s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1864/2004 [1] otevřelo celní kvóty pro konzervované houby dovážené ze třetích zemí a stanovilo postup pro jejich spravování.
(2) Nařízení (ES) č. 1864/2004 stanovilo přechodná opatření umožňující dovozcům z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") využívat kvóty.
Cílem těchto opatření je rozlišení mezi tradičními a novými dovozci v nových členských státech a úprava množství, na která by se mohly vztahovat žádosti o licence tradičních dovozců z nových členských států tak, aby tito dovozci mohli tento systém využívat.
(3) Aby byla zajištěna kontinuita zásobování trhu rozšířeného Společenství s přihlédnutím k hospodářským podmínkám zásobování v nových členských státech před jejich přistoupením k Evropské unii, je třeba otevřít autonomní a dočasnou dovozní celní kvótu pro konzervované houby rodu Agaricus spadající pod kódy KN 07115100, 20031020 a 20031030.
(4) Nová celní kvóta by měla být otevřena dočasně a nesmí předjímat výsledky jednání probíhajících v rámci Světové obchodní organizace (WTO) v důsledku přistoupení nových členských států.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro výrobky zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Autonomní celní kvóta 1200 tun (odkapané hmotnosti) pořadového čísla 09.4075 (dále jen "autonomní kvóta") se otevírá od 1. dubna 2006 pro dovoz konzervovaných hub rodu Agaricus spadajících pod kódy KN 07115100, 20031020 a 20031030 do Společenství.
2. Sazba valorického cla použitelná na dovážené produkty v rámci autonomní kvóty se stanoví ve výši 12 % pro produkty spadající pod kód KN 07115100 a 23 % pro produkty spadající pod kódy KN 20031020 a 20031030.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1864/2004 se použije na správu autonomní kvóty s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Ustanovení článku 1, čl. 5 odst. 2 a 5, čl. 6 odst. 2, 3 a 4, článku 7, čl. 8 odst. 2 a článků 9 a 10 nařízení (ES) č. 1864/2004 se na správu autonomní kvóty nepoužijí.
Článek 3
Doba platnosti dovozních licencí vydaných na základě autonomní kvóty (dále jen "licence") končí dne 30. června 2006.
Licence obsahují v kolonce 24 jednu z poznámek uvedených v příloze I.
Článek 4
1. Dovozci mohou předložit žádosti o licence příslušným orgánům v členských státech během prvních pěti pracovních dní po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Žádosti o licence musí obsahovat v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze II.
2. Žádosti o licence předložené jedním tradičním dovozcem se nemohou vztahovat na množství vyšší než 9 % autonomní kvóty.
3. Žádosti o licence předložené jedním novým dovozcem se nemohou vztahovat na množství vyšší než 1 % autonomní kvóty.
Článek 5
Autonomní kvóta se přiděluje takto:
- 95 % tradičním dovozcům,
- 5 % novým dovozcům.
Pokud množství přidělené pro jednu z kategorií dovozců není touto kategorií zcela využito, je možné přidělit zbytek nevyčerpaného množství kategorii druhé.
Článek 6
1. Členské státy sdělí Komisi sedmý pracovní den po vstupu tohoto nařízení v platnost množství, pro která bylo zažádáno o licence.
2. Licence se vydávají dvanáctý pracovní den po vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud Komise nepřijala zvláštní opatření podle odstavce 3.
3. Pokud Komise dospěje na základě sdělení, které jí bylo poskytnuto podle odstavce 1, k názoru, že žádosti o vydání licencí převyšují množství, která jsou dostupná pro jednu kategorii dovozců podle článku 5, přijme pomocí nařízení jednotné procento snížení pro dotyčné žádosti.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 393/2006
ze dne 6. března 2006
o otevření a správě autonomní celní kvóty pro česnek od 1. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první odstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1870/2005 [1] otevřelo celní kvóty a stanovilo jejich spravování a zavedlo systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí.
(2) Nařízení (ES) č. 1870/2005 stanovilo přechodná opatření umožňující dovozcům z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") využívat kvóty.
Cílem těchto opatření je rozlišit tradiční a nové dovozce v nových členských státech a upravit pojem referenčního množství tak, aby tito dovozci mohli využívat tento systém.
(3) Aby byla zajištěna kontinuita zásobování trhu rozšířeného Společenství s přihlédnutím k existujícím hospodářským podmínkám zásobování v nových členských státech před jejich přistoupením k Evropské unii, je třeba otevřít autonomní a dočasnou dovozní celní kvótu pro čerstvý nebo chlazený česnek spadající pod kód KN 07032000.
(4) Nová celní kvóta by měla být otevřena dočasně a nesmí předjímat výsledky jednání probíhajících v rámci Světové obchodní organizace (WTO) v důsledku přistoupení nových členských států.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Autonomní celní kvóta 4400 tun s pořadovým číslem 09.4066 (dále jen "autonomní kvóta") se otevírá od 1. dubna 2006 pro dovoz čerstvého nebo chlazeného česneku spadajícího pod kód KN 07032000 do Společenství.
2. Sazba valorického cla pro produkty dovážené v rámci autonomní kvóty je 9,6 %.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1870/2005 se použije na správu autonomní kvóty s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Ustanovení článku 1, čl. 4 odst. 2, článku 6, čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 3 a 6, článku 9 prvního odstavce a čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1870/2005 se na správu autonomní kvóty nepoužijí.
Článek 3
Doba platnosti dovozních licencí vydaných na základě autonomní kvóty (dále jen "licence") končí dne 30. června 2006.
Pro účely nařízení (ES) č. 1870/2005 je s licencemi nakládáno jako s "A" licencemi.
Licence obsahují v kolonce 24 jednu z poznámek uvedených v příloze I.
Článek 4
1. Dovozci mohou předložit žádosti o licence příslušným orgánům v členských státech během prvních pěti pracovních dní po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Žádosti o licence musí obsahovat v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze II.
2. Žádosti o licence předložené jedním dovozcem se nemohou vztahovat na množství vyšší než 10 % autonomní kvóty.
Článek 5
Autonomní kvóta se přiděluje takto:
- 70 % tradičním dovozcům,
- 30 % novým dovozcům.
Pokud množství přidělené pro jednu z kategorií dovozců není touto kategorií zcela využito, je možné přidělit zbytek nevyčerpaného množství kategorii druhé.
Článek 6
1. Členské státy sdělí Komisi sedmý pracovní den po vstupu tohoto nařízení v platnost množství, pro která bylo zažádáno o licence.
2. Licence se vydávají dvanáctý pracovní den po vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud Komise nepřijala zvláštní opatření podle odstavce 3.
3. Pokud Komise dospěje na základě sdělení, které jí bylo poskytnuto podle odstavce 1, k názoru, že žádosti o licence převyšují množství, která jsou dostupná pro jednu kategorii dovozců podle článku 5, přijme pomocí nařízení jednotné procento snížení pro dotyčné žádosti.
V uvedeném případě příslušné orgány vydají licence třetí pracovní den po vstupu nařízení uvedeného v prvním pododstavci v platnost.
Článek 11 nařízení (ES) č. 1870/2005 se použije obdobně.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 394/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se mění a aktualizuje nařízení Rady (ES) č. 1334/2000, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 1334/2000 [1] má zboží dvojího užití (včetně softwaru a technologií) podléhat při vývozu ze Společenství účinné kontrole.
(2) S cílem umožnit členským státům a Společenství, aby dostály svým mezinárodním závazkům, zavádí příloha I uvedeného nařízení společný seznam zboží a technologií dvojího užití podle článku 3 uvedeného nařízení, který stanoví kontroly dvojího užití dohodnuté mezinárodně, včetně Wassenaarského ujednání, Režimu kontroly raketových technologií (MTCR), Skupiny jaderných dodavatelů (NSG), Australské skupiny a Úmluvy o chemických zbraních (CWC).
(3) Článek 11 uvedeného nařízení stanoví, že příloha I a příloha IV se aktualizují v souladu s příslušnými závazky a povinnostmi a všemi jejich změnami, které každý členský stát přijal jako člen mezinárodních režimů nešíření a dohod o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
(4) Přílohy I a IV uvedeného nařízení by měly být změněny, aby zohlednily změny přijaté Wassenaarským ujednáním, Australskou skupinou a Režimem kontroly raketových technologií a Skupinou jaderných dodavatelů od doby, kdy provedlo změny nařízení (ES) č. 1504/2004.
(5) Aby se orgánům provádějícím kontrolu vývozu a hospodářským subjektům usnadnila práce s tímto nařízením, mělo by být zveřejněno aktualizované a konsolidované znění příloh uvedeného nařízení.
(6) Nařízení (ES) č. 1334/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy nařízení (ES) č. 1334/2000 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 395/2006
ze dne 7. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 396/2006
ze dne 7. března 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 359/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 397/2006
ze dne 7. března 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 373/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 373/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 373/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 373/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 398/2006
ze dne 8. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 399/2006
ze dne 7. března 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 400/2006
ze dne 8. března 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či zčásti založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedených ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 401/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství mykotoxinů v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], stanovuje maximální limity určitých mykotoxinů v určitých potravinách.
(2) Odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství mykotoxinů, které je v šarži rozloženo velmi nestejnoměrně.
Proto je nezbytné stanovit obecná kritéria, jež by měla metoda odběru vzorků splňovat.
(3) Je také třeba stanovit obecná kritéria, jež by měly metody analýzy splňovat, aby bylo zajištěno, že laboratoře pověřené kontrolou budou používat metody analýzy se srovnatelnou účinností.
(4) Směrnice Komise 98/53/ES ze dne 16. července 1998, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravinách [3], stanovuje metody odběru vzorků a výkonnostní kritéria metod analýzy, které se použijí při úřední kontrole množství aflatoxinů v potravinách.
(5) Směrnice Komise 2002/26/ES ze dne 13. března 2002, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství ochratoxinu A v potravinách [4], směrnice Komise 2003/78/ES ze dne 11. srpna 2003, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství patulinu v potravinách [5], a směrnice Komise 2005/38/ES ze dne 6. července 2005, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství fusariových toxinů v potravinách [6], podobně stanovují metody odběru vzorků a výkonnostní kritéria pro ochratoxin A, patulin a fusariové toxiny.
(6) Při kontrole mykotoxinů je vhodné, kdykoli je to možné, použít stejnou metodu odběru vzorků pro stejný výrobek.
Proto by se metody odběru vzorků a výkonnostní kritéria analýzy, která se použijí pro úřední kontrolu všech mykotoxinů, měly spojit do jednoho právního aktu, aby se snadněji uplatňovaly.
(7) Aflatoxiny jsou v šarži rozloženy velmi nestejnoměrně, zvláště v šarži potravinářských výrobků s vysokou velikostí částic, jako sušené fíky nebo jádra podzemnice olejné.
Abychom získali stejnou reprezentativnost, měla by být hmotnost dílčího vzorku pro dávky potravinářských výrobků s vyšší velikostí částic vyšší, než pro dávky potravinářských výrobků s menší velikostí částic.
Vzhledem k tomu, že rozložení mykotoxinů ve zpracovaných výrobcích je obecně méně nestejnoměrné než v nezpracovaných výrobcích z obilovin, je vhodné stanovit jednodušší postupy pro odběr vzorků ze zpracovaných výrobků.
(8) Směrnice 98/53/ES, 2002/26/ES, 2003/78/ES a 2005/38/ES by proto měly být zrušeny.
(9) Je vhodné, aby se datum použití tohoto nařízení shodovalo s datem použití nařízení Komise (ES) č. 856/2005 ze dne 6. června 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001 o fusariových toxinech [7].
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odběry vzorků pro úřední kontrolu množství mykotoxinů v potravinách se provádějí v souladu s metodami popsanými v příloze I.
Článek 2
Odběry vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství mykotoxinů v potravinách se provádějí v souladu s kritérii popsanými v příloze II.
Článek 3
Směrnice 98/53/ES, 2002/26/ES, 2003/78/ES a 2005/38/ES se zrušují.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 402/2006
ze dne 8. března 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na zkušenosti získané od vstupu v platnost nařízení Komise (ES) č. 89/97 ze dne 20. ledna 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], je třeba přesně stanovit metody pro určení čisté hmotnosti čerstvých banánů. Tyto metody by měly zahrnovat vážení čerstvých banánů za účelem určení jejich čisté hmotnosti a vyhotovování potvrzení o vážení banánů dokládajících tuto hmotnost, přičemž tato potvrzení vyhotovují hospodářské subjekty schválené celními orgány.
Čistá hmotnost čerstvých banánů by měla být stanovena pro každou zásilku čerstvých banánů doručenou jakýmkoli dopravním prostředkem.
(2) Opatření týkající se vážení čerstvých banánů a vyhotovování potvrzení o vážení banánů by se měla uplatňovat ode dne 1. června 2006, aby měly členské státy a hospodářské subjekty dostatek času připravit se na udělování oprávnění k vážení.
(3) Nařízením Rady (ES) č. 1480/2003 ze dne 11. srpna 2003 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých elektronických mikroobvodů nazývaných DRAMs (dynamické paměti s libovolným přístupem) pocházejících z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla [3] byla uložena vyrovnávací cla z dovozu některých elektronických obvodů spadajících pod kapitoly 84 a 85 kombinované nomenklatury.
Pro zajištění jednotného uplatňování těchto vyrovnávacích cel je nezbytné mít pro výrobky, na které se uvedené nařízení vztahuje, zvláštní pravidlo původu.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 2454/93 [4] by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Za článek 290 se vkládá kapitola, která zní:
"KAPITOLA 1a
Ustanovení týkající se banánů".
2. Článek 290a se nahrazuje tímto:
"Článek 290a
Pro účely této kapitoly a příloh 38b a 38c se rozumí:
a) "osobou oprávněnou k vážení" jakýkoli hospodářský subjekt schválený celním úřadem k vážení čerstvých banánů;
b) "záznamy žadatele" všechny doklady potřebné k vážení čerstvých banánů;
c) "čistou hmotností čerstvých banánů" hmotnost banánů bez jakýchkoli obalových materiálů a kontejnerů;
d) "zásilkou čerstvých banánů" zásilka obsahující veškeré množství čerstvých banánů naložených na jeden dopravní prostředek a odeslaných jedním vývozcem jednomu příjemci nebo více příjemcům;
e) "místem vykládky" jakékoli místo, kde může být zásilka čerstvých banánů vyložena nebo kam může být v rámci celního režimu přesunuta, nebo v případě nákladu přepravovaného v kontejneru jakékoli místo, kde je kontejner vyložen z lodi, letadla či jiného hlavního dopravního prostředku nebo kde je kontejner vybalen.";
3. Vkládá se článek 290b, který zní:
"Článek 290b
1. Každý celní úřad poskytuje na základě žádosti status osoby oprávněné k vážení hospodářským subjektům, které se účastní dovozu, přepravy, skladování nebo zacházení s čerstvými banány, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) žadatel skýtá veškeré potřebné záruky za správný průběh vážení;
b) žadatel má k dispozici vhodné zařízení určené k vážení;
c) záznamy žadatele umožňují celním orgánům provádět účinné kontroly.
Celní úřad zamítne poskytnout status osoby oprávněné k vážení, jestliže se žadatel dopustil závažného nebo opakovaného porušení celních předpisů.
Oprávnění je omezeno na vážení čerstvých banánů, které se provádí v místě, na které dohlíží schvalující celní úřad.
2. Schvalující celní úřad zruší status osoby oprávněné k vážení, pokud držitel statusu přestane splňovat podmínky podle odstavce 1."
4. Vkládá se článek 290c, který zní:
"Článek 290c
1. Pro účely kontroly čisté hmotnosti čerstvých banánů kódu KN 08030019 dovážených do Společenství se k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu přiloží potvrzení o vážení banánů dokládající čistou hmotnost zásilky dotčených čerstvých banánů podle typu obalu a místa původu.
Potvrzení o vážení banánů vyhotovuje osoba oprávněná k vážení v souladu s postupem stanoveným v příloze 38b a ve formě odpovídající vzoru v příloze 38c.
Za podmínek, které mají být stanoveny celními orgány, lze tato potvrzení poskytovat v elektronické formě.
2. Osoba oprávněná k vážení uvědomí celní orgány předem o vážení zásilky čerstvých banánů za účelem vyhotovení potvrzení o vážení banánů a uvede typ obalu, původ a místo a čas vážení.
3. Celní úřady zkontrolují na základě analýzy rizika čistou hmotnost čerstvých banánů uvedenou v potvrzeních o vážení banánů u alespoň 5 % celkového počtu potvrzení o vážení banánů předložených za rok, buď svou přítomností při vážení reprezentativních vzorků banánů prováděném osobou oprávněnou k vážení nebo tím, že tyto vzorky samy zváží, v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 1, 2 a 3 přílohy 38b."
5. Vkládá se článek 290d, který zní:
"Článek 290d
Členské státy sdělí Komisi seznam osob oprávněných k vážení a rovněž veškeré pozdější změny provedené v tomto seznamu.
Komise tyto informace předá ostatním členským státům."
6. Příloha 11 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
7. Příloha 38b se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
8. Příloha 38c se vkládá v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 403/2006
ze dne 8. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro hovězí a telecí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 3 třetí pododstavec,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 1254/1999 může být rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 32/82 [2], (EHS) č. 1964/82 [3], (EHS) č. 2388/84 [4], (EHS) č. 2973/79 [5] a (ES) č. 2051/96 [6] stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé kusy hovězího a telecího masa a některé konzervované produkty z hovězího a telecího masa a podmínky pro poskytování pomoci týkající se některých míst určení.
(3) Narůstající nedostatek hovězího a telecího masa na trhu Společenství způsobil značné zvýšení cen nad rámec základní ceny uvedené v čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999, která představuje požadovanou úroveň podpory na trhu Společenství.
(4) Veřejnost se stále více zajímá o životní podmínky zvířat, která jsou při vývozu přepravována na obzvláště dlouhé vzdálenosti a pro něž nelze vždy zaručit humánní zacházení, zejména poté, co jsou dopravena do třetích zemí.
Pokud jde o přepravu, ačkoliv podmínky pro přepravu živých zvířat podléhají značným hmotněprávním, procesním a kontrolním požadavkům, které byly posíleny v roce 2003, ze zkušeností vyplývá, že ne vždy jsou dobré životní podmínky zvířat respektovány.
Navíc jsou normy týkající se životních podmínek zvířat v zemích určení často méně přísné než ve Společenství.
(5) Vývoz živých jatečných zvířat představuje pro Společenství nižší přidanou hodnotu a vývozní náhrady poskytnuté na vývoz těchto zvířat znamenají vyšší náklady na sledování a kontrolu dobrých životních podmínek zvířat.
Z důvodu zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na vnitřním trhu, jakož i dobrých životních podmínek zvířat, by proto vývoz živých jatečných zvířat do třetích zemí neměl být dále podporován formou vývozních náhrad.
(6) Pokud jde o živá plemenná zvířata, vývozní náhrady pro čistokrevný plemenný skot by se měly omezit na jalovice a krávy do 30 měsíců, aby se zabránilo případnému zneužití.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 2147/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví vývozní náhrady pro hovězí a telecí maso [7], by proto mělo být zrušeno.
(8) S cílem umožnit uvedení některých produktů Společenství z hovězího a telecího masa na mezinárodní trh by měly být pro některá místa určení poskytnuty vývozní náhrady pro některé produkty kódů KN 0201, 0202 a 160250.
(9) Zavedení vývozních náhrad pro některé kategorie produktů z hovězího a telecího masa se ukázalo být nevýznamné.
To se rovněž týká zavedení těchto náhrad pro některá místa určení, která se nacházejí v těsné blízkosti území Společenství.
Pro takové kategorie by vývozní náhrady již neměly být stanoveny.
(10) Náhrady stanovené v tomto nařízení jsou stanoveny na základě kódů produktů uvedených v nomenklatuře přijaté nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [8].
(11) Náhrady pro veškeré zmrazené kusy měly být vyrovnány do výše náhrad pro čerstvé nebo chlazené kusy, jiné než z dospělého skotu samčího pohlaví.
(12) Za účelem posílení kontroly nad produkty kódu KN 160250 by mělo být stanoveno, že pro tyto produkty může být poskytnuta náhrada pouze v případě, že byly vyrobeny v režimu stanoveném v článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [9].
(13) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen.
Z tohoto důvodu, aby byly produkty způsobilé pro náhradu, měly by povinně nést označení zdravotní nezávadnosti upravené ve směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [10], ve směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky ve Společenství [11] a ve směrnici Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [12].
(14) Podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 1964/82 by se zvláštní náhrada měla snížit, pokud množství vykostěného masa určeného na vývoz představuje méně než 95 %, ale nikoli méně než 85 % celkové hmotnosti vykostěných kusů.
(15) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
Toto zrušení by však nemělo vést k rozlišeným náhradám pro vývoz do jiných zemí.
(16) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Seznam produktů, pro něž se poskytují vývozní náhrady uvedené v článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999, výše těchto náhrad a místa určení jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
2. Produkty musejí splňovat příslušné požadavky na označení zdravotní nezávadnosti podle:
- kapitoly XI přílohy I směrnice 64/433/EHS,
- kapitoly VI přílohy B směrnice 77/99/EHS,
- kapitoly VI přílohy I směrnice 94/65/ES.
Článek 2
V případě uvedeném v čl. 6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (EHS) č. 1964/82 se výše náhrady pro produkty kódu produktu 0201 30 00 9100 snižuje o 10 EUR/100 kg.
Článek 3
Skutečnost, že pro Rumunsko a Bulharsko nejsou stanoveny žádné vývozní náhrady, nebude považována za důvod k rozlišení náhrad.
Článek 4
Nařízení (ES) č. 2147/2005 se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost 9. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 404/2006
ze dne 8. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami v rámci Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s vepřovým masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75.
(3) Ustanovení čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady u produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen u produktů, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Tyto produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na označení zdravotní nezávadnosti, které jsou stanoveny v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 405/2006
ze dne 8. března 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 406/2006
ze dne 8. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 407/2006
ze dne 9. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 408/2006
ze dne 9. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2006/106/ES ze dne 30. ledna 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maltské republiky, Maďarské republiky, Polské republiky, Slovenské republiky a Slovinské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [1], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 936/97 [2] stanoví otevření a správu řady celních kvót pro vysoce jakostní hovězí maso na víceletém základě.
(2) Na základě jednání, která vedla k dohodě schválené rozhodnutím 2006/106/ES, se Společenství zavázalo, že na svou listinu zařadí pro všechny členské státy zvýšení roční celní kvóty pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa o 150 tun.
(3) Způsobilost pro kvótu pro vysoce jakostní hovězí maso přidělenou Austrálii je kromě toho podmíněna splněním podmínek podle nařízení (ES) č. 936/97.
S cílem odkázat na parametry, které lze ověřit a zkontrolovat, by měla být změněna definice vysoce jakostního hovězího masa v čl. 2 písm. b) uvedeného nařízení a měl by být učiněn odkaz na úřední kategorie, které příslušné australské orgány definují v den vstupu v platnost tohoto nařízení.
(4) Je rovněž vhodné upřesnit, že ustanovení článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [3] o stanovení systému identifikace a evidence skotu a označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa by se měla vztahovat na dovoz vysoce jakostního hovězího masa podle čl. 2 odst. b) nařízení (ES) č. 936/97.
(5) Nařízení (ES) č. 936/97 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 936/97 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 1 se mění takto:
a) v první odrážce prvního pododstavce se slova "60100 tun" nahrazují slovy "60250 tun";
b) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"V dovozním roce 2005/2006 však celkový objem celních kvót činí 59675 tun."
2. V článku 2 se písmeno b) mění takto:
a) v prvním pododstavci se slova "7000 tun" nahrazují slovy "7150 tun";
b) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Vybrané kusy získané z jatečně upravených těl býků nebo jalovic, která byla zařazena do jedné z těchto úředních kategorií "Y", "YS", "YG", "YGS", "YP" a "YPS", jež definovala společnost AUS-MEAT v Austrálii.
Barva hovězího masa musí být v souladu s barvou masa referenčních norem AUS-MEAT 1 B až 4, barva tuku s barvou tuku referenčních norem AUS-MEAT 0 až 4 a vrstva tuku (měřená v bodě P8) se třídami tuku AUS-MEAT 2 až 5.
Kusy musí být označeny v souladu s článkem 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [4].
K údajům na štítku lze doplnit údaj "vysoce jakostní hovězí maso".
V dovozním roce 2005/2006 však celní kvóta činí 7075 tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, masa podle kódů KN uvedených v prvním pododstavci splňujících požadavky uvedené ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci;
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 409/2006
ze dne 9. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, (ES) č. 581/2004 a (ES) č. 582/2004, pokud jde o výše jistot k vývozním licencím v odvětví mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví částky jistoty, které mají být složeny v den podání žádostí o vývozní licenci.
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení pro vývozní náhrady týkající se některých druhů másla [3], a článek 3 nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení pro vývozní náhrady týkající se sušeného odstředěného mléka [4], stanoví částky nabídkové jistoty, které mají být složeny před koncem období, v němž je možné podávat nabídky.
(3) V návaznosti na trend v oblasti vývozních náhrad v uplynulých měsících je vhodné přizpůsobit výši jistot, přičemž je třeba i nadále zajistit, že zůstanou na dostatečně vysoké úrovni, aby se zabránilo spekulativním žádostem.
(4) Pro stanovení srovnání mezi náhradou a částkou jistoty a v rámci úsilí o harmonizovaný přístup pro všechny použitelné náhrady je vhodné stanovit nabídkové jistoty prostřednictvím procentní sazby z částky náhrady.
(5) Nařízení (ES) č. 174/1999, (ES) č. 581/2004 a (ES) č. 582/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 174/1999 se písmena a), b), c) a d) nahrazují tímto:
"a) 15 % pro produkty kódu KN 0405;
b) 15 % pro produkty kódu KN 040210;
c) 15 % pro produkty kódu KN 0406;
d) 15 % pro ostatní produkty."
Článek 2
V čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 581/2004 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Nabídková jistota činí 15 % z nejnovější maximální částky náhrady v nabídkovém řízení stanovené pro kódy produktů a místa určení podle čl. 1 odst. 1.
Nabídková jistota však nesmí být nižší než 6 EUR na 100 kg."
Článek 3
V čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 582/2004 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Nabídková jistota činí 15 % z nejnovější maximální částky náhrady v nabídkovém řízení stanovené pro kódy produktů a místa určení podle čl. 1 odst. 1.
Nabídková jistota však nesmí být nižší než 6 EUR na 100 kg."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 410/2006
ze dne 9. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], je vývoz produktů, pro něž je požadována vývozní náhrada, ze Společenství možný pouze na základě předložení vývozní licence.
(2) Nařízení (ES) č. 174/1999 v čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci dále stanoví, že vývozní licence však musí být předložena pro produkty uvedené v příloze I části II uvedeného nařízení, pokud se na ně nevztahuje žádná náhrada, s výjimkou případů uvedených v čl. 5 odst. 1 první a čtvrté odrážce nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [3].
(3) Nařízení (ES) č. 1291/2000 v článku 5 stanoví, že licence se nevyžaduje a nemůže být vystavena pro vývozy s vývozními náhradami, které se mimo jiné týkají malých množství nepřesahujících množství stanovená v příloze III uvedeného nařízení.
(4) Týkají-li se vývozy odstředěného sušeného mléka bez náhrady, jak je uvedeno v příloze I části II nařízení (ES) č. 174/1999, malých množství, je vhodné osvobodit vývozce od povinnosti mít vývozní licenci.
(5) Příloha III nařízení (ES) č. 1291/2000 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze III nařízení (ES) č. 1291/2000 se na konec odvětví produktů D doplňuje toto:
_BAR_ Vývozní licence bez náhrady (čl. 1 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 174/1999) _BAR_ _BAR_
_BAR_ "040210 _BAR_ _BAR_ 150 kg" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 411/2006
ze dne 9. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 3. do 9. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 412/2006
ze dne 9. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 3. do 9. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 413/2006
ze dne 9. března 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Portugalska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 3. do 9. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 414/2006
ze dne 10. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 415/2006
ze dne 10. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1572/2005 o zahájení stálého nabídkového řízení pro další prodej žita ze zásob německé intervenční agentury na španělském trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (ES) č. 1572/2005 [2] zahájila německá intervenční agentura stálé nabídkové řízení pro další prodej 500000 tun žita ze svých zásob na španělském trhu.
(2) Dílčí nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit německé intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem dalšího prodeje na španělském trhu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1572/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1572/2005 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Německá intervenční agentura uvede do prodeje 1000000 tun žita ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství. "
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 416/2006
ze dne 10. března 2006,
kterým se podeváté mění nařízení Rady (ES) č. 1763/2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1763/2004 ze dne 11. října 2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1], a zejména na čl. 10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 obsahuje seznam osob, kterých se týká zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Komise je oprávněna změnit uvedenou přílohu s přihlédnutím k rozhodnutím Rady, kterými se provádí společný postoj 2004/694/SZBP ze dne 11. října 2004 o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii [2].
Uvedený společný postoj se provádí rozhodnutím Rady 2006/205/SZBP [3].
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 418/2006
ze dne 10. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Itálií v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2771/1999 Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V Itálii by proto měl být zahájen intervenční nákup.
Itálie by proto měla být přidána na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst.
1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Itálie
- Irsko
- Lotyšsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 419/2006
ze dne 10. března 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. března 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce dubna 2006 pro množství 8574,695 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 420/2006
ze dne 10. března 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 396/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 421/2006
ze dne 10. března 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 22,346 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 422/2006
ze dne 13. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 423/2006
ze dne 13. března 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o doklad, kterým se prokazuje splnění celních formalit pro dovoz mléka a mléčných výrobků ve třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 10 třetí odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 31 odst. 10 třetí odrážce nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví, že v případě rozlišené náhrady je náhrada vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena. Postupem podle článku 42 uvedeného nařízení však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 351/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví náhrady rozlišené podle místa určení pro všechny mléčné výrobky ode dne 27. února 2004.
(3) Článek 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], uvádí doklady, které se mohou použít k prokázání splnění dovozních celních formalit ve třetí zemi v případech, kdy se sazba náhrady rozlišuje podle místa určení.
Podle uvedeného článku může Komise rozhodnout v některých zvláštních případech, jež budou určeny, že dovoz podle uvedeného článku je považován za prokázaný předložením zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
(4) Podmínění výplaty náhrad splněním požadavků stanovených v článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 přináší podstatnou změnu správních postupů jak pro vnitrostátní orgány, tak i pro vývozce, a proto má administrativní dopad a představuje značnou finanční zátěž.
Získání průkazních dokladů podle článku 16 uvedeného nařízení může v některých zemích vyvolat značné administrativní obtíže.
Kromě toho může být získání těchto průkazních dokladů v důsledku zvláštních podmínek, které upravují vývoz mléčných výrobků, ještě obtížnější a náročnější.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 519/2004 ze dne 19. března 2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o vývoz mléka a mléčných výrobků [4], a nařízení Komise (ES) č. 450/2005 ze dne 18. března 2005 o dokladu, kterým se prokazuje splnění celních formalit pro dovoz mléka a mléčných výrobků v třetích zemích podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 [5], stanoví za účelem zmírnění některých správních a finančních omezení uložených vývozcům a dále proto, aby se umožnilo orgánům a vývozcům stanovit nové režimy pro uvedené produkty a zavést postupy nezbytné pro řádný průběh všech formalit, které mají být splněny, přechodné období, během něhož je předkládání dokladů prokazujících splnění dovozních celních formalit usnadněno. Toto období skončilo 31. prosince 2005.
(6) V mnoha zemích určení však stále neexistují vhodné postupy a přiměřené prostředky k předkládání nezbytných dokladů.
Aby se zabránilo tomu, že obchodníkům nebude z tohoto důvodu poskytnuta vývozní náhrada, je nezbytné stanovit přechodný režim i na rok 2006.
Přechodná ustanovení nařízení (ES) č. 450/2005 způsobila určitou nejasnost a problémy s výkladem mezi příslušnými vnitrostátními orgány.
Je proto vhodné zavést pro rok 2006 opět přechodná ustanovení stanovená v nařízení (ES) č. 519/2004, která nezpůsobila žádný problém s výkladem.
(7) Je vhodné připomenout ustanovení článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999, která příslušné orgány členských států v případě, že existují pochybnosti o místě určení vyvážených produktů, opravňují vyžadovat u všech náhrad dodatečné doklady, které podle nich dostatečně prokáží, že produkt byl skutečně uveden na trh v dovážející třetí zemi.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě vývozů výrobků kódů KN 0401 až 0405 uskutečněných podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999, u nichž vývozce nemůže předložit doklady uvedené v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, je výrobek považován za dovezený do třetí země po předložení kopie přepravního dokladu nebo jednoho z dokladů uvedených v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Pro účely článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999 členské státy přihlédnou k ustanovením odstavce 1 tohoto článku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 424/2006
ze dne 13. března 2006
o vydávání licencí na dovoz některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (zejména mandarinek atd.) v období od 11. dubna 2006 do 10. dubna 2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 658/2004 ze dne 7. dubna 2004, kterým se zavádějí konečná ochranná opatření proti dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (zejména mandarinek atd.) [3], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství, pro která podle článku 5 nařízení (ES) č. 658/2004 předložili žádosti o vydání licence tradiční i jiní dovozci, přesahují množství, jež jsou k dispozici pro produkty pocházející z Čínské lidové republiky (ČLR).
(2) Nyní je pro každou kategorii dovozců nutné z množství, jež je uvedeno v žádosti, stanovit podíl, který lze v rámci licence dovézt,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní licence, o které se žádá podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 658/2004, se vydávají pro procentní sazby požadovaných množství, a to v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. dubna 2006 a použije se do 10. dubna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 425/2006
ze dne 14. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 426/2006
ze dne 9. března 2006,
kterým se mění příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V kombinované nomenklatuře uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [1] je pozastaveno clo na všeobecném základě a na dobu neurčitou pro některé zboží kapitoly 27, pokud se podrobí specifickému procesu, s výhradou, že jsou splněny určité podmínky stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(2) Na některé odpadní oleje určené k recyklaci a zařazené pod kód KN 27109900 se v současnosti uvedené osvobození nevztahuje.
(3) Stejné sazební zacházení, zejména z důvodů ochrany životního prostředí spojených se zpracováním použitých olejů, by se mělo uplatňovat na odpadní oleje a oleje stejné skupiny, pokud jsou splněny všechny právní a technické podmínky.
Je tedy v zájmu Společenství pozastavit na všeobecném základě a na dobu neurčitou cla na tyto produkty.
(4) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Protože se změna zaváděná tímto nařízením musí používat od stejného dne jako kombinovaná nomenklatura pro rok 2006 stanovená nařízením Komise (ES) č. 1719/2005 [3] , mělo by toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě a být použitelné ode dne 1. ledna 2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se v části druhé – Celní sazebník, třídě V, kapitole 27 ve třetím sloupci text pro kód KN 27109900 nahrazuje tímto:
"3,5 [4]
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 427/2006
ze dne 15. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 428/2006
ze dne 15. března 2006
o vydávání vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 292/2006 [2] zahájením nabídkového řízení stanovilo směrné sazby náhrad a směrná množství pro vývozní licence v režimu A3, jež je možné vydat.
(2) S ohledem na předložené nabídky je třeba stanovit maximální sazby náhrad a procentní podíly pro množství, jež lze přidělit nabídkám s těmito maximálními sazbami.
(3) Pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, maximální sazby potřebné k přidělení licencí na směrná množství až do výše množství udaných v nabídkách nepřekračují směrné sazby pro náhrady více než jedenapůlkrát,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maximální sazby náhrad a procentní podíly pro snížení výše množství přidělovaných v rámci nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 292/2006, pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 429/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1383/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob polské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1383/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 20000 tun ječmene ze zásob polské intervenční agentury.
(3) Polsko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 44185 tun.
S ohledem na tuto žádost, dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Polska vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1383/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1383/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 64185 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 430/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Senegalu před dovozem do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [2] stanoví podmínky pro schválení kontrolních operací prováděných některými třetími zeměmi, které o ně požádají, před dovozem do Společenství.
(2) Senegalské orgány zaslaly Komisi žádost o schválení kontrol prováděných ředitelstvím ochrany rostlin ministerstva zemědělství a vodního hospodářství.
V této žádosti se uvádí, že uvedené ředitelství má potřebný personál, vybavení a zařízení k provádění kontrol, že používá metody rovnocenné s metodami stanovenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001 a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené ze Senegalu do Společenství splňují obchodní normy Společenství.
(3) Údaje zaslané Komisi členskými státy ukazují, že v období 2001 až 2005 se vyskytlo velice málo případů nedodržení obchodních norem v rámci dovozů čerstvého ovoce a zeleniny ze Senegalu.
(4) Kontroly dodržování jakosti prováděné Senegalem je tedy třeba schválit s účinkem ode dne zavedení postupu správní spolupráce podle čl. 7 odst. 8 nařízení (ES) č. 1148/2001.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem používané pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné Senegalem před dovozem do Společenství se schvalují v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
Údaje o úředním orgánu a kontrolním subjektu
Nařízení Komise (ES) č. 431/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Keni před dovozem do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [2] stanoví podmínky pro schválení kontrolních operací prováděných některými třetími zeměmi, které o ně požádají, před dovozem do Společenství.
(2) Keňské orgány zaslaly Komisi žádost o schválení kontrol prováděných keňskou Inspekcí pro zdraví rostlin (Kenya Plant Health Inspectorate Service – KEPHIS).
V této žádosti se uvádí, že uvedená inspekce má potřebný personál, vybavení a zařízení k provádění kontrol, že používá metody rovnocenné s metodami stanovenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001 a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené z Keni do Společenství splňuje obchodní normy Společenství.
(3) Údaje zaslané Komisi členskými státy ukazují, že v období 2001 až 2005 se vyskytlo velice málo případů nedodržení obchodních norem v rámci dovozů čerstvého ovoce a zeleniny z Keni.
(4) Kontroly dodržování jakosti prováděné Keňou je tedy třeba schválit s účinkem ode dne zavedení postupu správní spolupráce podle čl. 7 odst. 8 nařízení (ES) č. 1148/2001.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem používané pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné Keňou před dovozem do Společenství se schvalují v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
Údaje o úředním orgánu a kontrolním subjektu v Keni, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001, jsou obsaženy v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Osvědčení uvedená v čl. 7 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001, vydaná po kontrolách uvedených v článku 1 tohoto nařízení, musí být vypracována na formulářích podle vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 432/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 382/2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [2], a zejména na čl. 71 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dosavadní zkušenosti s uplatňováním nařízení Komise (ES) č. 382/2005 [3] ukázaly, že je zapotřebí přesněji formulovat ustanovení jeho čl. 9 odst. 3.
(2) Jelikož se podpora uvedená v čl. 71 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 vypočítává na základě potenciálního množství, pro něž lze podporu udělit v běžném hospodářském roce podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003, a jelikož v souladu s článkem 34 nařízení (ES) č. 382/2005 byl již určitý podíl sušených krmiv, která byla vyskladněna ze zpracovatelských podniků v průběhu hospodářského roku 2005/06, zanesen do účetnictví hospodářského roku 2004/05, byla by podpora na hospodářský rok 2005/06 stanovena na základě množství, jež by neodpovídalo skutečnému objemu výroby v hospodářském roce 2005/06. Přechodná opatření je proto nutno uplatnit na množství, jež byla na skladě ke dni 31. března 2006. Aby se zabránilo jakékoliv diskriminace mezi účastníky trhu, musí být tato opatření uplatněna ve všech členských státech. Je proto zapotřebí oznámit stavy zásob, na něž se tato opatření vztahují.
(3) Dále je zapotřebí nahradit odkaz na horní hranice stanovené v příloze VII bodu D nařízení (ES) č. 1782/2003 odkazem na horní hranice podle přílohy IV nařízení Komise (ES) č. 118/2005 ze dne 26. ledna 2005, kterou se mění příloha VIII nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a k určení horních hranic pro částečné nebo nepovinné provádění režimu jednotné platby a ročních finančních obálek pro režim jednotných plateb na plochu stanovených tímto nařízením [4].
(4) Přílohu I je nutno v některých bodech vylepšit, aby bylo možno sestavit užitečnou bilanci spotřeby energie.
(5) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 382/2005.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společného řídícího výboru pro obiloviny a přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 382/2005 se mění takto:
1. V článku 9 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský podnik, může být znovu přijato do tohoto podniku pouze za účelem přebalení, avšak pod kontrolou příslušného orgánu a za podmínek tímto orgánem stanovených".
2. V článku 33 se odstavec 1 mění takto:
a) v prvním pododstavci se doplní tato věta:
"V těchto sděleních nejsou zahrnuta množství podle článků 34 a 34a tohoto nařízení";
b) v druhém pododstavci se doplní tyto věty:
"V hospodářských letech 2005/06 a 2006/07 se do těchto množství nezapočítávají množství podle článků 34 a 34a. Členské státy sdělí Komisi do 31. května 2006 též množství sušeného krmiva, které se ke dni 31. března 2006 nacházelo ve skladech zpracovatelských podniků a které byly podle ustanovení článku 34a předmětem žádosti o přiznání podpory podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 za hospodářský rok 2005/06 v průběhu hospodářského roku 2006/07, popřípadě i podpory podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003.".
3. Vkládá se nový článek 34a, který zní:
"Článek 34 a
Zásoby k 31. březnu 2006
1. Na sušená krmiva vyrobená v průběhu hospodářského roku 2005/06, která do 31. března 2006 neopustila zpracovatelský podnik nebo mezisklady podle čl. 3 písm. a) tohoto nařízení, lze udělit podporu podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 za hospodářský rok 2005/06 v průběhu hospodářského roku 2006/07, popřípadě i podpory podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003, za podmínky, že:
a) tato krmiva splňují podmínky uvedené v článku 3 tohoto nařízení;
b) v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 10 a 11 tohoto nařízení byla pod kontrolou příslušných orgánů vyskladněna z určitého zpracovatelského podniku;
c) příslušná množství byla zaúčtována v rámci množství zaručených pro jednotlivé členské státy, jež byla těmto státům přidělena na hospodářský rok 2005/06;
d) byla nahlášena a schválena v průběhu hospodářského roku 2005/06.
2. Příslušné orgány členských států přijmou veškerá kontrolní opatření k zajištění dodržování ustanovení odstavce 1.".
4. Článek 35 se nahrazuje tímto:
"Článek 35
Nepovinné přechodné období
1. Členské státy, které zavedou nepovinné přechodné období podle článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplatí zpracovatelským podnikům podporu určenou k předání producentům podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě množství způsobilých pro podporu za hospodářský rok 2005/06.
Tato podpora se stanoví na základě množství přicházejícího v úvahu pro poskytnutí podpory až do horní rozpočtové hranice podle přílohy IV nařízení Komise [5] (ES) č. 118/2005.
Množstvím přicházejícím v úvahu pro poskytnutí podpory se rozumí součet množství uznaných za způsobilá pro podporu podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 v průběhu hospodářského roku 2005/06 a množství vyrobených v hospodářském roce 2005/06, jež byla předmětem žádosti o podporu za hospodářský rok 2005/06 v průběhu hospodářského roku 2006/07, popřípadě i podpory podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 v souladu s ustanoveními článku 34a. Tato množství přicházející v úvahu pro poskytnutí podpory nezahrnují množství uvedená v článku 34.
2. Jsou-li do určitého zpracovatelského podniku dodávána krmiva pocházející z jiného členského státu, nebude podpora podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 vyplacena zpracovatelskému podniku, který by ji předal producentovi, ledaže se tento producent nachází v členském státě, který uplatňuje nepovinné přechodné období.
3. Podpora podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se stanoví postupem podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003.
Podpora bude vyplacena zpracovatelským podnikům ve lhůtě třiceti pracovních dnů od data, kdy Komise zveřejní příslušné částky v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro množství, jež budou uznána za způsobilá pro podporu po tomto datu zveřejnění, bude podpora vyplacena ve lhůtě třiceti pracovních dnů od data uznání způsobilosti pro podporu.
Zpracovatelské podniky předají podporu producentům ve lhůtě patnácti pracovních dnů po jejím vyplacení členským státem.
5. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 433/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, pokud jde o referenční laboratoře pro kontrolu obsahu vody v drůbežím mase
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 14a odst. 10, 12 a 12a nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 ze dne 5. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [2], stanoví podrobné pokyny týkající se stupně kontrol a postupů, které musí provádět referenční laboratoře pro kontrolu obsahu vody v drůbežím mase.
(2) Referenční laboratoř Společenství "Het Spelderholt" uvedená v čl. 14a odst. 14 nařízení (EHS) č. 1538/91 není dále schopna pokračovat ve své práci.
(3) Z dosavadní zkušenosti s prací referenčních laboratoří vyplývá, že samostatná referenční laboratoř Společenství již není zapotřebí.
Zdá se dostačující místo ní ustavit koordinační komisi pro kontrolu činností národních referenčních laboratoří.
(4) Koordinační komise by měla být složena ze zástupců Ústavu pro referenční materiály a měření (IRMM) generálního ředitelství "Společné výzkumné středisko" (JRC), generálního ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova a tří národních referenčních laboratoří.
(5) Předsedou komise by měl být zástupce IRMM, který by měl jmenovat národní referenční laboratoře na principu pravidelného střídání.
(6) Příloha VIII nařízení (EHS) č. 1538/91 obsahuje názvy a adresy všech referenčních laboratoří.
Několik členských států oznámilo Komisi změnu svých národních referenčních laboratoří.
Malta poslala název a adresu maltské národní referenční laboratoře v sousedním členském státě.
Je proto nezbytné upravit název a adresu některých referenčních laboratoří a uvést název a adresu maltské referenční laboratoře.
(7) Příloha IX nařízení (EHS) č. 1538/91 stanoví zvláštní úkoly, které plní referenční laboratoř Společenství a národní referenční laboratoře.
Změna v organizační struktuře referenčních laboratoří pro kontrolu obsahu vody v drůbežím mase by měla být uvedena v příloze IX.
(8) Nařízení (EHS) č. 1538/91 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. Článek 14a se mění takto:
a) V odst. 12a se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Národní referenční laboratoře předají tyto údaje komisi odborníků uvedené v odstavci 14 k dalšímu vyhodnocení a k diskusi ostatním národním referenčním laboratořím do 1. července každého roku.
Podle článku 18 nařízení (EHS) č. 2777/75 jsou výsledky předkládány řídícímu výboru k posouzení.";
b) Odstavec 14 se nahrazuje tímto:
"14. Komise odborníků pro kontrolu obsahu vody v drůbežím mase působí jako koordinační orgán pro posuzování činností národních referenčních laboratoří.
Skládá se ze zástupců Komise a národních referenčních laboratoří.
Úkoly komise a národních referenčních laboratoří, jakož i organizační struktura komise jsou uvedeny v příloze IX.".
2. Příloha VIII se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
3. Příloha IX se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 434/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 887/2005, kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína v Řecku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 887/2005 [2] se pro některá vína vyrobená v Řecku zavedla nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(2) Jelikož probíhá několik destilačních opatření zároveň, byly řecké orgány nuceny konstatovat, že kapacity palíren a kontrolních orgánů nepostačují k zajištění řádného průběhu destilací.
Za účelem zajištění účinnosti opatření podle nařízení (ES) č. 887/2005 je proto nezbytné prodloužit lhůtu pro dodávku alkoholu intervenční agentuře stanovené uvedeným nařízením až do 30. dubna 2006.
(3) Nařízení (ES) č. 887/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 887/2005 se druhá věta nahrazuje tímto:
"V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 30. dubna 2006."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 435/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. března 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 436/2006
ze dne 16. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 437/2006
ze dne 16. března 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či zčásti založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, s podmínkou splnění opatření platných ve Společenství ohledně systémů dvojí kontroly a ohledně předběžné a následné kontroly textilních výrobků prováděné Společenstvím při jejich dovozu do Společenství, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu 60 dnů podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
S podmínkou splnění opatření platných ve Společenství ohledně systémů dvojí kontroly a ohledně předběžné a následné kontroly textilních výrobků prováděné Společenstvím při jejich dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu 60 dnů podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 438/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1530/2005, kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro stolní vína v Itálii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1530/2005 [2] se pro stolní vína v Itálii zavedla nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(2) Jelikož probíhá několik destilačních opatření zároveň, byly italské orgány nuceny konstatovat, že kapacity palíren a kontrolních orgánů nepostačují k zajištění řádného průběhu destilací.
Za účelem zajištění účinnosti opatření podle nařízení (ES) č. 1530/2005 je proto nezbytné prodloužit lhůtu pro dodávku alkoholu intervenční agentuře stanovené uvedeným nařízením až do 31. května 2006.
(3) Nařízení (ES) č. 1530/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1530/2005 se druhá věta nahrazuje tímto:
"V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. května 2006.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 439/2006
ze dne 16. března 2006
o zavedení prozatímního antidumpingového cla na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 [1] ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Komise oznámila dne 25. června 2005 prostřednictvím oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [2] (dále jen "oznámení o zahájení") zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
(2) Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podala v květnu 2005 organizace The British Leather Confederation (dále jen "žadatel") jménem výrobců, kteří představují významný podíl, v tomto případě více než 70 %, celkové výroby zámiše ve Společenství.
Podnět obsahoval zřejmé důkazy o dumpingu dotčeného výrobku a o podstatné újmě, která z něho vyplývá, což bylo považováno za dostatečný důvod k zahájení řízení.
2. Strany dotčené řízením
(3) Komise oficiálně informovala žadatele, výrobce ve Společenství uvedené v podnětu, ostatní známé výrobce ve Společenství, orgány ČLR, vyvážející výrobce, dovozce i sdružení, o kterých je známo, že se jich záležitost týká, o zahájení řízení.
Zúčastněným stranám byla dána možnost, aby písemně sdělily své připomínky a aby požádaly o slyšení ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
Jeden vývozce v ČLR i výrobci a dovozci ve Společenství předložili písemně své připomínky.
Všem stranám, které o to v rámci výše uvedených lhůt požádaly a uvedly, že mají konkrétní důvody, proč by se jim mělo dostat slyšení, byly vyslechnuty.
(4) Vzhledem k očekávanému vysokému počtu vyvážejících výrobců a dovozců účastnících se šetření se v rámci oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení.
(5) Aby Komise mohla rozhodnout, zda bude nezbytné provést výběr vzorku, a pokud ano, aby mohla vybrat vzorek, byli vyvážející výrobci a dovozci požádáni, aby se přihlásili a aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení.
K případnému výběru vzorku neměli připomínky žádní vyvážející výrobci.
(6) Sedm dovozců se přihlásilo a poskytlo informace ve lhůtách stanovených pro tento účel, ale jen tři společnosti byly ochotny v rámci šetření spolupracovat.
Vzhledem k omezenému počtu dovozců, kteří odpověděli na dotazník k výběru vzorku a byli ochotni spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný.
Všem třem dovozcům byly zaslány dotazníky.
Následně však žádný dovozce v šetření nespolupracoval a nezaslal úplnou odpověď na dotazník.
Dva z nich prohlásili, že dotčený výrobek netvoří podstatnou část jejich činnosti, a proto vzhledem k nedostatečným lidským zdrojům a finančnímu dopadu nemohou v šetření spolupracovat.
(7) Aby mohli vyvážející výrobci v ČLR, pokud si to přejí, podat žádost o status tržního hospodářství v souladu s čl. 2 odst. 7 základního nařízení nebo o individuální zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení, zaslala Komise čínským vyvážejícím výrobcům, o kterých je známo, že se jich záležitost týká, formuláře žádosti o přiznání statusu tržního hospodářství či individuálního zacházení. V tomto případě nepodal takovou žádost žádný vyvážející výrobce.
(8) Vzhledem k tomu, že neodpověděli žádní vyvážející výrobci v ČLR, nebylo nutno vybírat vzorek vyvážejících výrobců.
Mimo to, protože žádný vyvážející výrobce v ČLR neposkytl nezbytné informace a ve lhůtách stanovených v souladu se základním nařízením nepožádal ani o status tržního hospodářství ani o individuální zacházení, bylo rozhodnuto, že zjištění týkající se posouzení dumpingu bude provedeno podle článku 18 základního nařízení.
Orgány ČLR o tom byly informovány a nevznesly žádné námitky.
(9) Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o kterých je známo, že se jich záležitost týká, a všem ostatním společnostem, které se přihlásily ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
Odpovědi zaslali tři výrobci ve Společenství uvedení v podnětu.
(10) Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla předběžně rozhodnout o dumpingu, následné újmě a zájmu Společenství.
Inspekce na místě provedla u těchto společností:
Výrobci ve Společenství
- Marocchinerie e Scamoscerie Italiane (MESI), Itálie,
- Hutchings & Harding Ltd, Spojené království,
- Beaven Ltd, Spojené království.
(11) Vzhledem k tomu, že nikdo nepožádal o status tržního hospodářství ani o individuální zacházení a že není nutné zjišťovat běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce v ČLR, uskutečnila se v prostorách následující společnosti inspekce na místě ke zjištění běžné hodnoty na základě údajů ze srovnatelné země:
- Acme Sponge & Chamois Co., Inc., USA.
(12) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Kontrola trendů relevantních pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2001 do konce OŠ ("posuzované období").
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Obecná ustanovení
(13) Zámiš a kombinovaný zámiš jsou usně obvykle vyráběné z ovčích a jehněčích kůží, ale lze je vyrábět i z kůží jiných zvířat.
Vyrábí se z kůží po odstranění srsti, které se potom vyčiňují, v případě zámiše výhradně pomocí rybího tuku nebo jiného živočišného oleje a v případě kombinovaného zámiše poločiněním pomocí aldehydů nebo jiných činidel a následně pomocí rybího tuku nebo jiného živočišného oleje.
Výsledkem vyčinění je tzv. "crust" zámiš, který se obvykle dále zpracovává v rámci dokončovacího postupu, včetně obrušování, aby kůže získala měkký semišový povrch.
Základní vlastnosti výrobku, jako je savost a měkkost, jež jsou výsledkem vyčinění nebo poločinění pomocí rybího tuku nebo jiných živočišných olejů, jej předurčují pro jeho hlavní použití při čištění a leštění.
2. Dotčený výrobek
(14) Dotčeným výrobkem je zámiš nebo kombinovaný zámiš, též vystřižený na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše (dále jen "zámiš"), pocházející z ČLR (dále jen "dotčený výrobek"), v současnosti zařazený do kódů KN 41141010 a KN 41141090.
Všechny tyto formy byly shledány dostatečně podobné, aby je bylo možno pro účely tohoto řízení považovat za jediný produkt, protože mají stejné základní fyzikální vlastnosti a použití.
3. Obdobný výrobek
(15) Na základě informací od žadatele nebyly zjištěny žádné rozdíly mezi dotčeným výrobkem a zámišem vyráběným a prodávaným v USA, které sloužily jako srovnatelná země pro účely stanovení běžné hodnoty ve vztahu k ČLR.
(16) Na základě informací od žadatele nebyly zjištěny žádné rozdíly mezi dotčeným výrobkem a zámišem vyráběným a prodávaným ve Společenství výrobním odvětvím Společenství.
(17) Proto byl přijat prozatímní závěr, že v souladu s čl. 1 odst. 4 základního nařízení a pro účely tohoto šetření má zámiš vyráběný a prodávaný na domácím trhu v ČLR, vyráběný a prodávaný v USA a vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství stejné základní fyzikální vlastnosti a použití, a proto se považuje za obdobný výrobek k dotčenému výrobku.
C. DUMPING
1. Výběr vzorku
(18) Jak je uvedeno v 6. bodu odůvodnění výše, vzhledem k tomu, že žádný vyvážející výrobce v ČLR neodpověděl, nebylo nutné provádět výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR.
2. Status tržního hospodářství a individuální zacházení
(19) Jak je uvedeno v 7. bodu odůvodnění výše, vzhledem k tomu, že nikdo neodpověděl ani nepožádal o status tržního hospodářství či o individuální zacházení, nebyly tento status ani individuální zacházení přiznány žádnému vyvážejícímu výrobci v ČLR.
3. Běžná hodnota
3.1. Srovnatelná země
2 odst. 7 základního nařízení byla běžná hodnota stanovena na základě cen nebo početně zjištěné hodnoty ve srovnatelné zemi.
V oznámení o zahájení řízení bylo uvedeno, že jako vhodná srovnatelná země pro účely stanovení běžné hodnoty v ČLR budou použity USA, a zúčastněné strany byly vyzvány, aby se vyjádřily, zda je to vhodná volba.
Žádná strana k tomu nevznesla žádné připomínky ani námitky.
(21) Nicméně ale byla pomocí kontaktů na sdružení nebo obchodní komory ve třetích zemích ověřena vhodnost dalších zemí, které by mohly vyrábět zámiš.
Bylo zjištěno, že v Brazílii a v Indii buď žádní výrobci zámiše nejsou, nebo jej neprodávají na domácím trhu.
Pokud jde o Turecko, je podle informací od místního výrobce turecký domácí trh velmi omezený.
Proto bylo rozhodnuto držet se výběru USA jako srovnatelné země.
Komise si tedy vyžádala a získala plnou spolupráci jednoho výrobce v USA.
(22) V USA existuje relativně velký a otevřený domácí trh se zámišem (ochranné clo ve výši 3,2 %), kde působí velký počet dodavatelů a uskutečňuje se značná míra dovozů.
Mimo to se při výrobě dotčeného výrobku používají podobné postupy jako v ČLR.
3.2. Stanovení běžné hodnoty
(23) V souladu s čl. 2 odst. 7 základního nařízení byla běžná hodnota stanovena na základě ověřené informace od výrobce ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, tj. na základě cen zaplacených nebo splatných na domácím trhu v USA pro typy výrobků, které se prodávají v rámci běžného obchodního styku.
(24) Běžná hodnota tedy byla stanovena jako vážený průměr domácí prodejní ceny, již účtuje spolupracující výrobce v USA zákazníkům, kteří s ním nejsou ve spojení.
4. Vývozní cena
(25) Protože vyvážející výrobci v ČLR nespolupracovali, byla vývozní cena stanovena na základě údajů Eurostatu ohledně množství a hodnoty vývozů dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR do Společenství, což byla podle článku 18 základního nařízení nejlepší dostupná informace.
Použitá informace byla ověřena pomocí informací od jedné obchodní společnosti v ČLR.
Údaje od této obchodní společnosti souhlasily se statistickými údaji, které byly použity jako základ pro stanovení vývozní ceny.
5. Srovnání
(26) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na základě ceny ze závodu. V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení provedena náležitá úprava o rozdíly, které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
Pokud to bylo považováno za vhodné a existovaly pro to ověřené důkazy, byly provedeny odpovídající úpravy týkající se rozdílů fyzikálních vlastností, slev, nákladů na dopravu a pojištění, nákladů na obaly, nákladů na získání úvěrů a poprodejních nákladů.
6. Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 a 12 základního nařízení na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty a váženého průměru vývozní ceny.
Celostátní dumpingové rozpětí vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením činí 73,5 %.
D. ÚJMA
1. Výroba ve Společenství
(28) Šetřením bylo zjištěno, že obdobný výrobek v současnosti vyrábí osm výrobců ve Společenství, kteří zajišťují asi 95 % celkové výroby ve Společenství, zatímco zbývajících 5 % zajišťuje řada malých koželužen v celém Společenství.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(29) Podnět podpořilo osm výrobců ve Společenství (šest žadatelů a dvě společnosti, které vyjádřily podporu), přičemž tři ze žadatelů plně spolupracovali.
Jeden žadatel neposkytl úplnou odpověď na dotazník, a proto je považován za nespolupracující společnost, i když znovu potvrdil, že podnět podporuje.
Jeden další žadatel a jedna podporující společnost poskytli o své výrobě pouze částečné informace.
Má se za to, že tyto dvě společnosti v rámci řízení nespolupracují.
Zbývající dvě společnosti na šetření nespolupracovaly.
(30) Tři spolupracující společnosti dohromady pokrývají více než 56 % výroby dotčeného výrobku ve Společenství. Proto se má za to, že tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
3. Spotřeba Společenství
(31) Spotřeba byla stanovena jako součet prodejů ve Společenství uskutečněných spolupracujícími výrobci ve Společenství, odhadu prodejů uskutečněných nespolupracujícími výrobci ve Společenství a celkových dovozů podle údajů Eurostatu, po náležité úpravě, pokud existovaly důkazy o tom, že dovozní statistiky nejsou v případě některých zemí správné.
Výše prodeje nespolupracujících výrobců byla stanovena podle informací od tří nespolupracujících výrobců a vzhledem k nedostatku jiných zdrojů podle informací z podnětu.
Pokud jde o dovozy, údaje Eurostatu je uvádějí v tunách, a proto byl použit přepočítací poměr, aby je bylo možno vyjádřit v čtverečních stopách.
Ukazuje se, že za posuzované období vzrostla ve Společenství poptávka po dotčeném výrobku o 5 %, což znamená roční přírůstek asi ve výši 1 %.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství, podnět, Eurostat, informace od nespolupracujících výrobců.
Zdánlivá spotřeba ve Společenství _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Čtverečních stop (v tisících) _BAR_ 19872 _BAR_ 20424 _BAR_ 21565 _BAR_ 20582 _BAR_ 20873 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 109 _BAR_ 104 _BAR_ 105 _BAR_
4. Objem dovozů z dotčené země a podíl na trhu
(32) Objem dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR podle údajů Eurostatu vyjádřený ve čtverečních stopách pomocí metodiky popsané v 31. bodu odůvodnění se zvýšil z přibližně 2,1 milionů čtverečních stop v roce 2001 na 6,6 milionů čtverečních stop v OŠ.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 2130 _BAR_ 1627 _BAR_ 5037 _BAR_ 6273 _BAR_ 6607 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 76 _BAR_ 236 _BAR_ 295 _BAR_ 310 _BAR_
(33) Během posuzovaného období zvýšily dovozy z ČLR svůj podíl na trhu Společenství z 10,7 % v roce 2001 na 31,7 % v OŠ.
Tento rychlý nárůst podílu na trhu nastal přes relativně malý nárůst spotřeby.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 10,7 % _BAR_ 8,0 % _BAR_ 23,4 % _BAR_ 30,5 % _BAR_ 31,7 % _BAR_
i) Dovozní ceny
(34) Informace o cenách dotčených dovozů vycházejí z údajů Eurostatu založených na objemu dovozů zjištěného pomocí metodiky popsané v 31. bodu odůvodnění výše.
Podle těchto informací nebyla průměrná cena CIF dovozů pocházejících z ČLR během posuzovaného období stálá.
Ceny nejprve v roce 2002 vzrostly o 25 %, pak v roce 2003 o 20 % poklesly.
V roce 2004 vzrostly o 9 % a následně během OŠ opět poklesly.
Zdroj: Eurostat.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Ceny v EUR/čtvereční stopa zámiše _BAR_ 0,63 _BAR_ 0,79 _BAR_ 0,50 _BAR_ 0,69 _BAR_ 0,66 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 125 _BAR_ 80 _BAR_ 109 _BAR_ 104 _BAR_
ii) Cenové podbízení a klesání cen
(35) Pro účely stanovení úrovně cenového podbízení během OŠ byly ceny dotčeného výrobku, který prodávají výrobci výrobního odvětví Společenství, srovnávány s cenami dovozů na trh Společenství během OŠ, a to na základě váženého průměru ceny všech typů zámiše podle údajů Eurostatu.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly upraveny podle ceny ze závodu.
Ceny dotčených dovozů byly stanoveny na základě ceny CIF, po příslušné úpravě podle zjištěných rozdílů v kvalitě, cla a nákladů vzniklých po dovozu.
(36) Podle tohoto srovnání byly během OŠ dotčené výrobky pocházející z ČLR prodávány ve Společenství za ceny, které se podbízely cenám výrobního odvětví Společenství o 30 %, vyjádřeno procentním podílem cen dovozů.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
(37) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo zkoumání vlivu dumpingových dovozů na výrobní odvětví Společenství posouzení všech ekonomických faktorů, které měly vliv na stav výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
i) Výrobní kapacita, výroba a využití kapacity
(38) Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství byla během posuzovaného období stálá.
Během téhož období výroba výrobního odvětví Společenství průběžně klesala až o 20 % a míra využití kapacity klesla ze 71,2 % v roce 2001 na 57 % v OŠ.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výrobní kapacita v tisících čtverečních stop zámiše _BAR_ 16754 _BAR_ 16754 _BAR_ 16754 _BAR_ 16754 _BAR_ 16754 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_
Výroba v tisících čtverečních stop zámiše _BAR_ 11934 _BAR_ 11583 _BAR_ 11262 _BAR_ 10469 _BAR_ 9554 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 94 _BAR_ 88 _BAR_ 80 _BAR_
Míra využití výrobní kapacity _BAR_ 71,2 % _BAR_ 69,1 % _BAR_ 67,2 % _BAR_ 62,5 % _BAR_ 57,0 % _BAR_
ii) Objem prodeje a podíl na trhu
(39) Prodeje výrobního odvětví Společenství ve Společenství za posuzované období prudce poklesly o 17 procentních bodů z 8,1 milionů čtverečních stop v roce 2001 na asi 6,7 milionů čtverečních stop v OŠ, a to i přesto, že se v tomtéž období zvýšila spotřeba.
To se odráží na podílu na trhu, který trvale klesal z 41,1 % v roce 2001 na 32,3 % během OŠ.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Prodej výrobního odvětví Společenství (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 8163 _BAR_ 8166 _BAR_ 7478 _BAR_ 6423 _BAR_ 6746 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 79 _BAR_ 83 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 41,1 % _BAR_ 40,0 % _BAR_ 34,7 % _BAR_ 31,2 % _BAR_ 32,3 % _BAR_
iii) Zásoby
(40) Následující údaje znamenají objem zásob na konci každého období.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Zásoby (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 4508 _BAR_ 3321 _BAR_ 3157 _BAR_ 4298 _BAR_ 4243 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 74 _BAR_ 70 _BAR_ 95 _BAR_ 94 _BAR_
(41) Zásoby v roce 2002 prudce poklesly o 26 procentních bodů a pak až do OŠ trvale rostly.
Tento vývoj je důsledkem vývozní aktivity spolupracujících výrobců ve Společenství, která po významném nárůstu v roce 2002, hlavně díky velkým prodejním kontraktům pro trh v USA, v roce 2004 a v OŠ poklesla, jak je uvedeno v následující tabulce.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Prodej na vývoz výrobního odvětví Společenství (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 3068 _BAR_ 5273 _BAR_ 4817 _BAR_ 3825 _BAR_ 3283 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 172 _BAR_ 157 _BAR_ 125 _BAR_ 107 _BAR_
(42) Podle výrobního odvětví Společenství je tento pokles jeho vývozní činnosti částečně způsoben soutěží s čínskými vývozy na trh v USA.
V tomto ohledu stojí za zmínku, že došlo k podstatnému nárůstu dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR do USA, a to ze 780000 čtverečních stop v roce 2002 až na 1209000 čtverečních stop v roce 2004.
iv) Růst
(43) Zatímco výroba spolupracujících výrobců výrobního odvětví Společenství za posuzované období poklesla o 20 procentních bodů, spotřeba Společenství za stejné období vzrostla o 5 %, a současně s tím objem dotčených dovozů vzrostl více než třikrát.
Tímto způsobem výrobní odvětví Společenství ztratilo část svého podílu na trhu, zatímco dotčené dovozy svůj podíl na trhu zvýšily.
v) Zaměstnanost a produktivita
(44) Míra zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství poklesla během posuzovaného období o 6 %.
Za stejné období poklesla o 15 % i produktivita, měřená jako objem výroby na jednoho zaměstnance za rok.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 128 _BAR_ 129 _BAR_ 127 _BAR_ 124 _BAR_ 120 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 99 _BAR_ 97 _BAR_ 94 _BAR_
Produktivita (v tisících čtverečních stop na osobu): výroba na 1 zaměstnance _BAR_ 93 _BAR_ 90 _BAR_ 89 _BAR_ 84 _BAR_ 79 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 95 _BAR_ 91 _BAR_ 85 _BAR_
vi) Prodejní ceny a faktory, které mají vliv na domácí ceny
(45) Průměrná čistá prodejní cena výrobců ve výrobním odvětví Společenství poklesla v letech 2001 až 2003 o 8 procentních bodů, než v roce 2004 o 1 procentní bod lehce vzrostla.
V OŠ ceny o další 3 procentní body opět poklesly.
Tento vývoj svědčí o existenci krizových tržních podmínek, kterým výrobní odvětví Společenství v posuzovaném období čelilo.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Průměrná prodejní cena (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,24 _BAR_ 1,22 _BAR_ 1,15 _BAR_ 1,16 _BAR_ 1,13 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 92 _BAR_ 93 _BAR_ 90 _BAR_
vii) Ziskovost
(46) Návratnost čistých prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství před zdaněním během posuzovaného období výrazně poklesla, jak je vidět v následující tabulce.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskovost _BAR_ 4,2 % _BAR_ 5,5 % _BAR_ 1,3 % _BAR_ – 7,6 % _BAR_ – 6,1 % _BAR_
(47) Výrobní odvětví Společenství bylo ziskové v letech 2001 a 2002.
Ovšem od roku 2003 jeho ziskovost rychle klesala a v roce 2004 a v OŠ zaznamenalo vysoké ztráty.
viii) Investice a návratnost investic
(48) Úroveň investic do výroby dotčeného výrobku ze strany spolupracujících výrobců ve výrobním odvětví Společenství se během posuzovaného období zvýšila přibližně z 354000 EUR na asi 407000 EUR.
Tento nárůst investic se hlavně soustředil na výměnu stávajících aktiv a na získání dalšího a/nebo nového vybavení s cílem lepšího zvládání stávající výroby.
(49) Návratnost investic spolupracujících výrobců ve výrobním odvětví Společenství, která vyjadřuje jejich hospodářský výsledek před zdaněním jako procentní podíl průměrné počáteční a konečné čisté účetní hodnoty aktiv potřebných k výrobě dotčeného výrobku, byla v letech 2001 až 2003 kladná, a tedy zisková.
V roce 2004 a v OŠ byla návratnost investic záporná, tedy ztrátová.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Investice v EUR _BAR_ 354626 _BAR_ 691087 _BAR_ 558887 _BAR_ 423142 _BAR_ 407456 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 195 _BAR_ 158 _BAR_ 119 _BAR_ 115 _BAR_
Návratnost investic _BAR_ 40 % _BAR_ 32 % _BAR_ 10 % _BAR_ – 28 % _BAR_ – 37 % _BAR_
ix) Schopnost navýšit kapitál
(50) Výrobní odvětví Společenství netvrdí ani nenaznačuje, že by výrobní odvětví Společenství mělo nějaké problémy v oblasti navyšování kapitálu pro svou činnost.
Je ale třeba poznamenat, že kvůli ztrátám, které utrpělo v roce 2004 a v OŠ, vznikla v tomto ohledu spíše nepříznivá situace.
Mimo to je třeba poznamenat, že malé a rodinné podniky, jako jsou spolupracující výrobci ve výrobním odvětví Společenství, mají jen vnější zdroje financování.
Nejsou tedy obvykle ochotné podstupovat riziko, které přijímají spíše mateřské společnosti v případě větších skupin podniků, protože na základě jejich dlouhodobější obchodní perspektivy vycházejí z toho, že se podnik z obtížné situace, v níž se v určitém okamžiku ocitne, může zotavit.
x) Peněžní tok
(51) Spolupracující výrobci ve výrobním odvětví Společenství zaznamenali v letech 2001 až 2003 čistý kladný peněžní tok z provozních činností.
V roce 2004 a v OŠ ale už byl tento peněžní tok negativní, vzhledem k výrazným ztrátám, ke kterým v těchto letech došlo.
Tentýž výsledek vychází, vyjádří-li se peněžní tok jako procentní podíl obratu.
Během posuzovaného období došlo k několika podstatným krátkodobým výkyvům peněžního toku způsobeným pohybem stavu zásob (viz 41. bod odůvodnění výše).
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník od spolupracujících výrobců ve výrobním odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní tok v tisících EUR _BAR_ 988 _BAR_ 2608 _BAR_ 839 _BAR_ – 1650 _BAR_ – 1567 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 264 _BAR_ 85 _BAR_ – 167 _BAR_ – 159 _BAR_
xi) Mzdy
(52) Celkové mzdové náklady spolupracujících výrobců ve výrobním odvětví Společenství byly během posuzovaného období relativně stálé, s výjimkou 7 % nárůstu v roce 2003.
Zvyšování mezd je nižší než zvyšování životních nákladů.
Zdroj: Odpovědi na dotazník od výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy na 1 zaměstnance v EUR _BAR_ 27081 _BAR_ 27375 _BAR_ 25093 _BAR_ 27402 _BAR_ 27373 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 93 _BAR_ 101 _BAR_ 101 _BAR_
xii) Výše dumpingového rozpětí
(53) Pokud jde o dopad skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, je vzhledem k objemu a cenám dovozů z ČLR významný.
xiii) Zotavení se z předchozích případů dumpingu
(54) Výrobní odvětví Společenství se nemuselo zotavovat z předchozích případů dumpingu působícího újmu.
6. Závěr o újmě
(55) Ze šetření výše uvedených faktorů vyplývá, že od roku 2001 do OŠ se výrazně zvýšil objem dumpingových dovozů i jejich podíl na trhu.
Ve skutečnosti se jejich objem za posuzované období téměř ztrojnásobil a jejich podíl na trhu dosáhl v OŠ výše 31,7 %.
Je třeba si povšimnout, že v OŠ činily dumpingové dovozy 72,7 % celkových dovozů dotčeného výrobku do Společenství.
Mimo to byly v OŠ prodejní ceny výrobního odvětví Společenství v důsledku těchto dovozů předmětem významného cenového podbízení ve výši 30 %.
(56) Během posuzovaného období se téměř všechny ukazatele újmy vyvíjely negativně.
Výroba a využití kapacity klesaly (výroba o 20 procentních bodů a využití kapacity o 14 procentních bodů), zatímco vzhledem k růstu spotřeby Společenství o 5 % během téhož období by se tyto ukazatele měly spíše zvyšovat.
Objem prodeje a ceny též podstatně poklesly (objem o 17 % a ceny o 10 %).
(57) Výrobní odvětví Společenství ztratilo během posuzovaného období významný podíl na trhu, v době, kdy se celková spotřeba Společenství zvýšila přibližně z 19,8 milionů čtverečních stop na téměř 20,9 milionů čtverečních stop.
Výrobní odvětví Společenství zasáhl zásadní pokles ziskovosti (o 10 procentních bodů), peněžního toku (pokles obratu o 20,6 %) a návratnosti investic (o 37 procentních bodů).
(58) S ohledem na výše uvedené skutečnosti byl přijat prozatímní závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu, charakterizovanou kritickým snížením cen, poklesem ziskovosti i poklesem návratnosti investic ve smyslu článku 3 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
3 odst. 6 a 7 základního nařízení bylo předmětem šetření, zda dumpingové dovozy z ČLR způsobily podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, a to v míře, kterou lze považovat za podstatnou.
Byly prozkoumány i jiné známé faktory, které by mohly vedle dumpingových dovozů současně způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství, aby se zajistilo, že tato případná újma způsobená těmito jinými faktory nebude připsána dumpingovým dovozům.
2. Vliv dumpingových dovozů
(60) Objem dovozů z ČLR se během dotčeného období podstatně zvýšil, o 4,5 milionů čtverečních stop, a jejich podíl na trhu vzrostl o 21 procentních bodů.
Pokud jde o ceny dovozů pocházejících z ČLR, došlo k podstatnému cenovému podbízení vůči cenám výrobního odvětví Společenství o 30 %.
(61) Vliv dumpingových dovozů lze ilustrovat na skutečnosti, že během posuzovaného období se podíl výrobců v ČLR na trhu zvýšil na úkor výrobního odvětví Společenství.
(62) Od roku 2001 do OŠ ztratilo výrobní odvětví Společenství podíl na trhu v celkové výši 8,8 procentních bodů a tato ztráta byla zcela zaplněna zvýšeným podílem dovozů z ČLR.
(63) Ztráta podílu na trhu a nedostatečná úroveň cen výrobního odvětví Společenství se současně shoduje se situací, která výrobnímu odvětví Společenství působí újmu, což dokazují podstatné ztráty, prudké zhoršení úrovně peněžního toku a návratnosti investic a nepříznivý vývoj zaměstnanosti.
(64) Tyto činitele, společně s tím, že výrobní odvětví Společenství nemohlo kvůli poklesu cen využít výhod mírně rostoucího trhu Společenství, způsobily, že navzdory investicím do modernizace výrobních zařízení utrpělo výrobní odvětví Společenství během tohoto období podstatnou újmu.
Zvyšování podílu dumpingových dovozů na trhu a pokles dovozních cen byly doprovázeny náhlou změnou podmínek výrobního odvětví Společenství.
3. Vliv jiných činitelů
3.1. Dovozy z jiných zemí
(65) V následující tabulce jsou uvedeny hodnoty objemu a cen dovozů z jiných důležitých zemí.
Dovozy z nejdůležitějších třetích zemí _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Turecko (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 353 _BAR_ 380 _BAR_ 237 _BAR_ 893 _BAR_ 1677 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,01 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0,33 _BAR_ 0,81 _BAR_ 0,52 _BAR_
Ostatní země, včetně výše uvedených: objem (v tisících čtverečních stop) _BAR_ 1732 _BAR_ 2078 _BAR_ 1933 _BAR_ 1825 _BAR_ 2485 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,14 _BAR_ 0,93 _BAR_ 0,79 _BAR_ 0,91 _BAR_ 0,60 _BAR_
(66) Během posuzovaného období podstatně vzrostly dovozy z Turecka a znamenaly zvýšení podílu na trhu o 6,2 procentních bodů.
Šetřením se ale ukázalo, že významnou část těchto dovozů uskutečnil v letech 2003, 2004 a v OŠ jeden spolupracující výrobce ve Společenství.
Malá část těchto dovezených výrobků byla použita při výrobě sortimentu tohoto výrobce a zbytek byl po úpravě a přebalení opětovně vyvezen do třetích zemí.
Toto množství tedy nemohlo způsobit výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu.
Zbývající množství dovezené z Turecka tvořilo během posuzovaného období nízký a poměrně stálý podíl na trhu ve výši přibližně 2 %, s výjimkou OŠ, kdy dosáhlo výše 6 %.
Pokud jde o ceny zaplacené za tato množství, byly v letech 2002, 2003 a v OŠ nižší, než tomu bylo u dovozů z ČLR, ale v letech 2001 a 2004 byly vyšší.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti byl přijat závěr, že tyto dovozy mohly přispět, i když nevýznamně, k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(67) Pokud jde o dovozy z jiných států kromě Turecka, i když ceny těchto dovozů byly během posuzovaného období nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, byly podstatně vyšší než ceny dovozů z ČLR, a to během celého posuzovaného období s výjimkou OŠ.
Objem dovozů vzrostl z 1,7 milionů čtverečních stop v roce 2001 na 2,5 milionů čtverečních stop v OŠ, což znamená nárůst podílu na trhu během posuzovaného období o 3,2 procentních bodů ve srovnání se zvýšením dovozů z ČLR za stejné období o 21 procentních bodů.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti byl přijat prozatímní závěr, že dovozy z ostatních třetích zemí nemohly být určujícím důvodem situace působící újmu výrobnímu odvětví Společenství.
3.2. Výkony ostatních výrobců ve Společenství
(68) Nespolupracující výrobci dotčeného výrobku ve Společenství měli během OŠ podíl na trhu ve výši přibližně 24 %, což znamená pokles z téměř 40 % v roce 2001.
Během posuzovaného období jejich objem prodeje podstatně poklesl o 36 %.
Mimo to se průměrné ceny nespolupracujících výrobců měnily stejně jako průměrné ceny žadatelů.
To je důkazem toho, že jsou v podobné situaci jako výrobní odvětví Společenství, tj. že pro ně dumpingové dovozy znamenaly újmu.
Proto nelze přijmout závěr, že by ostatní výrobci ve Společenství způsobili výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu.
3.3. Vývozy uskutečněné výrobním odvětvím Společenství
(69) Vývozy výrobního odvětví Společenství, jak je uvedeno v tabulce ve 41. bodu odůvodnění výše, vzrostly během posuzovaného období o 7 %, zatímco odbyt na trhu v EU poklesl během téhož období o 17 %.
Vývozní prodejní ceny byly během posuzovaného období v průměru buď ziskové, nebo alespoň nebyly ztrátové.
Za těchto okolností je přijat prozatímní závěr, že vývozy výrobního odvětví Společenství nepřispěly ke vzniku újmy.
(70) Zúčastněné strany neupozornily na žádné jiné faktory, které by bývaly mohly současně způsobit výrobnímu odvětví Společenství újmu, ani nebyly takové faktory během šetření zjištěny.
4. Závěry o příčinných souvislostech
(71) Je třeba zdůraznit, že újma byla v tomto případě způsobena hlavně ve formě poklesu cen a prodeje, který způsobil výrobnímu odvětví Společenství významné ztráty.
Tento vývoj byl doprovázen rychle rostoucími dovozy za dumpingové ceny z ČLR, které se podstatným způsobem podbízely cenám výrobního odvětví Společenství.
Neexistuje žádný náznak, že by výše uvedené další faktory mohly mít podstatný vliv na vznik újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(72) S ohledem na výše uvedenou analýzu, která řádně rozlišila vlivy všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od vlivů dumpingových dovozů, které působí újmu, byl přijat prozatímní závěr, že existuje příčinná souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a podstatnou újmou, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(73) V souladu s článkem 21 základního nařízení Komise zvažovala, zda by i přes závěr o dumpingu působícím újmu nebylo uvalení antidumpingových opatření v rozporu se zájmy Společenství jako celku.
Stanovení zájmu Společenství vycházelo ze zkoumání různých dotčených zájmů, tj. zájmů výrobního odvětví Společenství, zájmů dovozců a obchodníků s dotčeným výrobkem.
(74) Pro účely posouzení zájmu Společenství provedla Komise analýzu pravděpodobných účinků uložení/neuložení antidumpingových opatření na dotčené hospodářské subjekty.
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(75) Výrobní odvětví Společenství se skládá hlavně z malých společností.
Jejich současná výroba využívá jen 57 % své výrobní kapacity.
(76) Zavedení opatření by mělo zabránit dalšímu poškozování trhu a snižování cen.
Tato opatření by výrobnímu odvětví Společenství umožnila zvýšit prodej a tím znovu získat ztracený podíl na trhu a současně prodávat za ceny, které pokryjí náklady a umožní určitý zisk.
Rovněž se očekává, že hlavně snížení jednotkových nákladů (díky vyššímu využití kapacity vyplývajícímu z vyššího objemu prodeje a následně vyšší produktivity) a v menší míře i mírný vzestup cen umožní výrobnímu odvětví Společenství zlepšit svou finanční situaci.
(77) Pokud ale nebudou antidumpingová opatření zavedena, negativní trendy ve finanční situaci výrobního odvětví Společenství budou zřejmě pokračovat.
Ve výrobním odvětví Společenství jsou zvláště zřetelné ztráty výnosů kvůli poklesu cen, klesajícímu podílu na trhu a významným ztrátám.
Vzhledem ke klesajícím výnosům a k podstatné újmě vzniklé během OŠ je skutečně velice pravděpodobné, že finanční situace výrobního odvětví Společenství se v případě nezavedení žádných opatření dále zhorší.
To by nakonec vedlo k omezení výroby a k zavírání výrobních závodů, což by ohrozilo zaměstnanost a investice ve Společenství.
(78) Proto byl přijat prozatímní závěr, že uložení antidumpingových opatření by umožnilo, aby se výrobní odvětví Společenství zotavilo z dumpingu působícího újmu, a bylo by v zájmu výrobního odvětví Společenství.
2. Zájem dovozců/obchodníků ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
(79) Jak je uvedeno v 6. bodu odůvodnění výše, po zahájení šetření se přihlásili tři dovozci, ale následně všichni odmítli spolupracovat při šetření.
Žádný z nich se k případnému zavedení opatření nevyjádřil.
Za těchto okolností nebylo možné provést úplné posouzení případných vlivů zavedení nebo nezavedení opatření.
Je ale třeba připomenout, že účelem antidumpingových opatření není zabránit dovozům, ale zajistit, aby nebyly uskutečňovány za dumpingové ceny působící újmu.
Protože dovozy za přiměřené ceny budou i nadále moci vstupovat na trh Společenství a budou též pokračovat dovozy ze třetích zemí, není pravděpodobné, že by byla podstatným způsobem ovlivněna tradiční obchodní činnost dovozců, a to i v tom případě, kdy budou dumpingové dovozy zatíženy antidumpingovým clem.
Mimo to je třeba poznamenat, že připomínky, které k zavedení opatření vznesli dovozci, nebyly odůvodněné, a proto byly zamítnuty.
(80) Proto lze dojít k prozatímnímu závěru, že případný dopad uložení antidumpingových opatření na dovozce a obchodníky, kteří nejsou ve spojení, bude nevýznamný.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(81) Ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení se nepřihlásilo žádné sdružení uživatelů nebo spotřebitelů.
Vzhledem k nedostatečné spolupráci z jejich strany lze dojít k prozatímnímu závěru, že zavedením antidumpingových opatření nedojde k nepříznivému ovlivnění jejich situace.
Mimo to, vzhledem k velkému počtu výrobců ve Společenství a k objemu dovozů z ostatních třetích zemí bude zajištěno, že uživatelé i maloobchodníci budou mít i nadále široký výběr rozdílných dodavatelů dotčeného výrobku za přiměřené ceny.
Opatření by měla pomoci zvýšit ceny ve prospěch výrobního odvětví Společenství, aby mohlo opět dosahovat přiměřeného zisku.
Toto zvýšení ale nebude pravděpodobně podstatné, protože existence významných dovozů z jiných zemí za konkurenční ceny zabrání výrobnímu odvětví Společenství v tom, aby ceny zvyšovalo příliš.
4. Závěr o zájmu Společenství
(82) S ohledem na výše uvedené skutečnosti byl přijat prozatímní závěr, že v daném případě neexistují pádné důvody proti uložení opatření a že jejich zavedení nebude v rozporu se zájmy Společenství.
G. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(83) S ohledem na závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství, je třeba uložit prozatímní opatření, aby se zabránilo další újmě působené výrobnímu odvětví Společenství ze strany dumpingových dovozů.
(84) Tato prozatímní opatření by měla být zavedena na takové úrovni, která je dostatečná k odstranění újmy působené těmito dovozy výrobnímu odvětví Společenství, aniž by došlo k překročení zjištěné úrovně dumpingu.
Při výpočtu cla nezbytného k odstranění vlivu dumpingu působícího újmu bylo nutno vzít v úvahu i to, že případná opatření by měla umožnit, aby výrobní odvětví Společenství pokrylo své náklady a dosáhlo hrubého zisku, kterého by pravděpodobně dosáhlo za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dumpingových dovozů.
(85) Má se za to, že v letech 2001 až 2002 existovalo na trhu Společenství normální soutěžní prostředí, kdy výrobní odvětví Společenství, při neexistenci dumpingu působícího újmu, dosahovalo obvyklého ziskového rozpětí, které průměrně dosahovalo výše 5 %.
Proto bylo na základě dostupných informací prozatímně zjištěno, že ziskové rozpětí ve výši 5 % obratu lze považovat za odpovídající úroveň, které by výrobní odvětví Společenství mělo mít možnost dosáhnout při neexistenci dumpingu působícího újmu.
(86) Požadované zvýšení cen bylo následně stanoveno na základě srovnání, a to na stejné obchodní úrovni, váženého průměru dovozní ceny stanoveného pro výpočet cenového podbízení, a ceny výrobku, která nepůsobí újmu a za kterou jej prodává výrobní odvětví Společenství na trhu Společenství.
Cena, která nepůsobí újmu, byla získána úpravou prodejní ceny každého výrobce ve výrobním odvětví Společenství na cenu pokrývající náklady s připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí.
Případné rozdíly vyplývající z tohoto srovnání byly následně vyjádřeny jako procentní podíl celkové dovozní hodnoty CIF.
(87) Tímto způsobem bylo zjištěno, že rozpětí pro odstranění újmy činí 62 %.
2. Prozatímní opatření
(88) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení by na dovozy zámiše pocházejícího z ČLR měla být uvalena prozatímní antidumpingová cla ve výši zjištěného rozpětí pro odstranění újmy, neboť to je nižší než zjištěné dumpingové rozpětí.
H. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
(89) V zájmu řádné správy by mělo být stanoveno období, v jehož rámci mohou zúčastněné strany, které se přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení, písemně sdělit svá stanoviska a požádat o slyšení.
Mimo to je třeba poznamenat, že zjištění vztahující se k uložení cel uskutečněná pro účely tohoto nařízení jsou prozatímní, a je možné, že budou pro účely konečného cla přehodnocena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovozy zámiše a kombinovaného zámiše, též vystřiženého na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše, pocházejícího z Čínské lidové republiky, kódů KN 41141010 a KN 41141090.
2. Sazba prozatímního antidumpingového cla, která se vztahuje na cenu franco hranice Společenství před proclením pro výrobky vyrobené všemi společnostmi v Čínské lidové republice, činí 62 %.
3. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství je podmíněno zaplacením celní jistoty ve výši částky prozatímního cla.
4. Není-li uvedeno jinak, použijí se platná celní ustanovení.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 20 nařízení Rady (ES) č. 384/96, mohou zúčastněné strany požádat o zveřejnění hlavních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo nařízení přijato, mohou písemně předložit svá stanoviska a požádat o ústní slyšení před Komisí, a to do jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
V souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se mohou zúčastněné strany do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost vyjádřit k jeho uplatňování.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 440/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu krevetky severní v oblasti NAFO 3L plavidly plujícími pod vlajkou Polska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 441/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 17. února 2006 na produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 271/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 271/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady stanovené nařízením (ES) č. 271/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Article 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 442/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanovuje, že rozdíl mezi cenami výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a cenami těchto výrobků v rámci Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou v rozmezí, které vyplývá z dohod uzavřených podle článku 300 smlouvy.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999 se při určování náhrad u výrobků vyjmenovaných v článku 1 výše uvedeného nařízení, vyvážených v přirozeném stavu, musí brát v úvahu:
- stávající situace a budoucí vývoj cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství a cen mléka a mléčných výrobků v mezinárodním obchodě,
- marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných vývozních míst ve Společenství, jakož i náklady spojené s umístěním zboží na trhu v zemi určení,
- cíle společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které mají zajistit stav rovnováhy a přirozený vývoj cen a obchodování na tomto trhu,
- rozmezí, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, a
- potřeba předcházet výkyvům na trhu Společenství, a
- hospodářský aspekt navrhovaných vývozů.
5 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měly při stanovování cen v rámci Společenství brát v úvahu skutečné ceny, které jsou pro vývoz nejvýhodnější, a při stanovování cen v mezinárodním obchodě by se měly brát v úvahu zejména:
a) ceny převládající na trzích třetích zemí;
b) nejvýhodnější ceny ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí;
c) ceny výrobce ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na dotace poskytované těmito zeměmi a
d) nabídkové ceny vyplaceně na hranici Evropského společenství.
(4) V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být s ohledem na situaci na světových trzích nebo na konkrétní požadavky určitých trhů zapotřebí rozlišit náhradu u výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
3 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měl stanovit seznam výrobků, pro něž jsou poskytovány vývozní náhrady, a výše těchto náhrad alespoň jednou za čtyři týdny; výše náhrady však může zůstat na stejné úrovni déle než čtyři týdny.
(6) V souladu s článkem 16 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], se náhrada pro slazené mléčné výrobky rovná součtu dvou složek; přičemž první je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství mléčných výrobků, a vypočítá se vynásobením základní výše náhrady obsahem mléčných výrobků v dotyčném produktu; druhá je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství přidané sacharózy, a vypočítá se tak, že se základní výše náhrady platná v den vývozu pro produkty, které jsou vyjmenované v čl. 1 odst.
1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [3], vynásobí obsahem sacharózy v celém produktu, tato druhá složka se však použije pouze tehdy, pokud byla přidaná sacharóza vyrobena z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 896/84 [4] obsahuje dodatečná ustanovení o poskytování náhrad při změnách hospodářského roku; tato ustanovení umožňují rozlišit náhrady podle data výroby produktů.
(8) Při výpočtu náhrady pro tavené sýry je nezbytné stanovit, že v případě přidání kaseinu a/nebo kaseinátů se takové přidané množství nebere v úvahu.
(9) Při určování produktů a oblastí způsobilých pro náhrady je vhodné vzít v úvahu na jednu stranu skutečnost, že postavení určitých produktů Společenství na trhu neopodstatňuje podporování jejich vývozu, a na druhou stranu to, že zeměpisná blízkost některých oblastí by mohla usnadnit odklon obchodu a zneužití.
(10) Z použití výše uvedených pravidel na současnou situaci na trhu s mlékem, zejména na ceny mléčných výrobků ve Společenství a na světovém trhu, vyplývá, že náhrady by měly být stanoveny v příloze tohoto nařízení.
(11) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, na něž se odkazuje v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 o výrobcích vyvážených v přirozeném stavu, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 443/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. března 2006.
(3) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. března 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 444/2006
ze dne 16. března 2006
o neposkytování náhrad u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné neposkytovat jakékoli náhrady po dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. března 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. března 2006, nejsou poskytovány žádné náhrady pro výrobek a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 445/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 17. března 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 446/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 447/2006
ze dne 16. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 21. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 21. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 29,800 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 448/2006
ze dne 16. března 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Portugalska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 10. do 16. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 449/2006
ze dne 16. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 10. do 16. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 450/2006
ze dne 16. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 10. do 16. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 451/2006
ze dne 17. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 452/2006
ze dne 17. března 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 453/2006
ze dne 17. března 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 454/2006
ze dne 17. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 45 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 50 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 455/2006
ze dne 17. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla rovné nebo vyšší než 92 % intervenční ceny.
V Lotyšsku by proto měl být zastaven intervenční nákup.
Lotyšsko by proto mělo být vyňato ze seznamu stanoveného v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst.
1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Itálie
- Irsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 456/2006
ze dne 20. března 2006,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1786/2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve znění nařízení (ES) č. 1786/2003 [2] se vyskytuje několik chyb.
(2) V důsledku změny kombinované nomenklatury by v článku 1 uvedeného nařízení měly být kódy KN ex12149091 a ex12149099 nahrazeny kódem KN ex12149090.
(3) V čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení by mělo být maximální zaručené množství 4855900 tun nahrazeno maximálním zaručeným množstvím 4960723 tun, které odpovídá součtu zaručených národních množství uvedených v odstavci 2 uvedeného článku.
(4) V článku 6 uvedeného nařízení by mělo být změněno znění prvního pododstavce, aby byl správně popsán způsob snížení podpory, pokud by došlo k překročení maximálního zaručeného množství.
V druhém pododstavci stejného článku by měly být všechny jazykové verze uvedeny do souladu, aby používaly stejnou terminologii při vyjádření zásady, že v případě překročení maximálního zaručeného množství není možné žádné zvýšení rozpočtových výdajů.
(5) Nařízení (ES) č. 1786/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem opraveno.
(6) Vzhledem k tomu, že opravy nemají žádný nepříznivý dopad na hospodářské subjekty, by se toto nařízení mělo použít ode dne použitelnosti nařízení (ES) č. 1786/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1786/2003 se opravuje takto:
1. V písmenu a) v prvním sloupci tabulky v článku 1 se kódy KN "ex12149091" a "ex12149099" nahrazují kódem KN "ex12149090".
2. V čl. 5 odst. 1 se maximální zaručené množství "4855900" tun nahrazuje maximálním zaručeným množstvím "4960723" tun.
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Pokud množství sušeného krmiva, pro které je požadována podpora podle čl. 4 odst. 2, přesáhne v určitém hospodářském roce maximální zaručené množství stanovené v čl. 5 odst. 1, sníží se podpora v každém členském státě, ve kterém produkce překročí zaručené národní množství, prostřednictvím snížení výdajů vyjádřeného jako funkce procentního podílu překročení tohoto členského státu na součtu všech překročení.
Snížení se stanoví postupem podle čl. 18 odst. 2 tak, že rozpočtové výdaje vyjádřené v eurech nepřekročí částku, které by byly dosáhly, kdyby maximální zaručené množství nebylo bývalo překročeno."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 457/2006
ze dne 20. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 458/2006
ze dne 20. března 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. března 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. dubna 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. března 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 60 t původem z Botswany,
- 150 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 100 t původem z Botswany,
- 500 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce dubna 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 17936 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 11600 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 459/2006
ze dne 20. března 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 21,897 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 460/2006
ze dne 20. března 2006
o vydávání dovozních licencí pro česnek dovážený v rámci autonomní celní kvóty otevřené nařízením (ES) č. 393/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 393/2006 ze dne 6. března 2006 o otevření a správě autonomní celní kvóty pro česnek [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o licence předložené příslušným orgánům členských států tradičními a novými dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 393/2006 překračují množství, která jsou k dispozici. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence požadované tradičními dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 393/2006, pro které členské státy předložily Komisi žádosti dne 16. března 2006 se vydávají do výše 2,319 % požadovaného množství.
2. Dovozní licence požadované novými dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 393/2006, pro které členské státy předložily Komisi žádosti dne 16. března 2006, se vydávají do výše 0,857 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. března 2006.
Jeho použitelnost končí dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 461/2006
ze dne 20. března 2006
o vydávání dovozních licencí pro některé konzervované houby dovážené v rámci autonomní celní kvóty otevřené nařízením (ES) č. 392/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 392/2006 ze dne 6. března 2006 o otevření a správě autonomní celní kvóty pro konzervované houby [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o licence předložené příslušným orgánům členských států tradičními a novými dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 392/2006 překračují množství, která jsou k dispozici. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence požadované tradičními dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 392/2006 pro které členské státy předložily Komisi žádosti dne 16. března 2006, se vydávají do výše 8,587 % požadovaného množství.
2. Dovozní licence požadované novými dovozci podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 392/2006, pro které členské státy předložily Komisi žádosti dne 16. března 2006, se vydávají do výše 17,391 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. března 2006.
Jeho použitelnost končí dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 462/2006
ze dne 21. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 463/2006
ze dne 21. března 2006,
kterým se pro rok 2006 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 596/2004 a (ES) č. 633/2004, pokud jde o data vydání vývozních licencí v odvětví vajec a v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 596/2004 [3] a čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 633/2004 [4], kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec a v odvětví drůbežího masa, se vývozní licence vydávají ve středu následující po týdnu, v němž byly podány žádosti o licence, za předpokladu, že Komise mezitím nepřijala žádná zvláštní opatření.
(2) S ohledem na svátky v roce 2006 a na nepravidelné zveřejňování Úředního věstníku Evropské unie během těchto svátků se období mezi podáním žádostí a dnem vydání licencí jeví jako velice krátké k zajištění řádného řízení trhu. Je proto třeba toto období prodloužit.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 596/2004 a čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 633/2004 se v roce 2006 licence vydávají v datech uvedených v příloze tohoto nařízení.
Tato odchylka se uplatní za předpokladu, že před uvedenými daty vydání nebudou přijata žádná zvláštní opatření podle čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 596/2004 a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 633/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č 464/2006
ze dne 21. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 80/2006 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 80/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury.
(2) S ohledem na předpokládané potřeby trhů a množství, kterými disponuje německá intervenční agentura, Německo informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství, které je předmětem nabídkového řízení, o 100000 tun.
S ohledem na situaci na trhu je vhodné žádosti Německa vyhovět.
(3) Nařízení (ES) č. 80/2006 by proto mělo být pozměněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 80/2006 se mění takto:
V článku 1 se množství "100000" tun nahrazuje množstvím "200000" tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 465/2006
ze dne 21. března 2006
o ukončení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 408/2002 na dovoz některých oxidů zinečnatých pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých oxidů zinečnatých zasílaných z Kazachstánu bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kazachstánu, a o ukončení evidence tohoto dovozu uložené nařízením (ES) č. 1289/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], (dále jen "základní nařízení") a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření a předcházející šetření
(1) Nařízením (ES) č. 408/2002 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila Rada konečná antidumpingová cla v rozmezí od 6,9 % do 28 % z dovozu oxidu zinečnatého s čistotou nejméně 93 % (dále jen "oxidy zinečnaté") pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
(2) Nařízením (ES) č. 1623/2003 [3] (dále jen "nařízení proti obcházení opatření") rozšířila Rada antidumpingové clo ve výši 28 % uložené na dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR na dovozy oxidů zinečnatých zasílaných z Vietnamu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu, a na oxidy zinečnaté deklarované jako směsi s oxidem křemičitým pocházející z ČLR.
2. Žádost
13 odst. 3 základního nařízení, aby prošetřila údajné obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR.
Žádost předložila společnost Eurometaux jménem výrobců, kteří představují více než 45 % výroby oxidů zinečnatých ve Společenství.
(4) Žádost obsahovala dostatečné zřejmé důkazy, že po uložení antidumpingových opatření na dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR došlo ke změně obchodních toků, jak ukazuje významný nárůst dovozů téhož výrobku z Kazachstánu, zatímco dovozy z ČLR během téhož období podstatně poklesly.
(5) Tato změna obchodních toků byla údajně způsobena překládkou oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR přes Kazachstán.
Žádost dále obsahuje tvrzení, že kromě existence antidumpingových cel uložených na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR neexistuje pro takovou změnu dostatečné opodstatnění nebo důvod.
(6) Konečně žadatel tvrdí, že jsou mařeny vyrovnávací účinky stávajících antidumpingových cel na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR z hlediska množství i ceny a že dochází k dumpingu ve vztahu k běžným hodnotám, jež byly dříve stanoveny pro oxidy zinečnaté pocházející z ČLR.
3. Zahájení
(7) Nařízením (ES) č. 1289/2005 [4] (dále jen "nařízení o zahájení") zahájila Komise dne 6. srpna 2005 šetření údajného obcházení opatření a v souladu s čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení vyzvala celní orgány, aby zavedly evidenci dovozu oxidů zinečnatých zasílaných z Kazachstánu, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kazachstán, které jsou zařazeny do kódu KN 28170000 (kód Taric 2817000013).
4. Šetření
(8) Komise informovala orgány ČLR a Kazachstánu o zahájení šetření.
Dotazníky byly zaslány výrobcům/vývozcům v ČLR a v Kazachstánu, jakož i dovozcům ve Společenství, jejichž jména byla uvedena v žádosti nebo byla Komisi známa z původního šetření.
Zúčastněným stranám byla dána možnost, aby své názory sdělily písemně a aby požádaly o slyšení v termínech uvedených v nařízení o zahájení šetření.
(9) Jeden výrobce/vývozce v ČLR a jeden výrobce/vývozce v Kazachstánu předložili úplnou odpověď na dotazník.
Úplné odpovědi na dotazník předložili i dva dovozci/obchodníci ve Společenství.
Komise provedla inspekci na místě u této společnosti:
Kazašský výrobce/vývozce
- JSC Kazzinc, Ust-Kamenogorsk, Kazachstán.
5. Období šetření
(10) Období šetření se týká období od 1. července 2004 do 30. června 2005.
Údaje k šetření ohledně změny obchodních toků byly shromažďovány od roku 2001 až do konce období šetření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Obecné úvahy/úroveň spolupráce
a) ČLR
(11) Jeden výrobce/vývozce oxidů zinečnatých v ČLR spolupracoval při šetření tím, že odpověděl na dotazník.
Bylo zjištěno, že tato společnost během období šetření nevyvážela oxidy zinečnaté do Kazachstánu.
b) Kazachstán
(12) Jeden kazašský výrobce oxidů zinečnatých, společnost JSC Kazzinc, při šetření spolupracoval.
Srovnání informací předložených touto společností o jejích vývozních prodejích do Společenství s údaji Eurostatu o dovozech z Kazachstánu během období šetření evidovaných pod kódem KN 28170000 ukázalo, že společnost JSC Kazzinc byla jediným vývozcem oxidů zinečnatých z Kazachstánu do Společenství během období šetření.
2. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(13) Výrobkem dotčeným možným obcházením opatření je podle definice v původním šetření oxid zinečnatý (chemický vzorec: ZnO) s čistotou nejméně 93 % pocházející z ČLR, v současné době deklarovaný pod kódem KN 28170000.
(14) Šetřením se prokázalo, že dotčený výrobek je dovážen do Společenství s čistotou nejméně 93 %.
Oxidy zinečnaté pocházející z Kazachstánu mají čistotu vyšší než 93 %.
(15) Proto byl učiněn závěr, že oxidy zinečnaté vyvážené do Společenství z ČLR a oxidy zinečnaté zasílané z Kazachstánu mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a stejné použití. Proto je nutné považovat je ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení za obdobné výrobky.
3. Změny obchodních toků
(16) Jak je uvedeno v 5. bodu odůvodnění, změny obchodních toků údajně vyplývají z překládky oxidů zinečnatých přes Kazachstán.
a) Oxidy zinečnaté zasílané z Kazachstánu
(17) Podle údajů Eurostatu se dovoz oxidů zinečnatých z Kazachstánu zvýšil z 0 tun v roce 2001 na 2700 tun v roce 2002.
V roce 2003 se tento dovoz dále zvýšil na 5000 tun a do konce období šetření se zvýšil až na 5640 tun.
Dovoz oxidů zinečnatých z Kazachstánu ve skutečnosti začal v roce 2002, tedy současně s uložením konečného antidumpingového cla na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR.
Mimo to došlo od roku 2003 do konce období šetření, po rozšíření antidumpingových cel na dovoz oxidů zinečnatých zasílaných z Vietnamu, k dalšímu podstatnému nárůstu.
(18) Jak je uvedeno v 12. bodu odůvodnění, podle údajů od spolupracující společnosti JSC Kazzinc byla tato společnost během období šetření jediným vývozcem oxidů zinečnatých z Kazachstánu.
b) Oxidy zinečnaté dovážené z ČLR
(19) Dovoz oxidů zinečnatých z ČLR do Společenství podstatně poklesl z 37900 tun v roce 2001 na 24700 tun v roce 2002.
Během období šetření činil dovoz 18500 tun.
To ukazuje, že výrazný pokles dovozu z ČLR nastal po zahájení původního antidumpingového šetření a uložení konečných opatření.
(20) Na základě výše uvedených hodnot lze dojít k závěru, že došlo ke zřejmé změně obchodních toků ohledně vývozu z ČLR a z Kazachstánu do Společenství, ke které došlo současně s tím, jak vstoupila v platnost konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR v březnu 2002 a po rozšíření těchto cel na dovoz oxidů zinečnatých zasílaných z Vietnamu v roce 2003.
4. Nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod
(21) Společnost JSC Kazzinc začala vyrábět a vyvážet oxidy zinečnaté před rokem 2000, ale tento vývoz nebyl určen do Společenství.
Vývoz oxidů zinečnatých do Společenství začal v roce 2002, současně s uložením konečných antidumpingových cel na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR.
Jak je uvedeno ve 12. bodu odůvodnění, bylo možné uvést do souladu informace předložené společností o jejích vývozních prodejích do Společenství v analyzovaném období a během období šetření s údaji Eurostatu o evidovaných dovozech.
Bylo zjištěno, že vývoz do Společenství byl určen pro jediného dovozce se sídlem ve Španělsku.
(22) Mimo to bylo zjištěno, že oxidy zinečnaté, které prodává společnost JSC Kazzinc, ani suroviny pro jejich výrobu nebyly nakupovány z ČLR.
Ve skutečnosti jsou veškeré materiály pro výrobu oxidů zinečnatých vlastními výrobky společnosti JSC Kazzinc.
Proto byl učiněn závěr, že tuto společnost je třeba považovat za skutečného výrobce oxidů zinečnatých.
(23) Šetřením bylo dále zjištěno, že nejméně od roku 2002 byla společnost JSC Kazzinc opravdu schopna sama vyrobit dané množství oxidů zinečnatých vyvezených z Kazachstánu do Společenství.
Za těchto okolností se má za to, že nedocházelo k překládce oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR přes Kazachstán.
Mimo to podle údajů od kazašské vlády dovoz oxidů zinečnatých z ČLR do Kazachstánu, který začal v roce 2003, činil 1,5 tuny a vzrostl na 42 tun v roce 2004.
(24) Na základě těchto zjištění byl učiněn závěr, že tato společnost a tedy i Kazachstán jako celek prokázaly, že kromě uložení konečného antidumpingového cla na dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR pro změnu obchodních toků existovaly přiměřené hospodářské důvody, jak je uvedeno v 17. až 20. bodu odůvodnění.
C. UKONČENÍ
(25) Vzhledem k výše uvedeným zjištěním je vhodné, aby bylo současné šetření proti obcházení opatření ukončeno.
Evidence dovozu oxidů zinečnatých zasílaných z Kazachstánu zavedená nařízením o zahájení by tedy měla být ukončena a nařízení zrušeno.
(26) Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě Komise rozhodla o ukončení šetření, a dostaly možnost vznést připomínky.
Obdržené připomínky nebyly takové povahy, aby odůvodnily změnu výše uvedeného závěru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízením (ES) č. 1289/2005 zahájené šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením (ES) č. 408/2002 na dovoz některých oxidů zinečnatých pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých oxidů zinečnatých zasílaných z Kazachstánu bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kazachstánu, a zavedení evidence těchto dovozů, se tímto ukončuje.
Článek 2
Komise tímto vyzývá celní orgány, aby ukončily evidenci dovozů zřízenou v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1289/2005.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 1289/2005 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 466/2006
ze dne 21. března 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v březnu 2006 pro některé produkty z vepřového masa v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1432/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané na 2. čtvrtletí 2006 se vztahují na menší množství, než je k dispozici, může jim být tedy vyhověno v plné výši.
(2) Je třeba určit množství dostupné pro následující období.
(3) Hospodářské subjekty je třeba upozornit na skutečnost, že licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které splňují požadavky všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. dubna do 30. června 2006 dle nařízení (ES) č. 1432/94 se vyhovuje dle přílohy I tohoto nařízení.
2. Na období od 1. července do 30. září 2006 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 1432/94 pro celkové množství uvedené v příloze II.
3. Licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které odpovídají požadavkům všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 467/2006
ze dne 21. března 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v březnu 2006 v rámci režimu stanoveného celními kvótami pro některé produkty z vepřového masa na období od 1. dubna do 30. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 ze dne 18. srpna 2003 o otevření a správě dovozní celní kvóty u některých produktů z odvětví vepřového masa [1], a zejména na čl. 5 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. dubna do 30. června 2006 se vztahují na menší množství, než je k dispozici, může jim být tedy vyhověno v plné výši,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. dubna do 30. června 2006 dle nařízení (ES) č. 1458/2003 se vyhovuje dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 468/2006
ze dne 21. března 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Týdenní úhrn množství podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1159/2003 uvádí, že určitá množství povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Indie jsou stále k dispozici pro dodací lhůtu 2005/06, která už dosáhla svůj limit.
(3) Za těchto podmínek musí Komise uvést, že příslušné limity nebyly dosaženy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Limity povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Indie pro dodací lhůtu 2005/06 nebyly dosaženy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 469/2006
ze dne 22. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 470/2006
ze dne 22. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1063/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1063/2005 [2] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 275911 tun pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury.
(2) Česká republika informovala Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 120000 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti České republiky vyhověno.
(3) Nařízení (ES) č. 1063/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1063/2005 se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 395911 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 471/2006
ze dne 22. března 2006,
kterým se pro rok 2006 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1445/95, pokud jde o data vydání vývozních licencí v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 29 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [2] stanoví, že vývozní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že v průběhu tohoto období Komise nepřijme žádná zvláštní opatření.
(2) S ohledem na svátky v roce 2006 a na nepravidelné zveřejňování Úředního věstníku Evropské unie během těchto svátků bude výše zmíněné pětidenní období příliš krátké k zajištění řádného řízení trhu, a proto je třeba ho prodloužit.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1445/95 se vývozní licence pro rok 2006, o které byly podány žádosti během období stanovených v příloze k tomuto nařízení, vydají v příslušných dnech uvedených v této příloze.
Odchylka se použije za předpokladu, že před těmito daty vydání nebyla přijata žádná zvláštní opatření uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1445/95.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 472/2006
ze dne 22. března 2006,
kterým se pro rok 2006 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1518/2003, pokud jde o data vydání vývozních licencí v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1518/2003 ze dne 28. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa [2], se vývozní licence vydávají ve středu bezprostředně následující po týdnu, v němž byly podány žádosti o licence, za předpokladu, že v mezidobí nebyla přijata Komisí žádná zvláštní opatření.
(2) S ohledem na svátky v roce 2006 a na nepravidelné zveřejňování Úředního věstníku Evropské unie během svátků se období mezi podáním žádostí a dnem vydání licencí jeví jako velice krátké k zajištění řádné správy trhu, a proto je třeba toto období prodloužit.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1518/2003 se v roce 2006 licence vydávají v datech uvedených v příloze tohoto nařízení.
Tato odchylka se uplatní za předpokladu, že před uvedenými daty vydání nebudou přijata žádná zvláštní opatření podle čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1518/2003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 473/2006
ze dne 22. března 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola II základního nařízení stanoví postupy pro aktualizaci seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, a rovněž postupy, které členským státům za určitých okolností umožňují přijmout výjimečná opatření ukládající zákaz provozovat leteckou dopravu na jejich území.
(2) Měla by být přijata určitá prováděcí opatření, která by poskytla podrobná pravidla k těmto postupům.
(3) Zejména by mělo být stanoveno, jaké informace by měly členské státy předkládat, když žádají Komisi, aby přijala rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2 základního nařízení o aktualizaci seznamu Společenství uložením nového zákazu provozovat leteckou dopravu, kterým se ruší stávající zákaz nebo upravují připojené podmínky.
(4) Je nezbytné stanovit podmínky pro uplatňování práv na obranu dopravců s výhradou rozhodnutí přijatých Komisí za účelem aktualizace seznamu Společenství.
(5) V souvislosti s aktualizací seznamu vyžaduje základní nařízení, aby Komise náležitě přihlížela k potřebě, aby rozhodnutí byla přijímána rychle, a podle potřeby umožnila využít postup pro naléhavé případy.
(6) Komise by měla dostávat přiměřené informace o veškerých zákazech provozování letecké dopravy uložených členskými státy jako výjimečné opatření podle čl. 6 odst. 1 a 2 základního nařízení.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro leteckou bezpečnost [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobná pravidla k postupům uvedeným v kapitole II základního nařízení.
Článek 2
Žádosti členských států o aktualizaci seznamu Společenství
1. Členský stát, který požádá Komisi o aktualizaci seznamu Společenství v souladu s čl. 4 odst. 2 základního nařízení, poskytne Komisi informace uvedené v příloze A tohoto nařízení.
2. Žádosti uvedené v odstavci 1 jsou písemné a jsou adresovány generálnímu sekretariátu Komise.
Kromě toho se informace uvedené v příloze A současně sdělují elektronicky příslušným útvarům generálního ředitelství pro energetiku a dopravu v rámci Komise.
Není-li k dispozici vhodný elektronický postup, předávají se tytéž informace co nejrychlejším možným alternativním způsobem.
3. Komise informuje ostatní členské státy prostřednictvím jejich zástupců ve Výboru pro leteckou bezpečnost v souladu s postupy uvedenými ve vnitřních pravidlech výboru a rovněž Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví.
Článek 3
Společná konzultace s orgány zodpovědnými za regulační dohled nad dotyčným leteckým dopravcem
1. Členský stát, který uvažuje o podání žádosti Komisi podle čl. 4 odst. 2 základního nařízení, vyzve Komisi a ostatní členské státy k účasti na všech konzultacích s orgány odpovědnými za regulační dohled nad dotyčným leteckým dopravcem.
2. Pokud je to vhodné a možné, předcházejí přijetí rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2 a článku 5 základního nařízení konzultace s orgány odpovědnými za regulační dohled nad dotyčným leteckým dopravcem. Pokud je to možné, vede konzultace Komise společně s členskými státy.
3. V naléhavých případech mohou společné konzultace proběhnout až po přijetí rozhodnutí podle odstavce 2. V takovém případě je dotyčný orgán informován, že bude přijato rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 1.
4. Společné konzultace mohou být prováděny prostřednictvím korespondence a během návštěv na místě, které případně umožní shromažďování důkazů.
Článek 4
Uplatňování práva na obranu dopravců
1. Pokud Komise zvažuje, zda přijmout rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2 nebo článku 5 základního nařízení, informuje dotyčného leteckého dopravce o základních skutečnostech a úvahách, které jsou základem pro takovéto rozhodnutí. Dotčenému leteckému dopravci je poskytnuta příležitost předložit Komisi do 10 pracovních dnů od data, kdy byl informován, písemné připomínky.
2. Komise informuje ostatní členské státy prostřednictvím jejich zástupců ve Výboru pro leteckou bezpečnost v souladu s postupy podle vnitřních pravidel výboru.
Pokud o to požádá, může letecký dopravce před dosažením rozhodnutí přednést své stanovisko ústně.
Pokud je to vhodné, mělo by být ústní stanovisko předneseno Výboru pro leteckou bezpečnost.
Během slyšení mohou být leteckému dopravci nápomocny orgány odpovědné za regulační dohled nad ním, pokud o to požádá.
3. V naléhavých případech nemusí Komise před přijetím prozatímního opatření podle čl. 5 odst. 1 základního nařízení dodržet odstavec 1.
4. Pokud Komise přijme rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2 nebo článku 5 základního nařízení, neprodleně o tom informuje dopravce a orgány odpovědné za regulační dohled nad dotyčným leteckým dopravcem.
Článek 5
Prosazování
Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých k prosazování rozhodnutí přijatých Komisí podle čl. 4 odst. 2 nebo článku 5 základního nařízení.
Článek 6
Výjimečná opatření přijatá členským státem
1. Pokud členský stát uložil leteckému dopravci okamžitý zákaz provozování letecké dopravy na svém území, jak umožňuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, neprodleně uvědomí Komisi o této skutečnosti a sdělí jí informace uvedené v příloze B.
2. Pokud členský stát uplatňuje nebo uložil leteckému dopravci zákaz provozování letecké dopravy na svém území, jak umožňuje čl. 6 odst. 2 základního nařízení, neprodleně uvědomí Komisi a sdělí jí informace uvedené v příloze C.
3. Informace uvedené v odstavci 1 a odstavci 2 jsou písemné a jsou adresovány generálnímu sekretariátu Komise.
Kromě toho se informace uvedené v příloze B nebo C současně sdělují elektronicky příslušným útvarům generálního ředitelství pro energetiku a dopravu v rámci Komise.
Není-li k dispozici vhodný elektronický postup, předávají se tytéž informace co nejrychlejším možným alternativním způsobem.
4. Komise informuje ostatní členské státy prostřednictvím jejich zástupců ve Výboru pro leteckou bezpečnost v souladu s postupy podle vnitřních pravidel výboru.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 474/2006
ze dne 22. března 2006
o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES [1], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola II nařízení (ES) č. 2111/2005 (dále jen "základní nařízení") stanoví postupy pro vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, a rovněž postupy, které členským státům za určitých okolností umožňují přijmout výjimečná opatření ukládající zákaz provozovat leteckou dopravu na jejich území.
(2) V souladu s čl. 3 odst. 3 základního nařízení sdělily všechny členské státy Komisi totožnost leteckých dopravců, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy na jejich území, důvody, které k přijetí těchto zákazů vedly, a další podstatné informace.
(3) Komise informovala všechny dotčené letecké dopravce buď přímo, nebo, pokud to nebylo možné, prostřednictvím orgánů odpovědných za regulační dohled nad nimi a uvedla podstatné skutečnosti a úvahy, které byly základem pro rozhodnutí uložit jim zákaz provozování letecké dopravy ve Společenství.
(4) V souladu s článkem 7 základního nařízení poskytla Komise dotčeným leteckým dopravcům možnost konzultovat dokumenty předložené členskými státy, možnost předložit písemné připomínky a do deseti pracovních dnů přednést ústně jejich stanovisko Komisi a Výboru pro leteckou bezpečnost [2].
(5) V příloze základního nařízení jsou uvedena společná kritéria pro rozhodování o zákazu provozování letecké dopravy z bezpečnostních důvodů na úrovni Společenství.
Air Bangladesh
(6) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Bangladesh, pokud jde o určité letadlo z jeho letadlového parku.
Tyto nedostatky zjistil členský stát Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [3].
(7) Air Bangladesh neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci tohoto členského státu.
Do dnešního dne nemělo Německo příležitost ověřit, zda byly bezpečnostní nedostatky odstraněny.
(8) Orgány Bangladéše odpovědné za regulační dohled nad Air Bangladesh nevykonávají dostatečný dohled nad jedním konkrétním letadlem, které tento dopravce používá, v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(9) Na základě společných kritérií se proto soudí, že dopravci Air Bangladesh by mělo být uloženo přísné provozní omezení a měl by být zařazen do přílohy B.
Air Koryo
(10) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Koryo.
Tyto nedostatky zjistila Francie a Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [4].
(11) Při dalších inspekcích letištních ramp v rámci programu SAFA [5] bylo zjištěno trvalé zanedbávání ze strany Air Koryo řešit nedostatky, o kterých byl dříve informován Francií.
(12) Na skryté systémové bezpečnostní nedostatky ze strany Air Koryo ukazují průkazné informace o vážné události, které sdělila Francie.
(13) Air Koryo prokázal neschopnost odstranit tyto bezpečnostní nedostatky.
(14) Air Koryo neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Francie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na žádost uvedeného členského státu.
(15) Nápravný akční plán předložený leteckým dopravcem Air Koryo jako odpověď na žádost Francie nebyl přiměřený a dostatečný, aby mohl napravit zjištěné bezpečnostní nedostatky závažné povahy.
(16) Orgány Korejské lidově demokratické republiky odpovědné za regulační dohled nad Air Koryo nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(17) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Koryo nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Ariana Afghan Airlines
(18) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích u některých letadel, která provozuje letecký dopravce Ariana Afghan Airlines.
Tyto nedostatky zjistil členský stát Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [6].
(19) Ariana Afghan Airlines prokázal neschopnost odstranit tyto bezpečnostní nedostatky.
(20) Ariana Afghan Airlines neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl dostatečně na korespondenci tohoto členského státu.
(21) Příslušné orgány Afghánistánu, v němž jsou letadla, která letecký dopravce Ariana Afghan Airlines používá, zaregistrována, nevykonávají dostatečný dohled nad letadly, která tento dopravce používá, v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(22) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Ariana Afghan nesplňuje příslušné bezpečnostní normy u všech letadel, která provozuje, s výjimkou letadla A310 poznávací číslo F-GYYY, které je zaregistrováno ve Francii a podléhá dohledu francouzských orgánů.
BGB Air
(23) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce BGB Air.
Tyto nedostatky zjistila Itálie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [7].
(24) BGB Air prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky, o čemž svědčí předložení sebehodnocení podle norem ICAO na základě kontrolního seznamu zahraničního provozovatele předloženého Itálií, které nebylo v souladu s následnými zjištěními inspekcí SAFA.
(25) BGB Air neodpověděl dostatečně na dotaz úřadu pro civilní letectví Itálie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na některé dopisy zaslané tímto členským státem.
(26) Nebyl předložen žádný důkaz o tom, že by dopravce BGB Air vypracoval nápravný akční plán, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Itálie.
(27) Orgány Kazachstánu odpovědné za regulační dohled nad BGB Air nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Itálie v případě vzniku obav v souvislosti s bezpečností provozu BGB Air, který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že nereagovaly na korespondenci zaslanou tímto členským státem.
(28) Na základě společných kritérií se proto soudí, že BGB Air nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Buraq Air
(29) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích při provozování letecké nákladní dopravy na straně leteckého dopravce Buraq Air.
Tyto nedostatky zjistilo Švédsko a Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [8].
(30) Buraq Air neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek při provozování letecké nákladní dopravy, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci tohoto členského státu.
(31) Orgány Libye odpovědné za regulační dohled nad Buraq Air nevykonávají dostatečný dohled nad provozováním letecké nákladní dopravy tohoto dopravce v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(32) Na základě společných kritérií se proto soudí, že dopravci Buraq Air by měla být uložena přísná provozní omezení a měl by být zařazen do přílohy B.
Air Service Comores
(33) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Service Comores.
Tyto nedostatky zjistil členský stát Francie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [9].
(34) Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem Air Service Comores, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Francie.
(35) Orgány odpovědné za regulační dohled nad Air Service Comores prokázaly neschopnost odstranit bezpečnostní nedostatky.
(36) Orgány Komor odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly včas s úřadem pro civilní letectví Francie, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce, který v tomto státě získal licenci nebo oprávnění.
(37) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Service Comores nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
GST Aero Air Company
(38) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce GST Aero Air Company.
Tyto nedostatky zjistila Itálie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [10].
(39) GST Aero Air Company prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky.
(40) GST Aero Air Company neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Itálie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou tímto členským státem.
(41) Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem GST Aero Air Company, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Itálie.
(42) Orgány Kazachstánu odpovědné za regulační dohled nad GST Aero Air Company nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Itálie, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu dopravce, který v tomto státě získal licenci nebo oprávnění, o čemž svědčí to, že na korespondenci zaslanou Itálií reagovaly jen částečně.
(43) Na základě společných kritérií se proto soudí, že GST Aero Air Company nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Phoenix Aviation
(44) Orgány Kyrgyzstánu odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem u leteckého dopravce Phoenix Aviation.
I když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Phoenix vydal Kyrgyzstán, existují důkazy, že tato letecká společnost měla hlavní sídlo své obchodní činnosti ve Spojených arabských emirátech, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
Ve vyšetřovací zprávě Státního výboru USA pro bezpečnost v dopravě (NTSB) [11] k nehodě letu č. 904 společnosti Kam Air, který provozoval letecký dopravce Phoenix Aviation, se uvádí, že Phoenix Aviation má své hlavní sídlo ve Spojených arabských emirátech.
(45) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Phoenix Aviation nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Phuket Airlines
(46) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Phuket Airlines.
Tyto nedostatky zjistily členské státy Spojené království a Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [12].
(47) Phuket Airlines prokázal neschopnost odstranit včas a dostatečně bezpečnostní nedostatky.
(48) Orgány Thajska odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Nizozemska, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Phuket Airlines, který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na příslušnou korespondenci tohoto členského státu.
(49) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Phuket Airlines nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Reem Air
(50) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Reem Air.
Tyto nedostatky zjistilo nejprve Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [13].
(51) Při dalších inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [14] potvrdilo Nizozemsko v případě jednoho konkrétního letadla trvalé zanedbávání ze strany Reem Air řešit nedostatky.
(52) Reem Air prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky.
(53) Reem Air neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Nizozemska ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o které svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou uvedeným členským státem.
(54) Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem Reem Air, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Nizozemska.
(55) Orgány Kyrgyzstánu odpovědné za regulační dohled nad Reem Air nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy, o čemž svědčí přetrvávající závažné bezpečnostní nedostatky.
Kromě toho dokazují informace, které Komisi dodal Reem Air během slyšení poskytnutého této společnosti, že i když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Reem Air vydal Kyrgyzstán, má tato letecká společnost hlavní sídlo své obchodní činnosti ve Spojených arabských emirátech, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(56) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Reem Air nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Silverback Cargo Freighters
(57) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Silverback Cargo Freighters.
Tyto nedostatky zjistila Belgie při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA [15].
(58) Silverback Cargo Freighters, který rovněž zajišťuje údržbu (kontroly A a B) svých vlastních letadel, neodpověděl dostatečně na dotaz úřadu pro civilní letectví tohoto členského státu ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na příslušné žádosti předložené tímto členským státem.
(59) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Silverback Cargo Freighters nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Letečtí dopravci z Konžské demokratické republiky
(60) Přes veškerou snahu mají úřady pro civilní letectví Konžské demokratické republiky (KDR) přetrvávající obtíže při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o čemž svědčí Souhrnná zpráva z auditu Ředitelství pro civilní letectví Konžské demokratické republiky (Kinshasa, 11. až 18. června 2001) uskutečněného v rámci všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).
V současné době zejména nefunguje žádný systém vydávání osvědčení leteckého provozovatele.
(61) Orgány KDR odpovědné za regulační dohled následně prokázaly neschopnost provádět dostatečný bezpečnostní dohled.
(62) Dopravci Central Air Express se ukládá zákaz provozování letecké dopravy z důvodů prokázaných nedostatků týkajících se mezinárodních bezpečnostních norem a jeho nedostatečné spolupráce s členským státem.
(63) Belgie [16] a Hewa Bora Airways (HBA) poskytly informace ukazující, že v případě HBA byly nedostatky zjištěné v minulosti belgickými orgány v případě určitých letadel do značné míry odstraněny.
Belgie dále Komisi informovala, že má v úmyslu provádět v případě HBA systematické inspekce letištních ramp.
Vzhledem k tomu by mělo být tomuto leteckému dopravci povoleno nadále provozovat současnou leteckou dopravu.
(64) Na základě společných kritérií se proto soudí, že by měli být všichni letečtí dopravci, kteří získali oprávnění Konžské demokratické republiky (KDR), zařazeni do přílohy A s výjimkou dopravce Hewa Bora Airways (HBA), který by měl být zařazen do přílohy B.
Letečtí dopravci z Rovníkové Guiney
(65) Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Spojeného království, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu dopravců, kteří v tomto státě získali licenci nebo oprávnění.
Spojené království požádalo generálního ředitele pro civilní letectví (Director General of Civil Aviation – DGCA) v Rovníkové Guineji dopisem ze dne 27. března 2002 [17] o objasnění těchto bodů:
- značný nárůst počtu letadel zaregistrovaných v Rovníkové Guineji a návrhy, aby se správou rejstříku zabývala Kancelář pro registraci letadel (Aircraft Registration Bureau – ARB) nebo podobná organizace;
- skutečnost, že řada provozovatelů majících osvědčení leteckého provozovatele (AOC) vydané Rovníkovou Guineou, nemá hlavní sídlo své obchodní činnosti v Rovníkové Guineji.
Dopis rovněž generálního ředitele pro civilní letectví upozorňoval, že Spojené království nebude moci leteckým společnostem Rovníkové Guiney povolit další obchodní operace na svém území, pokud se orgány Spojeného království nepřesvědčí, že je nad těmito společnostmi prováděn dostatečný dohled.
Na tento dopis Rovníková Guinea neodpověděla.
(66) Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o níž svědčí zejména audity a související nápravné akční plány vypracované na základě všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).
Takovýto audit Rovníkové Guiney na základě USOAP proběhl v květnu 2001, přičemž zpráva z auditu [18] ukázala, že úřad pro civilní letectví nebyl v době konání auditu schopen poskytnout dostatečný dohled nad svými leteckými společnostmi a zajistit, aby jejich provoz byl v souladu s normami ICAO.
Mezi skutečnosti zjištěné během auditu patřilo zejména:
- chybí organizace schopná zabezpečit bezpečnostní dohled, zejména pak vyškolení pracovníci v oblasti udělování licencí, provozu letadel nebo letové způsobilosti;
- neschopnost zjistit číslo letadla v rejstříku nebo čísla vydaných a platných osvědčení způsobilosti letadla;
- není vytvořen strukturovaný systém osvědčování a dohledu nad leteckými provozovateli;
- nejsou přijaty předpisy o leteckém provozu;
- není prováděn dohled nad schválenými provozovateli;
- není vytvořen systém zaměřený na plnění základních povinností agentury pro kontrolu způsobilosti letadla.
Generální ředitelství pro civilní letectví Rovníkové Guiney rovněž dosud nepředložilo ICAO akční plán na vyřešení zjištění vyplývajících z tohoto auditu [19] a následně neproběhla ani kontrolní mise.
(67) Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
Ve skutečnosti někteří držitelé osvědčení leteckého provozovatele (AOC) vydaného Rovníkovou Guineou nemají hlavní sídlo své obchodní činnosti v Rovníkové Guineji, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy [20].
(68) Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Air Consul SA, Avirex Guinée Equatoriale, COAGE – Compagnie Aeree de Guinée Equatorial, Ecuato Guineana de Aviación, Ecuatorial Cargo, GEASA – Guinea Ecuatorial Airlines SA, GETRA – Guinea Ecuatorial de Transportes Aéreos, Jetline Inc., King Transavia Cargo, Prompt Air GE SA, UTAGE – Unión de Transporte Aéreo de Guinea Ecuatorial.
(69) Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Rovníkové Guiney, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
Letečtí dopravci z Libérie
(70) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce International Air Services, který získal oprávnění v Libérii.
Tyto nedostatky zjistila Francie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [21].
(71) Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Spojeného království, když byly informovány o závažných bezpečnostních nedostatcích zjištěných během inspekce letištních ramp u letadla zaregistrovaného Libérií, kterou provedl úřad pro civilní letectví Spojeného království dne 5. března 1996 [22].
Vznikly obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckých dopravců, kteří v Libérii získali licenci nebo oprávnění, když úřad pro civilní letectví Spojeného království informoval dne 12. března 1996 liberijského DCA, že budou zamítnuty všechny žádosti o povolení provozovat obchodní služby ve Spojeném království pro letadla zaregistrovaná v Libérii, pokud liberijské orgány neprokáží, že mají účinný regulační systém, který zajistí způsobilost letadla zapsaného do rejstříku Libérie.
Liberijské orgány dosud neodpověděly.
Podobně nespolupracovaly liberijské orgány v plné míře s úřadem pro civilní letectví Francie, neboť odmítly odpovědět, když tento členský stát projevil obavy o bezpečnost provozu dopravce, který získal licenci nebo oprávnění v Libérii.
(72) Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem.
Samotná vláda Libérie v roce 1996 [23] připustila, že z důvodu občanského konfliktu nebylo možné udržet regulační dohled nad letadlem z Monrovie zaregistrovaným v Libérii.
I když byla v roce 2003 podepsána souhrnná mírová dohoda a OSN i prozatímní národní vláda Libérie začínají pomalu uskutečňovat opatření na zlepšení bezpečnosti, schopnost vlády spravovat její rejstřík se pravděpodobně od roku 1996 nezlepšila. Vzhledem k bezpečnostní situaci ICAO dosud v Libérii neprovedla audit na základě všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP).
(73) Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: International Air Services Inc., Satgur Air Transport Corp., Weasua Air Transport Co. Ltd.
(74) Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Libérie, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
Letečtí dopravci ze Sierry Leone
(75) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Universal Ltd. Tyto nedostatky zjistilo Švédsko při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA [24].
(76) Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Švédska, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Air Universal Ltd., který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na korespondenci tohoto členského státu.
(77) Všem dopravcům, kteří podléhají dohledu ze strany Sierry Leone, bylo v dřívější době zamítnuto nebo zrušeno oprávnění k provozování letecké dopravy nebo technické povolení Spojeným královstvím.
(78) I když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Air Universal Ltd. vydala Sierra Leone, existují důkazy, že tato letecká společnost má hlavní sídlo své obchodní činnosti v Jordánsku, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(79) Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nad Air Universal Ltd. nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(80) Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Universal Ltd. nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(81) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckých dopravců, kteří získali oprávnění Sierry Leone.
Tyto nedostatky zjistily tři členské státy, Spojené království, Malta a Švédsko, při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA [25].
(82) Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřady pro civilní letectví Švédska a Malty, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Air Universal Ltd., který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na korespondenci tohoto členského státu.
(83) Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
Sierra Leone nemá příslušný fungující systém na provádění kontrol svých provozovatelů nebo letadel a nemá technické kapacity a zdroje, aby tento úkol zvládla.
Někteří držitelé osvědčení leteckého provozovatele vydaného Sierrou Leone neměli hlavní sídlo své obchodní činnosti v Sieře Leone, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(84) Nápravný akční plán předložený Sierrou Leone je považován za nevhodný (nebo nedostatečný), aby mohl napravit všechny zjištěné závažné bezpečnostní nedostatky.
Úřad pro civilní letectví Sierry Leone uzavřel smlouvu se soukromou společností International Aviation Surveyors (IAS), aby jeho jménem prováděla některé činnosti související s dohledem.
Tato dohoda mezi dvěma stranami ve formě memoranda o porozumění [26] však neposkytuje odpovídající systém dohledu nad letadly zapsanými v rejstříku Sierry Leone.
Zejména:
- letadla/letecké společnosti, na něž se memorandum o porozumění vztahuje, neměly základnu v Sieře Leone a pracovníci IAS nebyli umístěni ani do Sierry Leone, ani do země, kde měly základnu letecké společnosti;
- zdá se, že IAS neměla žádnou výkonnou pravomoc;
- IAS nesla odpovědnost za běžné inspekce dotyčných leteckých společností, ale nebyla specifikována míra inspekční činnosti;
- memorandum o porozumění poskytovalo IAS smluvní vztah s dotyčnými leteckými společnostmi;
- zdá se, že memorandum o porozumění se nevztahovalo přiměřeným způsobem na dohled nad letovými operacemi.
(85) Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Aerolift Co. Ltd, Afrik Air Links, Air Leone Ltd, Air Rum Ltd, Air Salone, Ltd, Air Universal Ltd, Destiny Air Services Ltd, First Line Air (sl) Ltd, Heavylift Cargo, paramount airlines, Ltd, Star Air Ltd, Teebah Airways, West Coast Airways Ltd.
(86) Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Sierry Leone, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
Letečtí dopravci ze Svazijska
(87) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Jet Africa, který získal oprávnění Svazijska.
Tyto nedostatky zjistilo Nizozemsko při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA [27].
(88) Jet Africa neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Nizozemska ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o které svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou uvedeným členským státem.
(89) Nebyl předložen žádný důkaz o tom, že by dopravce Jet Africa vypracoval nápravný akční plán, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Nizozemska.
(90) Orgány Svazijska odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o čemž svědčí zejména audit na základě USOAP, který proběhl v březnu 1999.
Zpráva z auditu [28] došla k závěru, že v době auditu nebylo Svazijsko schopné uspokojivě vykonávat povinnosti spojené s bezpečnostním dohledem, pokud jde o jeho rejstřík leteckých společností a letadel.
Rovněž uvedla, že nebylo možné stanovit skutečný počet letadel v rejstříku, neboť rejstřík nebyl řádně veden.
Auditorský tým rovněž nemohl stanovit skutečný počet licencí vydaných Svazijskem, které byly dosud v platnosti, protože nebyly vedeny záznamy.
Kontrolní mise auditu na základě USOAP neproběhla, protože Svazijsko neposkytlo ICAO informace o dosaženém pokroku při provádění akčního plánu na řešení zjištění vyplývajících z auditu.
(91) Orgány Svazijska odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Aero Africa (Pty) Ltd, African International Airways (Pty) Ltd, Airlink Swaziland Ltd, Northeast Airlines (Pty) Ltd, Scan Air Charter Ltd, Swazi Express Airways, Jet Africa.
(92) Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Svazijska, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
Obecné informace o dopravcích zařazených do seznamu
(93) Vzhledem k tomu, že by nebyla ohrožena bezpečnost, může být všem leteckým dopravcům dovoleno uplatňovat práva provozování dopravy tím, že použijí letadlo pronajaté s posádkou od leteckého dopravce, na kterého se nevztahuje zákaz provozování letecké dopravy, za předpokladu, že jsou dodrženy příslušné bezpečnostní normy.
(94) Seznam Společenství má být aktualizován pravidelně a tehdy, jakmile je to požadováno, aby byl zohledněn vývoj v oblasti bezpečnosti, pokud jde o dotyčné letecké dopravce, a to na základě dalších důkazů o podniknutých nápravných opatřeních.
Letečtí dopravci nezařazení do seznamu
(95) Vzhledem k důkazům, které poskytla společnost Tuninter a orgány Tuniska odpovědné za regulační dohled nad touto společností a které dále potvrdila Itálie, se má za to, že existují ověřené důkazy o tom, že tento letecký dopravce odstranil závažné bezpečnostní nedostatky zjištěné italskými orgány během dvou inspekcí na místě.
(96) Na základě informací poskytnutých Německem se má za to, že již nadále neexistují ověřené důkazy o neschopnosti nebo neochotě orgánů Tádžikistánu odpovědných za regulační dohled nad leteckými dopravci, kteří získali oprávnění v tomto státě.
(97) Na základě informací poskytnutých Belgii, které ukazují, že nedostatky, které vedly k uložení zákazu provozování letecké dopravy v uvedeném státě leteckým dopravcům I.C.T.T.P.W. a South Airlines, již byly plně odstraněny, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o přetrvávajících závažných nedostatcích na straně těchto leteckých dopravců.
(98) Na základě informací poskytnutých Německem, které ukazují, že konkrétní letadlo, kvůli kterému bylo společnosti Atlant Soyuz uloženo provozní omezení, již nadále není součástí jeho letadlového parku, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o přetrvávajících závažných nedostatcích na straně tohoto leteckého dopravce.
(99) Na základě informací, které jsou v tomto stádiu k dispozici, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o neodstraněných závažných nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Mauritanie.
Nicméně je třeba dále posoudit schopnost orgánů Mauritánie odpovědných za regulační dohled nad tímto leteckým dopravcem.
Za tímto účelem by měla Komise do 2 měsíců provést za pomoci orgánů všech zúčastněných členských států hodnocení orgánů Mauritánie odpovědných za regulační dohled nad tímto leteckým dopravcem a podniků, za něž odpovídají.
(100) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro leteckou bezpečnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II základního nařízení.
Článek 2
Zákazy provozování letecké dopravy
1. Letečtí dopravci uvedení v příloze A podléhají zákazu provozovat veškerou leteckou dopravu ve Společenství.
2. Letečtí dopravci uvedení v příloze B podléhají ve Společenství provozním omezením.
Provozní omezení spočívají v zákazu používat konkrétní letadla nebo konkrétní typy letadel uvedené v příloze B.
Článek 3
Prosazování
Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých podle čl. 3 odst. 1 základního nařízení za účelem prosazování zákazů provozování letecké dopravy na jejich území, které jsou na seznamu Společenství a vztahují se na letecké dopravce, jimž jsou tyto zákazy uloženy.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 475/2006
ze dne 22. března 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 13. do 17. března 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 13. do 17. března 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 476/2006
ze dne 21. března 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 477/2006
ze dne 23. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 478/2006
ze dne 23. března 2006,
kterým se stanoví jednotné částky záloh na dávky z výroby cukru pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 15 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 6 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru [2], se do 1. dubna stanoví jednotné částky záloh na dávky z výroby pro běžný hospodářský rok, které musí uhradit výrobce cukru, výrobce isoglukosy a výrobce inulinového sirupu.
(2) Výsledkem odhadu dávek je částka vyšší než 60 % maximální částky podle čl. 15 odst.
1260/2001 pro základní dávku a částka nižší než 60 % maximální částky podle odstavce 5 uvedeného článku pro dávku B. V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 314/2002 je vhodné stanovit jednak zálohy na základní dávky ve výši 50 % dané maximální částky pro cukr a inulinový sirup, a jednak zálohy na dávky B ve výši 80 % částky odhadu dávky pro cukr a inulinový sirup.
Pokud jde o isoglukosu, záloha je v souladu s odstavcem 3 uvedeného článku stanovena na 40 % jednotné částky dávky ze základní výroby odhadnuté pro cukr.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotné částky podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 314/2002 jsou pro hospodářský rok 2005/06 stanoveny na:
a) 6,32 EUR za tunu bílého cukru jako záloha na dávku ze základní výroby pro cukr A a cukr B;
b) 42,83 EUR za tunu bílého cukru jako záloha na dávku B pro cukr B;
c) 5,06 EUR za tunu sušiny jako záloha na dávku ze základní výroby pro isoglukosu A a isoglukosu B;
d) 6,32 EUR za tunu sušiny rovnocenné cukru/isoglukose jako záloha na dávku ze základní produkce pro inulinový sirup A a inulinový sirup B;
e) 42,83 EUR za tunu sušiny rovnocenné cukru/isoglukose jako záloha na dávku B pro inulinový sirup B.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 479/2006
ze dne 23. března 2006,
pokud jde o povolení některých doplňkových látek náležejících do skupiny sloučenin stopových prvků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 3 a 9d uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 upravuje povolování doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v příloze tohoto nařízení byly podány přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) První připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly předloženy Komisi před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je proto třeba i nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Žadatel požadoval povolení forem železa, manganu, mědi a zinku chelatovaných syntetickým glycinem.
Používání chelátových forem by mohlo překonat některé problémy spojené se vstřebáváním, které se objevují při používání jiných forem.
Podobný produkt s aminokyselinami odvozenými ze sojového proteinu již byl povolen.
V této žádosti o povolení jsou však stopové prvky chelatované syntetickým glycinem, a je proto zapotřebí zvláštní povolení.
(6) Žadatel předložil podklady na podporu používání forem železa, manganu, mědi a zinku chelatovaných syntetickým glycinem v krmivech.
(7) Komise požádala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") o zhodnocení příslušných údajů na podporu žádosti o povolení.
Na základě této žádosti přijal úřad dne 29. listopadu 2005 stanovisko o používání forem železa, manganu, mědi a zinku chelatovaných syntetickým glycinem v krmivech.
(8) Ze stanoviska úřadu vyplývá, že podmínky stanovené v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Proto by používání forem železa, manganu, mědi a zinku chelatovaných syntetickým glycinem mělo být povoleno.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležící do skupiny "sloučeniny stopových prvků" uvedené v příloze se povolují k používání bez časového omezení jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 480/2006
ze dne 23. března 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 481/2006
ze dne 23. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 482/2006
ze dne 23. března 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 17,22 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 28,32 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 483/2006
ze dne 23. března 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 22. března 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 30. dubna 2006 pro místa určení oblastí 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 16. do 21. března 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tuto oblast pozastaveno do 1. května 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 16. do 21. března 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 37 % množství požadovaných pro oblast 1. Afrika, 27,93 % množství požadovaných pro oblast 2. Asie, 33,51 % množství požadovaných pro oblast 3. východní Evropa a 38,22 % množství požadovaných pro oblast 4. západní Evropa.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 22. března 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 24. března 2006 pro oblasti určení 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa se pozastavuje do dne 1. května 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 484/2006
ze dne 23. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 17. do 23. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 485/2006
ze dne 23. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 17. do 23. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 486/2006
ze dne 20. března 2006
o provedení Dohody o nulové celní sazbě na vícečipové integrované obvody změnou přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [1] zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura") a stanovilo smluvní celní sazby společného celního sazebníku.
(2) Rada rozhodnutím 2005/964/ES [2] uzavřela jménem Evropského společenství Dohodu o nulové celní sazbě na vícečipové integrované obvody (dále jen "dohoda").
(3) Dohoda snižuje sazbu veškerých cel a jiných poplatků uplatňovaných na vícečipové integrované obvody na nulu.
(4) Generální tajemník Rady Evropské unie, jako depozitář určený dohodou, obdržel od čtyř stran listiny o schválení.
V souladu s bodem 7 písm. a) dohody se tyto čtyři strany dohodly, že dohoda vstoupí v platnost dnem 1. dubna 2006.
(5) Dohoda by proto měla být provedena změnou přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do přílohy I části první hlavy II "Zvláštní ustanovení" nařízení (EHS) č. 2658/87 se vkládá písmeno G "Nulová celní sazba na vícečipové integrované obvody", jak je obsažena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 487/2006
ze dne 24. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 488/2006
ze dne 24. března 2006,
kterým se stanoví směnné kurzy použitelné na strukturální a environmentální opatření v roce 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [2], a zejména na čl. 4 odst. 3 druhou větu uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2808/98 je v případě částek strukturální nebo environmentální povahy skutečností rozhodnou pro směnný kurz 1. leden roku, v jehož průběhu je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory.
(2) Podle první věty čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 2808/98 má být použit směnný kurz, který je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází datu rozhodné skutečnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směnný kurz uvedený v příloze se v roce 2006 použije na částky strukturální a environmentální povahy podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2808/98.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 489/2006
ze dne 24. března 2006
o změně nařízení (ES) č. 796/2004, pokud jde o odrůdy konopí pěstovaného na vlákno, které jsou způsobilé pro přímé platby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 52 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1782/2003, mimo jiné ohledně podmínek pro ověření obsahu tetrahydrokannabinolu v plodinách konopí.
(2) Podle čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004 oznámily členské státy Komisi výsledky testů na určení hladiny tetrahydrokannabinolu v odrůdách konopí zasetých v roce 2005. Tyto výsledky by měly být vzaty v úvahu při sestavování seznamu odrůd konopí pěstovaného na vlákno, které jsou způsobilé pro přímé platby v příštích hospodářských letech, a seznamu odrůd dočasně přijatých pro hospodářský rok 2006/07. Pro ověření obsahu tetrahydrokannabinolu by některé z těchto odrůd měly být podrobeny postupu B stanovenému v příloze I nařízení (ES) č. 796/2004.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 796/2004 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 490/2006
ze dne 27. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 491/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2375/2002 o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na zkušenosti získané při používání nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 [2] je třeba objasnit a zjednodušit některá ustanovení uvedeného nařízení.
Aby se zlepšilo sledování dovozů uskutečněných v rámci celní kvóty, je nezbytné přidělit každé podkvótě pořadové číslo.
Rovněž je třeba připomenout, že se žádosti o dovozní licence podávají v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 [3] a žadatel musí složit jistotu v den podání žádosti o licenci.
(2) Ve snaze ověřit skutečná množství, o něž žádá jeden hospodářský subjekt, je třeba stanovit pro hospodářský subjekt povinnost podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období, jakož i určit sankci pro případ nesplnění této povinnosti.
(3) Ve snaze modernizovat systém řízení je nevyhnutné, aby byly informace požadované Komisí předávané elektronickou cestou.
(4) Aby bylo možné lépe sledovat dovozy v rámci podkvóty pro třetí země kromě Spojených států amerických a Kanady, musí být v žádosti o dovozní licenci a v dovozní licenci uvedena pouze jedna země původu.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2375/2002 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Celková roční celní kvóta je rozdělena do tří podkvót:
a) podkvóta I (pořadové číslo 09.4123): 572000 tun pro Spojené státy americké;
b) podkvóta II (pořadové číslo 09.4124): 38000 tun pro Kanadu;
c) podkvóta III (pořadové číslo 09.4125): 2371600 tun pro ostatní třetí země."
2. Vkládá se nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
Hospodářský subjekt může podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období podle čl. 5 odst.
1. Pokud hospodářský subjekt podá více než jednu žádost, všechny jeho žádosti jsou zamítnuty a jistoty složené při podání žádostí propadají ve prospěch příslušného členského státu."
3. Článek 5 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států každé pondělí nejpozději ve 13:00 hodin bruselského času. Žadatel podá svou žádost o licenci u příslušného orgánu členského státu, v němž je zaregistrován pro účely DPH. V souladu s čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 složí žadatel jistotu na částku stanovenou v článku 10 tohoto nařízení.
Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dotčenou podkvótu nebo tranši k dispozici.
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence uvádějí jen jednu zemi původu.";
b) v odstavci 2 se slovo "faxem" nahrazuje slovy "elektronickou cestou";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku období a množství podle odstavce 2 přesáhne příslušnou podkvótu nebo tranši, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí koeficienty přidělení, které se použijí pro požadovaná množství.";
d) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Po případném použití koeficientů přidělení stanovených v souladu s odstavcem 3 vydají příslušné orgány členských států čtvrtý pracovní den, který následuje po dni podání žádosti, dovozní licence odpovídající žádostem sděleným Komisi v souladu s odstavcem 2.
Nejpozději do 18:00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušné orgány členského státu Komisi elektronickou cestou celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro která byly téhož dne vydány dovozní licence, a to na základě vzoru uvedeného v příloze."
4. Příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 492/2006
ze dne 27. března 2006
o dočasném a trvalém povolení některých doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 3, čl. 9D odst. 1 a čl. 9E odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 upravuje povolování doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v přílohách tohoto nařízení byly podány přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) Úvodní připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly zaslány Komisi přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je proto třeba i nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o povolení k používání enzymatického přípravku endo-1,3(4)-beta-glukanáza z Aspergillus aculeatus (CBS 589.94) a endo-1,4-beta-xylanáza z Aspergillus oryzae (DSM 10287) pro výkrm kuřat a pro selata.
Dne 20. července 2005 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) stanovisko k použití tohoto přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje riziko pro spotřebitele, uživatele, příslušnou kategorii zvířat ani pro životní prostředí.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení tohoto přípravku k těmto použitím v čl. 9E odst.
1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny. Proto by měla být použití tohoto enzymatického přípravku podle přílohy I povolena na dobu čtyř let.
(6) Používání přípravku mikroorganismu Saccharomyces cerevisiae (MUCL 39 885) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 1411/1999 [3] pro výkrm skotu.
Na podporu žádosti o povolení tohoto přípravku mikroorganismu bez časového omezení byly předloženy nové údaje.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3A směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání tohoto přípravku mikroorganismu podle přílohy II by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(7) Používání přípravku mikroorganismu Lactobacillus farciminis (CNCM MA 67/4R) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením (ES) č. 1411/1999 pro selata.
Na podporu žádosti o povolení tohoto přípravku mikroorganismu bez časového omezení byly předloženy nové údaje.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3A směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání tohoto přípravku mikroorganismu podle přílohy II by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(8) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o časově neomezené povolení k používání látky hydrogenmravenčan draselný jako doplňkové látky v krmivu ve skupině "Konzervanty" pro všechny druhy zvířat. Komise požádala úřad EFSA o stanovisko k účinnosti a bezpečnosti pro člověka, zvířata a životní prostředí.
Dne 8. prosince 2004 vydal EFSA příznivé stanovisko k bezpečnosti a účinnosti hydrogenmravenčanu draselného pro všechny druhy zvířat.
Z posouzení hydrogenmravenčanu draselného vyplynulo, že příslušné podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3A směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání této látky jako konzervantu podle přílohy III by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(9) Z posouzení žádostí vyplývá, že je třeba vyžadovat dodržování některých postupů na ochranu pracovníků před vystavením doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tuto ochranu by mělo zajistit používání směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4].
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze I se povoluje dočasně na dobu čtyř let jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "Mikroorganismy" uvedené v příloze II se povolují bez časového omezení jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Látka náležející do skupiny "Konzervanty" uvedená v příloze III se povoluje bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 493/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se stanoví přechodná opatření v rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na článek 44 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 7 odst. 5, čl. 15 odst. 8 a čl. 16 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba přijmout opatření nezbytná pro zajištění přechodu od režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1260/2001 k novému režimu stanovenému nařízením (ES) č. 318/2006 v odvětví cukru.
(2) V důsledku zrušení vývozního závazku uvedeného v článku 13 nařízení (ES) č. 1260/2001 je třeba stanovit opatření umožňující spravovat množství cukru vyplývající ze zániku tohoto závazku a režimu cukru C od 1. července 2006.
Tato opatření musejí být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(3) V zájmu lepší správy množství cukru vyrobených nad rámec kvóty v hospodářském roce 2005/06 je třeba povolit podnikům převést část těchto množství do hospodářského roku 2006/07.
Za tímto účelem je třeba stanovit, aby se na uvedený převod vztahovalo nařízení Komise (EHS) č. 65/82 ze dne 13. ledna 1982, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro převod cukru do následujícího hospodářského roku [3], a současně umožnit jistou flexibilitu, pokud jde o rozhodnutí o převodu, aby se usnadnil přechod od stávajícího režimu k novému.
(4) Množství cukru nad rámec kvóty z hospodářského roku 2005/06, které nemůže být převedeno ani vyvezeno, musí být považováno za cukr nad kvótu z hospodářského roku 2006/07 s cílem umožnit jeho odbyt podle postupů stanovených pro tento cukr nařízením (ES) č. 318/2006 a, vzhledem k výjimečným podmínkám přechodu mezi uvedenými hospodářskými roky, použití pro výživu zvířat.
(5) Z důvodů kontroly a případného uplatnění sankcí se musí na část výroby cukru C za hospodářský rok 2005/06, nepřevedené a nepovažované za výrobu nad rámec kvóty pro hospodářský rok 2006/07, vztahovat nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty [4].
(6) V zájmu zlepšení rovnováhy na trhu Společenství bez vytváření nových zásob cukru během hospodářského roku 2006/07 je třeba stanovit přechodné opatření pro snížení způsobilé výroby v rámci kvóty pro uvedený hospodářský rok. Je třeba určit hranici, po jejímž překročení bude výroba každého podniku v rámci kvóty považována za staženou ve smyslu článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006 nebo, na žádost podniku, za výrobu mimo rámec kvót ve smyslu článku 12 uvedeného nařízení. Vzhledem k přechodu mezi oběma režimy musí být tato hranice určena na základě rovnocenné kombinace metody stanovené v článku 10 nařízení (ES) č. 1260/2001 a metody stanovené v článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006 a je třeba přihlédnout ke zvláštnímu úsilí některých členských států v rámci restrukturalizačního fondu zřízeného nařízením Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky [5].
(7) V zájmu splnění podmínek uvádění na trh vztahujících se na hospodářský rok 2005/06 je třeba stanovit, aby mohla být i po 30. červnu 2006 poskytována podpora na zajištění prodeje a doplňková podpora pro cukr vyrobený v některých regionech Společenství v hospodářském roce 2005/06 a, v rámci množství stanovených v nařízení Komise (ES) č. 180/2006 [6], podpora na rafinaci některého preferenčního cukru dovezeného a rafinovaného v dodacím období 2005/06. Za tímto účelem se pro poskytnutí těchto podpor musí nadále používat nařízení Komise (ES) č. 1554/2001 ze dne 30. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o uvádění na trh cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech, a kterým se vyrovnávají cenové podmínky s preferenčním surovým cukrem [7], a nařízení Komise (ES) č. 1646/2001 ze dne 13. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory na přizpůsobení rafineriím preferenčního surového cukru a kterým se upravuje podpora na přizpůsobení i doplňková základní podpora pro rafinerie cukru [8]. Rovněž je třeba u dotyčného cukru nadále omezovat rafinaci preferenčního cukru v některých rafineriích a zachovat kontrolu předpokládaných maximálních požadavků na zásobování a dále stanovit, že se bude nadále používat nařízení Komise (ES) č. 1460/2003 ze dne 18. srpna 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04 až 2005/06 stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinerií surovým cukrem [9].
(8) Pro výpočet, stanovení a výběr dávek z výroby za hospodářský rok 2005/06 se budou po 30. červnu 2006 nadále používat některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru [10], a nařízení Komise (ES) č.
779/96 ze dne 29. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1785/81, pokud jde o sdělení v odvětví cukru [11].
Dávky se vypočítají na základě statistických údajů, které jsou pravidelně aktualizovány. Vzhledem ke skutečnosti, že se jedná o poslední stanovení dávek za celé období od hospodářského roku 2001/02 do hospodářského roku 2005/06 bez pozdější možnosti upravit výpočty podle aktualizovaných údajů, jak tomu bylo v předchozích letech, by bylo vhodné odložit výpočet a stanovení dávek na 15. únor 2007 s cílem zaručit spolehlivost výpočtů a správnost použitých statistických údajů.
(9) V zájmu zajištění zásobování chemického průmyslu v rámci přechodu ze stávajícího režimu na nový režim zavedený ke dni 1. července 2006 se musejí po 30. červnu 2006 pro osvědčení o produkční náhradě vydaná před tímto datem nadále používat některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [12]. Jelikož nový režim umožňuje používat v chemickém průmyslu cukr vyrobený nad rámec kvóty, musí být doba platnosti osvědčení o náhradě zkrácena a poskytnutí náhrady se musí omezit na výrobu v rámci kvóty za hospodářský rok 2005/06.
(10) Podle čl. 1 odst.
2 nařízení (ES) č. 318/2006 hospodářský rok začíná 1. října a končí 30. září.
Hospodářský rok 2005/06 stanovený nařízením (ES) č.
1260/2001 však končí ke dni 30. června 2006.
Z tohoto důvodu je stanoveno, že hospodářský rok 2006/07 začne 1. července 2006 a skončí 30. září 2007 a bude tedy trvat 15 měsíců. Pro tento hospodářský rok je s ohledem na tři dodatečné měsíce nutné zvýšit tradiční kvóty a potřebu zásobování k rafinaci, které dříve odpovídaly období 12 měsíců a které se po tomto hospodářském roce použijí pro 12 měsíců, s cílem zajistit takový příděl, který bude odpovídat přídělu předcházejících a nadcházejících hospodářských roků.
Tyto přechodné kvóty se musejí vztahovat na výrobu cukru z cukrové řepy zaseté před 1. lednem 2006, zahájenou v hospodářském roce 2006/07.
(11) Nařízení (ES) č. 1265/2001 a nařízení (ES) č. 314/2002 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ
Článek 1
Převod kvót
1. Odchylně od článku 14 nařízení (ES) č. 1260/2001 a v mezích stanovených v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 65/82 může každý podnik do 31. října 2006 rozhodnout, jaké množství cukru C vyrobeného v hospodářském roce 2005/06 převede do hospodářského roku 2006/07, nebo změnit své rozhodnutí o převodu, které přijal před vstupem tohoto nařízení v platnost.
2. Podniky, které přijmout rozhodnutí o převodu uvedené v odstavci 1 nebo které změní své rozhodnutí, jsou povinny:
a) sdělit dotyčnému členskému státu do 31. října 2006, jaké množství cukru bude převedeno;
b) zavázat se k uskladnění převedeného množství do 31. října 2006.
3. Nařízení (EHS) č. 65/82 se použije na cukr B a C z hospodářského roku 2005/06 převedený do hospodářského roku 2006/07.
4. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 30. listopadu 2006, jaké množství cukru B a C každý podnik převede z hospodářského roku 2005/06 do hospodářského roku 2006/07.
Článek 2
Cukr C
1. Aniž jsou dotčena rozhodnutí o převodu přijatá podle článku 1 tohoto nařízení a aniž je dotčen vývoz v rámci osvědčení vydaných podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 1464/95 [13], považuje se cukr C z hospodářského roku 2005/06 za cukr nad kvótu uvedený v článku 12 nařízení (ES) č. 318/2006, vyrobený v hospodářském roce 2006/07.
2. Odchylně od článku 15 nařízení (ES) č. 318/2006 se nevybírá poplatek za množství cukru C uvedeného v odstavci 1 tohoto článku použitá pro výživu zvířat, za stejných kontrolních podmínek, jako jsou podmínky stanovené Komisí pro průmyslový cukr uvedený v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006.
3. Nařízení (EHS) č. 2670/81 se použije pro výrobu cukru C za hospodářský rok 2005/06, s výjimkou převedeného cukru nebo cukru považovaného za cukr nad rámec kvóty z hospodářského roku 2006/07 uvedeného v odstavci 1 tohoto článku.
Minimální cena A z hospodářského roku 2005/06 se použije pro cukrovou řepu odpovídající množství cukru uvedenému v článku 3 nařízení (EHS) č. 2670/81.
Článek 3
Preventivní stažení
1. Pro každý podnik se část výroby cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu za hospodářský rok 2006/07, který je vyroben v rámci kvót stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006 a který přesahuje hranici stanovenou podle odstavce 2 tohoto článku, považuje za staženou ve smyslu článku 19 uvedeného nařízení nebo se na žádost dotyčného podniku podanou do 31. ledna 2007 považuje v plné nebo částečné výši za vyrobenou nad rámec kvóty ve smyslu článku 12 uvedeného nařízení.
2. Pro každý podnik je hranice uvedená v odstavci 1 stanovena vynásobením kvóty přidělené podniku podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 součtem těchto koeficientů:
a) koeficientu určeného pro dotyčný členský stát v příloze I tohoto nařízení;
b) koeficientu získaného vydělením celkové výše kvót, od nichž bylo pro hospodářský rok 2006/07 v dotyčném členském státě upuštěno podle článku 3 nařízení (ES) č. 320/2006, celkovou výší kvót stanovených pro tento členský stát v příloze III nařízení (ES) č.
318/2006. Komise stanoví tento koeficient nejpozději do 15. října 2006.
Přesáhne-li však součet koeficientů 1,0000, rovná se tato hranice kvótě uvedené v odstavci 1.
3. Minimální cena, která se použije pro množství cukrové řepy odpovídající výrobě cukru stažené podle odstavce 1, je cena pro hospodářský rok 2007/08.
4. Povinnost stanovená v čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 318/2006 se týká množství cukrové řepy, které odpovídá hranici uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
5. Členské státy zašlou Komisi do 1. července 2006 odhad množství cukru, isoglukosy a inulinového sirupu, která se mají považovat za stažená podle tohoto článku.
Článek 4
Podpora pro cukr vyrobený v zámořských departementech
1. Ve francouzských zámořských departementech se poskytuje podpora na zajištění prodeje a doplňková podpora pro cukr vyrobený v rámci kvóty v hospodářském roce 2005/06, rafinovaný nebo přepravený v období od 1. července 2006 do 31. října 2006.
Podpory se použijí pro množství příslušného cukru jako náhrada za podpory uvedené v čl. 7 odst. 4 a v čl. 38 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1260/2001.
Podpora na zajištění prodeje se týká:
- rafinace cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech, kterou provádějí rafinerie na území evropských regionů Společenství, a to zejména na základě výnosnosti těchto departementů,
- dopravy cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech do evropských regionů Společenství, případně také jeho skladování v těchto departementech.
2. Nařízení (ES) č. 1554/2001 a (ES) č. 1646/2001 se použijí pro cukr vyrobený v rámci kvóty v hospodářském roce 2005/06 za účelem podpory na zajištění prodeje a doplňkové podpory uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
3. Pro účely tohoto článku se "rafinerií" rozumí výrobní jednotka, jejíž jedinou činností je rafinace surového cukru nebo sirupů vyrobených před fází krystalizace.
Článek 5
Podpora na rafinaci
1. Rafineriím je poskytována podpora na přizpůsobení pro preferenční surový třtinový cukr dovezený v rámci protokolu 3 o cukru "AKT" připojeného k příloze IV dohody o partnerství AKT–EU podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [14] a rafinovaný během dodacího období 2005/06 od 1. července 2006 do 30. září 2006.
Tato podpora je určena rafineriím. Použije se pro množství uvedená v nařízení (ES) č. 180/2006, která k 1. červenci 2006 ještě nebyla rafinovaná, jakožto náhrada za podporu uvedenou v čl. 38 odst. 1, 2 a 4 nařízení (ES) č. 1260/2001.
2. Nařízení (ES) č. 1646/2001 se použije pro preferenční cukr rafinovaný během dodacího období 2005/06.
3. S výjimkou případů vyšší moci, pokud se v průběhu hospodářského roku 2005/06 překročí předpokládané maximální požadavky určitého členského státu na zásobování stanovené v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001, je nutné z překročeného množství uhradit částku odpovídající plné sazbě dovozního cla platné pro daný hospodářský rok, zvýšené o 115,40 EUR na tunu, vyjádřeno v ekvivalentu bílého cukru.
4. Nařízení (ES) č. 1460/2003 se použije pro kontrolu a případné důsledky překročení předpokládaných maximálních požadavků rafinerií na zásobování, uvedeného v odstavci 3 tohoto článku.
5. Pro účely tohoto článku se "rafinerií" rozumí výrobní jednotka, jejíž jedinou činností je rafinace surového cukru nebo sirupů vyrobených před fází krystalizace.
Článek 6
Dávky
Nařízení (ES) č. 314/2002 ve znění tohoto nařízení se použije pro stanovení a výběr dávek z výroby za hospodářský rok 2005/06, včetně oprav týkajících se výpočtu dávek za hospodářské roky 2001/02 až 2004/05 stanovených v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
Článek 7
Produkční náhrady
Články 1, 2, 3, 11, 14, 15 a 17 až 21 nařízení (ES) č. 1265/2001 ve znění tohoto nařízení se použijí pro osvědčení o náhradě vydaná do 30. června 2006.
Článek 8
Sdělení
Nařízení (ES) č. 779/96 se použije do 30. září 2006.
Článek 9
Přechodné kvóty
1. Pro hospodářský rok 2006/07 se členským státům přiděluje přechodná kvóta na cukr ve výši 497780 tun, jejíž rozdělení je uvedeno v příloze II části A.
Kvóta uvedená v prvním pododstavci je vyhrazena pro cukr vyrobený z cukrové řepy zaseté před 1. lednem 2006.
Minimální cena této cukrové řepy ve smyslu článku 5 nařízení (ES) č. 318/2006 je stanovena na 47,67 EUR za tunu.
2. Pro hospodářský rok 2006/07 se členským státům přiděluje přechodná kvóta na isoglukosu ve výši 126921 tun sušiny, jejíž rozdělení je uvedeno v příloze II části B.
3. Pro hospodářský rok 2006/07 se členským státům přiděluje přechodná kvóta na inulinový sirup ve výši 80180 tun sušiny, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru/isoglukosy, jejíž rozdělení je uvedeno v příloze II části C.
4. Přechodné kvóty stanovené v odstavcích 1, 2 a 3:
a) nejsou předmětem platby dočasné restrukturalizační částky stanovené v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 320/2006;
b) nevztahuje se na ně vyplacení podpor stanovených nařízením (ES) č. 320/2006.
5. Členské státy přidělí přechodné kvóty podnikům vyrábějícím cukr, isoglukosu nebo inulinový sirup, které jsou usazené na jejich území a schválené v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 318/2006, na základě objektivních kritérií s cílem zajistit rovné zacházení s výrobci a zabránit narušení trhu a hospodářské soutěže.
6. Členské státy zavedou kontrolní systém a přijmou všechna potřebná opatření pro kontrolu výroby produktů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3, zejména pokud jde o dodržení podmínky, aby cukr pocházel z cukrové řepy zaseté před 1. lednem 2006.
Členské státy sdělí Komisi do 15. července 2006 rozdělení přechodných kvót přidělených podle tohoto článku mezi jednotlivé podniky.
Členské státy sdělí Komisi do 31. prosince 2006 přijatá kontrolní opatření a jejich výsledky.
Článek 10
Tradiční potřeba zásobování k rafinaci
Pro hospodářský rok 2006/07 se tradiční potřeba zásobování k rafinaci uvedená v čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006 zvyšuje o množství uvedená v příloze III.
KAPITOLA II
ZMĚNY V NAŘÍZENÍ (ES) č.
1265/2001 A (ES) č.
314/2002
Článek 11
Změna nařízení (ES) č. 1265/2001
Nařízení (ES) č. 1265/2001 se mění takto:
1. V článku 11 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Příslušný orgán členského státu na žádost dotyčné osoby zruší osvědčení o náhradě, která nebyla zcela využita a která jsou stále platná.
Pro nevyužitou část je uvolněna odpovídající jistota.
Členský stát sdělí Komisi na konci každého měsíce počet osvědčení o náhradě zrušených během uplynulého měsíce, která rozepíší podle měsíce vydání osvědčení."
2. V článku 14 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Osvědčení o náhradě je platné pouze pro základní produkty uvedené v článku 1, které byly vyrobeny v rámci kvóty v hospodářském roce 2005/06 nebo v předcházejících hospodářských letech."
3. V článku 15 se doplňuje nová věta, která zní:
"Osvědčení však již není platné po 31. srpnu 2006."
4. V článku 17 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Členské státy přijmou doplňující opatření nezbytná zejména k zajištění řádného použití ustanovení čl. 14 odst. 3."
Článek 12
Změna nařízení (ES) č. 314/2002
Nařízení (ES) č. 314/2002 se mění takto:
1. V článku 4a se zrušuje odstavec 5.
2. V čl. 4c odst. 1 třetím pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Sdělení týkající se hospodářského roku 2005/06 je třeba uskutečnit do 1. prosince 2006."
3. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pro hospodářský rok 2005/06 se částky a koeficienty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) stanoví do 15. února 2007."
b) odstavec 2 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro hospodářský rok 2005/06 se toto vyúčtování provede do 28. února 2007."
ii) v druhém pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro hospodářský rok 2005/06 se tato úhrada provede do 15. dubna 2007."
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Články 1, 3, 11 bod 3 a 12 bod 1 se však použijí ode dne vstupu v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 494/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 420/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 495/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa podané v březnu 2006 na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 593/2004 ze dne 30. března 2004 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin [1], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa [2], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. dubna do 30. června 2006 se v případě některých produktů vztahují na množství stejná či menší než dostupná množství, a proto je možné jim vyhovět v plné výši, avšak v případě ostatních produktů se příslušné žádosti vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádostem o dovozní licence pro období od 1. dubna do 30. června 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 496/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v březnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1431/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. dubna do 30. června 2006 se vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. dubna do 30. června 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1431/94 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. července do 30. zaří 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 1431/94 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 497/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v březnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2497/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2497/96 ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [1], a zejména čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. dubna do 30. června 2006 se vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. dubna do 30. června 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 2497/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. července do 30. září 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 2497/96 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 498/2006
ze dne 28. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 499/2006
ze dne 28. března 2006
o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 769/2002 na dovoz kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky dovozem kumarinu zasílaného z Indonésie a Malajsie, bez ohledu na to, zda je deklarován jako původem z Indonésie a Malajsie či nikoli, a o zavedení evidence těchto dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 14 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST
(1) Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení, aby prošetřila možné obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky.
(2) Žádost byla podána dne 13. února 2006 Evropskou radou pro chemický průmysl (CEFIC) jménem jediného výrobce, který představuje 100 % výroby kumarinu ve Společenství.
B. VÝROBEK
(3) Výrobkem dotčeným možným obcházením je kumarin pocházející z Čínské lidové republiky, běžně deklarovaný pod kódem KN ex29322100 (dále jen "dotčený výrobek").
Tento kód je uveden pouze pro informaci.
(4) Výrobek, kterého se týká šetření, je kumarin zasílaný z Indonésie a Malajsie (dále jen "prošetřovaný výrobek"), běžně deklarovaný pod stejnými kódy jako dotčený výrobek.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(5) Stávajícími platnými opatřeními, která možná jsou obcházena, jsou antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 769/2002 [2].
D. DŮVODY
(6) Žádost obsahuje dostatečné přímé důkazy, že antidumpingová opatření na dovoz kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky jsou obcházena překládkou kumarinu v Indonésii a Malajsii.
(7) Předloženy byly následující důkazy:
Žádost prokazuje, že po uložení opatření na dotčený výrobek došlo k významné změně struktury obchodu, která zahrnuje vývozy z Čínské lidové republiky, Indonésie a Malajsie do Společenství, a že kromě uložení cla neexistuje pro takovou změnu dostatečné opodstatnění nebo důvod.
Zdá se, že tato změna struktury obchodu vyplývá z překládky kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky v Indonésii a Malajsii.
Žádost dále obsahuje dostatečné přímé důkazy, že jsou mařeny vyrovnávací účinky stávajících antidumpingových opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to jak ve smyslu množství, tak ceny.
Zdá se, že dovoz dotčeného výrobku nahradil významný objem dovozů kumarinu z Indonésie a Malajsie.
Kromě toho existují dostatečné důkazy, že tyto zvýšené dovozy se uskutečňují za ceny, které jsou mnohem nižší než cena nepůsobící újmu stanovená v šetření, které vedlo ke stávajícím opatřením.
A konečně, žádost obsahuje dostatečné přímé důkazy, že ceny kumarinu jsou dumpingové ve vztahu k běžné hodnotě, jež byla dříve stanovena pro dotčený výrobek.
Budou-li v průběhu šetření zjištěny kromě překládky i jiné praktiky obcházení antidumpingových opatření přes Indonésii a Malajsii ve smyslu článku 13 základního nařízení, může být šetření rozšířeno i na tyto praktiky.
E. POSTUP
(8) S ohledem na výše uvedené skutečnosti došla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy k zahájení šetření podle článku 13 základního nařízení a k zavedení celní evidence dovozu kumarinu zasílaného z Indonésie a Malajsie bez ohledu na to, zda je deklarován jako původem z Indonésie a Malajsie či nikoli, v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení.
a) Dotazníky
(9) K získání informací, jež pro své šetření považuje za nezbytné, zašle Komise vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců v Indonésii a Malajsii, vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců v Čínské lidové republice, dovozcům a sdružením dovozců ve Společenství, kteří spolupracovali při šetření vedoucím ke stávajícím opatřením nebo jsou uvedeni v žádosti, jakož i orgánům Čínské lidové republiky, Indonésie a Malajsie dotazníky.
V případě potřeby mohou být informace vyžádány rovněž od výrobního odvětví Společenství.
(10) Všechny zúčastněné strany by v každém případě měly neprodleně kontaktovat Komisi, nejpozději však ve lhůtě stanovené v článku 3 tohoto nařízení, aby zjistily, zda jsou uvedeny v žádosti, a případně si ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení vyžádaly dotazník, přičemž na všechny zúčastněné strany se vztahuje lhůta stanovená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
(11) Orgány Čínské lidové republiky, Indonésie a Malajsie budou informovány o zahájení šetření.
b) Shromažďování informací a konání slyšení
(12) Všechny zúčastněné strany se tímto vyzývají, aby písemně oznámily svá stanoviska a poskytly důkazy.
Komise dále může zúčastněné strany vyslechnout, pokud o to písemně požádají a prokáží, že pro slyšení existují zvláštní důvody.
c) Osvobození dovozů od evidence nebo opatření
(13) V souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení může být dovoz prošetřovaného výrobku osvobozen od evidence nebo opatření, pokud jím není obcházeno žádné opatření.
(14) Protože k možnému obcházení dochází mimo Společenství, mohou být v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení udělena osvobození výrobcům dotčeného výrobku, kteří mohou prokázat, že nejsou ve spojení s žádným výrobcem, na kterého se opatření vztahují, a u kterých bylo zjištěno, že nejsou do obcházení zapojeni, jak je uvedeno v čl. 13 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 základního nařízení. Výrobci, kteří chtějí získat osvobození, by měli podat žádost řádně doloženou důkazy ve lhůtě uvedené v čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
F. EVIDENCE
(15) Podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení by měla být u dovozu prošetřovaného výrobku zavedena evidence, aby v případě, že šetření prokáže obcházení, mohla být následně na takové dovozy zasílané z Indonésie a Malajsie uložena antidumpingová cla v příslušné výši se zpětnou platností ode dne zavedení evidence.
G. LHŮTY
(16) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty, během nichž:
- zúčastněné strany mohou samy kontaktovat Komisi, zaslat písemně svá stanoviska, odpovědi na dotazník nebo poskytnout další informace, které by měly být při šetření vzaty v úvahu,
- výrobci v Indonésii a Malajsii mohou požádat o osvobození od evidence dovozů nebo opatření,
- zúčastněné strany mohou písemně požádat Komisi o slyšení.
(17) Je třeba věnovat pozornost skutečnosti, že výkon většiny procesních práv stanovených v základním nařízení závisí na tom, zda se zúčastněná strana sama přihlásí ve lhůtě uvedené v článku 3 tohoto nařízení.
H. NEDOSTATEČNÁ SPOLUPRÁCE
(18) Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne v příslušné lhůtě nebo klade závažným způsobem překážky šetření, lze dospět podle článku 18 základního nařízení ke zjištěním, ať již pozitivním nebo negativním, na základě dostupných údajů.
(19) Pokud se zjistí, že účastník řízení předložil nepravdivé nebo zavádějící informace, pak na tyto informace nebude brán zřetel a bude použito dostupných údajů.
Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně, a zjištění se proto podle článku 18 základního nařízení zakládají na dostupných údajích, může pro něj být výsledek šetření méně příznivý, než kdyby spolupracoval,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se šetření podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 za účelem zjištění, zda dovozy kumarinu kódu KN ex29322100 (kód TARIC 2932210016) zasílaného z Indonésie a Malajsie, bez ohledu na to, zda pochází z Indonésie a Malajsie či nikoli, do Společenství obcházejí opatření uložená nařízením (ES) č. 769/2002.
Článek 2
Celní orgány se podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 vyzývají, aby přijaly vhodná opatření k zavedení evidence dovozů do Společenství uvedených v článku 1 tohoto nařízení.
Evidence končí uplynutím devíti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise může nařízením vyzvat celní orgány, aby ukončily evidenci dovozů do Společenství u výrobků vyráběných výrobci, kteří požádali o osvobození od evidence a u kterých bylo shledáno, že neobcházejí antidumpingová cla.
Článek 3
1. Žádosti o dotazníky se Komisi předkládají do patnácti dnů ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Zúčastněné strany, na jejichž prohlášení má být v průběhu šetření brán ohled, se musí přihlásit Komisi a předložit svá písemná stanoviska a odpovědi na dotazník nebo jakékoli jiné informace, a to, není-li stanoveno jinak, do čtyřiceti dnů ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Výrobci v Indonésii a Malajsii požadující osvobození dovozů od evidence nebo opatření by měli ve stejné čtyřicetidenní lhůtě předložit žádost řádně doloženou důkazy.
4. Všechny zúčastněné strany mohou rovněž ve stejné čtyřicetidenní lhůtě písemně požádat Komisi o slyšení.
5. Veškeré informace týkající se šetření, žádosti o slyšení nebo o dotazník a žádosti o osvobození dovozů od evidence či opatření musí být podány písemně (nikoli v elektronické podobě, není-li uvedeno jinak) a musí v nich být uveden název, poštovní a e-mailová adresa, telefonní a faxová čísla zúčastněné strany. Veškerá písemná podání, včetně informací vyžadovaných tímto nařízením, odpovědí na dotazník a korespondence, jež zúčastněné strany poskytují na bázi důvěrnosti, se označí poznámkou "Limited" [3] a v souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení je doprovází verze, která není důvěrná a je označena poznámkou "For inspection by interested parties".
Kontaktní adresa Komise:
European Commission
Directorate-General for Trade
Directorate B
Office: J-79 5/16
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 295 65 05 .
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 500/2006
ze dne 28. března 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 494/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 501/2006
ze dne 28. března 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 446/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 446/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 446/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 446/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 502/2006
ze dne 28. března 2006
o novém přidělení dovozních práv pro dovoz nejatečních býků, krav a jalovic určitých alpských nebo horských plemen dle nařízení (ES) č. 1081/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1081/1999 ze dne 26. května 1999 o otevření a správě dovozních celních kvót pro nejateční býky, krávy a jalovice určitých alpských a horských plemen, které zrušuje nařízení (ES) č. 1012/98 a mění nařízení (ES) č. 1143/98 [2], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Podle článku 1 nařízení (ES) č. 1081/1999 se pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006 otevírají dvě celní kvóty, každá na 5000 kusů nejatečních býků, krav a jalovic určitých alpských a horských plemen.
Článek 9 uvedeného nařízení stanovuje, že množství obou kvót, pro která nebyly do 15. března 2006 podány žádné žádosti o udělení dovozní licence, budou nově přidělena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství uvedená v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1081/1999 jsou:
- 4163 kusů zvířat pořadového čísla 09.0001,
- 3458 kusů zvířat pořadového čísla 09.0003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 29. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 503/2006
ze dne 29. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 504/2006
ze dne 29. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1695/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1695/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 1500000 tun pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit francouzské intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 200000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1695/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1695/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1700000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 505/2006
ze dne 29. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 27/2006, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 27/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 1000000 tun pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit německé intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 27/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 27/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1500000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 506/2006
ze dne 29. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1061/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob polské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1061/2005 [2] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 250000 tun pšenice obecné ze zásob polské intervenční agentury.
(2) Polsko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 250000 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Polska vyhověno.
(3) Nařízení (ES) č. 1061/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1061/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 500000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 507/2006
ze dne 29. března 2006
o podmínečné registraci pro humánní léčivé přípravky spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [1], a zejména na čl. 14 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Udělení registrace pro uvedení léčivého přípravku na trh v jednom nebo více členských státech obvykle předcházejí rozsáhlé studie, které mají zajistit, že jde o přípravek, jenž je z hlediska použití pro cílové obyvatelstvo bezpečný, vysoké jakosti a účinný.
Pravidla a postupy pro získání registrace jsou stanoveny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [2] a v nařízení (ES) č. 726/2004.
(2) S cílem vyhovět neuspokojeným léčebným potřebám pacientů a v zájmu veřejného zdraví však může být v případě některých kategorií léčivých přípravků nezbytné udělit registraci na základě méně úplných údajů, než bývá obvyklé, a s výhradou specifických povinností, dále jen "podmínečné registrace".
Dotyčnými kategoriemi by měly být léčivé přípravky určené k léčbě, prevenci a lékařské diagnóze závažně invalidizujících nebo život ohrožujících onemocnění či léčivé přípravky pro použití v naléhavých situacích při reakci na ohrožení veřejného zdraví uznávaných Světovou zdravotnickou organizací nebo Společenstvím v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [3] nebo léčivé přípravky stanovené jako léčivé přípravky pro vzácná onemocnění v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
(3) Ačkoliv údaje, z nichž vychází stanovisko k podmínečné registraci, mohou být méně úplné, poměr rizika a prospěšnosti definovaný v čl. 1 bodě 28a směrnice 2001/83/ES by měl být pozitivní.
Přínos pro veřejné zdraví plynoucí z toho, že dotyčný léčivý přípravek je okamžitě dostupný na trhu by měl navíc převážit nad rizikem skutečnosti, že jsou dosud požadovány dodatečné údaje.
(4) Pokud jsou udělovány podmínečné registrace, měly by být omezeny na situace, v nichž je méně úplná, než bývá obvyklé, pouze klinická část dokumentace k žádosti.
Neúplné předklinické nebo farmaceutické údaje by se měly přijmout pouze v případě přípravku pro použití v naléhavých situacích při reakci na ohrožení veřejného zdraví.
(5) V zájmu zajištění správného poměru mezi usnadněním přístupu k léčivým přípravkům pro pacienty s neuspokojenými léčebnými potřebami a zamezením registrace přípravků s nepříznivým profilem rizika/prospěšnosti je třeba, aby se na registrace vztahovaly specifické povinnosti.
Na držiteli registrace by se mělo požadovat dokončení nebo zahájení určitých studií, aby se potvrdilo, že poměr rizika a prospěšnosti je pozitivní, jakož i vyřešení jakýchkoli otázek souvisejících s jakostí, bezpečností a účinností přípravku.
(6) Podmínečné registrace se liší od registrací udělených za výjimečných okolností v souladu s čl. 14 odst.
8 nařízení (ES) č. 726/2004.
V případě podmínečné registrace se registrace udělí dříve, než jsou k dispozici všechny údaje.
Tato registrace však nemá zůstat podmínečnou na neurčitou dobu. Jakmile budou poskytnuty chybějící údaje, mělo by být možné ji nahradit registrací, jež není podmínečná, a tedy se na ni nevztahují ani specifické povinnosti.
U registrací udělených za výjimečných okolností naopak běžně nebude nikdy možné shromáždit úplnou dokumentaci.
(7) Dále je rovněž třeba upřesnit, že na žádosti obsahující žádosti o podmínečné registrace se může vztahovat zrychlený postup posuzování v souladu s čl. 14 odst. 9 nařízení (ES) č. 726/2004.
(8) Vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení (ES) č. 726/2004 se vztahují na podmínečné registrace, nestanoví-li toto nařízení jinak, představuje postup pro hodnocení podmínečné registrace běžný postup stanovený v nařízení (ES) č. 726/2004.
(9) V souladu s nařízením (ES) č. 726/2004 budou podmínečné registrace platné po dobu jednoho roku s možností prodloužení.
Termín pro podání žádosti o prodloužení by měl být šest měsíců před uplynutím platnosti registrace a Evropská agentura pro léčivé přípravky, dále jen "agentura", by měla k žádosti přijmout stanovisko do 90 dnů od přijetí.
Aby se zajistilo, že léčivé přípravky nebudou z trhu stahovány z jiných důvodů než v souvislosti s veřejným zdravím, měly by podmínečné registrace, pokud bude žádost o prodloužení podána v daném termínu, zůstat v platnosti do té doby, než Komise přijme rozhodnutí založené na postupu pro posuzování prodloužení.
(10) Pacientům a zdravotnickým pracovníkům by měly být poskytnuty jasné informace o podmínečné povaze registrací.
Je proto nezbytné, aby byly tyto informace jasně uvedeny v souhrnu údajů o dotyčném léčivém přípravku, jakož i v příbalové informaci.
(11) Zvýšená farmakovigilance léčivých přípravků, jimž je udělena podmínečná registrace je důležitá a je již příslušně upravena ve směrnici 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004.
Časový harmonogram pro podávání pravidelně aktualizovaných zprávy o bezpečnosti by však měl být přizpůsoben tak, aby zohlednil každoroční prodloužení podmínečných registrací.
(12) Plánování studií a podávání žádostí o registrace probíhá v rané fázi vývoje léčivých přípravků.
Pro toto plánování má zásadní význam skutečnost, zda podmínečná registrace vůbec přichází v úvahu.
Agentuře je proto třeba poskytnout mechanismus pro poradenství podnikům v souvislosti s tím, zda léčivý přípravek spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Toto poradenství by mělo být dodatečnou službou ke stávajícímu vědeckému poradenství, které agentura poskytuje.
(13) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro udělení registrace, na niž se vztahují specifické povinnosti v souladu s čl. 14 odst. 7 nařízení (ES) č. 726/2004, dále jen "podmínečná registrace".
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na léčivé humánní přípravky, jež spadají pod čl. 3 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 726/2004 a patří do jedné z těchto kategorií:
1. léčivé přípravky určené k léčbě, prevenci nebo lékařské diagnóze závažně invalidizujících nebo život ohrožujících onemocnění;
2. léčivé přípravky pro použití v naléhavých situacích při reakci na ohrožení veřejného zdraví řádně uznávaných Světovou zdravotnickou organizací nebo Společenstvím v rámci rozhodnutí č. 2119/98/ES;
3. léčivé přípravky stanovené jako léčivé přípravky pro vzácná onemocnění v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 141/2000.
Článek 3
Žádosti nebo návrhy
1. Žádost o podmínečnou registraci může žadatel předkládat spolu se žádostí podle článku 6 nařízení (ES) č. 726/2004. K žádosti o podmínečnou registraci se přikládá podrobné odůvodnění, ze kterého je patrné, že dotyčný přípravek spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení a splňuje požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1.
Agentura neprodleně informuje Komisi o žádostech, které obsahují žádost o podmínečnou registraci.
2. Výbor pro humánní léčivé přípravky, dále jen "výbor", může ve svém stanovisku k žádosti předložené v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 726/2004 navrhnout po konzultaci s žadatelem podmínečnou registraci.
Článek 4
Požadavky
1. Podmínečnou registraci lze udělit, pokud výbor shledá, že sice nebyly předloženy úplné klinické údaje k bezpečnosti a účinnosti daného léčivého přípravku, avšak byly splněny všechny tyto požadavky:
a) poměr rizika a prospěšnosti léčivého přípravku definovaný v čl. 1 bodě 28a směrnice 2001/83/ES je pozitivní;
b) je pravděpodobné, že žadatel bude schopen úplné klinické údaje poskytnout;
c) budou splněny neuspokojené léčebné potřeby;
d) přínos pro veřejné zdraví plynoucí z okamžité dostupnosti dotyčného léčivého přípravku na trhu převáží nad rizikem skutečnosti, že jsou dosud požadovány dodatečné údaje.
V naléhavých situacích uvedených v čl. 2 odst. 2 lze s výhradou požadavků stanovených v písmenech a) až d) tohoto odstavce udělit podmínečnou registraci, i pokud nebyly předloženy úplné předklinické nebo farmaceutické údaje.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) se "neuspokojenými léčebnými potřebami" rozumí stav, pro nějž dosud neexistuje uspokojivá metoda diagnózy, prevence či léčby, jež by byla ve Společenství povolena, nebo v případě, že taková metoda existuje, bude dotčený léčivý přípravek ve vztahu k této metodě představovat pro postižené osoby zásadní léčebnou výhodu.
Článek 5
Specifické povinnosti
1. Od držitele podmínečné registrace se prostřednictvím specifických povinností požaduje, aby dokončil probíhající studie nebo aby provedl studie nové, které by potvrdily, že poměr rizika a prospěšnosti je pozitivní, a které by poskytly dodatečné údaje uvedené v čl. 4 odst. 1.
Specifické povinnosti lze navíc uložit i ve vztahu ke shromažďování farmakovigilančních údajů.
2. Specifické povinnosti uvedené v odstavci 1 a termín pro splnění těchto povinností jsou jasně uvedeny v podmínečné registraci.
3. Specifické povinnosti a termín pro splnění těchto povinností agentura zpřístupní veřejnosti.
Článek 6
Prodloužení podmínečné registrace
1. Po uplynutí doby platnosti v délce jednoho roku lze podmínečnou registraci každoročně prodloužit.
2. Žádost o prodloužení se předkládá agentuře nejpozději šest měsíců před uplynutím doby platnosti podmínečné registrace, spolu s průběžnou zprávou o plnění specifických povinností, které se na danou registraci vztahují.
3. Výbor posoudí žádost o prodloužení na základě potvrzení poměru rizika a prospěšnosti, přičemž přihlédne ke specifickým povinnostem uvedeným v registraci a k termínu pro splnění těchto povinností, a vypracuje stanovisko k tomu, zda je nutno zachovat nebo změnit specifické povinnosti a termíny pro splnění těchto povinností.
Agentura zajistí, aby bylo stanovisko výboru vydáno do 90 dnů po obdržení platné žádosti o prodloužení.
Uvedené stanovisko se zpřístupní veřejnosti.
4. Jakmile bude v souladu s odstavem 2 předložena žádost o prodloužení, podmínečná registrace zůstane v platnosti, dokud Komise nepřijme rozhodnutí v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 726/2004.
Článek 7
Registrace, na niž se nevztahují specifické povinnosti
Výbor může kdykoli přijmout stanovisko ve prospěch udělení registrace v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004, pokud jsou splněny specifické povinnosti stanovené v souladu s čl. 5 odst. 1.
Článek 8
Informace o přípravku
Pokud byl léčivý přípravek podmínečně registrován v souladu s tímto nařízením, informace uvedené v souhrnu údajů a v příbalové informaci o jasně obsahují uvedenou skutečnost.
Souhrn údajů o léčivém přípravku rovněž zahrnuje datum, kdy je třeba podmínečnou registraci prodloužit.
Článek 9
Pravidelně aktualizované zprávy o bezpečnosti
Pravidelně aktualizované zprávy o bezpečnosti uvedené v čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 726/2004 se agentuře a členským státům předkládají ihned na vyžádání nebo nejméně každých šest měsíců po udělení nebo prodloužení podmínečné registrace.
Článek 10
Poradenství agentury před podáním žádosti o registraci
Případný žadatel o registraci může agenturu požádat o poradenství v souvislosti s tím, zda léčivý přípravek vyvíjený pro specifickou léčebnou indikaci spadá do jedné z kategorií uvedených v článku 2 a splňuje požadavek uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. c).
Článek 11
Pokyny
Agentura vypracuje pokyny k vědeckému uplatnění a k praktickým opatřením nutným pro provedení tohoto nařízení.
Pokyny se přijmou po konzultaci se zúčastněnými stranami a po přijetí příznivého stanoviska ze strany Komise.
Článek 12
Přechodné ustanovení
Toto nařízení se použije i na žádosti, jež v době vstupu tohoto nařízení v platnost nebyly vyřízeny.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 508/2006
ze dne 29. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, pokud jde o vývozní licence pro sušené mléko vyvážené do Dominikánské republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 30 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 20a nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví pravidla pro správu kvóty pro sušené mléko určené pro vývoz do Dominikánské republiky v rámci memoranda o porozumění uzavřeného mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou a schváleného rozhodnutím Rady 98/486/ES [3].
(2) Vzhledem k rostoucímu zájmu o sušené mléko v maloobchodních baleních v Dominikánské republice je vhodné zahrnout kód produktu 0402 10 11 9000 do seznamu produktů, které mají nárok na vývozní licenci podle článku 20a nařízení (ES) č. 174/1999.
(3) Vzhledem k tomu, že může uplynout značná doba mezi dnem podání žádosti a dobou skutečného vývozu, dosavadní zkušenosti prokázaly, že je velmi obtížné předem stanovit, jaké bude konečné balení produktu v den vývozu.
V zájmu vyřešení tohoto problému by mělo být možné produkty vyměnit za předpokladu, že mají totožnou sazbu vývozní náhrady a vývozce žádost vyhotoví před ukončením vývozních formalit.
20a odst. 4 písm. a) je vyhrazena část kvóty pro vývozce, kteří mohou doložit, že vyvezli dotčené produkty v průběhu každého ze tří kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí.
Zdá se, že vzhledem ke zvláštním přechodným okolnostem v Dominikánské republice nebyli někteří tradiční vývozci schopni v jednom z referenčních roků vývozy uskutečnit, ačkoli mohou doložit pravidelnost svých vývozů.
Je proto vhodné uvedenou referenční lhůtu prodloužit.
(5) Nařízení (ES) č. 174/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 20a nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. V odstavci 3 se před kód 0402 10 19 9000 vkládá kód produktu 0402 10 11 9000;
2. V odstavci 4 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) první část ve výši 80 % neboli 17920 tun je rozdělena mezi vývozce Společenství, kteří mohou doložit, že vyvezli produkty uvedené v odstavci 3 do Dominikánské republiky v průběhu alespoň tří ze čtyř kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí;";
3. Doplňuje se nový odstavec 18, který zní:
"18. Odchylně od čl. 5 odst. 1 mohou držitelé licence na základě žádosti obdržet změnu kódu v kolonce 16 vývozní licence v podobě jiného kódu uvedeného v odstavci 3 tohoto článku, pokud má totožnou sazbu náhrady.
Tato žádost se podá před ukončením formalit uvedených v článku 5 nebo článku 26 nařízení (ES) č. 800/1999.
Příslušné orgány členského státu sdělí Komisi do dvou pracovních dnů po změně kódu produktu:
a) jméno a adresu držitele licence;
b) pořadové číslo licence nebo výpis z licence a den vydání;
c) počáteční kód produktu;
d) konečný kód produktu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 509/2006
ze dne 20. března 2006
o zemědělských produktech a potravinách, jež představují zaručené tradiční speciality
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Produkce, zpracování a distribuce zemědělských produktů a potravin zaujímají v hospodářství Společenství významné místo.
(2) Je třeba podporovat rozmanitost zemědělské produkce.
Propagace tradičních produktů se zvláštní povahou může představovat značný přínos pro hospodářství venkova, zejména ve znevýhodněných a odlehlých oblastech, a to zlepšením příjmů zemědělců a udržením venkovského obyvatelstva v těchto oblastech.
(3) V zájmu řádného fungování vnitřního trhu v oblasti potravin by měly být hospodářským subjektům poskytnuty právní nástroje, které by jim umožnily zvýšit tržní hodnotu jejich produktů, přičemž by zaručily ochranu spotřebitele proti nekalým praktikám a spravedlivý obchod.
2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [2] definuje osvědčení o zvláštní povaze a nařízení Komise (EHS) č. 1848/93 [3], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
2082/92, stanovilo a zavedlo pojem "zaručená tradiční specialita". Osvědčení o zvláštní povaze, častěji uváděná jako "zaručené tradiční speciality", uspokojují poptávku spotřebitelů po tradičních produktech se zvláštní povahou.
Vzhledem k rozmanitosti produktů na trhu a přebytku informací o nich by měl spotřebitel v zájmu co možná nejlepší volby dostat jasné a stručné a stručné informace týkající se zvláštní povahy těchto potravin.
(5) V zájmu přehlednosti by se měl přestat používat výraz "osvědčení o zvláštní povaze" a měl by se používat pouze výraz "tradiční zaručená specialita", který je srozumitelnější, a měla by se upřesnit definice "zvláštní povahy" a zavést definice termínu "tradiční", aby byl účel tohoto nařízení zřetelnější pro producenty i spotřebitele.
(6) Někteří producenti by rádi odvozovali tržní hodnotu od tradičních zemědělských produktů nebo tradičních potravin, jejichž zvláštní povaha je jasně odlišuje od ostatních podobných produktů nebo potravin.
K zajištění ochrany spotřebitele by zaručená tradiční specialita měla podléhat kontrole.
Takový dobrovolný režim, který hospodářským subjektům umožní uvést ve známost na úrovni Společenství jakost určitého zemědělského produktu nebo potraviny, by měl poskytovat veškeré záruky co do správnosti údajů, které by mohly být při obchodování o jakosti uváděny.
(7) Označování zemědělských produktů a potravin se řídí obecnými pravidly stanovenými směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4].
S ohledem na jejich zvláštní povahu by měla být přijata zvláštní doplňující ustanovení pro zaručené tradiční speciality.
Pro usnadnění a urychlení identifikace zaručených tradičních specialit produkovaných ve Společenství by se mělo zavést povinné opatření těchto specialit označením "zaručená tradiční specialita" nebo jí přiřazeným symbolem Společenství, a hospodářským subjektům by se mělo poskytnout přiměřené časové období, aby se tomuto požadavku mohly přizpůsobit.
(8) Aby se zajistilo důsledné dodržování zaručených tradičních specialit, měli by producenti sdružení do skupin sami definovat zvláštní povahu ve specifikaci produktu.
Možnost zápisu zaručené tradiční speciality do rejstříku by měla být otevřená i producentům ze třetích zemí.
(9) Na zaručené tradiční speciality chráněné ve Společenství by se měl vztahovat režim kontrol založený na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví a dobrých životních podmínkách zvířat [5], jakož i režim kontrol, která zajišťují dodržování specifikace produktu před uvedením zemědělských produktů a potravin na trh ze strany hospodářských subjektů.
(10) Aby mohly být chráněny, měly by být zaručené tradiční speciality zapsány do rejstříku na úrovni Společenství.
Zápis do rejstříku by měl rovněž poskytovat informace obchodníkům a spotřebitelům.
(11) Vnitrostátní orgány dotyčného členského státu by měly provést přezkum každé žádosti o zápis do rejstříku podle minimálních společných pravidel, včetně vnitrostátního řízení o námitce, aby se zaručilo, že dotyčný zemědělský produkt nebo potravina je tradiční a má zvláštní povahu.
Komise by měla následně provést přezkum s cílem zaručit jednotný přístup u žádostí o zápis předaných členskými státy a producenty ze třetích zemí.
(12) Za účelem zlepšení účinnosti řízení o zápis do rejstříku by se neměly zvažovat svévolné a nepodložené námitky a měly by se upřesnit důvody, na jejichž základě Komise posuzuje přípustnost námitek, které jí byly zaslány.
Právo na vyjádření námitek by mělo být občanům třetích zemí s oprávněným zájmem přiznáno podle stejných kritérií jako u producentů ze Společenství.
Tato kritéria by měla být posuzována ve vztahu k území Společenství.
S ohledem na získanou zkušenost by měla být upravena lhůta pro jednání při podání námitek.
(13) Měla by být přijata opatření s cílem vyjasnit rozsah ochrany poskytované v souladu s tímto nařízením, jež především stanoví, že toto nařízení by se mělo použít, aniž jsou dotčena stávající pravidla týkající se ochranných známek a zeměpisných označení.
(14) Aby nedocházelo k vytváření nerovných podmínek hospodářské soutěže, měl by mít každý producent včetně producentů ze třetí země možnost používat buď zapsaný název spolu se zvláštním označením a případně se symbolem Společenství, který je přiřazen označení "zaručená tradiční specialita", nebo zapsaný název jako takový, pokud zemědělský produkt nebo potravina, kterou produkuje nebo zpracovává, splňuje požadavky odpovídající specifikace a producent využívá služeb orgánů nebo subjektů pro ověřování v souladu s tímto nařízením.
(15) Pokud mají být označení týkající se zvláštní povahy zemědělského produktu nebo potraviny lákavé pro producenty a spolehlivé pro spotřebitele, měly by být právně chráněny a podléhat kontrolám.
(16) Členským státům by mělo být umožněno vybírat poplatek určený na pokrytí vynaložených nákladů.
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(18) Měla by být přijata opatření pro určení pravidel tohoto nařízení, jež se vztahují na žádosti o zápis do rejstříku doručené Komisi před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Hospodářským subjektům by mělo být poskytnuto přiměřené časové období k tomu, aby přizpůsobili jak soukromé kontrolní subjekty, tak i označení zemědělských produktů a potravin uváděných na trh jako zaručené tradiční speciality.
(19) V zájmu přehlednosti a transparentnosti by nařízení (EHS) č. 2082/92 mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla, podle nichž lze za zaručené tradiční speciality uznat:
a) zemědělské produkty určené pro lidskou spotřebu a uvedené v příloze I Smlouvy;
b) potraviny uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Příloha I může být změněna postupem podle čl. 18 odst. 2.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny další zvláštní předpisy Společenství.
3. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [7] se nepoužije na zaručené tradiční speciality, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zvláštní povahou" vlastnost nebo soubor vlastností, jimiž se zemědělský produkt nebo potravina jasně odlišuje od jiných podobných produktů nebo potravin téže kategorie;
b) "tradičním" prokázané používání na trhu Společenství po období, které vykazuje předávání mezi generacemi; toto období by se mělo rovnat časovému úseku obecně připisovanému jedné lidské generaci, tedy nejméně 25 let;
c) "zaručenou tradiční specialitou" tradiční zemědělský produkt nebo tradiční potravina, jejíž zvláštní povaha je uznávána Společenstvím, a to zápisem do rejstříku podle tohoto nařízení;
d) "skupinou" každé sdružení producentů nebo zpracovatelů stejného zemědělského produktu nebo potraviny, bez ohledu na jeho právní formu nebo složení.
2. Vlastnost nebo soubor vlastností podle odst. 1 písm. a) se mohou vztahovat ke skutečným vlastnostem produktu, jako jsou například jeho fyzikální, chemické, mikrobiologické nebo organoleptické vlastnosti, nebo k metodě produkce nebo zpracování produktu nebo ke zvláštním podmínkám, jež jsou během jeho produkce zachovávány.
Obchodní úprava zemědělského produktu nebo potraviny se nepovažuje za vlastnost ve smyslu odst. 1 písm. a).
Zvláštní povaha definovaná v odst. 1 písm. a) nesmí být omezena na kvalitativní nebo kvantitativní složení nebo způsob produkce, stanovené v právních předpisech Společenství nebo ve vnitrostátních právních předpisech, v normách stanovených normalizačními subjekty nebo v dobrovolných normách; toto pravidlo se však nepoužije, pokud byly dané právní předpisy nebo norma stanoveny za účelem vymezení zvláštnosti produktu.
Ke skupině ve smyslu odst. 1 písm. d) se mohou připojit jiné zúčastněné strany.
Článek 3
Rejstřík
Komise vede rejstřík zaručených tradičních specialit uznaných podle tohoto nařízení v celém Společenství.
Rejstřík obsahuje dva seznamy zaručených tradičních specialit podle toho, zda užívání názvu produktu nebo potraviny je či není vyhrazeno producentům, kteří dodržují specifikaci produktu.
Článek 4
Požadavky na produkty a názvy
1. Aby zemědělský produkt nebo potravina mohly být uvedeny v rejstříku podle článku 3, musí být buď vyprodukovány z tradičních surovin, nebo se musí vyznačovat tradičním složením nebo způsobem produkce nebo zpracování, který odráží tradiční druh produkce nebo zpracování.
Do rejstříku nelze zapsat zemědělský produkt nebo potravinu, jejichž zvláštní povaha spočívá v provenienci nebo v zeměpisném původu.
Používání zeměpisných výrazů je povoloveno v názvu, aniž je dotčen čl. 5 odst.
2. Aby byl zapsán do rejstříku, musí název:
a) buď sám o sobě být zvláštní povahy, nebo
b) vyjadřovat zvláštní povahu zemědělského produktu nebo potraviny.
3. Název zvláštní povahy podle odst. 2 písm. a) musí být tradiční a v souladu s vnitrostátními předpisy nebo ustavený obyčejem.
Do rejstříku nelze zapsat název vyjadřující zvláštní povahu podle odst. 2 písm. b), který:
a) odkazuje pouze na obecná tvrzení používaná pro soubor zemědělských produktů nebo potravin nebo na tvrzení stanovená zvláštními právními předpisy Společenství;
b) je zavádějící, jako například odkaz na zjevnou vlastnost produktu nebo na vlastnost neodpovídající specifikaci, a v důsledku toho může uvést spotřebitele v omyl ohledně vlastností produktu.
Článek 5
Omezení v používání názvů
1. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena pravidla Společenství nebo členských států, která upravují duševní vlastnictví, a zejména ta, které se týkají zeměpisných označení a ochranných známek.
2. Název odrůdy rostlin nebo plemene zvířat může tvořit součást názvu zaručené tradiční speciality za podmínky, že není zavádějící co do povahy produktu.
Článek 6
Specifikace produktu
1. Aby zemědělský produkt nebo potravina mohly být zaručenou tradiční specialitou, musejí vyhovovat specifikaci produktu.
2. Specifikace produktu obsahuje:
a) název ve smyslu čl. 4 odst. 2 v jednom nebo více jazycích s údajem o tom, zda skupina žádá o zápis do rejstříku s výhradou názvu nebo bez výhrady a zda skupina žádá za účelem využití ustanovení čl. 13 odst. 3;
b) popis zemědělského produktu nebo potraviny, který zahrnuje hlavní fyzikální, chemické, mikrobiologické nebo organoleptické vlastnosti;
c) popis metody produkce, kterou musí producenti dodržovat, případně včetně povahy a vlastností používaných surovin nebo přísad a metody přípravy zemědělského produktu nebo potraviny,
d) klíčové body vymezující zvláštní povahu produktu a případně odkaz na použitou referenční bázi;
e) klíčové body, které prokazují tradiční povahu produktu ve smyslu čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce;
f) minimální požadavky a postupy pro kontrolu zvláštní povahy.
Článek 7
Žádost o zápis do rejstříku
1. O zápis zaručené tradiční speciality do rejstříku může požádat pouze skupina.
Několik skupin z různých členských států nebo z třetích zemí může podat společnou žádost.
2. Skupina může podat žádost o zápis do rejstříku pouze v případě zemědělských produktů nebo potravin, které produkuje nebo získává.
3. Žádost o zápis obsahuje alespoň:
a) jméno a adresu skupiny žadatelů;
b) specifikaci produktu podle článku 6;
c) název a adresu orgánů nebo subjektů, jež ověřují soulad s ustanoveními specifikace, a jejich zvláštní úkoly;
d) dokumentaci, která prokazuje zvláštní a tradiční povahu produktu.
4. Pokud je skupina usazena v členském státu, podává se žádost v tomto členském státu.
Členský stát vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost oprávněná a zda splňuje podmínky tohoto nařízení.
5. Členský stát zahájí v rámci přezkumu podle odst. 4 druhého pododstavce vnitrostátní řízení o námitce, přičemž odpovídajícím způsobem zajistí zveřejnění uvedené žádosti a poskytne dostatečnou lhůtu, během níž může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území tohoto členského státu, podat proti žádosti námitku.
Členský stát posoudí přípustnost obdržených námitek s ohledem na kritéria stanovená v čl. 9 odst. 3 prvním pododstavci.
6. Má-li členský stát za to, že jsou splněny požadavky článků 4, 5 a 6, zašle Komisi:
a) jméno a adresu skupiny žadatelů;
b) specifikaci produktu podle článku 6;
c) název a adresu orgánů nebo subjektů, jež ověřují soulad s ustanoveními specifikace, a jejich zvláštní úkoly;
d) prohlášení členského státu, že žádost, kterou skupina předložila a která je způsobilá pro kladné rozhodnutí, splňuje podmínky tohoto nařízení a ustanovení přijatých k jeho provádění.
7. Pokud žádost týkající se zemědělského produktu nebo potraviny pochází od skupiny ze třetí země, zasílá se Komisi buď přímo nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země a musí obsahovat informace stanovené v odstavci 3.
8. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 8
Přezkum prováděný Komisí
1. Komise vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost obdržená podle článku 7 oprávněná a zda splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
Doba přezkumu by neměla přesáhnout dvanáct měsíců.
Komise každý měsíc zveřejní seznam názvů, které jsou předmětem žádostí o zápis, a datum předložení těchto žádostí Komisi.
2. Domnívá-li se Komise na základě přezkumu provedeného podle odst. 1 prvního pododstavce, že podmínky stanovené v tomto nařízení jsou splněné, zveřejní informace uvedené v čl. 7 odst. 3 písm. a), b) a c) v Úředním věstníku Evropské unie.
V opačném případě rozhodne Komise postupem podle čl. 18 odst. 2 o zamítnutí žádosti o zápis.
Článek 9
Námitky
1. Do šesti měsíců ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle čl. 8 odst. 2 prvního pododstavce může každý členský stát nebo třetí země vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení Komisi.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území jiného členského státu než státu, který požádal o zápis, nebo na území třetí země, může rovněž vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště na území některého členského státu, předloží prohlášení tomuto členského státu ve lhůtě stanovené pro vznesení námitek podle odstavce 1.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště ve třetí zemi, předloží prohlášení Komisi buď přímo nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země ve lhůtě stanovené v odstavci 1.
3. Přípustná jsou pouze prohlášení o námitce, která Komise obdržela ve lhůtě stanovené v odstavci 1 a která prokazují:
a) nedodržení podmínek uvedených v článcích 2, 4 a 5, nebo
b) pokud se jedná o žádost podle čl. 13 odst. 2, že název je používán v souladu s právem, je obecně známý a hospodářsky významný pro podobné zemědělské produkty nebo potraviny.
Komise posoudí přípustnost námitek.
Kritéria podle prvního pododstavce se posuzují ve vztahu k území Společenství.
4. Pokud Komise neobdrží žádné přípustné námitky podle odstavce 3, zapíše název do rejstříku.
Zápis do rejstříku se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Pokud je námitka podle odstavce 3 přípustná, vyzve Komise zúčastněné strany, aby zahájily příslušná jednání.
Dosáhnou-li zúčastněné strany dohody ve lhůtě šesti měsíců, oznámí Komisi všechny skutečnosti, které dosažení uvedené dohody umožnily, spolu se stanoviskem žadatele a strany, která námitky vznesla. Pokud údaje zveřejněné podle čl. 8 odst. 2 zůstaly beze změny nebo pokud u nich došlo jen ke změnám malého rozsahu, postupuje Komise podle odstavce 4 tohoto článku. V ostatních případech Komise znovu provede přezkum podle čl. 8 odst. 1.
Není-li dosaženo dohody, přijme Komise postupem podle čl. 18 odst. 2 rozhodnutí s přihlédnutím ke spravedlivým a tradičním zvyklostem a ke skutečné pravděpodobnosti záměny.
Rozhodnutí se zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
6. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 10
Zrušení
Pokud Komise v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v čl. 19 odst. 1 písm. f) dojde k závěru, že již nejsou dodržovány podmínky specifikace zemědělského produktu nebo potraviny jako zaručené tradiční speciality, rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 2 o zrušení zápisu, které zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Změna specifikace produktu
1. O změnu specifikace produktu může požádat členský stát na žádost skupiny, která je usazená na jeho území, nebo skupina, která je usazená ve třetí zemi.
Ve druhém případě se žádost zašle Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím orgánů této třetí země.
Žádosti musí prokazovat oprávněný hospodářský zájem a popisovat požadované změny a uvést jejich odůvodnění.
Žádosti o schválení změny se podávají postupem podle článků 7, 8 a 9.
Jsou-li však navržené změny pouze malého rozsahu, rozhodne Komise o schválení změny bez použití postupu podle čl. 8 odst. 2 a článku 9.
Komise případně zveřejní tyto změny malého rozsahu v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Členské státy zajistí, aby o zveřejnění byl informován každý producent nebo zpracovatel, který používá specifikaci produktu, u níž bylo požádáno o změnu. Kromě prohlášení o námitce podle čl. 9 odst. 3 jsou přípustná prohlášení o námitce, která prokazují hospodářský zájem na produkci zaručené tradiční speciality.
3. Pokud se změny týkají dočasné změny ve specifikaci vyplývající z uložení závazných hygienických nebo rostlinolékařských opatření ze strany veřejných orgánů, předá žádost Komisi členský stát na žádost skupiny producentů nebo skupina, která je usazená ve třetí zemi.
Použije se postup podle odst. 1 čtvrtého pododstavce.
Článek 12
Názvy, označení a symbol
1. Na zaručenou tradiční specialitu smějí v označení, reklamě a dalších dokumentech týkajících se zemědělského produktu nebo potraviny odkazovat pouze producenti, kteří dodržují specifikaci produktu.
2. Pokud se odkazuje na zaručenou tradiční specialitu na označení zemědělského produktu nebo potraviny vyprodukovaných ve Společenství, uvede se na něm zapsaný název se symbolem Společenství nebo s označením "zaručená tradiční specialita".
3. Označení uvedené v odstavci 2 je nepovinné na označeních zaručených tradičních specialit produkovaných mimo Společenství.
Článek 13
Podrobná pravidla týkající se zapsaného názvu
1. Ode dne zveřejnění podle čl. 9 odst. 4 nebo 5 může být název zapsaný v rejstříku uvedeném v článku 3 používán jen pro označení zemědělského produktu nebo potraviny odpovídající specifikaci produktu jako zaručené tradiční speciality v souladu s pravidly stanovenými v článku 12. Na označení produktů, které neodpovídají zapsané specifikaci, se nicméně mohou dále používat zapsané názvy, avšak nelze na nich uvádět označení "zaručená tradiční specialita", zkratku "ZTS" ani přiřazený symbol Společenství.
2. Zaručenou tradiční specialitu lze však zapsat s výhradou názvu pro zemědělský produkt nebo potravinu odpovídající zveřejněné specifikaci produktu, pokud o to skupina požádala v žádosti o zápis a pokud postup podle článku 9 neprokáže, že název je používaný v souladu s právem, je obecně známý a hospodářsky významný pro podobné zemědělské produkty nebo potraviny. Ode dne zveřejnění podle čl. 9 odst. 4 nebo 5 se již nesmí název, a to ani ve spojení s označením "zaručená tradiční specialita", zkratkou "ZTS" nebo přiřazeným symbolem Společenství, používat na označeních podobných zemědělských produktů nebo potravin, které neodpovídají zapsané specifikaci.
3. U názvů, u nichž se žádá o zápis do rejstříku pouze v jediném jazyce, může skupina ve specifikaci produktu upřesnit, že při uvedení produktu na trh může být kromě názvu produktu v původním jazyce na označení uveden v ostatních úředních jazycích údaj, že produkt byl získán v souladu s tradicí regionu, členského státu nebo třetí země, odkud žádost pochází.
Článek 14
Úřední kontroly
1. Členské státy určí příslušný orgán či orgány odpovědné za kontroly s ohledem na povinnosti stanovené tímto nařízením v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
2. Členské státy zajistí, aby každý hospodářský subjekt, jenž dodržuje ustanovení tohoto nařízení, spadal do systému úředních kontrol.
3. Komise zveřejní název a adresu orgánů a subjektů uvedených v odstavci 1 nebo v článku 15 a pravidelně tyto informace aktualizuje.
Článek 15
Ověření souladu se specifikacemi
1. Pokud jde o zemědělské produkty a potraviny vyprodukované ve Společenství, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
- jeden nebo více příslušných orgánů uvedených v článku 14 nebo
- jeden nebo více kontrolních subjektů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 882/2004, jež působí jako subjekty pro certifikaci produktu.
Náklady na takové ověření souladu se specifikacemi nesou hospodářské subjekty, kterých se tyto kontroly týkají.
2. Pokud jde o zemědělské produkty a potraviny vyprodukované ve třetí zemi, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
- jeden nebo více veřejných orgánů určených danou třetí zemí nebo
- jeden nebo více subjektů pro certifikaci produktu.
3. Subjekty pro certifikaci produktu uvedené v odstavcích 1 a 2 musí splňovat požadavky stanovené evropskou normou EN 45011 nebo pokynem ISO/IEC 65 (všeobecné požadavky na orgány provozující systém certifikace produktů) a od 1. května 2010 musí být podle nich akreditovány.
4. Pokud se soulad se specifikacemi rozhodnou ověřit orgány uvedené v odstavcích 1 a 2, nabídnou přiměřené záruky objektivity a nestrannosti a mají k dispozici kvalifikované pracovníky a zdroje nutné k výkonu svých funkcí.
Článek 16
Prohlášení producentů pro určené orgány a subjekty
1. Každý producent z členského státu, který má v úmyslu začít produkovat zaručenou tradiční specialitu, a to i pokud tento producent patří ke skupině, která původně podala žádost, předem uvědomí o této skutečnosti určené orgány nebo subjekty členského státu, ve kterém je usazen, uvedené v čl. 14 odst. 3, a to podle pokynu příslušných orgánů uvedených v čl.14 odst. 1.
2. Každý producent z třetí země, který má v úmyslu začít produkovat zaručenou tradiční specialitu, a to i pokud tento producent patří ke skupině, která původně podala žádost, předem uvědomí o této skutečnosti určené orgány nebo subjekty uvedené v čl. 14 odst. 3, a to případně podle pokynu skupiny producentů nebo příslušného orgánu třetí země.
Článek 17
Ochrana
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění právní ochrany před jakýmkoli nekalým nebo zavádějícím používáním výrazu "zaručená tradiční specialita", zkratky "ZTS" a přiřazeného symbolu Společenství, jakož i proti jakémukoli napodobení zapsaných a vyhrazených názvů v souladu čl. 13 odst. 2.
2. Zapsané názvy jsou chráněny proti veškerým praktikám, které mohou uvést spotřebitele v omyl, včetně praktik vyvolávajících dojem, že zemědělský produkt nebo potravina jsou zaručenou tradiční specialitou uznávanou Společenstvím.
3. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k tomu, aby obchodní názvy používané na vnitrostátní úrovni nemohly být zaměněny s názvy zapsanými a vyhrazenými podle čl. 13 odst. 2.
Článek 18
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zaručené tradiční speciality.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Prováděcí pravidla a přechodná ustanovení
1. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 18 odst. 2. Tato pravidla zahrnují zejména:
a) údaje, které musí být obsaženy ve specifikaci produktu podle čl. 6 odst. 2;
b) podání žádosti o zápis do rejstříku podle čl. 7 odst. 1 skupinami nacházejícími se v různých členských státech nebo v různých třetích zemích;
c) předání žádostí uvedených v čl. 7 odst. 3 a 6 a v čl. 7 odst. 7 a žádostí o změnu uvedených v článku 11 Komisi;
d) rejstřík zaručených tradičních specialit uvedený v článku 3;
e) námitky podle článku 9, včetně pravidel pro příslušná jednání mezi zúčastněnými stranami;
f) zrušení zápisu zaručené tradiční speciality podle článku 10;
g) označení a symbol uvedené v článku 12;
h) vymezení změn malého rozsahu uvedených v čl. 11 odst. 1 čtvrtém pododstavci;
i) podmínky pro kontrolu souladu produktu se specifikacemi.
2. Názvy již zapsané v rejstříku na základě nařízení (EHS) č. 2082/92 ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost se automaticky přebírají do rejstříku uvedeného v článku 3. Odpovídající specifikace se považují za specifikace podle čl. 6 odst. 1.
3. Pokud jde o dosud projednávané žádosti, prohlášení a požadavky obdržené Komisí před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost,
a) postupy stanovené v článku 7 se nepoužijí;
b) pokud specifikace obsahuje prvky, jež nejsou uvedeny v článku 6, může Komise požádat o novou verzi specifikace produktu slučitelnou s uvedeným článkem, je-li to nezbytné pro pokračování v projednávání žádosti.
Článek 20
Poplatky
Členské státy mohou vybírat poplatek za účelem uhrazení nákladů, včetně nákladů vzniklých v rámci přezkumu žádostí o zápis do rejstříku, prohlášení o námitkách, žádostí o změnu a požadavků na zrušení podle tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2082/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 22
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 510/2006
ze dne 20. března 2006
o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Produkce, zpracování a distribuce zemědělských produktů a potravin zaujímají v hospodářství Společenství významné místo.
(2) Je třeba podporovat rozmanitost zemědělské produkce, aby bylo dosaženo lepší rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou na trhu.
Podpora produktů určitých vlastností může představovat značný přínos pro hospodářství venkova, zejména ve znevýhodněných a odlehlých oblastech, a to zlepšením příjmů zemědělců a udržením venkovského obyvatelstva v těchto oblastech.
(3) Stále se zvyšující počet spotřebitelů přikládá při stravování větší význam jakosti potravin než jejich množství.
Toto vyhledávání zvláštních produktů vyvolává poptávku po zemědělských produktech nebo potravinách s rozpoznatelným zeměpisným původem.
(4) Vzhledem k rozmanitosti produktů na trhu a přebytku informací o nich by měl spotřebitel v zájmu co možná nejlepší volby dostat jasné a stručné informace o původu produktu.
(5) Označování zemědělských produktů a potravin se řídí obecnými pravidly stanovenými směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [2].
S ohledem na jejich zvláštní povahu by měla být přijata zvláštní doplňující ustanovení pro zemědělské produkty a potraviny z vymezené zeměpisné oblasti, která by požadovala, aby producenti používali na obalech příslušné symboly nebo označení Společenství.
Používání těchto symbolů nebo označení by mělo být povinné v případě označení Společenství jednak za účelem lepšího seznámení spotřebitelů s touto kategorií produktů a s nimi spojenými zárukami, a jednak pro snazší rozeznávání těchto produktů na trhu, což usnadní provádění kontrol.
Přiměřená časová lhůta by měla hospodářským subjektům umožnit, aby se této povinnosti přizpůsobily.
(6) Je třeba upravit přístup Společenství, pokud jde o označení původu a zeměpisná označení.
Rámec pravidel Společenství o systému ochrany umožňuje rozvoj zeměpisných označení a označení původu, neboť díky jednotnějšímu přístupu zajišťuje rovné podmínky hospodářské soutěže mezi producenty produktů nesoucích tato označení a v očích spotřebitelů zvyšuje důvěryhodnost těchto produktů.
(7) Stanovená pravidla by se měla používat, aniž by tím byly dotčeny stávající právní předpisy Společenství pro vína a lihoviny.
(8) Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být omezena na určité zemědělské produkty a potraviny, u kterých existuje souvislost mezi vlastnostmi produktu nebo potraviny a zeměpisným původem.
Oblast působnosti by však mohla být rozšířena i na další zemědělské produkty nebo potraviny.
(9) S ohledem na stávající postupy by měly být vymezeny dva různé typy zeměpisných popisů, a to chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu.
(10) Zemědělský produkt nebo potravina nesoucí takový popis by měly splňovat určité podmínky stanovené ve specifikaci.
(11) Aby mohla požívat ochrany ve členských státech, měla by být zeměpisná označení a označení původu zapsána v rejstříku na úrovni Společenství.
Zápis do rejstříku by měl rovněž poskytovat informace obchodníkům a spotřebitelům.
S cílem zajistit, aby názvy zapsané ve Společenství splňovaly podmínky stanovené tímto nařízením, by žádosti měly být posuzovány vnitrostátními orgány dotyčného členského státu s výhradou dodržení minimálních společných ustanovení, včetně vnitrostátního řízení o námitce.
Poté by se měla do přezkumu zapojit Komise, aby se zajistilo, že žádosti splňují podmínky stanovené tímto nařízením a že všechny členské státy uplatňují jednotný přístup.
(12) Dohoda o obchodních aspektech práv duševního vlastnictví (dohoda TRIPS z roku 1994, obsažená v příloze 1C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace) obsahuje podrobná ustanovení o existenci, nabývání, oblasti působnosti, dodržování a prosazování práv duševního vlastnictví.
(13) Ochrana, kterou toto nařízení poskytuje na základě zápisu do rejstříku, by měla být dostupná zeměpisným označením třetích zemí, pokud jsou tato označení chráněna v zemích původu.
(14) Postup zápisu do rejstříku by měl umožnit všem fyzickým nebo právnickým osobám s oprávněným zájmem v členském státě nebo ve třetí zemi, aby uplatnily svá práva prostřednictvím vznesení námitek.
(15) Měly by existovat postupy, které by na žádost skupiny s oprávněným zájmem umožnily po provedení zápisu změnit specifikaci z důvodů technologického vývoje a zrušit zeměpisné označení nebo označení původu zemědělského produktu nebo potraviny, zejména pokud dotyčný zemědělský produkt nebo potravina přestaly odpovídat specifikaci, na jejímž základě bylo zeměpisné označení nebo označení původu uznáno.
(16) Chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu by měla být na území Společenství předmětem monitorovacího systému úředních kontrol, založeného na systému kontrol podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [3] včetně systému kontrol, které zajišťují dodržování specifikace dotyčných zemědělských produktů a potravin.
(17) Členským státům by mělo být umožněno vybírat poplatek určený na pokrytí vynaložených nákladů.
(18) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(19) Názvům, které již byly zapsány podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [5] ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, by měla být nadále poskytována ochrana podle tohoto nařízením a měly by být automaticky zařazeny do rejstříku.
Dále je třeba stanovit přechodná opatření použitelná v případě žádostí o zápis, které Komise obdržela před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(20) V zájmu přehlednosti a transparentnosti by nařízení (EHS) č. 2081/92 mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla na ochranu označení původu a zeměpisných označení zemědělských produktů určených pro lidskou spotřebu, které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy, a potravin, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, jakož i zemědělských produktů, které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Toto nařízení se však nevztahuje na vinařské produkty, s výjimkou vinných octů, ani na destiláty.
Tímto odstavcem není dotčeno použití nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [6].
Přílohy I a II tohoto nařízení mohou být změněny v souladu s postupem podle čl. 15 odst. 2.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny další zvláštní předpisy Společenství.
3. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [7] se nepoužije pro označení původu a zeměpisná označení, na která se vztahuje toto nařízení.
Článek 2
Označení původu a zeměpisné označení
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "označením původu" název regionu, určitého místa nebo ve výjimečných případech země, který se používá k označení zemědělského produktu nebo potraviny:
- které pocházejí z tohoto regionu, určitého místa nebo země,
- jejichž jakost nebo vlastnosti jsou převážně nebo výlučně dány zvláštním zeměpisným prostředím zahrnujícím přírodní a lidské činitele a
- jejichž produkce, zpracování a příprava probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti;
b) "zeměpisným označením" název regionu, určitého místa nebo ve výjimečných případech země, který se používá k označení zemědělského produktu nebo potraviny:
- pocházející z tohoto regionu, určitého místa nebo země a
- mající určitou jakost, pověst nebo jinou vlastnost, kterou lze přičíst tomuto zeměpisnému původu a
- jejichž produkce, zpracování nebo příprava probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti.
2. Za označení původu nebo zeměpisná označení se rovněž považují tradiční zeměpisné nebo nezeměpisné názvy pro zemědělský produkt nebo potravinu, které splňují podmínky uvedené v odstavci 1.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) se za označení původu považují i určitá zeměpisná označení v případě, kdy suroviny pro dotyčné produkty pocházejí ze zeměpisné oblasti širší nebo jiné, než je oblast zpracování, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) je vymezena oblast produkce surovin,
b) existují zvláštní podmínky produkce surovin a
c) existuje režim kontroly zajišťující dodržování podmínek uvedených v písmeni b).
Dotyčná označení musela být uznána za označení původu v zemi původu před 1. květnem 2004.
Článek 3
Druhová povaha, překrytí s názvy odrůd rostlin, plemen zvířat, homonymními názvy a ochrannými známkami
1. Názvy, které zdruhověly, nesmí být zapsány.
Pro účely tohoto nařízení se "názvem, který zdruhověl" rozumí název zemědělského produktu nebo potraviny, který, přestože se váže k místu nebo regionu, kde byly tento produkt nebo potravina původně vyprodukovány nebo uvedeny na trh, se stal ve Společenství běžným názvem zemědělského produktu nebo potraviny.
Při určování toho, zda se název zdruhověl či ne, se přihlíží ke všem činitelům, a zejména:
a) ke stávající situaci v členských státech a v oblastech spotřeby;
b) k příslušným vnitrostátním právním předpisům nebo právním předpisům Společenství.
2. Název nesmí být zapsán jako označení původu nebo zeměpisné označení, pokud se shoduje s názvem odrůdy rostlin nebo plemene zvířat a v důsledku toho by mohl uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu produktu.
3. Při zápisu názvu, který je zcela nebo částečně homonymní názvu již zapsanému podle tohoto nařízení, se náležitě přihlíží k místnímu a tradičnímu používání a ke skutečnému riziku záměny.
Zejména:
a) nesmí být zapsán homonymní název, který uvádí spotřebitele v omyl a vzbuzuje dojem, že se jedná o produkty pocházející z jiného území, a to ani v případě, že název svým zněním danému území, regionu nebo místu původu dotyčných zemědělských produktů nebo potravin přesně odpovídá;
b) zapsaný homonymní název lze použít pouze tehdy, pokud je v praxi dostatečný rozdíl mezi homonymním názvem zapsaným později a názvem již v rejstříku zapsaným, a to s ohledem na potřebu zacházet rovným způsobem s dotyčnými producenty a neuvádět spotřebitele v omyl.
4. Nesmí být zapsáno označení původu nebo zeměpisné označení, pokud by vzhledem k pověsti ochranné známky, její proslulosti a době jejího používání mohl zápis uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečné identity produktu.
Článek 4
Specifikace produktu
1. Aby byly způsobilé pro užívání chráněného označení původu (CHOP) nebo chráněného zeměpisného označení (CHZO), musí zemědělský produkt nebo potravina vyhovovat specifikaci produktu.
2. Specifikace produktu obsahuje alespoň:
a) název zemědělského produktu nebo potraviny, včetně označení původu nebo zeměpisného označení;
b) popis zemědělského produktu nebo potraviny, případně včetně surovin a základní fyzikální, chemické, mikrobiologické nebo organoleptické vlastnosti produktu nebo potraviny;
c) vymezení zeměpisné oblasti a případně údaje, které svědčí o tom, že jsou splněny požadavky čl. 2 odst. 3;
d) důkaz o tom, že zemědělský produkt nebo potravina pochází z vymezené zeměpisné oblasti podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b);
e) popis metody získání zemědělského produktu nebo potraviny, případně původních a neměnných místních metod, jakož i údaje o balení, pokud skupina žadatelů ve smyslu čl. 5 odst. 1 stanoví, že k balení musí dojít ve vymezené zeměpisné oblasti, aby se zachovala jakost nebo zaručil původ nebo zajistila kontrola, a tuto skutečnost odůvodní;
f) údaje, které potvrzují:
i) souvislost mezi jakostí nebo vlastnostmi zemědělského produktu nebo potraviny a zeměpisným prostředím podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo
ii) souvislost mezi určitou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností zemědělského produktu nebo potraviny a zeměpisným původem podle čl. 2 odst. 1 písm. b);
g) název a adresu orgánů nebo subjektů, které ověřují soulad s ustanoveními specifikace a jejich konkrétní úkoly,
h) všechna zvláštní pravidla týkající se označování dotyčného zemědělského produktu nebo potraviny;
i) všechny náležitosti podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů.
Článek 5
Žádost o zápis do rejstříku
1. O zápis do rejstříku může požádat pouze skupina.
Pro účely tohoto nařízení se "skupinou" rozumí sdružení producentů nebo zpracovatelů stejného zemědělského produktu nebo potraviny, bez ohledu na jeho právní formu nebo složení.
Do skupiny se mohou zapojit i další zúčastněné strany.
Fyzická či právnická osoba může být považována za skupinu podle prováděcích pravidel uvedených v čl. 16 písm. c).
V případě názvu označujícího přeshraniční zeměpisnou oblast nebo tradičního názvu, který se váže k přeshraniční zeměpisné oblasti, může několik skupin podat společnou žádost podle prováděcích pravidel uvedených v čl. 16 písm. d).
2. Skupina může podat žádost o zápis do rejstříku pouze v případě zemědělských produktů nebo potravin, které produkuje nebo získává.
3. Žádost o zápis do rejstříku obsahuje alespoň:
a) jméno a adresu skupiny žadatelů;
b) specifikaci podle článku 4;
c) jednotný dokument obsahující tyto údaje:
i) hlavní body obsažené ve specifikaci: název, popis produktu, případně včetně zvláštních pravidel o balení a označování, a stručné vymezení zeměpisné oblasti,
ii) popis souvislosti mezi produktem a zeměpisným prostředím nebo zeměpisným původem podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), případně včetně zvláštních údajů týkajících se popisu produktu nebo metody produkce, které souvislost odůvodňují.
4. Pokud se žádost o zápis do rejstříku týká zeměpisné oblasti v určitém členském státě, zašle se žádost tomuto členskému státu.
Členský stát vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost oprávněná a zda splňuje podmínky tohoto nařízení.
5. Členský stát zahájí v rámci přezkumu podle odst. 4 druhého pododstavce vnitrostátní řízení o námitce, přičemž odpovídajícím způsobem zajistí zveřejnění uvedené žádosti a poskytne dostatečnou lhůtu, během níž může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území tohoto členského státu, podat proti žádosti námitku.
Členský stát posoudí přípustnost obdržených námitek s ohledem na kritéria stanovená v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci.
Má-li členský stát za to, že jsou požadavky tohoto nařízení splněny, rozhodne ve prospěch žádosti a předá Komisi dokumentaci uvedenou v odstavci 7 ke konečnému rozhodnutí.
V opačném případě rozhodne o zamítnutí žádosti.
Členský stát zajistí, aby rozhodnutí ve prospěch žádosti bylo zveřejněno a aby každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem měla možnost odvolání.
Členský stát zajistí uveřejnění znění specifikace, na jejímž základě bylo rozhodnuto ve prospěch žádosti, a zajistí přístup k této specifikaci elektronickou cestou.
6. S účinkem ode dne postoupení žádosti Komisi, ale pouze na přechodnou dobu, může členský stát poskytnout názvu na vnitrostátní úrovni ochranu podle tohoto nařízení a případně povolit období na přizpůsobení.
Období na přizpůsobení podle prvního pododstavce se poskytne pouze za podmínky, že dotyčné podniky zákonně uváděly dané produkty na trh a používaly dotyčné názvy nepřetržitě po dobu nejméně pěti uplynulých let a upozornily na tuto skutečnost během vnitrostátního řízení o námitce podle odst. 5 prvního pododstavce.
Tato přechodná vnitrostátní ochrana skončí dnem přijetí rozhodnutí o zápisu do rejstříku podle tohoto nařízení.
Pokud název do rejstříku podle tohoto nařízení zapsán není, nese následky přechodné vnitrostátní ochrany pouze dotyčný členský stát.
Opatření přijatá členskými státy podle prvního pododstavce jsou účinná pouze na vnitrostátní úrovni a nemají vliv na obchod uvnitř Společenství ani na mezinárodní obchod.
7. V případě každého rozhodnutí ve prospěch žádosti podle odst. 5 třetího pododstavce předá dotyčný členský stát Komisi:
a) jméno a adresu skupiny žadatelů;
b) jednotný dokument podle odst. 3 písm. c);
c) prohlášení členského státu, že žádost, kterou skupina předložila a která je způsobilá pro kladné rozhodnutí, splňuje podmínky tohoto nařízení a ustanovení přijatých k jeho provádění;
d) odkaz na zveřejnění specifikace podle odst. 5 pátého pododstavce.
8. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dodržení souladu s odstavci 4 až 7 do 31. března 2007.
9. Pokud se žádost o zápis do rejstříku týká zeměpisné oblasti nacházející se ve třetí zemi, musí obsahovat údaje stanovené v odstavci 3 a dále důkaz o tom, že je daný název chráněn ve své zemi původu.
Žádost se zašle Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země.
10. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 6
Přezkum prováděný Komisí
1. Komise vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost obdržená podle článku 5 oprávněná a zda splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
Doba přezkumu by neměla přesáhnout 12 měsíců.
Komise každý měsíc zveřejní seznam názvů, které jsou předmětem žádostí o zápis, a datum předložení těchto žádostí Komisi.
2. Domnívá-li se Komise na základě přezkumu provedeného podle odst. 1 prvního pododstavce, že podmínky stanovené v tomto nařízení jsou splněné, zveřejní jednotný dokument a odkaz na zveřejnění specifikace podle čl. 5 odst. 5 pátého pododstavce v Úředním věstníku Evropské unie.
V opačném případě rozhodne Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 o zamítnutí žádosti o zápis.
Článek 7
Námitka a rozhodnutí o zápisu
1. Do šesti měsíců ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle čl. 6 odst. 2 prvního pododstavce může každý členský stát nebo třetí země vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení Komisi.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území jiného členského státu než státu, který požádal o zápis, nebo na území třetí země, může rovněž vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště na území některého členského státu, předloží prohlášení tomuto členského státu ve lhůtě stanovené pro vznesení námitek podle odstavce 1.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště ve třetí zemi, předloží prohlášení Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země ve lhůtě stanovené v odstavci 1.
3. Přípustná jsou pouze prohlášení o námitce, která Komise obdržela ve lhůtě stanovené v odstavci 1 a která:
a) prokazují nedodržení podmínek uvedených v článku 2, nebo
b) prokazují, že navrhovaný zápis názvu do rejstříku by byl v rozporu s čl. 3 odst. 2, 3 a 4, nebo
c) prokazují, že navrhovaný zápis názvu do rejstříku by ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo ochranné známky, nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem na trhu po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2, nebo
d) uvádějí skutečnosti, které svědčí o tom, že název, o jehož zápis do rejstříku se žádá, je druhový ve smyslu čl. 3 odst. 1.
Komise posoudí přípustnost námitek.
Kritéria podle prvního pododstavce písm. b), c) a d) se posuzují ve vztahu k území Společenství, což se v případě práv k duševnímu vlastnictví týká pouze jednoho nebo více území, kde jsou daná práva chráněna.
4. Pokud Komise neobdrží žádné přípustné námitky podle odstavce 3, zapíše název do rejstříku.
Zápis do rejstříku se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Pokud je námitka podle odstavce 3 přípustná, vyzve Komise zúčastněné strany, aby zahájily příslušná jednání.
Dosáhnou-li zúčastněné strany dohody ve lhůtě šesti měsíců, oznámí Komisi všechny skutečnosti, které dosažení uvedené dohody umožnily, spolu se stanoviskem žadatele a strany, která námitky vznesla. Pokud údaje zveřejněné podle čl. 6 odst. 2 zůstaly beze změny, nebo pokud u nich došlo jen k malým změnám, jak jsou vymezeny v čl. 16 písm. h), postupuje Komise podle odstavce 4 tohoto článku. V ostatních případech Komise znovu provede přezkum podle čl. 6 odst. 1.
Není-li dosaženo dohody, přijme Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 rozhodnutí s přihlédnutím ke spravedlivým a tradičním zvyklostem a ke skutečné pravděpodobnosti záměny.
Rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
6. Komise průběžně aktualizuje rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
7. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 8
Názvy, označení a symboly
1. Název zapsaný do rejstříku podle tohoto nařízení může použít každý hospodářský subjekt, který uvádí na trh zemědělské produkty nebo potraviny, jež jsou v souladu s odpovídající specifikací.
2. Pokud zemědělské produkty a potraviny pocházejí ze Společenství a jsou uváděny na trh pod názvem, který je zapsán v rejstříku v souladu s tímto nařízením, opatří se označeními "chráněné označení původu" a "chráněné zeměpisné označení" nebo symboly Společenství, jež jsou jim přiřazeny.
3. Označeními podle odstavce 2, jakož i jim přiřazenými symboly Společenství, mohou být rovněž opatřeny zemědělské produkty a potraviny pocházející ze třetích zemí, které jsou uváděny na trh pod názvem zapsaným do rejstříku v souladu s tímto nařízením.
Článek 9
Schválení změny specifikace
1. Skupina, která splňuje podmínky čl. 5 odst. 1 a 2 a která má oprávněný zájem, může požádat o schválení změny specifikace, zejména za účelem zohlednění vývoje vědeckých a technických poznatků nebo nového vymezení zeměpisné oblasti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. c).
V žádosti se uvedou požadované změny a jejich odůvodnění.
2. Pokud s sebou změna nese jednu nebo více změn jednotného dokumentu, uplatní se na tuto žádost o změnu postup stanovený v článcích 5 až 7. Jsou-li však navrhované změny pouze menšího rozsahu, Komise rozhodne, zda schválí žádost bez použití postupu stanoveného v čl. 6 odst. 2 a článku 7, a v případě schválení zveřejní údaje uvedené v čl. 6 odst. 2.
3. Pokud s sebou změna nenese žádnou změnu jednotného dokumentu, použijí se tato pravidla:
i) nachází-li se zeměpisná oblast v daném členském státě, zaujme tento stát postoj ke schválení změny a v případě příznivého postoje zveřejní pozměněnou specifikaci a sdělí Komisi schválené změny a jejich odůvodnění;
ii) pokud se zeměpisná oblast nachází ve třetí zemi, o schválení navrhované změny rozhodne Komise.
4. Pokud se změny týkají dočasné změny ve specifikaci vyplývající z uložení závazných hygienických nebo rostlinolékařských opatření ze strany veřejných orgánů, použije se postup podle odstavce 3.
Článek 10
Úřední kontroly
1. Členské státy určí příslušný orgán či orgány odpovědné za kontroly s ohledem na povinnosti stanovené tímto nařízením v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
2. Členské státy zajistí, aby každý hospodářský subjekt, jenž dodržuje ustanovení tohoto nařízení, spadal do systému úředních kontrol.
3. Komise zveřejní název a adresu orgánů a subjektů uvedených v odstavci 1 nebo v článku 11 a pravidelně tyto informace aktualizuje.
Článek 11
Ověření souladu se specifikacemi
1. Pokud jde o zeměpisná označení a označení původu týkající se zeměpisné oblasti v rámci Společenství, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
- jeden nebo více příslušných orgánů uvedených v článku 10 nebo
- jeden nebo více kontrolních subjektů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 882/2004, jež působí jako subjekty pro certifikaci produktu.
Náklady na takové ověření souladu se specifikacemi nesou hospodářské subjekty, kterých se tyto kontroly týkají.
2. Pokud jde o zeměpisná označení a označení původu týkající se zeměpisné oblasti ve třetí zemi, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
- jeden nebo více veřejných orgánů určených danou třetí zemí nebo
- jeden nebo více subjektů pro certifikaci produktu.
3. Subjekty pro certifikaci produktu uvedené v odstavcích 1 a 2 musí splňovat požadavky stanovené evropskou normou EN 45011 nebo pokynem ISO/IEC 65 (všeobecné požadavky na orgány provozující systém certifikace produktů) a od 1. května 2010 musí být podle nich akreditovány.
4. Pokud se soulad se specifikacemi rozhodnou ověřit orgány uvedené v odstavcích 1 a 2, nabídnou přiměřené záruky objektivity a nestrannosti a mají k dispozici kvalifikované pracovníky a zdroje nutné k výkonu svých funkcí.
Článek 12
Zrušení
1. Pokud Komise v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v čl. 16 písm. k) dojde k závěru, že již nejsou dodržovány podmínky specifikace zemědělského produktu nebo potraviny s chráněným názvem, rozhodne postupem podle čl. 15 odst. 2 o zrušení zápisu, které zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem může požadovat zrušení zápisu, odůvodní-li tento požadavek.
Postup podle článku 5, 6 a 7 se použije obdobně.
Článek 13
Ochrana
1. Zapsané názvy jsou chráněné proti:
a) jakémukoli přímému či nepřímému obchodnímu použití zapsaného názvu pro produkty, na které se zápis nevztahuje, jsou-li tyto produkty srovnatelné s produkty zapsanými pod tímto názvem, nebo pokud používání tohoto názvu umožňuje těžit z dobré pověsti chráněného názvu;
b) jakémukoli zneužití, napodobení nebo připomenutí, a to i tehdy, je-li uveden skutečný původ produktu nebo je-li chráněný název přeložen nebo doprovázen výrazy jako "druh", "typ", "metoda", "na způsob", "napodobeno" nebo podobnými výrazy;
c) jakémukoli jinému lživému nebo zavádějícímu údaji o místu původu, původu produktu, povaze nebo základních vlastnostech, použitému na vnitřním nebo vnějším obalu, na reklamním materiálu nebo na dokladech týkajících se daného produktu, jakož i proti použití obalů, které by mohly vyvolat mylný dojem, pokud jde o původ produktu;
d) všem ostatním praktikám, které by mohly spotřebitele uvést v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
Pokud v sobě zapsaný název obsahuje název zemědělského produktu nebo potraviny, který se považuje za druhový, nepokládá se použití tohoto druhového názvu u dotyčných zemědělských produktů nebo potravin za odporující prvnímu pododstavci písm. a) nebo b).
2. Chráněné názvy nesmí zdruhovět.
3. U názvů, pro něž byla podána žádost o zápis v souladu s článkem 5, lze v rámci čl. 7 odst. 5 stanovit až pětileté přechodné období pouze v případě, kdy vznesená námitka byla prohlášena za přípustnou z důvodu, že by zápis ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem na trhu po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2.
Pro podniky usazené v členském státě nebo třetí zemi, v nichž se nachází zeměpisná oblast, je rovněž možno stanovit přechodné období za podmínky, že dotyčné podniky uváděly dané produkty na trh v souladu s právem a používaly dotyčné názvy nepřetržitě po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2 a že na tuto skutečnost upozornily během vnitrostátního řízení o námitce podle čl. 5 odst. 5 prvního a druhého pododstavce nebo během řízení o námitce na úrovni Společenství podle čl. 7 odst. 2. Celková doba trvání přechodného období podle tohoto pododstavce a období na přizpůsobení podle čl. 5 odst. 6 nesmí překročit pět let. V případě, že období na přizpůsobení podle čl. 5 odst. 6 překročí období pěti let, přechodné období se neudělí.
4. Aniž je dotčen článek 14, může Komise rozhodnout postupem podle čl. 15 odst. 2 o možnosti současné existence zapsaného a nezapsaného názvu označujícího místo v členském státě nebo třetí zemi, pokud je tento název totožný se zapsaným názvem pod podmínkou, že jsou splněny všechny tyto požadavky:
a) totožný nezapsaný název byl v souladu s právem používán nepřetržitě a poctivě po dobu nejméně dvaceti pěti let přede dnem 24. července 1993;
b) je prokázáno, že cílem tohoto používání nikdy nebyla snaha těžit z pověsti zapsaného názvu a že toto používání neuvedlo ani nemohlo uvést spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu;
c) problém, který vyvstal v důsledku totožného názvu vznikl před zapsáním názvu.
Současná existence zapsaného názvu a dotyčného totožného nezapsaného názvu nesmí překročit maximální období patnácti let, po jehož uplynutí se nezapsaný název přestane používat.
Používání dotyčného nezapsaného zeměpisného názvu se povolí pouze za podmínky, že země původu je jasně a viditelně uvedena na označení.
Článek 14
Vztahy mezi ochrannými známkami, označeními původu a zeměpisnými označeními
1. Pokud je označení původu nebo zeměpisné označení zapsáno do rejstříku podle tohoto nařízení, zamítne se přihláška ochranné známky odpovídající některé ze situací uvedených v článku 13 a týkající se téže kategorie produktu, pokud přihláška ochranné známky byla podána po dni podání žádosti o zápis do rejstříku Komisi.
Ochranné známky zapsané v rozporu s prvním pododstavcem se prohlásí za neplatné.
2. S náležitým přihlédnutím k právu Společenství může užívání ochranné známky odpovídající některé ze situací uvedených v článku 13, o jejíž přihlášení bylo zažádáno, jež je zapsaná nebo, umožňují-li to příslušné právní předpisy, zavedená používáním v dobré víře na území Společenství, buď před datem ochrany označení původu nebo zeměpisného označení v zemi původu, nebo přede dnem 1. ledna 1996, pokračovat bez ohledu na zápis označení původu nebo zeměpisného označení, pokud neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení, jak stanoví první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách [8] nebo nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [9].
Článek 15
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 15 odst.
2. Tato pravidla zahrnují zejména:
a) seznam surovin podle čl. 2 odst. 3;
b) informace, které musí obsahovat specifikace produktů podle čl. 4 odst. 2;
c) podmínky, za nichž může být fyzická či právnická osoba považována za skupinu;
d) podání žádosti o zápis názvu označujícího přeshraniční zeměpisnou oblast podle čl. 5 odst. 1 třetího pododstavce;
e) obsah a způsob předávání dokumentů podle čl. 5 odst. 7 a 9 Komisi;
f) námitky podle článku 7, včetně pravidel pro příslušná jednání mezi zúčastněnými stranami;
g) označení a symboly uvedené v článku 8;
h) vymezení změn malého rozsahu uvedených v čl. 7 odst. 5 druhém pododstavci a v čl. 9 odst. 2 s ohledem na skutečnost, že změna malého rozsahu se nemůže týkat hlavních vlastností produktu nebo nesmí měnit souvislosti;
i) rejstřík označení původu a zeměpisných označení podle čl. 7 odst. 6;
j) podmínky pro kontrolu souladu produktu se specifikacemi;
k) podmínky pro zrušení zápisu.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Názvy, které jsou ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost uvedeny v příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [10], a názvy uvedené v příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [11] se automaticky zařazují do rejstříku uvedeného v čl. 7 odst. 6 tohoto nařízení. Odpovídající specifikace se považují za specifikace podle čl. 4 odst. 1. V platnosti zůstávají všechna zvláštní přechodná ustanovení spojená s těmito zápisy.
2. Pokud jde o dosud projednávané žádosti, prohlášení a požadavky obdržené Komisí před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost:
a) postupy stanovené v článku 5 se nepoužijí, aniž je dotčen čl. 13 odst. 3; a
b) přehled hlavních bodů specifikací vypracovaný v souladu s nařízením Komise (ES) č. 383/2004 [12] nahrazuje jednotný dokument uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. c).
3. Komise může v případě potřeby přijmout další přechodná opatření postupem podle čl. 15 odst. 2.
Článek 18
Poplatky
Členské státy mohou vybírat poplatek za účelem uhrazení nákladů, včetně nákladů vzniklých v rámci přezkumu žádostí o zápis do rejstříku, prohlášení o námitkách, žádostí o změnu a požadavků na zrušení podle tohoto nařízení.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2081/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 8 odst. 2 se však použije s účinkem od 1. května 2009, aniž jsou dotčeny produkty, které byly na trh uvedeny již před tímto datem.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 511/2006
ze dne 27. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1531/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu barevných televizních přijímačů pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) V srpnu 2002 uložila Rada nařízením (ES) č. 1531/2002 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu barevných televizních přijímačů (dále jen "dotyčný výrobek") pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
(2) Současně Komise rozhodnutím 2002/683/ES [3] přijala společný závazek (dále jen "závazek") nabídnutý společnostmi Haier Electrical Appliances Corp., Ltd, Hisense Import & Export Co., Ltd, Konka Group Co., Ltd, Sichuan Changhong Electric Co., Ltd, Skyworth Multimedia International (Shenzen) Co, Ltd, TCL King Electrical Appliances (Hui Zhou) Co., Ltd a Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd (dále jen "společnosti") spolu s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických výrobků (dále jen "CCCME").
(3) V důsledku toho byl dovoz dotyčného výrobku pocházejícího z ČLR, který je vyráběn uvedenými společnostmi a odpovídá typu, na který se vztahuje závazek (dále jen "výrobek, na který se vztahuje závazek"), do Společenství osvobozen od konečného antidumpingového cla.
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
(4) V rámci závazku, který uvedené společnosti nabídly, jsou tyto společnosti povinny mimo jiné vyvážet výrobek, na který se vztahuje závazek, prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství za určité minimální dovozní ceny nebo za ceny vyšší a dodržovat určité množstevní limity stanovené v závazku.
Tyto ceny a limity odstraňují poškozující účinky dumpingu.
(5) Aby bylo zajištěno dodržování závazku, CCCME a uvedené společnosti rovněž souhlasily s tím, že poskytnou veškeré informace, jež Komise považuje za nezbytné, a že umožní inspekce na místě ve svých prostorách, jejichž cílem bude ověřit správnost a pravdivost údajů předkládaných v uvedených čtvrtletních zprávách.
(6) Jak je uvedeno v 239. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 1531/2002, závazek výslovně stanoví, že porušení ze strany kterékoli z dotčených společností nebo CCCME se považuje za porušení závazku všemi signatáři.
Neposkytnutí spolupráce s Evropskou komisí při sledování dodržování závazku se považuje za porušení závazku.
(7) V tomto ohledu požádala Komise o provedení inspekcí na místě v prostorách CCCME a dvou společností, které vykazovaly nejvyšší objem prodejů dotyčného výrobku, konkrétně společností Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd a Konka Group Co., Ltd. Komise zaslala CCCME, Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd a Konka Group Co., Ltd dopisy obsahující oznámení o plánované inspekci na místě a termíny jejího předpokládaného konání.
CCCME a Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd potvrdily, že s inspekcí na místě, kterou Komise požadovala, souhlasí.
Společnost Konka Group Co., Ltd však uvedenou inspekci na místě odmítla, a proto porušila závazek.
(8) Podstata zjištěného porušení závazku je podrobněji popsána v rozhodnutí Komise 2006/258/ES [4].
(9) Vzhledem k porušení bylo přijetí závazku nabídnutého uvedenými společnostmi spolu s CCCME rozhodnutím 2006/258/ES zrušeno.
Z dovozu dotyčného výrobku, který dotčené společnosti vyvážejí do Společenství, by proto mělo být neprodleně uloženo konečné antidumpingové clo.
(10) V souladu s čl. 8 odst. 9 základního nařízení musí být sazba antidumpingového cla určena na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k přijetí závazku. Vzhledem k tomu, že dané šetření bylo ukončeno závěrečným zjištěním o dumpingu a výsledné újmě, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 1531/2002, považuje se za vhodné stanovit sazbu konečného antidumpingového cla na úrovni a ve formě uvedené v daném nařízení, tj. ve výši 44,6 % čisté ceny CIF s dodáním na hranice Společenství před proclením.
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) č. 1531/2002
(11) Na základě výše uvedených skutečností by mělo být nařízení (ES) č. 1531/2002 odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1531/2002 se mění takto:
1. Článek 3, příloha I a příloha II nařízení se zrušují.
2. Dosavadní články 4 a 5 se označují jako články 3 a 4.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 512/2006
ze dne 30. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 513/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se přizpůsobují dočasná ustanovení pro vydávání dovozních licencí, o něž bylo požádáno podle nařízení (ES) č. 565/2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (ES) č. 565/2002 [2] musejí členské státy oznámit Komisi žádosti o licence každý týden v pondělí a ve čtvrtek a vydat licence pátý pracovní den po předložení žádosti, pokud Komise během této doby nepřijme žádná opatření.
(2) Čtvrtek 13. dubna, pátek 14. dubna a pondělí 17. dubna 2006 jsou v Komisi dny pracovního klidu.
Vydání licencí, o něž bylo požádáno ve dnech od pondělí 10. dubna do pátku 14. dubna 2006, by proto mělo být odloženo.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o dovozní licence předložené ve dnech od pondělí 10. dubna do pátku 14. dubna 2006 podle nařízení (ES) č. 565/2002 se vydají v pátek 21. dubna 2006, pokud Komise nepřijme během této doby žádná opatření v souladu s čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 514/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 824/2000, pokud jde o lhůtu pro dodání obilovin k intervenci v některých členských státech v hospodářském roce 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 824/2000 ze dne 19. dubna 2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin [2], uvádí, že pokud je nabídka přijatelná, je hospodářský subjekt co nejdříve informován o časovém rozvrhu dodávky. Za tímto účelem čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení stanoví, že se poslední dodávka do intervenční agentury, které byla nabídnuta, musí uskutečnit nejpozději do konce čtvrtého měsíce po měsíci, ve kterém byla nabídka obdržena.
(2) Hospodářský rok 2005/06 je druhým hospodářským rokem, v němž intervenční mechanismus pro obiloviny uplatňují členské státy, které přistoupily k Evropskému společenství dne 1. května 2004.
(3) Z důvodů dobrých klimatických podmínek byla v roce 2005 opět bohatá úroda.
Tržní ceny na vnitřním trhu proto byly relativně nižší než intervenční cena.
V důsledku toho byly od zahájení intervenčního období v listopadu 2005 intervenčním agenturám nabídnuty relativně velké objemy obilovin.
Vzhledem k množství obilovin nabídnutých k intervenci a k jejich zeměpisnému umístění není možné dodržet lhůtu stanovenou pro přejímání dodávek, která končí dne 31. března 2006.
Aby bylo možné zajistit přiměřené přejímání obilovin, je třeba lhůtu prodloužit a odchýlit se od nařízení (ES) č. 824/2000.
(4) Situace na trhu je naléhavá a vyžaduje okamžité přijetí opatření, proto je třeba, aby opatření tohoto nařízení okamžitě nabyla účinnosti.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl.
4 odst.
3 třetího pododstavce nařízení (ES) č.
824/2000 se v hospodářském roce 2005/06 musí poslední dodávky obilovin nabídnutých intervenčním agenturám
Nařízení Komise (ES) č. 515/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví přechodné opatření pro hospodářský rok 2005/06, pokud jde o financování skladování obilovin nabídnutých k intervenci v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 514/2006 [2] se na žádost některých členských států pro hospodářský rok 2005/06 prodlužuje o tři měsíce maximální lhůta pro dodávky obilovin nabízených k intervenci v členských státech, které přistoupily k Evropskému společenství k 1. květnu 2004, aniž by se však povolovala dodávka po 31. červenci 2006.
(2) Toto opatření může vyvolat dodatečné náklady na skladování obilovin dodaných v nové lhůtě, ale po uplynutí původně stanovené lhůty podle čl. 4 odst. 3 třetího pododstavce nařízení Komise (ES) č. 824/2000 ze dne 19. dubna 2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin [3].
(3) Podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí "záruční" sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4] přebírá "záruční" sekce EZOZF dodatečné výdaje na hmotné operace v souvislosti se skladováním. Je vhodné určit, že s výdaji členských států spojenými s případnou náhradou výše uvedených dodatečných nákladů na skladování se bude nakládat jako s výdaji spojenými s náklady na skladování, které obvykle hradí intervenční agentury, a stanovit financování "záruční" sekcí EZOZF na základě stejné paušální částky s přihlédnutím k měsíční přirážce, o kterou se zvyšuje intervenční cena stanovená v čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U obilovin nabídnutých k intervenci v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku, které převzala intervenční agentura po uplynutí dodací lhůty podle čl. 4 odst. 3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 824/2000, se výdaje členského státu na skladování v období mezi uplynutím této lhůty a dnem skutečné dodávky do skladu určeného v plánu dodávky, která by měla proběhnout ve lhůtě stanovené podle nařízení (ES) č. 514/2006, považují za výdaje podle článku 6 nařízení (EHS) č. 1883/78.
Článek 2
Paušální částka podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1883/78 se stanoví podle paušální částky, kterou Společenství hradí členským státům za skladování obilovin při intervenčním nákupu během hospodářského roku 2005/06 a která je stanovena v rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2005 [5], to jest 1,31 EUR na tunu a měsíc; z této částky se odečte hodnota měsíčního zvýšení podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, to jest 0,46 EUR na tunu a měsíc, o kterou se zvýšila intervenční cena za každý měsíc překročení lhůty podle čl. 4 odst. 3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 824/2000.
Tyto výdaje se vezmou v úvahu v rámci roční účetní závěrky podle článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 [6] jako dodatečné výdaje na hmotné operace spojené s nákupem určitého produktu intervenčními agenturami.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 516/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 31. března 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 517/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 518/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 519/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 22. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 22. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 27,260 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 520/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se pro období od 1. do 30. dubna 2006 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 23,731 EUR/100 kg netto na období od 1. do 30. dubna 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 521/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 522/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 523/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. března 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. března 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 524/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 525/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 526/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. března 2006.
(3) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. března 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 7,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 527/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 500/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 528/2006
ze dne 30. března 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u kukuřice v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1809/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené z třetích zemí do Portugalska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3], může Komise rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá maximálnímu snížení dovozního cla, nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 24. do 30. března 2006 v rámci nabídkového řízení stanoveného v nařízení (ES) č. 1809/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 29,90 EUR/t pro celkové maximální množství 2014 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 529/2006
ze dne 30. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 24. do 30. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 530/2006
ze dne 30. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 24. do 30. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 531/2006
ze dne 31. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 532/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 533/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 534/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 535/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 536/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 537/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 538/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 539/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 540/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 6. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 38,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 43 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 541/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Českou republikou v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2771/1999 Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup.
Česká republika by proto měla být přidána na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Česká republika
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Itálie
- Irsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 542/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 38. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 38. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 28. března 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 543/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 37. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 37. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 28. března 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 120,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 544/2006
ze dne 31. března 2006
o změně nařízení (ES) č. 1043/2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 [2] se může o osvědčení o náhradě vydaná na jediné rozpočtové období žádat odděleně v šesti tranších.
V rámci každé z těchto tranší platí datum podání žádostí.
O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v období, které odpovídá prvnímu dni následujícímu po datu podání žádosti.
(2) Systém tranší byl v rámci přidělení osvědčení vytvořen k zajištění toho, aby v případě, že by byly obdrženy žádosti o osvědčení o náhradě na vyšší částky, než které lze poskytnout, byla osvědčení k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na začátku rozpočtového období, tak i subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového období.
(3) Pokud jsou na konci rozpočtového období po ukončení systému přidělení osvědčení v šesti tranších stále k dispozici částky, na které lze vydat osvědčení o náhradě, umožňuje článek 38 nařízení (ES) č. 1043/2005 Komisi, aby zahájila týdenní systém podávání žádostí o přidělení zbývajících částek.
(4) Nedávná snížení sazeb náhrad stanovených pro zemědělské produkty vedla ke snížení částek, na něž se žádá o osvědčení o náhradě v rámci systému tranší.
V důsledku toho nebyly vyhrazené částky v rámci nedávných jednotlivých tranší plně přiděleny.
(5) Je proto nutné zvýšit flexibilitu vývozů.
V případě, že je úroveň uvedená v žádostech o osvědčení o náhradě v rámci jednotlivé tranše nižší, než činí částka, která je k dispozici pro uvedenou tranši, mělo by být hospodářským subjektům povoleno podat každý týden žádosti o osvědčení o náhradě, jež by měla být vydána pro jakoukoliv zbývající částku v rámci dané tranše, na niž ještě nebyly podány žádné žádosti.
(6) Stávající systém týdenního přidělování osvědčení o náhradě vzhledem k částce, která je k dispozici na konci rozpočtového období, by proto měl být rozšířen o přidělení zbývající částky, která je k dispozici pro konkrétní tranši.
(7) Nařízení (ES) č. 1043/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1043/2005 se mění takto:
1. Vkládá se článek 38a, který zní:
"Článek 38a
1. Pokud po datu podání žádostí o osvědčení o náhradě vzhledem ke konkrétní tranši uvedené v čl. 33 prvním pododstavci písm. a) až f) nebyl zveřejněn koeficient snížení podle čl. 37 odst. 2, hospodářské subjekty mohou podat žádost o vydání osvědčení o náhradě na jakoukoli zbývající částku, která je k dispozici v rámci uvedené tranše a o niž ještě nebylo žádáno.
Žádost se podá v období do dalšího data podání žádostí uvedeného v čl. 33 prvním pododstavci písm. a) až f).
2. Členské státy oznamují Komisi žádosti podané v průběhu každého týdne vždy následující úterý.
Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje pondělím po oznámení, nevydá-li Komise pokyny v opačném smyslu.
3. Pokud celková částka žádostí obdržených v konkrétním týdnu podávání žádostí překročí zbývající částku, která je k dispozici, uvedenou v odstavci 1, Komise podnikne jeden z následujících kroků:
a) stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, podaných v konkrétním týdnu podání žádosti, který byl oznámen Komisi a na který dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b) nařídí členským státům, aby zamítly žádosti podané v konkrétním týdnu podání žádosti, které se teprve musejí oznámit Komisi;
c) pozastaví podávání žádostí o osvědčení o náhradě."
2. V oddílu I přílohy VI se pátý pododstavec nahrazuje tímto:
"Žadatel v kolonce 20 vyplní:
- poznámku "Článek 33" nebo jinou poznámku považovanou příslušným orgánem za dostačující, týká-li se žádost osvědčení podle článku 33,
- poznámku "Článek 38" nebo jinou poznámku považovanou příslušným orgánem za dostačující, týká-li se žádost osvědčení podle článku 38,
- poznámku "Článek 38a" nebo jinou poznámku považovanou příslušným orgánem za dostačující, týká-li se žádost osvědčení podle článku 38a."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 545/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/2004, pokud jde o podmínky pro povolení doplňkové látky "Monteban" náležející do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Doplňková látka narasin (Monteban, Monteban G 100) náležející do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných látek byla povolena za určitých podmínek v souladu se směrnicí Rady 70/524/EHS [2].
Nařízení Komise (ES) č. 1464/2004 [3] povolilo tuto doplňkovou látku na deset let k použití pro výkrm kuřat, přičemž povolení je vázáno na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu.
Doplňková látka byla oznámena jako stávající produkt podle článku 10 nařízení (ES) č. 1831/2003.
Jelikož veškeré informace požadované na základě tohoto ustanovení byly předloženy, uvedená doplňková látka byla zanesena do Registru doplňkových látek v krmivech Společenství.
(2) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví možnost změny povolení doplňkové látky na základě žádosti držitele povolení a vyjádření Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad").
(3) Ve stanovisku přijatém dne 27. července 2004 úřad navrhl stanovit maximální limit reziduí ve výši 50 μg/kg pro všechny vodnaté tkáně vykrmovaných kuřat, a v důsledku toho považovat jednodenní ochrannou lhůtu za dostatečnou.
Může být nezbytné přezkoumat maximální limity reziduí uvedené v příloze tohoto nařízení s ohledem na výsledky hodnocení této účinné látky Evropskou agenturou pro léčivé přípravky.
(4) Držitel povolení doplňkové látky narasin (Monteban, Monteban G 100) navrhl změnit podmínky povolení a předložil Komisi žádost o zavedení maximálního limitu reziduí doporučeného úřadem.
(5) Nařízení (ES) č. 1464/2004 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1464/2004 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 546/2006
ze dne 31. března 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o národní programy tlumení klusavky a o doplňkové záruky, přiznávají odchylky od některých požadavků rozhodnutí 2003/100/ES a zrušuje nařízení (ES) č. 1874/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na písmeno b) bod ii) oddílu 1 kapitoly A přílohy VIII uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví schválení národních programů tlumení klusavky členských států, pokud jsou v souladu s některými kritérii stanovenými v uvedeném nařízení.
Nařízení (ES) č. 999/2001 také stanoví definici případných doplňkových záruk, které mohou být vyžadovány v obchodu uvnitř Společenství a při dovozu v souladu s uvedeným nařízením.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/100/ES ze dne 13. února 2003, kterým se stanoví minimální požadavky na zřízení šlechtitelských programů na odolnost vůči přenosným spongiformním encefalopatiím u ovcí [2], stanoví, že každý členský stát zavede šlechtitelský program zaměřený na selekci odolnosti vůči TSE u některých plemen ovcí.
Uvedené rozhodnutí umožňuje též členskému státu odchýlit se od požadavku na zřízení šlechtitelského programu na základě národního programu tlumení klusavky, předloženého a schváleného podle nařízení (ES) č. 999/2001, pokud stanoví soustavné aktivní sledování ovcí a koz uhynulých v hospodářství ve všech stádech dotyčného členského státu.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1874/2003 ze dne 24. října 2003 o schválení národních programů některých členských států pro tlumení klusavky, o definici doplňkových záruk a o přiznání odchylek, pokud jde o šlechtitelské programy na odolnost vůči TSE u ovcí na základě rozhodnutí 2003/100/ES [3], schválilo národní programy tlumení klusavky Dánska, Finska a Švédska.
(4) Dne 18. listopadu 2005 předložilo Rakousko Komisi národní program tlumení klusavky.
Dne 5. ledna 2006 byly Komisi předloženy některé změny uvedeného programu.
Uvedený program v platném znění splňuje požadovaná kritéria podle nařízení (ES) č. 999/2001.
Kromě toho je na území Rakouska pravděpodobně nízká prevalence klusavky nebo se zde klusavka nevyskytuje.
(5) Na základě uvedeného programu tlumení klusavky by se Rakousku měla přiznat odchylka od požadavku na zřízení šlechtitelského programu stanoveného v rozhodnutí 2003/100/ES.
Tímto nařízením by se měly rovněž stanovit doplňkové obchodní záruky požadované v příloze VIII kapitole A a příloze IX kapitole E nařízení (ES) č. 999/2001.
(6) Nařízení (ES) č. 1874/2003 stanoví některé doplňkové záruky pro Dánsko, Finsko a Švédsko týkající se hospodářství.
Uvedené doplňkové obchodní záruky by však měly být pozměněny tak, aby se zvýšil manévrovací prostor uvedených členských států a také Rakouska uplatněním zásady subsidiarity, čímž by se zohlednilo to, že v uvedených čtyřech členských státech je odlišná epizootologická situace i odlišná obchodní situace a že se zde vyskytují různé kmeny klusavky.
(7) Z praktických důvodů a v zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je tedy třeba zrušit nařízení (ES) č. 1874/2003 a nahradit je tímto nařízením.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Schválení národních programů tlumení klusavky
Schvalují se národní programy tlumení klusavky uvedené v kapitole A oddílu I písm. b) přílohy VIII nařízení (ES) č. 999/2001 členských států vyjmenovaných v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Doplňkové záruky týkající se hospodářství
1. Ovce a kozy určené pro členské státy vyjmenované v příloze a pocházející z ostatních členských států nevyjmenovaných v příloze nebo ze třetích zemí musí být od svého narození chovány a nepřetržitě drženy v hospodářstvích, která splňují níže uvedené podmínky po dobu minimálně sedmi let přede dnem odeslání těchto zvířat:
a) nebyl potvrzen žádný případ klusavky;
b) nebyla použita eradikační opatření z důvodu klusavky;
c) v hospodářství se nenacházela zvířata označená jako riziková podle čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 999/2001.
2. Ovce a kozy určené pro členské státy vyjmenované v příloze tohoto nařízení a pocházející z ostatních členských států vyjmenovaných v uvedené příloze musí být drženy v hospodářstvích, ve kterých nebylo na žádnou ovci ani kozu uvaleno úřední omezení přemísťování z důvodu TSE podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 999/2001 po dobu minimálně sedmi let přede dnem odeslání těchto zvířat.
3. Sperma, embrya a vajíčka ovcí a koz určená pro členské státy vyjmenované v příloze musí být získána od dárců držených nepřetržitě od narození v hospodářstvích splňujících podmínky stanovené v:
a) odstavci 1, pokud pocházejí z ostatních členských států neuvedených v příloze nebo ze třetích zemí, nebo
b) odstavci 2, pokud pocházejí z ostatních členských států uvedených v příloze.
Článek 3
Úřední omezení přemísťování
1. Schvalují se úřední omezení přemísťování předložená členskými státy, které jsou vyjmenovány v příloze.
Tato omezení se vztahují na hospodářství přijímající ovce nebo kozy nebo jejich sperma, embrya a vajíčka, pokud:
a) zvířata, sperma, embrya a vajíčka byla získána z ostatních členských států nevyjmenovaných v příloze nebo ze třetích zemí a
b) byla potvrzena klusavka během tří let přede dnem odeslání nebo během tří let po dni odeslání zvířat, spermatu, embryí a vajíček v členském státě odeslání nebo v třetí zemi odeslání podle písmene a).
2. Úřední omezení přemísťování stanovená v odstavci 1 se nepoužijí v případě příjmu ovcí genotypu proteinu prionu ARR/ARR nebo spermatu, embryí a vajíček dárce genotypu proteinu prionu ARR/ARR.
Článek 4
Odchylky od požadavku na zřízení šlechtitelského programu
Podle čl. 3 odst. 1 první odrážky rozhodnutí 2003/100/ES se členským státům vyjmenovaným v příloze tohoto nařízení přiznává odchylka od požadavku na zřízení šlechtitelského programu podle čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí.
Článek 5
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1874/2003.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 547/2006
ze dne 3. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 548/2006
ze dne 4. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 549/2006
ze dne 3. dubna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu krevetky severní v oblasti NAFO 3L plavidly plujícími pod vlajkou některého ze členských států kromě Estonska, Lotyšska nebo Litvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkami členských států uvedených ve zmíněné příloze nebo plavidly v nich registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členským státům uvedeným v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkami členských států uvedených ve zmíněné příloze nebo plavidly v nich registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 550/2006
ze dne 4. dubna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Týdenní úhrn množství podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1159/2003 uvádí, že určitá množství povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Malawi jsou stále k dispozici pro dodací lhůtu 2005/06, která už dosáhla svůj limit.
(3) Za těchto podmínek musí Komise uvést, že příslušné limity nebyly dosaženy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Limity povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Malawi pro dodací lhůtu 2005/06 nebyly dosaženy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 551/2006
ze dne 4. dubna 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 5. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 532/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 532/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 532/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. dubna 2006.
Použije se ode dne 5. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 552/2006
ze dne 5. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 553/2006
ze dne 23. března 2006,
kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Zahájení řízení
(1) Komise oznámila dne 7. července 2005 zveřejněním oznámení (dále jen "oznámení o zahájení řízení") v Úředním věstníku Evropské unie [2] zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů do Společenství některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") a Vietnamu.
(2) Antidumpingové řízení bylo zahájeno na podnět, který podala dne 30. května 2005 Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 40 %, na celkové výrobě některé obuvi se svrškem z usně ve Společenství.
1.2. Dotčené strany a inspekce na místě
(3) Komise oficiálně informovala vyvážející výrobce v ČLR a Vietnamu a dovozce/obchodníky, o kterých je známo, že jsou na věci zainteresovaní, zástupce dotčených vyvážejících zemí, stěžující si výrobce ve Společenství a jejich sdružení o zahájení řízení.
Zúčastněným stranám byla dána možnost, aby sdělily své připomínky písemně a aby požádaly o slyšení ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
(4) Vzhledem k vysokému počtu čínských a vietnamských vyvážejících výrobců a výrobců ve Společenství se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku pro stanovení dumpingu a újmy v souladu s článkem 17 základního nařízení.
Je třeba poznamenat, že výběr vzorku nebyl použit v případě dovozců a obchodníků ve Společenství, kde byli o spolupráci požádáni všichni.
(5) Aby mohli vyvážející výrobci v ČLR a Vietnamu, pokud si to přejí, podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, rozeslala Komise formuláře žádostí vyvážejícím výrobcům, o kterých je známo, že jsou na věci zainteresovaní, a orgánům dotčených dvou zemí.
(6) Komise rozeslala dotazníky deseti výrobcům ve Společenství vybraným do vzorku, vyvážejícím výrobcům ze vzorku vybraného v dotčených zemích, všem dovozcům, o kterých je známo, že jsou na věci zainteresovaní, a všem dovozcům, kteří se přihlásili ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
Mimo to byly dotazníky zaslány vnitrostátním obuvnickým sdružením v členských státech Společenství, kde jsou soustředěny výrobní podniky, za účelem získání obecných informací o vývoji situace, a sdružení spotřebitelů.
(7) Odpovědi na dotazníky zaslalo dvanáct čínských vyvážejících výrobců ze vzorku s tím, že jeden čínský vyvážející výrobce se rozhodl nadále nespolupracovat, dále čtyři čínští vyvážející výrobci, kteří požádali o individuální zjišťování v souladu s čl. 17 odst. 3 základního nařízení, osm vyvážejících výrobců ve Vietnamu a další čtyři vyvážející výrobci ve Vietnamu, kteří požádali o individuální zjišťování v souladu s čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Odpovědi zaslalo i deset výrobců ve Společenství ze vzorku a 39 dovozců, kteří nejsou ve spojení s některými vyvážejícími výrobci. Dále přišly informace i od tří sdružení dovozců.
(8) Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla předběžně rozhodnout o dumpingu, následných újmách a o zájmech Společenství.
Inspekce na místě provedla u těchto společností:
a) Výrobci ve Společenství
Inspekce na místě byly provedeny u deseti výrobců ve Společenství ze vzorku, kteří mají své sídlo v pěti různých členských státech.
Výrobci ve Společenství ze vzorku i další spolupracující výrobci ve Společenství požádali v souladu s ustanovením článku 19 základního nařízení, aby jejich totožnost nebyla prozrazena.
Podle jejich tvrzení by jim prozrazení totožnosti mohlo způsobit závažné potíže.
Někteří stěžující si výrobci ve Společenství skutečně zásobují zákazníky ve Společenství, kteří své výrobky rovněž odebírají z ČLR a Vietnamu, a mají tak z těchto dovozů přímý prospěch.
Tito žadatelé se tedy nacházejí v citlivém postavení, protože někteří jejich klienti by nemuseli být spokojeni s tím, že podali nebo podporují podnět zaměřený proti údajnému dumpingu působícímu újmu.
Proto se domnívali, že riskují ze strany některých klientů odvetu, včetně případného ukončení obchodních vztahů.
Tato žádost byla schválena, neboť byla dostatečně odůvodněna.
Zástupci některých vyvážejících výrobců a jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdili, že nemohou řádně využít svého práva na obranu, protože nebyla uvedena totožnost žadatelů.
Tvrdili, že za těchto okolností nejsou schopni ověřit, zda je žádost žadatelů odůvodněná.
Bylo však uvedeno, že zúčastněným stranám byly poskytnuty údaje o objemu výroby jednotlivých žadatelů, takže i když byly odstraněny názvy daných společností, bylo možné ověřit odůvodněnost jejich žádostí.
Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
b) Dovozci ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
- Adidas Salomon AG, Německo,
- C&J Clark International Limited, Spojené království,
- George Clothing Ltd., Spojené království,
- Nike European Operations B.V., Nizozemsko,
- Puma AG Rudolf Dassler Sport, Německo,
- Timberland Europe B.V., Nizozemsko.
c) Vyvážející výrobci v ČLR
- Apache Footwear Ltd. (dále jen "APE I"),
- Apache Footwear II Ltd. (dále jen "APE II"),
- FED International Corp. (dále jen "FED"),
- FuGuiNiao Shoes Development Co.
Ltd. (dále jen "FS"),
- Golden Step Industrial Co.
Ltd. (dále jen "GS"),
- Growth-Link Overseas Co.
Ltd. (dále jen "GLO"),
- Heng Tai Hong Wei Shoes Co.
Ltd. (dále jen "Heng Tai"),
- Laikong Footwear Co.
Ltd. (dále jen "Laikong"),
- Laitin Footwear Co.
Ltd. (dále jen "Laitin"),
- Poong Won Chehwa Co.
Ltd. (dále jen "PWC"),
- Sun Sang Kong Yuen Shoes FTY (Hui Yang) Co.
Ltd. (dále jen "SSKY"),
- Yue Yuen Group (dále jen "Yue Yuen").
d) Vyvážející výrobci ve Vietnamu
- Pou Yuen Vietnam Enterprise Ltd. Yuen Yuen,
- Pou Chen Vietnam Enterprise Ltd. Yuen Yuen,
- Taekwang Vina Industrial Co. Ltd.,
- Haiphong Leather Products and Footwear Company,
- Company No 32,
- Dona Biti's IMEX Corp; Pte.
Ltd.,
- Binh Tien Imex Corp. Pte.
Ltd.,
- Kai Nan Joint Venture Co. Ltd.
Protože bylo potřeba stanovit běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce v ČLR a Vietnamu, kterým nebude případně udělen status tržního hospodářství, bylo u následujících společností provedeno ověření za účelem stanovení běžné hodnoty na základě údajů ze srovnatelné země, v tomto případě z Brazílie:
- Bison Indústria de Calçados Ltda,
- Calçados Azaleia SA,
- H. Bettarello Curtidora e Calçados Ltda.
1.3. Období šetření
(9) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen "období šetření").
Kontrola trendů významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Obecná ustanovení
(10) Výrobek, jehož se týká šetření, je obuv se svrškem z usně nebo z kompozitní usně (dále jen "obuv se svrškem z usně"), kromě:
- sportovní obuvi ve smyslu poznámky k položkám 1 ke kapitole 64 celní nomenklatury, tj. i) obuvi, která je určena ke sportovní činnosti a je nebo může být opatřena špičkami, hřeby, kolíky, sponkami, pružinami apod., a ii) bruslařské obuvi, lyžařské obuvi, běžkařské obuvi, obuvi pro snowboard, zápasnické obuvi, boxerské obuvi a cyklistické obuvi,
- pantoflí a ostatní domácí obuvi,
- obuvi s ochrannou špičkou.
(11) Škála výrobků proto hlavně zahrnuje sandály, vysoké boty, vycházkovou a městskou obuv.
i) Sportovní obuv vyráběná speciální technologií
(12) Podle názoru různých vyvážejících výrobců a dovozců by ze škály výrobků měly být kromě druhů uvedených výše též vyloučeny některé speciální druhy sportovní obuvi.
Tato žádost vychází z tvrzení, že vzhledem ke specifickým vlastnostem nelze tento druh obuvi a další druhy obuvi se svrškem z usně považovat za stejný výrobek.
(13) Konkrétně se toto tvrzení týká obuvi pro použití při sportovní činnosti, která se vyrábí pomocí speciální technologie zvané "STAF" (Special Technology Athletic Footwear), tj. sportovní obuv vyráběná speciální technologií.
V této souvislosti se má za to, že obuv pro sportovní činnost znamená obuv pro tenis, košíkovou, gymnastiku, cvičení a podobně. Dotčená obuv (tj.
STAF) v současnosti spadá pod kódy KN: ex64039111, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039191, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039991, ex64039993, ex64039996, ex64039998.
Tvrzení týkající se obuvi STAF bylo podrobně prozkoumáno.
Za prvé, v případě STAF se jedná o velice technicky náročnou obuv s charakteristickými technickými vlastnostmi, která je zkonstruována konkrétně pro použití při sportovních činnostech.
Tyto vlastnosti obvykle zahrnují komplexní podešev, jejímž úkolem je ochránit patu a přední část chodidla sportovce, a dodatečnou mezipodešev se speciální vycpávkou nebo stabilizátorem, jejímž úkolem je absorbovat nárazy, případně ovládat pohyb.
Tyto vlastnosti jsou podstatné pro zvyšování výkonu a zabránění zranění při sportovních činnostech.
(14) Dosažení těchto vlastností vyžaduje vysoké náklady na výzkum a vývoj z hlediska designu, zvláště pak ohledně použitého materiálu i praktického vyzkoušení.
Tyto dodatečné náklady se obvykle promítají do vyšší dovozní ceny obuvi STAF oproti jiným druhům obuvi.
(15) Za druhé bylo šetřením prokázáno, že se obuv STAF liší od ostatních druhů obuvi, protože i) se obvykle prodává prostřednictvím jiných prodejních kanálů, ii) obvykle má odlišné koncové užití a je zákazníky vnímána odlišně, a iii) dovozní trendy obuvi STAF se vyvíjejí jinak, než je tomu u jiných druhů obuvi.
Tyto rozdíly jsou dále popsány podrobněji.
(16) Pokud jde o způsoby distribuce, obuv STAF se většinou prodává v obchodech, které se specializují výlučně na sportovní vybavení, nebo – v případě velkých značkových řetězců nebo obchodních domů – v odděleních speciálně věnovaných sportovnímu zboží.
Na druhou stranu se ostatní druhy obuvi většinou prodávají prostřednictvím maloobchodníků s obuví nebo dokonce v supermarketech.
(17) Skutečnost, že se obuv STAF prodává jiným způsobem, též ukazuje, že zákazníci považují obuv STAF za něco jiného, než je obvyklá obuv.
Konkrétněji řečeno, má se za to, že spotřebitelé sportovního zboží zřetelně rozlišují mezi obuví určenou speciálně pro sportovní činnost a ostatními druhy obuvi, včetně neformální obuvi, která vypadá jako sportovní (dále jen "neformální obuv"), přestože nemá vlastnosti obuvi STAF.
Mimo to, zatímco obuv STAF lze používat pro každodenní – nikoli sportovní – použití podobně jako ostatní druhy obuvi, tyto jiné druhy obuvi jistě nejsou vhodné pro sportovní použití.
Proto je stupeň vzájemné zaměnitelnosti mezi obuví STAF a jinou obuví podstatně omezen.
(18) Šetřením bylo mimo to zjištěno, že dovoz obuvi STAF z dotčených zemí se během posledních let vyvíjel jinak, než tomu bylo v případě ostatních druhů obuvi.
Zatímco objem dovozu obuvi STAF od roku 2003 do období šetření ve skutečnosti dokonce poklesl o 5 %, dovozy obuvi, která není typu STAF, za stejné období vzrostly o více než 50 %.
Pokud jde o vývoj cen, pokles dovozních cen obuvi STAF z dotčených zemí byl jednoznačně méně výrazný, než tomu bylo u ostatních druhů obuvi: od roku 2003 do období šetření poklesly průměrné ceny obuvi STAF o 6 %, zatímco průměrná cena ostatních druhů obuvi poklesla o 12 %.
Průměrná dovozní cena obuvi STAF z dotčených zemí byla navíc v průběhu období šetření téměř o 40 % vyšší, než tomu bylo v případě průměrných dovozních cen ostatních druhů obuvi.
(19) Z výše uvedených důvodů, tj. kvůli rozdílům v základních fyzických a technických vlastnostech, ve způsobu prodeje, v konečném použití a v přístupu zákazníků, byl přijat prozatímní závěr, že obuv STAF by měla být vyloučena jak z definice dotčeného výrobku, tak i z tohoto šetření.
(20) Obuvnické výrobní odvětví Společenství prohlašovalo, že v posledních letech hrají zásadní úlohu módní trendy, díky nimž se sportovní obuv dostala do tržního segmentu neformální obuvi.
Současně prohlašovalo, že oba druhy obuvi se prodávají ve stejných obchodech a že zákazníci často kupují a používají obuv STAF i pro jiné než sportovní účely.
Proto by podle názoru výrobního odvětví Společenství neměla být obuv STAF z definice dotčeného výrobku vyloučena.
(21) V tomto ohledu, i kdyby měly módní trendy vliv na výběr a volbu zákazníků, určitě neovlivňují podstatné základní fyzické a technické vlastnosti výrobku; ke změně výše uvedeného závěru tedy nedochází.
(22) Současně se zvažuje skutečnost, že jestliže se v posledních letech stala neformální obuv výjimečně oblíbenou, tento módní trend se týká veškeré neformální obuvi a zvláště pak obuvi podobné sportovního typu nebo dokonce sportovní obuvi bez vlastností obuvi STAF.
I kdyby se obuv STAF v souvislosti s touto módou zaměřenou na neformální obuv též používala pro jiné účely, než pro které je určena, bude to i nadále velmi omezený jev, který navíc nevychází z konkrétních a výjimečných vlastností obuvi STAF, ale pouze ze skutečnosti, že připomíná podobnou sportovní obuv.
(23) Naopak tvrzení, že se kvůli módním trendům zvyšuje spotřeba obuvi STAF na trhu Společenství, není doloženo údaji z dovozu.
Jak je vidět výše, dovoz obuvi STAF – a tedy i spotřeba Společenství, protože tento druh obuvi se hlavně vyrábí v daných dvou dotčených zemích a ve Společenství dochází jen k velmi zanedbatelné výrobě – se v posledních letech ve skutečnosti snížil.
Dále se poukazuje na to, že tvrzení výrobního odvětví Společenství se týká všech druhů sportovní obuvi a nikoli konkrétně obuvi STAF, která byla obecnými módními trendy zasažena jen okrajově, protože – jak je uvedeno výše – vypadá jako podobná sportovní obuv.
(24) Současně se ale uznává, že se někdy obuv STAF prodává v obchodech, které se specializují na jiné než na sportovní zboží, a že tedy může docházet k určité soutěži mezi obuví STAF a ostatními druhy obuvi.
Protože se to ale děje jen v omezeném měřítku, nepovažuje se to za důvod ke změně výše uvedeného závěru.
(25) Jeden členský stát se vyslovil proti vyloučení obuvi STAF z řízení, protože by to podle něj mohlo vést k závažnému riziku obcházení opatření.
To vychází z tvrzení, že prostá fyzická kontrola není dostatečná, aby rozlišila různé druhy obuvi, a že rozdíl lze poznat jen pomocí chemické analýzy materiálů a technických zkoušek mechanických částí obuvi.
(26) I když nelze opravdu vyloučit, že prostá fyzická kontrola není vždy dostatečná, aby rozlišila různé druhy obuvi, toto tvrzení nelze považovat za platný argument pro nevyloučení obuvi STAF.
Rozhodně skutečnost, že někdy může být obtížné fyzicky odlišit různé druhy, nemění nic na výše uvedeném závěru, že obuv STAF by měla být považována za druh odlišný od jiné usňové obuvi.
Mimo to i v mnoha dalších případech nestačí jen fyzická kontrola, aby se zjistilo, zda se na nějaký výrobek mají nebo nemají vztahovat zavedená antidumpingová opatření, a nikdy to nebylo považováno za dostatečné zdůvodnění, aby se na takový výrobek tato opatření vztahovala.
Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(27) Konečně, některé zúčastněné strany tvrdily, že by z řízení měly být vyloučeny všechny druhy sportovní obuvi, tedy nejen obuv STAF.
Tato tvrzení se opírají o stejné argumenty, jako v případě vyloučení obuvi STAF.
V rámci šetření ale bylo zjištěno, že závěry ohledně obuvi STAF neplatí ve stejné míře i pro ostatní obuv, která nemá vlastnosti obuvi STAF. Místo toho bylo zjištěno, že závěry podle předcházejících dvou bodů odůvodnění se též vztahují na tyto druhy obuvi, tj. není zde žádná jasná hranice a existuje vztah přímé soutěže mezi těmito a zbývajícími druhy obuvi.
Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
ii) Dětská obuv
(28) Pro účely tohoto řízení se předběžně stanoví, že se dětskou obuví rozumí obuv se stélkou o délce menší než 24 cm a s kombinovanou podešví a podpatkem nejvýše 3 cm.
Tyto druhy obuvi v současnosti spadají pod kódy KN: ex64032000, ex64033000, 64035111, 64035191, 64035931, 64035991, 64039111, 64039191, 64039931, 64039991 a ex64051000.
Šetřením se bude muset dále určit, zda by tato definice měla být pro účely jakýchkoli konečných opatření upravena.
(29) Je třeba připomenout, že v řízení týkajícím se obuvi se svrškem z usně a z plastické hmoty [3] se mělo za to, že obuv se stélkou o délce menší než 24 cm nespadá do definice dotčeného výrobku.
Bylo to proto, že v té době nebyly dětská obuv a další druhy obuvi se svrškem z usně s ohledem na specifické vlastnosti považovány za stejný výrobek.
Z tohoto důvodu Komise v průběhu tohoto šetření zkoumala, zda taková obuv spadá do definice dotčeného výrobku či zda si zasluhuje samostatné šetření.
(30) Za prvé mezi dětskými botami a jinými druhy bot opravdu existují určité technické a fyzické rozdíly.
Kvůli jejich malé velikosti se výrobní proces značně liší; výroba menší obuvi, která je vhodná pro speciální fyzické vlastnosti dětských chodidel, zejména v raném věku během vývoje svalů a kostí, si vyžaduje specifické dovednosti.
(31) Za druhé dětské boty se často prodávají prostřednictvím jiných distribučních kanálů než ostatní obuv, což též ukazuje, že zákazníci mohou dětské boty považovat za něco jiného, než je obvyklá obuv.
Konkrétněji řečeno, obecně se má za to, že spotřebitelé dětské obuvi zřetelně rozlišují mezi obuví určenou speciálně pro děti a ostatními druhy obuvi.
Kromě toho se trh s dětskými botami v porovnání s botami pro dospělé zdá být méně ovlivňován módními trendy nebo podobnými důvody, místo toho se spíše klade důraz na cenu a kvalitu.
Dalším prvkem, který ovlivňuje přístup spotřebitelů, je skutečnost, že s ohledem na tělesný vývoj dětí mají dětské boty vyšší obrat než ostatní obuv.
Po přezkoumání v tomto stádiu řízení neumožňují argumenty pro a proti zahrnutí dětských bot pod definici dotčeného výrobku dospět ke konečnému závěru.
Proto se Komise rozhodla považovat až do doby, než proběhne další šetření a úvahy v konečné fázi, prozatímně dětské boty za součást dotčeného výrobku.
iii) Ostatní tvrzení
(32) Další tvrzení se týkala toho, že definice výrobku je příliš široká, aby jej bylo možno považovat za jeden výrobek, protože zahrnuje příliš mnoho různých stylů, materiálů a úrovní kvality, a že všechny tyto různé druhy by měly být analyzovány individuálně v rámci samostatných řízení.
Toto tvrzení vychází ze skutečnosti, že definice výrobku se vztahuje na 33 různých kódů KN, takže se údajně týká mnoha různých výrobků, a že různé druhy obuvi mají různé vlastnosti, koncové použití, jinak se zpracovávají a prodávají se odlišným způsobem.
(33) Proto je počet různých kódů KN uvedených v definici výrobku pro zjištění toho, zda je definice výrobku široká nebo úzká, nepodstatný.
Podstatná kritéria použitá pro zjištění, zda je možné výrobek, kterého se šetření týká, považovat za jediný výrobek, tj. jeho základní fyzické a technické vlastnosti, jsou podrobně uvedena výše.
(34) Dále, i když různé druhy obuvi mohou opravdu mít různé konkrétní vlastnosti, šetřením bylo zjištěno, že s výjimkou obuvi STAF se stejně jejich základní vlastnosti neliší.
Mimo to není sama o sobě skutečnost, že dotčený výrobek lze vyrábět odlišným postupem, kritériem pro zjištění dvou nebo i více jasně odlišných výrobků.
Konečně, šetřením bylo také zjištěno, že různé druhy dotčeného výrobku byly obvykle prodávány prostřednictvím stejných distribučních kanálů.
Zatímco některé specializované obchody se soustředí jen na některé konkrétní druhy, naprostá většina distributorů (maloobchodníci, obchodní domy a supermarkety) prodává všechny různé druhy obuvi, protože chtějí nabízet zákazníkům široký sortiment.
(35) Konečně, někteří dovozci tvrdili, že definice výrobku uvedená v oznámení o zahájení řízení je dokonce ještě širší než definice výrobku použitá samotnými žadateli, kteří se údajně soustředili jen na tři druhy obuvi.
(36) Proto se poukazuje na skutečnost, že definice obdobného výrobku uvedená v oznámení o zahájení řízení přesně odpovídá definici uvedené v podnětu.
Tři dané druhy obuvi, na které se odkazuje, byly uvedeny jen pro ilustraci.
V podnětu je skutečně jasně řečeno, že tyto tři druhy představují velkou většinu dovozů z dotčených zemí (více než 50 %).
To jistě nelze považovat za omezení rozsahu řízení jen na tyto tři druhy.
(37) Vzhledem k výše uvedenému bylo tvrzení, že definice výrobku je příliš široká, zamítnuto.
iv) Závěr
(38) Všechny zbývající druhy obuvi, tj. veškerá obuv se svrškem z usně kromě obuvi STAF, sice zahrnují širokou škálu stylů a druhů, ale mají v zásadě stejné základní vlastnosti, použití a to, jak je přijímají zákazníci.
(39) Kromě skutečnosti, že mají stejné základní fyzické a technické vlastnosti, si spolu všechny tyto různé styly a druhy navzájem konkurují a jsou do značné míry zaměnitelné.
To jasně ilustruje skutečnost, že neexistuje jasná dělicí čára mezi těmito různými druhy, tj. existuje celá řada přesahů i konkurence mezi podobnými druhy.
(40) Na závěr se proto pro účely tohoto řízení a v souladu s důsledně uplatňovanou praxí Společenství má za to, že všechny výše popsané druhy, s výjimkou obuvi STAF, tvoří jediný výrobek.
2.2. Dotčený výrobek
(41) Dotčeným výrobkem je obuv se svrškem z usně nebo z kompozitní usně, jak je popsáno výše, pocházející z ČLR a Vietnamu.
(42) Jak je uvedeno výše, šetřením se ukázalo, že všechny druhy obuvi se svrškem z usně mají přes rozdíly týkající se různých druhů a stylů stejné základní fyzické a technické vlastnosti, tj. jedná se o venkovní obuv se svrškem z usně, používají se v zásadě pro stejné účely a lze je považovat za různé druhy téhož výrobku.
(43) Proto se pro účely tohoto šetření dotčeným výrobkem rozumí obuv se svrškem z usně, jak je popsáno v části "Obecná ustanovení" výše, pocházející z ČLR a Vietnamu (dále jen "dotčený výrobek").
Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN: ex64032000, ex64033000, ex64035115, ex64035119, ex64035195, ex64035199, ex64035911, ex64035935, ex64035939, ex64035995, ex64035999, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039911, ex64039933, ex64039936, ex64039938, ex64039993, ex64039996, ex64039998 a ex64051000.
(44) Je třeba poznamenat, že až do 1. ledna 2005 bylo ohledně výrobků pocházejících z ČLR, které spadají pod výše uvedené kódy KN, s výjimkou výrobků, které spadají pod kódy KN 64032000 a ex64033000, a obuvi, která se používá pro sportovní činnosti a je vyráběna pomocí speciální technologie, zavedeno množstevní omezení.
(45) Proto byl přijat závěr, že se pro účely tohoto antidumpingového řízení všechny druhy dotčeného výrobku považují za jeden výrobek.
2.3. Obdobný výrobek
(46) Šetřením bylo zjištěno, že dotčený výrobek a obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná na domácím trhu v ČLR a Vietnamu a obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná ve Společenství výrobním odvětvím Společenství mají podobné základní fyzické a technické vlastnosti a použití a že z pohledu uživatele jsou zaměnitelné.
(47) Některé zúčastněné strany tvrdily, že obuv se svrškem z usně, kterou vyrábí výrobní odvětví Společenství a prodává ji na trhu Společenství, není stejná jako dotčený výrobek.
Podle nich to dokazují hlavně rozdíly mezi těmito výrobky v jakosti, mezi tím, jak je přijímají spotřebitelé, jaké používají distribuční kanály a cenové segmenty.
Dále strany tvrdily, že spotřebitelé ve Společenství obvykle pohlížejí na tento dotčený výrobek jako na lacinější a že tyto výrobky nemají žádné výhody značkového zboží.
(48) V rámci šetření bylo zjištěno, že dovozci vydávali ohledně této věci navzájem si odporující prohlášení.
Pokud tedy někteří z nich tvrdili, že dotčený výrobek má ve srovnání s výrobky vyráběnými ve Společenství obvykle nižší jakost a patří do jiného cenové segmentu, jiní míní, že značková obuv vyráběná v dotčených zemích se dováží za ceny, které jsou vyšší než v případě extrémně laciných a zřejmě i nekvalitních dovozů ze stejných dotčených zemí.
Na druhou stranu bylo v rámci šetření potvrzeno, že ve Společenství se obuv nižší i vyšší třídy vyrábí a prodává prostřednictvím stejných distribučních kanálů jako dotčený výrobek, tj. prostřednictvím nezávislých maloobchodníků, v nespecializovaných supermarketech, obchodních domech atd.
(49) Mimoto se u obuvi ne vždy uvádí země původu, takže je pro spotřebitele velmi obtížné rozlišit mezi obuví, která se vyrábí v dotčených zemích, a obuví ze Společenství.
(50) Z těchto důvodů bylo stanoveno, že bez ohledu na původ si obuv vyráběná v dotčených zemích a ve Společenství konkuruje na všech úrovních trhu a neplatí pro ni různý přístup ze strany spotřebitelů.
Přes případné menší rozdíly mezi dotčeným výrobkem a výrobky Společenství se má za to, že tyto rozdíly neovlivňují základní charakteristiku, vlastnosti a použití výrobků.
(51) Podobně nebyly zjištěny žádné podstatné rozdíly mezi dotčeným výrobkem a obuví se svrškem z usně, kterou vyrábějí a prodávají vývozci/výrobci na svém domácím trhu a kterou prodávají výrobci v Brazílii, jež slouží jako srovnatelná země pro účely stanovení běžné hodnoty v případě společností, které nezískaly status tržního hospodářství.
(52) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl přijat prozatímní závěr, že v souladu s čl. 1 odst. 4 základního nařízení a pro účely tohoto šetření jsou všechny druhy obuvi se svrškem z usně nebo z kompozitní usně, která se vyrábí a prodává v dotčených zemích a v Brazílii, a všechny druhy obuvi, kterou vyrábí a prodává výrobní odvětví Společenství na trhu Společenství, obdobné druhům obuvi vyvážené do Společenství z dotčených zemí.
3. VÝBĚR VZORKU
3.1. Výběr vzorku pro vyvážející výrobce v ČLR a Vietnamu
(53) Vzhledem k vysokému počtu vyvážejících výrobců v ČLR a Vietnamu se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku pro stanovení dumpingu v souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení.
(54) Aby se Komise mohla rozhodnout, zda bude nezbytné provést výběr vzorku, a pokud ano, aby mohla vzorek vybrat, byli vyvážející výrobci požádáni, aby se do 15 dnů po zahájení šetření přihlásili a poskytli základní informace o svém vývozu a domácím prodeji, o svých přesných činnostech ohledně výroby dotčeného výrobku, a aby poskytli jména a popis činností společností, které jsou s nimi ve spojení a které se podílejí na výrobě dotčeného výrobku, případně na jeho prodeji.
Komise též jednala s orgány ČLR a Vietnamu.
3.1.1. Předběžný výběr spolupracujících vyvážejících výrobců
(55) Ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení se přihlásilo a požadované informace poskytlo 163 společností v ČLR a 86 společností ve Vietnamu.
Ovšem vývozy do Společenství během období šetření ohlásilo jen 154 čínských vyvážejících výrobců a 81 vietnamských vyvážejících výrobců.
Tito vyvážející výrobci, kteří vyváželi dotčený výrobek do Společenství během období šetření a vyjádřili přání být součástí vzorku, byli původně považováni za spolupracující společnosti a bylo s nimi počítáno při výběru vzorku.
(56) Vyvážející výrobci, kteří se během výše uvedeného období nepřihlásili nebo včas neposkytli požadované informace, byli považováni za společnosti, které v rámci šetření nespolupracují.
3.1.2. Výběr vzorku
(57) V případě ČLR byl původně vzat v úvahu v souladu s čl. 17 odst.
1 základního nařízení vzorek čtyř největších vyvážejících výrobců. To by umožnilo omezit rozsah šetření při současném zajištění dostatečně reprezentativní úrovně vzorku.
Ovšem během jednání se zúčastněnými stranami zastoupenými v tomto případě čínskými orgány a příslušnými čínskými sdruženími výrobců trvaly čínské orgány na tom, aby bylo v zájmu zvýšení reprezentativnosti vzorku na seznam zařazeno více společností.
Proto byl vzorek podstatně rozšířen až na 13 čínských vyvážejících výrobců, kteří představují více než 20 % objemu čínského vývozu do Společenství.
Čínské orgány výběr vzorku bez výhrad schválily.
(58) V případě Vietnamu byl též původně vzat v úvahu v souladu s čl. 17 odst.
1 základního nařízení vzorek čtyř největších vyvážejících výrobců. Ovšem vzhledem k žádosti čínských orgánů, aby byla zvýšena reprezentativnost vzorku čínských vývozců, a proto, aby se reprezentativnost vzorků mezi těmito dvěma dotčenými zeměmi příliš nelišila, bylo rozhodnuto rozšířit vzorek vietnamských vývozců na osm společností.
Na základě jednání s vietnamskými orgány, které byly ve spojení s vietnamským sdružením výrobců, tyto orgány bez výhrad schválily vzorek sestávající z osmi vietnamských společností.
(59) V souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení byla při výběru vzorku použita tato kritéria:
- velikost vyvážejícího výrobce vzhledem k vývozu do Společenství,
- velikost vyvážejícího výrobce vzhledem k domácímu prodeji.
(60) Pokud jde o druhé výše uvedené kritérium, bylo považováno za důležité, aby byly do vzorku zařazeny i společnosti, které realizují domácí prodej, aby byl vzorek co nejreprezentativnějším průřezem obuvnického výrobního odvětví.
Bylo to nezbytné proto, aby měla Komise k dispozici informace o cenách a nákladech souvisejících s výrobou a s prodejem dotčeného výrobku na domácích trzích dotčených zemí i v tom případě, pokud by někteří nebo všichni vývozci ve vzorku splnili kritéria pro přiznání statusu tržního hospodářství.
Proto byli vybráni jen významní vývozci, kteří současně představují velkou část domácího prodeje.
(61) Vybrané společnosti představovaly podle údajů spolupracujících vývozců přibližně 25 % čínského a 22 % vietnamského objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Společenství a současně přibližně 42 % čínského a 50 % vietnamského domácího prodeje.
Vyloučení obuvi STAF nijak podstatně reprezentativnost vzorků neovlivnilo.
(62) Spolupracující vyvážející výrobci, kteří nakonec nebyli do vzorku zařazeni, byli prostřednictvím čínských nebo vietnamských orgánů informováni o tom, že případná antidumpingová cla týkající se jejich vývozů budou stanovena v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(63) Dotazníky byly zaslány k vyplnění všem společnostem, které byly zařazeny do vzorku, a všechny kromě jedné čínské společnosti zaslaly ve stanovené lhůtě odpovědi.
3.1.3. Individuální zjišťování
(64) Čtyři vyvážející výrobci v ČLR a čtyři vyvážející výrobci ve Vietnamu, kteří nebyli do vzorku zařazeni, požádali o individuální dumpingové rozpětí a ve stanovené lhůtě poskytli potřebné informace, ve smyslu použití ustanovení čl. 9 odst. 6 a čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Ovšem vzhledem k nebývalé velikosti vzorků, které celkem zahrnovaly 20 společností a mnoho dalších ve spojení s nimi, Komise v souladu s čl. 17 odst. 3 základního nařízení došla k závěru, že nelze povolit žádné individuální zjišťování ohledně vyvážejících výrobců v ČLR ani ve Vietnamu, protože by to šetření nepřiměřeně zatížilo a to by nemohlo být ukončeno v přiměřené lhůtě.
3.2. Výběr vzorku výrobců ve Společenství
(65) Pokud jde o výrobce ve Společenství, Komise vybrala vzorek založený hlavně na velikosti příslušných výrobců ve Společenství podle objemu jejich výroby.
Zde vycházela z informací, které jí poskytli samotní výrobci a jejich vnitrostátní sdružení.
V zájmu vytvoření vyváženého obrázku o obuvnickém výrobním odvětví bylo vzato v úvahu i zeměpisné rozmístění výrobců.
Takže vzorek, který v prvé řadě vyjadřuje velikost a význam různých výrobních společností, současně odráží zeměpisné rozptýlení tohoto výrobního odvětví ve Společenství.
Deset výrobců ve vzorku představuje asi 10 % výroby stěžujících si výrobců ve Společenství.
4. DUMPING
4.1. Status tržního hospodářství (STH)
(66) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se v rámci antidumpingových šetření týkajících se dovozů pocházejících z ČLR a Vietnamu stanoví běžná hodnota v souladu s odstavci 1 až 6 uvedeného článku pro ty vyvážející výrobce, u nichž bylo zjištěno, že splňují kritéria uvedená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud tito vyvážející výrobci prokáží, že při výrobě a prodeji obdobného výrobku platí podmínky tržního hospodářství. Tato kritéria jsou stručně – a výhradně pro informaci – shrnuta takto:
1. podnikatelská rozhodnutí a náklady vyplývají z podmínek na trhu, a to bez podstatných zásahů státu;
2. účetní výkazy jsou nezávisle auditovány v souladu s mezinárodními účetními standardy a používány pro všechny účely;
3. nepřežívají žádné podstatné deformace z předcházejícího netržního hospodářského systému;
4. právní předpisy, jimiž se řídí konkurzní a majetkové záležitosti, zajišťují právní jistotu a stabilitu;
5. devizy se směňují podle tržních kurzů.
2 odst. 7 písm. b) základního nařízení ve stanovených lhůtách o přiznání statusu tržního hospodářství a odpověděli na formulář žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
Jeden čínský výrobce ale poté, kdy byla jeho žádost o přiznání statusu tržního hospodářství prozkoumána, odpovědi na dotazník neodevzdal.
Za těchto okolností bylo nezbytné stanovit dumpingové rozpětí pro tohoto výrobce na základě dostupných informací.
Proto je jeho žádost o přiznání statusu tržního hospodářství neplatná a Komise dále analyzovala jen 12 žádostí o status tržního hospodářství podaných zbývajícími čínskými vyvážejícími výrobci ze vzorku.
(68) Komise si opatřila veškeré informace o společnostech vybraných do vzorků, které považovala za nezbytné, a veškeré informace, které jí byly předloženy v žádostech o přiznání statusu tržního hospodářství, si ověřila přímo u příslušných společností.
4.1.1. Rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství vyvážejícím výrobcům v ČLR
(69) V následující tabulce je shrnuto, jak jednotlivé společnosti plní každé z pěti kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník spolupracujících čínských vývozců.
Společnost _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_ Závěr _BAR_
Podnikatelská rozhodnutí _BAR_ Účetnictví _BAR_ Aktiva a "přenos" _BAR_ Právní prostředí _BAR_ Směna deviz _BAR_
Společnost 1 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 2 _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 3 _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 4 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 5 _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 6 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 7 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 8 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 9 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 10 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 11 _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 12 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne STH _BAR_
(70) Dotčené společnosti dostaly příležitost podat připomínky k výše uvedeným zjištěním.
Všech dvanáct společností vyjádřilo s rozhodnutím nesouhlas a prohlásilo, že by jim měl být status tržního hospodářství přiznán.
(71) Za prvé je třeba poznamenat, že čtyři čínští vyvážející výrobci ze vzorku nesplnili ani jedno z 5 kritérií pro přiznání statusu tržního hospodářství.
Bylo tomu tak proto, že poskytli zcela nedostatečné informace, takže nebylo možno učinit žádné závěry o tom, zda plní příslušná kritéria.
Proto se má za to, že tato kritéria nesplnili.
(72) Za druhé je třeba připomenout, že je obvyklou praxí Komise zjišťovat, zda podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství splňuje celá skupina společností, které jsou ve spojení.
Proto v případech, kdy je výrobcem nebo prodávajícím dotčeného výrobku nějaká pobočka nebo jiná společnost ve spojení s žadatelem v ČLR, všechny tyto společnosti ve spojení jsou povinny předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství.
Nesplnění této podmínky ze strany všech čtyř vyvážejících výrobců ve vzorku, jak je uvedeno v 71. bodě odůvodnění, vedlo k tomu, že nebylo možno stanovit, zda tyto skupiny jako celek splnily všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(73) Pokud jde o 1. kritérium ("Podnikatelská rozhodnutí vyplývající z tržních podmínek, bez podstatných zásahů státu, a náklady vyplývající z tržních hodnot"), byl přijat závěr, že žádný z 12 čínských vyvážejících výrobců ze vzorku neprokázal, že toto kritérium splňuje.
Zvláště pak důvody pro nesplnění 1. kritéria zahrnovaly existenci prodejních omezení uvedených ve stanovách a/nebo obchodních povoleních nebo v jednom případě de facto prodejní omezení na straně společností ze vzorku, která vyplývají ze zásahů státu.
Společnosti ze vzorku při jejich zveřejnění tvrdily, že tato omezení nejsou podstatná, protože jsou údajně zastaralá a jedná se jen o nezávazné vnitropodnikové předpisy.
Ovšem na základě těchto dokumentů mimo jiné společnost obchoduje se svým zbožím.
Ve skutečnosti a v rozporu s tímto tvrzením čínské orgány povolí provoz společnosti jen na základě stanov a obchodního povolení, které tvoří konkrétní právní rámec činnosti dané společnosti.
(74) Pokud jde o 2. kritérium ("Firmy mají jednoznačný soubor účetních výkazů nezávisle auditovaných v souladu s mezinárodními účetními standardy a používají je pro všechny účely"), sedm společností neprokázalo, že plní podmínku uvedenou v čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení. Ve skutečnosti bylo účetnictví v těchto případech plné chyb.
Například auditovaná účetní rozvaha jednoho vývozce vždy nevykazovala skutečnou tržní hodnotu aktiv a pasiv, protože nebyly zaúčtovány v okamžiku pořízení (když byly zakoupeny), ale v okamžiku úhrady.
Ovšem toto porušení základních mezinárodních účetních standardů (dále jen "IAS"), konkrétně zásady časového rozlišení, nebylo auditory vůbec zaznamenáno.
Tudíž nebyly účetní výkazy auditovány v souladu s mezinárodními účetními standardy.
V jiném případě byly účetní výkazy nejasné, protože nebyly kompletní důležité položky.
Ani o tom se auditoři nezmínili.
Při jejich zveřejnění nebylo poskytnuto přesvědčivé vysvětlení.
Mimoto dva vyvážející výrobci ze vzorku nedodrželi doporučení auditorů ohledně zaúčtování časově rozlišených položek, pronájmu pozemků, rezerv k nedobytným pohledávkám, odpisů základních prostředků a zásob v účetním období následujícím po auditu, aby jejich účetnictví bylo správné.
(75) Devět společností neprokázalo splnění 3. kritéria ("V oblasti výrobních nákladů a finanční situace nepřežívají žádné deformace z předcházejícího netržního hospodářského systému").
V daných případech bylo zvláště zjištěno, že práva k užívání pozemků nebo strojů nebyly dotčeným vývozcům předány za tržních podmínek, což ve skutečnosti zakládá deformaci nákladů a finanční situace přežívající z netržního hospodářského systému.
Po zveřejnění někteří čínští vyvážející výrobci ze vzorku tato zjištění napadli.
Nepodařilo se jim ale patřičně odůvodnit tvrzení, že tato aktiva získali za tržních podmínek.
(76) Pokud jde o 4. kritérium ("Dotčené firmy podléhají právním předpisům, jimiž se řídí konkurzní a majetkové záležitosti a které zajišťují právní jistotu a stabilitu činnosti těchto firem"), ohledně čtyř výrobců, kteří neposkytli dostatečné informace, bylo rozhodnuto, že vzhledem k tomu, že tyto informace nejsou k dispozici, tito výrobci neprokázali, že by toto kritérium splnili.
(77) Konečně, stejné čtyři společnosti, vzhledem k tomu, že neposkytly dostatečné informace, současně neprokázaly, že splnily 5. kritérium ("Devizy se směňují podle tržních kurzů").
4.1.2. Rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu
(78) V následující tabulce je shrnuto, jak jednotlivé společnosti plní každé z pěti kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník spolupracujících vietnamských vývozců.
Společnost _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_ Závěr _BAR_
Podnikatelská rozhodnutí _BAR_ Účetnictví _BAR_ Aktiva a "přenos" _BAR_ Právní prostředí _BAR_ Směna deviz _BAR_
Společnost 1 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 2 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 3 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 4 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 5 _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 6 _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 7 _BAR_ ano _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
Společnost 8 _BAR_ ano _BAR_ ne _BAR_ ne _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ne STH _BAR_
(79) Dotčené společnosti dostaly příležitost podat připomínky k výše uvedeným zjištěním.
Všech osm společností vyjádřilo s rozhodnutím nesouhlas a prohlásilo, že by jim měl být status tržního hospodářství přiznán.
(80) Pokud jde o 1. kritérium, šest společností neprokázalo, že jejich podnikatelská rozhodnutí vyplývají z tržních podmínek a jsou bez podstatných zásahů státu.
(81) Čtyři z nich podnikají za podmínky, že vyvezou celou svou produkci nebo alespoň její podstatnou část.
Dotčené společnosti tvrdily, že mohou prodávat i na domácím trhu.
Ve svých podkladech ale neposkytly žádné podstatné protiargumenty.
Tyto společnosti pouze uváděly, že mohou požádat o změnu investiční licence, pokud by chtěly prodávat na domácím trhu, případně že množstevní prodejní omezení jsou uvalena z daňových důvodů.
V tomto ohledu mohou útvary Komise jen poznamenat, že společnosti zřejmě mohou tato omezení ze své investiční licence odstranit, ale ani během období šetření ani kdykoli později o tuto změnu nepožádaly.
Tyto společnosti tudíž stále podléhaly prodejním kvótám, a tedy nemohly podnikatelským rozhodnutím reagovat na vývoj trhu.
Tato tvrzení tedy byla zamítnuta.
(82) Pokud jde o zbývající dvě společnosti, bylo zjištěno, že jsou zcela ve vlastnictví státu a jejich vedení podléhá přímo státu.
Obě tyto společnosti se ohradily proti tomu, že u nich dochází k podstatným zásahům ze strany státu, ale nepředložily žádné dodatečné důkazy na podporu svého tvrzení.
Jejich tvrzení tedy byla zamítnuta.
(83) Pokud se jedná o 2. kritérium, podmínku uvedenou v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení nesplnilo sedm společností.
(84) Tři společnosti neměly své účetnictví auditované ani nezveřejňovaly účetní závěrku.
V případě dalších tří společností nebylo možné zaručit, že jejich účetní výkazy jsou v souladu s mezinárodními účetními standardy a že jsou používány pro všechny účely, jelikož auditoři ve zveřejněných účetních výkazech zvláště uvedli, že účelem tohoto účetnictví není předkládat informace o finančním postavení společnosti v souladu s účetními zásadami a s všeobecně uznávanou praxí v zemích a v jurisdikcích jiných než ve Vietnamu.
To je v rozporu s IAS, které v publikaci "Koncepční rámec pro sestavování a předkládání účetní závěrky" uvádějí, že "účelem účetní závěrky je poskytnout informace o finanční situaci, výkonnosti a změnách finanční situace entity, které jsou užitečné pro širokou škálu uživatelů při jejich ekonomickém rozhodování".
Mimo to se v IAS1 uvádí, že entity, jejichž účetní závěrky jsou v souladu s IAS, jsou povinny o tom vydat v poznámkách výslovné a bezvýhradné prohlášení, což zřejmě není případ těchto společností.
(85) V případě dvou z těchto společností upozornili jejich auditoři ve zprávě na závažné problémy a v jednom případě bylo zjištěno, že ověření provedené auditory je příliš nedostatečné, aby bylo zaručeno, že jejich účetnictví je spolehlivé.
(86) Sedm dotčených vyvážejících výrobců tyto závěry napadlo.
Ovšem vzhledem k i) absenci auditovaných účtů v případě tří z nich, ii) zásadním problémům, na které ve dvou dalších případech upozornili ve zprávě sami auditoři, a iii) zásadnímu upozornění ze strany auditorů posledních dvou společností, jež obsahovalo jasné varování těm, kdo používá jejich účetnictví, že není v souladu s obecně přijatelnými účetními zásadami, podání těchto sedmi společností neobsahovala žádné nové skutečnosti, aby útvary Komise mohly tyto závěry změnit; jejich tvrzení tedy byla zamítnuta.
(87) Pokud jde o 3. kritérium, vzhledem k situaci týkající se práv na užívání pozemků, která neodpovídají podmínkám tržního hospodářství, ale nadále jsou centrálně řízena úřady, zvláště pokud jde o stanovení a následné úpravy ceny, žádná ze společností neprokázala, že nepřežívají žádné deformace z předcházejícího netržního hospodářského systému.
Navíc v případě tří z těchto společností byly zjištěny deformace přežívající z netržního hospodářského systému, které se speciálně týkaly oceňování aktiv.
Tyto společnosti uvedené závěry napadly, ale nepřinesly nic nového na podporu svého tvrzení; jejich tvrzení tedy byla zamítnuta.
(88) Bylo zjištěno, že všech osm společností splňuje 4. a 5. kritérium.
(89) Dále se připomíná, že je obvyklou praxí Komise zkoumat, zda skupiny společností ve spojení plní dané podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství i jako celek, a proto v případech, kdy nějaká pobočka nebo společnost ve spojení s žadatelem ve Vietnamu vyrábí, případně prodává dotčený výrobek, tato společnost je vyzvána, aby podala samostatnou žádost o status tržního hospodářství.
V tomto ohledu nepodaly dvě společnosti žádost o status tržního hospodářství za jednoho svého vietnamského výrobce ve spojení, takže nebylo možné zjistit, zda tato skupina jako celek splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(90) Následně byl přijat závěr, že žádná z uvedených společností nesplňuje všechny podmínky, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
4.2. Individuální zacházení
(91) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případně stanoví celostátní clo, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria uvedená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení.
(92) Pokud se týká ČLR, vyvážející výrobci, kteří žádali o přiznání statusu tržního hospodářství, též požádali o individuální zacházení, pokud jim nebude přiznán status tržního hospodářství.
(93) Na základě dostupných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti neprokázaly, že v souhrnu splňují všechny podmínky pro přiznání individuálního zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení.
(94) Zvláště bylo zjištěno, že vzhledem k tomu, že žádný výrobce při výše uvedené analýze statusu tržního hospodářství neprokázal splnění 1. kritéria, protože čínští vyvážející výrobci ve vzorku jsou de iure nebo de facto povinni vyvézt veškerou nebo podstatnou část své produkce a nemohou svobodně stanovit množství, které výrobce vyváží, ani podmínky prodeje, ale že tyto hodnoty podléhají správnímu povolení v souladu se stanovami, případně obchodnímu povolení. Proto všichni čínští vyvážející výrobci ve vzorku neprokázali, že splňují podmínky uvedené v čl. 9 odst. 5 písm. b) základního nařízení, kde se požaduje de iure a de facto svobodné rozhodování o vývozu. Dále se má za to, že čtyři společnosti, které nesplnily 5. kritérium v rámci analýzy statusu tržního hospodářství, nesplňují ani kritérium podle čl. 9 odst. 5 písm. d) základního nařízení, tj. že nesměňují devizy podle tržních kurzů.
(95) Pokud se týká Vietnamu, vyvážející výrobci, kteří žádali o přiznání statusu tržního hospodářství, též požádali o individuální zacházení, pokud jim nebude přiznán status tržního hospodářství.
(96) Na základě dostupných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti neprokázaly, že v souhrnu splňují všechny podmínky pro přiznání individuálního zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení.
(97) Zvláště bylo při výše uvedené analýze statusu tržního hospodářství zjištěno, že v případě čtyř společností nebylo vyvážené množství svobodně stanoveno společností, ale že bylo stanoveno v obchodním povolení společnosti.
V případě dvou společností stoprocentně vlastněných státem bylo stanoveno, že neprokázaly, že jsou zavedena odpovídající opatření k zabránění zásahům státu.
Pokud jde o zbývající dvě společnosti, bylo zjištěno, že jsou ve spojení s třetí společností, která podmínky pro přiznání individuálního zacházení v souladu s čl. 9 odst.
5 základního nařízení nesplňuje, protože podléhá omezením na vývoz a státním zásahům do vnitřní struktury a rozhodování. Pokud by byly v případě těchto tří společností ve spojení stanoveny rozdílné celní sazby, hrozilo by riziko jejich obcházení, takže prvním dvěma společnostem nemohlo být přiznáno individuální zacházení.
4.3. Běžná hodnota
4.3.1. Srovnatelná země
(98) Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení je třeba v případě dovozů ze zemí, kde není zavedeno tržní hospodářství, a pokud nelze přiznat status tržního hospodářství, ohledně zemí uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení, stanovit běžnou hodnotu na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve srovnatelné zemi.
(99) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že hodlá jako vhodnou srovnatelnou zemi použít pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR a Vietnam Brazílii, a vyzvala zúčastněné země, aby se k tomu vyjádřily.
(100) Spolupracující vyvážející výrobci zaslali připomínky, v nichž navrhovali jako srovnatelné země Thajsko, Indii nebo Indonésii, které jsou podle nich vhodnější než Brazílie.
Hlavními argumenty proti Brazílii bylo to, že Brazílie se liší od ČLR i Vietnamu z hlediska svého sociálně-ekonomického i kulturního vývoje i pokud jde o HNP na jednoho obyvatele, že se v ní téměř nevyrábí obuv STAF a že se tato země též odlišuje od Číny i od Vietnamu, pokud jde o pracovní náklady a o dostupnost surovin.
(101) Některé ze zúčastněných zemí, které navrhovaly jiné srovnatelné země než Brazílii, tvrdily, že během předcházejícího šetření ohledně dovozu některé obuvi se svrškem z usně nebo z plastické hmoty pocházející z ČLR, Indonésie a Thajska [4] byla jako srovnatelná země zvolena Indonésie, a že by proto měla být zvolena i pro toto šetření.
(102) Komise vyzvala ke spolupráci vývozce z Brazílie a ostatních potenciálních srovnatelných zemí, jako např. z Indie, z Indonésie a z Thajska.
Rozeslala dopisy více než 50 společnostem v Brazílii i v Indii a více než 20 společnostem v Indonésii.
Mimo to útvary Komise kontaktovaly Sdružení thajského obuvnického průmyslu a získaly ke spolupráci šest thajských vyvážejících výrobců.
Ze všech společností oslovených v ostatních zemích se spoluprací v rámci šetření souhlasil jeden indický vyvážející výrobce, dva indonéští vyvážející výrobci a osm brazilských vyvážejících výrobců.
Reprezentativnost domácích prodejů
(103) Jedním z nejdůležitějších kritérií pro výběr srovnatelné země je reprezentativnost domácího prodeje ve srovnatelné zemi ve srovnání s vývozem dotčeného výrobku pocházejícího ze země bez tržního hospodářství nebo ze zemí dotčených šetřením. Proto v souladu s čl.
2 odst. 2 základního nařízení, který platí i pro srovnatelnou zemi, budou domácí ceny ve srovnatelné zemi obvykle považovány za reprezentativní, pokud jejich objem činí alespoň 5 % množství, které je do Evropské unie vyváženo ze země bez tržního hospodářství.
(104) Pokud jde o Indonésii, stojí za zmínku, že dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci uváděli objem domácího prodeje, který nebyl ve srovnání s vývozy pocházejícími z dotčených zemí dostatečně reprezentativní.
(105) Pokud jde o Indii, přihlásil se jen jeden spolupracující vývozce.
Objem jeho domácího prodeje ale činil méně než 5 % vývozu z Vietnamu, a proto nebyl vzhledem k celkovému vývozu z dotčených zemí dostatečně reprezentativní.
(106) Pokud jde o Thajsko, přihlásilo se šest vyvážejících výrobců, kteří spolupracovali tím způsobem, že odpověděli na dotazník.
Objem jejich domácího prodeje nedosahoval ani 5 % vývozů z ČLR nebo Vietnamu, a proto nebyl vzhledem k celkovému vývozu z dotčených zemí dostatečně reprezentativní.
Proto nebylo Thajsko vybráno jako vhodná srovnatelná země.
(107) Naopak tři hlavní brazilští vyvážející výrobci z osmi spolupracujících ohlásili domácí prodej, jehož objem u každého z nich činil více než 50 % jejich vlastního vývozu, a bylo zjištěno, že jejich souhrnný domácí prodej též činí nejméně 5 % vývozů z obou dotčených zemí.
(108) Na základě výše uvedených skutečností se zdá, že Brazílie je nejvhodnější volbou vzhledem k reprezentativnosti svého domácího prodeje, takže bylo možné vyhnout se nutnosti provádět výpočet běžné hodnoty a jejím případným četným úpravám.
Soutěžní prostředí ve srovnávané zemi
(109) Výběr Brazílie jako srovnatelné země je vhodný i pokud se jedná o soutěžní prostředí, protože tam působí více než 7000 výrobců, jejichž celková produkce v roce 2004 činila více než 700 milionů párů bot, a domácí spotřeba dosáhla v roce 2004 více než 500 milionů párů.
V roce 2004 bylo vyvezeno přibližně 200 milionů párů bot, z toho se ve více než 50 % případů jednalo o obuv se svrškem z usně.
Brazílie hlavně vyváží do Severní Ameriky (USA a Kanada), Jižní Ameriky a Evropy.
Dovozy činily v roce 2004 přibližně 9 milionů párů bot, z toho asi 80 % se týkalo obuvi pocházející z dotčených zemí.
(110) Podle údajů za rok 2003 bylo též zjištěno, že Brazílie má nejvyšší domácí spotřebu bot na jednoho obyvatele (2,7) před Thajskem (2,3), Indonésií (1,7) a Indií (0,6) (v tom jsou zahrnuty všechny druhy bot).
Sportovní obuv vyráběná speciální technologií
(111) Pokud jde o skutečnost, že v Brazílii se téměř nevyrábí obuv STAF, tento argument byl považován za nepodstatný, protože bylo rozhodnuto, že tento druh obuvi nebude zařazen do šetření, jak je popsáno v 19. bodě odůvodnění.
Sociálně-ekonomický a kulturní vývoj
(112) Některé strany tvrdily, že Brazílie se příliš liší od ČLR i Vietnamu z hlediska sociálně-ekonomického a kulturního vývoje i HNP na jednoho obyvatele.
(113) Za prvé je třeba poznamenat, že rozdíly v kulturním vývoji jsou při výběru srovnatelné země považovány za nepodstatné, protože srovnatelná země má odrážet podmínky tržního hospodářství a nikoli srovnatelnou úroveň kulturního vývoje.
(114) Pokud se jedná o použití země s odlišným hospodářským vývojem, je třeba uvést, že země, kde není tržní hospodářství nebo přechodná ekonomika, samozřejmě nemá stejné hospodářské rysy jako země s tržní ekonomikou.
Není neobvyklé, že takové rozdíly existují mezi srovnatelnou zemí a zemí bez tržního hospodářství nebo přechodnou ekonomikou.
Nijak to ale nebrání tomu, aby byla Brazílie vybrána jako srovnatelná země, pokud je z hlediska ostatních zvažovaných činitelů vhodnější.
(115) Stejný závěr lze učinit i ohledně rozdílů v příjmu na jednoho obyvatele, což je též jeden z ukazatelů hospodářského rozvoje.
Mimo to stojí za zmínku, že podle hlavního kritéria Světové banky pro třídění ekonomik, tj. hrubého národního důchodu na jednoho obyvatele, patří Brazílie do stejné kategorie jako ČLR, Thajsko a Indonésie.
Mzdové náklady
(116) Několik zúčastněných stran zdůrazňovalo skutečnost, že v Brazílii jsou mzdové náklady vyšší než ve Vietnamu a Číně a že Indie, Indonésie nebo Thajsko, jejichž mzdové náklady jsou srovnatelnější, by byly vhodnějšími srovnatelnými zeměmi.
(117) V tomto ohledu je třeba připomenout, že srovnatelná země nemusí být nutně vybrána ze zemí, které mají stejné nebo co nejpodobnější náklady jako dotčené země, protože to jsou právě náklady dotčených zemí, o kterých se má za to, že jsou ovlivněné skutečností, že v těchto zemích není tržní hospodářství nebo že jde o přechodnou ekonomiku.
Jak je uvedeno v 114. bodě odůvodnění, země s odlišnou úrovní hospodářského vývoje může být vybrána jako srovnatelná země pro zemi, kde není tržní hospodářství nebo jejíž ekonomika se nachází v přechodné etapě.
Podobně se ani mzdové náklady, které odrážejí stav hospodářského rozvoje země, nepovažují samy o sobě za podstatné kritérium.
(118) V každém případě, jak je uvedeno výše, úroveň spolupráce ze strany indických, thajských a indonéských vyvážejících výrobců nemohla doložit dostatečnou úroveň reprezentativnosti jejich domácího prodeje.
Pokud by kterákoli z těchto zemí byla použita pro srovnání, vedlo by to ke zbytečnému používání početně zjištěné běžné hodnoty a četným úpravám.
Rozdíly ve struktuře výrobních nákladů
(119) Zúčastněné strany dále tvrdily, že Brazílie a dotčené země mají odlišnou strukturu nákladů, protože některé náklady (výzkum a vývoj, design atd.), které v případě čínských a vietnamských vývozců nesou zákazníci, vznikají samy brazilským výrobcům a jsou zahrnuty do jejich výrobních nákladů.
(120) Opravdu bylo zjištěno, že v některých případech vývozci v dotčených zemích prodávali dotčený výrobek bývalým výrobcům ve Společenství, kteří stále nesou výše uvedené položky výrobních nákladů a prodávají výrobek pod svojí vlastní značkou.
To ale není důvod k tomu, aby byla Brazílie zamítnuta jako vhodná srovnatelná země, protože při stanovení běžné hodnoty lze použít ohledně těchto nákladů úpravy.
(121) Zúčastněné strany dále argumentovaly rozdílným přístupem k surovinám, zvláště k usni, mezi Brazílií na jedné straně a ČLR a Vietnamem na straně druhé.
Toto tvrzení ale bylo označeno za vzájemně si odporující a nepřinášející žádné podstatné důkazy, proč by měly být jiné země vhodnější.
Některé zúčastněné strany například tvrdily, že v dotčených zemích jsou suroviny k dispozici v neomezeném množství, zatímco v Brazílii jsou dostupné jen nejzákladnější suroviny.
Ostatní zúčastněné strany naopak tvrdily, že dotčené země musejí dovážet hovězí kůže a nemají stejný přístup k surovinám jako Brazílie, kde existuje rozsáhlá a zavedená výroba surové kůže.
(122) Ovšem některé strany zase potvrdily, že Brazílie má lepší přístup k usni, než mají dotčené země.
Konkrétně, v Brazílii je jedno z největších komerčně chovaných stád hovězího dobytka, stejně jako stovky společností, které se specializují na vydělávání kůže a její dokončovací úpravy.
Brazilský kožedělný průmysl každoročně produkuje více než 30 milionů usní, z nichž jen 40 % spotřebovává brazilský trh koženého zboží (obuv, kožené zboží, nábytek).
Toto know-how týkající se zpracování a dostupnosti surovin může jen snižovat brazilské výrobní náklady.
Proto bylo zamítnuto tvrzení, že výběr Brazílie by nebyl z hlediska přístupu k surovinám vhodný.
(123) Stejné strany potom tvrdily, že dotčené země používají méně kvalitní usně než brazilští výrobci.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ohledně čínských a vietnamských vyvážejících výrobců, kteří tvořili část vzorků, prokázalo, že používali kvalitnější usně než brazilští výrobci.
To ale není důvod pro to, aby byla Brazílie odmítnuta jako vhodná srovnatelná země, protože lze provést úpravy ohledně rozdílů ve fyzických vlastnostech, aby se tak vyjádřily rozdíly týkající se kvality usní.
(124) Ve světle výše uvedených okolností byl přijat závěr, že Brazílie je vhodná srovnatelná země.
4.3.2. Stanovení běžné hodnoty ve srovnatelné zemi
(125) Poté, co byla Brazílie vybrána jako srovnatelná země, běžná hodnota byla vypočítána na základě údajů ověřených na místě u tří hlavních spolupracujících brazilských výrobců.
(126) Bylo zjištěno, že domácí prodej těchto tří brazilských výrobců obdobného výrobku je reprezentativní ve srovnání s dotčeným výrobkem vyváženým do Společenství vyvážejícími výrobci v ČLR a Vietnamu.
(127) Dále bylo zkoumáno, zda domácí prodej probíhá jako běžný obchodní styk, a to zjištěním poměru ziskového prodeje nezávislým odběratelům.
Kontrolou u tří hlavních výrobců se prokázalo, že jejich objem prodeje za čistou prodejní cenu, která se rovná jednotkové ceně nebo je vyšší, činil více než 80 % celkového objemu prodeje každého výrobce.
Proto běžná hodnota vycházela ze skutečné ceny na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr cen všech domácích prodejů tohoto typu výrobku uskutečněných v průběhu období šetření, bez ohledu na to, zda tyto prodeje byly ziskové nebo ne.
4.4. Vývozní cena
(128) Vyvážející výrobci uskutečnili své vývozy do Společenství buď přímo nezávislým odběratelům nebo prostřednictvím obchodních společností, které nejsou ve spojení, se sídlem mimo Společenství.
(129) Pokud se vývozy do Společenství uskutečňovaly přímo nezávislým odběratelům, vývozní ceny vycházely z ceny skutečně zaplacené nebo splatné za dotčený výrobek v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
(130) Pokud se vývozy do Společenství uskutečňovaly prostřednictvím obchodních společností, které nejsou ve spojení, vývozní ceny vycházely z cen výrobku v okamžiku, kdy dotčený výrobce prodával výrobek na vývoz obchodní společnosti, tj. kupujícímu, který není ve spojení, v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
4.5. Srovnání
(131) Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny vycházelo z ceny ze závodu.
(132) V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly připočítány úpravy týkající se rozdílů, které mají vliv na cenu a srovnatelnost ceny v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení. V případě všech šetřených vyvážejících výrobců byly provedeny úpravy ohledně rozdílů v nákladech na dopravu, na námořní přepravné a v nákladech na pojištění, manipulaci, nakládání a ve vedlejších nákladech, nákladech na balení, nákladech na získání úvěru, nákladech na záruku a na jistotu a provizi, pokud připadaly v úvahu a byly odůvodněné. Byly provedeny též úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. a) základního nařízení týkající se jakosti usní a podle čl. 2 odst. 10 písm. k) základního nařízení ohledně nákladů na výzkum a vývoj a design.
(133) V případě vyvážených typů výrobků, které se na brazilském domácím trhu neprodávají, byly při stanovení běžných hodnot použity ceny domácího prodeje podobných typů výrobků, v odůvodněných případech patřičně upravené.
4.6. Dumpingová rozpětí
4.6.1. Obecná metodika
2 odst. 11 a 12 základního nařízení byla dumpingová rozpětí stanovena na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle typu výrobku a vážené průměrné vývozní ceny podle typu výrobku, jak je uvedeno výše.
Vzhledem k tomu, že žádný vyvážející výrobce ze vzorku nesplnil kritéria pro přiznání statusu tržního hospodářství ani kritéria pro přiznání individuálního zacházení, bylo vypočítáno jedno vážené průměrné dumpingové rozpětí pro všechny společnosti ze vzorku vývozců v ČLR a další vážené průměrné dumpingové rozpětí pro společnosti ze vzorku vývozců ve Vietnamu.
(135) Dumpingové rozpětí platné pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří se přihlásili ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení, ale nejsou součástí vzorku ani nejsou šetřeni samostatně, bylo stanoveno na základě váženého průměru dumpingových rozpětí společností ze vzorku v souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(136) V případě vyvážejících výrobců, kteří neodpověděli na dotazník Komise ani se jinak nepřihlásili, bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě dostupných skutečností v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení.
(137) Aby bylo možno stanovit dumpingové rozpětí pro nespolupracující vyvážející výrobce, byla nejprve stanovena úroveň nedostatečné spolupráce.
Proto byl srovnán objem vývozů do Společenství, který uváděli spolupracující vyvážející výrobci, s příslušnými dovozními statistikami Eurostatu.
(138) Pokud byla úroveň spolupráce nízká, tj. méně než 80 % celkových vývozů dotčeného výrobku spolupracujících výrobců, považovalo se za správné, aby bylo pro nespolupracující vyvážející výrobce stanoveno vyšší dumpingové rozpětí, než kolik činí nejvyšší dumpingové rozpětí stanovené pro spolupracující vyvážející výrobce.
V takových případech tedy bylo dumpingové rozpětí stanoveno ve výši, která odpovídá váženému průměrnému dumpingovému rozpětí nejprodávanějších typů výrobků spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří mají nejvyšší dumpingová rozpětí.
(139) Pokud byla úroveň spolupráce vysoká, tj. nejméně 80 % celkových vývozů dotčeného výrobku spolupracujících výrobců, považovalo se za správné, aby bylo pro všechny nespolupracující vyvážející výrobce stanoveno dumpingové rozpětí ve výši váženého průměrného dumpingového rozpětí, které bylo stanoveno pro spolupracující vyvážející výrobce v dotčené zemi.
(140) Patří k důsledné praxi Komise, že vyvážející výrobce ve spojení nebo vyvážející výrobce, kteří patří do stejné skupiny společností, považuje pro účely stanovení dumpingového rozpětí za jedinou entitu, a tedy pro ně stanoví jediné dumpingové rozpětí.
Je tomu tak zvláště proto, že v případě stanovení individuálních dumpingových rozpětí by mohlo docházet k obcházení antidumpingových opatření, která by se tak stala neúčinnými, protože by pak vyvážející výrobci ve spojení mohli směrovat své vývozy do Společenství prostřednictvím společnosti, která má nejnižší individuální dumpingové rozpětí.
(141) V souladu s touto praxí bylo zjištěno, že tři vietnamští vyvážející výrobci ve spojení byly samostatně ve spojení s jinými třemi vyvážejícími výrobci.
V případě těchto vyvážejících výrobců bylo rozhodnuto nejprve stanovit dumpingové rozpětí pro každou z těchto šesti společností.
Pak bylo stanoveno vážené průměrné dumpingové rozpětí pro každou z těchto tří skupin společností, které jsou ve spojení, a to na základě dumpingového rozpětí pro obě společnosti v každé skupině.
(142) Srovnáním údajů o vývozech do Společenství, které poskytli vyvážející výrobci v každé jednotlivé zemi vývozu, s celkovým objemem dovozů pocházejících z jednotlivých zemí vývozu byla zjištěna vysoká úroveň spolupráce, protože tyto vývozy činily během období šetření více než 90 % celkových dovozů do Společenství z jednotlivých zemí vývozu.
(143) Proto bylo celostátní průměrné dumpingové rozpětí jednotlivých zemí vývozu stanoveno na základě váženého průměrného dumpingového rozpětí těchto spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, jejichž informace o vývozních cenách bylo možné považovat za spolehlivé.
Je třeba poznamenat, že nebylo možné použít údaje o vývozní ceně od čtyř čínských vyvážejících výrobců ze vzorku, protože předložili nespolehlivé informace o transakcích, které například zahrnovaly jiné než dotčené výrobky nebo neodpovídaly podkladovým dokladům.
Proto bylo celostátní průměrné dumpingové rozpětí vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením použito pro všechny ostatní vyvážející výrobce v dané zemi vývozu.
Vzhledem k tomu, že bylo v souladu s vysvětlením uvedeným v 134. bodě odůvodnění stanoveno jedno dumpingové rozpětí pro vývozce ze vzorku v ČLR a jedno pro vývozce ve Vietnamu, tato dumpingová rozpětí by se měla použít pro všechny ostatní vyvážející výrobce v dotčených zemích.
4.6.2. Dumpingová rozpětí
a) Čínská lidová republika
Prozatímní celostátní dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství, činí 21,4 %.
b) Vietnam
Prozatímní celostátní dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství, činí 64,0 %.
5. ÚJMA
5.1. Obecná ustanovení
(144) Vzhledem k výše uvedeným prozatímním závěrům o rozsahu výrobku je třeba poznamenat, že z níže analyzovaných údajů byly vyloučeny veškeré údaje týkající se obuvi STAF.
(145) Byla provedena předběžná analýza újmy s ohledem na dotčený výrobek, včetně dětských bot.
Jelikož je třeba dospět k prozatímnímu zjištění o materiální újmě u dovozů, na které se vztahují prozatímní opatření, týká se následující podrobná analýza dovozů s výjimkou dětských bot, neboť se předběžně počítá s tím, že dětské boty budou z použití těchto opatření z důvodů vycházejících ze zájmu Společenství vyloučeny.
To je považováno za nutné, jelikož tato analýza se pojí s opatřeními, která musí být založena na úrovních odstranění újmy, jež se při vyloučení dětské obuvi liší.
Je však třeba poznamenat, že vyloučení dětských bot neovlivní celkové prozatímní závěry týkající se újmy.
Ať se uvedená opatření na dětské boty vztahovat budou nebo ne, zůstávají všechny podstatné faktory újmy podobné.
5.2. Výroba ve Společenství
(146) Ve Společenství vyrábí dotčený výrobek více než osm tisíc výrobců.
Přibližně 80 % výroby ve Společenství je koncentrováno v Itálii, v Portugalsku a ve Španělsku.
Obuv se dále vyrábí téměř ve všech ostatních členských státech, i když v menším rozsahu.
(147) Některé strany tvrdily, že přestože nevyrábějí dotčený výrobek ve Společenství, měly by stejně být považovány za výrobce ve Společenství, protože ve Společenství vykonávají návrhářskou, značkovou, výzkumnou a vývojovou, řídící a maloobchodní činnost.
(148) Zavedená praxe je taková, že za výrobce ve Společenství lze považovat jen společnosti, které působí ve Společenství v oblasti výroby.
V případě tradičních výrobců ve Společenství se veškerá návrhářská a výrobní činnost odehrává ve Společenství.
Ostatní výrobci ve Společenství mohou nakupovat části obuvi, obvykle svršky, ze zdrojů mimo Společenství, ale samotná výroba obuvi se odehrává ve Společenství a výsledný výrobek se stále považuje za výrobek pocházející z Evropského společenství. Je tomu tak proto, že operace s největší přidanou hodnotou se odehrávají ve Společenství.
Také to žádná zúčastněná strana nenapadla.
Situace subjektů uvedených v předcházejícím bodě odůvodnění se liší v tom smyslu, že i když se design a vývoj částečně provádí ve Společenství, neplatí to pro výrobu a vývoj výrobků na úrovni výrobního závodu.
Výsledný výrobek se nepovažuje za výrobek pocházející z Evropského společenství a příslušné subjekty ve Společenství tedy nelze považovat za výrobce ve Společenství.
Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(149) Byl přijat závěr, že výrobci uvedení v 146. bodě odůvodnění tvoří celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu ustanovení čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
5.3. Definice výrobního odvětví Společenství
(150) Podnět byl podán výrobci ve Společenství, kteří zastupují celkem 814 společností, případně jejich jménem.
Bylo zjištěno, že tito žadatelé vyrábějí významnou část celkové výroby dotčeného výrobku ve Společenství, tj. v tomto případě přibližně 42 %.
(151) Pro účely analýzy újmy a vzhledem k velkému počtu stěžujících si výrobců ve Společenství muselo být použito ustanovení článku 17 základního nařízení.
Proto byl vybrán vzorek deseti výrobců.
Těchto deset společností, které představují o něco více než 10 % výroby stěžujících si výrobců ve Společenství, plně v rámci šetření spolupracovalo.
(152) Na základě výše uvedených skutečností se má za to, že 814 stěžujících si výrobců ve Společenství, tj. ti, kteří byli vybráni do vzorku, a ostatní, kteří nebyli vybráni do vzorku výrobců ve Společenství, tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Nadále tedy budou označováni jako "výrobní odvětví Společenství".
5.4. Spotřeba Společenství
(153) Spotřeba Společenství byla stanovena na základě následujících informací:
- objem celkové výroby ve Společenství,
- vývozy výrobců ve Společenství,
- celkový objem dovozů do Společenství.
(154) Z toho byla stanovena spotřeba Společenství takto:
Zdroj: Eurostat, informace obsažené v podnětu.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Spotřeba (v tis. párů) _BAR_ 586280 _BAR_ 530130 _BAR_ 550028 _BAR_ 577573 _BAR_ 591053 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 90 _BAR_ 94 _BAR_ 99 _BAR_ 101 _BAR_
(155) Spotřeba obuvi ve Společenství nejprve v roce 2002 poklesla o 10 %, ale pak se zvýšila.
Celkem se spotřeba Společenství zvýšila o 1 %.
Spotřeba obuvi ve Společenství na jednoho obyvatele byla během posuzovaného období relativně stálá.
5.5. Dovozy z dotčených zemí
5.5.1. Souhrnné hodnocení vlivů dotčených dumpingových dovozů
(156) Komise zvažovala, zda lze vliv dumpingových dovozů z dotčených zemí hodnotit souhrnně na základě kritérií uvedených v čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku se má vliv dovozů ze dvou nebo více zemí, které jsou současně předmětem antidumpingového šetření, hodnotit souhrnně jen v tom případě, kdy je zjištěno, že a) dumpingové rozpětí stanovené ohledně dovozů z každé z daných zemí je vyšší než minimální (de minimis), jak je definováno v čl. 9 odst. 3 základního nařízení, a že objem dovozů z každé jednotlivé země není zanedbatelný, a že b) souhrnné hodnocení vlivu dovozů je vhodné ve světle soutěžních podmínek mezi dováženými výrobky a soutěžních podmínek mezi dováženými výrobky a podobným výrobkem ve Společenství.
(157) V tomto smyslu bylo za prvé zjištěno, že dumpingová rozpětí stanovená pro každou jednotlivou zemi byla vyšší než minimální (de minimis).
Mimo to nebyl objem dumpingových dovozů z těchto jednotlivých zemí zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst.
7 základního nařízení. Ve skutečnosti tvořil v průběhu období šetření objem dovozu z ČLR asi 9 % a z Vietnamu přibližně 14 % spotřeby Společenství.
(158) V šetření bylo dále zjištěno, že soutěžní podmínky mezi dumpingovými dovozy i mezi dumpingovými dovozy a podobným výrobkem Společenství byly podobné.
Bylo zjištěno, že bez ohledu na původ si obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná dotčenými zeměmi a obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná výrobním odvětvím Společenství navzájem konkuruje, protože je podobná z hlediska základních vlastností, zaměnitelná z pohledu spotřebitele a prodává se prostřednictvím stejných distribučních kanálů.
Mimo to bylo šetřením prokázáno, že v případě obou zemí se objem jejich dovozů vyvíjel souběžně: obě země zvýšily od roku 2001 do období šetření své dovozy přibližně o 40 milionů párů.
Dovozní ceny v obou těchto zemích též sledovaly podobný klesající trend, v případě ČLR poklesly o 39 % a v případě Vietnamu o 22 %.
Mimo to bylo zjištěno, že se tyto ceny na srovnatelné obchodní úrovni podbízely cenám výrobního odvětví Společenství.
(159) Některé zúčastněné strany tvrdily, že v tomto případě nebyly splněny podmínky pro souhrnné hodnocení, protože podíl na trhu dotčených zemí se vyvíjel odlišně a jejich cenová úroveň nebyla srovnatelná.
(160) Následující tabulka ale ukazuje, že objem dovozů, podíl na trhu a průměrné jednotkové ceny se v případě obou zemí za posuzované období vyvíjely podobně:
Objem dovozu a podíl na trhu
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR (v tis. párů) _BAR_ 12772 _BAR_ 11942 _BAR_ 21340 _BAR_ 26763 _BAR_ 53470 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 167 _BAR_ 210 _BAR_ 419 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 2,2 % _BAR_ 2,3 % _BAR_ 3,9 % _BAR_ 4,6 % _BAR_ 9,0 % _BAR_
Vietnam (v tis. párů) _BAR_ 41241 _BAR_ 47542 _BAR_ 64666 _BAR_ 81042 _BAR_ 81477 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 115 _BAR_ 157 _BAR_ 197 _BAR_ 198 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 7,0 % _BAR_ 9,0 % _BAR_ 11,8 % _BAR_ 14,0 % _BAR_ 13,8 % _BAR_
Průměrné ceny
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR (EUR/pár) _BAR_ 12,4 _BAR_ 12,2 _BAR_ 9,1 _BAR_ 7,5 _BAR_ 7,5 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 74 _BAR_ 61 _BAR_ 61 _BAR_
Vietnam (EUR/pár) _BAR_ 12,5 _BAR_ 11,8 _BAR_ 10,5 _BAR_ 9,8 _BAR_ 9,7 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 84 _BAR_ 79 _BAR_ 78 _BAR_
(161) Upozorňuje se na to, že náhlý růst čínských dovozů v průběhu období šetření, jež podstatným způsobem přesáhly i do roku 2004, více než pravděpodobně souvisí s omezením platnosti kvót od ledna 2005.
Uvádí se však, že je zavedenou praxí, že se zkoumají trendy objemu dovozu a cen dotčené země za několik let, v tomto případě od 1. ledna 2001 až do konce období šetření.
V této souvislosti čínské a vietnamské dovozy jednoznačně sledují stejný trend.
Mimoto není absolutní rozdíl v úrovni cen mezi oběma zeměmi v kontextu souhrnného hodnocení podstatný.
Lze jej totiž vysvětlit pomocí různých činitelů, např. různou skladbou sortimentu.
Podstatné jsou cenové trendy za posuzované období a ty jsou ve skutečnosti v případě těchto dvou zemí srovnatelné.
Z těchto důvodů nebylo možno žádosti vyhovět.
(162) Proto byl přijat závěr, že jsou splněny veškeré podmínky pro souhrnné hodnocení a že proto je třeba, aby byl vliv dumpingových dovozů pocházejících z dotčených zemí hodnocen pro účely analýzy újmy společně.
5.5.2. Objem a podíl na trhu dotčených dumpingových dovozů
Zdroj: Eurostat.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Dovozy (v tis. párů) _BAR_ 54013 _BAR_ 59484 _BAR_ 86006 _BAR_ 107805 _BAR_ 134947 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 159 _BAR_ 200 _BAR_ 250 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 9,2 % _BAR_ 11,2 % _BAR_ 15,6 % _BAR_ 18,7 % _BAR_ 22,8 % _BAR_
(163) Ve výše uvedené tabulce je ukázáno, že dovozy dotčeného výrobku do Společenství pocházejícího z dotčených zemí se za posuzované období více než zdvojnásobily.
(164) Podíl na trhu dotčených zemí velice narostl během posuzovaného období, a to z 9,2 % v roce 2001 na 22,8 % v průběhu období šetření.
Tento vývoj je třeba hodnotit ve světle relativně stálé spotřeby Společenství.
(165) Některé zúčastněné strany tvrdily, že vývoj objemu dovozu z dotčených zemí byl zkreslený vlivem zrušení dovozních kvót k 1. lednu 2005.
Údajně tomu tak je proto, že některé společnosti odložily své vývozy na počátek roku 2005, ačkoli by je jinak uskutečnily koncem roku 2004.
Proto i když skončení platnosti systému kvót mohlo skutečně mít vliv na objem dovozu v průběhu prvního čtvrtletí roku 2005, je především třeba poznamenat, že to se týká pouze jedné z obou dotčených zemí a nikoli všech výrobků, na které se vztahuje toto šetření.
Mimoto vývoj dovozu během celého posuzovaného období vykazuje neustále rostoucí trend.
Proto se má za to, že rušení kvót nemělo podstatný zkreslující vliv a určitě se nic nemění na závěru, že dumpingové dovozy se od roku 2001 do konce období šetření podstatně zvýšily.
5.5.3. Vývoj cen dumpingových dovozů
Zdroj: Eurostat.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
EUR/pár _BAR_ 12,4 _BAR_ 11,9 _BAR_ 10,2 _BAR_ 9,2 _BAR_ 8,9 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 82 _BAR_ 74 _BAR_ 71 _BAR_
(166) Dovozní ceny zásadním způsobem poklesly z 12,4 EUR za pár v roce 2001 na 8,9 EUR za pár během období šetření.
To znamená celkový pokles během posuzovaného období ve výši téměř 30 %.
5.5.4. Cenové podbízení
(167) Pro účely analyzování cenového podbízení byly srovnávány dovozní ceny vyvážejících výrobců ze vzorku s cenami výrobního odvětví Společenství, a to na základě vážených průměrů srovnatelných typů výrobku v průběhu období šetření.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly upraveny na úroveň "ze závodu" a srovnány s dovozními cenami CIF na hranice Společenství po proclení.
Toto srovnání cen bylo provedeno v případě transakcí na stejné obchodní úrovni, podle potřeby řádně upravené a po odečtení rabatu a slev.
V zájmu zajištění spravedlivého srovnání byly provedeny úpravy ohledně nákladů, které vznikly dovozcům ve Společenství, jako např. náklady na design, výběr surovin atd., které by se jinak v dovozní ceně neobjevily.
Jde o to, že se obuv vyrábí na objednávku, a tedy na základě přesného popisu (suroviny, design atd.) od samotných dovozců, i tyto náklady by se měly objevit v cenách dovážené obuvi, aby bylo možno provést spravedlivé srovnání s cenami výrobního odvětví Společenství, které tyto prvky zahrnují.
(168) V následující tabulce jsou uvedena rozpětí cenového podbízení zjištěná na základě cen spolupracujících vyvážejících výrobců a vyjádřená jako procento cen výrobního odvětví Společenství:
Země _BAR_ Cenové podbízení _BAR_
ČLR _BAR_ 12,8 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 11,3 % _BAR_
5.6. Zvláštnosti obuvnického výrobního odvětví ve Společenství
(169) Obuvnický sektor ve Společenství je charakterizován sítí velmi malých (do deseti zaměstnanců) a malých podniků.
Velké společnosti s více než 500 zaměstnanci zaměstnávají jen omezenou část pracovní síly v sektoru.
Velmi malé a malé podniky mají tu výhodu, že se pružněji přizpůsobují změnám tržní poptávky, ale na druhou stranu jsou finančně citlivější k vnějším otřesům.
(170) Pod tlakem mezinárodní soutěže mají velké společnosti tendenci k zániku, zatímco pružnější malé a velmi malé podniky sdružené do malých skupin mají vyšší schopnost zachovat si svou soutěžní pozici.
V posledních letech se počet podniků v sektoru postupně snižoval, takže se na antidumpingovém podnětu mohli podílet pouze ti, kteří "přežili".
Též je pravděpodobné, že mnohé velmi malé společnosti neměly dostatečné zdroje, aby mohly antidumpingový podnět podpořit.
Z těchto důvodů bylo stanoveno, že výši újmy, pokud jde o celkovou výrobu Společenství výrobku, jehož se týká šetření, lze pravděpodobně snížit pouze na základě analýzy situace těchto stěžujících si "přeživších" společností.
(171) Proto jsou v následující tabulce uvedeny některé makroekonomické ukazatele, které poskytly národní federace z těch členských států, kde působí stěžující si výrobci ve Společenství, tj. Itálie, Španělsko, Portugalsko, Francie, Polsko a Řecko.
Týkají se vývoje výroby, zaměstnanosti a počtu společností, které vyráběly dotčený výrobek během období, kdy probíhalo šetření.
Tyto údaje byly pokud možno ověřeny.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (v tis. párů) _BAR_ 538910 _BAR_ 446917 _BAR_ 408559 _BAR_ 370143 _BAR_ 349222 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 76 _BAR_ 69 _BAR_ 65 _BAR_
Zaměstnanost _BAR_ 238018 _BAR_ 226126 _BAR_ 215426 _BAR_ 201174 _BAR_ 194579 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 91 _BAR_ 85 _BAR_ 82 _BAR_
Počet společností _BAR_ 10728 _BAR_ 10684 _BAR_ 10447 _BAR_ 10044 _BAR_ 9579 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 94 _BAR_ 89 _BAR_
(172) Výroba obuvi se svrškem z usně ve výše uvedených členských státech poklesla během posuzovaného období o 35 %.
Během stejného období bylo nuceno ukončit činnost více než 1000 společností.
To znamená více než 43000 ztracených pracovních míst, tedy 20 % pokles zaměstnanosti oproti roku 2001.
Pokles počtu společností byl zvláště znatelný v průběhu období šetření, což je období, které – jak se připomíná – výrazně přesahuje do roku 2004.
To naznačuje urychlení úpadků během prvního čtvrtletí roku 2005.
(173) Výše uvedená čísla jednoznačně dokazují, že obuvnické výrobní odvětví čelí od minulého roku závažnému nepříznivému vývoji a nyní se nachází v kritické situaci.
5.7. Situace výrobního odvětví Společenství
5.7.1. Předběžné poznámky
3 odst. 5 základního nařízení prozkoumala Komise veškeré ekonomické činitele a indexy, které mají nějaký vliv na stav výrobního odvětví Společenství.
Současně se ale připomíná, že bylo zjištěno, že ne všechny činitele uvedené v základním nařízení mají vliv na stav obuvnického výrobního odvětví Společenství pro stanovení újmy.
Například, protože se vyrábí na objednávku, zásoby nejsou vůbec žádné nebo sestávají z dokončených, ale ještě nedodaných, případně nevyfakturovaných objednávek, a tedy bylo zjištěno, že nemají pro účely analýzy újmy velký význam.
Podobně, vzhledem k tomu, že v sektoru převažuje podíl lidské práce, jeho výrobní kapacita není technicky omezená a hlavně závisí na počtu pracovníků, které si výrobci najmou.
(175) Jak je uvedeno výše, vzhledem k velkému počtu stěžujících si výrobců ve Společenství bylo nutné použít ustanovení o výběru vzorku.
Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na následujících dvou úrovních:
- makroekonomické prvky (výroba, objem prodeje, podíl na trhu, zaměstnanost, produktivita, růst, velikost dumpingových rozpětí a zotavení se z předchozích případů dumpingu) byly zhodnoceny na úrovni celého výrobního odvětví Společenství, na základě informací získaných od jednotlivých výrobců v etapě podání podnětu.
Tyto činitele byly podle možností ověřeny na základě celkových informací získaných od příslušných sdružení v celém Společenství,
- analýza mikroekonomických prvků (zásoby, prodejní ceny, peněžní tok, ziskovost, návratnost investic, schopnost získávat kapitál, investice, zaměstnanost a mzdy) byla provedena ohledně jednotlivých společností, tj. na úrovni těch výrobců ve Společenství, kteří byli zařazeni do vzorku.
5.7.2. Makroekonomické ukazatele
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Zdroj: Informace získané v etapě podání podnětu.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (v tis. párů) _BAR_ 223047 _BAR_ 182576 _BAR_ 172339 _BAR_ 158213 _BAR_ 146868 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 82 _BAR_ 77 _BAR_ 71 _BAR_ 66 _BAR_
(176) Objem výroby celého výrobního odvětví Společenství poklesl z 223 milionů párů v roce 2001 na 146,9 milionů párů během období šetření.
To znamená pokles o více než 30 %.
(177) Přestože teoreticky jsou výrobní závody zařízeny tak, aby dosahovaly určité úrovně výroby, její dosažení bude do velice velké míry záviset na tom, kolik dělníků si tento výrobní závod najme.
Jak je uvedeno výše, ve většině oblastí výroby obuvi opravdu převažuje lidská práce.
Za těchto okolností je pro stabilní počet společností nejlepším způsobem měření kapacity zjištění úrovně zaměstnanosti těchto společností.
Proto se zde odkazuje na následující tabulku, kde je uvedena úroveň zaměstnanosti výrobních odvětví Společenství.
A podobně celkovou výrobní kapacitu též dostatečným způsobem odráží vývoj počtu společností, které působí v daném sektoru.
Tento vývoj je zkoumán výše a je třeba připomenout, že během posuzovaného období ukončilo činnost více než 1000 společností.
Objem prodeje a podíl na trhu
Zdroj: Informace získané v etapě podání podnětu.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Prodej (v tis. párů) _BAR_ 158913 _BAR_ 125665 _BAR_ 121234 _BAR_ 111240 _BAR_ 105749 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 79 _BAR_ 76 _BAR_ 70 _BAR_ 67 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 27,1 % _BAR_ 23,7 % _BAR_ 22,0 % _BAR_ 19,3 % _BAR_ 17,9 % _BAR_
(178) Protože se obuv vyrábí na objednávku, objem prodeje výrobního odvětví Společenství sledoval stejně klesající trend, jako tomu bylo v oblasti výroby.
Počet párů bot prodaných na trhu Společenství poklesl od roku 2001 do období šetření o více než 50 milionů, tj. o 33 %.
(179) Pokud jde o podíl na trhu, došlo zde k jeho ztrátě ve výši přesahující 9 procentních bodů.
Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl z 27,1 % v roce 2001 na 17,9 % v průběhu období šetření.
Zaměstnanost
Zdroj: Informace získané v etapě podání podnětu.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců celkem _BAR_ 83238 _BAR_ 69361 _BAR_ 66425 _BAR_ 61640 _BAR_ 57047 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 80 _BAR_ 74 _BAR_ 69 _BAR_
(180) Zaměstnanost během celého posuzovaného období dramaticky poklesla.
Ve výrobním odvětví Společenství došlo ke ztrátě více než 26000 pracovních míst, což znamená v období šetření pokles o 31 % ve srovnání s úrovní v roce 2001.
(181) Současně se odkazuje na předcházející tabulku, kde je zaznamenán celkový pokles zaměstnanosti ve výrobním odvětví kožené obuvi o více než 43000 pracovních míst.
Toto číslo je o to závažnější vzhledem ke skutečnosti, že v letech 2001–2004, tj. před podáním antidumpingového podnětu, muselo ukončit činnost na 700 společností (srov. výše), které se tedy nemohly podílet na šetření.
Produktivita
Zdroj: Informace získané v etapě podání podnětu.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 2680 _BAR_ 2632 _BAR_ 2594 _BAR_ 2567 _BAR_ 2575 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 97 _BAR_ 96 _BAR_ 96 _BAR_
(182) Produktivita byla stanovena vydělením objemu výroby počtem pracovníků výrobního odvětví Společenství, jak jsou uvedeny v předcházejících tabulkách.
Na tomto základě byla produktivita výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období relativně stabilní.
Růst
(183) Od roku 2001 do období šetření, i když se spotřeba Společenství udržovala na poměrně stálé úrovni, objem prodeje výrobního odvětví Společenství podstatně poklesl asi o 30 %.
Za těchto okolností čelilo výrobní odvětví Společenství i poklesu podílu na trhu asi ve výši 9 procentních bodů.
Je třeba si povšimnout, že během stejného období dokázaly dotčené země více než zdvojnásobit své dovozy a získaly podíl na trhu Společenství ve výši asi 14 procentních bodů.
Velikost dumpingového rozpětí
(184) Pokud jde o vliv velikosti současného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotčených zemí jej nelze považovat za zanedbatelný.
Zotavení se z předchozích případů dumpingu nebo podpory
(185) Antidumpingová opatření proti dovozům některé obuvi se svrškem z kůže nebo z plastických hmot pocházejících z ČLR, Indonésie a Thajska byla zavedena v únoru 1998.
Tato opatření měla určitý přesah na výrobky, jichž se týká toto šetření.
Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti těchto opatření nebyla přijata žádná žádost o revizi tohoto rozhodnutí, takže platnost opatření řádně skončila v březnu 2003.
Vzhledem k tomu, že nebyla podána žádná žádost o revizi tohoto rozhodnutí, se má za to, že výrobní odvětví Společenství se již v té době zotavilo z vlivu předchozích případů dumpingu.
5.7.3. Mikroekonomické ukazatele
Výroba a objem prodeje
(186) Přestože výroba a objem prodeje nejsou samy o sobě považovány za mikroekonomické ukazatele, stejně jsou zde uvedeny odpovídající hodnoty týkající se výrobců ve Společenství ze vzorku. Je tomu tak proto, aby se ukázalo, jak se vyvinula situace výrobců ve Společenství ze vzorku ve srovnání s celkovým výrobním odvětví Společenství.
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (v tis. párů) _BAR_ 17743 _BAR_ 18828 _BAR_ 16507 _BAR_ 12902 _BAR_ 12129 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 93 _BAR_ 73 _BAR_ 68 _BAR_
Objem prodeje v EU (v tis. párů) _BAR_ 15130 _BAR_ 15877 _BAR_ 14544 _BAR_ 13652 _BAR_ 13422 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 96 _BAR_ 90 _BAR_ 89 _BAR_
(187) Poté, kdy došlo ve srovnání s rokem 2001 v roce 2002 k nárůstu výroby a prodeje, výroba a objem prodeje ve Společenství těchto společností ve vzorku se nadále vyvíjely podobně, jako tomu bylo v celém výrobním odvětví Společenství.
Během posuzovaného období poklesl objem výroby o více než 30 % a objem prodeje o více než 10 %.
Je třeba připomenout, že během stejného období čelilo celé výrobní odvětví Společenství poklesu výroby o 34 % a objemu prodeje o 33 %.
Zásoby
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
V tis. párů _BAR_ 2118 _BAR_ 2375 _BAR_ 2544 _BAR_ 2705 _BAR_ 2470 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 120 _BAR_ 128 _BAR_ 117 _BAR_
(188) Jak již bylo uvedeno, má se za to, že zásoby mají na stav obuvnického výrobního odvětví ve Společenství pro stanovení újmy jen velice malý vliv, protože se vyrábí na objednávku.
Teoreticky se tedy nevytvářejí žádné zásoby a jediné zásoby tvoří dokončené zakázky, které ještě nebyly dodány, případně vyfakturovány.
Proto výše zásob nejprve v letech 2001 až 2004 vzrostla, tj. o 28 %, a pak až do konce období šetření klesala.
Tento pokles v průběhu období šetření je nutné též vidět v kontextu sezónního charakteru daného sektoru.
Ve skutečnosti se totiž očekává, že zásoby jsou vyšší v prosinci než ke konci prvního čtvrtletí, tj. v tomto případě ke konci období šetření.
Prodejní ceny
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
EUR/pár _BAR_ 20,9 _BAR_ 20,5 _BAR_ 20,0 _BAR_ 19,8 _BAR_ 19,4 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 96 _BAR_ 95 _BAR_ 93 _BAR_
(189) Průměrná jednotková prodejní cena neustále během posuzovaného období klesala.
Celkově činil tento pokles 7,2 %.
Může se zdát, že cenová deprese ve výrobním odvětví Společenství je jen omezená, zvláště ve srovnání s 30 % dumpingovým snížením dovozní ceny během posuzovaného období.
To je ale třeba posuzovat v souvislosti se skutečností, že obuv se vyrábí na objednávku, a proto jsou nové zakázky obvykle zajištěny jen v tom případě, kdy odpovídající úroveň cen alespoň pokrývá náklady.
Jak je uvedeno v následující tabulce, výrobní odvětví Společenství proto nemohlo v průběhu období šetření dále snižovat ceny, protože by se jinak dostalo do ztráty.
Peněžní toky, ziskovost a návratnost investic
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní toky (v tis. EUR) _BAR_ 13497 _BAR_ 10991 _BAR_ 8147 _BAR_ 10754 _BAR_ 5706 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 81 _BAR_ 60 _BAR_ 80 _BAR_ 42 _BAR_
Zisk z čistého obratu (v %) _BAR_ 1,6 % _BAR_ 2,1 % _BAR_ 0,1 % _BAR_ 2,3 % _BAR_ 1,1 % _BAR_
Rentabilita _BAR_ 5,7 % _BAR_ 8,0 % _BAR_ 0,4 % _BAR_ 10,0 % _BAR_ 4,8 % _BAR_
(190) Podle výše uvedených ukazatelů návratnosti (rentability) došlo během posuzovaného období k jednoznačnému oslabení finanční situace společností.
Je třeba si povšimnout, že jednomu z výrobců ve Společenství ze vzorku vznikly výdaje na restrukturalizaci, které nepříznivě ovlivnily ziskovost za rok 2003.
Celkové zhoršení situace bylo zaznamenáno zvláště v průběhu období šetření a ukazuje výrazně nepříznivý vývoj během prvního čtvrtletí 2005, tj. posledního čtvrtletí období šetření.
(191) Zvláště byly dotčeny peněžní toky.
Ty poklesly od roku 2001 do období šetření téměř o 60 %.
Výše peněžních toků je zvláště důležitá v případě malých a středních podniků, které ne vždy mají snadný přístup k vnějším zdrojům, na rozdíl od velkých společností, jež si mohou snadněji opatřit bankovní záruky.
Malé a střední podniky se většinou musejí při financování své činnosti spoléhat na vlastní zdroje.
Poměr ziskovosti k obratu byla v letech 2001 až 2004 na relativně stabilní úrovni ve výši 1,5 %, ovšem s výjimkou roku 2003, ale pak poklesla až na úroveň, kdy v průběhu období šetření jen pokrývala náklady.
Návratnost investic sledovala stejný trend.
(192) Celková výše zisku zůstala během celého posuzovaného období nízká, a tak je zdůrazněna finanční nestabilita malých a středních podniků, které jsou ze své povahy zvláště vystaveny vnějším otřesům.
Schopnost zvýšit kapitál
(193) Šetřením bylo zjištěno, že v případě několika výrobců ve Společenství byla potřeba kapitálu nepříznivě ovlivněna jejich obtížnou finanční situací.
Tuto situaci podtrhuje vývoj výše jejich zisku a zvláště zhoršení jejich peněžních toků.
Jak je uvedeno výše, malé a střední podniky nejsou vždy schopné zajistit si dostatečné bankovní záruky a mohou mít tváří v tvář významným finančním výdajům obtíže, které vyplývají z jejich nejisté finanční situace.
Investice
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
V tis. EUR _BAR_ 8026 _BAR_ 10428 _BAR_ 6039 _BAR_ 4119 _BAR_ 3744 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 130 _BAR_ 75 _BAR_ 51 _BAR_ 47 _BAR_
(194) Investice schválené společnostmi poklesly od roku 2001 do období šetření o více než 50 %.
Tento pokles investic je třeba vidět ve vztahu ke zhoršené finanční situaci výrobců ve Společenství ze vzorku.
Zaměstnanost a mzdy
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců celkem _BAR_ 4705 _BAR_ 4088 _BAR_ 3470 _BAR_ 2861 _BAR_ 2754 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 87 _BAR_ 74 _BAR_ 61 _BAR_ 59 _BAR_
Zdroj: Ověřené odpovědi na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy (v tis. EUR) _BAR_ 66636 _BAR_ 63955 _BAR_ 61335 _BAR_ 50068 _BAR_ 48485 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 92 _BAR_ 75 _BAR_ 73 _BAR_
Průměrná mzda na jednoho zaměstnance (EUR) _BAR_ 14163 _BAR_ 15645 _BAR_ 17676 _BAR_ 17500 _BAR_ 17605 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 125 _BAR_ 124 _BAR_ 124 _BAR_
(195) Úroveň zaměstnanosti výrobců ve Společenství ze vzorku se během období, kdy probíhalo šetření, podstatně snížila.
V této době došlo ke ztrátě asi 20000 pracovních míst.
Protože obuv se vyrábí na objednávku, případný pokles prodeje se vždy bezprostředně odrazí v poklesu výroby, což zase v tomto sektoru s vysokým podílem lidské práce znamená pokles zaměstnanosti.
(196) Růst průměrných mezd na jednoho zaměstnance vyplývá z podstatného poklesu počtu pracovníků, kteří pobírají relativně nízké mzdy, zatímco úroveň mezd administrativních a vedoucích pracovníků, kteří pobírají vyšší průměrné mzdy, byla relativně stálá.
Ztráta pracovních míst se opravdu projevila zvláště ve výrobě.
Ačkoli poklesl i počet administrativních pracovníků, jejich výše nezávisí do takové míry na úrovni činnosti společností.
Vývoj průměrných mezd je dále zkreslený tím, že někdy bylo nutno platit náhradu při vysazení z práce i lidem, kteří již nebyli zaměstnanci společnosti.
5.8. Závěr o újmě
(197) Analýza makroekonomických ukazatelů, tj. na úrovni celého výrobního odvětví Společenství, ukázala, že k újmě hlavně docházelo ve formě poklesu objemu prodeje a podílu na trhu.
Protože se obuv vyrábí na objednávku, mělo to i přímý nepříznivý dopad na výši výroby a na zaměstnanost ve Společenství.
Během posuzovaného období objem prodeje na trhu Společenství výrobního odvětví Společenství poklesl o více než 30 %, podíl na trhu klesl o 9 procentních bodů, výroba se snížila o 34 % a zaměstnanost o 31 %, tj. došlo ke ztrátě 26000 pracovních míst.
(198) Nákladová struktura obuvnického výrobního odvětví je taková, že pokud netvoří jednotlivé společnosti zisk, musí přestat podnikat.
Vzhledem k tomu, že přímé náklady, hlavně na práci a na suroviny, tvoří až 80 % výrobních nákladů, objednávky na obuv se přijímají jen na základě zhodnocení přímých nákladů, které prokáže, že každá zakázka přinese dostatečný zisk.
(199) Analýzou mikroekonomických prvků bylo prokázáno, že jednotlivé společnosti ze vzorku dosahovaly během období šetření nejnižší možné výše zisku.
Jejich výše zisku v průběhu období šetření byla přibližně na úrovni prosté reprodukce a peněžní toky sledovaly nebezpečně klesající tendenci.
Analýza situace společností ze vzorku ukázala, že v průběhu období šetření již neměly prostor k dalšímu snižování cen, aniž by se následně dostaly do ztráty, což je situace, kterou v případě malých a středních podniků nelze udržet déle než několik měsíců, aniž by byly nuceny ukončit činnost.
(200) V této souvislosti mají zvláštní význam informace od národních federací, které se týkají počtu zaniklých společností.
Od roku 2001 do období šetření tyto federace ohlásily více než 1000 případů zániku společností.
(201) Ve světle výše uvedených skutečností byl přijat závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu ustanovení čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
6. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
6.1. Úvod
(202) V souladu s čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení provedla Komise šetření, zda podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla způsobena dumpingovými dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí. Byly prozkoumány i jiné známé činitele, které by mohly vedle dumpingových dovozů současně způsobit výrobnímu odvětví Společenství újmu, aby se zajistilo, že tato případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připisována dumpingovým dovozům.
6.2. Vliv dumpingových dovozů
(203) Předně se připomíná, že šetřením bylo prokázáno, že obuv dovážená z dotčených zemí konkuruje na všech úrovních, tj. ve všech sortimentech a ve všech druzích, obuvi vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství, a že i jejich způsob prodeje je stejný.
(204) Významný nárůst objemu dumpingových dovozů, které se během posuzovaného období více než zdvojnásobily, nastal současně se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Toto zhoršení se mimo jiné projevilo poklesem výroby a objemu prodeje během stejného období přibližně o 30 %.
(205) Nárůst dumpingových dovozů byl doprovázen podstatným poklesem odpovídajících průměrných cen.
Během období, kdy probíhalo šetření, se ve skutečnosti průměrná cena dumpingových dovozů snížila o 30 %.
(206) Na relativně transparentním a cenově velmi citlivém trhu, kde se obuv vyrábí na objednávku, to mělo na situaci výrobního odvětví Společenství dvojnásobně nepříznivý vliv.
Za prvé to mělo za následek depresi cen v rámci výrobního odvětví Společenství, které během posuzovaného období poklesly asi o 8 %.
Za druhé, a to je ještě důležitější, laciné dovozy z těchto zemí závažným způsobem ovlivnily počet objednávek výrobního odvětví Společenství a následně měly nepříznivý vliv na výrobu, objem prodeje a zaměstnanost.
(207) Vývoj podílu výrobního odvětví Společenství na trhu a podílu dotčených zemí na trhu je v tomto ohledu velice názorný.
Situace se v tomto ohledu vyvíjela takto:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Dotčené země _BAR_ 9,2 % _BAR_ 11,2 % _BAR_ 15,6 % _BAR_ 18,7 % _BAR_ 22,8 % _BAR_
Výrobní odvětví Společenství _BAR_ 27,1 % _BAR_ 23,7 % _BAR_ 22,0 % _BAR_ 19,3 % _BAR_ 17,9 % _BAR_
(208) Zatímco výrobní odvětví Společenství ztratilo od roku 2001 do období šetření podíl na trhu ve výši asi 9 procentních bodů, podíl dotčených zemí na trhu se zvýšil přibližně o 14 procentních bodů, přestože se jednalo o období, kdy byla spotřeba poměrně stabilní.
(209) Vzhledem k tomu, že byla jednoznačně zjištěna časová souvislost mezi nárůstem dumpingových dovozů za trvale se snižující ceny na jedné straně a na druhé straně poklesem prodeje, objemu výroby, podílu na trhu a zaměstnanosti a současně depresí cen ve výrobním odvětví Společenství, byl přijat závěr, že dumpingové dovozy hrály v situaci působící újmu výrobnímu odvětví Společenství rozhodující úlohu.
6.3. Vliv dalších činitelů
6.3.1. Výkony ostatních výrobců ve Společenství
Zdroj: Odpovědi na dotazník, podnět, Eurostat.
_BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodeje (v tis. párů) _BAR_ 223471 _BAR_ 184702 _BAR_ 166978 _BAR_ 152201 _BAR_ 149345 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 75 _BAR_ 68 _BAR_ 67 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 38,1 % _BAR_ 34,8 % _BAR_ 30,4 % _BAR_ 26,4 % _BAR_ 25,3 % _BAR_
(210) Předcházející tabulka ukazuje, že prodej ostatních výrobců ve Společenství na trhu Společenství poklesl během posuzovaného období o více než 70 milionů párů, což je úbytek vyšší než 30 %.
Jejich odpovídající podíl na trhu též poklesl z 38,1 % v roce 2000 na 25,3 % v průběhu období šetření.
Na základě dostupných informací byl proto přijat závěr, že ostatní výrobci ve Společenství se nacházeli v podobné situaci jako výrobní odvětví Společenství a nezpůsobili výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu.
6.3.2. Vývozy výrobního odvětví Společenství
(211) Některé zúčastněné strany tvrdily, že špatnou hospodářskou situaci obuvnického výrobního odvětví Společenství způsobilo zhoršení jeho vývozů.
Toto tvrzení vychází z toho, že se ve zprávě obuvnického výrobního odvětví Společenství uvádí, že významným problémem, kterému čelí celý sektor, je přístup na vývozní trhy, a že výrobcům ve Společenství stále brání ve využívání jejich vývozního potenciálu řada celních a necelních překážek.
(212) V této souvislosti je za prvé třeba poznamenat, že analýza újmy se soustřeďuje na situaci výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Případné zhoršení vývozu proto nemá vliv na většinu ukazatelů analyzovaných výše, jako je např. objem prodeje, podíl na trhu a ceny.
Pokud jde o celkový objem výroby, kde se nerozlišuje mezi trhem ve Společenství a mimo Společenství, jelikož se obuv vyrábí na objednávku, potom i pokles odbytu na trhu Společenství se nezbytně projeví v poklesu výroby.
Protože naprostá většina výroby má být prodána na trhu Společenství, a přestože vývoz též během posuzovaného období poklesl, byl přijat závěr, že velká část poklesu výroby souvisí s újmou, kterou utrpěl trh Společenství, a nikoli s poklesem vývozů.
Konečně prohlášení výrobců ve Společenství ve skutečnosti jen vyjadřuje to, že nemohou využít svůj vývozní potenciál, a je třeba je vidět jako neschopnost nahradit vyššími vývozy klesající odbyt na trhu Společenství, tj. tam, kde jim vznikla újma.
(213) Proto bylo toto tvrzení odmítnuto a byl přijat závěr, že výkony výrobního odvětví Společenství v oblasti vývozů nezpůsobily žádnou podstatnou újmu.
6.3.3. Dovozy z ostatních třetích zemí
(214) Dále byly prozkoumány i dovozy ze třetích zemí.
V následující tabulce je uveden vývoj podílu na trhu a průměrných cen ohledně zemí, z nichž každá měla v průběhu období šetření vyšší než 2 % podíl na celkových dovozech do Společenství:
Podíl na trhu _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_ Změna 01/OŠ (v % bodech) _BAR_
Rumunsko _BAR_ 6,4 % _BAR_ 8,0 % _BAR_ 8,4 % _BAR_ 7,8 % _BAR_ 7,7 % _BAR_ + 1,3 % _BAR_
Indie _BAR_ 3,9 % _BAR_ 5,0 % _BAR_ 5,4 % _BAR_ 6,4 % _BAR_ 6,2 % _BAR_ + 2,3 % _BAR_
Indonésie _BAR_ 2,0 % _BAR_ 1,9 % _BAR_ 1,6 % _BAR_ 1,6 % _BAR_ 1,6 % _BAR_ – 0,4 % _BAR_
Brazílie _BAR_ 1,4 % _BAR_ 1,6 % _BAR_ 1,9 % _BAR_ 2,5 % _BAR_ 2,9 % _BAR_ + 1,5 % _BAR_
Macao _BAR_ 1,4 % _BAR_ 1,9 % _BAR_ 2,4 % _BAR_ 3,3 % _BAR_ 2,5 % _BAR_ + 1,1 % _BAR_
Thajsko _BAR_ 0,9 % _BAR_ 0,9 % _BAR_ 1,0 % _BAR_ 1,2 % _BAR_ 1,2 % _BAR_ + 0,3 % _BAR_
Průměrné ceny (EUR/pár) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_ Změna 2001/OŠ _BAR_
Rumunsko _BAR_ 14,0 _BAR_ 14,9 _BAR_ 15,1 _BAR_ 15,3 _BAR_ 15,3 _BAR_ 9 % _BAR_
Indie _BAR_ 11,7 _BAR_ 11,6 _BAR_ 10,5 _BAR_ 10,4 _BAR_ 10,5 _BAR_ – 10 % _BAR_
Indonésie _BAR_ 12,4 _BAR_ 11,6 _BAR_ 11,2 _BAR_ 9,6 _BAR_ 9,6 _BAR_ – 23 % _BAR_
Brazílie _BAR_ 16,9 _BAR_ 15,8 _BAR_ 13,7 _BAR_ 13,2 _BAR_ 12,6 _BAR_ – 25 % _BAR_
Macao _BAR_ 13,1 _BAR_ 11,7 _BAR_ 11,0 _BAR_ 10,9 _BAR_ 11,0 _BAR_ – 16 % _BAR_
Thajsko _BAR_ 15,4 _BAR_ 14,0 _BAR_ 13,2 _BAR_ 12,3 _BAR_ 12,2 _BAR_ – 21 % _BAR_
(215) Během posuzovaného období samostatně nedošlo k podstatnému nárůstu podílu na trhu žádné z výše uvedených zemí.
Jejich absolutní podíl na trhu byl podstatně nižší, než tomu bylo v případě dotčených zemí, a i jejich vývoj se lišil.
Je třeba připomenout, že souhrnný podíl na trhu dotčených zemí se podstatně zvýšil z 9,2 % v roce 2001 na 22,8 % v průběhu období šetření.
(216) S výjimkou jediné země se během posuzovaného období průměrné jednotkové ceny ostatních třetích zemí snížily.
Ovšem tento pokles byl nižší, než tomu bylo v případě cen dotčených zemí, ale zvláště absolutní úroveň jejich cen se během celého posuzovaného období s jedinou výjimkou v průměru udržela vysoko nad úrovní cen dumpingových dovozů.
V případě dovozů z Indonésie byly ceny během období šetření nižší, než v případě dovozů z Vietnamu, ale tento vývoj je třeba hodnotit ve světle klesajícího podílu Indonésie na trhu, který naopak v případě Vietnamu ohromně vzrostl.
V průběhu období šetření byly ceny dovozů z výše uvedených zemí v průměru o 30 % vyšší než ceny dovozů z dotčených zemí.
Mimo to podíly na trhu jednotlivých třetích zemí nerostly stejně, jako tomu bylo v případě dotčených zemí.
Proto lze mít dokonce za to, že ostatní třetí země se musely přizpůsobit klesajícím cenovým trendům v dotčených zemích, aby si udržely svůj podíl na trhu.
(217) Z výše uvedených důvodů byl přijat závěr, že dovozy z ostatních třetích zemí podstatným způsobem situaci výrobního odvětví Společenství neovlivnily.
6.3.4. Změny struktury spotřeby a pokles poptávky
(218) Dovozci tvrdili, že újmu, která vznikla výrobcům obuvi ve Společenství, způsobil pokles poptávky v sektoru obuvi, na který se specializují tradiční výrobci ve Společenství.
Podobně tvrdili i někteří vyvážející výrobci, že kvůli módním změnám nyní spotřebitelé vyhledávají méně kvalitní obuv "na jedno použití", která se prodává ve velkých objemech.
(219) Proto se odkazuje na oddíl 2 výše, kde byl přijat závěr, že všechny druhy dotčeného výrobku a obdobného výrobku tvoří jediný výrobek a že obuv vyráběná v dotčených zemích a ve Společenství si konkuruje na všech úrovních trhu.
Tvrzení týkající se některých druhů obuvi jsou tedy nepodložená a analýzu je třeba provádět ohledně dotčeného výrobku a obdobného výrobku, tj. všech druhů obuvi se svrškem z usně, jak jsou popsány v příslušném odstavci výše.
Pokud jde o celkovou spotřebu obuvi se svrškem z usně ve Společenství, byla během posuzovaného období relativně stálá.
Tato tvrzení tedy byla zamítnuta a byl přijat závěr, že klesající poptávka újmu nezpůsobila.
6.3.5. Kolísání směnných kurzů
(220) Podle názoru některých vyvážejících výrobců a dovozců vznikla újma výrobnímu odvětví Společenství kvůli zhodnocení eura vůči USD, což vedlo k poklesu dovozní ceny, protože většina čínské a vietnamské obuvi se prodává za USD.
(221) Je třeba připomenout, že úkolem šetření bylo stanovit, zda dumpingové dovozy (z hlediska cen a objemů) způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu nebo zda tuto podstatnou újmu způsobily jiné činitele. Proto musí být podle čl.
3 odst. 6 základního nařízení jasně doloženo, že újmu působí ceny dumpingových dovozů.
To znamená, že se pouze odkazuje na rozdíly ve výši cen a nepožaduje se analýza činitelů, které výši cen ovlivňují.
(222) V praxi se zkoumá vliv dumpingových dovozů na ceny výrobního odvětví Společenství na základě stanovení cenového podbízení, deprese cen a potlačení cen.
Pro tento účel je provedeno srovnání dumpingových vývozních cen a prodejních cen výrobního odvětví Společenství a vývozní ceny použité pro stanovení újmy je někdy třeba převést na jinou měnu, aby mohlo být toto srovnání provedeno.
Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje to, aby bylo možno stanovit rozdíly v cenách na srovnatelném základě.
Z toho je zřejmé, že směnné kurzy v zásadě nezakládají další činitel působící újmu.
(223) Výše uvedenou skutečnost potvrzuje i znění čl. 3 odst.
7 základního nařízení, které odkazuje na jiné známé činitele než dumpingové dovozy.
Ve skutečnosti se mezi jinými známými činiteli uvedenými v tomto článku nezmiňují činitele, které ovlivňují výši ceny dumpingových dovozů. V souhrnu je v případě dumpingových dovozů, i když využívají příznivý vývoj směnných kurzů, obtížné zjistit, jak by vývoj těchto směnných kurzů mohl tvořit další činitel působící újmu.
(224) Proto tedy analýza činitelů, které ovlivňují výši cen dumpingových dovozů, ať jde o kolísání směnných kurzů nebo o něco jiného, nemůže být rozhodná, a tato analýza by šla za požadavky základního nařízení.
(225) V každém případě, aniž by tím byla dotčena platnost výše uvedeného, i kdyby mělo kolísání směnných kurzů nějaký vliv na dovozní ceny, bylo by nemožné oddělit a odlišit jejich vliv, protože není přesně známo, jaká část dovozů z dotčených zemí se obchoduje v USD.
Mimoto největší dovozci své finanční transakce v USD zajišťují, a je tedy velice obtížné stanovit příslušný směnný kurs, který by měl být zkoumán.
6.3.6. Zrušení kvót
(226) Některé strany tvrdily, že další újmu způsobilo výrobnímu odvětví Společenství zrušení dovozních kvót na počátku roku 2005.
Proto je třeba připomenout, že tyto kvóty se týkaly jen jedné z obou dotčených zemí, a nikoli všech výrobků, na které se toto řízení zaměřuje.
Mimo to se analýza újmy vztahovala k delšímu období, v tomto případě od roku 2001 až do konce období šetření, a tedy se nevztahuje jen na období po zrušení kvóty, tj. na první čtvrtletí roku 2005.
Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
6.3.7. Žadatelé opomněli modernizovat výrobu, jsou velice roztříštěni a mají vysoké mzdové náklady
(227) Některé strany tvrdily, že špatná hospodářská situace žadatelů souvisí se skutečností, že nemodernizovali svá výrobní zařízení a metody a že jejich újmu způsobila vysoká roztříštěnost sektoru a jeho neschopnost soutěže ve srovnání s dovozy ze zemí, kde jsou nízké náklady na pracovní sílu.
(228) Je pravdou, že obuvnický sektor Společenství je vysoce roztříštěný a že mzdové náklady ve Společenství jsou vyšší než v dotčených zemích.
Ovšem během posuzovaného období nedošlo k žádnému zvýšení roztříštěnosti odvětví, ani ke zvýšení mzdových nákladů ve Společenství nedošlo.
Za těchto okolností nelze zjistit příčinnou souvislost mezi těmito činiteli a zhoršenou situací výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
(229) Proto byla tato tvrzení zamítnuta.
6.3.8. Přemístění obuvnické výroby ES
(230) Podle tvrzení sdružení dovozců k vzniku újmy, kterou utrpělo obuvnické výrobní odvětví Společenství, přispělo přemístění výroby výrobců v Evropském společenství do zemí s nízkými mzdovými náklady.
To údajně způsobilo snížení výroby a prodeje ve Společenství a znamenalo to vysoké náklady na restrukturalizaci, což zase mělo vliv na finanční situaci těchto společností.
(231) Je ovšem třeba připomenout, že analýza újmy se konkrétně zaměřuje na vývoj hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Protože výrobci, kteří přemístili výrobu, jak je uvedeno výše, nejsou pro účely tohoto šetření ani považováni za součást výrobního odvětví Společenství, jejich situace není pro účely analýzy újmy vzata v úvahu.
V úvahu ovšem byly vzaty dovozy společností, jejichž výroba byla přemístěna, a to při zkoumání dovozů dotčených zemí nebo dovozů z ostatních třetích zemí.
6.4. Závěry o příčinných souvislostech
(232) Na závěr se potvrzuje, že podstatná újma, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství, jež je zvláště charakterizována poklesem objemu prodeje, podílu na trhu a jednotkové prodejní ceny vyplývající ze zhoršených ukazatelů ziskovosti, byla způsobena dotčenými dumpingovými dovozy.
A naopak, ostatní zkoumané činitele nemají prakticky žádný vliv a nemohly vyvrátit příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy a situací působící újmu výrobnímu odvětví Společenství.
(233) Vzhledem k výše popsané analýze, v jejímž rámci byly řádně odlišeny a odděleny vlivy všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Společenství od vlivů dumpingových dovozů působících újmu, se tímto potvrzuje, že tyto jiné činitele samy o sobě nemohou zvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být připsána dumpingovým dovozům.
(234) Proto byl přijat závěr, že dumpingové dovozy pocházející z dotčených zemí způsobily podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství ve smyslu ustanovení čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
7. ZÁJMY SPOLEČENSTVÍ
(235) Bylo posuzováno, zda je zásah proti zjištěnému dumpingu působícímu újmu v zájmu Společenství.
7.1. Zájmy výrobního odvětví Společenství
(236) Výše uvedená analýza jednoznačně prokázala, že újmu obuvnickému výrobnímu odvětví Společenství způsobily dumpingové dovozy.
Prudký nárůst dumpingových dovozů v posledních letech způsobil velkou cenovou depresi na velkoobchodním trhu obuví ve Společenství, tj. kde se odehrává soutěž mezi obuví dováženou a obuví vyráběnou ve Společenství.
Výrobní odvětví Společenství již obecně není schopno zajišťovat objednávky za uspokojivé ceny, jak dokazuje situace výrobců ve Společenství ze vzorku, kteří jen stěží vytvářeli v průběhu období šetření nějaký zisk.
Mimoto není výrobní odvětví Společenství v mnoha případech schopno zajistit si jakékoli nové objednávky, protože by to za stávající cenové úrovně znamenalo, že by prodávalo za ceny nižší, než jsou jeho výrobní náklady.
Výrobní odvětví Společenství tedy čelí obtížím týkajícím se jak prodejních cen, tak i objemu prodeje.
(237) V této souvislosti by se v tom případě, pokud by nebyla uplatněna opatření, situace výrobního odvětví Společenství jednoznačně dále zhoršovala, což by mělo za následek zánik továren a ztrátu pracovních míst.
Protože výrobci mají tendenci soustřeďovat se z geografického hlediska v některých členských státech a objednávky jsou někdy zajišťovány subdodavatelským způsobem různými menšími místními továrnami, zánik jednoho výrobce by mohl mít značný dominový efekt na ostatní místní společnosti.
To by se vztahovalo i na místní dodavatele surovin, a mělo tak značný dopad na všechny činnosti. Zavedení opatření by tedy mělo několik pozitivních dopadů na výrobní odvětví Společenství.
Opatření by zabránila dalšímu podstatnému nárůstu dumpingových dovozů z dotčených zemí, což by mělo výrobnímu odvětví Společenství alespoň umožnit, aby si udrželo svojí stávající pozici na trhu.
Údaje o dovozu opravdu ukazují, že dotčené země dosahují veškerého růstu podílu na trhu na úkor obuvnického výrobního odvětví Společenství.
(238) Dále, pokud budou uložena antidumpingová cla na dovozy obuvi z dotčených zemí, velkoobchodníci a dovozci se spíše rozhodnou změnit své dodavatele a alespoň částečně přejdou k výrobcům ve Společenství.
A skutečně pokud budou tato opatření zavedena, a tím dojde k návratu dovozních cen na úroveň nedumpingových dovozů, výrobní odvětví Společenství bude konkurenceschopné za spravedlivých obchodních podmínek na základě odpovídající komparativní výhody, a dostane se tedy do situace, že bude schopno zajistit si uspokojivou úroveň nových objednávek za ceny, které zaručují obvyklou výši zisku.
K odstranění újmy je opravdu zapotřebí určité zvýšení cen.
(239) Zavedení opatření je tedy jednoznačně v zájmu výrobního odvětví Společenství, tj. těch výrobců, kteří podporují podnět, ale i v zájmu ostatních výrobců ve Společenství, kteří podnět aktivně nepodporovali nebo nemohli podporovat.
(240) Některé zúčastněné strany tvrdily, že zavedení opatření by nepomohlo navrátit dřívější postavení výrobního odvětví Společenství, protože dovozci by si prostě opatřovali své dodávky v zemích, které opatření nepodléhají.
Na tomto základě tvrdí, že jakákoli opatření by tedy nebyla v zájmu výrobního odvětví Společenství.
(241) Toto tvrzení ale bylo zamítnuto.
To, že by dovozci mohli přejít k dodavatelům v ostatních zemích, opravdu nezakládá dostatečný důvod k tomu, aby se v tomto případě nejednalo proti dumpingu působícímu újmu.
Je tomu tak proto, že nelze předvídat, do jaké míry by k takové změně došlo, ale také z důvodu, že i tyto dovozy by mohly být dumpingové, což by ponechávalo možnost podat podnět na antidumpingové opatření proti nim.
(242) Nakonec by případné zavedení antidumpingových opatření umožnilo, aby se výrobní odvětví Společenství zotavilo z předchozích případů dumpingu působícího újmu.
7.2. Zájmy ostatních hospodářských subjektů
7.2.1. Zájmy spotřebitelů
(243) Organizace spotřebitelů nezaslaly Komisi po zveřejnění oznámení o zahájení řízení žádné požadavky.
Některé strany ale tvrdily, že zavedení opatření na dovozy dotčeného výrobku by bylo proti zájmům spotřebitelů.
Za prvé tvrdily, že pokud by byl omezen přístup čínského a vietnamského zboží na trh Společenství, spotřebitelům by zbyl jen velmi omezený výběr, zvláště pak v rychle se měnícím módním sektoru, který hlavně zásobuje čínská a vietnamská obuv.
Za druhé uváděly, že opatření by zvýšila náklady vynaložené průměrným spotřebitelem, tj. kupní cenu, a konečně že by výrobní odvětví Společenství nemělo dostatečnou kapacitu, aby pokrylo celkovou poptávku po obuvi.
(244) Tvrzení o nepříznivém vlivu zavedení opatření na spotřebitele bylo podrobně prozkoumáno.
Aby bylo možno posoudit jeho vliv, byly zváženy tyto okolnosti:
- Přibližně dvě třetiny celého obuvnického sektoru nebudou opatřeními uloženými podle tohoto nařízení vůbec ovlivněny.
Obuv se svrškem z usně, které se toto řízení týká, tvoří ve skutečnosti méně než 35 % trhu s obuví, což je pokles od roku 2001, kdy představovala 46 %.
- Navrhovaná opatření se netýkají všech druhů obuvi se svrškem z usně.
Naopak, šetřením bylo zjištěno, že na některé druhy obuvi – viz výše uvedené závěry o obuvi STAF – by se opatření vztahovat neměla.
Tím se dále omezuje rozsah opatření ohledně celkového trhu obuví ve Společenství.
Proto je třeba připomenout, že v průběhu období šetření tvořila obuv STAF téměř 20 % dovozů obuvi se svrškem z usně z dotčených zemí.
- Významná část trhu obuví ze svrškem z usně ve Společenství je stále zásobována z jiných zdrojů než z Číny a Vietnamu, tj. ze zdrojů, které nebudou jakýmikoli opatřeními vůbec dotčeny.
Ostatní třetí země, které představují asi 30 % dovozů, budou stále konkurovat, aniž by se na ně vztahovala opatření.
Stejným způsobem se antidumpingová opatření nebudou vztahovat na prodeje výrobců z EU, které stále představují okolo poloviny dodávek usňové obuvi.
- Dovozci/velkoobchodníci a distributoři/maloobchodníci se běžně podílejí na distribuci spotřebitelům.
Každý z nich si připočítává marži na pokrytí vlastních nákladů a na tvorbu určitého zisku.
Výše této marže se může v případě jednotlivých subjektů podstatně lišit, ale v průměru je poměrně významná.
Například marže, kterou si v průběhu období šetření připočítávali spolupracující dovozci ke svým prodejním cenám, za které prodávali zboží maloobchodníkům, činila v průměru 125 % a vyskytovala se v rozpětí od 20 % do 200 %.
Mezi dovozními cenami a cenami při dalším prodeji je tedy značný rozdíl.
Pokud jde o tvrzení, že opatření by mohla mít za následek menší výběr obuvi, je třeba upozornit na to, že úkolem antidumpingových opatření je pouze zajistit, aby nebyly používány nízké dumpingové ceny.
K omezení objemu dovozu tedy nedojde, jelikož většina trhu Společenství bude zásobena ze zdrojů, které nebudou opatřeními přímo ovlivněny.
(245) V každém případě by alespoň ve střednědobém horizontu mohl být pokles objemu dovozu z dotčených zemí rovněž vyrovnán zvýšenými dodávkami obuvi od výrobního odvětví Společenství a ze zemí, na které se opatření nevztahují, a to i přes to, že by to určitou dobu trvalo.
(246) Pokud jde o sortiment výrobků, je třeba připomenout, že v dotčených zemích se nevyrábí pouze rychle se měnící módní zboží a/nebo méně náročná obuv.
V Číně a Vietnamu se rovněž vyrábí značková obuv vyšší a střední třídy.
Mimo to bylo šetřením prokázáno, že výrobní odvětví Společenství též vyrábí veškerý sortiment obuvi a nejen vysoce náročnou a stylovou městskou obuv, jak se často tvrdí.
Na tomto základě by proto tvrzení, že by opatření měla za následek menší výběr obuvi, jak celkově, tak i pokud jde o konkrétní módní položky, mělo být podloženo dalšími důkazy.
(247) Pokud jde o dopad na spotřebitelské ceny, je třeba zohlednit skutečnost, že mezi dovozními cenami, na které se opatření vztahují, a spotřebitelskými cenami jsou značné rozdíly.
Dovozní ceny jsou výrazně nižší a dopad na mnohem vyšší spotřebitelské ceny bude nutně o hodně menší.
Skutečnost, že mezi dovozem a dalším prodejem spotřebitelům stojí nejméně dva další hospodářské subjekty, omezí dopad na spotřebitele.
(248) Konečně podle dostupných údajů o spotřebitelských cenách nemají spotřebitelé ve Společenství obvykle z cenové deprese obuvi ve velkoobchodě žádný zisk.
Ve skutečnosti se během období šetření, přesněji v roce 2001, snížily dovozní ceny veškeré obuvi o více než 20 %, zatímco spotřebitelské ceny se za stejné období mírně zvýšily.
Pro účely konečných zjištění bude třeba tento aspekt s ohledem na dotčený výrobek zvlášť prošetřit.
(249) Není pravděpodobné, že by spotřebitelé nesli plnou tíhu jakýchkoli opatření, jelikož na této úrovni stále ještě převažuje silná konkurence.
Je zjištěno, že pokud by náklady opatření nesly stejnou měrou tři hlavní kategorie hospodářských subjektů, náklady spotřebitelů by se blížily 2 % nebo 1 EUR za pár.
Dětská obuv
(250) Zúčastněné strany uvedly, že náklady vzniklé uložením opatření na dětské boty jsou výrazně vyšší ve srovnání s náklady na ostatní prošetřovanou obuv.
Hlavním důvodem je, že dětské boty se musí kupovat častěji než boty pro dospělé – pro malé děti je to třikrát až čtyřikrát častěji.
Vliv antidumpingových opatření na dětské boty by tedy byl výrazně vyšší (třikrát až čtyřikrát) ve srovnání s jejich vlivem na normální boty, neboť spotřebitel by za dětské boty musel zaplatit mnohem více, za jednotlivé páry i celkově, než za boty pro dospělé.
Dodatečné náklady spotřebitelů způsobené uložením opatření na dětské boty by také mohly zásadním způsobem negativně ovlivnit finanční situaci průměrných evropských rodin a ohrozit motivaci rodičů, aby kupovali svým dětem pravidelně kvalitní boty.
(251) Vzhledem k tomu, že prozatímní zjištění ukazují, že dětské boty je třeba kupovat třikrát až čtyřikrát častěji než ostatní boty, je správné zvážit, že celkové náklady spotřebitelů na tuto obuv budou výrazně vyšší než na ostatní typy obuvi dotčené tímto řízením.
Prozatímní opatření by tedy mohla představovat značnou zátěž pro rodiny s malými dětmi.
Existovalo by riziko, že by uložení prozatímních opatření na tyto boty mohlo překročit hranici mezi přínosem takových opatření a jejich potenciálními náklady.
(252) Z uvedených důvodů a v tomto prozatímním stádiu byl učiněn závěr, že výhody, které by vznikly odstraněním újmy na zbývající část tohoto šetření prostřednictvím zavedení prozatímních opatření na dětskou obuv, by byly převáženy případným nepříznivým vlivem na spotřebitele.
Proto byl přijat prozatímní závěr, že by uložení opatření na dětskou obuv nebylo v zájmu Společenství.
Dětská obuv by proto měla být prozatímně vyjmuta z působení prozatímních antidumpingových opatření a tato otázka bude detailně přezkoumána před uložením jakýchkoli konečných opatření.
7.2.2. Zájmy distributorů a maloobchodníků
(253) Od distributorů a maloobchodníků nebo jejich organizací obdržela Komise ve stanovené lhůtě jen omezený počet požadavků.
Vlastně došlo jen jediné podání od konsorcia maloobchodníků z jednoho členského státu a odpovědi na dotazník od tří dovozců z téhož členského státu, kteří mají vlastní distribuční síť, včetně dvou řetězců supermarketů.
Tyto společnosti dovážely v průběhu období šetření přibližně 15 % dotčeného výrobku pocházejícího z Číny a Vietnamu.
(254) Tyto strany tvrdily, že maloobchodní sektor je významným zaměstnavatelem a že by byl uložením jakéhokoli cla nepříznivě ovlivněn.
Tvrdily, že maloobchodníci by mohli přenést na spotřebitele jen část zvýšených nákladů vyplývajících z antidumpingových cel, a proto by se jejich finanční situace, která je již tak nepříznivě ovlivněná jejich špatnou hospodářskou situací, dále zhoršila, což by mohlo vést ke ztrátě pracovních příležitostí.
(255) Přestože připomínky získané v právním rámci šetření od maloobchodního sektoru měly omezenou platnost a týkaly se jen jednoho členského státu, Komise se rozhodla provést podrobnou analýzu na úrovni celého Společenství.
Bylo zjištěno toto.
(256) Za prvé je třeba upozornit na to, že maloobchod obuví prodává všechny druhy obuvi, tedy podstatně více než jen ty druhy obuvi, kterých se týká toto řízení.
Mimo to distributoři a maloobchodníci prodávají i jiné zboží.
To je například typické pro nespecializované supermarkety, v jejichž případě prodej obuvi znamená jen malou část celkového odbytu.
Proto zaměstnanost v maloobchodě nelze prostě srovnávat s počtem osob, které jsou zaměstnány při výrobě obuvi.
(257) Za druhé se má za to, že maloobchodní sektor by byl nepříznivě ovlivněn jen v tom případě, pokud by zavedení antidumpingových opatření mělo za následek pokles spotřeby obuvi ve Společenství, tj. pokud by v maloobchodě došlo k podstatnému poklesu obratu.
Ve skutečnosti, i kdyby došlo po zavedení opatření k růstu ceny, maloobchodníci by mohli alespoň část tohoto zvýšení přenést na spotřebitele, a tak si zachovat přiměřenou výši zisku.
Maloobchodníci také ve svém podání připustili, že by byli schopni zvýšené náklady částečně absorbovat.
Proto by maloobchodníci trpěli nepříznivým dopadem jen v tom případě, kdy by tento nárůst ceny způsobil, že by si spotřebitelé kupovali méně párů bot.
Ve světle výše uvedených závěrů ohledně cen se však nepovažuje za pravděpodobné, že by došlo k nějakému podstatnému snížení.
(258) Názor, že dopad opatření na distributory a maloobchodníky bude jen omezený, je podpořen skutečností, že tyto subjekty obvykle prodávají veškeré druhy obuvi a nikoli jen dotčené druhy pocházející z Číny a Vietnamu.
Proto zavedení antidumpingových opatření by ovlivnilo jen omezenou část jejich kupních cen, která je ve srovnání s celkovými výdaji relativně malá.
(259) Mimoto je obuv většinou distribuována ve Společenství pomocí těchto tří způsobů prodeje: prostřednictvím nezávislých maloobchodníků, značkových maloobchodních řetězců a nespecializovaných supermarketů.
Existují i jiné distribuční kanály (např. zásilkový prodej), ale ty mají jen omezenou účinnost.
(260) Nezávislí maloobchodníci patří mezi tradičnější distribuční kanály.
Tito maloobchodníci obvykle dostávají dodávky od velkoobchodníků ve Společenství a protože mají vysoké provozní náklady (nájemné, mzdy prodavačů atd.), obvykle si připočítávají vysoké marže.
Nezávislí maloobchodníci prodávají všechny druhy obuvi, tj. se svrškem z usně i z jiných materiálů jakéhokoli původu, a proto se má za to, že jejich dodávky dotčeného výrobku jsou poměrně omezené, vzhledem k poměru prodejů dotčeného výrobku na celkovém odbytu obuvi.
Proto by na ně zavedení opatření mělo jen velmi malý vliv, pokud vůbec nějaký.
Protože obvykle dostávají dodávky od velkoobchodníků, lze předpokládat, že část vlivu těchto cel by byla absorbována již na této úrovni.
(261) Značkové maloobchodní řetězce nakupují obuv centrálně a prodávají ji prostřednictvím maloobchodních prodejen umístěných v různých městech a někdy i v různých zemích.
V rámci šetření nespolupracoval žádný z těchto řetězců, což již samo o sobě může naznačovat, že na jejich situaci by žádná opatření neměla vliv.
Stejně je ale třeba vzít v úvahu následující skutečnosti.
Protože nakupují ve velkém, mají nižší provozní náklady a někdy i přímo dovážejí, značkové maloobchodní řetězce si obvykle mohou dovolit prodávat za snížené ceny.
Opravdu se často jedná o diskontní obchody umístěné mimo město, které mají jen malý počet zaměstnanců.
Protože je jejich cílem nabízet relativně lacinou obuv, dodávky z dotčených zemí asi pro ně budou důležitější, než tomu je v případě nezávislých maloobchodníků.
Ovšem i tyto obchody prodávají všechny druhy obuvi, tj. nejen obuv, které se týká toto šetření, a součástí jejich obratu je i prodej neobuvnického zboží.
Mimo to, vzhledem k jejich významné kupní síle, se má za to, že jsou alespoň do jisté míry schopny přecházet od jednoho zdroje dodávek k jinému, a také případné zvýšené náklady přenášejí na spotřebitele jen částečně.
Proto podobně jako v případě nezávislých maloobchodníků by byly závažným způsobem dotčeny jen v tom případě, pokud by po uložení cla došlo k podstatnému poklesu objemu jejich prodeje, což je podle výše uvedeného nepravděpodobné.
(262) Nespecializované supermarkety patří k významným distribučním kanálům z hlediska objemu, ale již méně z hlediska hodnoty.
Skutečně se zaměřují spíše na méně náročnou část trhu a jejich cílem je prodej velkého množství zboží.
Nespecializované supermarkety někdy i samy obuv dovážejí, ale většinou působí prostřednictvím zástupců ve Společenství nebo v zemi původu výrobku.
Obuv je obvykle jen malou částí jejich celkového obratu a jsou samozřejmě velice pružné při výběru dodavatelů, takže dokáží relativně snadno přejít od jednoho zdroje dodávek k jinému nebo dokonce zvýšit objem dodávek obuvi vyráběné ve Společenství.
Z těchto důvodů se neočekává, že by opatření měla na finanční situaci tohoto distribučního kanálu nějaký podstatný nepříznivý vliv.
(263) V obecnějším smyslu je třeba poznamenat, že na základě údajů, které poskytli spolupracující dovozci, ani distributoři a maloobchodníci neměli v minulých letech z klesajících dovozních cen prospěch.
Skutečně, i když v případě spolupracujících dovozců poklesly od roku 2001 do období šetření dovozní ceny v průměru asi o 30 %, výše jejich prodejních cen zůstala v průměru stabilní.
(264) Na základě výše uvedených skutečností byl přijat závěr, že navrhovaná opatření budou mít na maloobchodníky a distributory zřejmě jen omezený vliv.
Také je třeba poznamenat, že vzhledem k tomu, že většinu objemu odbytu obuvi se svrškem z usně stále dodávají výrobci ze Společenství, kteří jsou stále schopni nabízet širokou škálu druhů obuvi, a to ve srovnání s dováženými výrobky s poměrně krátkými dodacími lhůtami, je současně v zájmu maloobchodníků i distributorů, aby byla výroba ve Společenství zachována.
7.2.3. Zájmy dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
(265) Odpovědi na dotazníky obdržela Komise od 33 dovozců, kteří v průběhu období šetření představovali přibližně 25 % dovozů dotčeného výrobku do Společenství.
Analýza situace dovozců tedy vycházela se situace dovozců, kteří poskytli v dané lhůtě spolehlivé údaje.
(266) Celkově získávali spolupracující dovozci z dotčených zemí přibližně 70 % dodávek.
Během období šetření činila jejich průměrná dovozní cena 9 EUR za pár.
Je třeba poznamenat, že i když průměrná dovozní cena v letech 2001 – OŠ poklesla v souladu s trendem, který vyjadřují údaje Eurostatu, tj. asi o 30 %, jejich průměrné prodejní ceny zůstaly během stejného období relativně stálé.
(267) Tito spolupracující dovozci uvedli (vážený průměrný) čistý zisk ve výši 12 % obratu a na základě poskytnutých údajů bylo zjištěno, že používají průměrnou marži ve výši 125 %.
Výše této marže se ale mezi jednotlivými společnostmi výrazně liší, a to od 20 % do více než 200 %.
(268) Mimo to se spolupracující dovozci dělí do dvou kategorií: dovozci, kteří působí ve středním a vyšším kvalitativním segmentu trhu, a dovozci, kteří prodávají laciné zboží.
(269) První kategorie dovozců zahrnuje hlavně bývalé výrobce ve Společenství, kteří převedli svou výrobu do třetích zemí, hlavně do dotčených zemí.
Tyto společnosti si ve Společenství ponechaly podstatnou část svých činností, např. design, výzkum a vývoj, získávání surovin, a někdy mají i svůj vlastní distribuční kanál.
Z těchto důvodů obvykle zaměstnávají jen malý počet lidí, zvláště ve srovnání s druhou kategorií.
Tito dovozci obvykle prodávají značkovou obuv a jejich ceny se pohybují na podstatně vyšší úrovni než ceny v druhé kategorii dovozců.
Obuv prodávají hlavně prostřednictvím nezávislých maloobchodníků, ale někdy i ve značkových maloobchodních řetězcích nebo dokonce prostřednictvím svých vlastních distributorů ve spojení.
(270) Protože se tyto společnosti pohybují ve středním a vyšším sektoru trhu, i jejich dovozní cena je vyšší než cena dovozců, kteří působí v méně kvalitní oblasti trhu.
V průměru činila uvedená průměrná kupní cena spolupracujících dovozců ve středním a vyšším sektoru trhu přibližně 11 EUR za pár.
Je třeba poznamenat, že si připočítávají velice významnou marži, v průměru zhruba ve výši 200 %.
Jinými slovy, jejich prodejní cena činila v průměru více než 30 EUR za pár.
Takto vysoká marže se vysvětluje výší přidané hodnoty, kterou vytvářejí ve Společenství (specifické náklady související s designem, základním výzkumem a vývojem atd.), ale i vysokými náklady na marketing a branding.
V průměru uváděli ziskové rozpětí ve výši 10 % obratu.
(271) Druhá kategorie dovozců se zaměřuje spíše na objem odbytu a většinou zahrnuje velkoobchodníky nebo někdy i nespecializované supermarkety.
Zkoumání odpovědí od dovozců lacinějšího zboží ukázalo, že jejich dovozní cena činila průměrně 6 EUR za pár.
Šetřením bylo prokázáno, že v průběhu období šetření používali marži ve výši 75 % a vykazovali v průměru ziskové rozpětí ve výši 17 % obratu.
Vysvětluje se to tím, že mají nízké náklady a nízkou přidanou hodnotu ve Společenství, ale současně i nižší prodejní náklady.
Tyto společnosti též zaměstnávají menší počet pracovníků, tj. podle údajů spolupracujících dovozců v průměru méně než 10 zaměstnanců v jedné společnosti.
(272) Vzhledem k rozdílům v jejich situaci se očekává, že opatření zavedená ve formě valorických cel budou mít na samostatné kategorie dovozců rozdílný vliv.
Třeba v případě první kategorie bude absolutní hodnota opatření zřejmě příslušně vyšší, protože se clo počítá z vyšší dovozní ceny.
Tento vliv je ale třeba vidět ve světle jejich prodejních cen.
Je totiž třeba připomenout, že tito dovozci používají v průměru marži ve výši 200 %.
Takže i kdyby bylo celé zvýšení dovozní ceny přeneseno na jejich zákazníky, tj. většinou maloobchodníky a distributory, znamenalo by to v absolutní hodnotě jen nevysoké zvýšení jejich ceny při dalším prodeji.
Zřejmě by to příliš neovlivnilo objem jejich prodeje, protože se tito dovozci soustřeďují na střední a vyšší třídu výrobků.
Je ale pravděpodobné, že část zvýšení dovozní ceny budou muset absorbovat tyto společnosti, které tak budou muset buď snížit své odbytové náklady nebo snížit ziskové rozpětí.
To by na ně mělo v krátkodobém výhledu určité nepříznivé dopady, zejména s ohledem na zakázky již přijaté za sjednanou cenu před vstupem prozatímních opatření v platnost.
To je podrobně analyzováno níže v 286. až 290. bodě odůvodnění.
(273) V případě dovozců druhé kategorie by uložení valorického cla mělo za následek mírný nárůst absolutní hodnoty ceny, protože jejich dovozní cena je relativně nízká.
Vzhledem k relativně přijatelné výši zisku spolupracujících dovozců, tj. v průběhu období šetření v průměru (váženém) ve výši 17 %, se neočekává, že by opatření nějakým závažným způsobem ovlivnila finanční situaci těchto společností.
Je třeba poznamenat, že vzhledem k tomu, že se tato kategorie dovozců zaměřuje na objem odbytu, je pravděpodobné, že do této kategorie náležejí i ti dovozci, kteří nespolupracovali, a tedy že jejich neochotu spolupracovat pravděpodobně vysvětluje právě to, že neočekávají žádné závažné nepříznivé vlivy na svou finanční situaci.
Avšak jako u první kategorie dovozců a v souladu s tím, co je to uvedeno v 286. až 290. bodě odůvodnění, může být dopad prozatímních opatření značný, zejména s ohledem na zaměření této kategorie dovozců na objem.
(274) Je ovšem důležité, aby se zdůraznilo, že výše popsaná analýza vychází z průměrných údajů, které poskytli spolupracující dovozci.
Proto pokud jde o dopad těchto opatření, může docházet k odlišnostem v závislosti na výkonnosti jednotlivých dovozců ve vztahu k těmto průměrným hodnotám.
Mimoto je třeba poznamenat, že dovozci si většinou vytvářejí se svými dodavateli dlouhodobé vztahy, někdy dokonce partnerství a často s nimi uzavírají dlouhodobé kontrakty s tím, že objednávky se zadávají v řádu měsíců před skutečnou dodávkou.
Proto změna dodavatele nebo dokonce země původu je nejen časově náročná, ale znamená i dodatečné náklady.
Mimoto může nastat situace, kdy si dovozci již smluvně dohodli konkrétní další prodejní cenu při objednávkách, které zadali v dotčených zemích a které teprve budou dodány.
Tito dovozci proto nemohou ani částečně přenášet dál jakékoli další clo, což by v tomto případě zřejmě mělo nepříznivé finanční dopady.
Nelze vyloučit, že by někteří dovozci nemuseli být schopni tento finanční šok absorbovat.
(275) Z výše uvedených důvodů nelze vyloučit, že zavedení opatření by skutečně mohlo mít nepříznivý vliv na finanční situaci některých dovozců.
V průměru se ale neočekává, že by tento nepříznivý vliv mohl mít významný finanční dopad na celkovou situaci dovozců.
Určitě tomu tak je v případě dovozců lacinějšího zboží, kteří v současnosti využívají výhod své pružnější finanční situace.
Tito dovozci pravděpodobně dovážejí podstatnou část obuvi se svrškem z usně pocházející z dotčených zemí.
7.3. Závěr ohledně zájmu Společenství
(276) Výše uvedená analýza prokázala, že zavedení opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství, protože by tato opatření mohla alespoň omezit velké množství dovozů za dumpingové ceny, o nichž bylo prokázáno, že mají nepříznivý vliv na finanční situaci výrobního odvětví Společenství.
Očekává se, že i pro ostatní výrobce ve Společenství budou tato opatření přínosem.
(277) Analýza též prokázala, že antidumpingová opatření nebudou mít vliv ani na spotřebitele, a pokud ano, tak jen velmi okrajový.
(278) V případě distributorů a maloobchodníků mohou jejich kupní ceny dotčeného výrobku stoupat, ale ve srovnání s jejich celkovými náklady a situací asi nebudou opatřeními nijak významně ovlivněny.
(279) V průměru budou dovozci schopni překonat zavedení opatření, přestože v závislosti na jejich konkrétní situaci mohou někteří z nich opravdu pociťovat určité nepříznivé vlivy.
V zásadě to souvisí s tím, že mají často uzavřené dlouhodobé kontrakty s dodavateli a někdy se dokonce zavázali dodržovat určitou následnou prodejní cenu.
(280) Ovšem po pečlivém zvážení se má za to, že díky zavedení opatření, tj. odstranění dumpingu působícího újmu, si výrobní odvětví Společenství bude moci udržet svou činnost a přestane nepřetržité uzavírání podniků a ztráty pracovních míst, jak tomu bylo v posledních letech, a že nepříznivý vliv, který mohou mít opatření v případě některých hospodářských subjektů ve Společenství, nepřevyšuje výhody pro výrobní odvětví Společenství.
(281) Toto se ale nevztahuje na dětskou obuv, která by tedy měla být prozatímně z působnosti opatření vyloučena.
Tato otázka bude podrobně přezkoumána před uložením jakýchkoli konečných opatření.
8. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(282) Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu a jím způsobené újmě a vzhledem k zájmu Společenství by měla být zavedena prozatímní opatření na dovozy dotčeného výrobku z ČLR a Vietnamu.
8.1. Úroveň odstranění újmy
(283) Úroveň konečných antidumpingových opatření by měla být dostatečná, aby odstranila újmu, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství z důvodů dumpingových dovozů, aniž by došlo k rozšíření zjištěných dumpingových rozpětí.
Při výpočtu cla nezbytného k odstranění vlivu dumpingu působícího újmu bylo nutno vzít v úvahu i to, že případná opatření by měla umožnit, aby výrobní odvětví Společenství pokrylo své náklady a vytvořilo si hrubý zisk, který by přiměřeně vytvořilo za podmínek obvyklé soutěže, tj. při neexistenci dumpingu působícího újmu.
(284) Proto bylo na základě dostupných informací zjištěno, že za odpovídající úroveň, kterou by výrobní odvětví Společenství mělo mít možnost dosáhnout při neexistenci dumpingu působícího újmu, lze považovat ziskové rozpětí ve výši 2 % obratu.
Tato výše odpovídá nejvyšší úrovni zisku, jaká byla dosažena ve výrobním odvětví Společenství v průběhu období, kdy probíhalo šetření, a zvláště pak v roce 2002, kdy byl podíl dotčených zemí na trhu ve srovnání s jeho úrovní během období šetření relativně omezený.
(285) Požadované zvýšení ceny bylo následně stanoveno na základě srovnání na stejné obchodní úrovni vážené průměrné dovozní ceny stanovené pro výpočet cenového podbízení a ceny výrobku, která nepůsobí újmu, za kterou jej prodává výrobní odvětví Společenství na trhu Společenství.
Cena, která nepůsobí újmu, byla stanovena po úpravě prodejní ceny každého výrobce ve výrobním odvětví Společenství na cenu pokrývající náklady a po připočítání výše uvedeného ziskového rozpětí.
Případné rozdíly vyplývající z tohoto srovnání byly následně vyjádřeny jako procentní podíl celkové dovozní hodnoty CIF.
8.2. Prozatímní cla
(286) Ve světle výše uvedených skutečností a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení se má za to, že prozatímní antidumpingová opatření by měla být uvalena na dovozy pocházející z ČLR a Vietnamu ve výši nejnižšího rozpětí dumpingu a újmy, v souladu pravidlem nižší daně.
(287) Na základě výše uvedených skutečností je stanovena následující výše prozatímních cel podle velikosti rozpětí újmy:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
ČLR _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 19,4 % _BAR_
Vietnam _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 16,8 % _BAR_
(288) Vzhledem k výjimečným okolnostem stávajícího řízení, zvláště tedy proto, že se vztahuje na základní spotřební výrobek krátkodobé spotřeby, který podléhá módním trendům a obchodování s ním je specifické, se považuje za vhodné zavést prozatímní antidumpingová opatření.
Jelikož zvláště výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu v důsledku nekalých obchodních praktik dotčených zemí během poslední části období šetření, jeho výrobní kapacita byla značně snížena, a následkem toho nemohou výrobci ve Společenství okamžitě dodat nezbytné množství, pokud by v důsledku zavedení opatření došlo ke snížení úrovně dovozu.
Jak je uvedeno výše v 176. bodě odůvodnění, byla před zavedením postupů spojených s dumpingem působícím újmu úroveň výroby výrobního odvětví Společenství výrazně vyšší.
Zavedení antidumpingového cla poskytne výrobnímu odvětví Společenství krátkou dobu odkladu, aby se mohlo vrátit na svou předešlou úroveň výroby. Kromě toho tím, že bude výrobnímu odvětví Společenství poskytnuta dostatečná doba ke zvýšení úrovně výroby, dostupnost dotčeného výrobku zůstane na přiměřené úrovni, aby mohla reagovat na poptávku ze strany spotřebitelů.
(289) Dotčený výrobek patří mezi módní spotřební zboží, které dovozci a maloobchodníci obvykle nakupují na základě střednědobých kontraktů, u kterých se cena často vypořádává při objednávce.
Proto změna dodavatele nebo dokonce země původu je nejen časově náročná, ale znamená i dodatečné náklady.
Mimoto může nastat situace, kdy si dovozci již smluvně dohodli konkrétní další prodejní cenu při objednávkách, které zadali v dotčených zemích a které teprve budou dodány.
Zároveň v případě kontraktů, u kterých je dodávka zboží bezprostřední nebo se již blíží, nebude s ohledem na výrobní lhůtu možné získat alternativní dodavatele.
(290) Dlouhé výrobní lhůty souvisí zejména se skutečností, že obuv je nejen módním zbožím, ale také podléhá sezónním vlivům.
Před začátkem konkrétní sezóny musí být obuv navržena, vybrány suroviny, vhodní dodavatelé těchto surovin, určité výrobní nástroje (formy) a předem je nutné vyrobit vzorové modely.
Tyto výrobní zvláštnosti obuvnického sektoru vedou k dlouhým výrobním lhůtám mezi zadáním objednávky a dodáním zboží, což znamená, že dovozci musí plánovat předem a že změna v jejich obchodních podmínkách může být velmi rušivá.
Proto se má za to, že je celkově v zájmu obchodu, aby se předešlo situacím, kdy jsou obchodníci konfrontováni s dodatečnými cly na výrobky, které zakoupili a vyúčtovali před několika měsíci.
(291) Celkově by pravděpodobný přínos okamžitého zavedení opatření v plné výši pro výrobní odvětví Společenství byl převážen nepříznivým vlivem na obchodování.
(292) Proto se má za to, že je v zájmu Společenství, aby byla konečná částka cla ukládána postupně, a to ve čtyřech krocích, aby se zajistilo, že dojde k odstranění nekalých obchodních praktik ze strany dumpingu působícího újmu a že se strany budou moci připravit na novou situaci, zatímco trh Společenství zůstane současně otevřený, budou zachovány tradiční toky zboží a bude zaručena dostupnost nabídky pokrývající poptávku.
Cla budou uložena postupně po částech ve výši 25 %.
Jelikož fáze přizpůsobení je nutně krátká, šest měsíců bylo považováno za dostatečné pro uložení cla v plné výši co nejblíže ukončení prozatímních opatření, s celkovou výší prozatímních antidumpingových cel uložených v co nejpozdějším stádiu, aby se umožnil co nejmírnější přechod na clo v plné výši.
Je dobré zdůraznit, že se zde tento přístup zavádí kvůli zvláštní povaze obuvního sektoru a že by jeho zavedení mělo být jasně omezeno na prozatímní závěry tohoto šetření.
(293) Proto by měla být prozatímní antidumpingová cla uložena takto:
i) od vstupu tohoto nařízení v platnost do 1. června 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 4,8 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 4,2 % _BAR_
ii) od 2. června 2006 do 13. července 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 9,7 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 8,4 % _BAR_
iii) od 14. července 2006 do 14. září 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 14,5 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 12,6 % _BAR_
iv) od 15. září 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 19,4 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 16,8 % _BAR_
(294) Aby se zajistilo snížení rizika nepravdivých prohlášení nebo obcházení opatření, poskytne posílený správní systém pro kontrolu dovozu na základě čl. 308 písm. d) nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [5] včasné informace o důležitých dovozních trendech. Pokud se objeví důkazy o tom, že se dovozní trendy výrazně mění, Komise tuto záležitost rychle prošetří.
9. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
(295) V zájmu řádné správy by mělo být stanoveno období, v jehož rámci mohou dotčené strany, které se přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení, písemně sdělit svá stanoviska a požádat o slyšení.
Mimo to je třeba poznamenat, že zjištění vztahující se k uložení cla uskutečněná pro účely tohoto nařízení jsou prozatímní a je možno, že budou pro účely konečného cla přehodnocena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se prozatímní antidumpingové clo na dovozy některé obuvi se svrškem z usně nebo z kompozitní usně, kromě obuvi, která se vyrábí speciální technologií, dětské obuvi a obuvi s ochrannou špičkou, pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu kódů KN: ex64032000, ex64033000, ex64035115, ex64035119, ex64035195, ex64035199, ex64035911, ex64035935, ex64035939, ex64035995, ex64035999, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039911, ex64039933, ex64039936, ex64039938, ex64039993, ex64039996, ex64039998 a ex64051000 [6] (kódů TARIC 6403200090, 6403300029, 6403300099, 6403511590, 6403511990, 6403519590, 6403519990, 6403591190, 6403593590, 6403593990, 6403599590, 6403599990, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403991190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 a 6405100090).
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a) "obuví, která se vyrábí speciální technologií", se rozumí obuv, jejíž cena CIF za jeden pár činí nejméně 9 EUR, je určená pro sportovní použití, s jednoduchou nebo vícevrstvou litou podešví, bez vstřikování, vyráběná ze syntetických materiálů speciálně určených k tlumení nárazů způsobených vertikálními nebo laterálními pohyby, a s technickými prvky, např. hermeticky uzavřenými polštářky naplněnými plynem nebo kapalinou, mechanickými komponenty, které tlumí nebo neutralizují nárazy, nebo materiály, jako jsou např. polymery s nízkou hustotou, kódů KN ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039993, ex64039996, ex64039998 (kódů TARIC 6403911310, 6403911610, 6403911810, 6403919310, 6403919610, 6403919810, 6403999311, 6403999611, 6403999811);
b) "dětskou obuví" se rozumí obuv s kombinovanou podešví a podpatkem nejvýše 3 cm,
- se stélkou o délce menší než 24 cm, nebo
- bez stélky a s vnitřní délkou menší než 24 cm, od špičky k patě,
- kódů KN: ex64032000, ex64033000 a ex64051000 (kódů TARIC 6403200010, 6403300021, 6403300091 a 6405100010);
c) "obuví s ochrannou špičkou" se rozumí obuv mající ochranou špičku a odolnost proti nárazu alespoň 100 joulů [7] kódů KN: ex64033000, ex64035115, ex64035119, ex64035195, ex64035199, ex64035911, ex64035935, ex64035939, ex64035995, ex64035999, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039911, ex64039933, ex64039936, ex64039938, ex64039993, ex64039996, ex64039998 a ex64051000 (kódů TARIC 6403300021, 6403300091, 6403511510, 6403511910, 6403519510, 6403519910, 6403591110, 6403593510, 6403593910, 6403599510, 6403599910, 6403911391, 6403911691, 6403911891, 6403919391, 6403919691, 6403919891, 6403991110, 6403993310, 6403993610, 6403993810, 6403999321, 6403999391, 6403999621, 6403999691, 6403999821, 6403999891 a 6405100010).
3. Sazba prozatímního antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením pro výrobky uvedené v odstavci 1 činí:
i) od vstupu tohoto nařízení v platnost, tj. od 7. dubna 2006 do 1. června 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 4,8 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 4,2 % _BAR_
ii) od 2. června 2006 do 13. července 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 9,7 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 8,4 % _BAR_
iii) od 14. července 2006 do 14. září 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 14,5 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 12,6 % _BAR_
iv) od 15. září 2006
Země _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 19,4 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 16,8 % _BAR_
4. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství je podmíněno složením jistoty ve výši částky prozatímního cla.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
6. Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby zajistily dodržování tohoto nařízení, mimo jiné s ohledem na systém kontroly.
Článek 2
Aniž by tím byl dotčen článek 20 nařízení Rady (ES) č. 384/96, mohou zúčastněné strany ve lhůtě jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost požádat o sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo nařízení přijato, sdělit svá stanoviska písemně a požádat o slyšení před Komisí.
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se mohou dotčené strany vyjádřit k uplatňování tohoto nařízení ve lhůtě jednoho měsíce ode dne jeho vstupu v platnost.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
2. Články 1 a 2 tohoto nařízení se použijí po dobu šesti měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 554/2006
ze dne 5. dubna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 27. do 31. března 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 27. do 31. března 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 555/2006
ze dne 4. dubna 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 556/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu sledě obecného ve vodách Společenství, vodách Norska a mezinárodních vodách oblastí I a II plavidly plujícími pod vlajkou Polska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 557/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v režimech A1 a B pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 lze pro produkty vyvážené Společenstvím stanovit vývozní náhrady v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů a s ohledem na meze vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezonnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba stanovit kvóty pro každý produkt, a to na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Toto množství je nutné přerozdělit se zřetelem na podléhání zkáze příslušných produktů.
(4) Podle čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 se při stanovení náhrad bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. V úvahu je dále nutné vzít náklady na dopravu a na uvedení produktů na trh a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby pro daný produkt byla náhrada rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citrony a jablka tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a s ohledem na strukturu vývozů Společenství je třeba stanovit vývozní náhrady v režimech A1 a B.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o náhradu a předpokládaná množství daných produktů pro režim A1 jsou stanoveny v příloze.
Směrné sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o licenci a předpokládaná množství daných produktů pro režim B jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydávané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se do oprávněného množství uvedeného v příloze tohoto nařízení nezapočítávají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 558/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 6. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 532/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 532/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 532/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. dubna 2006.
Použije se ode dne 6. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 559/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 527/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 560/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se stanoví konečná sazba náhrad a procentní podíl pro vývozní licence v režimu B vydávané pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2044/2005 [3] stanovilo směrná množství pro vydávání vývozních licencí v režimu B.
(2) Pro žádosti o vydání licencí v režimu B pro rajčata, pomeranče, citrony a jablka podané od 17. lednem a 16. březnem 2006 je třeba stanovit konečnou sazbu ve výši směrné sazby a je třeba stanovit i procentní podíl pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o vydání licence v režimu B podané podle článku 1 nařízení (ES) č. 2044/2005 mezi 17. lednem a 16. březnem 2006 se procentní podíl pro požadovaná množství, na která mají být licence vydány, a sazba příslušných náhrad stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006
ze dne 15. března 2006
o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh přijatý dohodovacím výborem dne 8. prosince 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V oblasti silniční dopravy usilovalo nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě [4] o harmonizaci podmínek hospodářské soutěže mezi druhy pozemní dopravy, zejména v silniční dopravě, a o zlepšení pracovních podmínek a bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
Je třeba zachovat a prohloubit pokrok v této oblasti.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě [5] od členských států vyžaduje, aby přijaly opatření, která omezí maximální týdenní pracovní dobu řidičů.
(3) Byly zaznamenány potíže při jednotném výkladu, uplatňování, prosazování a monitorování ve všech členských státech některých ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 týkajících se dob řízení, přestávek v řízení a dob odpočinku pro řidiče v oblasti vnitrostátní i mezinárodní silniční dopravy v rámci Společenství, jelikož jsou formulována příliš obecně.
(4) Je žádoucí účinné a jednotné prosazování těchto ustanovení, pokud se má dosáhnout jejich cílů a jejich uplatňování nemá být znevažováno.
Proto je zapotřebí jasnější a jednodušší soubor pravidel, která by byla pro odvětví silniční dopravy i kontrolní orgány snadno srozumitelná a která by jimi mohla být snáze vykládána a uplatňována.
(5) Opatřeními obsaženými v tomto nařízení, která se týkají pracovních podmínek, by nemělo být dotčeno právo sociálních partnerů stanovit v rámci kolektivních smluv či jinak příznivější předpisy pro pracovníky.
(6) Je žádoucí jasně vymezit oblast působnosti tohoto nařízení uvedením hlavních kategorií vozidel, na něž se vztahuje.
(7) Toto nařízení by se mělo vztahovat na silniční přepravu uskutečňovanou výlučně v rámci Společenství nebo mezi Společenstvím, Švýcarskem a zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
(8) Evropská dohoda o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě ze dne 1. července 1970 (dále jen "AETR") v platném znění by se měla i nadále uplatňovat na silniční přepravu zboží a cestujících vozidly registrovanými v členském státě nebo v zemi, která je smluvní stranou AETR, na celou cestu mezi Společenstvím a třetí zemí kromě Švýcarska a kromě zemí, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, nebo přes území této země.
Je nezbytné, aby AETR byla změněna co nejdříve, nejlépe do dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost, aby byla její ustanovení uvedena do souladu s tímto nařízením.
(9) V případě silniční dopravy vozidly registrovanými ve třetí zemi, která není smluvní stranou AETR, by se měla ustanovení AETR vztahovat pouze na úsek cesty probíhající uvnitř Společenství nebo zemí, které jsou smluvními stranami AETR.
(10) Jelikož předmět AETR spadá do působnosti tohoto nařízení, je Společenství příslušné pro sjednávání a uzavírání této dohody.
(11) Vyžaduje-li změna vnitřní právní úpravy Společenství v dotyčné oblasti odpovídající změnu AETR, měly by podniknout členské státy společné kroky, aby AETR postupem v ní uvedeným co nejdříve změnily.
(12) Měl by se aktualizovat výčet výjimek, aby se zohlednil vývoj v oblasti silniční dopravy za posledních devatenáct let.
(13) Je nutné uvést úplné definice všech klíčových pojmů, aby se usnadnil výklad a zajistilo se jednotné uplatňování tohoto nařízení.
Navíc je třeba usilovat o to, aby vnitrostátní kontrolní orgány vykládaly a uplatňovaly toto nařízení jednotným způsobem.
Definice pojmu "týden" stanovená v tomto nařízení nebrání řidičům, aby pracovní týden zahájili kterýkoli den v týdnu.
(14) Aby bylo zajištěno účinné prosazování, je nezbytné, aby příslušné orgány mohly při silničních kontrolách prováděných po uplynutí přechodného období zjistit, zda ke dni kontroly a během předcházejících 28 dnů byly řádně dodrženy doby řízení a doby odpočinku.
(15) Je nutno vyjasnit a zjednodušit základní pravidla o době řízení, aby bylo možné účinné a jednotné prosazování pomocí digitálního tachografu, jak je uvedeno v nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [6] a tomto nařízení.
Kromě toho by měly kontrolní orgány členských států ve Stálém výboru usilovat o dosažení vzájemné shody, co se týče provádění tohoto nařízení.
(16) Ukázalo se, že podle pravidel obsažených v nařízení (EHS) č. 3820/85 lze denní doby řízení a přestávky v řízení naplánovat tak, aby řidič mohl řídit vozidlo příliš dlouho, aniž by si vybral celou dobu přestávky, což vedlo ke snížení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a ke zhoršení pracovních podmínek řidičů.
Proto by se mělo zajistit takové rozdělení přestávek, aby se předešlo zneužívání.
(17) Toto nařízení usiluje o zlepšení sociálních podmínek zaměstnanců, na něž se vztahuje, a o zlepšení celkové bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
Činí tak hlavně ustanoveními, která se týkají maximální doby řízení denně, týdně a ve dvou po sobě následujících týdnech, ustanovením, které zavazuje řidiče, aby si vybíral běžné týdenní doby odpočinku alespoň jednou během dvou po sobě následujících týdnů, a ustanoveními, která stanoví, že denní doba odpočinku nesmí být za žádných okolností kratší než nepřerušená doba devíti hodin.
Vzhledem k tomu, že tato ustanovení zaručují přiměřený odpočinek, a při zohlednění zkušeností s praktickým prosazováním v posledních letech není nadále nutný systém náhrad za zkrácené denní doby odpočinku.
(18) Velká část silniční dopravy v rámci Společenství zahrnuje po část cesty dopravu trajektem nebo po železnici.
Proto by se pro takové cesty měla stanovit jasná a vhodná ustanovení, pokud jde o denní doby odpočinku a přestávky.
(19) S ohledem na nárůst přeshraniční přepravy zboží a cestujících je v zájmu bezpečnosti silniční dopravy a lepšího provádění silničních kontrol a kontrol v provozovnách dopravců žádoucí zahrnout rovněž doby řízení, doby odpočinku a přestávky v řízení uskutečněné v jiných členských státech nebo třetích zemích a určit, zda byla odpovídající pravidla zcela a řádně dodržena.
(20) Odpovědnost dopravců by se měla rozšířit přinejmenším na dopravce, kteří jsou právnickými nebo fyzickými osobami, a neměla by vylučovat řízení proti fyzickým osobám, které jsou pachateli, podněcovateli nebo účastníky při porušování tohoto nařízení.
(21) Je nezbytné, aby řidiči, kteří pracují pro více dopravců, náležitě informovali každého z nich, aby mohl dodržet své povinnosti podle tohoto nařízení.
(22) Za účelem podpory pokroku v sociální oblasti a zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích si musí každý členský stát ponechat právo přijmout určitá vhodná opatření.
(23) Vnitrostátní odchylky by měly odrážet změny v oblasti silniční dopravy a omezovat se na ty prvky, které nejsou v současné době vystaveny konkurenčnímu tlaku.
(24) Členské státy by měly stanovit pravidla pro vozidla používaná k linkové přepravě cestujících, jestliže délka tratě této linky nepřesahuje 50 km.
Tato pravidla by měla zajistit přiměřenou ochranu, pokud jde o povolené doby řízení a povinné přestávky v řízení a doby odpočinku.
(25) V zájmu účinného prosazování je žádoucí, aby se veškerá vnitrostátní i mezinárodní linková přeprava cestujících kontrolovala pomocí standardního záznamového zařízení.
(26) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušování tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační.
Ve společné škále opatření, která mají členské státy k dispozici, by měla být zahrnuta i možnost vozidlo odstavit, byla-li zjištěna závažná porušení.
Ustanoveními tohoto nařízení o sankcích nebo řízení by neměly být dotčeny vnitrostátní předpisy o důkazním břemenu.
(27) V zájmu jasného a účinného prosazování je žádoucí zajistit jednotná ustanovení o odpovědnosti dopravců a řidičů za porušení tohoto nařízení.
Tato odpovědnost může mít v jednotlivých členských státech podobu trestů nebo občanskoprávních nebo správních sankcí.
(28) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení jasných společných pravidel týkajících se dob řízení, přestávek v řízení a dob odpočinku pro řidiče v silniční dopravě, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu potřeby koordinované mezinárodní akce, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(29) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(30) Jelikož ustanovení týkající se minimálního věku řidičů jsou již stanovena ve směrnici 2003/59/ES [8] a musí být provedena do roku 2009, vyžadují se v tomto nařízení pouze přechodná ustanovení týkající se minimálního věku posádek.
(31) Nařízení (EHS) č. 3821/85 by mělo být změněno, aby se vyjasnily některé zvláštní povinnosti dopravců a řidičů, podpořila právní jistota a usnadnilo prosazování omezení dob řízení a dob odpočinku pomocí silničních kontrol.
(32) Nařízení (EHS) č. 3821/85 rovněž by mělo být změněno, aby byla zajištěna právní jistota ohledně nových lhůt pro zavedení digitálních tachografů a dostupnosti karet řidiče.
(33) Zavedení záznamových zařízení podle nařízení (ES) č. 2135/98, která umožňují elektronický záznam činností řidiče na kartě řidiče v období 28 dnů a provozní činnosti vozidla v období 365 dnů, umožní v budoucnu rychlejší a rozsáhlejší silniční kontrolu.
(34) Podle směrnice 88/599/EHS [9] jsou silniční kontroly omezeny na kontrolu denní doby řízení, denní doby odpočinku a doby přerušení jízdy.
Zavedením digitálního záznamového zařízení se údaje o řidiči a vozidle budou ukládat elektronicky a bude umožněno elektronické vyhodnocení údajů na místě.
To by mělo postupem času umožnit jednoduchou kontrolu řádné a zkrácené denní doby odpočinku, řádné a zkrácené týdenní doby odpočinku i náhradní doby odpočinku.
(35) Zkušenosti ukazují, že dodržování ustanovení tohoto nařízení, zejména pokud jde o předepsanou maximální dobu řízení v období dvou týdnů, nelze prosadit, pokud se nebude uplatňovat řádný a účinný dohled formou silničních kontrol ve vztahu k celému tomuto období.
(36) Uplatňování právních předpisů týkajících se digitálních tachografů by mělo být v souladu s tímto nařízením, aby byla dosažena optimální účinnost při monitorování a prosazování některých předpisů v sociální oblasti v silniční dopravě.
(37) V zájmu jasnosti a přehlednosti by nařízení (EHS) č. 3820/85 mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro doby řízení, přestávky v řízení a doby odpočinku řidičů zajišťujících silniční přepravu zboží a cestujících za účelem harmonizace podmínek hospodářské soutěže mezi druhy pozemní dopravy, zejména v silniční dopravě, a zlepšení pracovních podmínek a bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
Účelem tohoto nařízení je rovněž lepší monitorování a prosazování jednotlivými členskými státy a zlepšení pracovní praxe v silniční dopravě.
Článek 2
1. Toto nařízení se vztahuje na přepravu
a) zboží vozidly, jejichž maximální přípustná hmotnost včetně návěsu nebo přívěsu překračuje 3,5 tuny, nebo
b) cestujících vozidly, která jsou svou konstrukcí nebo trvalou úpravou určena pro přepravu více než devíti osob včetně řidiče.
2. Toto nařízení se vztahuje na silniční dopravu bez ohledu na zemi registrace vozidla uskutečněnou
a) výhradně uvnitř Společenství nebo
b) mezi Společenstvím, Švýcarskem a zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
3. Místo tohoto nařízení se na mezinárodní dopravu, která se zčásti uskutečňuje mimo oblasti uvedené v odstavci 2, vztahuje AETR, a to
a) na celou cestu pro vozidla registrovaná ve Společenství nebo v zemích, které jsou smluvními stranami AETR;
b) pouze na úsek cesty probíhající po území Společenství nebo zemí, které jsou smluvními stranami AETR, pro vozidla registrovaná ve třetí zemi, která není smluvní stranou AETR.
Ustanovení AETR by měla být uvedena do souladu s ustanoveními tohoto nařízení, aby se hlavní ustanovení tohoto nařízení prostřednictvím AETR vztahovala na taková vozidla pro jakýkoli úsek cesty probíhající uvnitř Společenství.
Článek 3
Toto nařízení se nevztahuje na silniční dopravu
a) vozidly používanými pro přepravu cestujících v linkové dopravě, jestliže délka tratě této linky nepřesahuje 50 km;
b) vozidly, jejichž nejvyšší dovolená rychlost nepřesahuje 40 kilometrů v hodině;
c) vozidly, která jsou ve vlastnictví ozbrojených sil, sil civilní obrany, požárních sborů a sil odpovědných za udržování veřejného pořádku nebo jsou jimi najata bez řidiče, uskutečňuje-li se přeprava v rámci jím svěřených úkolů a je-li pod jejich kontrolou;
d) vozidly, včetně vozidel používaných při neobchodní přepravě humanitární pomoci, používanými za mimořádných okolností nebo při záchranných akcích;
e) specializovanými vozidly používanými pro lékařské účely;
f) speciálními havarijními vozidly, operují-li v okruhu do 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla;
g) vozidly používanými při silničních jízdních zkouškách pro účely vývoje, opravy nebo údržby, a novými nebo přestavěnými vozidly, která ještě nebyla uvedena do provozu;
h) vozidly nebo jejich kombinacemi, jejichž maximální přípustná hmotnost nepřesahuje 7,5 tuny a která se používají k neobchodní přepravě zboží;
i) obchodními vozidly, která jsou podle právních předpisů členského státu, ve kterém se používají, považována za historická vozidla a používají se k neobchodní přepravě cestujících nebo zboží.
Článek 4
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "silniční dopravou" doprava prováděná po veřejných pozemních komunikacích prázdnými nebo loženými silničními vozidly používanými pro přepravu cestujících nebo zboží;
b) "vozidlem" motorové vozidlo, tahač, přívěs nebo návěs a jejich kombinace, které jsou definovány takto:
- "motorovým vozidlem" se rozumí silniční vozidlo s vlastním mechanickým pohonem, s výjimkou vozidla trvale jezdícího po kolejích, zpravidla používané pro přepravu cestujících nebo zboží,
- "tahačem" se rozumí silniční vozidlo s vlastním mechanickým pohonem, s výjimkou vozidla trvale jezdícího po kolejích, určené speciálně pro tahání, tlačení nebo přemísťování přívěsů, návěsů, zařízení nebo strojů,
- "přívěsem" se rozumí vozidlo, které se připojuje za motorové vozidlo nebo tahač,
- "návěsem" se rozumí přívěs bez přední nápravy, který se s motorovým vozidlem nebo tahačem spojuje tak, že se na motorové vozidlo nebo tahač přenáší podstatná část jeho hmotnosti nebo nákladu;
c) "řidičem" osoba, která řídí vozidlo, třeba jen krátkou dobu, nebo je přítomna ve vozidle, aby je popřípadě v rámci svých povinností mohla řídit;
d) "přestávkou v řízení" doba, během níž nesmí řidič řídit ani vykonávat žádnou jinou práci a která je určená výhradně k jeho zotavení;
e) "jinou prací" činnosti, které jsou definovány jako pracovní doba v čl. 3 písm. a) směrnice 2002/15/ES, vyjma "řízení", a také jakákoli práce pro téhož nebo jiného zaměstnavatele v odvětví dopravy či jinde;
f) "dobou odpočinku" nepřerušená doba, během níž může řidič volně nakládat se svým časem;
g) "denní dobou odpočinku" denní doba, během níž může řidič volně nakládat se svým časem a která zahrnuje "běžnou denní dobu odpočinku" nebo "zkrácenou denní dobu odpočinku":
- "běžnou denní dobou odpočinku" se rozumí doba odpočinku v celkovém trvání nejméně 11 hodin.
Tuto běžnou dobu odpočinku lze případně rozdělit do dvou časových úseků, z nichž první musí být nepřerušená doba v celkovém trvání nejméně 3 hodin a druhý nepřerušená doba v celkovém trvání nejméně 9 hodin,
- "zkrácenou denní dobou odpočinku" se rozumí doba odpočinku v celkovém trvání nejméně 9 hodin, ale kratší než 11 hodin;
h) "týdenní dobou odpočinku" týdenní doba, během níž může řidič volné nakládat se svým časem a která zahrnuje "běžnou týdenní dobu odpočinku" a "zkrácenou týdenní dobu odpočinku":
- "běžnou týdenní dobou odpočinku" se rozumí doba odpočinku v celkovém trvání nejméně 45 hodin,
- "zkrácenou týdenní dobou odpočinku" se rozumí doba odpočinku kratší než 45 hodin, která smí být za podmínek stanovených v čl. 8 odst. 6 zkrácena na nejméně 24 po sobě následujících hodin;
i) "týdnem" období mezi 00.00 hodin v pondělí a 24.00 hodin v neděli;
j) "dobou řízení" se rozumí doba trvání činnosti řízení zaznamenaná:
- automaticky nebo poloautomaticky záznamovým zařízením definovaným v příloze I a příloze IB nařízení (EHS) č. 3821/85 nebo
- ručně, jak stanovuje čl. 16 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3821/85;
k) "denní dobou řízení" celková doba řízení mezi skončením jedné denní doby odpočinku a začátkem druhé denní doby odpočinku nebo mezi denní dobou odpočinku a týdenní dobou odpočinku;
l) "týdenní dobou řízení" celková doba řízení během jednoho týdne;
m) "maximální přípustnou hmotností" celková povolená provozní hmotnost plně naloženého vozidla;
n) "linkovou přepravou cestujících" vnitrostátní a mezinárodní doprava definovaná v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy [10];
o) "provozem s více řidiči" stav, kdy jsou během doby řízení mezi dvěma po sobě následujícími denními dobami odpočinku nebo mezi denní dobou odpočinku a týdenní dobou odpočinku ve vozidle přítomni nejméně dva řidiči, aby je řídili.
Během první hodiny provozu s více řidiči není přítomnost dalšího řidiče nebo řidičů povinná, ve zbývající době však povinná je;
p) "dopravcem" fyzická nebo právnická osoba, sdružení nebo skupina osob bez právní subjektivity, zisková či nezisková, nebo veřejnoprávní subjekt s právní subjektivitou nebo podléhající orgánu s právní subjektivitou zabývající se silniční dopravou, ať na cizí účet a za úplatu, nebo na vlastní účet;
q) "dobou řízení" celková doba řízení od okamžiku, kdy řidič začne řídit vozidlo po době odpočinku nebo přestávce, do okamžiku, kdy začne další doba odpočinku nebo přestávka.
Doba řízení může být nepřetržitá nebo přerušovaná.
KAPITOLA II
Osádka, doba řízení, přestávky v řízení a doby odpočinku
Článek 5
1. Minimální věk průvodčích je 18 let.
2. Minimální věk pomocníků řidiče je 18 let.
Členské státy však mohou minimální věk pomocníků řidiče snížit na 16 let za předpokladu, že
a) se silniční doprava uskutečňuje v jednom členském státě na trati v okruhu do 50 km od místa obvyklého odstavení vozidla, včetně území místních správních celků majících střed v takto vymezené oblasti,
b) snížení věku je za účelem odborné přípravy a
c) jsou dodržena omezení uložená pracovněprávními předpisy členského státu.
Článek 6
1. Denní doba řízení nesmí přesáhnout 9 hodin.
Nejvýše dvakrát za týden může být prodloužena na 10 hodin.
2. Týdenní doba řízení nesmí přesáhnout 56 hodin a nesmí být překročena maximální týdenní pracovní doba stanovená ve směrnici 2002/15/ES.
3. Celková doba řízení nesmí přesáhnout 90 hodin za období dvou po sobě následujících týdnů.
4. Denní a týdenní doba řízení zahrnuje celkovou dobu řízení na území Společenství nebo třetí země.
5. Řidič zaznamená jako "jinou práci" dobu strávenou podle čl. 4 písm. e) a rovněž dobu řízení vozidla používaného k obchodním účelům, na něž se nevztahuje toto nařízení, a dále zaznamená dobu "pracovní pohotovosti", definovanou v čl. 15 odst. 3 písm. c) nařízení (EHS) č. 3821/85, od poslední denní nebo týdenní doby odpočinku. Tento zápis provede ručně na záznamový list, výtisk nebo zadá ručně na záznamovém zařízení.
Článek 7
Po čtyřech a půl hodinách řízení musí mít řidič nepřerušenou přestávku nejméně 45 minut, pokud mu nezačíná doba odpočinku.
Tato přestávka může být nahrazena přestávkou v délce nejméně 15 minut, po níž následuje přestávka v délce nejméně 30 minut, které jsou v období rozloženy tak, aby byly v souladu s odstavcem 1.
Článek 8
1. Řidič musí dodržovat denní a týdenní doby odpočinku.
2. V průběhu každých 24 hodin po skončení předchozí denní nebo týdenní doby odpočinku musí mít řidič novou denní dobu odpočinku.
Je-li denní doba odpočinku v průběhu těchto 24 hodin alespoň 9 hodin, ale kratší než 11 hodin, považuje se dotyčná denní doba odpočinku za zkrácenou.
3. Denní dobu odpočinku lze prodloužit na běžnou nebo zkrácenou týdenní dobu odpočinku.
4. Mezi dvěma týdenními dobami odpočinku smí mít řidič nanejvýš tři zkrácené denní doby odpočinku.
5. Odchylně od článku 2, jsou-li ve vozidle přítomni nejméně dva řidiči, musí mít každý z nich denní odpočinek nejméně 9 hodin za každé období 30 hodin od skončení denní nebo týdenní doby odpočinku.
6. Ve kterýchkoli dvou po sobě následujících týdnech musí mít řidič
- dvě běžné týdenní doby odpočinku nebo
- jednu běžnou týdenní dobu odpočinku a jednu zkrácenou dobu odpočinku v celkové délce 24 hodin.
Zkrácení však musí být vyrovnáno odpovídající dobou odpočinku vybranou v celku před koncem třetího týdne následujícího po dotyčném týdnu.
Týdenní doba odpočinku musí začít nejpozději po uplynutí šesti 24hodinových časových úseků od skončení předchozí týdenní doby odpočinku.
7. Každá doba odpočinku vybraná náhradou za zkrácení týdenní doby odpočinku musí bezprostředně navazovat na jinou dobu odpočinku trvající nejméně 9 hodin.
8. Pokud se tak řidič rozhodne, smí trávit denní dobu odpočinku nebo zkrácenou týdenní dobu odpočinku mimo místo obvyklého odstavení vozidla v zaparkovaném vozidle, je-li vybaveno lehátkem pro každého řidiče.
9. Týdenní doba odpočinku, která začíná v jednom týdnu a pokračuje do týdne následujícího, může být připojena k jednomu nebo druhému z těchto týdnů, avšak nikoli k oběma.
Článek 9
1. Odchylně od článku 8 může být běžná denní doba odpočinku, pokud řidič doprovází vozidlo přepravované na trajektu nebo po železnici, přerušena nanejvýš dvakrát jinými činnostmi, které nepřesahují celkem jednu hodinu.
Během běžné denní doby odpočinku musí mít řidič k dispozici lůžko nebo lehátko.
2. Jakákoli doba, kterou řidič stráví na cestě do místa nebo z místa, kde se ujme vozidla, které spadá do působnosti tohoto nařízení a které se nenachází v místě řidičova bydliště ani v provozovně zaměstnavatele, kde má řidič obvyklou základnu, se nezapočítává jako doba odpočinku, pokud se řidič nenachází na trajektu nebo ve vlaku a nemá přístup k lůžku nebo lehátku.
3. Jakákoli doba, kterou řidič stráví řízením vozidla, které nespadá do působnosti tohoto nařízení, k vozidlu nebo od vozidla, které spadá do působnosti tohoto nařízení a které se nenachází v místě řidičova bydliště ani v provozovně zaměstnavatele, kde má řidič obvyklou základnu, se započítává jako jiná práce.
KAPITOLA III
ODPOVĚDNOST DOPRAVCE
Článek 10
1. Dopravce nesmí odměňovat řidiče, jež zaměstnává nebo jejichž služeb využívá, a to ani prémiovým zvýhodněním nebo příplatky, za ujetou vzdálenost nebo objem přepravovaného zboží, pokud by tyto odměny mohly vést k ohrožení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích nebo by podněcovaly k porušování tohoto nařízení.
2. Dopravce organizuje práci řidičů uvedených v odstavci 1 tak, aby mohli dodržet nařízení (EHS) č. 3821/85 a kapitolu II tohoto nařízení. Dopravce řidiče náležitě poučí a provádí pravidelné kontroly, aby zajistil dodržování nařízení (EHS) č. 3821/85 a kapitoly II tohoto nařízení.
3. Dopravce odpovídá za porušení, kterých se dopustí jeho řidiči, a to i tehdy, pokud k tomuto porušení došlo na území jiného členského státu nebo třetí země.
Aniž je dotčeno právo členských států považovat dopravce za plně odpovědné, mohou členské státy podmínit tuto odpovědnost porušením odstavců 1 a 2 dopravcem.
Členské státy mohou zvážit jakýkoli důkaz, že dopravce nelze důvodně považovat za odpovědného za porušení, ke kterému došlo.
4. Dopravci, zasílatelé, speditéři, organizátoři turistických zájezdů, hlavní dodavatelé, subdodavatelé a agentury zprostředkovávající zaměstnání řidičům zajistí, aby byly smluvně dohodnuté přepravní plány v souladu s tímto nařízením.
5. a) Dopravce, který používá vozidla vybavená záznamovým zařízením podle přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85, na něž se vztahuje toto nařízení, zajistí, aby
i) se veškeré údaje pravidelně stahovaly z přístroje ve vozidle a karty řidiče, jak to stanoví členský stát, a aby se odpovídající údaje stahovaly častěji, aby se zajistilo, že jsou staženy údaje o všech činnostech, které dopravce provedl nebo které pro něj byly provedeny,
ii) veškeré údaje stažené z přístroje vozidla a z karty řidiče byly uchovávány po dobu nejméně 12 měsíců po jejich zaznamenání a na žádost kontrolora byly tyto údaje dostupné z provozovny dopravce, přímo nebo dálkově;
b) pro účely tohoto odstavce je pojem "stahování" vykládán v souladu s definici stanovenou v kapitole I bodě s) přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85;
c) o maximálním časovém úseku pro stahování příslušných údajů podle písm. a) bodu i) rozhodne Komise postupem podle čl. 24 odst. 2.
KAPITOLA IV
VÝJIMKY
Článek 11
Každý členský stát může v případě silniční dopravy, která se uskutečňuje zcela na jeho území, uplatňovat delší minimální přestávky v řízení a doby odpočinku nebo kratší maximální doby řízení, než jsou stanoveny v článcích 6 až 9.
Členské státy přitom přihlédnou k příslušným kolektivním nebo jiným dohodám mezi sociálními partnery.
Toto nařízení se však i nadále vztahuje na řidiče v mezinárodní dopravě.
Článek 12
Řidič se může odchýlit od článků 6 až 9 pouze v míře nezbytné pro dojetí na vhodné místo zastávky tak, aby zajistil bezpečnost osob, vozidla, které řídí, nebo jeho nákladu, pokud neohrozí bezpečnost provozu na pozemních komunikacích.
Řidič uvede důvod odchylky ručně na záznamovém listu záznamového zařízení, na výtisku ze záznamového zařízení nebo ve svém pracovním plánu nejpozději po dojetí na vhodné místo zastávky.
Článek 13
1. Jestliže nejsou dotčeny cíle stanovené v článku 1, může každý členský stát na svém území nebo po dohodě s jiným členským státem na jeho území udělit výjimky z článků 5 až 9 a stanovit individuální podmínky vztahující se na tyto výjimky týkající se přepravy
a) vozidly ve vlastnictví orgánů veřejné moci nebo jimi najatými bez řidiče a používanými k silniční dopravě, pokud tyto orgány veřejné moci nevstupují do hospodářské soutěže se soukromými dopravci;
b) vozidly používanými nebo najatými bez řidiče zemědělskými, pěstitelskými, lesnickými, chovatelskými podniky a podniky rybolovu pro přepravu zboží jako součást jejich podnikatelské činnosti na tratích v okruhu do 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla;
c) zemědělskými a lesnickými traktory používanými pro zemědělské a lesnické činnosti na tratích v okruhu do 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla, který vozidlo vlastní, najímá nebo najímá s následnou koupí;
d) vozidly nebo kombinacemi vozidel, jejichž maximální přípustná hmotnost nepřekračuje 7,5 tuny a která
- používají poskytovatelé všeobecných služeb definovaní v čl. 2 bodě 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby [11] za účelem doručování zásilek v rámci všeobecných služeb nebo
- pro přepravu materiálu, zařízení nebo strojů, které řidič při výkonu svého povolání potřebuje.
Tato vozidla se smějí používat pouze na tratích v okruhu do 50 km od místa obvyklého odstavení vozidla a za podmínky, že řízení vozidla nepředstavuje řidičovu hlavní činnost;
e) vozidly provozovanými výlučně na ostrovech s rozlohou do 2300 km2, které nejsou spojeny se zbytkem území státu mostem, brodem nebo tunelem, jenž by mohl být používán motorovými vozidly;
f) vozidly používanými pro přepravu zboží na tratích v okruhu do 50 km od místa obvyklého odstavení vozidla s pohonem na zemní nebo zkapalněný plyn nebo elektřinu, jejichž maximální přípustná hmotnost včetně hmotnosti přívěsu nebo návěsu nepřesahuje 7,5 tuny;
g) vozidly používanými pro výcvik žadatelů o řidičské oprávnění nebo osvědčení o odborné způsobilosti či jejich přezkoušení za předpokladu, že nejsou využívána k obchodní přepravě zboží nebo cestujících;
h) vozidly používanými v souvislosti s kanalizačními sítěmi, ochranou před povodněmi, údržbou rozvodů vody, plynu a elektřiny, údržbou a kontrolou silnic, odvozem a likvidací domovního odpadu, telegrafními a telefonními službami, rozhlasovým a televizním vysíláním a detekcí rozhlasových nebo televizních vysílačů nebo přijímačů;
i) vozidly s 10 až 17 sedadly používanými výlučně k neobchodní přepravě cestujících;
j) specializovanými vozidly přepravujícími cirkusy a lunaparky;
k) speciálně vybavenými vozidly pro mobilní projekty, jejichž hlavním účelem po zaparkování je využití k vzdělávacím účelům;
l) vozidly používanými pro svoz mléka z hospodářství a zpětnou přepravu nádob na mléko nebo mléčných výrobků určených pro krmení zvířat do hospodářství;
m) specializovanými vozidly přepravujícími peníze nebo cennosti;
n) vozidly používanými pro přepravu zvířecích odpadů nebo zvířecích těl neurčených k lidské spotřebě;
o) vozidly používanými výhradně na komunikacích uvnitř distribučních center jako přístavy, překladiště nebo železniční terminály;
p) vozidly používanými pro přepravu živých zvířat z hospodářství na místní trhy a naopak nebo z trhů na místní jatka ve vzdálenosti do 50 km.
2. Členské státy uvědomí Komisi o výjimkách udělených podle odstavce 1 a Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
3. Jestliže nejsou dotčeny cíle stanovené v článku 1 a je zajištěna přiměřená ochrana řidičů, může členský stát po schválení Komisí udělit na svém území drobné výjimky z nařízení pro vozidla, která se používají v předem vymezených oblastech s hustotou obyvatelstva menší než 5 osob na km2, v těchto případech:
- u vnitrostátní linkové přepravy cestujících, je-li jízdní řád schválen orgány (pouze v tomto případě lze povolit výjimky týkající se přestávek), a
- u vnitrostátní nákladní silniční dopravy na vlastní účet nebo na cizí účet a za úplatu, která nemá dopad na jednotný trh a je nezbytná pro zachování některých průmyslových odvětví na daném území a kde ustanovení tohoto nařízení umožňující výjimku stanoví omezení délky tratě v okruhu do 100 km.
Silniční doprava na základě této výjimky může zahrnovat jízdu do oblasti s hustotou obyvatelstva nejméně 5 osob na km2 pouze za účelem zahájení nebo ukončení jízdy.
Tato opatření musí být svou povahou a rozsahem přiměřená.
Článek 14
1. Členské státy mohou po zmocnění Komise udělit výjimky z článků 6 až 9 v případě dopravy provozované za mimořádných okolností, nejsou-li jimi cíle stanovené v článku 1 dotčeny.
2. V naléhavých případech mohou členské státy udělit dočasnou výjimku na dobu nepřesahující 30 dnů a tuto výjimku neprodleně oznámí Komisi.
3. Komise uvědomí o každé výjimce podle tohoto článku ostatní členské státy.
Článek 15
Členské státy zajistí, aby se na řidiče vozidel uvedených v čl. 3 písm. a) vztahovaly vnitrostátní předpisy, které zajišťují přiměřenou ochranu, pokud jde o povolené doby řízení a povinné přestávky v řízení a doby odpočinku.
KAPITOLA V
Kontrolní postupy a sankce
Článek 16
1. Není-li vozidlo vybaveno záznamovým zařízením v souladu s nařízením (EHS) č. 3821/85, vztahují se odstavce 2 a 3 tohoto článku na
a) vnitrostátní linkovou přepravu cestujících a
b) mezinárodní linkovou přepravu cestujících, jejíž konečné zastávky se nacházejí ve vzdálenosti do 50 km vzdušnou čarou od hranic mezi dvěma členskými státy a jejíž délka tratě nepřesahuje 100 km.
2. Dopravce vypracuje jízdní řád linky a pracovní plán, ve kterém je u každého řidiče uvedeno jméno, místo obvyklého odstavení vozidla a předem stanovený časový rozvrh různých dob řízení, jiné práce, přestávek v řízení a pracovní pohotovosti.
Každý řidič linkové dopravy ve smyslu odstavce 1 musí mít u sebe výtah z pracovního plánu a opis jízdního řádu.
3. Pracovní plán musí
a) obsahovat veškeré údaje stanovené v odstavci 2 pro minimální časový úsek zahrnující předchozích 28 dnů; tyto údaje se musí aktualizovat v pravidelných odstupech, jejichž délka nepřesáhne jeden měsíc;
b) být podepsán ředitelem dopravce nebo osobou jím k tomu pověřenou;
c) být dopravcem uchováván po dobu jednoho roku od konce období, na které se vztahuje.
Výtah z pracovního plánu vydá dopravce dotyčnému řidiči na jeho žádost;
d) být předložen nebo vydán na žádost pověřeného kontrolora.
Článek 17
1. Členské státy oznámí Komisi potřebné údaje na jednotném formuláři stanoveném v rozhodnutí 93/173/EHS [12], aby mohla vypracovat každé dva roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení a nařízení (EHS) č. 3821/85 a vývoji v dotyčných oblastech.
2. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději 30. září po uplynutí dvouletého období, ke kterému se má zpráva vztahovat.
3. Zpráva uvede, jak jsou využívány výjimky stanovené v článku 13.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu do 13 měsíců po uplynutí dotyčného dvouletého období.
Článek 18
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení.
Článek 19
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a nařízení (EHS) č. 3821/85 a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační.
Při porušení tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 3821/85 může být uložena pouze jedna sankce nebo zahájeno jedno řízení.
Členské státy oznámí tato opatření a sankce Komisi ve lhůtě stanovené v čl. 29 druhém pododstavci.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
2. Členský stát oprávní příslušné orgány k ukládání sankcí dopravci nebo řidiči za porušení tohoto nařízení, které bylo zjištěno na jeho území a za něž dosud nebyla uložena sankce, i když k tomuto porušení došlo na území jiného členského státu nebo třetí země.
Odchylně, bylo-li zjištěno porušení,
- ke kterému nedošlo na území dotyčného členského státu a
- kterého se dopustil dopravce, jenž je usazen v jiném členském státě nebo třetí zemi, či řidič, jehož pracoviště se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi:
může členský stát do 1. ledna 2009 místo uložení sankcí oznámit okolnosti porušení příslušnému úřadu v členském státě nebo třetí zemi, ve které je dopravce usazen nebo řidič má pracoviště.
3. Zahájí-li členský stát řízení nebo uloží-li sankci za určité porušení, musí o tom řidiči vystavit řádné písemné potvrzení.
4. Členské státy zajistí, aby existoval systém přiměřených sankcí, který může zahrnovat finanční sankce, pro případ porušení tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 3821/85 dopravci, zasílateli, speditéry, organizátory turistických zájezdů, hlavními dodavateli, subdodavateli a agenturami zprostředkovávajícími zaměstnání řidičům.
Článek 20
1. Řidič musí uchovávat potvrzení vystavená členským státem týkající se uložených sankcí nebo zahájení řízení po dobu, kdy totéž porušení tohoto nařízení může vést k dalšímu řízení nebo uložení sankcí podle tohoto nařízení.
2. Na žádost předloží řidič potvrzení uvedené v odstavci 1.
3. Řidič, který je zaměstnán více dopravci nebo jehož služeb využívá více dopravců, poskytne každému dopravci dostatečné informace, aby tento dopravce mohl dodržet kapitolu II.
Článek 21
Domnívá-li se členský stát, že došlo k porušení tohoto nařízení, které může zjevně ohrozit bezpečnost provozu na pozemních komunikacích, pověří členský stát příslušný orgán, aby přistoupil k odstavení dotyčného vozidla, dokud není příčina porušení odstraněna.
Členské státy mohou řidiči uložit, aby si vybral denní dobu odpočinku.
Členské státy případně rovněž odeberou, pozastaví nebo omezí oprávnění dopravce k podnikání, je-li tento dopravce usazen v tomto členském státě, nebo odeberou, pozastaví či omezí řidičovo řidičské oprávnění. Komise vypracuje postupem podle čl.
24 odst. 2 pokyny k prosazování harmonizovaného uplatňování tohoto článku.
Článek 22
1. Členské státy si poskytují vzájemnou pomoc při uplatňování tohoto nařízení a kontrole jeho dodržování.
2. Příslušné orgány členských států si pravidelně vyměňují všechny dostupné informace o
a) porušování pravidel stanovených v kapitole II nerezidenty a sankcích jim za ně uložených;
b) sankcích uložené členskými státy jejich rezidentům za taková porušení spáchaná v ostatních členských státech.
3. Členské státy zasílají pravidelně významné informace o výkladu a uplatňování tohoto nařízení Komisi, která je zpřístupní v elektronické podobě ostatním členským státům.
4. Komise podporuje dialog mezi členskými státy o výkladu a uplatňování tohoto nařízení v jednotlivých členských státech prostřednictvím výboru uvedeného v čl. 24 odst. 1.
Článek 23
Společenství zahájí jednání s třetími zeměmi, ukáží-li se jako nezbytná k provedení tohoto nařízení.
Článek 24
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3821/85.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
1. Na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu Komise
a) prozkoumá případy, kdy došlo k rozdílům při uplatňování a prosazování některého ustanovení tohoto nařízení, zejména co se týče doby řízení, přestávek v řízení a doby odpočinku;
b) vyjasní ustanovení tohoto nařízení za účelem prosazování společného přístupu.
2. V případech uvedených v odstavci 1 rozhoduje Komise o doporučeném přístupu postupem podle čl. 24 odst. 2. Komise sdělí své rozhodnutí Evropskému parlamentu, Radě a členským státům.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Nařízení (EHS) č. 3821/85 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely tohoto nařízení platí definice stanovené v článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 [13].
2. V článku 3 se odstavce 1, 2 a 3 nahrazují tímto:
"1. Záznamové zařízení musí být zabudováno a užíváno ve vozidlech, která jsou registrována v členském státě a používána pro silniční přepravu cestujících nebo zboží, s výjimkou vozidel uvedených v článku 3 nařízení (ES) č. 561/2006. Vozidla uvedená v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 561/2006, a vozidla vyňatá z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 3820/85, která již nejsou vyňata podle nařízení (ES) č. 561/2006, musí tomuto požadavku vyhovět do 31. prosince 2007.
2. Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout vozidla uvedená v čl. 13 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 561/2006.
3. Členské státy mohou po zmocnění Komisí vyjmout z oblasti působnosti tohoto nařízení vozidla užívaná pro přepravu uvedenou v článku 14 nařízení (ES) č. 561/2006."
3. V článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Dopravce uchovává záznamové listy a výtisky, vyhotovují-li se podle čl.
15 odst. 1, v chronologickém pořadí a čitelné podobě nejméně jeden rok po jejich použití a na žádost dotyčného řidiče mu vydá jejich kopie.
Dopravce vydá dále dotyčným řidičům na žádost kopie stažených údajů z karty řidiče a jejich výtisky. Záznamové listy, výtisky a stažené údaje musí být předloženy nebo vydány na žádost pověřeného kontrolora."
4. Článek 15 se mění takto:
- v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Je-li karta řidiče poškozená, nefunguje-li správně nebo nemá-li ji řidič, musí řidič
a) na začátku jízdy vytisknout údaje o vozidle, které řídí, a na výtisk zaznamenat
i) údaje, které umožní identifikaci řidiče (jméno, číslo karty řidiče nebo řidičského oprávnění), včetně svého podpisu,
ii) časové úseky uvedené v odst. 3 druhé odrážce písm. b), c) a d);
b) na konci jízdy vytisknout informace týkající se časových úseků zaznamenaných záznamovým zařízením, zaznamenat dobu jiné práce, dobu pracovní pohotovosti a odpočinku od vyhotovení výtisku při zahájení jízdy, nejsou-li zaznamenány tachografem, a uvést na tomto dokumentu údaje k identifikaci řidiče (jméno, číslo karty řidiče nebo řidičského oprávnění), včetně svého podpisu.",
- v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Jestliže v důsledku svého vzdálení se od vozidla nemůže řidič používat zařízení zabudované do vozidla, musí být časové úseky uvedené v odst. 3 druhé odrážce písm. b), c) a d)
a) zaznamenány na záznamovém listu ručně, automatickým záznamem nebo jinými prostředky čitelně a bez znečištění listu, je-li vozidlo vybaveno záznamovým zařízením v souladu s přílohou I, nebo
b) zadány na kartu řidiče zařízením k ručnímu zadání údajů, je-li vozidlo vybaveno záznamovým zařízením v souladu s přílohou IB.
Je-li ve vozidle vybaveném záznamovým zařízením v souladu s přílohou IB přítomen více než jeden řidič, každý z řidičů zajistí, aby byla jeho karta vložena do správného otvoru v tachografu.",
- v odstavci 3 se písmena b) a c) nahrazují tímto:
+++++ TIFF +++++
"b) "jinou prací" se rozumí jakákoli činnost, vyjma řízení ve smyslu čl. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě [14], a také jakákoli práce pro stejného nebo jiného zaměstnavatele v odvětví dopravy či jinde, a musí být zaznamenána pod značkou ;
+++++ TIFF +++++
c) "pracovní pohotovost" ve smyslu čl. 3 písm. b) směrnice 2002/15/ES musí být zaznamenána pod značkou ;
- odstavec 4 se zrušuje,
- odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. a) Řídí-li řidič vozidlo vybavené záznamovým zařízením v souladu s přílohou I, musí být schopen kdykoli na žádost kontrolora předložit
i) záznamové listy z běžného týdne a listy použité řidičem v předcházejících 15 dnech,
ii) kartu řidiče, má-li ji, a
iii) ručně provedený záznam nebo výtisk pořízený v běžném týdnu a v předchozích 15 dnech, jak je vyžadováno podle tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 561/2006.
Po 1. lednu 2008 však zahrnují časové úseky uvedené v bodech i) a iii) běžný den a předchozích 28 dnů.
b) Řídí-li řidič vozidlo vybavené záznamovým zařízením v souladu s přílohou IB, musí být schopen kdykoli na žádost kontrolora předložit
i) kartu řidiče, jejímž je držitelem,
ii) ručně provedený záznam nebo výtisk pořízený v běžném týdnu a v předchozích 15 dnech, jak je vyžadováno podle tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 561/2006, a
iii) záznamové listy, které odpovídají některému z období uvedených v předchozím bodě, během nichž řídil vozidlo vybavené záznamovým zařízením v souladu s přílohou I.
Po 1. lednu 2008 však zahrnují časové úseky uvedené v bodě ii) běžný den a předchozích 28 dnů.
c) Pověřený kontrolor může zkontrolovat dodržování nařízení (ES) č. 561/2006 analýzou záznamových listů, zobrazených nebo vytištěných údajů, které byly zaznamenány záznamovým zařízením nebo kartou řidiče, nebo není-li to možné, analýzou jakéhokoli podkladu, který dokládá nedodržení některého ustanovení, například čl. 16 odst. 2 a 3."
Článek 27
Nařízení (ES) č. 2135/98 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"1. a) Od dvacátého dne po vyhlášení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 [15] musí být vozidla poprvé uvedená do provozu vybavena záznamovým zařízením, které je v souladu s požadavky přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85.
2. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění vydávání karet řidiče nejpozději dvacátý den po vyhlášení nařízení (ES) č. 561/2006."
Článek 28
Nařízení (EHS) č. 3820/85 se zrušuje a nahrazuje se tímto nařízením.
Avšak čl. 5 odst. 1, 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3820/85 se použijí do dnů stanovených v čl. 15 odst. 1 směrnice 2003/59/ES.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 11. dubna 2007 s výjimkou čl. 10 odst. 5, čl. 26 odst. 3 a 4 a článku 27, které vstupují v platnost dne 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 15. března 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler [1] Úř. věst. C 51 E, 26.2.2002, s. 234.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006
ze dne 15. března 2006,
kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 1 a čl. 62 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přijetí opatření podle čl. 62 odst. 1 Smlouvy, která zajistí, aby osoby při překračování vnitřních hranic nebyly kontrolovány, je součástí cíle Unie vytvořit prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb osob, jak je stanoven v článku 14 Smlouvy.
(2) V souladu s článkem 61 Smlouvy má být vytvoření prostoru, kde se osoby mohou volně pohybovat, doprovázeno dalšími opatřeními.
Takovým opatřením je společná politika týkající se překračování vnějších hranic, jak je stanovena v čl. 62 odst.
(3) Přijetí společných opatření pro překračování vnitřních hranic osobami a pro ochranu vnějších hranic by mělo odrážet schengenské acquis začleněné do rámce Evropské unie, zejména příslušná ustanovení Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [2] a Společnou příručku [3].
(4) Pokud jde o ochranu vnějších hranic, je vytvoření "společného souboru" právních předpisů, především konsolidací a rozvojem acquis, jednou ze základních složek společné politiky v oblasti řízení vnějších hranic, jak ji definuje sdělení Komise ze dne 7. května 2002 s názvem "K integrovanému řízení vnějších hranic členských států Evropské unie".
Tento záměr byl zahrnut do "Plánu řízení vnějších hranic členských států Evropské unie", schváleného Radou dne 13. června 2002 a potvrzeného Evropskou radou na jejích zasedáních v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002 a v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003.
(5) Definice společných pravidel týkajících se pohybu osob přes hranice nezpochybňuje ani nemá vliv na právo volného pohybu, jež požívají občané Unie a jejich rodinní příslušníci a státní příslušníci třetích zemí a jejich rodinní příslušníci, na které se na základě dohod mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a těmito třetími zeměmi na straně druhé vztahují práva volného pohybu rovnocenná právům občanů Unie.
(6) Ochrana hranic je věcí zájmu nejen členského státu, na jehož vnějších hranicích se provádí, nýbrž všech členských států, které zrušily ochranu vnitřních hranic.
Ochrana hranic by měla pomáhat v boji proti nedovolenému přistěhovalectví a obchodování s lidmi a zabránit jakékoliv hrozbě pro vnitřní bezpečnost, veřejný pořádek, veřejné zdraví a mezinárodní vztahy členských států.
(7) Hraniční kontroly by se měly provádět takovým způsobem, aby byla plně respektována lidská důstojnost.
Ochrana hranic by se měla provádět profesionálně a s úctou a měla by být přiměřená sledovaným cílům.
(8) Ochranu hranic netvoří pouze kontroly osob na hraničních přechodech a ostraha mezi hraničními přechody, ale také analýza rizik pro vnitřní bezpečnost a analýza hrozeb, které mohou mít vliv na bezpečnost vnějších hranic.
Je proto nezbytné stanovit podmínky, kritéria a prováděcí pravidla, jimiž se budou řídit kontroly na hraničních přechodech a ostraha hranic.
(9) K zamezení nadměrně dlouhé čekací době na hranicích je třeba přijmout opatření, jimiž se v případě mimořádných a nepředvídaných situací zmírní kontroly na vnějších hranicích.
Systematické opatřování dokladů státních příslušníků třetích zemí otiskem razítka je při zmírnění kontrol nadále povinné.
Umožňuje s jistotou určit datum a místo překročení hranice, aniž by se muselo ve všech případech zjišťovat, zda byla provedena všechna požadovaná opatření pro kontrolu cestovního dokladu.
(10) Pro zkrácení čekacích dob pro osoby požívající právo Společenství na volný pohyb by měly být všude tam, kde to okolnosti umožňují, zřízeny ve všech členských státech na hraničních přechodech oddělené pruhy označené jednotnými tabulemi.
Oddělené pruhy by měly být zřízeny na mezinárodních letištích.
Pokud to členské státy považují za vhodné a okolnosti to dovolují, měly by členské státy zvážit zřízení oddělených pruhů na námořních a pozemních hraničních přechodech.
(11) Členské státy by měly zajistit, aby kontrolní postupy na vnějších hranicích nepředstavovaly významnou překážku obchodu a vzájemné společenské a kulturní výměny.
Z toho důvodu by měly nasadit odpovídající počet pracovníků a zdrojů.
(12) Členské státy by měly v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy jmenovat vnitrostátní útvar či útvary odpovídající za plnění úkolů ochrany hranic.
Pokud v jednom členském státě za tuto oblast odpovídá více než jeden útvar, měla by mezi nimi existovat těsná a nepřetržitá spolupráce.
(13) Operativní spolupráci a vzájemnou pomoc členských států v oblasti ochrany hranic by měla řídit a koordinovat Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004 [4].
(14) Tímto nařízením nejsou dotčeny kontroly prováděné v rámci obecných policejních pravomocí a bezpečnostních kontrol osob, které jsou totožné s kontrolami, které se provádějí na vnitrostátních letech, možnosti členských států provádět mimořádné kontroly zavazadel v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3925/91 ze dne 19. prosince 1991 o vyloučení kontroly a formalit u příručních a zapsaných zavazadel osob uskutečňujících lety a námořní cesty uvnitř Společenství [5] a vnitrostátní právní předpisy o nošení cestovních dokladů nebo průkazů totožnosti nebo požadavek, aby osoby oznamovaly úřadům svou přítomnost na území daného členského státu.
(15) Členské státy by také měly mít možnost dočasně znovuzavést ochranu vnitřních hranic v případě závažné hrozby pro svůj veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost.
Pro takové dočasné znovuzavedení ochrany hranic by měly být stanoveny podmínky a postupy, aby se zajistila výjimečná povaha takového opatření a dodržování zásady proporcionality.
Rozsah a trvání dočasně znovu zavedené ochrany vnitřních hranic by se měly omezit na nejmenší míru nutnou jako reakce na takovou hrozbu.
(16) V prostoru, kde se osoby mohou volně pohybovat, by mělo znovuzavedení ochrany vnitřních hranic zůstat výjimkou.
Opatření na ochranu hranic by se neměla provádět a neměly by se zavádět formální úkony jen z důvodu překračování hranice.
(17) Měl by se stanovit postup, který Komisi umožní upravit některá prováděcí pravidla, kterými se řídí ochrana hranic.
V takových případech by měla být opatření potřebná k provedení tohoto nařízení přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(18) Měl by se také stanovit postup, který umožní členským státům oznamovat Komisi změny jiných prováděcích pravidel, kterými se řídí ochrana hranic.
(19) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení pravidel vztahujících se na přeshraniční pohyb osob, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(20) Toto nařízení ctí základní práva a zachovává zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie.
Mělo by se používat v souladu se závazky členských států v oblasti mezinárodní ochrany a zásady nenavracení.
(21) Odchylně od článku 299 Smlouvy jsou jedinými územími Francie a Nizozemska, na která se toto nařízení vztahuje, jejich evropská území.
Nejsou jím dotčena zvláštní ujednání vztahující se na Ceutu a Melillu, vymezená Dohodou o přistoupení Španělského království k Úmluvě k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 [7].
(22) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, mělo by se Dánsko rozhodnout v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(23) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [8], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES [9] o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(24) Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí.
Takové opatření je uvedeno ve výměně dopisů mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu její výkonné moci [10], připojené k uvedené dohodě.
(25) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [11] a 2004/860/ES [12].
(26) Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Švýcarska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí.
Takové opatření je uvedeno ve výměně dopisů mezi Společenstvím a Švýcarskem, připojené k uvedené dohodě.
(27) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [13].
Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(28) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [14].
Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(29) První věta článku 1, ustanovení čl. 5 odst. 4 písm. a), hlava III a ta ustanovení hlavy II a příloh tohoto nařízení, která se týkají Schengenského informačního systému (SIS), představují ustanovení, která navazují na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejí ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a zásady
Tímto nařízením se stanoví neprovádění opatření na ochranu hranic ve vztahu k osobám překračujícím vnitřní hranice mezi členskými státy Evropské unie.
Stanoví se jím pravidla, kterými se řídí opatření na ochranu hranic ve vztahu k osobám překračujícím vnější hranice členských států Evropské unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "vnitřními hranicemi"
a) společné pozemní hranice členských států, včetně říčních a jezerních hranic,
b) letiště členských států pro vnitřní lety,
c) námořní, říční a jezerní přístavy členských států pro pravidelná trajektová spojení;
2. "vnějšími hranicemi" pozemní hranice členských států, včetně říčních a jezerních hranic, a jejich námořní hranice a letiště, říční přístavy, námořní přístavy a jezerní přístavy, pokud nejsou vnitřními hranicemi;
3. "vnitřním letem" veškeré lety výhradně z území nebo na území členského státu bez přistání na území třetí země;
4. "pravidelným trajektovým spojením" jakékoliv trajektové spojení mezi dvěma nebo více stejnými přístavy nacházejícími se na území členských států bez zastavení v kterémkoli přístavu mimo území členských států a sestávající z dopravy cestujících a vozidel podle zveřejněného jízdního řádu;
5. "osobami požívajícími právo Společenství na volný pohyb":
a) občané Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy a státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie vykonávajícího právo volného pohybu a na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států [15],
b) státní příslušníci třetích zemí a jejich rodinní příslušníci bez ohledu na státní příslušnost, kteří na základě dohod mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a těmito třetími zeměmi na straně druhé požívají právo volného pohybu rovnocenné právu občanů Unie;
6. "státním příslušníkem třetí země" každá osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst.
7. "osobami, jimž má být odepřen vstup" jakýkoliv státní příslušník třetí země, který je veden v Schengenském informačním systému (dále jen "SIS") podle článku 96 schengenské úmluvy a pro účely uvedeného článku jako osoba, které má být odepřen vstup;
8. "hraničním přechodem" jakýkoliv přechod určený příslušnými orgány pro překračování vnějších hranic;
9. "ochranou hranic" činnost vykonávaná na hranici v souladu s tímto nařízením a pro účely tohoto nařízení výhradně jako reakce na záměr překročit tuto hranici nebo na úkon překročení této hranice, a to bez ohledu na jakékoliv jiné důvody, sestávající z hraničních kontrol a z ostrahy hranic;
10. "hraničními kontrolami" kontroly prováděné na hraničních přechodech, aby se zajistilo, že osobám, včetně jejich dopravních prostředků a předmětů, které mají v držení, může být povolen vstup na území členských států nebo jeho opuštění;
11. "ostrahou hranic" ostraha hranic mezi hraničními přechody a ostraha hraničních přechodů mimo stanovenou provozní dobu, aby se zabránilo osobám vyhýbat se hraničním kontrolám;
12. "kontrolou ve druhé linii" další kontrola, již lze provádět na zvláštním místě mimo místa (v první linii), kde se kontrolují všechny osoby;
13. "příslušníkem pohraniční stráže" jakýkoliv veřejný činitel, který je v souladu s vnitrostátními právními předpisy přidělen na hraniční přechod nebo na hranice nebo do bezprostřední blízkosti takové hranice a který plní úkoly ochrany hranic v souladu s tímto nařízením a s vnitrostátními právními předpisy;
14. "dopravcem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, jejímž povoláním je poskytovat přepravu osob;
15. "povolením k pobytu"
a) všechna povolení k pobytu vydaná členskými státy podle jednotného vzoru stanoveného nařízením Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí [16],
b) všechny ostatní doklady vydané členským státem státním příslušníkům třetích zemí, jimiž se jim povoluje pobyt anebo opětovný vstup na jeho území, s výjimkou povolení k přechodnému pobytu vydaných při přezkumu první žádosti o povolení k pobytu podle písmene a) nebo žádosti o azyl;
16. "výletními loděmi" lodě, které sledují danou plavební trasu v souladu s předem určeným programem obsahujícím turistické činnosti v různých přístavech a které běžně nenabírají cestující ani nedovolují cestujícím vylodit se během cesty;
17. "rekreačními plavbami" užívání rekreačních plavidel pro sportovní nebo turistické účely;
18. "pobřežním rybolovem" rybolov prováděný za použití plavidel, která se vracejí každý den nebo do 36 hodin do přístavu nacházejícího se na území členského státu, aniž by zastavovala v přístavech nacházejících se v třetí zemi;
19. "hrozbou pro veřejné zdraví" každá nemoc s epidemickým potenciálem, jak je vymezen v Mezinárodním zdravotním řádu Světové zdravotnické organizace, a jiné infekční nemoci nebo nakažlivé parazitické nemoci, pokud se na ně vztahují ochranné předpisy platné pro státní příslušníky členských států.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na všechny osoby překračující vnitřní nebo vnější hranice členských států, aniž jsou tím dotčena:
a) práva osob požívajících právo Společenství na volný pohyb,
b) práva uprchlíků a osob žádajících o mezinárodní ochranu, zejména pokud jde o zásadu nevracet uprchlíky.
HLAVA II
VNĚJŠÍ HRANICE
KAPITOLA I
Překračování vnějších hranic a podmínky vstupu
Článek 4
Překračování vnějších hranic
1. Vnější hranice lze překračovat pouze na hraničních přechodech a během stanovené provozní doby.
Na hraničních přechodech, které nejsou otevřeny 24 hodin denně, je provozní doba jasně uvedena.
Členské státy oznámí Komisi seznam svých hraničních přechodů v souladu s článkem 34.
2. Odchylně od odstavce 1 lze výjimky z povinnosti překračovat vnější hranice pouze na hraničních přechodech a během stanovené provozní doby povolit:
a) v souvislosti s rekreačními plavbami nebo pobřežním rybolovem,
b) námořníkům, kteří se vyloďují na břeh za účelem pobytu v zóně přístavu, v němž kotví jejich loď, anebo v přilehlých obcích,
c) jednotlivcům nebo skupinám osob v případě požadavku zvláštního charakteru, pokud jsou držiteli povolení, které je vyžadováno vnitrostátními právními předpisy, a pokud to není v rozporu se zájmy veřejného pořádku a vnitřní bezpečnosti členských států,
d) jednotlivcům nebo skupinám osob v případě nepředvídaného stavu nouze.
3. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v odstavci 2 nebo mezinárodní závazky členských států, zavedou členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem sankce za nepovolené překročení vnějších hranic v místech mimo hraniční přechody nebo mimo stanovenou provozní dobu.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 5
Podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí
1. Pro pobyty, jejichž délka nepřekročí za období šesti měsíců dobu delší než tři měsíce, platí pro vstup státních příslušníků třetích zemí tyto podmínky:
a) mají platný cestovní doklad nebo doklady, které je opravňují k překročení hranice,
b) mají platné vízum, pokud je požadováno na základě nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni [17], ledaže jsou držiteli platného povolení k pobytu,
c) zdůvodní účel a podmínky předpokládaného pobytu a mají zajištěny dostatečné prostředky pro obživu jak na dobu předpokládaného pobytu, tak na návrat do své země původu nebo na průjezd do třetí země, ve které je zaručeno jejich přijetí, nebo jsou schopni si tyto prostředky legálním způsobem opatřit,
d) nejsou osobami vedenými v SIS, jimž má být odepřen vstup,
e) nejsou považováni za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost, veřejné zdraví nebo mezinárodní vztahy kteréhokoliv z členských států, zejména nejsou osobami, jimž má být podle vnitrostátních databází členských států odepřen vstup ze stejných důvodů.
2. V příloze I je uveden příkladný seznam podkladů, o něž může příslušník pohraniční stráže požádat státního příslušníka třetí země, aby ověřil splnění podmínek vymezených v odst. 1 písm. c).
3. Prostředky pro obživu se posuzují podle délky a účelu pobytu a na základě porovnání s průměrnými cenami za stravu a ubytování v dotyčném členském státě nebo v dotyčných členských státech, stanovenými pro levné ubytování, které se násobí počtem pobytových dní.
Členské státy oznámí Komisi referenční částky, které stanovily, v souladu s článkem 34.
Posuzování dostatečných prostředků pro obživu se může zakládat na hotovosti, cestovních šecích a kreditních kartách, které má státní příslušník třetí země v držení.
Důkazem o dostatečných prostředcích pro obživu mohou být také sponzorská prohlášení, pokud jsou taková prohlášení upravena vnitrostátními právními předpisy, a pokud bude státní příslušník třetí země pobývat u hostitele, rovněž záruky od hostitele tak, jak jsou upraveny vnitrostátními právními předpisy.
4. Odchylně od odstavce 1:
a) Státním příslušníkům třetích zemí, kteří nesplňují všechny podmínky stanovené v odstavci 1, ale kteří jsou držiteli povolení k pobytu nebo zpětného víza vydaného jedním z členských států, nebo je-li to nezbytné, obou dokladů, je povolen vstup na území ostatních členských států pro účely průjezdu, aby mohli dosáhnout území členského státu, který povolení k pobytu nebo zpětné vízum vydal, pokud jejich jména nejsou na vnitrostátním seznamu osob, kterým má být odepřen vstup, vedeném členským státem, jehož vnější hranice zamýšlí překročit, a pokud není tento záznam doplněn pokynem odepřít vstup nebo průjezd.
b) Státním příslušníkům třetích zemí, kteří splňují podmínky stanovené v odstavci 1 s výjimkou podmínky podle písmene b) uvedeného odstavce a kteří se dostaví na hranici, může být povolen vstup na území členských států, jestliže je jim na hranicích uděleno vízum v souladu s nařízením Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům [18].
Víza udělená na hranicích se zaznamenávají v seznamu.
Jestliže nelze doklad opatřit vízem, lze vízum mimořádně připojit na oddělený list vložený do dokladu.
V takovém případě se použije jednotný vzor formuláře pro připojení víza, stanovený v nařízení Rady (ES) č. 333/2002 ze dne 18. února 2002 o jednotném vzoru formulářů pro připojení víza uděleného členskými státy držitelům cestovních dokladů, které nejsou uznávány členským státem, který formulář vydal [19].
c) Státním příslušníkům třetích zemí, kteří nesplňují jednu nebo více podmínek stanovených v odstavci 1, může členský stát povolit vstup na své území z humanitárních důvodů, z důvodů národního zájmu anebo vzhledem ke svým mezinárodním závazkům.
Pokud se na dotyčného příslušníka třetí země vztahuje záznam podle odst. 1 písm. d), uvědomí členský stát, který mu povolí vstup na své území, o tomto povolení ostatní členské státy.
KAPITOLA II
Ochrana vnějších hranic a odepření vstupu
Článek 6
Provádění hraničních kontrol
1. Při plnění svých úkolů příslušníci pohraniční stráže plně ctí lidskou důstojnost.
Veškerá opatření přijatá při plnění těchto úkolů jsou přiměřená cílům, které taková opatření sledují.
2. Při provádění hraničních kontrol nesmí příslušníci pohraniční stráže nikoho diskriminovat na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
Článek 7
Hraniční kontroly osob
1. Přeshraniční pohyb na vnějších hranicích podléhá kontrolám, které provádějí příslušníci pohraniční stráže.
Kontroly se provádějí v souladu s touto kapitolou.
Kontroly se též mohou týkat dopravních prostředků a předmětů v držení osob překračujících hranice.
Provádějí-li se prohlídky, použijí se na ně právní předpisy dotyčného členského státu.
2. Všechny osoby podléhají minimální kontrole, jejímž účelem je zjištění totožnosti na základě předložení cestovních dokladů.
Taková minimální kontrola spočívá v rychlém a jednoduchém ověření platnosti dokladu, který jeho oprávněného držitele opravňuje překročit hranici, a v ověření výskytu známek pozměnění nebo padělání, v případě potřeby s použitím technických prostředků a nahlédnutím do příslušných databází k vyhledání informací výlučně o odcizených, neoprávněně užívaných, ztracených nebo neplatných dokladech.
Minimální kontrola podle prvního pododstavce je pravidlem pro osoby požívající právo Společenství na volný pohyb.
Při provádění minimálních kontrol osob požívajících právo Společenství na volný pohyb však příslušníci pohraniční stráže mohou – aniž by tak činili systematicky – nahlížet do vnitrostátních i evropských databází, aby zajistili, že daná osoba nepředstavuje skutečnou, aktuální a dostatečně vážnou hrozbu pro vnitřní bezpečnost, veřejný pořádek, mezinárodní vztahy členských států nebo hrozbu pro veřejné zdraví.
Důsledky takového nahlížení do databází nesmí ohrozit právo vstupu osob požívajících právo Společenství na volný pohyb na území dotyčného členského státu, jak je stanoveno ve směrnici 2004/38/ES.
3. Při vstupu a výstupu jsou státní příslušníci třetích zemí podrobeni důkladné kontrole.
a) Důkladné kontroly při vstupu sestávají z ověření podmínek vstupu vymezených v čl. 5 odst.
1 a případně dokladů povolujících pobyt a výkon pracovní činnosti. To zahrnuje podrobné přezkoumání následujících aspektů:
i) ověření, zda má státní příslušník třetí země doklad, který je platný pro překročení hranic a jemuž neskončila doba platnosti, a zda je k dokladu případně připojeno požadované vízum nebo povolení k pobytu,
ii) důkladnou prohlídku cestovního dokladu, zda nenese známky pozměňování nebo padělání,
iii) kontrolu vstupních a výstupních razítek v cestovním dokladu dotyčného státního příslušníka třetí země, aby se porovnáním data vstupu a výstupu ověřilo, zda již daná osoba nepřekročila maximální délku povoleného pobytu na území členských států,
iv) ověření místa odjezdu a cíle dotyčného státního příslušníka třetí země a účelu jeho zamýšleného pobytu a v případě potřeby i kontrola odpovídajících podkladů,
v) ověření, zda má dotyčný státní příslušník třetí země dostatečné prostředky pro obživu vzhledem k délce a účelu předpokládaného pobytu a na návrat do země původu nebo na průjezd do třetí země, ve které je zaručeno jeho přijetí, anebo je schopen si tyto prostředky legálním způsobem opatřit,
vi) ověření, zda dotyčný státní příslušník třetí země, jeho dopravní prostředek a předměty, které převáží, pravděpodobně neohrozí veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost, veřejné zdraví nebo mezinárodní vztahy kteréhokoliv z členských států.
Takové ověření zahrnuje přímé zjišťování údajů a záznamů o osobách a v případě potřeby i předmětech vedených v SIS a ve vnitrostátních souborech údajů, jakož i kroky, které mají být učiněny v důsledku existence záznamu.
b) Důkladné kontroly při výstupu sestávají:
i) z ověření, že státní příslušník třetí země má platný doklad k překročení hranic,
ii) z ověření cestovního dokladu, zda nenese známky pozměňování nebo padělání,
iii) podle možností z ověření, že státní příslušník třetí země není považován za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost nebo mezinárodní vztahy kteréhokoliv z členských států.
c) Kromě kontrol uvedených v písmeni b) však důkladné kontroly při výstupu mohou také sestávat z:
i) ověření, že osoba má platné vízum, pokud je požadováno na základě nařízení (ES) č. 539/2001, ledaže je držitelem platného povolení k pobytu,
ii) ověření, že osoba nepřekročila maximální délku povoleného pobytu na území členských států,
iii) nahlédnutí do záznamů o osobách a předmětech vedených v SIS a do sestav ve vnitrostátních souborech údajů.
4. Jsou-li k dispozici zařízení a požádá-li o to státní příslušník třetí země, provádějí se takové důkladné kontroly v neveřejném prostoru.
5. Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou podrobeni důkladné kontrole ve druhé linii, jsou o účelu a postupu takové kontroly informováni.
Tyto informace jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Unie a v jazyce nebo jazycích země nebo zemí, které hraničí s dotyčným členským státem, a uvádí se v nich, že státní příslušník třetí země může požádat o sdělení jména nebo služebního identifikačního čísla příslušníků pohraniční stráže provádějících důkladnou kontrolu ve druhé linii, názvu hraničního přechodu a data překročení hranice.
6. Kontroly osob požívajících právo Společenství na volný pohyb se provádějí podle směrnice 2004/38/ES.
7. Podrobná pravidla týkající se evidování informací jsou stanovena v příloze II.
Článek 8
Zmírnění hraničních kontrol
1. Hraniční kontroly na vnějších hranicích mohou být v důsledku mimořádných a nepředvídaných okolností zmírněny.
Za takové mimořádné a nepředvídané okolnosti se považuje situace, kdy nepředvídatelné události vedou k takové intenzitě provozu, že i přes vyčerpání veškerých personálních, prostorových a organizačních zdrojů vzniká na hraničním přechodu nadměrně dlouhá čekací doba.
2. Jsou-li hraniční kontroly v souladu s odstavcem 1 zmírněny, mají hraniční kontroly na vstupu v zásadě přednost před hraničními kontrolami na výstupu.
Rozhodnutí o zmírnění kontrol činí příslušník pohraniční stráže velící na daném hraničním přechodu.
Takovéto zmírnění kontrol je pouze dočasné, je přizpůsobeno okolnostem, které si je vyžádaly, a zavádí se postupně.
3. I v případě, že jsou hraniční kontroly zmírněny, opatřují příslušníci pohraniční stráže v souladu s článkem 10 cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí razítkem na vstupu i na výstupu.
4. Každý členský stát předá jednou ročně Evropskému parlamentu a Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku.
Článek 9
Oddělené pruhy a údaje na tabulích
1. Členské státy zřídí oddělené pruhy, zejména na přechodech na svých vzdušných hranicích, aby bylo možné provádět kontroly osob v souladu s článkem 7.
Tyto pruhy se odliší tabulemi obsahujícími údaje stanovené v příloze III.
Členské státy mohou zřídit oddělené pruhy na svých námořních a pozemních hraničních přechodech a na hranicích mezi členskými státy, které neuplatňují článek 20, na společných hranicích.
Pokud členské státy zřídí na těchto hranicích oddělené pruhy, použijí se tabule obsahující údaje stanovené v příloze III.
Členské státy zajistí, aby byly pruhy jasně označeny, včetně případů, kdy se podle odstavce 4 upouští od pravidel pro používání různých pruhů, aby se dosáhlo optimální úrovně proudění osob přes hranice.
2. a) Osoby požívající právo Společenství na volný pohyb jsou oprávněny používat pruhy označené tabulemi podle přílohy III části A. Mohou také používat pruhy označené tabulí podle přílohy III části B.
b) Všechny ostatní osoby používají pruhy označené tabulí podle přílohy III části B.
Údaje na tabulích uvedených v písmenech a) a b) mohou být uvedeny v jazyce nebo jazycích, které jednotlivé členské státy považují za vhodné.
3. Na námořních a pozemních hraničních přechodech mohou členské státy oddělovat provoz vozidel do různých pruhů pro osobní a nákladní automobily a autobusy pomocí značek podle přílohy III části C.
Údaje na těchto tabulích mohou členské státy případně upravit podle místní situace.
4. V případě dočasné nerovnováhy provozu na konkrétním hraničním přechodu mohou příslušné orgány upustit od pravidel o používání různých pruhů po dobu, která je nezbytná pro odstranění této nerovnováhy.
5. Úprava stávajících tabulí podle ustanovení odstavců 1, 2 a 3 se dokončí do 31. května 2009.
Pokud před tímto dnem členské státy vyměňují stávající tabule nebo umisťují tabule nové, dodržují údaje stanovené v uvedených odstavcích.
Článek 10
Opatřování cestovních dokladů státních příslušníků třetích zemí otiskem razítka
1. Cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí se při vstupu a výstupu systematicky opatřují otiskem razítka.
Vstupním nebo výstupním razítkem se opatřují zejména:
a) doklady s platným vízem, které státnímu příslušníkovi třetí země umožňují překročit hranici,
b) doklady umožňující překročit hranici státnímu příslušníkovi třetí země, kterému je vízum vydáno členským státem na hranici,
c) doklady umožňující překročit hranici státnímu příslušníkovi třetí země, na kterého se nevztahuje vízová povinnost.
2. Cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, ale kteří nepředloží doklad o pobytu podle článku 10 uvedené směrnice, se opatřují otiskem razítka při vstupu nebo výstupu.
Cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky státních příslušníků třetích zemí požívajících právo Společenství na volný pohyb, ale kteří nepředloží doklad o pobytu podle článku 10 směrnice 2004/38/ES, se opatřují razítkem při vstupu nebo výstupu.
3. Vstupním nebo výstupním razítkem se neopatřují:
a) cestovní doklady hlav států a hodnostářů, jejichž příjezd je dopředu úředně ohlášen diplomatickou cestou,
b) licence pilotů nebo osvědčení posádek letadel,
c) cestovní doklady námořníků, kteří se nacházejí na území členského státu pouze tehdy, zakotví-li tam jejich loď, a to jen v zóně přístavu, kde jejich loď kotví,
d) cestovní doklady posádky a cestujících na výletních lodích, kteří nepodléhají hraničním kontrolám podle bodu 3.2.3 přílohy VI,
e) doklady umožňující překračovat hranice státním příslušníkům Andorry, Monaka a San Marina.
Výjimečně lze na žádost státního příslušníka třetí země upustit od otisku vstupního nebo výstupního razítka, jestliže by takový otisk mohl této osobě způsobit závažné potíže.
V takovém případě se vstup a výstup zaznamená na odděleném listě s uvedením jména a příjmení a čísla pasu.
Tento list se předá státnímu příslušníkovi třetí země.
4. Opatření týkající se opatřování dokladů otiskem razítka jsou uvedena v příloze IV.
5. Státní příslušníci třetích zemí jsou pokud možno informováni o povinnosti příslušníků pohraniční stráže opatřovat jejich cestovní doklad otiskem razítka při vstupu a výstupu, a to i v případě zmírnění hraničních kontrol v souladu s článkem 8.
6. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do konce roku 2008 zprávu o fungování ustanovení o opatřování cestovních dokladů otiskem razítka.
Článek 11
Domněnka týkající se splnění podmínek délky pobytu
1. Není-li cestovní doklad státního příslušníka třetí země opatřen otiskem vstupního razítka, mohou se příslušné vnitrostátní orgány domnívat, že držitel nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky délky pobytu použitelné v dotyčném členském státě.
2. Domněnku podle odstavce 1 je možné vyvrátit, pokud státní příslušník třetí země jakýmkoli způsobem předloží věrohodné důkazy, například v podobě jízdenky či letenky nebo svědectví o své přítomnosti mimo území členských států, o tom, že podmínky týkající se délky krátkodobého pobytu dodržel.
V takovém případě:
a) pokud se státní příslušník třetí země nachází na území členského státu, který uplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, vyznačí příslušné orgány v jeho cestovním dokladu v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí datum a místo překročení vnější hranice některého z členských států, který schengenské acquis uplatňuje v plném rozsahu, touto osobou,
b) pokud se státní příslušník třetí země nachází na území členského státu, v jehož případě nebylo učiněno rozhodnutí uvedené v čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003, vyznačí příslušné orgány v jeho cestovním dokladu v souladu s vnitrostátními právními předpisy a praxí datum a místo překročení vnější hranice tohoto členského státu touto osobou.
Kromě vyznačení údajů podle písmen a) a b) může být státnímu příslušníkovi třetí země vydán tiskopis uvedený v příloze VIII.
Členské státy se navzájem informují o svých vnitrostátních postupech vyznačování údajů podle tohoto článku a rovněž o nich informují Komisi a generální sekretariát Rady.
3. Není-li domněnka podle odstavce 1 vyvrácena, mohou příslušné orgány státního příslušníka třetí země z území dotyčných členských států vyhostit.
Článek 12
Ostraha hranic
1. Hlavním účelem ostrahy hranic je zabránit nedovolenému překračování hranic, čelit přeshraniční trestné činnosti a přijímat opatření proti osobám, které překročily hranice nezákonně.
2. K výkonu ostrahy hranic používá pohraniční stráž stálých nebo mobilních jednotek.
Tato ostraha se provádí takovým způsobem, aby se osobám zamezilo obcházet kontroly na hraničních přechodech a aby byly od takového obcházení odrazeny.
3. Ostrahu mezi hraničními přechody provádějí příslušníci pohraniční stráže, jejichž počet a metody jsou přizpůsobeny stávajícím nebo předpokládaným rizikům a hrozbám.
Zahrnuje časté a náhlé změny doby ostrahy, aby nedovolené překročení hranic bylo neustále vystaveno riziku odhalení.
4. Ostrahu provádějí stálé nebo mobilní jednotky, které plní své povinnosti tím, že střeží místa nebo zaujímají stanoviště na místech, o kterých je známo či o kterých se má za to, že se jedná o citlivá místa, přičemž cílem takové ostrahy je zadržet osoby, které překračují hranici nezákonně.
Ostrahu lze také provádět technickými prostředky, včetně prostředků elektronických.
5. Další pravidla, kterými se ostraha řídí, lze přijmout postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 13
Odepření vstupu
1. Vstup na území členských států se odepře státnímu příslušníkovi třetí země, který nesplňuje všechny podmínky vstupu vymezené v čl. 5 odst. 1 a nepatří do některé z kategorií osob uvedených v čl. 5 odst. 4. Tím není dotčeno uplatnění zvláštních ustanovení týkajících se práva na azyl a mezinárodní ochrany nebo vystavování dlouhodobých víz.
2. Vstup lze odepřít pouze na základě zdůvodněného rozhodnutí, které uvádí přesné důvody odepření.
Rozhodnutí přijímá orgán, který je k tomuto účelu zmocněn vnitrostátními právními předpisy.
Uvedené rozhodnutí nabývá ihned účinku.
Zdůvodněné rozhodnutí, které uvádí přesné důvody odepření, se vydává prostřednictvím jednotného formuláře uvedeného v příloze V části B, který vyplňuje orgán zmocněný k odepření vstupu na základě vnitrostátních právních předpisů.
Vyplněný jednotný formulář se předá dotyčnému státnímu příslušníkovi třetí země, který na něm potvrdí, že rozhodnutí o odepření vstupu převzal.
3. Osoby, jimž byl odepřen vstup, mají právo na odvolání.
Odvolání se podávají v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Státnímu příslušníkovi třetí země se rovněž poskytnou písemné údaje o kontaktních místech, kde mu mohou podat informace o zástupcích, kteří jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy oprávněni státního příslušníka třetí země zastupovat.
Podání odvolání nemá s ohledem na výkon rozhodnutí o odepření vstupu odkladný účinek.
Aniž je dotčena náhrada poskytovaná podle vnitrostátních právních předpisů, má státní příslušník třetí země nárok na opravu zrušeného vstupního razítka a všech dalších provedených zrušení nebo dodatků ze strany členského státu, který mu odepřel vstup, pokud bylo v odvolacím řízení shledáno, že rozhodnutí o odepření vstupu bylo nepodložené.
4. Příslušníci pohraniční stráže zajistí, aby státní příslušník třetí země, kterému byl odepřen vstup, nevstoupil na území dotyčného členského státu.
5. Členské státy shromažďují statistické údaje o počtu osob, jimž byl odepřen vstup, o důvodech odepření, státní příslušnosti těchto osob a o druhu hranic (pozemních, vzdušných nebo námořních), na nichž byl těmto osobám vstup odepřen.
Členské státy předají tyto statistické údaje jednou ročně Komisi.
Komise každé dva roky zveřejní souhrn statistických údajů poskytnutých členskými státy.
6. Prováděcí pravidla pro odepření vstupu jsou uvedena v příloze V části A.
KAPITOLA III
Personál a prostředky pro ochranu hranic a spolupráce mezi členskými státy
Článek 14
Personál a prostředky pro ochranu hranic
Členské státy poskytnou pro ochranu vnějších hranic podle článků 6 až 13 odpovídající personál a prostředky v dostatečném množství, aby byla zajištěna účinná, vysoká a jednotná úroveň ochrany jejich vnějších hranic.
Článek 15
Provádění ochrany hranic
1. Ochranu hranic podle článků 6 až 13 vykonává pohraniční stráž v souladu s tímto nařízením a v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Při provádění této ochrany hranic nejsou dotčeny pravomoci pohraniční stráže zahajovat trestní řízení, které jí přiznávají vnitrostátní právní předpisy a které spadají mimo oblast působnosti tohoto nařízení.
Členské státy zajistí, aby příslušníky pohraniční stráže byli odborní a řádně vyškolení specialisté.
Členské státy podporují příslušníky pohraniční stráže při studiu jazyků, a to zejména těch jazyků, které potřebují k plnění svých úkolů.
2. Členské státy oznámí Komisi seznam vnitrostátních útvarů odpovědných za ochranu hranic podle vnitrostátních právních předpisů v souladu s článkem 34.
3. Pro účinnou ochranu hranic zajistí každý členský stát úzkou a stálou spolupráci mezi svými vnitrostátními útvary odpovědnými za ochranu hranic.
Článek 16
Spolupráce mezi členskými státy
1. Členské státy si vzájemně pomáhají a udržují úzkou a stálou spolupráci s cílem účinného zajišťování ochrany hranic podle článků 6 až 15.
Vyměňují si veškeré důležité informace.
2. Operativní spolupráci mezi členskými státy v oblasti řízení vnějších hranic koordinuje Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států (dále jen "agentura") zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004.
3. Aniž jsou dotčeny pravomoci agentury, mohou členské státy i nadále pokračovat v operativní spolupráci s ostatními členskými státy nebo třetími zeměmi na vnějších hranicích, včetně výměny styčných úředníků, doplňuje-li taková spolupráce činnost agentury.
Členské státy se zdrží jakékoliv činnosti, která by mohla ohrozit fungování agentury nebo dosahování jejích cílů.
Členské státy podávají agentuře zprávy o operativní spolupráci podle prvního pododstavce.
4. Členské státy zajistí vzdělávání a odbornou přípravu v oblasti přepisů pro ochranu hranic a v oblasti základních práv.
V této souvislosti zohlední společné standardy odborné přípravy, které vypracovala a dále rozvíjí agentura.
Článek 17
Společná kontrola
1. Aniž je dotčena odpovědnost jednotlivých členských států vyplývající z článků 6 až 13, mohou členské státy, které neuplatňují článek 20 ve vztahu ke svým společným pozemním hranicím, kontrolovat takové společné hranice až do dne použitelnosti uvedeného článku společně, přičemž v takovém případě lze pro účely provádění vstupní nebo výstupní kontroly zastavit určitou osobu pouze jednou.
K tomuto účelu mohou členské státy mezi sebou uzavírat dvoustranné dohody.
2. Členské státy uvědomí Komisi o dohodách uzavřených v souladu s odstavcem 1.
KAPITOLA IV
Zvláštní pravidla pro hraniční kontroly
Článek 18
Zvláštní pravidla pro různé druhy hranic a různé dopravní prostředky používané při překračování vnějších hranic
Zvláštní pravidla stanovená v příloze VI se použijí při kontrolách na různých druzích hranic a u různých dopravních prostředků používaných při překračování hranic na hraničních přechodech.
Tato zvláštní pravidla mohou obsahovat odchylky od článků 5 a 7 až 13.
Článek 19
Zvláštní pravidla pro kontroly určitých kategorií osob
1. Zvláštní pravidla stanovená v příloze VII se použijí při kontrolách těchto kategorií osob:
a) hlav států a členů jejich delegací,
b) pilotů letadel a dalších členů posádky,
c) námořníků,
d) držitelů diplomatických, úředních nebo služebních pasů a členů mezinárodních organizací,
e) přeshraničních pracovníků,
f) nezletilých.
Tato zvláštní pravidla mohou obsahovat odchylky od článků 5 a 7 až 13.
2. Členské státy oznámí Komisi podle článku 34 vzory průkazů, které vydávají jejich ministerstva zahraničních věcí akreditovaným členům diplomatických misí a konzulárních zastoupení a jejich rodinným příslušníkům.
HLAVA III
VNITŘNÍ HRANICE
KAPITOLA I
Zrušení ochrany vnitřních hranic
Článek 20
Překračování vnitřních hranic
Vnitřní hranice lze překročit v jakémkoliv místě, aniž by se prováděla hraniční kontrola osob bez ohledu na jejich státní příslušnost.
Článek 21
Kontroly na území
Zrušení ochrany vnitřních hranic se nedotýká:
a) výkonu policejních pravomocí příslušnými orgány členských států podle jejich vnitrostátních právních předpisů, pokud výkon těchto pravomocí nemá účinek rovnocenný hraničním kontrolám; to se vztahuje i na pohraniční oblasti.
Ve smyslu první věty nesmí být výkon policejních pravomocí považován za rovnocenný hraničním kontrolám zejména tehdy, pokud policejní opatření:
i) nemají za cíl ochranu hranic,
ii) vycházejí z všeobecných policejních informací a zkušeností týkajících se možných hrozeb pro veřejnou bezpečnost a mají především za cíl bojovat proti přeshraniční trestné činnosti,
iii) jsou plánována a prováděna tak, že se zřetelně odlišují od systematických kontrol osob na vnějších hranicích,
iv) provádějí se na základě namátkových kontrol;
b) bezpečnostních kontrol osob prováděných v přístavech a na letištích příslušnými orgány podle právních předpisů jednotlivých členských států, odpovědnými pracovníky přístavů nebo letišť nebo dopravci, pokud se takové kontroly provádějí i u osob, které cestují v rámci členského státu;
c) možnosti členského státu stanovit svými právními předpisy povinnost vlastnit nebo mít u sebe průkazy a doklady;
d) povinnosti státních příslušníků třetích zemí hlásit svou přítomnost na území jakéhokoliv členského státu podle článku 22 Schengenské úmluvy.
Článek 22
Odstranění překážek provozu na silničních přechodech na vnitřních hranicích
Členské státy odstraní veškeré překážky bránící plynulému provozu na silničních přechodech na vnitřních hranicích, zejména omezení rychlosti, jež se nezakládají výlučně na hlediscích bezpečnosti silničního provozu.
Členské státy musí být zároveň připraveny zajistit nezbytná zařízení pro provádění kontrol v případě, že se znovu zavede ochrana vnitřních hranic.
KAPITOLA II
Dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic
Článek 23
Dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic
1. V případě závažné hrozby pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost může členský stát výjimečně znovu zavést ochranu svých vnitřních hranic po omezenou dobu nepřesahující 30 dní nebo po předvídatelnou dobu trvání závažné hrozby, pokud tato doba přesahuje 30 dní, a to postupem podle článku 24 nebo v naléhavých případech postupem podle článku 25.
Rozsah a doba trvání dočasného znovuzavedení ochrany vnitřních hranic nepřekročí míru, která je nezbytně nutná jako reakce na tuto závažnou hrozbu.
2. Jestliže závažná hrozba pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost trvá déle než po dobu stanovenou v odstavci 1, může členský stát postupem podle článku 26 ze stejných důvodů, jaké jsou uvedeny v odstavci 1, a s ohledem na případná nová hlediska ochranu hranic prodlužovat vždy nejvýše o 30 dní.
Článek 24
Postup v případě předvídatelných událostí
1. Jestliže členský stát plánuje znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v souladu s čl. 23 odst. 1, oznámí to co nejdříve ostatním členským státům a Komisi, a jakmile je bude mít k dispozici, poskytne následující informace:
a) důvody navrhovaného znovuzavedení s uvedením událostí, které představují závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost,
b) rozsah navrhovaného znovuzavedení s upřesněním, kde má být ochrana hranic znovu zavedena,
c) názvy určených přechodů,
d) datum a dobu trvání navrhovaného znovuzavedení,
e) případně opatření, která mají přijmout ostatní členské státy.
2. Poté, co dotyčný členský stát učiní oznámení, může Komise s ohledem na konzultace podle odstavce 3 vydat stanovisko, aniž je dotčen čl. 64 odst. 1 Smlouvy.
3. Informace podle odstavce 1, jakož i stanovisko, které může Komise vydat podle odstavce 2, jsou předmětem konzultací mezi členským státem, který plánuje znovuzavedení ochrany hranic, ostatními členskými státy a Komisí za účelem uspořádání případné vzájemné spolupráce mezi členskými státy a přezkoumání proporcionality opatření ve vztahu k událostem vedoucím ke znovuzavedení ochrany hranic a k hrozbám pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost.
4. Konzultace podle odstavce 3 se uskuteční nejpozději patnáct dní před plánovaným dnem znovuzavedení ochrany hranic.
Článek 25
Postupy v případech, které vyžadují naléhavá opatření
1. Jestliže je z hlediska veřejného pořádku nebo vnitřní bezpečnosti v členském státě nezbytné přijmout naléhavá opatření, může dotyčný členský stát výjimečně a okamžitě znovu zavést ochranu vnitřních hranic.
2. Členský stát, který znovuzavádí ochranu svých vnitřních hranic, to oznámí ostatním členským státům a Komisi a poskytne informace uvedené v čl. 24 odst. 1 a uvede důvody, které použití tohoto postupu ospravedlňují.
Článek 26
Postup při prodloužení ochrany vnitřních hranic
1. Členské státy mohou prodloužit ochranu vnitřních hranic podle čl. 23 odst. 2 až poté, co o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
2. Členský stát plánující prodloužit ochranu hranic poskytne ostatním členským státům a Komisi veškeré důležité informace o důvodech prodloužení ochrany vnitřních hranic. Použijí se ustanovení čl. 24 odst. 2.
Článek 27
Informování Evropského parlamentu
Dotyčný členský stát nebo případně Rada informuje Evropský parlament o opatřeních přijatých v souladu s články 24, 25 a 26 co nejdříve.
Po třetím po sobě jdoucím prodloužení podle článku 26 podá dotyčný členský stát Evropskému parlamentu na žádost zprávu o potřebě ochrany vnitřních hranic.
Článek 28
Ustanovení, která se použijí v případě znovuzavedení ochrany vnitřních hranic
Je-li znovu zavedena ochrana vnitřních hranic, použijí se obdobně příslušná ustanovení hlavy II.
Článek 29
Zpráva o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic
Členský stát, který znovu zavedl ochranu vnitřních hranic podle článku 23, potvrdí datum, ke kterému je tato ochrana zrušena, a zároveň nebo krátce poté předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi zprávu o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic, kde zejména popíše provádění kontrol a účinnost znovuzavedení ochrany hranic.
Článek 30
Informování veřejnosti
Rozhodnutí o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic se přijme průhledným způsobem a veřejnost o něm bude plně informována, pokud tomu nebrání nadřazené bezpečnostní důvody.
Článek 31
Důvěrnost
Na žádost dotyčného členského státu zachovávají ostatní členské státy, Evropský parlament a Komise důvěrnost informací poskytnutých v souvislosti se znovuzavedením a prodloužením ochrany hranic a zprávy vypracované podle článku 29.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Změny příloh
Přílohy III, IV a VIII se mění postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 33
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí a za předpokladu, že prováděcí opatření přijatá podle tohoto postupu nemění základní ustanovení tohoto nařízení.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je po dobu čtyř let od vstupu tohoto nařízení v platnost pozastaveno používání těch ustanovení tohoto nařízení, která se týkají přijímání technických pravidel a rozhodnutí v souladu s postupem podle odstavce 2.
Platnost těchto ustanovení mohou Evropský parlament a Rada na návrh Komise obnovit postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a za tím účelem je před uplynutím čtyřletého období přezkoumají.
Článek 34
Oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi:
a) seznam povolení k pobytu,
b) seznam svých hraničních přechodů,
c) referenční částky potřebné k překročení svých vnějších hranic, stanovované každoročně vnitrostátními orgány,
d) seznam vnitrostátních útvarů odpovědných za ochranu hranic,
e) vzory průkazů vydávaných ministerstvy zahraničních věcí.
2. Komise zpřístupní informace oznámené podle odstavce 1 členským státům a veřejnosti prostřednictvím zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, řadě C i jinými vhodnými prostředky.
Článek 35
Malý pohraniční styk
Tímto nařízením nejsou dotčena pravidla Společenství o malém pohraničním styku a stávající dvoustranné dohody o malém pohraničním styku.
Článek 36
Ceuta a Melilla
Tímto nařízením nejsou dotčena zvláštní pravidla vztahující se na města Ceuta a Melilla, vymezená prohlášením Španělského království o městech Ceuta a Melilla v závěrečném aktu k Dohodě o přistoupení Španělského království k Úmluvě k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 [20].
Článek 37
Oznamování informací členskými státy
Do 26. října 2006 oznámí členské státy Komisi vnitrostátní předpisy vztahující se k čl. 21 písm. c) a d), sankce uvedené v čl. 4 odst. 3 a dvoustranné dohody uzavřené podle čl. 17 odst. 1. Následné změny těchto předpisů se oznámí do pěti pracovních dnů.
Informace oznámené členskými státy se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie, řadě C.
Článek 38
Zpráva o používání hlavy III
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 13. října 2009 zprávu o používání hlavy III.
Komise věnuje zvláštní pozornost všem obtížím, které vzniknou v souvislosti se znovuzavedením ochrany vnitřních hranic.
Předloží případně návrhy zaměřené na řešení těchto obtíží.
Článek 39
Zrušovací ustanovení
1. Ustanovení článků 2 až 8 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 se zrušují s účinkem od 13. října 2006
2. S účinkem ode dne uvedeného v odstavci 1 se zrušuje:
a) Společná příručka včetně příloh,
b) rozhodnutí Schengenského výkonného výboru ze dne 26. dubna 1994 (SCH/Com-ex (94) 1, rev. 2), ze dne 22. prosince 1994 (SCH/Com-ex (94) 17, rev. 4) a ze dne 20. prosince 1995 (SCH/Com-ex (95) 20, rev. 2),
c) příloha 7 Společné konzulární instrukce,
d) nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [21],
e) rozhodnutí Rady 2004/581/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví minimální údaje, které mají být uváděny na tabulích umístěných na hraničních přechodech na vnějších hranicích [22],
f) rozhodnutí Rady 2004/574/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění Společná příručka [23],
g) nařízení Rady (ES) č. 2133/2004 ze dne 13. prosince 2004, kterým se příslušným orgánům členských států ukládá povinnost systematicky opatřovat otiskem razítka cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí při překročení vnějších hranic členských států a kterým se k tomuto účelu mění prováděcí úmluva k Schengenské dohodě a Společná příručka [24].
3. Odkazy na zrušené články a právní nástroje se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 40
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost 13. října 2006.
Článek 34 však vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Rady (ES) č. 563/2006
ze dne 13. března 2006
o uzavření Dohody o partnerství mezi Evropským společenstvím a Šalamounovými ostrovy o rybolovu při pobřeží Šalamounových ostrovů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Šalamounovy ostrovy sjednaly a parafovaly dohodu o partnerství v oblasti rybolovu, kterou se pro rybáře Společenství stanoví rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci Šalamounových ostrovů.
(2) Uvedená dohoda stanoví hospodářskou, finanční, technickou a vědeckou spolupráci v odvětví rybolovu s cílem zaručit zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů, jakož i partnerství mezi podniky zaměřenými na rozvoj hospodářských činností v oblasti rybolovu a souvisejících činností ve společném zájmu.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena.
(4) Mělo by být definováno rozdělení rybolovných práv mezi členské státy.
(5) Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle této dohody, oznámí Komisi množství úlovků jednotlivých populací v rybolovné oblasti Šalamounových ostrovů v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Šalamounovými ostrovy o rybolovu při pobřeží Šalamounových ostrovů (dále jen "dohoda") se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se mezi členské státy rozdělují takto:
—Mrazírenská plavidla lovící tuňáky košelkovými nevody: _BAR_ Španělsko: _BAR_ 75 % dostupných rybolovných práv _BAR_
Francie: _BAR_ 25 % dostupných rybolovných práv _BAR_
—Plavidla lovící tuňáky na dlouhou lovnou šňůru: _BAR_ Španělsko: _BAR_ 6 plavidel _BAR_
Portugalsko: _BAR_ 4 plavidla _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 564/2006
ze dne 6. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 565/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se dovozcům nebo výrobcům některých prioritních látek ukládají požadavky na zkoušení a informace v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zpravodajové určení členskými státy podle čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 793/93 vyhodnotili informace o některých prioritních látkách předložené výrobci a dovozci. Po konzultaci s příslušnými výrobci a dovozci zpravodajové stanovili, že pro účely hodnocení rizika je nezbytné požadovat, aby tito výrobci a dovozci poskytli další informace a provedli další zkoušky.
(2) Informace potřebné k hodnocení dotyčných látek nejsou k dispozici u dřívějších výrobců nebo dovozců.
Výrobci a dovozci ověřili, že zkoušky na zvířatech nemohou být nahrazeny nebo omezeny použitím jiných metod.
(3) Je proto vhodné požadovat od výrobců a dovozců prioritních látek, aby předložili další informace o těchto látkách a provedli další zkoušky.
Tyto zkoušky by měly být provedeny na základě protokolů, které zpravodajové předložili Komisi.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výrobci a dovozci látek uvedených v příloze, kteří předložili informace v souladu s požadavky článků 3, 4, 7 a 9 nařízení (EHS) č. 793/93, poskytnou informace a provedou zkoušky uvedené v příloze a předají výsledky příslušným zpravodajům.
Zkoušky budou provedeny podle protokolů určených zpravodaji.
Výsledky budou předány v časové lhůtě uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 566/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2014/2005 o vydávání licencí v rámci režimu pro dovoz banánů do Společenství pro banány propuštěné do volného oběhu s celní sazbou podle společného celního sazebníku, kterým se stanoví odchylka od uvedeného nařízení a mění nařízení (ES) č. 219/2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 08030019 pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem zajištění náležité kontroly dovozu banánů do Společenství stanoví nařízení Komise (ES) č. 2014/2005 [2] v čl. 1 odst. 1, že propuštění banánů do volného oběhu s celní sazbou podle společného celního sazebníku podle nařízení (ES) č. 1964/2005 podléhá předložení dovozní licence. Doba platnosti těchto dovozních licencí je v čl. 1 odst. 5 uvedeného nařízení stanovena na tři měsíce.
(2) Za účelem rychlejšího získání informací o množstvích propuštěných do volného oběhu je třeba zkrátit dobu platnosti licencí.
Zároveň je třeba omezit dobu platnosti licencí do 31. prosince, aby se tok informací poskytoval na základě jednoho kalendářního roku.
(3) Ze stejných důvodů a odchylně od čl. 35 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], je třeba zkrátit lhůtu, během níž musí hospodářské subjekty podat příslušnému orgánu důkaz o použití licencí.
(4) Za účelem získání údajů týkajících se celého období provádění režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1964/2005 je třeba, aby se snížení lhůty pro předávání důkazu o použití licencí použilo rovněž pro licence platné ode dne 1. ledna 2006, to jest ode dne vstupu v platnost nařízení (ES) č. 2014/2005.
(5) Označení původu banánů propuštěných do volného oběhu ve Společenství je obzvláště významný údaj pro kontrolu dovozů uskutečněných v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č.
1964/2005. Za účelem zpřístupnění této informace je třeba stanovit, že se dovozní licence budou vydávat pro dovoz banánů určitého původu.
Proto je třeba rozlišovat banány pocházející ze zemí AKT od banánů pocházejících z ostatních třetích zemí.
(6) Je rovněž třeba určit informace o cenách a množstvích uvedených na trh, které mají členské státy předat Komisi za účelem náležité kontroly trhu.
(7) Pro odhalení nebo předcházení nekalým prohlášením hospodářských subjektů je třeba, aby členské státy sdělily Komisi seznam hospodářských subjektů vykonávajících činnost podle nařízení Komise (ES) č. 219/2006 [4] a nařízení Komise (ES) č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 o dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT v rámci celní kvóty otevřené nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány během měsíce ledna a února 2006 [5].
(8) Nařízení (ES) č. 219/2006, kterým se zrušilo nařízení Komise (ES) č. 896/2001 [6], však stanovilo, že články 21, 26 a 27 uvedeného nařízení jsou stejně jako příloha i nadále použitelné pro dovozy uskutečněné podle nařízení (ES) č. 219/2006. Z důvodů jasnosti a právní jistoty je třeba začlenit obsah uvedených ustanovení do znění nařízení (ES) č. 219/2006.
(9) Nařízení (ES) č. 2014/2005 a nařízení (ES) č. 219/2006 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2014/2005 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) V odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V kolonce 8 žádosti o licenci se pro skupinu zemí původu uvede "AKT" nebo "ne AKT" a položka "ano" se označí křížkem."
b) V odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V kolonce 8 žádosti o licenci se pro skupinu zemí původu uvede "AKT" nebo "ne AKT" a položka "ano" se označí křížkem."
c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Licence je platná ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 až do konce měsíce následujícího po měsíci jejího vydání. Žádná licence však nemůže být platná po 31. prosinci roku, během něhož byla vydána.
Dovozní licence jsou platné pouze pro dovozy pocházející z uvedené skupiny zemí."
d) Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"6. Odchylně od čl. 35 odst. 4 písm. a) první odrážky nařízení (ES) č. 291/2000 se důkaz o použití dovozní licence podle čl. 33 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení předloží do třiceti dnů následujících po uplynutí doby platnosti dovozní licence, s výjimkou případu vyšší moci.".
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Členské státy sdělí Komisi:
a) každou středu velkoobchodní ceny žlutých banánů zaznamenané v předchozím týdnu na reprezentativních trzích podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 3223/94 [7] s rozpisem za jednotlivé země nebo skupiny zemí původu;
b) nejpozději do 15. dne každého měsíce množství, pro která byly během předcházejícího měsíce vydány dovozní licence;
c) nejpozději do 15. dne každého měsíce množství rozepsaná podle původu, která se váží k licencím použitým a vráceným vydávajícímu orgánu během předchozího měsíce;
d) odhady o produkci a uvádění na trh na písemnou žádost Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se předají elektronickou cestou podle pokynů Komise.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 219/2006 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Seznam příslušných orgánů v každém členském státě je uveden v příloze.
Na žádost dotčených členských států provede Komise na tomto seznamu změny.".
2. Článek 6 se mění takto:
a) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Členské státy sdělí Komisi:
a) od dubna 2006 do ledna 2007 včetně, nejpozději patnáctý den každého měsíce, množství banánů propuštěná do volného oběhu během předchozího měsíce na základě licencí vydaných podle čl. 5 odst. 3;
b) v co nejkratší době a nejpozději do 30. června 2006 množství banánů propuštěná do volného oběhu během měsíce ledna a února 2006 na základě licencí vydaných podle čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 2015/2005.
Informace uvedené v prvním pododstavci se předají elektronickou cestou podle pokynů Komise."
b) Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Nejpozději do 28. dubna 2006 sdělí členské státy Komisi seznam hospodářských subjektů vykonávajících činnost podle tohoto nařízení a podle nařízení (ES) č. 2015/2005.
Komise může tyto seznamy sdělit ostatním členským státům.".
3. Za článkem 6 se vkládá nový článek 6a, který zní:
"Článek 6a
Úkony spojené s propuštěním do volného oběhu
1. Celní úřady, kterým se předkládají dovozní licence za účelem propuštění banánů do volného oběhu:
a) si ponechají jednu kopii každé licence a výpisu z dovozní licence vystaveného při schválení prohlášení o propuštění do volného oběhu a
b) na konci každého čtrnáctidenního období předají druhou kopii každé licence a vystaveného výpisu z dovozní licence orgánům svého členského státu, které jsou uvedeny v příloze.
2. Na konci každého čtrnáctidenního období předají orgány podle odst. 1 písm. b) kopii přijatých licencí a výpisů příslušným orgánům členských států, které tyto dokumenty vydaly.
3. V případě pochybnosti o pravosti licence, výpisu nebo poznámek a potvrzení, které se nacházejí na předložených dokumentech, nebo v případě pochybností o totožnosti subjektů, které vykonávají úkony spojené s propuštěním do volného oběhu nebo které jsou příjemci těchto operací, nebo v případě podezření na nesrovnalosti, celní úřady, kterým byly dokumenty předloženy, neprodleně uvědomí o celé věci příslušné orgány svého členského státu.
Tyto orgány informace neprodleně sdělí příslušným orgánům členských států, které dokumenty vydaly, a Komisi za účelem hlubší kontroly.
4. Příslušné orgány členských států uvedené v příloze provedou na základě obdržených sdělení podle odstavce 1, 2 a 3 dodatečné kontroly nezbytné pro zajištění řádné správy celní kvóty a zvláště ověří množství dovezená v rámci tohoto režimu, zejména přesným porovnáním vydaných licencí a výpisů s licencemi a výpisy, kterých bylo použito.
Za tímto účelem zvláště ověří pravost a shodu použitých dokumentů a rovněž jejich použití ze strany hospodářských subjektů.".
4. V článku 8 se zrušuje druhá věta.
5. Příloha tohoto nařízení se doplňuje jako příloha.
Článek 3
Odchylně od čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 2014/2005, ve znění tohoto nařízení, se informace o množstvích, která se váží k licencím použitým a vráceným vydávajícímu orgánu v lednu a únoru 2006, musí sdělit Komisi do sedmi dnů následujících po vstupu v platnost tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 567/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 7. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 568/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 569/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 23. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 23. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 28,797 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 570/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 571/2006
ze dne 6. dubna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 31. března do 6. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 572/2006
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 31. března do 6. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 4,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 573/2006
ze dne 6. dubna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 31. března do 6. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 574/2006
ze dne 7. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 575/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002, pokud jde o počet a název stálých vědeckých komisí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 28 odst. 4 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ochrana zdraví rostlin je zásadním činitelem bezpečnosti potravinového řetězce a vývoj v poslední době vyžaduje vyšší počet vědeckých posouzení rostlinolékařských rizik.
(2) Schopnost zpracovávat odborné posudky v rámci vědecké komise Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, která je zodpovědná za stanoviska v oblasti zdraví rostlin, přípravků na ochranu rostlin a reziduí přípravků na ochranu rostlin, umožňují jen specifická a omezená vědecká hodnocení v oblasti zdraví rostlin.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin s cílem čelit rostoucímu počtu žádostí o vědecké posudky v oblasti zdraví rostlin předal Komisi oficiální žádost o vytvoření nové stálé vědecké komise se širokou škálou odborných posudků v různých oblastech týkajících se zdraví rostlin, jako jsou například entomologie, mykologie, virologie, bakteriologie, botanika, agronomie, karanténa rostlin a epidemiologie nemocí rostlin.
(3) Aby se zohlednilo založení další vědecké komise pro zdraví rostlin, je třeba změnit název "komise pro zdraví rostlin, přípravky na ochranu rostlin a rezidua přípravků na ochranu rostlin".
(4) Nařízení (ES) č. 178/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 28 nařízení (ES) č. 178/2002 se odstavec 4 mění takto:
1. písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) komise pro přípravky na ochranu rostlin a rezidua přípravků na ochranu rostlin";
2. doplňuje se nové písmeno i), které zní:
"i) komise pro zdraví rostlin.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 576/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1433/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bod 2 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 [2] stanoví, že zvláštní náklady na ekologickou, integrovanou nebo experimentální produkci, na prostředky na biologickou ochranu rostlin, opatření na ochranu životního prostředí včetně nákladů vzniklých ekologicky šetrným hospodařením s obaly a opatření pro zlepšení jakosti včetně certifikovaného podhoubí a certifikovaných rostlin a osiva z kategorií "základní osivo" a "certifikované osivo" lze považovat za volitelná opatření způsobilá pro operační programy na maximální dobu deseti let na jednu činnost.
(2) Zkušenost prokazuje, že organizace producentů ve většině členských států přijímají tato opatření ve vysoké míře.
Tyto organizace producentů tedy v operačních programech plně braly v úvahu ekologická a jakostní hlediska.
Je tedy třeba u těchto opatření zrušit časové omezení, které v současnosti činí deset let na jednu činnost.
(3) Nařízení (ES) č. 1433/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V bodu 2 přílohy I nařízení (ES) č. 1433/2003 se úvodní slova prvního pododstavce nahrazují tímto:
"2. Zvláštní náklady na:".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 577/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 578/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 579/2006
ze dne 7. dubna 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (citrony)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 230/2006 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro citrony ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podané po 7. dubnu 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podle článku 1 nařízení (ES) č. 230/2006, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 7. dubnu 2006 a před 16. květnem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 580/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 559/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 581/2006
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 8. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 532/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 532/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 532/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. dubna 2006.
Použije se ode dne 8. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 582/2006
ze dne 10. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 583/2006
ze dne 10. dubna 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. dubna 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce května 2006 pro množství 9416,696 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 584/2006
ze dne 10. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1480/2003 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých elektronických mikroobvodů nazývaných DRAMs (dynamické paměti s libovolným přístupem) pocházejících z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července 2001 o opatřeních, která může Společenství přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně proti subvencovaným dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření
(1) Rada uvalila nařízením (ES) č. 1480/2003 [3] (dále jen "konečné nařízení") konečné vyrovnávací clo ve výši 34,8 % z dovozu některých elektronických mikroobvodů nazývaných dynamické paměti s libovolným přístupem (dále jen "DRAM") pocházejících z Korejské republiky a vyráběné všemi jinými společnostmi než společností Samsung Electronics Co., Ltd (dále jen "Samsung"), pro kterou byla stanovena nulová celní sazba.
Konečnému nařízení předcházelo nařízení Komise (ES) č. 708/2003 ze dne 23. dubna 2003 o uložení prozatímního vyrovnávacího cla na dovoz některých elektronických mikroobvodů nazývaných DRAM (dynamické paměti s libovolným přístupem) pocházejících z Korejské republiky [4] (dále jen "prozatímní nařízení").
(2) Dva vyvážející výrobci se sídlem v Korejské republice, společnost Samsung, u které nebylo zjištěno, že by dostávala subvence, a společnost Hynix Semiconductor Inc., (dále jen "Hynix") spolupracovali při šetření, které vedlo k uložení stávajících opatření (dále jen "původní šetření").
Výrobní odvětví Evropského společenství (ES) bylo v původním šetření tvořeno dvěma výrobci, na které připadal největší podíl celkové výroby DRAM ve Společenství, a to společností Infineon Technologies AG, Mnichov, Německo (dále jen "Infineon"), a společností Micron Europe Ltd, Crowthorne, Spojené království (dále jen "Micron").
(3) Šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001.
Přezkoumání tendencí relevantních pro posouzení újmy zahrnovalo období od 1. ledna 1998 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
2. Zpráva přijatá orgánem WTO pro řešení sporů
(4) Dne 3. srpna 2005 přijal Orgán pro řešení sporů (dále jen "DSB") Světové obchodní organizace (dále jen "WTO") zprávu odborné skupiny "Evropská společenství – vyrovnávací opatření na čipy dynamické paměti s libovolným přístupem z Koreji" [5].
(5) Podle zprávy odborné skupiny nejednalo ES v souladu se svými závazky vůči WTO podle:
a) čl. 1.1 písm. a) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních [6] (dále jen "dohoda") při určení, že restrukturalizační program z května 2001 znamenal finanční příspěvek poskytnutý vládou;
b) čl. 1.1 písm. b) dohody při stanovení existence výhody v případě syndikátní půjčky;
c) čl. 1.1 písm. b) a článku 14 dohody při přímém použití, pro účely výpočtu výše výhody, své metodiky subvencí na všechny programy, u kterých se zjistilo, že tvoří subvenci;
d) článku 15.4 dohody tím, že nevyhodnotilo faktor "mzdy" jako významný faktor ovlivňující stav domácího výrobního odvětví, a
e) článku 15.5 dohody tím, že se neujistilo, že újma způsobená některými jinými faktory (především poklesem poptávky, nadbytečnou kapacitou a jiným (nesubvencovaným) dovozem) nebyla přičítána dovozu subvencovaných výrobků.
(6) Na druhou stranu bylo zjištěno, že ES jednalo v souladu s jeho závazky vůči WTO podle:
a) čl. 1.1 písm. a) dohody při určení, že syndikátní půjčka, záruka KEIC, dluhopisový program KDB a restrukturalizační program z října 2001 znamenaly finanční příspěvek korejské vlády;
b) čl. 1.1 písm. b) dohody při určení, že společnosti Hynix byla poskytnuta výhoda udělením záruky KEIC, dluhopisovým programem KDB, restrukturalizačním programem z května 2001 a restrukturalizačním programem z října 2001;
c) článku 1.2 a článku 2 dohody ve věci zjištění faktické specifičnosti (2 korejské žádosti);
d) článku 15.2 dohody při posouzení významu účinku objemu a cen na dovoz subvencovaných výrobků (2 korejské žádosti);
e) článku 15.4 dohody při posuzování všech faktorů významných pro celkový stav domácího výrobního odvětví, s výjimkou faktoru "mzdy";
f) článku 15.5 dohody při prokazování nezbytné příčinné souvislosti mezi dovozem subvencovaných výrobků a újmou a
g) článku 12.7 dohody při používání "dostupných faktů," pokud jde o subvenční šetření.
3. Přehodnocení za účelem provedení doporučení orgánu pro řešení sporů
(7) S ohledem na doporučení uvedená ve zprávě odborné skupiny provedla Komise důkladné a objektivní přehodnocení příslušných zjištění v konečném nařízení na základě existujících informací.
Rozsah přehodnocení se náležitě omezil na pět specifických aspektů existujícího opatření, jak je popsáno výše, u kterých bylo zjištěno, že nejsou v souladu s dohodou.
Toto přezkoumání vychází z přehodnocení existujících důkazů původního šetření v souvislosti s příslušnými zjištěními ve zprávě odborné skupiny.
(8) Přehodnocení uvedené níže ukazuje, že subvencování působící újmu stále existuje, i když na mírně nižší úrovni.
B. POSUZOVANÝ VÝROBEK A OBDOBNÉ VÝROBKY
(9) Výrobkem, kterého se toto šetření týká, je týž výrobek jako v původním šetření, tj. některé elektronické mikroobvody nazývané dynamické paměti s libovolným přístupem ("DRAM") všech typů, hustot záznamu a variant, též montovaných, ve formě waferů nebo čipů, vyrobených pomocí variant technologie kovových oxidových polovodičů ("MOS"), včetně technologie CMOS, všech hustot záznamů (i budoucích), bez ohledu na přístupovou dobu, konfiguraci, obal nebo rám atd., pocházející z Korejské republiky.
Patří sem rovněž DRAM obsažené v paměťových modulech (ne zakázkových) nebo paměťových deskách (ne zakázkových), nebo v jiné agregované formě za předpokladu, že jejich hlavním účelem je poskytovat paměť [7].
(10) Dotčený výrobek je v současné době zařazen do kódů KN 85422111, 85422113, 85422115, 85422117, ex85422101, ex85422105, ex85489010, ex84733010 a ex84735010.
(11) Zpráva odborné skupiny se netýkala žádných žádostí ovlivňující zjištění uvedená v konečném nařízení, pokud jde o posuzovaný výrobek a obdobný výrobek.
C. POZMĚNĚNÁ ZJIŠTĚNÍ NA ZÁKLADĚ ZPRÁVY SKUPINY ODBORNÍKŮ
1. Subvence
1.1. Úvod
(12) Tato část uvádí přehodnocená zjištění, založená na závěrech a doporučeních zprávy odborné skupiny týkající se toho:
a) zda restrukturalizační program z května 2001 znamenal finanční příspěvek korejské vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 základního nařízení;
b) zda existovala výhoda v případě syndikátní půjčky ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení;
c) výpočtu výše výhody, pokud jde o všechny subvenční programy ve smyslu čl. 2 odst. 2 a článku 6 základního nařízení.
(13) Všechna ostatní zjištění týkající se subvencí zůstávají taková, jak byla stanovena původním šetřením a jak jsou uvedena v prozatímním nařízení a v konečném nařízení.
1.2. Nákup dluhopisů z května 2001 věřitelskými bankami ve výši 1 bilionu KRW a první konverze dluhu (restrukturalizační program)
(14) Skupina odborníků zjistila, že určení, že věřitelské banky dostaly pokyn, aby se zúčastnily restrukturalizačního programu z května 2001 a že jejich nákup konvertibilních dluhopisů ve výši 1 bilionu KRW byl součástí tohoto programu a proto znamenal finanční příspěvek korejské vlády, nebylo v souladu s čl. 1.1 písm. a) dohody [8]. Skupina odborníků zjistila, že "zatímco restrukturalizační program z května 2001 je uzavřený případ, máme za to, že orgán provádějící šetření neměl dostatečné důkazy, aby se dal vyvodit rozumný závěr, že vláda pověřila soukromé banky nebo jim nařídila nakoupit konvertibilní dluhopisy společnosti Hynix [9]."
(15) V souladu s posouzením odborné skupiny nebudou finanční prostředky poskytnuté Hynixu v souvislosti s restrukturalizačním programem z května 2001 vyrovnány [10].
1.3. Syndikátní půjčka ve výši 800 miliard KRW
(16) Pokud jde o syndikátní půjčku ve výši 800 miliard KRW, shledala odborná skupina, že ES správně stanovilo, že korejská vláda nařídila Korea Exchange Bank (dále jen "KEB"), aby se podílela na půjčce, a to znamenalo finanční příspěvek prostřednictvím jejího pověření nebo nařízení v souladu s čl.
1.1 písm. a) dohody. Skupina odborníků rovněž zjistila, že Korea Development Bank (dále jen "KDB") poskytla přímý finanční příspěvek prostřednictvím své účasti na syndikátní půjčce, ale protože KDB je veřejný subjekt, nemuselo ES provádět zjištění ohledně pověření nebo nařízení [11].
Skupina odborníků však zjistila, že ES neurčilo existenci výhody z finančního příspěvku poskytnutému KDB a KEB ve smyslu čl. 1 písm. b) dohody [12].
Skupina odborníků konkrétně uvedla, že ES nepřezkoumalo, zda existovaly srovnatelné komerční půjčky, které by Hynix skutečně mohl na trhu získat, a uvedla, že ES ignorovalo ostatní účastníky syndikátní půjčky jako možné měřítko [13].
(17) Podle názoru Komise nemůže účast jiných bank v syndikátní půjčce sloužit jako řádné měřítko pro stanovení toho, zda se jedná o výhodu. Jak sama odborná skupina poznamenala, při stanovení toho, zda se jedná o komerční měřítko, musí orgány přezkoumat, zda tyto půjčky byly ovlivněny údajným zásahem vlády, aby nepředstavovaly půjčky, které by se skutečně daly získat na trhu [14].
Komise provedla nové důkladné přezkoumání rozsáhlých materiálů v tomto případu a použila ten typ analýzy, kterou projednávala odborná skupina.
Na tomto základě Komise určila, že půjčky z jiných bank, které se podílely na syndikátní půjčce, nemohly sloužit jako vhodné měřítko.
(18) Za prvé, pokud jde o situaci společnosti Hynix v době přípravy syndikátní půjčky, jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění konečného nařízení, měl Hynis v době, kdy byla půjčka na konci roku 2000 schválena, vážné finanční potíže.
Na konci roku 2000 měl Hynix závazky vyšší než 9,46 miliard USD, což představovalo dvojnásobek jeho čistého jmění a čtyřnásobek hodnoty tržní kapitalizace společnosti.
Společnost byla ztrátová i v roce 2000, což byl rok, ve kterém jiní výrobci DRAM zaznamenali zisky a který byl obecně považován v odvětví výroby DRAM za velmi dobrý.
Většina těchto závazků byla splatná v průběhu roku 2001, kdy společnost čelila vážným problémům s likviditou.
Mnoho nezávislých analytiků a makléřských kanceláří v té době uvádělo, že společnost nebude s to vytvářet dostatečný peněžní tok nebo realizovat odprodeje majetku, aby splatila své závazky s blížící se splatností.
V této situaci by se banky, které maximalizují zisk a fungují v rámci běžných obchodních podmínek, dobrovolně nepodílely na půjčkách s takovým výrazným rizikem nesplácení [15].
(19) Za druhé existuje velké množství důkazů o tom, že na ostatní účastníky syndikátní půjčky byl vyvíjen tlak, aby se účastnili celkové restrukturalizace dluhu Hynixu.
Záznamy například obsahují důkazy, že jeden účastník, Kookmin Bank, byla požádána, aby přímo půjčila "podnikovým dlužníkům v potížích".
V oznámení pro Komisi pro cenné papíry a burzy Spojených států Kookmin konkrétně uvedla:
"Korejská vláda podporovala a jako politické zadání může i nadále podporovat úvěrování určitých kategorií dlužníků.
Obecně tak učinila, když žádala, aby se banky podílely na nápravných programech pro dlužníky v potížích (jako je Hynix) a určením odvětví hospodářství, které chce podporovat, a bankám a finančním institucím, které půjčují dlužníkům v těchto odvětvích, zpřístupňuje půjčky s nízkými úroky.
Vláda tímto způsobem podporovala hypoteční půjčky s nízkým úrokem a půjčky technologickým společnostem.
Očekáváme, že všechny půjčky poskytnuté podle státní politiky budou přezkoumány v souladu s našimi zásadami o kontrole úvěrů.
Státní politika nás však může ovlivnit, abychom půjčovali určitým odvětvím nebo způsobem, jakým bychom jinak nepůjčovali, kdyby neexistovala státní politika." [16]
Je jasné, že Kookmin má na mysli Hynix, když zmiňuje "dlužníky v potížích", protože výroční zpráva banky za rok 2001 uvádí Hynix jako jediného největšího finančního dlužníka v potížích [17].
Dále Kookmin jako podnik s investicemi korejské vlády podléhal auditu a dohledu Rady pro audit a dohled korejské vlády a jako takový byl pod nátlakem, aby dodržoval politiku korejské vlády.
(20) Ostatní účastníci syndikátní půjčky byli rovněž pod tlakem korejské vlády, aby pomohli Hynixu.
V tomto ohledu poskytuje 55. bod odůvodnění konečného nařízení obsáhlé informace, pokud jde o míru, ve které korejská vláda vykonávala tlak na banku Korea First Bank (dále jen "KFB"), aby nepřetržitě financovala Hynix.
Na zasedání ekonomických ministrů v listopadu 2000 přijala korejská vláda opatření ke "zmírnění problémů s likviditou Hynixu" a upustila od povinných úvěrových limitů pro KFB, KEB a KDB.
Skupina odborníků nepřezkoumala důkazní materiály ve vztahu k KFB, protože Komise došla k závěru, že její zapojení bylo zanedbatelné.
Avšak vzhledem k tomu, že odborná skupina zjistila, že stejná taktika korejské vlády použitá ve vztahu ke KEB dosahovala úrovně pokynu a korejská vláda vlastní 49 % KFB, je přiměřené učinit závěr, že korejská vláda byla v postavení, aby mohla ovlivnit a ovlivnila KFB, pokud jde o její rozhodnutí zapojit se do syndikátní půjčky.
KDB je veřejný subjekt a odborná skupina zjistila, že KEB byla řízena korejskou vládou.
Zapojení těchto bank do syndikátní půjčky tudíž není spolehlivým komerčním měřítkem.
Ostatní banky, které byly součástí syndikátní půjčky, byly rovněž pod podobným tlakem korejské vlády.
Korejská vláda vyvinula velmi přímý tlak jak na banku Shinhan, tak na banku KorAm, pokud jde o prodloužení vývozních úvěrů, které se realizovaly ve stejné době jako syndikátní půjčka.
Tyto banky došly k závěru, že již byly příliš rizikové vůči Hynixu, a změnily své dřívější rozhodnutí zvýšit strop vývozních úvěrů pro Hynix.
V reakci na toto rozhodnutí úředník FSS kritizoval jejich postup jako "nemyslitelný" [18].
Korejská vláda vlastnila 18,3 % banky Shinhan a byla jejím největším akcionářem, a tudíž mohla banku významně ovlivňovat.
Je jasné, že se banka Shinhan nechovala komerčně vzhledem k tomu, že zvýšila své rezervy na ztrátové úvěry Hynixu, když i nadále pomáhala společnosti a nenabídla žádnou legitimní analýzu úvěrového rizika, aby jí pomohla.
KorAM Bank opět čelila hrozbám korejské vlády, když odmítla koupit konvertibilní dluhopisy Hynixu, protože se rozhodla, že když tak učiní, nebude to finančně prozíravé.
V reakci na rozhodnutí banky nekoupit dluhopisy úředník FSS pokáral KorAm a použil jazyk, který není charakteristický pro vládu, která údajně není zapojena do úvěrových rozhodnutí.
Úředník uvedl: "jestliže KorAm nedodrží ujednání, bance to neodpustíme [19]."
Dále uvedl, že by FSS přijala vůči bance tvrdá opatření, například neschválila nové finanční nástroje a podrobila banku přísnějšímu auditu [20].
V důsledku těchto hrozeb KorAm Bank kapitulovala a změnila své rozhodnutí [21], zatímco zároveň zvýšila své rezervy na ztrátové úvěry pro Hynix a nenabídla žádnou legitimní úvěrovou analýzu pro poskytnutí takové finanční pomoci.
Ze zbývajících bank, které se zapojily do syndikátní půjčky, Chohung Bank, Woori Bank, NACF, Seoul Bank, Kwangju Bank, Peace Bank, Kyongnam Bank a Industrial Bank of Korea jsou všechny vlastněny korejským státem, a tudíž jejich úvěrová rozhodnutí jsou poznamenána politikou korejské vlády.
Housing and Commercial Bank, ve které má korejská vláda podíl ve výši 20 %, připustila státní řízení svých úvěrových rozhodnutí v přísežném prohlášení pro Komisi pro cenné papíry a burzy Spojených států [22].
Nakonec, i když Pusan Bank nebyla ve vlastnictví korejského státu, nicméně dostala v roce 1999 příkaz od FSS, aby propustila nebo vyměnila své výkonné pracovníky a zvýšila svůj splacený základní kapitál o 86,2 mil. USD před koncem března 2000 [23], aby "drasticky snížila své pracovní síly a počet poboček a organizací a aby se zbavovala nemocných dceřiných společností" [24], a v roce 2000 FSS postihovala její bývalé i současné pracovníky za špatné řízení [25].
Vzhledem k rozsahu kontroly korejské vlády nad Pusan Bank nelze rozhodnutí banky účastnit se syndikátní půjčky považovat za bezpečné komerční měřítko.
(21) Za třetí by bylo zcela nevhodné použít Citibank Seoul jako měřítko pro určení komerční přiměřenosti účasti v syndikátní půjčce z důvodů, které jsou uvedeny ve 130. až 133. bodě odůvodnění konečného nařízení.
Za prvé Citibank Seoul odmítla spolupracovat v tomto šetření, a tím přinutila Komisi, aby se ohledně účasti Citibank Seoul spoléhala na existující důkazy.
Za druhé existující důkazy projednané ve 133. bodě odůvodnění konečného nařízení ukazují na nezvykle blízký vztah mezi korejskou vládou a Citibank, který zpochybňuje nestrannost Citibank při poskytování půjček Hynixu.
Za třetí samotná Citibank byla finančním poradcem Hynixu ohledně jeho restrukturalizace, a tudíž měla vlastní konflikt zájmu, pokud jde o účast v poskytování nové půjčky Hynixu [26].
Před tím, než se banka stala finančním poradcem Hynixu, mu neposkytla financování.
Za čtvrté samotná odborná skupina uznala, že Citibank nemůže sloužit jako základ pro stanovení, zda všechny půjčky Hynixu byly poskytnuty na základě komerčního posouzení [27].
(22) Nakonec je důležité poznamenat, že Hynix nesplácel úroky ze syndikátní půjčky téměř ihned po jejím poskytnutí.
Jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění konečného nařízení, nesplácel Hynix syndikátní půjčku, kterou získal v lednu 2001.
(23) Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že žádný z ostatních sedmi účastníků syndikátní půjčky nemůže sloužit jako vhodné měřítko pro určení komerční uvážlivosti nebo výše výhody Hynixu z částí půjčky poskytnuté KEB a KDB.
(24) Na tomto základě lze účast KEB a KDB v syndikátní půjčce nadále považovat za vyrovnatelnou subvenci, která poskytuje výhodu Hynixu.
Avšak jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění konečného nařízení, aby se předešlo dvojímu započtení, nebyla žádná částka subvence vyrovnána podle syndikátní půjčky, protože částka syndikátní půjčky byla následně převedena do opatření z října 2001.
Tudíž k tomuto opatření není zapotřebí provést žádné změny ve zjištěních.
1.4. Výpočet výše výhody
(25) Skupina odborníků zjistila v odstavci 7.215 své zprávy, že výpočet výše výhody poskytnuté každým finančním příspěvkem nebyl v souladu s čl. 1.1 písm. b) a článkem 14 dohody.
Korejská vláda nevznesla žádné námitky k ustanovením "jako takovým" v základním nařízení nebo v pokynech [28] týkajících se výpočtu výše výhody.
Tudíž zpráva odborné skupiny se pouze dotkla toho, jak ES uplatnilo tato ustanovení a vypočetlo výši výhody, pokud jde o předmětná opatření v tomto šetření (konečné nařízení).
(26) Skupina odborníků měla zejména za to, že ES nejednalo v souladu s čl. 1.1 písm. b) a článkem 14 dohody tím, že jako výchozí bod vzalo výši poskytnuté výhody ze všech finančních příspěvků, které obecně tvořily půjčky, záruky nebo vlastní kapitál, a měla být vypočítána, jako kdyby tyto finanční příspěvky byly subvence, bez ohledu na jejich podmínky.
Skupina odborníků usoudila, že výpočet výše výhody by měl vycházet z výhody pro příjemce, nikoliv z nákladů pro poskytovatele.
Dále usuzovala, že poskytnutí finančních prostředků, v tomto případě Hynixu, ve formě půjček, záruk a vlastního kapitálu může představovat menší výhodu Hynixu, než kdyby finanční prostředky byly poskytnuty ve formě subvencí.
Skupina odborníků zejména usoudila, že finanční prostředky by se v rozvaze Hynixu objevily jako závazek nebo by vedly k oslabení vlastnických nároků současných akcionářů Hynixu [29].
(27) Skupina odborníků měla zejména za to, že jako věc právních předpisů WTO musí správným výchozím bodem ES v tomto případě být výběr alternativního měřítka jako základu pro výpočet výše výhody.
Skupina odborníků konkrétně poukazovala v odstavci 7.213 své zprávy na "srovnatelnou komerční půjčku, kterou může společnost skutečně na trhu získat" (článek 14 písm. b) dohody) a na "srovnatelnou komerční půjčku bez státní záruky" (čl. 14 písm. a) dohody).
(28) Skupina odborníků zjistila, že mohou existovat okolnosti, kdy není k dispozici žádné srovnatelné měřítko, že orgán provádějící šetření měl a má nárok na značnou volnost při přijímání uvážlivého přístupu k výpočtu výhody Hynixu [31].
(29) S ohledem na zjištění odborné skupiny přezkoumala Komise u každého relevantního finančního příspěvku v předmětném opatření relevantní fakta a existující informace, přičemž zohlednila všechna poskytnutá stanoviska zúčastněných stran řízení, především pokud jde o možné alternativní měřítka, včetně "podřadných dluhopisů" a "lichvářských úvěrů", a pro každý relevantní finanční příspěvek opět stanovila výši výhody Hynixu.
(30) Komise nepřezkoumala ani neprovedla žádné nové určení, pokud jde o hmotněprávní a procesní záležitosti potvrzené zprávou odborné skupiny, nebo u kterých odborná skupina nezjistila nesoulad s dohodou, včetně finanční situace Hynixu nebo jeho hodnoty, situace na trhu DRAM, podmínek na finančních trzích a použití dostupných faktů.
Komise se omezila na konkrétní otázku, kterou je předmět zjištění odborné skupiny: dostupnost alternativních měřítek.
(31) Komise při provádění nového určení vycházela ve svém výpočtu subvence z "výhody pro příjemce", a nikoliv ze standardu "nákladu pro stát", jak to požaduje článek 6 základního nařízení v souladu s úsudkem odborné skupiny, s určeními v konečném nařízení a se zavedenou praxí Komise [32].
V tomto ohledu Komise poznamenává, že jeden z klíčových prvků dohody (článek 14) po Uruguayském kole potvrdil, že standard "výhody pro příjemce" by obvykle převážil nad standardem "náklady pro stát".
Komise dále poznamenává, že první standard běžně povede k vyšší výši subvence než druhý standard, protože vyžaduje spíše srovnání s komerčním než se státním financováním.
Proto Komise poznamenává, že u přístupu "náklady pro stát" by se běžně neočekávalo, že povede k vyšší subvenci než v přístupu "výhody pro příjemce".
(32) Tudíž v souladu s úvahami odborné skupiny Komise přezkoumala finanční příspěvky "z pohledu příjemce". Komise toto provedla pomocí objektivního přezkoumání existujících informací o případu.
Komise neprošetřovala to, co mohlo být subjektivním duševním rozpoložením jednoho nebo více vedoucích pracovníků Hynixu v té době.
Spíše prošetřovala to, co by objektivně mohla být výše výhody pro takovou společnost, která se v té době nacházela ve zcela stejné situaci jako Hynix.
Výpočet výše výhody z pohledu příjemce neznamená změnu z objektivního do subjektivního základu šetření.
1.5. Záruka KEIC za vývozní úvěry (prodlužení D/A) ve výši 600 milionů USD
(33) Skupina odborníků shrnula fakta týkající se záruky KEIC takto:
"7.85 Druhou akcí, u které se zjistilo, že představovala subvenci bylo rozšíření záruky společností Korea Export Insurance Corporation (dále jen "KEIC"), která je oficiální vývozní úvěrovou agenturou Koreje.
KEIC poskytuje vývozní pojištění a záruky na řízení rizik souvisejících s mezinárodními transakcemi.
V lednu 2001 čtrnáct věřitelských bank zvýšilo Hynixu strop vývozní úvěrové D/A facility (dále jen "D/A") poskytnuté Hynixu ve výši od 800 milionů USD do 1,4 miliardy USD, což je zvýšení o 600 milionů USD.
KEIC poskytla krátkodobé pojištění vývozního úvěru pro zvýšený limit D/A, pokud jde o transakci mezi Hynixem a jeho zahraničními dceřinými společnostmi.
Jinými slovy, Hynix zinkasuje uvedenou úhradu za vývozní transakci z dotčených bank, které mají dokumenty D/A. Přidružený dovozce v zemi určení potom provede platby za dotčené zboží přímo bankám proti D/A. Hynix zaplatí KEIC příplatek za záruku a dotčeným bankám zaplatí úrok za vyčerpané částky D/A, až dokud dovozce neuhradí poslední platbu.
Pojištění KEIC pokrývá splatné částky bankám, které nelze inkasovat vzhledem k úpadku buď vývozce, nebo dovozce [33]."
(34) Skupina odborníků zjistila, že ES na základě důkazů, která mělo, vyvodilo přijatelný a odůvodněný závěr, že záruka KEIC poskytla výhodu Hynixu [34].
Při tomto postupu ES poznamenalo, že samotná KEIC váhala s poskytnutím záruky na dluh Hynixu a požadovala vlastní záruku korejské vlády [35].
Pokud však jde o výši výhody, zpráva odborné skupiny uvádí, že ES mělo ve věci právních předpisů WTO nově přezkoumat otázku dostupnosti alternativních měřítek pro výpočet výhody Hynixu [36].
(35) Jak shledala odborná skupina, lze otázku výhody v případě státní záruky zkoumat z více než jednoho úhlu [37].
(36) Jednou vhodnou metodou prošetření výše výhody z takového opatření může být srovnání záruky poskytnuté vládou se srovnatelnou zárukou poskytnutou trhem [38].
6 písm. b) základního nařízení (který obecně odpovídá čl. 14 písm. b) dohody), který se týká státních půjček, a čl.
14 písm. c) dohody), který se týká státní záruky na úvěr [39]. V tomto případě představuje "úvěr ručený státem" revolvingovou částku nesplaceného dluhu, kterou skupina Hynix prostřednictvím svých přidružených dovozců v různých vývozních zemích kdykoliv dluží bankám za vývozní transakce, kde se úhrada ještě neuskutečnila, ale banky již poukázaly Hynixu finanční prostředky.
Posuzovaný finanční příspěvek se týkal zvýšení facility o 600 milionů USD.
Samotná facilita měla celkový strop ve výši 1,4 miliardy USD.
(38) Komise přezkoumala rozsáhlé důkazy v projednávané věci a zvážila, zda existuje jakékoli relevantní měřítko, vůči němuž by bylo možné vypočítat výši výhody.
Za prvé Komise posoudila, zda Hynix získal nové půjčky v době, kdy bylo poskytnuto zvýšení ve výši 600 milionů USD.
Důkazy však ukazují, že žádná nová komerčně srovnatelná půjčka nebyla poskytnuta.
Za druhé Komise potřebovala ověřené důkazy o nákladech a podmínkách srovnatelné komerční záruky nebo o "srovnatelné komerční půjčce bez státní záruky", kterou Hynix nebo jiná společnost v situaci srovnatelné s Hynixem uzavřela v příslušné době.
Srovnatelnou komerční půjčkou by ideálně byla přibližně stejně velká půjčka, týkala by se stejného nebo podobného sektoru hospodářské činnosti, jako je pojištění vývozního úvěru, a byla by uzavřena přibližně ve stejnou dobu.
Nemohla by zahrnovat žádnou státní záruku, výslovnou nebo nepřímou, a musela by se týkat společnosti ve srovnatelné finanční situaci jako Hynix.
(39) Po provedení tohoto přezkoumání Komise zjistila, že neexistují spolehlivé informace týkající se těchto záležitostí.
Komise nezjistila žádné takové měřítko, pokud jde o samotný Hynix.
Půjčky poskytnuté Hynixu byly obecně poskytnuty buď korejskou vládou, nebo bankami, které byly pověřeny a řízeny korejskou vládou, a úrok ze syndikátní půjčky by rovněž byl nevhodným měřítkem z důvodů uvedených v 17. až 20. bodě odůvodnění.
Půjčka od Citibank Seoul rovněž nepředstavuje vhodné měřítko z důvodů uvedených v 21. bodě odůvodnění.
Účast Citibank nebyla dostatečně významná, protože byla ovlivněna účastí jiných věřitelů a korejskou vládou a byla narušena jak svým zájmem, společně s SSB, jako finančním poradcem Hynixu, tak dlouhodobým vztahem s korejskou vládou.
V každém případě Citibank nespolupracovala v šetření.
(40) Vzhledem k finanční situaci Hynixu neexistují specifická měřítka pro Hynix, která by mohla být použita, a neexistují údaje o půjčkách poskytnutých společnostem v podobné finanční situaci jako Hynix.
Kromě toho dostupné informace naznačují, že Hynix nezískal a ani by nebyl schopen získat relevantní finanční prostředky na trhu [40].
Program záruky pro vývozní úvěr KEIC a dluhopisový program KDB byly v platnosti celý rok 2001.
Během tohoto období Hynix byl mimo veškerá srovnání a nebyl uvěruschopný a již neutěšená finanční situace Hynixu se značně zhoršila v roce 2000, kdy společnost utrpěla čistou ztrátu ve výši 2 biliony KRW.
Na konci roku 2000 činila celková zadluženost Hynixu 8 bilionů KRW a aktuální ukazatel likvidity Hynixu, který měří míru, ve které oběžná aktiva kryjí krátkodobé závazky, činil 0,33 [41].
Čisté ziskové rozpětí Hynixu kleslo z 2,08 % v roce 1999 na minus 24,03 % v roce 2000 (když výrobní odvětví DRAM mělo jako celek dobré výkony) a minus 93,83 % v roce 2001 [42].
Je jasné, že během období 2000 a 2001 nebyl Hynix schopen generovat dostatečné peněžní toky, aby pokryl svůj existující dluh, natož nový závazek.
(41) Analytici na trhu se shodli, že Hynix nebyl v tomto období úvěruschopný.
Rating Hynixu od Standard & Poor’s byl B- v březnu 2001, CCC+ v srpnu 2001 a "selective default" v říjnu 2001.
V lednu 2001 UBS Warburg vysvětlila, že "ujednání Hynixu s KDB o refinancování dluhu … pouze odkládá nepříjemné záležitosti, ale neřeší základní problém (Hynixu), který není ziskový a nesplácí svůj dluh dostatečně rychle z interního peněžního toku nebo z odprodeje majetku [43]."
UBS Warburg následně uvedl, že nedostatečná různorodost výrobků Hynixu vyvolávala znepokojení a že přílišné zaměření Hynixu na komoditu DRAM přispěje k jeho "zhoršujícím se základům" v průběhu první poloviny roku 2001 [44].
Podobně v únoru 2001 Deutsche Bank vyjádřila problém peněžního toku otevřeně: "domníváme se, že nejkritičtější obavou (Hynixu) jsou jeho přetrvávající obavy ohledně peněžního toku.
Podle našeho názoru je nepravděpodobné, že by korejská vláda byla ochotna se již vzdát společnosti….domníváme se, že finanční krize (Hynixu) i nadále ponese těžké břímě, aby byl schopen se zotavit, protože odvětví DRAM je snad nejvíce kapitálově náročné odvětví v rámci polovodičů s trvalým požadavkem na modernizaci technologických procesů" [45].
(42) V únoru roku 2001 v článku v Korea Herald [46] jiný odborník na trh uvedl, že: "vzhledem k tomu, že se o úvěrovém riziku stále hovoří a znepokojuje investory, nemyslím si, že plynulý kapitál poteče do firemních dluhopisů s ratingem pod BBB+".
To se shoduje s dřívějším obdobím záruky KEIC a programu dluhopisů KDB.
Článek pokračuje dále a poukazuje na rozdíl výnosů mezi dluhopisy s investičním stupněm a podřadnými dluhopisy se závěrem, že "to naznačuje, že investoři se i nadále vyhýbají firemním dluhopisům s nízkým stupněm a rozšiřují rozpětí mezi dluhopisy s vysokou spolehlivostí a tak zvanými podřadnými dluhopisy až na největší rozpětí".
Tisková zpráva z června 2001 uvedla, že "Investoři začali pohlížet na asijskou úvěrovou křivku, ale stále nemají odvahu k tomu, aby sledovali společnosti s ratingem pod spodní příčkou investičního stupně BBB–.
Pouze společnosti se silnými peněžními toky, schopností splácet dluhy a perspektivami růstu je mohou přilákat" [47].
Další zpráva uvedla, že "zejména ke konci druhé poloviny minulého roku bylo téměř nemožné, aby společnost vydala podřadné dluhopisy na základě vlastního uvážení, a trh podřadných dluhopisů existoval prostřednictvím primárních kolaterálních dluhopisových závazků, kolaterálních úvěrových závazků a dluhopisového refinančního plánu iniciovaného vládou" [48].
(43) Tudíž Komise potvrzuje své původní zjištění, že Hynix nedosáhl na investiční stupeň požadovaný investory pro trh podřadných dluhopisů a že během období šetření byly ty druhy kapitálových trhů, na které poukazovala odborná skupina, nepřístupné společnostem s perspektivami tak slabými jako měl Hynix.
Proto dostupné informace neumožňují stanovit spolehlivé měřítko, pokud jde o takové trhy.
(44) Komise by proto mohla učinit přijatelný a objektivní závěr, že v tomto případě skutečně není k dispozici alternativní komerční měřítko.
Proto Komise za těchto okolností zjišťuje, že výše výhody Hynixu nemohla překročit úplnou výši půjčky, plus úrok z úroků a náklady na její vymáhání nebo na pokus o její vymáhání v případě neplnění.
Vzhledem k tomu, že neexistují spolehlivé informace o těchto dalších pozdějších nákladech, uchýlila se Komise k plné výši půjčky.
Komise se domnívá, že tento závěr je plně podpořen jejími (nezměněnými) zjištěními, pokud jde o finanční situaci a hodnotu Hynixu a situaci na trhu s DRAM a na finančních trzích, a že tento závěr je v souladu se základním nařízení a pokyny.
(45) Avšak Komise, přihlížejíc k úvahám odborné skupiny WTO, rovněž výjimečně a pouze z tohoto důvodu posoudila, zda i přes neexistenci žádných relevantních měřítek existuje něco, co by mohlo sloužit jako základ pro zprostředkované měřítko, případně upravené, aby se zohlednily konkrétní okolnosti v tomto případě.
Takové zprostředkované měřítko by například mohlo být založené na komerční úrokové sazbě s připojenou rizikovou prémií odrážející sazby z prodlení u společností vykazujících srovnatelné riziko.
Takový výpočet by zohlednil délku půjčky, orientační úrokovou sazbu, kterou by platila úvěruschopná společnost, pravděpodobnost nesplácení neúvěruschopnou společností v rámci konkrétního období a pravděpodobnost neplnění úvěryschopné společnosti v rámci stejného konkrétního období.
Tento přístup je založen na obecně chápaném pojetí, že když věřitel poskytne úvěr společnosti, která se považuje za neúvěruschopnou, je vystaven značné pravděpodobnosti, že dlužník nebude úvěr splácet.
V důsledku této pravděpodobnosti nesplácení bude věřitel účtovat vyšší úrokovou sazbu, a tedy takovou sazbu, která je v poměru ke zvýšené pravděpodobnosti nesplácení.
V podstatě by toto mělo za následek úrokovou sazbu, která by byla na trhu dostupná úvěruschopným dlužníkům s připočtením "rizikového pojištění" k úvěru, aby se zohlednilo riziko spojené s poskytováním půjček společnosti, která není úvěruschopná.
(46) Za účelem provedení zprávy odborné skupiny v tomto případě použila Komise následující vzorec pro výpočet příslušné neúvěruschopné orientační úrokové sazby:
ib = [(1-qn)(1+if)n/(1-pn)]1/n -1
Kde:
n = doba splatnosti půjčky
ib = orientační úroková sazba pro neúvěruschopného dlužníka
if = dlouhodobá úroková sazba, kterou by zaplatila úvěruschopná společnost
pn = pravděpodobnost nesplácení neúvěruschopnou společností v období n let
qn = pravděpodobnost nesplácení úvěruschopnou společností v období n let.
(47) Pro účely tohoto provedení Komise použila jako úvěruschopnou (nebo "komerční") sazbu pro úvěry v USD průměrnou úvěrovou úrokovou sazbu v USD pro rok 2001, která podle IMF International Financial Statistics Service (Mezinárodní finanční statistické služby MMF) činila 6,922 %.
Ačkoli úvěr poskytnutý Hynixu na základě záruky byl krátkodobý, posuzované opatření tj. samotná záruka byla ve skutečnosti ve formě úvěru s odloženou splatností.
Komise použila údaje Moody’s Investor Service, aby zjistila míru výpadků úvěruschopných a neúvěruschopných společností.
Pro neúvěruschopnou míru výpadků Komise použila pravděpodobnost nesplácení u společností s úvěrovým ratingem Caa až C v období předmětného opatření (tj. jeden rok pro záruku KEIC).
Komise podobně použila míru výpadků pro úvěruschopnou společnost během období platnosti předmětného opatření, vypočtenou na základě kumulovaných údajů pro společnosti s investičním stupněm.
Míra výpadků neúvěruschopné společnosti byla v roce 2001 v rámci jednoho roku 34,34 % podle Moody’s.
Míra výpadků úvěruschopné společnosti byla v roce 2001 v rámci jednoho roku 0,13 %.
To vedlo k celkové úrokové sazbě ve výši 62,70 %.
V porovnání s tím, byla úroková sazba, kterou splácel Hynix u předmětných půjček vedených v USD, 8,33 %, tj. celkový úrokový rozdíl činil 54,37 %.
(48) Komise poznamenává, že obvykle když zjistí, že se výhoda rovná plné výši finančního příspěvku (v tomto případě půjčce nebo záruce na půjčku), zachází s ní jako s "jednorázovou" subvencí rozloženou do období, které odpovídá běžným odpisům dlouhodobého majetku v dotčeném výrobním odvětví.
Komise používá metodu lineárního rozložení a nezvyšuje celkovou výši výhody uplatňováním metody "časové hodnoty peněz", pouze přidává úrok ke každé roční přidělené části.
V tomto případě činila celá doba subvencování pět let a žádné další náklady nebyly připočteny k plné výši půjčky, jak je vysvětleno ve 44. bodě odůvodnění, což znamená, že každý rok bylo přiděleno 20 % finančního příspěvku.
(49) Kdyby byla Komise použila srovnání úrokové sazby jak je uvedeno v 45. až 47. bodě odůvodnění, byla by výhoda (tj. rozdíl mezi orientační a skutečnou úrokovou sazbou) považována za opakující se subvenci.
Výše subvence rozložená do každého roku by byla tvořena rozdílem úrokové sazby násobeným skutečnou částkou půjčky.
Proto v závislosti na výši rozdílu úrokové sazby, podmínkách půjčky a délce odpisové doby může být roční výhoda ze srovnání úrokové sazby větší nebo menší než ta, která vyplyne z uplatnění původního přístupu Komise.
(50) V tomto případě by původní přístup Komise vedl k přidělené roční výhodě ve výši 20 % finančního příspěvku.
V závislosti na přesných podmínkách půjčky, tj. zda příjemce splatí úrok a jistinu nebo úrok pouze každý rok, bude tato částka dosažena s rozdílem úrokové sazby ve výši nejméně 20 %, avšak nejvýše 35 % za rok.
Skutečný úrokový rozdíl je v tomto případě 54,37 %.
To znamená, že přísné uplatnění této metody by vedlo k mnohem vyšší sazbě vyrovnatelné subvence rozložené do obratu, ve skutečnosti 12,8 % místo 5,1 % původně vypočítaného Komisí.
(51) Proto má Komise za to, že její původní přístup byl a je v tomto případě přijatelný.
Opravdu pouze v extrémních případech Komise určí, aby výše výhody byla rovna plné výši půjčky (tj., když neexistuje realistická možnost splacení) a za těchto okolností je běžné, že orientační úroková sazba bude příliš vysoká.
Proto rozdíl úrokové sazby často vytvoří vyšší výhodu než jednoduché rozložení nominální částky po dobu půjčky.
Za těchto okolností použila Komise ze dvou možností tu konzervativnější, aby se ujistila, že nestanovila nepřiměřenou výši subvence, a bude považovat nominální výši půjčky za základ pro horní hranici maximální výše výhody.
(52) Na základě výše uvedeného činila výše výhody poskytnutá zárukou KEIC na hodnotu vývozního obratu 5,1 %.
1.6. Dluhopisový program KDB
(53) Skupina odborníků shrnula fakta týkající se dluhopisového programu KDB takto:
"7.88 Třetí program, u kterého se zjistilo, že představuje subvenci Koreje, byl dluhopisový program KDB, do kterého byl Hynix přijat 4. ledna 2001.
Byl to program, který v podstatě trval jeden rok (2001) a byl zřízen vládou v reakci na finanční nestabilitu v Koreji způsobenou skutečností, že velké množství dluhopisů vydaných několika společnostmi (včetně Hynixu) mělo souběžnou splatnost.
Podle tohoto programu se uskutečnila konverze a nové formulování splatného dluhu pro investory.
Zapojená společnost splatila svých 20 procent firemních dluhopisů, které byly splatné, a KDB převzala zbývajících 80 procent.
To představuje první fázi programu.
Z 80 procent původně převzatých KDB bylo 20 procent dluhopisů prodáno věřitelským bankám společnosti, a to v poměru k jejich závazkům vůči společnosti; 70 procent bylo přeměněno na prodej investorům ve formě kolaterálních dluhopisových závazků nebo kolaterálních úvěrových závazků, se zárukou Korea Credit Guarantee Fund (dále jen "KCGF") [49]; a KDB si ponechala zbývajících 10 procent. Zúčastněná společnost musela odkoupit zpět nejméně 3 procenta jakýchkoli kolaterálních dluhopisových závazků a 5 procent jakýchkoli kolaterálních úvěrových závazků [50].
7.89 Poznamenáváme, že společnosti byly zahrnuty do programu na základě jmenování hlavní věřitelskou bankou a potřebovaly souhlas Creditors Financial Institutions Council (dále jen "CFIC") na základě posouzení finanční budoucnosti společnosti.
CFIC byl složen ze zástupců KCGF, KDB a sedmnácti jiných věřitelských bank [51].
CFIC se nakonec rozhodl, že se programu zúčastní.
Když banky, které drží 75 procent půjček společnosti, souhlasily s účastí společnosti v programu, považoval CFIC rozhodnutí za jednomyslné.
Aby společnosti mohly být zařazeny do programu, musely být schopny splatit 20 procent svých splatných dluhopisů; normalizovat provozní činnosti prostřednictvím záchranného plánu; mít úvěrový rating pod A, ale vyšší než BB, a souhlasit s jakoukoli změnou ve většinovém akciovém portfoliu požadovanou jejich věřitelskými bankami, nebo s výměnou vedení v případě platební neschopnosti.
Hynix byl přijat do programu dne 4. ledna 2001 s úvěrovým ratingem BBB–.
Celkem bylo přijato šest společností, z nichž čtyři, včetně Hynixu, patřily do skupiny Hyundai [52].
ES zjistilo, že nákup dluhopisů KDB jako součásti tohoto programu představoval finanční příspěvek od vlády, která poskytla výhodu Hynixu.
(54) Skupina odborníků zjistila, že ES na základě důkazů, které mělo, vyvodilo přijatelný a odůvodněný závěr, že dluhopisový program KDB poskytoval výhodu Hynixu.
Při tomto postupu ES připomenulo, že dluhopisový program KDB byl sám zřízen a účinně ručen korejskou vládou [54].
Pokud však jde o výši výhody, uvádí zpráva odborné skupiny, že Komise měla ve věci právních předpisů WTO přezkoumat otázku dostupnosti alternativních měřítek.
(55) Jak shledala odborná skupina, lze otázku výhody alespoň v případě státní záruky zkoumat z více než jednoho úhlu [55], a při uplatňování pokynů uvedených v článku 14 dohody má orgán provádějící šetření nárok na dostatečnou volnost [56]. Dluhopisový program KDB například uvádí některé vlastnosti záruky, nakolik bylo celé opatření vytvořeno, sponzorováno a účinně ručeno korejskou vládou nebo veřejným subjektem korejské vlády.
Tudíž jednou přijatelnou metodou šetření výše výhody takovéhoto opatření může být srovnání záruky poskytnuté vládou se srovnatelnou zárukou poskytnutou trhem. Dluhopisový program KDB je možné rovněž posoudit v souvislosti s čl.
6 písm. b) základního nařízení (který obecně odpovídá čl. 14 písm. b) dohody), který se týká státních půjček, a čl.
6 písm. c) základního nařízení (který obvykle odpovídá čl. 14 písm. c) dohody), který se týká státní záruky za půjčku.
(56) Komise přezkoumala důkazy v projednávané věci a posoudila, zda existuje jakékoli relevantní měřítko, vůči němuž by bylo možné vypočítat výši výhody.
Vyhledávala ověřené důkazy o srovnatelné státní záruce nebo o "srovnatelné komerční půjčce" nebo "srovnatelné komerční půjčce bez státní záruky", kterou Hynix nebo jiná společnost v situaci srovnatelné s Hynixem uzavřela v příslušné době.
Srovnatelnou komerční půjčkou by ideálně byla půjčka přibližně stejné velikosti, týkala by se stejného nebo podobného sektoru hospodářské činnosti, jako je pojištění vývozního úvěru, a byla by uzavřena přibližně ve stejnou dobu.
Nemohla by zahrnovat žádnou státní záruku, výslovnou nebo nepřímou, a musela by se týkat společnosti ve srovnatelné finanční situaci jako Hynix.
(57) Po provedení tohoto přezkoumání Komise určila, že komerční měřítko, které by splňovalo tato kritéria, nebylo v projednávané věci k dispozici.
Samotný Hynix neprodával žádné firemní dluhopisy na komerčním trhu v době, kdy se zúčastnil dluhopisového programu KDB.
Ve skutečnosti jedním z prahových kritérií účasti v dluhopisovém programu KDB bylo, že dotyčná společnost nemohla získat půjčky nebo prodávat půjčky na běžném komerčním trhu.
Kromě toho v 53. bodě odůvodnění konečného nařízení Hynix neposkytl žádné informace o tom, že by se pokoušel o vstup na zahraniční dluhové trhy v tomto období.
Kromě toho ze skutečnosti, že mezinárodní ratingová agentura Standard and Poor’s snížila stupeň hodnocení dluhu Hynixu na spekulativní rating "B–", je nepravděpodobné, že by Hynix byl schopen vstoupit na zahraniční dluhopisové nebo úvěrové trhy, i kdyby se o to pokoušel.
Dokonce samotná korejská vláda poznamenala v lednu 2001, že Hynix byl "ve stavu technické platební neschopnosti" [57].
(58) Kromě toho další půjčka Hynixu během období, kdy KDB konvertovala splatné dluhopisy Hynixu, nemůže sloužit jako základ pro stanovení toho, zda existuje výhoda Hynixu.
Z důvodů uvedených v 17. až 22. bodě odůvodnění nemohou půjčky poskytnuté jako součást syndikátní půjčky sloužit jako vhodný základ pro srovnání.
Půjčky poskytnuté podle syndikátní půjčky byly tak narušeny státním zásahem do této půjčky, že nemohou sloužit jako přijatelné komerční měřítko, kterým se dá stanovit výše výhody nebo zda výhoda vznikla.
V tomto ohledu Komise připomíná, že vznik samotné syndikátní půjčky byl umožněn tím, že korejská vláda zrušila úvěrové limity pro tři hlavní účastníky půjčky.
Kdyby se tyto tři banky nepodílely na syndikátní půjčce, není jisté, zda by půjčka vůbec existovala, vzhledem k tomu, že by byla významně nekrytá [58].
(59) Dále konvertibilní dluhopisy nakoupené soukromými subjekty jako součást restrukturalizačního programu z května 2001 nemohou sloužit jako měřítko, protože i když existující informace nebyly na dostatečné úrovni, aby zjistily pověření nebo pokyn, naznačují stupeň státního zásahu, na jehož základě není účast soukromých věřitelů vhodným měřítkem komerční přijatelnosti nákupů konvertibilních dluhopisů: samotné věřitelské banky potvrdily v prohlášení Creditor Financial Institution ze dne 7. května 2001, že Hynix nebyl v květnu 2001 schopen splácet své dluhy [59], a korejská vláda byla značně zapojena do kontroly při dokončování nabídky konvertibilních dluhopisů v květnu 2001, kdy šla až tak daleko, že se vysoký úředník FSS účastnil zasedání rady věřitelů v březnu 2001 [60].
Dále srovnatelná komerční půjčka, která by mohla sloužit jako měřítko, je taková, kterou lze uzavřít přibližně ve stejnou dobu; nabídka konvertibilních dluhopisů se uskutečnila pět měsíců po dluhopisovém programu KDB, kdy jak finanční situace Hynixu, tak stav trhu s DRAM byly významně odlišné.
(60) Jak již bylo uvedeno výše [61], žádné jiné srovnatelné komerční měřítko nebylo ve skutečnosti na trhu dostupné.
Naopak dostupné informace naznačují, že Hynix by nebyl na trhu získal příslušné finanční prostředky.
(61) Komise by proto mohla učinit přijatelný a objektivní závěr, že v tomto případě skutečně není k dispozici alternativní komerční měřítko.
Proto Komise za těchto okolností zjišťuje, že výše výhody Hynixu nemohla překročit úplnou výši finančních prostředků, které Hynix získal jako výsledek fungování dluhopisového programu KDB, plus úrok z úroků a náklady na vymáhání dluhu nebo na pokus o vymáhání dluhu v případě neplnění.
Vzhledem k tomu, že neexistují spolehlivé informace o těchto dalších pozdějších nákladech, uchýlila se Komise k plné výši finančních prostředků.
Komise se domnívá, že tento závěr je plně podpořen jejími (nezměněnými) zjištěními, pokud jde o finanční situaci a hodnotu Hynixu a situaci na trhu s DRAM a na finančních trzích, a že závěr je v souladu se základním nařízení a pokyny.
(62) Avšak Komise, přihlížejíc k úvahám odborné skupiny WTO, rovněž výjimečně a pouze z tohoto důvodu posoudila, zda i přes neexistenci žádných relevantních měřítek existuje něco, co by mohlo sloužit jako základ pro zprostředkované měřítko, případně upravené tak, aby se zohlednily konkrétní okolnosti v tomto případě.
Takové zprostředkované měřítko by například mohlo být vypočítáno podobně, jako je uvedeno v 45. a 46. bodě odůvodnění, pokud jde o záruku KEIC.
(63) Pro účely tohoto výpočtu, a jak navrhla korejská vláda, použila Komise jako úvěruschopnou sazbu pro půjčky KRW sazbu IMF International Financial Statistics na krátkodobé půjčky v KRW, která činila 7,7 %.
Míry výpadku jak pro úvěruschopné, tak neúvěruschopné společnosti pro období předmětného opatření byly převzaty od Moody’s Investor Services (0,13 % respektive 34,37 %).
To vedlo k celkové úrokové sazbě 63,89 %.
Naproti tomu průměrná úroková sazba, kterou platil Hynix na předmětné dluhopisy KDB, činila 12,7 %, tj. celkový rozdíl úrokové sazby činil 51,19 %.
(64) Posuzováním finančního příspěvku jako opakující se subvence, než jako jednorázové subvence, která má být rozložena po určité období, a uplatnění tohoto modelu na výpočet výše výhody v posuzovaném finančním příspěvku by vedlo k výhodě ve výši 626,9 miliard KRW, což by vedlo k vyrovnatelné subvenci rozčleněné na obrat ve výši 11,8 %, místo 4,9 %, které původně vypočítala Komise.
Proto má Komise za to, že její původní přístup byl a je přijatelný v tomto případě, protože rozdíl v úrokové sazbě by dal mnohem vyšší výhodu než jednoduché rozložení nominální částky do celého období.
Za těchto okolností použila Komise ze dvou možností tu konzervativnější, aby se ujistila, že nestanovila nepřiměřenou výši subvence, a bude považovat nominální výši půjčky za základ pro horní hranici maximální výše výhody.
(65) Považuje-li se objem peněžních prostředků, které Hynix získal v důsledku fungování dluhopisového programu KDB jako horní hranici maximální výše výhody, Komise zjišťuje, že výše výhody Hynixu v předmětném finančním příspěvku hodnoty obratu byla 4,9 %.
1.7.
Záchranný balíček z října 2001, který zahrnoval kapitalizaci pohledávky, druhou konverzi dluhu a poskytnutí nové půjčky ve výši 658 miliard KRW
(66) Skupina odborníků shrnula fakta týkající se restrukturalizačního programu z října 2001 takto:
"7.111.
Pátým a konečným programem, který byl považován za subvenci, byl restrukturalizační program z října 2001.
Dne 4. října 2001, byl vytvořen druhý Hynix CFIC v souladu s ustanoveními Zákona na podporu restrukturalizace korporací ("CRPA", Corporate Restructuring Promotion Act).
CRPA byl přijat v srpnu 2001 a jeho účelem bylo usnadnit firemní restrukturalizaci, která předtím vycházela z ujednání mezi věřitelskými bankami a dotčenými společnostmi.
CFIC zahrnoval sto deset finančních institucí, včetně sedmnácti bank a patnácti investičních fondů.
Rozhodnutí CFIC byla přijímána 75procentní většinou.
Hlasy byly rozdělovány v poměru závazku každé instituce vůči celkovým půjčkám poskytnutým Hynixu.
Každá finanční instituce, která uplatňovala svá nesouhlasná práva, když nesouhlasila s usnesením CFIC, by byla natrvalo vyloučena z CFIC.
Na svém druhém zasedání konaném dne 31. října 2001 rozhodl CFIC "o druhém restrukturalizačním balíčku" pro Hynix.
Byla navržena následující opatření:
a) poskytnutí nové půjčky Hynixu ve výši 1 bilionu KRW s úrokovou sazbou 7 procent;
b) kapitalizace pohledávky poskytnutím dluhopisů konvertovatelných na akcie;
c) prodloužení doby splatnosti existujících půjček do 31. prosince 2004, konverze splatných firemních dluhopisů do firemních dluhopisů s tříletou splatností a s úrokovou sazbu 6,5 procenta a úprava úrokových sazeb zbývajících půjček v korejské měně na 6 procent.
7.112.
Finanční instituce dostaly na jednání dne 31. října od CFIC tři možnosti.
První možností bylo souhlasit s návrhy poskytujícími novou půjčku a s účastí v kapitalizaci pohledávky ("opce 1").
Za druhé banky, které se nechtěly zapojit do nové půjčky, musely kapitalizovat 28,5 procent svých úvěrů do vlastního kapitálu a odpustit zbytek dluhu Hynixu ("opce 2").
Za třetí CFIC rovněž rozhodl, že ty banky, které namítaly proti opatřením a použily svá nesouhlasná práva, by měly své půjčky odkoupit zpět za likvidační hodnotu stanovenou společností Arthur Andersen, která byla v té době pověřena realizací studií o finanční situaci Hynixu ("opce 3").
7.113.
Nicméně pouze šest bank souhlasilo s poskytnutím nového úvěru ve výši 658 miliard KRW místo plánovaného 1 bilionu KRW.
Tyto banky přeměnily významnou část svých půjček na vlastní kapitál.
Do těchto tak zvaných bank opce 1 patřily: KEB, Woori Bank, Chohung Bank, KDB, NACF a Citibank [62].
Osm bank odmítlo poskytnout nové půjčky, takže přeměnily přibližně jednu třetinu svých půjček na vlastní kapitál a zbytek odepsaly jako ztrátu.
Zbývající banky namítaly proti restrukturalizaci a rozhodly se pro likvidační hodnotu svých půjček a musely odepsat zbývající pohledávku jako ztrátu.
Na zbývající půjčky bank první kategorie se vztahovalo prodloužení jejich splatnosti a snížení úrokových sazeb, jak je vysvětleno výše [63].
ES považovalo účast šesti bank opce 1 v restrukturalizačním programu z října 2001 za finanční příspěvek vlády, který poskytl výhodu Hynixu.
Míra subvencování restrukturalizačního programu z října 2001 byla vypočítána na 19,4 procenta.
(67) Skupina odborníků zjistila, že ES na základě důkazů, které mělo, vyvodilo přijatelný a odůvodněný závěr, že restrukturalizační program z října 2001 poskytl výhodu Hynixu [64].
Pokud však jde o výši výhody, uvádí zpráva odborné skupiny, že Komise měla ve věci právních předpisů WTO přezkoumat otázku dostupnosti alternativních měřítek.
i) Kapitalizace pohledávky
(68) Jak shledala odborná skupina, v přístupu k otázce výhody v případě poskytnutí vlastního kapitálu státem a při provádění pokynů obsažených v článku 14 dohody má orgán provádějící šetření nárok na značnou volnost [65]. Komise se domnívá, že kapitalizace pohledávek v restrukturalizačním programu z října 2001 může být posuzována v souvislosti s čl.
1 základního nařízení (který obecně odpovídá čl. 14 písm. a) dohody), který se týká poskytnutí vlastního kapitálu státem v rozporu s běžnou investiční praxí, včetně předpisu o rizikovém kapitálu nebo o soukromých investorech na území příslušného členského státu.
Komise poznamenává, že na rozdíl od písmen b) a c) písmeno a) neobsahuje žádnou závěrečnou větu poskytující další návod na to, jak se má vypočítat výše výhody.
(69) Komise přezkoumala důkazy, aby posoudila, zda existuje jakékoli relevantní měřítko, vůči němuž by bylo možné vypočítat výši výhody.
Vyhledávala ověřené důkazy o srovnatelném soukromém poskytnutí kmenového kapitálu, který by Hynix nebo jiná společnost v situaci srovnatelné s Hynixem uzavřela v příslušné době.
Srovnatelné poskytnutí vlastního kapitálu by ideálně bylo přibližně ve stejné výši, týkalo by se stejného nebo podobného sektoru hospodářské činnosti a bylo by uzavřeno přibližně ve stejnou dobu.
Nemohlo by zahrnovat žádnou státní záruku, výslovnou nebo nepřímou, a muselo by se týkat společnosti ve srovnatelné finanční situaci jako Hynix.
(70) Po provedení tohoto přezkoumání Komise určila, že neexistují spolehlivé informace týkající se těchto záležitostí.
Komise nezjistila žádné takové měřítko, pokud jde o samotný Hynix.
Vlastní kapitál poskytnutý Hynixu byl obecně poskytnut buď korejskou vládou, nebo bankami, které byly pověřeny nebo řízeny korejskou vládou.
(71) Kromě toho na trhu nebylo ve skutečnosti k dispozici žádné jiné srovnatelné komerční měřítko.
Naopak dostupné informace naznačily že Hynix by nebyl získal příslušné finanční prostředky na trhu.
Jak poznamenává 103. bod odůvodnění konečného nařízení, udělil v říjnu 2001 Hynixu Standard & Poor’s rating "SD" (selective default).
Hynix přestal splácet úroky ze syndikátní půjčky v květnu 2001 a několik věřitelských bank zvýšilo své rezervy na úvěrové ztráty, pokud jde o Hynix již v květnu 2001 a pak opět v říjnu 2001 před tím, než byla zavedena posuzovaná opatření.
Šest bank dotčených opatřeními z října 2001 interně zařadilo Hynix z kategorie "nejisté" do kategorie "pochybné" a banky opce 2 zapojené do kapitalizace pohledávky dostaly malou možnost: buď si vzaly akcie, nebo prakticky úplně odepsaly dluhy Hynixu.
Návrh korejské vlády, aby jako výše výhody sloužil rozdíl mezi zaplacenou kapitalizovanou cenou a tržní cenou, ignoruje realitu vysoce nepříznivé finanční situace Hynixu; nikdo by neinvestoval do společnosti s ratingem SD.
Tímto se potvrzují závěry uvedené ve 101. až 112. bodě odůvodnění konečného nařízení podporující zjištění, že Hynix neměl na komerčním trhu žádné srovnatelné financování vlastního kapitálu, které by mohlo sloužit jako měřítko.
(72) Komise by proto mohla učinit přijatelný a objektivní závěr, že v tomto případě skutečně není k dispozici alternativní komerční měřítko.
Proto Komise za těchto okolností zjišťuje, že výše výhody Hynixu nemohla překročit úplnou výši finančních prostředků, které Hynix získal jako výsledek operace kapitalizace pohledávky v rámci restrukturalizačního programu z října 2001.
Komise se domnívá, že tento závěr je plně podpořen jejími (nezměněnými) zjištěními, pokud jde o finanční situaci a hodnotu Hynixu a situaci na trhu s DRAM a na finančních trzích, a že závěr je v souladu se základním nařízení a pokyny.
(73) Avšak Komise, přihlížejíc k úvahám odborné skupiny WTO, rovněž výjimečně a pouze z tohoto důvodu posoudila, zda i přes neexistenci žádných relevantních měřítek existuje jiná metoda, kterou by se dala upravit výše výhody, aby zohlednila konkrétní okolnosti tohoto případu.
Komise má za to, že neúvěruschopná analýza realizovaná ohledně závazků nemůže poskytnout vhodnou základnu pro srovnání, právě protože se tento konkrétní finanční příspěvek týká vlastního kapitálu, který je naprosto jiným typem opatření, než jsou závazky.
(74) Komise vzala do úvahy možnost, že v konkrétních okolnostech současného přehodnocení je zapotřebí zohlednit náklady příjemce při přijetí finančního příspěvku.
Komise poznamenává, že k přezkumu případných nákladů na kapitalizaci z pohledu příjemce je třeba vzít do úvahy povinnosti uložené společnosti při vydávání kmenových akcií.
Komise v tomto ohledu poznamenává, že injekce do kmenového akciového kapitálu obvykle neukládají společnosti konkrétní povinnosti, protože neexistuje ani pevná sazba návratnosti, kterou musí společnost dosáhnout, ani se ve skutečnosti nemusí provádět žádné platby.
Společnost má však přinejmenším teoretickou povinnost rozdělit svůj zisk nebo jeho část akcionářům; poměr kapitálové návratnosti (dále jen "ROE") by mohl poskytnout určitý náznak výše návratnosti, která se očekává, že společnost poskytne svým akcionářům, a mohl by se použít při výpočtu výše výhody poskytnuté Hynixu.
Avšak ROE Hynixu pro rok 2001 činil minus 96,75 %, jak bylo vypočteno odkazem na její účetní závěrku pro tento rok.
Proto není na základě objektivního zhodnocení finančního postavení Hynixu v době kapitalizace pohledávky myslitelné očekávat, že by Hynix byl schopen rozdělit jakoukoli návratnost svým akcionářům za příslušný rok.
Tudíž když použijeme ROE jako měřítko, stále by se došlo k závěru, že celá částka kapitalizované pohledávky představuje vyrovnatelnou subvenci.
(75) Komise rovněž přezkoumala, zda Hynix vynaložil náklady spojené s tím, že se musel vzdát svých vlastnických podílů v důsledku kapitalizace, nebo náklady Hynixu z potenciálního zředění cen akcií v důsledku vydání nových akcií [66].
Komise na základě svého přezkumu existujících důkazů nevěří, že by se čistá výhoda Hynixu z celé kapitalizace pohledávky zmenšila v důsledku vydání nových akcií.
V tomto ohledu se Komise domnívá, že je nezbytné zjistit, jaký dopad měla kapitalizace pohledávky na finanční situaci Hynixu.
(76) Jako hraniční záležitost je důležité zjistit, že toto nebyla přímá kapitálová infuze.
Základní výhoda Hynixu vycházela z masivní částky dluhu, který byl vymazán v důsledku kapitalizace, zejména částky 2,483 miliardy KRW.
To zbavilo Hynix povinnosti splatit jakoukoli částku jistiny a zaplatit úroky.
Místo toho se tato ohromná částka dluhu nahradila kmenovými akciemi vydanými pro věřitelské banky opce 1.
Hynixu však nevznikly žádné skutečně měřitelné náklady z vydání nových akcií.
Zatímco hodnoty existujících akcií byly zředěny v důsledku emise, tento postup vůbec neměl žádný dopad na rozvahu Hynixu.
Výsledkem nebyly žádné úbytky hotovosti (kromě výdajů spojených s vydáním nových akcií) a nezavazoval Hynix k žádným hotovostním platbám v budoucnu, jak by to bylo v případě dluhových nástrojů.
(77) Proto v souvislosti se všemi těmito aspekty, a protože Hynix nenahlásil žádné náklady spojené s vydáním kmenových akcií, je vhodným přístupem ke stanovení výhody z kapitalizace pohledávky zohlednit celou částku kapitalizace.
To představuje celkovou výhodu Hynixu ve výši 358,2 miliardy KRW a vyrovnatelnou subvenci rozpočítanou na obrat ve výši 9,6 %.
ii) Konverze dluhu a nová půjčka
(78) Komise se domnívá, že konverzi dluhu a novou půjčku v restrukturalizačním programu z října 2001 je možné posuzovat v souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení (který obecně odpovídá čl. 14 písm. b) dohody), který se týká částky, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou komerční půjčku, kterou by mohla skutečně získat na trhu.
(79) Komise přezkoumala důkazy, aby posoudila, zda existuje jakékoli relevantní měřítko, vůči němuž by bylo možné vypočítat výši výhody.
Vyhledávala ověřené důkazy o srovnatelné komerční půjčce, kterou by Hynix nebo jiná společnost v situaci srovnatelné s Hynixem uzavřela v příslušné době.
Srovnatelná komerční půjčka by ideálně byla přibližně ve stejné výši, týkala by se stejného nebo podobného sektoru hospodářské činnosti a byla by uzavřena přibližně ve stejnou dobu.
Nemohla by zahrnovat žádnou státní záruku, výslovnou nebo nepřímou, a musela by se týkat společnosti ve srovnatelné finanční situaci jako Hynix.
(80) Dluhopisy zakoupené jako součást restrukturalizačního programu z května 2001 nemohou sloužit jako základ pro stanovení komerční přiměřenosti nové půjčky a konverze dluhu, protože finanční situace Hynixu se mezi květnem a říjnem 2001 podstatně zhoršila.
Proto tyto dvě situace nelze považovat za srovnatelné.
(81) Po provedení tohoto přezkumu Komise zjistila, že neexistují spolehlivé informace týkající se těchto záležitostí.
Komise nezjistila žádné takové měřítko, pokud jde o samotný Hynix.
Půjčky poskytnuté Hynixu byly obecně poskytnuty buď korejskou vládou, nebo bankami, které byly pověřeny nebo řízeny korejskou vládou.
(82) Jak již bylo uvedeno výše [67], žádné jiné srovnatelné komerční měřítko nebylo ve skutečnosti na trhu dostupné.
Naopak dostupné informace naznačují, že Hynix by nemohl na trhu získal příslušné finanční prostředky.
(83) Komise by proto mohla učinit přijatelný a objektivní závěr, že v tomto případě skutečně není k dispozici alternativní komerční měřítko.
Proto Komise za těchto okolností zjišťuje, že výše výhody Hynixu nemohla překročit úplnou výši finančních prostředků, které Hynix získal jako výsledek operace kapitalizace pohledávky a nové půjčky v rámci restrukturalizačního programu z října 2001.
Komise se domnívá, že tento závěr je plně podpořen jejími (nezměněnými) zjištěními, pokud jde o finanční situaci a hodnotu Hynixu a situaci na trhu s DRAM a na finančních trzích, a že závěr je v souladu se základním nařízení a pokyny.
(84) Avšak Komise, přihlížejíc k úvahám odborné skupiny WTO, rovněž výjimečně a pouze z tohoto důvodu posoudila, zda i přes neexistenci žádných relevantních měřítek existuje jiná metoda, kterou by se dala upravit výše výhody, aby zohlednila konkrétní okolnosti tohoto případu.
V tomto ohledu se použila stejná metodika, jak je uvedená v 45. a 46. bodě odůvodnění, k výpočtu výhody, které se Hynixu dostalo v rámci těchto dvou opatření.
(85) Pro účely tohoto výpočtu použila Komise jako úvěruschopnou sazbu půjček v KRW průměrnou úrokovou sazbu pro firemní dluhopisy s investičním stupněm Bank of Korea v roce 2001, která byla 11,38 %.
Míra výpadků jak úvěruschopných, tak neúvěruschopných společností v období předmětných opatření byla převzata z Moody’s Investor Services.
Míra výpadků neúvěruschopné společnosti činila v roce 2001 za období tří let (doba splatnosti nové půjčky a konverze) 57,97 %, zatímco míra výpadků úvěruschopné společnosti za období tří let činila v roce 2001 0,94 %.
To vedlo k celkové úrokové sazbě 48,22 %.
Naproti tomu úroková sazba hrazená Hynixem u nové půjčky byla 7 % a při konverzi 6,5 %, tj. rozdíl v úrokové sazbě ve výši 41,2 % respektive 41,7 %.
(86) Posuzováním finančního příspěvku jako spíše opakující se subvence než jako jednorázové subvence, která má být rozložena po určité období, a uplatnění tohoto modelu na výpočet výše výhody v posuzovaném finančním příspěvku by vedlo k výhodě ve výši 271,5 miliard KRW pro novou půjčku a 761,4 miliard KRW pro konverzi.
To by představovalo vyrovnatelné subvence rozložené na obrat ve výši 6,8 % pro novou půjčku a 19,1 % pro konverzi, ve srovnání se 3,5 % pro obrat respektive 9,8 % pro novou půjčku, jak původně vypočítala Komise.
Proto se Komise domnívá, že její původní přístup byl a je v tomto případě přijatelný, protože rozdíl v úrokové sazbě by dal mnohem vyšší výhodu než jednoduché rozložení nominální částky do celého období.
Za těchto okolností použila Komise ze dvou možností tu konzervativnější, aby se ujistila, že nestanovila nepřiměřenou výši subvence, a bude považovat nominální výši půjčky za základ pro horní hranici maximální výše výhody.
Na základě těchto úvah Komise určila, že výhoda Hynixu v hodnotě obratu je u obou opatření 13,3 %.
(87) Je třeba poznamenat, že ve vztahu ke konverzi dluhu nebyla, na rozdíl od 166. bodu odůvodnění konečného nařízení, odečtena částka konvertibilních dluhopisů zakoupená bankami opce 1, protože opatření z května 2001 nejsou již dále vyrovnávána.
iii) Celková subvence záchranného balíčku z října 2001
(88) Mělo se za to, že výše subvence takto vypočítaná pro kapitalizaci pohledávky, kapitalizaci dluhu a novou půjčku poskytla velkou jednorázovou výhodu a byla rozložena do pětiletého období odpovídajícímu obvyklému období pro odpisy majetku ve výrobním odvětví DRAM.
Výsledná výše byla poté rozložena na obrat Hynixu během období šetření a byl připočítán úrok na základě průměrné komerční sazby uplatňované v Koreji během období šetření.
Přezkoumaná výše vyjádřená valoricky je 22,9 %.
1.8. Celková výše subvence
(89) Výpočet celkové výše subvence byl tedy přezkoumán na základě doporučení odborné skupiny a je nyní následující:
Druh subvence _BAR_ Prodlou-žení D/A _BAR_ Dluhopisový program KDB _BAR_ Nákup konvertibilních dluhopisů z května 2001, kapitalizace pohledávky _BAR_ Záchranný balíček z října 2001 _BAR_ CELKEM _BAR_
— _BAR_ 5,1 % _BAR_ 4,9 % _BAR_ 0 % _BAR_ 22,9 % _BAR_ 32,9 % _BAR_
2. Újma
2.1. Úvod
(90) Tato část uvádí přehodnocená zjištění založená na doporučení ve zprávě odborné skupiny týkající se vyhodnocení faktoru "mzdy" jako relevantního faktoru ovlivňujícího stav výrobního odvětví Společenství ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení (které obecně odpovídá článku 15.4 dohody).
(91) Veškerá ostatní zjištění týkající se újmy zůstávají taková, jak byla stanovena v původním šetření a jak byla uvedena v prozatímním nařízení a v konečném nařízení.
2.2. Mzdy
(92) V původním šetření ES posoudilo a vyhodnotilo faktor mezd, ale zjistilo, že mzdy nejsou relevantní pro stanovení újmy.
Skupina odborníků však zjistila, že:
"bez písemných záznamů o analytickém procesu provedeném orgánem provádějícím šetření za účelem vyhodnocení "mezd" nemůžeme přezkoumat, zda bylo poskytnuto přiměřené a odůvodněné vysvětlení toho, jak fakta podporují stanovení újmy, kterou provedlo ES, a tudíž zda bylo určení v souladu s článkem 15.4.
Bez těchto písemných záznamů jsme přinuceni se pustit do následně zformulované spekulace o myšlenkovém procesu, jehož prostřednictvím orgán provádějící šetření dospěl ke svým konečným závěrům.
Domníváme se, že standard přezkumu v článku 11 Ujednání o řešení sporů nám zabrání v tom, abychom se pustili do takové činnosti" [68].
Skupina odborníků tudíž vyvodila závěr, že ES nepostupovalo v souladu s článkem 15.4 dohody, když nevyhodnotilo faktor "mezd" při zkoumání vlivu subvencovaného dovozu na stav domácího výrobního odvětví [69].
(93) V souvislosti se zjištěními odborné skupiny Komise, která opět přezkoumala existující informace týkající se mezd ve Společenství, jak izolovaně, tak i společně s jinými faktory újmy uvedenými v čl. 8 odst. 5 základního nařízení, poskytuje na tomto místě písemný záznam o svém vyhodnocení faktoru mezd.
(94) Komise přezkoumala průměrné mzdové náklady na zaměstnance ve výrobním odvětví Společenství během období šetření a ve třech předchozích letech.
Indexované výsledky jsou uvedeny v následující tabulce [70].
Průměrné mzdové náklady na zaměstnance _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 (období šetření) _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 115 _BAR_ 109 _BAR_
(95) Tabulka ukazuje, že průměrné mzdové náklady výrobního odvětví Společenství byly během posuzovaného období různé, protože se v průběhu období snižovaly a zvyšovaly.
V roce 2000 se zvýšily o 15 %.
V roce 2001 se ve srovnání s rokem 1998 zvýšily o 9 %.
Celkově bylo zvýšení nižší než nárůst celkových hodinových mzdových nákladů v eurozóně během tohoto období [71].
Tudíž v oblasti mezd se neobjevil nezvyklý vývoj během posuzovaného období a jakýkoli směr vývoje měl pouze velmi omezený dopad na finanční situaci domácího výrobního odvětví jako celku [72].
(96) Kromě toho Komise poznamenává, že DRAM jsou kapitálově náročné výrobky, a tudíž pracovní síly mohou mít pouze omezený příspěvek na jejich úplné výrobní náklady (viz rovněž 41. bod odůvodnění výše).
Tudíž toto relativně malé zvýšení mezd stěží ovlivnilo celkovou finanční situaci výrobního odvětví Společenství.
(97) Vzhledem k zanedbatelnému vlivu není posouzení faktoru mezd společně s jinými faktory uvedenými v čl. 8 odst. 5 základního nařízení) takové, aby změnilo závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu [73].
2.3. Závěr
(98) Na základě výše uvedených faktů je potvrzen závěr uvedený ve 188. bodě odůvodnění konečného nařízení, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 8 základního nařízení.
3. Příčinné souvislosti
3.1. Úvod
(99) Tato část uvádí přehodnocená zjištění na základě doporučení zprávy odborné skupiny týkající se nepřičítání jakékoliv újmy způsobené jinými faktory dovozu subvencovaných výrobků (zejména pokles poptávky, nadbytečná kapacita a jiný dovoz nesubvencovaných výrobků) ve smyslu čl. 8 odst.
7 základního nařízení. Zjištění odborné skupiny uvedené v odstavci 7.437 její zprávy předem nevylučuje závěr příčinného vztahu mezi dovozem subvencovaných výrobků a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, ale doplnilo, že je nezbytné uspokojivě vysvětlit povahu a rozsah poškozujících účinků těchto jiných faktorů, nejlépe pomocí kvantitativní analýzy odlišené od účinků dovozu subvencovaných výrobků.
3.2. Pokles (snížení) poptávky a hospodářský pokles
8 odst. 7 základního nařízení (které obecně odpovídá článku 15.5 dohody) vyžaduje přezkoumání všech jiných známých faktorů, než je dovoz subvencovaných výrobků, které zároveň poškozují výrobní odvětví Společenství, a nepřisuzovat újmu způsobenou těmito jinými faktory dovozu subvencovaných výrobků.
Jedním zmiňovaným faktorem je "snížená poptávka".
(101) Skupina odborníků zjistila v odstavci 8.1 písm. e) své zprávy, že ES se neujistilo, že se újma způsobená "poklesem poptávky" nepřičítala dovozu subvencovaných výrobků.
Tento závěr byl vyvozen v souvislosti se zjištěními odborné skupiny v odstavcích 7.411 až 7.414 její zprávy, která považují "pokles poptávky" za synonymní se "všeobecným hospodářským poklesem".
Spotřeba ES _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 (období šetření) _BAR_
DRAM v '000 Mbitů _BAR_ 16593400 _BAR_ 28961100 _BAR_ 45873600 _BAR_ 68967600 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 175 _BAR_ 276 _BAR_ 416 _BAR_
(102) Komise má za to, že v případě, kdy jsou ostatní věci stejné, lze poptávku (tj. ochota a schopnost získat množství konkrétního zboží) běžně považovat za rovnocennou se spotřebou (tj. skutečný fyzický proces používání zboží bez ohledu na obchodní úroveň).
Výše uvedená tabulka uvádí spotřebu ES během příslušného období v Mbitech.
Použití měrných jednotek nebylo zpochybněno před odbornou skupinou.
Z výše uvedené tabulky se zdá, že z důvodu toho, že se během posuzovaného období spotřeba DRAM ve Společenství neustále a významně zvyšovala, je nesprávné tvrdit, že se úroveň poptávky po DRAM ve Společenství ve stejném období snížila.
Tudíž veškerá relevantní argumentace týkající se účinku "poklesu poptávky" na poškozující situaci výrobního odvětví Společenství (zejména jejich ceny) vznesené korejskou vládou a Hynixem jsou bezpředmětné, protože jak je uvedeno výše, úroveň poptávky se zvýšila.
Pokud jde o tvrzení korejské vlády a Hynixu, že údajný pokles poptávky ovlivnil ceny výrobního odvětví Společenství, je nepodložené v souvislosti se skutečností, že nedošlo k poklesu úrovně poptávky.
Naopak, dovoz subvencovaných výrobků měl významný dopad na ceny výrobního odvětví Společenství, a tudíž na jeho poškození (viz 191. a 192. bod odůvodnění konečného nařízení).
(103) Hynix a korejská vláda poznamenaly, že celosvětová poptávka po DRAM rostla v roce 2001 pouze o 59 % ve srovnání s průměrnou meziroční mírou růstu 75 %, a zjevně tvrdily, že v letech 2000–2001 došlo k významnému zpomalení míry růstu poptávky (viz 193. bod odůvodnění konečného nařízení).
Komise nesouhlasí.
Hynix a korejská vláda správně poukazují na to, že trh DRAM je cyklický (viz 193. bod odůvodnění konečného nařízení).
Avšak na cyklických trzích se míra růstu poptávky mezi jednotlivými roky značně liší a bylo by nerozumné očekávat, aby míra růstu poptávky v konkrétním roce odrážela průměrnou míru růstu poptávky za celý obchodní cyklus.
Přijatelným způsobem posouzení, zda tempo poptávky se v letech 2000–2001 významně zpomalilo při zohlednění cyklické povahy trhu, by bylo porovnat míru růstu poptávky v období 2000–2001, které představovalo nejnižší cyklický bod, s průměrným růstem poptávky během nejnižších bodů v předchozích cyklech.
Jak Hynix, tak korejská vláda nepředložily žádné argumenty ani žádné údaje podporující takovéto srovnání.
Proto důkazní záznamy nepodporují závěr, že v období 2000–2001 se výrazně zpomalila míra růstu poptávky, pokud jde o cyklickou povahu trhu s DRAM.
(104) Rovněž se posoudilo, zda se míra růstu poptávky ve Společenství zpomalila v období 2000–2001 ve srovnání se skutečnými mírami růstu zaznamenanými v předchozích letech.
Poptávka po DRAM ve Společenství, měřená spotřebou ES, se zvýšila o 75 % v období 1998–1999, o 58 % v období 1999–2000 a o 51 % v období 2000–2001.
Tudíž, zatímco v posuzovaném období docházelo ke stálému zvyšování poptávky, bylo toto zvýšení následováno klesající tendencí.
Nicméně míra růstu poptávky zůstávala v období šetření významná (51 %).
(105) Klesající tendence v míře růstu poptávky byla výraznější mezi roky 1999 a 2000 (růst poptávky klesl o 17 procentních bodů) než mezi rokem 2000 a obdobím šetření (kdy růst poptávky klesl o 8 procentních bodů).
Tento vývoj růstu poptávky musí být posouzen srovnáním s vývojem prodejních cen výrobního odvětví Společenství, primární příčinou újmy výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období (viz 188. bod odůvodnění konečného nařízení).
Konkrétně v období 1999–2000 růst poptávky poklesl o značných 23 %, ale průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství klesla pouze o 5 %.
Naopak mezi rokem 2000 a obdobím šetření růst poptávky klesal mírně, o 12 %, ale průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství prudce klesla o 77 % (viz 128. bod odůvodnění a příslušná tabulka prozatímního nařízení).
Kdyby byl zpomalený růst poptávky příčinou újmy, bylo by lze očekávat, že prodejní ceny výrobního odvětví Společenství klesnou mnohem prudčeji v období, kdy růst poptávky klesal výrazněji.
Důkazní záznamy nevykazují takovýto vztah mezi tendencemi v růstu poptávky a tendencemi v prodejních cenách výrobního odvětví Společenství.
Je proto vyvozen závěr, že neexistuje zjevná souvislost mezi růstem poptávky a prodejní cenou výrobního odvětví Společenství, která by naznačovala, že zpomalený růst poptávky přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(106) Tento přístup je v souladu se zjištěními posledních odborných skupin WTO, které přezkoumávaly určení ohledně nepřičítání.
Konkrétně odborné skupiny WTO potvrdily zjištění o nepřičítání tam, kde důkazní záznamy ukázaly, že dotčený faktor nemohl způsobit újmu, protože tendence v tomto faktoru byly nezávislé na trendech v základních ukazatelích domácího výrobního odvětví.
Konkrétně v US-Steel odborná skupina shledala, že se zdálo, že fakta podporují zjištění orgánu provádějícího šetření ohledně tyčí válcovaných za tepla, že zvýšení nákladů nezpůsobilo újmu, protože tendence v provozním rozpětí (hlavní měřítko ziskovosti) nesouvisely s tendencemi v nákladech vynaložených na prodané zboží [74].
Podobně i když odborná skupina učinila závěr, že zjištění orgánu provádějícího šetření ve věci nerezavějících ocelových tyčí týkající se poptávky jako faktoru újmy neuspokojilo požadavek na nepřičítání, poznamenala, že orgán provádějící šetření mohl splnit tento požadavek pomocí "odůvodněného a přiměřeného vysvětlení", jednoduše poukázáním na to, že tendence v poptávce neměly žádnou souvislost s tendencemi v hlavní proměnné potvrzující stav domácího výrobního odvětví [75].
(107) Proto je Komise toho názoru, že její nové určení uspokojí požadavek na nepřičítání podle čl. 8 odst.
7 základního nařízení (který obecně odpovídá článku 15.5 dohody), pokud jde o růst poptávky, tím, že ukazuje, že během posuzovaného období byly tendence v růstu poptávky nezávislé na tendencích prodejních cen výrobního odvětví Společenství. Komise je rovněž toho názoru, že její nové určení uspokojuje požadavek na nepřičítání, pokud jde o poklesy v úrovni poptávky, tím, že ukazuje, že během posuzovaného období nedošlo k žádným poklesům poptávky.
3.3.
Nadbytečná kapacita
(108) Skupina odborníků poznamenala v odstavci 7.421 své zprávy, že by otázka oddělení a odlišení vlivů nadbytečné kapacity při stlačování cen měla být řešena bez ohledu na to, komu se dává vina za takovou nadbytečnou kapacitu.
(109) Komise poznamenává, že "nadbytečná kapacita" není výslovně uvedená v čl. 8 odst.
7 základního nařízení (který obecně odpovídá čl. 15.5 dohody).
Tento pojem je diskutován v prozatímním a konečném nařízení, protože se na něj odvolávají některé zúčastněné strany. Je to relativní pojem, protože se odvíjí od toho kolik kapacity je k dispozici a kolik kapacity se používá – tedy od úrovně poptávky.
"Nadbytečná kapacita" může tedy vzniknout buď z důvodu toho, že se zvýšila kapacita, nebo se snížila poptávka.
(110) "Nadbytečnou kapacitu" jako možný faktor újmy je možné přezkoumat v souvislosti se světovým trhem nebo v souvislosti s trhem ve Společenství.
Komise posuzuje obě situace níže.
(111) Jak bylo uvedeno ve 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a v 197. bodě odůvodnění konečného nařízení, určitá celosvětová nadbytečná kapacita existovala po mnoho let, včetně posuzovaného období.
Během posuzovaného období, a konkrétně na konci tohoto období vedoucímu k období šetření, nebyla zaznamenána žádná změna v této situaci nadbytečné kapacity.
Tato celosvětová nadbytečná kapacita mohla tlačit na ceny během posuzovaného období, což mohlo přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Toto zjištění nebylo zpochybňováno žádnou dotčenou stranou.
(112) Jak bylo však uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byla celosvětová nadbytečná kapacita odhadnuta na přibližně 20 % trhu.
Hynix zodpovídal za přibližně 17 % celosvětové výroby během období šetření.
Vzhledem k tomu, že Hynix byl prakticky v úpadku během období šetření a byl udržován v činnosti pouze prostřednictvím subvencí poskytnutých korejskou vládou, je možné učinit závěr, že celosvětová situace v oblasti nadbytečné kapacity byla uměle udržována během subvencování Hynixu.
Tudíž účinek celosvětové nadbytečné kapacity na poškozující situaci výrobního odvětví Společenství byl směřován pomocí dovozu subvencovaných výrobků Hynixu.
Tento účinek byl analyzován ve 144. až 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a ve 191. a 192. bodě odůvodnění konečného nařízení.
V tomto ohledu nelze účinek celosvětové nadbytečné kapacity vytvořené Hynixem považovat za faktor oddělený od účinků dovozu subvencovaných výrobků.
(113) V každém případě, dokonce i když by účinek celosvětové nadbytečné kapacity mohl být posuzován odděleně od účinků dovozu subvencovaných výrobků, lze pozorovat následující. Informace z odpovědí z dotazníku čtyř výrobců DRAM, kteří spolupracovali v původním šetření (tj.
Samsung, Hynix, Infineon a Micron, jež dohromady představovali přibližně 80 % celosvětového trhu DRAM) ukazuje, že se jejich celková kapacita v Mbitech zvýšila o 129 % mezi rokem 1999 a rokem 2000 a o 85 % mezi rokem 2000 a obdobím šetření.
Jejich celková výroba v Mbitech se zvýšila o 124 % mezi roky 1999 a 2000 a o 81 % mezi rokem 2000 a obdobím šetření. Jinými slovy, kapacita a výroba čtyř hlavních celosvětových výrobců se mnohem více zvýšila mezi rokem 1999 a 2000, v dobrém roce, kdy si výrobní odvětví Společenství udrželo určitou cenovou stabilitu a mělo zisky, než mezi rokem 2000 a v období šetření (rok 2001), během něhož utrpělo výrobní odvětví Společenství významné ztráty z důvodu zhroucení cen (viz 128., 131. bod odůvodnění a příslušné tabulky prozatímního nařízení).
Tudíž celosvětová nadbytečná kapacita během posuzovaného období významně nepřispěla, podle názoru Komise, ke zhroucení cen a k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství v období šetření.
(114) Kromě toho důkazní záznamy ukazují, že nadbytečná kapacita Společenství nebyla faktorem újmy.
Během období 1999-2000 se kapacita Společenství více než ztrojnásobila (zvýšila se o 252 %) a od roku 2000 do roku 2001 se téměř zdvojnásobila (zvýšila se o 92 %).
Tyto přírůstky kapacity Společenství byly doprovázeny zvýšením výroby ve Společenství.
I když se využití kapacity ve Společenství snížilo o 28 % od roku 1999 do roku 2000, zvedlo se o 4 % od roku 2000 do roku 2001 (viz 125. bod odůvodnění a příslušnou tabulku prozatímního nařízení).
(115) Tendence v nadbytečné kapacitě (definované jako pravý opak využití kapacity) ukazují malou nebo žádnou korelaci s tendencemi prodejních cen výrobního odvětví Společenství.
Zvláště v období 1999–2000 se nadbytečná kapacita Společenství zvýšila o 28 %, ale prodejní ceny výrobního odvětví Společenství se snížily pouze o 5 %.
Od roku 2000 do roku 2001 se nadbytečná kapacita Společenství dále snížila o 4 %, ale prodejní ceny výrobního odvětví Společenství prudce klesly o 77 % (viz 125., 128. bod odůvodnění a příslušné tabulky prozatímního nařízení).
Lze učinit závěr, že kdyby nadbytečná kapacita byla ve vzájemném vztahu s klesajícími cenovými úrovněmi, významné zvýšení v nadbytečné kapacitě v období 1999–2000 by mělo za následek významný pokles cen, zatímco zmenšení nadbytečné kapacity v období 2000-2001 by vedlo ke zvyšování cen nebo alespoň k určité míře cenové stability.
Důkazní záznamy ukazují opak.
Období 1999–2000 vykazuje mírný pokles cen navzdory významnému zvýšení nadbytečné kapacity, zatímco v období 2000 až 2001 došlo k podstatnému poklesu cen navzdory snížené nadbytečné kapacity.
To je v příkrém rozporu s úzkým vzájemným vztahem mezi tendencemi v cenách dovozu subvencovaných výrobků a tendencemi v prodejních cenách výrobního odvětví Společenství.
Ve skutečnosti v období 2000–2001 kopírovala tendence prodejních cen ve výrobním odvětví Společenství zcela dokonale tendenci v dovozních cenách subvencovaných výrobků: během tohoto období klesly prvně jmenované ceny o 74 % a posledně jmenované ceny o 77 % (viz 119. a 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(116) Důkazní záznamy rovněž ukazují, že tendence v nadbytečné kapacitě Společenství nejsou v žádném vzájemném vztahu s tendencemi v hlavních ukazatelích stavu výrobního odvětví Společenství.
Zejména v období 1999–2000 se zvyšovala ziskovost výrobního odvětví Společenství a návratnost investic a peněžních toků byly pozitivní, navzdory podstatnému zvýšení nadbytečné kapacity ve Společenství.
Naopak, v roce 2001 výrobní odvětví Společenství utrpělo těžké ztráty a návratnost investic a peněžního toku byla záporná, navzdory snížení nadbytečné kapacity Společenství v období 2000–2001.
Výkonnost výrobního odvětví Společenství během období 2000–2001, pokud jde o ziskovost, návratnost investic a peněžní tok, byla místo toho ve vzájemném vztahu s tendencemi v cenách dovozu subvencovaných výrobků během tohoto období.
Jak bylo poznamenáno, v období 2000-2001, kdy výrobní odvětví společenství utrpělo těžké ztráty a záporný peněžní tok a návratnost investic, snížily se dovozní ceny subvencovaných výrobků o 74 %.
(117) Hynix tvrdil, že nadbytečná kapacita Společenství představovala další známý faktor, který přispíval k podstatné újmě během posuzovaného období.
Tendence v nadbytečné kapacitě nevykazují žádný nebo ukazují pouze zanedbatelný vzájemný vztah s tendencemi ve stavu výrobního odvětví Společenství.
Komise proto vyvozuje závěr, že nadbytečná kapacita Společenství se nemůže považovat za faktor podstatné újmy výrobního odvětví Společenství.
Vzhledem k tomu, že nadměrná kapacita Společenství neovlivnila nepříznivě stav výrobního odvětví Společenství, není nezbytné rozlišovat jakoukoli údajnou újmu způsobenou kapacitou od újmy způsobené dovozem Hynixu.
Komise se domnívá, že toto zjištění je v souladu se zjištěními posledních odborných skupin WTO, které přezkoumávaly určení ohledně nepřičítání popsaného ve 106. bodě odůvodnění.
(118) Jak bylo přezkoumáno, neexistuje prokázaná příčinná souvislost mezi nadbytečnou kapacitou a buď poklesem cen, nebo újmou výrobního odvětví Společenství.
Naopak, výrobní odvětví Společenství zažilo několik vážných poklesů během roku 2001, což je stejné období, kdy předmětné dovozní ceny prudce klesly a kdy předmětné dovozní objemy dosáhly vrcholu průniku na trh Společenství.
Tento rozdíl potvrzuje, že předmětné dovozní objemy a cenové dopady představují samostatnou a odlišnou příčinu podstatné újmy výrobního odvětví Společenství ve srovnání s nadbytečnou kapacitou.
3.4.
Ostatní dovoz nesubvencovaných výrobků
(119) Skupina odborníků v odstavci 7.426 své zprávy poznamenala, že neexistuje požadavek na posouzení nesubvencovaného dovozu na základě jednotlivých zemí.
Skupina odborníků rovněž poznamenala v odstavci 7.435, že by mělo být poskytnuto uspokojivé vysvětlení povahy a rozsahu poškozujících účinků nesubvencovaného dovozu, jak jsou odlišeny od poškozujících účinků dovozu subvencovaných výrobků.
Proto byly účinky dovozu nesubvencovaných výrobků přezkoumány společným posouzením dovozu z jiných zemí, než je Korea (např. Spojené státy, Japonsko a Tchaj-wan), a dovozem Samsungu.
151. bod odůvodnění prozatímního nařízení a 194. a 200. bod odůvodnění konečného nařízení uvádějí míry růstu dovozních objemů, podíl na trhu a průměrné ceny dovozu nesubvencovaných výrobků během posuzovaného období.
Tyto údaje jsou převedeny níže do formy agregovaného indexu [76].
Vzhledem k velmi omezenému počtu účastníků trhu s DRAM byly, z důvodu ochrany důvěrných informací, použity indexy k tomu, aby se ukázal vývoj tendencí.
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 (období šetření) _BAR_
Nesubvencovaný dovoz v tisících Mbitů _BAR_ 100 _BAR_ 142 _BAR_ 166 _BAR_ 233 _BAR_
Tržní podíl nesubvencovaného dovozu _BAR_ 100 _BAR_ 81 _BAR_ 60 _BAR_ 56 _BAR_
Průměrná cena nesubvencovaného dovozu _BAR_ 100 _BAR_ 89 _BAR_ 104 _BAR_ 48 _BAR_
(120) Během posuzovaného období se dovoz nesubvencovaných výrobků zvýšil významně méně než dovoz subvencovaných výrobků, tj. o 133 % oproti 361 % (viz 177. bod odůvodnění a příslušná tabulka konečného nařízení).
Je třeba poznamenat, že během stejného období se spotřeba Společenství zvýšila o 316 %.
Tudíž zatímco míra růstu dovozu nesubvencovaných výrobků představovala pouze zlomek míry růstu spotřeby Společenství, dovoz subvencovaných výrobků se zvýšil výrazně nad spotřebu Společenství.
Proto se během posuzovaného období podíl na trhu dovozu nesubvencovaných výrobků snížil o 44 %, zatímco tržní podíl dovozu subvencovaných výrobků se zvýšil o 20 % (viz 185. bod odůvodnění a příslušná tabulka konečného nařízení).
Jestliže tržní podíl dovozu nesubvencovaných výrobků značně klesl během posuzovaného období, jak uvádějí výše uvedená fakta, je možné učinit závěr, že nepředmětný dovoz nepoškodil výrobní odvětví Společenství z důvodu účinku svého objemu.
(121) Důkazní záznamy rovněž ukazují, že nepředmětný dovoz nepoškodil výrobní odvětví Společenství z důvodu svých cenových účinků.
Během období šetření překročily ceny dovozu nesubvencovaných výrobků nejen ceny dovozu subvencovaných výrobků, ale rovněž prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
V období šetření byla průměrná cena dovozu nesubvencovaných výrobků o 19 % vyšší než průměrná cena dovozu subvencovaných výrobků a o 24 % vyšší než průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství.
Kromě toho ceny dovozu nesubvencovaných výrobků klesly během posuzovaného období, ale ne všude tak značně jako ceny dovozu subvencovaných výrobků a výrobního odvětví Společenství.
Během posuzovaného období se zejména snížila průměrná cena dovozu nesubvencovaných výrobků o 52 %.
Během tohoto období se naopak snížila průměrná cena dovozu subvencovaných výrobků o 80 % (viz 178. bod odůvodnění a příslušná tabulka konečného nařízení) a průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství o 79 % (viz 128. bod odůvodnění a příslušná tabulka prozatímního nařízení).
Z těchto skutečností lze možné vyvodit závěr, že ceny dovozu nesubvencovaných výrobků neovlivnily nepříznivě prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
(122) Stejně jako v případě nadbytečné kapacity neexistuje prokázaná příčinná souvislost mezi nepředmětným dovozem a cenovým poklesem nebo újmou výrobního odvětví Společenství.
Zároveň se projevilo jasné zhoršení výkonnosti výrobního odvětví Společenství, zatímco se předmětné dovozní objemy stabilně zvyšovaly a předmětné dovozní ceny podbízely obdobný výrobek Společenství.
Tento rozpor potvrzuje, že předmětné dovozní objemy a cenové dopady představují samostatnou a odlišnou příčinu podstatné újmy výrobního odvětví Společenství ve srovnání s nepředmětným dovozem.
(123) Proto je Komise toho názoru, že její nové určení uspokojí požadavek na nepřičítání podle čl. 8 odst. 7 základního nařízení (který obecně odpovídá článku 15.5 dohody), pokud jde o nepředmětný dovoz, tím, že odděluje a rozlišuje tento jiný faktor od dovozu subvencovaných výrobků a ukazuje, že během posuzovaného období nezpůsobily nepředmětný dovoz podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství ani z důvodu účinku svého objemu, ani svých cen.
3.5.
Závěr
(124) Po případném oddělení a provedení dalších analýz případných účinků poklesu poptávky, nadbytečné kapacity a ostatního dovozu nesubvencovaných výrobků se má za to, že žádná újma způsobená kterýmkoli z těchto faktorů nebyla přičtena dovozu subvencovaných výrobků ve smyslu čl. 8 odst. 7 základního nařízení. Dále se potvrzuje, že dovoz subvencovaných výrobků způsobil, a to dopady uvedenými ve 144. až 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a ve 191. a 192. bodě odůvodnění konečného nařízení, podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství ve smyslu čl. 8 odst. 6 základního nařízení.
4. Zájem Společenství
(125) Obsah a závěry vyvozené v 206. až 209. bodě odůvodnění konečného nařízení zůstávají zprávou odborné skupiny nedotčeny.
D. POZMĚNĚNÁ OPATŘENÍ
(126) Zpráva odborné skupiny a přehodnocená zjištění se netýkají společnosti Samsung, u které se nezjistilo subvencování, a tudíž jí byla přidělena nulová celní sazba v původním šetření.
Zjistilo se, že přezkoumaná výše subvence Hynixu byla nižší než rozpětí odstraňující újmu stanovené během původního šetření, a tudíž přezkoumaná sazba vyrovnávacího cla by měla být stanovena na základě přezkoumané výše subvence vyjádřené valoricky, tj. 32,9 %.
(127) Připomíná se, že přezkoumaná sazba cla pro Hynix by se měla uplatnit na clo, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 2116/2005.
(128) Korejská vláda, Hynix a výrobci ve Společenství Infineon a Micron obdrželi oznámení o nových zjištěních a byla jim poskytnuta příležitost k předložení připomínek a ke slyšení.
Každý účastník předložil připomínky [77].
(129) Korejská vláda obecně uvádí, že přehodnocená zjištění řeší doporučení odborné skupiny nepřiměřeně.
Komise nesouhlasí z důvodů uvedených v tomto nařízení.
Komise nesouhlasí s tím, že přezkoumané clo musí nezbytně být nižší než původní výše sazba cla; a poznamenává, že v každém případě je nižší.
Korejská vláda konkrétně uvádí, že Komise měla v syndikátní půjčce použít sedm bank jako měřítko.
Komise nesouhlasí, zejména z důvodů uvedených v 16. až 24. bodě odůvodnění.
Korejská vláda rovněž uvádí, že Komise měla provádět výpočty svých měřítek jinak.
S ohledem na připomínky korejské vlády provedla Komise některé úpravy ve svých výpočtech, jak je uvedeno v tomto nařízení.
Z důvodů vysvětlených v tomto nařízení se jiné aspekty výpočtů nezměnily.
Nakonec korejská vláda uvádí, že nové určení újmy Komisí neodděluje a nerozlišuje účinky jiných známých faktorů, zejména pokud jde o hospodářský pokles, nadbytečnou kapacitu a ostatní dovoz nesubvencovaných výrobků.
Komise nesouhlasí, především z důvodů uvedených ve 100. až 123. bodě odůvodnění výše.
(130) Hynix se ztotožňuje s písemnými stanovisky korejské vlády pojednávanými v předchozím bodě odůvodnění.
Kromě toho Hynix uvádí, že období, po které by se měla cla ukládat, mělo skončit dne 1. ledna 2006.
To není záležitost, která byla předmětem sporu nebo doporučení odborné skupiny WTO, a proto není součástí "opatření přijatého ke splnění" doporučení odborné skupiny, které je shrnuto v tomto nařízení.
Toto nařízení nemění datum nadcházejícího pozbytí platnosti konečného nařízení.
Otázka předčasného ukončení opatření spíše spadá do okruhu případného prozatímního přezkumu, nikoliv do okruhu provádění zprávy odborné skupiny.
Hynix rovněž uvádí, že přezkoumaná sazba cla musí mít zpětnou působnost ode dne, kdy bylo opatření prvně uloženo.
Komise má podobně za to, že tato záležitost není součástí "opatření přijatého ke splnění", a v žádném případě nesouhlasí.
Nic, co je uvedeno v příslušných právních předpisech, neukládá Komisi, aby uplatňovala přezkoumané clo se zpětnou působností, a odborná skupina omezuje své doporučení na to, že by opatření mělo být v souladu, čehož je dosaženo současným nařízením.
(131) Infineon v podstatě souhlasí s novým stanovením.
Uvádí však, že Komise by měla spíše uložit vyšší clo na základě zprostředkujícího měřítka a původního stanovení újmy, než nižší clo stanovené v tomto nařízení.
Komise pečlivě posoudila tuto žádost.
Avšak z důvodů uvedených v tomto nařízení a vzhledem ke specifickému účelu tohoto nařízení, což je zejména provedení doporučení odborné skupiny, nezměnila Komise své původní stanovení v tomto bodě.
(132) Micron rovněž v podstatě souhlasí s novým stanovením, týkajícím se v tomto ohledu faktů a důkazů, které mají tendenci potvrdit a dosvědčit závěry Komise, včetně znaleckého posudku vypracovaného profesorem J. Hausmanem.
Proto připomínky Micronu nevyžadují provedení žádných změn v těchto závěrech jako takových.
Micron dále uvádí, že Komise by měla opět potvrdit, na základě současného precedentu WTO, že korejská vláda pověřila banky nebo jim nařídila, aby se podílely na restrukturalizačním programu z května 2001, a měla by vyrovnat subvence poskytnuté veřejnými subjekty.
Komise pečlivě posoudila toto písemné stanovisko, které je v podstatě oprávněné.
Avšak, jak je poznamenáno v tomto nařízení, restrukturalizační program z května 2001 by se v žádném případě nevyrovnal vzhledem k tomu, že největší část výhody by byla zahrnuta do opatření z října 2001.
Především z tohoto důvodu se Komise rozhodla, že se v tomto prováděcím nařízení nevrátí k těmto otázkám.
(133) Tudíž veškeré připomínky předložené účastníky řízení byly posouzeny a případně zohledněny.
Některé připomínky byly však mimo rámec tohoto nařízení, které je pouze zamýšleno k provedení doporučení orgánu pro řešení sporů.
Důsledkem těchto připomínek tedy nebyly žádné změny v tomto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 1480/2003 se mění takto:
1. Čl. 1 odst. 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelného na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením je tato:
Korejští výrobci _BAR_ Celní sazba (v %) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Samsung Electronics Co., Ltd ("Samsung") 24th Fl., Samsung Main Bldg 250, 2-Ga, Taepyeong-Ro Jung-Gu, Seoul _BAR_ 0 % _BAR_ A437 _BAR_
Hynix Semiconductor Inc.
891, Daechidong Kangnamgu, Seoul _BAR_ 32,9 % _BAR_ A693 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 32,9 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Při předložení celního prohlášení s návrhem na propuštění multikombinovaných forem DRAM do volného oběhu celním orgánům členského státu uvede deklarant v kolonce 44 jednotného správního dokladu referenční číslo odpovídající níže uvedeným popisům výrobku/původu podle této tabulky.
Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelného na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením je tato:
Č. _BAR_ Popis výrobku/původu _BAR_ Referenční číslo _BAR_ Celní sazba (v %) _BAR_
1 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z jiných zemí než z Korejské republiky nebo pocházejí z Korejské republiky a vyrobené společností Samsung _BAR_ D010 _BAR_ 0 % _BAR_
2 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující méně než 10 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D011 _BAR_ 0 % _BAR_
3 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 10 %, avšak méně než 20 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D012 _BAR_ 3,2 % _BAR_
4 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 20 %, avšak méně než 30 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D013 _BAR_ 6,5 % _BAR_
5 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 30 %, avšak méně než 40 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D014 _BAR_ 9,8 % _BAR_
6 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 40 %, avšak méně než 50 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D015 _BAR_ 13,1 % _BAR_
7 _BAR_ Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 50 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM _BAR_ D016 _BAR_ 16,4 %" _BAR_
2. Čl. 1 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pokud není v jednotném správním dokladu uvedeno referenční číslo, jak stanoví odstavec 3, nebo pokud není celní prohlášení provázeno prohlášením v případech, kdy to vyžaduje odstavec 4, považují se multikombinované formy DRAM, není-li prokázán opak, za pocházející z Korejské republiky a za vyrobené všemi jinými společnostmi než společností Samsung a uplatní se sazba vyrovnávacího cla ve výši 32,9 %.
V případech, kdy některé DRAM čipy nebo zamontované DRAM zabudované v multikombinovaných formách DRAM nejsou jasně označeny a jejich výrobci nejsou v prohlášení vyžadovaném v odstavci 4 jasně identifikováni, považují se tyto DRAM čipy nebo zamontované DRAM za pocházející z Korejské republiky a vyrobené společnostmi, na něž se vztahuje vyrovnávací clo, není-li prokázán opak.
V těchto případech se sazba vyrovnávacího cla použitelného na multikombinované formy DRAM vypočítává na základě procentního podílu představovaného čistou cenou franko hranice Společenství DRAM čipů nebo zamontovaných DRAM pocházejících z Korejské republiky z čisté ceny franko hranice Společenství multikombinovaných forem DRAM, jak je stanoveno v tabulce v odstavci 3 pod čísly 2 až 7.
Pokud by však na základě hodnoty výše uvedených DRAM čipů nebo zamontovaných DRAM bylo určeno, že se multikombinované formy DRAM, v nichž jsou zabudovány, stávají výrobkem korejského původu, uplatní se na multikombinované formy DRAM sazba vyrovnávacího cla ve výši 32,9 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Oprava nařízení Rady (ES) č. 584/2006 ze dne 10. dubna 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1480/2003 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých elektronických mikroobvodů nazývaných DRAMs (dynamické paměti s libovolným přístupem) pocházejících z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
(Úřední věstník Evropské unie L 103 ze dne 12. dubna 2006)
Strana 25, č. 1 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo:
Strana 25, č. 2 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo:
"Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a jsou vyrobeny všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představují méně než 10 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM.",
má být: "(Jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky a obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky vyrobené jinými společnostmi než společností Samsung a představující méně než 10 % čisté ceny franko hranice Společenství (jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM."
Strana 25, č. 3 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo: "Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a jsou vyrobeny všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představují nejméně 10 %, avšak nejvýše 20 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM.",
má být: "(Jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky a obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky vyrobené jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 10 %, avšak méně než 20 % čisté ceny franko hranice Společenství (jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM."
Strana 25, č. 4 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo: "Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a jsou vyrobeny všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představují nejméně 20 %, avšak nejvýše 30 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM.",
má být: "(Jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky a obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky vyrobené jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 20 %, avšak méně než 30 % čisté ceny franko hranice Společenství (jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM."
Strana 25, č. 5 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo: "Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a jsou vyrobeny všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představují nejméně 30 %, avšak nejvýše 40 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM.",
má být: "(Jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky a obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky vyrobené jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 30 %, avšak méně než 40 % čisté ceny franko hranice Společenství (jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM."
Strana 25, č. 6 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003):
místo: "Multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky, obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky a jsou vyrobeny všemi jinými společnostmi než společností Samsung a představují nejméně 40 %, avšak nejvýše 50 % čisté ceny franko hranice Společenství multikombinované formy DRAM.",
má být: "(Jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM, které pocházejí z jiných zemí než z Korejské republiky a obsahují DRAM čipy nebo zamontované DRAM pocházející z Korejské republiky vyrobené jinými společnostmi než společností Samsung a představující nejméně 40 %, avšak méně než 50 % čisté ceny franko hranice Společenství (jiné než zakázkové) multikombinované formy DRAM." Strana 25, č. 7 tabulky v čl. 1 bodě 1 (nové znění čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1480/2003): místo:
--------------------------------------------------
Nařízení Komise (ES) č. 585/2006
ze dne 11. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 586/2006
ze dne 12. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 587/2006
ze dne 12. dubna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 3. do 7. dubna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech od 3. do 7. dubna 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 588/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. dubna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. dubna 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 589/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. dubna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. dubna 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 7,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 590/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o seznam zemí a území
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na články 10 a 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví seznam třetích zemí a území, ze kterých lze povolit přesuny zvířat v zájmovém chovu do Společenství, pokud jsou splněny určité podmínky.
(2) Prozatímní seznam třetích zemí byl sestaven v nařízení (ES) č. 998/2003, ve znění nařízení Komise (ES) č. 592/2004 [2].
(3) Uvedený prozatímní seznam, který již byl několikrát pozměněn, zahrnuje třetí země a území prosté vztekliny a třetí země a území, pro které se stanovilo, že riziko zavlečení vztekliny následkem přesunů zvířat v zájmovém chovu z těchto třetích zemí a území do Společenství není vyšší než riziko spojené s přesuny mezi členskými státy.
(4) Informace, které poskytly Bosna a Hercegovina a Bulharsko, nasvědčují tomu, že riziko zavlečení vztekliny následkem přesunů zvířat v zájmovém chovu z těchto zemí do Společenství není vyšší než riziko spojené s přesuny mezi členskými státy nebo ze třetích zemí, které jsou již na seznamu v nařízení (ES) č. 998/2003.
Proto by měly být uvedené třetí země zařazeny na prozatímní seznam třetích zemí a území uvedený v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
(5) Seznam zemí a území stanovený nařízením (ES) č. 998/2003 by měl být v zájmu jasnosti nahrazen v celém rozsahu.
(6) Nařízení (ES) č. 998/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 998/2003 se nahrazuje zněním obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 591/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze III.A nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [2] stanoví maximální množství sýru čedar pocházejícího z Austrálie, které se má dovézt během kvótového období.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 267/2006 ze dne 30. ledna 2006 týkající se provedení dohod uzavřených Evropským společenstvím v návaznosti na jednání v rámci článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994, kterým se mění příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], stanoví dodatečný příděl 461 tun čedaru pocházejícího z Austrálie v rámci roční dovozní celní kvóty. Je proto vhodné upravit množství sýru v rámci kvóty č. 09.4521 uvedené v příloze III.A nařízení (ES) č. 2535/2001.
(3) Nařízení (ES) č. 2535/2001 proto musí být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Vzhledem k tomu, že se dotčená roční celní kvóta otevírá dne 1. ledna, vstoupí toto nařízení co nejdříve v platnost a použije se ode dne 1. ledna 2006.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V části III.A přílohy III nařízení (ES) č. 2535/2001 se část, která se vztahuje ke kvótě č. 09.4521, nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 592/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 13 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 473/2002 ze dne 15. března 2002, kterým se mění přílohy I, II a VI nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanoví pravidla ohledně předávání informací o používání sloučenin mědi [2] prodloužilo povolení pro používání kompostovaného nebo kvašeného domovního odpadu v ekologickém zemědělství za několika podmínek pro jeho použití na čtyři roky s tím, že vzhledem k možným novým právním předpisům Společenství v oblasti domovního odpadu mohou být tyto podmínky po vypršení uvedeného období přezkoumány.
(2) Čtyřleté období končí dne 31. března 2006 a žádné nové právní předpisy Společenství o používání domácího odpadu zatím nebyly zavedeny.
Považuje se proto za vhodné zachovat povolení pro používání kompostovaného nebo kvašeného domovního odpadu v ekologickém zemědělství za stávajících podmínek, avšak bez dalšího časového omezení.
(3) Příloha II nařízení (EHS) č. 2092/91 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 593/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení pro prodej alkoholu vinného původu určeného k užití jako bioethanol ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné prováděcí pravidla pro odbyt zásob alkoholu, které byly získány destilací podle článků 35, 36 a 39 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3] a podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a jsou v držení intervenčních agentur.
(2) V souladu s článkem 92 nařízení (ES) č. 1623/2000 je třeba zahájit nabídkové řízení pro alkohol vinného původu určený k výlučnému užití v odvětví pohonných hmot ve formě bioethanolu ve Společenství, aby se snížily zásoby alkoholu vinného původu ve Společenství a zajistilo plynulé pokračování zásobování podniků schválených podle tohoto článku.
(3) Podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4] musejí být od 1. ledna 1999 prodejní ceny a jistoty vyjadřovány v eurech a platby musejí být prováděny v eurech.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajuje se nabídkové řízení č. 5/2006 ES na prodej vinného alkoholu k užití jako bioethanol ve Společenství.
Alkohol pochází z destilace podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v držení intervenčních agentur členských států.
2. K prodeji je nabízeno 678571,8692 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových, rozdělených takto:
a) šarže číslo 40/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
b) šarže číslo 41/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
c) šarže číslo 42/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
d) šarže číslo 43/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
e) šarže číslo 44/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
f) šarže číslo 45/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
g) šarže číslo 46/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
h) šarže číslo 47/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
i) šarže číslo 48/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
j) šarže číslo 49/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
k) šarže číslo 50/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
l) šarže číslo 51/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
m) šarže číslo 52/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
n) šarže číslo 53/2006 ES v množství 28571,8692 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
3. Místo skladování a číslo nádrží, které tvoří šarže, množství alkoholu v každé nádrži, obsah alkoholu a jeho vlastnosti jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
4. Nabídkového řízení se mohou účastnit pouze podniky schválené podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 2
Prodej se uskuteční v souladu s články 93, 94, 94b, 94c, 94d, 95 až 98, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 3
1. Nabídky je třeba předkládat intervenčním agenturám uvedeným v příloze II, jež mají alkohol v držení, nebo zasílat na adresu těchto intervenčních agentur doporučeným dopisem.
2. Nabídky se předkládají ve dvou zapečetěných obálkách, přičemž na vnitřní obálce je uvedeno "Nabídka v rámci nabídkového řízení č. 5/2006 ES k užití jako bioethanol ve Společenství" a na vnější obálce je uvedena adresa příslušné intervenční agentury.
3. Nabídky musejí být příslušné intervenční agentuře doručeny nejpozději dne 3. května 2006 ve 12:00 hodin (bruselského času).
Článek 4
1. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud je v souladu s články 94 a 97 nařízení (ES) č. 1623/2000.
2. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud se současně s ní předkládá:
a) doklad o složení účastnické jistoty 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových u příslušné intervenční agentury;
b) jméno a adresa účastníka, číslo oznámení o nabídkovém řízení, nabízená cena vyjádřená v eurech na hektolitr čistého alkoholu o 100 % objemových;
c) závazek účastníka dodržovat všechna ustanovení daného nabídkového řízení;
d) prohlášení účastníka, kterým:
i) se vzdává reklamací na jakost a vlastnosti případně přiděleného produktu,
ii) souhlasí se všemi kontrolami ohledně místa určení a užití alkoholu,
iii) je připraven nést důkazní břemeno o užití alkoholu v souladu s podmínkami stanovenými v daném oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 5
Oznámení uvedená v článku 94a nařízení (ES) č. 1623/2000 týkající se nabídkového řízení zahájeného tímto nařízením jsou předána Komisi na adresu uvedenou v příloze III tohoto nařízení.
Článek 6
Formální požadavky na odběr vzorků jsou stanoveny v článku 98 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Intervenční agentura poskytne veškeré nezbytné informace o vlastnostech alkoholu nabízeného k prodeji.
Každý zájemce může obdržet od příslušné intervenční agentury vzorky alkoholu nabízeného k prodeji, které byly odebrány zástupcem příslušné intervenční agentury.
Článek 7
1. Intervenční agentury členských států, ve kterých je skladován alkohol nabízený k prodeji, provedou vhodné kontroly, aby ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
Za tímto účelem mohou:
a) přiměřeně použít ustanovení článku 102 nařízení (ES) č. 1623/2000;
b) provést kontrolu vzorků prostřednictvím rozboru za použití nukleární magnetické rezonance, aby tak ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
2. Náklady související s kontrolami podle odstavce 1 nesou podniky, jimž se alkohol prodává.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 594/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 595/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 596/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 7. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 38,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 43 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 597/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 598/2006
ze dne 18. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 599/2006
ze dne 18. dubna 2006
o zahájení nabídkového řízení na udělení vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanovilo podrobná pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů mohou být pro produkty vyvážené Společenstvím stanoveny vývozní náhrady, a to v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezónnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba pro každý produkt stanovit kvóty v souladu s nomenklaturou zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedenou nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Množství pro jednotlivé produkty je nutné přidělit s přihlédnutím k jejich skladovatelnosti.
(4) Čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že při stanovení náhrad se bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Je nutné zohlednit i náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo specifické požadavky konkrétních trhů mohou vyžadovat, aby se výše náhrady pro daný produkt lišila podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citróny a jablka tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a na základě dané struktury vývozů Společenství je třeba přistoupit k otevřenému nabídkovému řízení a stanovit pro dané období směrné výše náhrad a předpokládaná množství.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se otevírá nabídkové řízení na přidělení vývozních licencí v režimu A3.
Dotčené produkty, lhůty pro podání nabídek, směrné výše náhrad a předpokládaná množství jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se nezapočítávají do povolených množství uvedených v příloze.
3. Aniž je dotčeno provádění čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1961/2001, doba platnosti licence typu A3 se stanoví na dva měsíce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 600/2006
ze dne 18. dubna 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedených ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 601/2006
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 184/2005, pokud jde o formát a postup pro předávání údajů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 184/2005 ze dne 12. ledna 2005 o statistice Společenství týkající se platební bilance, mezinárodního obchodu službami a přímých zahraničních investic [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 184/2005 stanoví společný rámec pro systematické vypracovávání statistiky Společenství o platební bilanci, mezinárodním obchodu službami a přímých zahraničních investicích.
(2) Je nutné upřesnit formát a postup pro předávání požadovaných údajů, aby se mezi členskými státy vypracovávaly srovnatelné a harmonizované údaje, aby se snížilo riziko chyb při předávání údajů a aby se urychlilo zpracování shromážděných údajů a jejich zpřístupnění uživatelům.
Proto by měla být stanovena prováděcí pravidla, která by doplnila pokyny uvedené v příručce "Eurostat Balance of Payments Vademecum", jež je každoročně aktualizována.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro platební bilanci zřízeného podle nařízení (ES) č. 184/2005,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předávání údajů
Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje v elektronické podobě prostřednictvím jediného kontaktního místa pro údaje, které spravuje Komise (Eurostat).
Komise (Eurostat) zpřístupní v souvislosti s tímto jediným kontaktním místem podrobnou dokumentaci a poskytne pokyny k tomu, jak zavést kompatibilní postupy předávání údajů.
Článek 2
Datový formát
Členské státy používají datový formát "Gesmes" v souladu s normami pro vzájemnou výměnu stanovenými Komisí (Eurostatem).
Komise (Eurostat) zpřístupní podrobnou dokumentaci v souvislosti s těmito normami a poskytne pokyny k tomu, jak provádět tyto normy v souladu s požadavky tohoto nařízení.
Nepoužívají se datové formáty, na které se vztahuje vlastnické právo.
Článek 3
Technické specifikace datového formátu
Technické specifikace pro datovou strukturu jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 602/2006
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se upravuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 184/2005 aktualizací požadavků na údaje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 184/2005 ze dne 12. ledna 2005 o statistice Společenství týkající se platební bilance, mezinárodního obchodu službami a přímých zahraničních investic [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 184/2005 stanoví společný rámec pro systematické vypracovávání statistiky Společenství o platební bilanci, mezinárodním obchodu službami a přímých zahraničních investicích.
(2) Je nutné pravidelně aktualizovat požadavky na údaje a upravit úroveň členění tak, aby odrážela měnící se potřeby v důsledku hospodářského a technického vývoje.
(3) V oblasti portfoliových investic je obtížné měřit pasiva mimo EU přímo.
V praxi se výpočet provádí tak, že se od součtu pasiv za svět odečte saldo aktiv uvnitř EU.
V důsledku toho jsou údaje pro saldo aktiv uvnitř EU nezbytné pro výpočet pasiv mimo EU.
(4) Některá geografická členění by se měla změnit, aby bylo možné zlepšit kvalitu statistiky platební bilance a účinněji reagovat na potřeby uživatelů.
(5) Aby nedošlo k nesprávnému výkladu, je potřeba, aby byly uvedeny správné a přesné definice všech pojmů a termínů používaných v příloze nařízení (ES) č. 184/2005.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro platební bilanci zřízeného podle článku 11 nařízení (ES) č. 184/2005,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 184/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 603/2006
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 580/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 604/2006
ze dne 19. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 606/2006
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2799/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [2] stanoví s přihlédnutím k faktorům uvedeným v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 výši podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo. S ohledem na vývoj tržní ceny sušeného odstředěného mléka, na růst tržních cen konkurenčních bílkovin a na snížení zásob sušeného odstředěného mléka by se výše podpory měla snížit.
(2) Nařízení (ES) č. 2799/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 2799/1999 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Výše podpory se stanoví na:
a) 1,62 EUR na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
b) 1,42 EUR na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %;
c) 20,00 EUR na 100 kg sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
d) 17,64 EUR na 100 kg sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 607/2006
ze dne 19. dubna 2006
o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 398/2004 na dovoz křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky dovozem křemíku zasílaného z Korejské republiky bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Korejské republiky, a o zavedení evidence tohoto dovozu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST
(1) Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení, aby prošetřila možné obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky.
(2) Žádost podalo dne 6. března 2006 sdružení Euro Alliages jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě 100 %, celkové výroby ve Společenství.
B. VÝROBEK
(3) Výrobek dotčený možným obcházením je křemík pocházející z Čínské lidové republiky, obvykle kódu KN ex28046900 (dále jen "dotčený výrobek").
Tento kód je uveden pouze pro informaci.
(4) Prošetřovaným výrobkem je křemík zasílaný z Korejské republiky (dále jen "prošetřovaný výrobek") obvykle stejných kódů jako dotčený výrobek.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(5) Opatřeními, která jsou v současné době platná a k jejichž obcházení možná dochází, jsou antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 398/2004 [2].
D. ODŮVODNĚNÍ
(6) Žádost obsahuje dostatečné zřejmé důkazy, že antidumpingová opatření na dovoz křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky jsou obcházena překládkou křemíku v Korejské republice.
(7) Předloženy byly následující důkazy:
Žádost prokazuje, že po uložení opatření na dotčený výrobek došlo k významné změně obchodních toků, které zahrnují vývozy z Čínské lidové republiky a Korejské republiky do Společenství, a že kromě uložení cla neexistuje pro takovou změnu dostatečné opodstatnění nebo ekonomický důvod.
Zdá se, že tato změna obchodních toků vyplývá z překládky křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky v Korejské republice.
Žádost dále obsahuje dostatečné zřejmé důkazy, že jsou mařeny vyrovnávací účinky stávajících antidumpingových opatření na dovoz dotčeného výrobku, pokud se jedná o množství i ceny.
Zdá se, že významný objem dovozů křemíku z Korejské republiky nahradil dovoz dotčeného výrobku.
Navíc existují dostatečné důkazy, podle kterých se toto zvýšení dovozu uskutečňuje za ceny, které jsou výrazně nižší než cena nezpůsobující újmu stanovená v šetření, které vedlo ke stávajícím opatřením.
Nakonec žádost obsahuje dostatečné zřejmé důkazy, že ceny křemíku jsou dumpingové ve vztahu k běžné hodnotě, jež byla dříve stanovena pro dotčený výrobek.
Budou-li v průběhu šetření zjištěny kromě překládky i jiné praktiky obcházení přes Korejskou republiku ve smyslu článku 13 základního nařízení, může být šetření rozšířeno i na tyto praktiky.
E. POSTUP
(8) S ohledem na výše uvedené došla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy k zahájení šetření podle článku 13 základního nařízení a k zavedení celní evidence dovozu křemíku zasílaného z Korejské republiky bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Korejské republiky, v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení.
a) Dotazníky
(9) S cílem získat informace, které pro své šetření považuje za nezbytné, zašle Komise dotazníky vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců v Korejské republice, vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců v Čínské lidové republice, dovozcům a sdružením dovozců ve Společenství, kteří spolupracovali na šetření vedoucím ke stávajícím opatřením a orgánům Čínské lidové republiky a Korejské republiky.
V případě potřeby mohou být informace vyžádány také od výrobního odvětví Společenství.
(10) Všechny tyto zúčastněné strany by se v každém případě měly neprodleně, nejpozději však ve lhůtě stanovené v článku 3 tohoto nařízení, obrátit na Komisi, aby zjistily, zda jsou uvedeny v žádosti, a aby si případně ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení vyžádaly dotazník, vzhledem k tomu, že se lhůta stanovená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení vztahuje na všechny tyto zúčastněné strany.
(11) Orgány Čínské lidové republiky a Korejské republiky budou informovány o zahájení šetření.
b) Shromažďování informací a pořádání slyšení
(12) Všechny zúčastněné strany se vyzývají, aby písemně oznámily svá stanoviska a poskytly příslušné důkazy.
Komise může kromě toho zúčastněné strany vyslechnout, pokud o to písemně požádají a doloží konkrétní důvody pro takové slyšení.
c) Osvobození dovozů od evidence nebo opatření
(13) V souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení může být dovoz prošetřovaného výrobku osvobozen od evidence a opatření, pokud jím není obcházeno žádné opatření.
(14) Protože k možnému obcházení dochází mimo Společenství, mohou být v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení udělena osvobození výrobcům dotčeného výrobku, kteří mohou prokázat, že nejsou ve vztahu k žádnému výrobci, na kterého se opatření vztahují, a u kterých bylo zjištěno, že nejsou do obcházení zapojeni, jak je uvedeno v čl. 13 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 základního nařízení. Výrobci, kteří chtějí získat osvobození, by měli podat žádost řádně doloženou důkazy ve lhůtě uvedené v čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
F. EVIDENCE
(15) Podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení by měla být u dovozu prošetřovaného výrobku zavedena celní evidence, aby v případě, že šetření prokáže obcházení, mohla být následně na dovozy zasílané z Korejské republiky uložena antidumpingová cla v příslušné výši se zpětnou platností ode dne celní evidence.
G. LHŮTY
(16) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty, během nichž:
- se mohou zúčastněné strany samy přihlásit Komisi, předložit písemně svá stanoviska a vyplněné dotazníky nebo jakékoliv jiné informace, které by se měly při šetření vzít v úvahu,
- mohou výrobci v Korejské republice požádat o osvobození dovozů od evidence nebo opatření,
- zúčastněné strany mohou písemně požádat Komisi o slyšení.
(17) Je třeba věnovat pozornost skutečnosti, že výkon většiny procesních práv uvedených v základním nařízení závisí na tom, zda se zúčastněná strana přihlásí ve lhůtách uvedených v článku 3 tohoto nařízení.
H. NEDOSTATEČNÁ SPOLUPRÁCE
(18) Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne v příslušné lhůtě nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou podle článku 18 základního nařízení prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
(19) Pokud se zjistí, že účastník řízení předložil nepravdivé nebo zavádějící informace, nepřihlédne se k nim a bude se vycházet z dostupných údajů.
Pokud účastník řízení nespolupracuje nebo spolupracuje pouze částečně, a zjištění se proto podle článku 18 základního nařízení zakládají na dostupných údajích, může pro něj být výsledek méně příznivý, než kdyby spolupracoval,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto se zahajuje šetření podle čl. 13 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96 s cílem stanovit, zda dovoz křemíku zasílaného z Korejské republiky do Společenství, bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Korejské republiky, kódu KN ex28046900 (kód TARIC 2804690010), obchází opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 398/2004.
Článek 2
Celní orgány se podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 vyzývají, aby přijaly vhodná opatření k zavedení celní evidence dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení do Společenství.
Celní evidence končí devět měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise může nařízením vyzvat celní orgány, aby ukončily evidenci dovozů do Společenství u výrobků vyráběných výrobci, kteří požádali o osvobození od evidence a u kterých bylo shledáno, že neobcházejí antidumpingová cla.
Článek 3
1. Žádosti o dotazníky se Komisi podávají do patnácti dnů od vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Zúčastněné strany, mají-li být jejich stanoviska při šetření zohledněna, se musejí přihlásit, a to tak, že se obrátí na Komisi, a musejí předložit svá stanoviska a odpovědi na dotazník nebo jakékoli jiné informace do 40 dnů ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie, není-li stanoveno jinak.
3. Výrobci v Korejské republice požadující osvobození od evidence dovozů nebo opatření by měli ve stejné 40denní lhůtě předložit žádost řádně doloženou důkazy.
4. Všechny zúčastněné strany mohou rovněž ve stejné 40denní lhůtě písemně požádat Komisi o slyšení.
5. Veškeré informace týkající se šetření, žádosti o slyšení nebo o dotazník a žádosti o osvobození dovozů od evidence nebo opatření musejí být předloženy písemně (nikoli v elektronické podobě, není-li stanoveno jinak), a musí v nich být uveden název, poštovní a e-mailová adresa, telefonní a faxová čísla zúčastněné strany. Veškerá písemná podání, včetně informací vyžadovaných tímto nařízením, odpovědí na dotazník a korespondence, jež zúčastněné strany poskytují jako důvěrné, se označí poznámkou "Limited" [3] a v souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení se k nim přiloží verze, která není důvěrná a je označena poznámkou "For inspection by interested parties".
Korespondenční adresa Komise, generálního ředitelství pro obchod, ředitelství B:
European Commission
Directorate-General for Trade
Directorate B
Office: J-79 5/16
B-1049 Brussels
Fax: (32-2) 295 65 05
. Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 608/2006
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob slovenského intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1060/2005 [2] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 147949 tun pšenice obecné ze zásob slovenského intervenční agentury.
(2) Slovensko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 81909 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Slovenska vyhověno.
(3) Nařízení (ES) č. 1060/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1060/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 229858 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 609/2006
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1374/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob slovenského intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1374/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 64016 tun ječmene ze zásob slovenského intervenční agentury.
(3) Slovensko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 26366 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na situaci na trhu by žádosti Slovenska mělo být vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1374/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1374/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 90382 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 610/2006
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 611/2006
ze dne 19. dubna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 10. do 14. dubna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech od 10. do 14. dubna 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 612/2006
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní práva pro dovoz nejatečních býků, krav a jalovic určitých alpských a horských plemen, podaným v dubnu 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1081/1999 ze dne 26. května 1999 o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečních býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen, které zrušuje nařízení (ES) č. 1012/98 a pozměňuje nařízení (ES) č. 1143/98 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1081/1999 stanovuje, že množství, pro která nebyly do 15. března 2006 podány žádné žádosti o udělení dovozních licencí, mohou být nově přidělena.
(2) Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 502/2006 ze dne 28. března 2006 o novém přidělení dovozních práv pro dovoz nejatečních býků, krav a jalovic určitých alpských nebo horských plemen dle nařízení (ES) č. 1081/1999 [3], stanovuje počet nejatečních býků, krav a jalovic určitých alpských a horských plemen, který může být za zvláštních podmínek do 30. června 2006 dovezen.
(3) Množství, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem muže být vyhověno v plném rozsahu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozních práv podané v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1081/1999 se vyhovuje v rozsahu pořadových čísel 09.0001 a 09.0003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 20. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 613/2006
ze dne 20. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 614/2006
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tkaničnice tmavé v oblastech ICES VIII, IX, X (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 615/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 21. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 616/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 617/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 618/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 24. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 24. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 28,395 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 619/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 620/2006
ze dne 20. dubna 2006
o vydávání licencí na dovoz česneku ve čtvrtletí od 1. června do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1870/2005 ze dne 16. listopadu 2005 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství, na která byly podány žádosti o vydání licence tradičními a novými dovozci ve dnech 3. až 7. dubna 2006 podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1870/2005, překračují dostupná množství pro dovoz výrobků pocházejících z Číny a třetích zemí jiných než Číny a Argentiny.
(2) Je třeba stanovit, do jaké míry bude možné vyhovět žádostem o licence zaslaným Komisi dne 18. dubna 2006, a pro každou kategorii dovozců a zemi původu produktu určit data, do kterých by mělo být vydávání osvědčení dočasně zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě žádostí o vydání dovozní licence podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1870/2005, podaných ve dnech 3. až 7. dubna 2006 a zaslaných Komisi dne 18. dubna 2006, budou licence na požadovaná množství přiděleny v procentních sazbách v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Pro každou příslušnou kategorii dovozců a příslušnou zemi původu se zamítají žádosti o vydání dovozní licence podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1870/2005 vztahující se na čtvrtletí od 1. června do 31. srpna 2006 a podané po 7. dubnu 2006, ale ještě před datem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 621/2006
ze dne 20. dubna 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. dubna 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. května 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. dubna 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 50 t původem z Botswany,
- 200 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 100 t původem z Botswany.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce května 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 17786 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 11400 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 622/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 9,74 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 20,14 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 623/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 624/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 14. do 20. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 5,90 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 625/2006
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 14. do 20. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 5,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 626/2006
ze dne 21. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 627/2006
ze dne 21. dubna 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2065/2003, pokud jde o kritéria jakosti pro validované metody analýzy pro odběr vzorků, identifikaci a charakterizaci primárních kouřových produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2065/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o kouřových aromatických přípravcích používaných nebo určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2065/2003 obsahuje ustanovení o založení seznamu primárních produktů, které jsou ve Společenství povoleny jako takové pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu a pro výrobu kouřových aromatických přípravků určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
V tomto seznamu se mimo jiné uvede jasný popis a charakterizace každého primárního produktu.
(2) Pro vědecké hodnocení jsou nezbytné podrobné informace o kvalitativním a kvantitativním chemickém složení primárního produktu.
Podíly, které nebyly identifikovány, tzn. množství látek, jejichž chemická struktura není známa, by měly být co nejmenší.
(3) Je proto nezbytné stanovit minimální pracovní kritéria, v této souvislosti označovaná jako kritéria jakosti, která musí metoda analýzy splňovat tak, aby bylo v laboratořích zajištěno používání metod s nezbytným stupněm účinnosti.
(4) Uzené potraviny obecně vyvolávají obavy ze zdravotního hlediska, zejména pokud jde o možnou přítomnost polycyklických aromatických uhlovodíků (PAU).
(5) Osoba, která zamýšlí uvést primární produkty na trh, by měla předložit všechny informace nezbytné pro posouzení bezpečnosti.
Tyto informace by měly obsahovat navrhovanou validovanou metodu pro odběr vzorků, identifikaci a charakterizaci primárního produktu.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [2] stanoví obecné požadavky na metody odběru vzorků a analýzy.
(7) Vědecký výbor pro potraviny ve svém stanovisku k riziku, které pro lidské zdraví představuje přítomnost PAU v potravinách, vydaném 4. prosince 2002 [3] uvedl 15 polycyklických aromatických uhlovodíků, které mohou být pro člověka genotoxické a karcinogenní.
Představují nejvýznamnější skupinu v posuzování rizik dlouhodobých nepříznivých zdravotních účinků v důsledku příjmu PAU v potravě.
Jejich přítomnost v primárních produktech by proto měla být analyzována.
(8) Ústav pro referenční materiály a měření (IRMM) generálního ředitelství Společné výzkumné středisko Evropské komise vypracoval společné studie pro analýzu chemického složení primárních produktů a stanovení koncentrace uvedených 15 PAU v nich.
Výsledky těchto zkoušek jsou částečně uvedeny ve Zprávě o společné zkoušce pro validaci dvou metod pro kvantifikaci polycyklických aromatických uhlovodíků v primárních kouřových kondenzátech [4].
(9) K popisu přesnosti metody je požadována směrodatná odchylka opakovatelnosti definovaná v ISO 5725-1 [5].
Při odhadu se vychází z údajů z vnitrolaboratorních validačních zkoušek udávajících Si podle popisu v Harmonizovaných pokynech pro vnitrolaboratorní validaci metod analýzy [6] nebo ze společné zkoušky uvádějící Sr a SR podle Protokolu pro koncepci, provádění a interpretaci studií účinnosti metod [7].
(10) Plné validace metod analýzy složení primárních produktů s maximálním počtem identifikovaných sloučenin nelze dosáhnout.
Vysoký počet analytů vede k nevyčíslitelnému množství úkonů, které v praxi nelze provést.
Jestliže se však k detekci sloučenin použije hmotnostní spektrometrie, výsledná hmotnostní spektra lze porovnat se zveřejněnými údaji [8] nebo archivy hmotnostních spekter, a dosáhnout tak orientační identifikace sloučenin.
(11) Na základě výsledků získaných z mezilaboratorní validační studie o PAU a na základě rozhodnutí Komise 2002/657/ES [9] byla navržena minimální kritéria jakosti pro každou vhodnou analytickou metodu určování PAU ve všech primárních produktech.
(12) Na základě doporučení uvedených v Harmonizovaných pokynech pro použití informací o výtěžnosti při analytických měřeních vypracovaných ISO, IUPAC a AOAC International je třeba výsledky analýzy korigovat na výtěžnost.
(13) Evropský úřad pro bezpečnost potravin poskytl vědeckou a technickou pomoc při vypracování kritérií jakosti pro validované metody pro identifikaci a charakterizaci primárních kouřových produktů stanovených v tomto nařízení.
(14) Kritéria jakosti lze upravovat s ohledem na pokrok ve vědecko-technickém poznání.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kritéria jakosti pro validované metody analýzy pro odběr vzorků, identifikaci a charakterizaci primárních kouřových produktů podle bodu 4 přílohy II nařízení (ES) č. 2065/2003 jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 628/2006
ze dne 21. dubna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 603/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 629/2006
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 308 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vstupem nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, pokud jde o vyrovnání nároků a zjednodušení postupů [3], v platnost se zjednodušily postupy při získávání přístupu k věcným nemocenským dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě. Je vhodné rozšířit zjednodušené postupy na ustanovení o dávkách při pracovních úrazech a nemocech z povolání obsažená v nařízeních (EHS) č. 1408/71 [4] a (EHS) č. 574/72 [5].
(2) Aby se přihlédlo ke změnám v právních předpisech některých členských států, přijatým zejména v nových členských státech po ukončení přístupových jednání, je třeba přizpůsobit přílohy nařízení (EHS) č. 1408/71.
(3) Nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(4) V zájmu právní jistoty a ochrany oprávněné důvěry dotyčných osob je nutné stanovit, že některá ustanovení pozměňující přílohu III nařízení (EHS) č. 1408/71 nabývají účinku zpětně od 1. května 2004.
(5) Pro přijetí vhodných opatření v oblasti sociálního zabezpečení osob pro jiné než zaměstnané osoby nestanoví Smlouva žádné jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 308,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II, IIa, III, IV a VI nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V článku 60 ze zrušují odstavce 5 a 6.
2. Článek 62 se nahrazuje tímto:
"Článek 62
Věcné dávky v případě pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát
55 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení předloží zaměstnaná nebo samostatně výdělečně činná osoba poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou institucí potvrzující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Tento doklad se zhotoví v souladu s článkem 2.
Není-li dotyčná osoba schopna tento doklad předložit, obrátí se na instituci místa pobytu, která si u příslušné instituce vyžádá potvrzení o nároku dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí, který prokazuje nárok na dávky v souladu s čl. 55 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení, má v každém jednotlivém případě s ohledem na poskytovatele péče stejný účinek, jako vnitrostátní doklady o nároku osoby pojištěné u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 60 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
3. V článku 63 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 60 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
4. V článku 66 se v odstavci 1 slova "v článcích 20 a 21" nahrazují slovy "v článku 21".
5. V článku 93 se v odstavci 1 zrušuje odkaz "22b" a odkaz ",34a nebo 34b" se nahrazuje odkazem "nebo 34a".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 630/2006
ze dne 24. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 631/2006
ze dne 24. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96 o spouštěcích objemech pro dodatečná cla na okurky a třešně, jiné než višně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu [2] upravuje dozor nad dovozem produktů uvedených v příloze daného nařízení. Tento dozor je třeba vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(2) Pro účely čl. 5 odst. 4 Dohody o zemědělství [4] uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a vzhledem k nejnovějším údajům, které jsou k dispozici pro roky 2003, 2004, 2005, je třeba pozměnit spouštěcí úrovně pro dodatečná cla na okurky a třešně, jiné než višně.
(3) Proto je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 1555/96.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1555/96 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 632/2006
ze dne 24. dubna 2006,
kterým se nahrazují přílohy I a II nařízení Rady (ES) č. 673/2005 o stanovení dodatečných cel na dovoz některých produktů pocházejících ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 673/2005 ze dne 25. dubna 2005 o stanovení dodatečných cel na dovoz některých produktů pocházejících ze Spojených států amerických [1], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku toho, že Spojené státy neuvedly zákon o kompenzaci trvajícího dumpingu a subvencí (Continued Dumping and Subsidy Offset Act, dále jen "CDSOA") do souladu se svými závazky podle dohod WTO, uložilo nařízení (ES) č. 673/2005 od 1. května 2005 15 % dodatečné valorické clo na dovoz některých produktů pocházejících ze Spojených států amerických.
V souladu s povolením WTO pozastavit používání celních koncesí vůči Spojeným státům upraví Komise každý rok rozsah pozastavení podle úrovně zrušení nebo zmenšení výhod, které v daném období způsobí CDSOA Společenství.
(2) Vyplacené částky podle CDSOA v posledním roce, za který jsou údaje k dispozici, se týkají rozdělení antidumpingových a vyrovnávacích cel vybraných v průběhu rozpočtového roku 2005 (od 1. října 2004 do 30. září 2005).
Na základě údajů zveřejněných Úřadem Spojených států amerických pro cla a ochranu hranic je výše zrušení nebo zmenšení výhod pro Společenství vypočtena na částku 36,91 milionů USD.
(3) Vzhledem k tomu, že úroveň zrušení nebo zmenšení výhod a v důsledku toho rozsah pozastavení vzrostl, mělo by být prvních osm produktů na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 673/2005 doplněno na seznam v příloze I tohoto nařízení.
(4) Dopad 15 % dodatečného valorického cla na dovoz produktů uvedených v pozměněné příloze I, pocházejících z USA, představuje v průběhu jednoho roku hodnotu obchodu, která nepřesahuje 36,91 milionů USD.
1 a 2 nařízení (ES) č. 673/2005 obsahují zvláštní výjimky z dodatečného dovozního cla.
Vzhledem k tomu, že uplatnitelnost těchto výjimek závisí na určitých podmínkách, které byly splněny před vstupem v platnost nebo ke dni použitelnosti nařízení (ES) č. 673/2005, nelze tyto výjimky prakticky uplatnit na dovoz osmi produktů, které byly nyní doplněny na seznam v příloze I. Z toho důvodu je třeba přijmout zvláštní ustanovení, aby se tyto výjimky vztahovaly na dovoz těchto produktů.
(6) S cílem zamezit obcházení dodatečného cla je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem svého vyhlášení.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro odvetná obchodní opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 673/2005 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha II nařízení (ES) č. 673/2005 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
1. Dodatečné clo se nevztahuje na produkty zařazené pod kódy KN 63014010, 63013010, 63013090, 63014090, 48185000, 90091100, 90091200 a 84672199, na které byla před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost vydána dovozní licence s osvobozením od cla nebo snížením cla.
2. Dodatečné clo se nevztahuje na produkty zařazené pod kódy KN 63014010, 63013010, 63013090, 63014090, 48185000, 90091100, 90091200 a 84672199, u kterých lze prokázat, že ke dni použitelnosti tohoto nařízení byly na cestě do Společenství a jejichž místo určení nelze změnit.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 633/2006
ze dne 25. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 634/2006
ze dne 25. dubna 2006,
kterým se stanoví obchodní norma pro zelí hlávkové a kapustu a kterým se mění nařízení (EHS) č. 1591/87
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zelí hlávkové a kapusta patří mezi produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které musí být přijaty normy.
Nařízení Komise (EHS) č. 1591/87 ze dne 5. června 1987, kterým se stanoví normy jakosti pro zelí a kapustu, růžičkovou kapustu, celer řapíkatý a špenát [2], bylo několikrát změněno.
Z důvodů jasnosti je třeba oddělit předpisy týkající se zelí hlávkového a kapusty od předpisů pro ostatní produkty podléhající nařízení (EHS) č. 1591/87 a stanovit je v samostatném nařízení.
(2) Za tímto účelem a v zájmu zachování průhlednosti na světovém trhu je třeba vzít v úvahu normu EHK/OSN FFV-09, která se týká obchodu a kontroly obchodní kvality zelí hlávkového a kapusty, kterou doporučila pracovní skupina pro stanovení norem pro zemědělské produkty při Evropské hospodářské komisi OSN (EHK/OSN).
(3) Obaly, které obsahují směs zelí hlávkového a kapusty, jsou na trhu stále běžnější.
Proto je třeba upřesnit ustanovení o označování těchto obalů.
(4) Cílem uplatňování této nové normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže, a přispět tak ke zlepšení rentability produkce.
(5) Normy se vztahují na všechna stadia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
(6) Nařízení (EHS) č. 1591/87 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obchodní norma pro zelí hlávkové a kapustu, na které se vztahuje kód KN 070490, je uvedena v příloze.
2. Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
a) mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí;
b) lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1591/87 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (EHS) č. 1591/87 ze dne 5. června 1987, kterým se stanoví normy jakosti pro růžičkovou kapustu, celer řapíkatý a špenát".
2. V čl. 1 odst. 1 se zrušuje první odrážka.
3. Příloha I se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 635/2006
ze dne 25. dubna 2006,
kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1251/70 o právu pracovníků zůstat na území členského státu po skončení zaměstnání v tomto státě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 39 odst. 3 písm. d) této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS [1] seskupila do jediného znění právní předpisy týkající se volného pohybu občanů Unie.
V článku 17 přebírá směrnice podstatnou část ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 1251/70 ze dne 29. června 1970 o právu pracovníků zůstat na území členského státu po skončení zaměstnání v tomto státě [2] a mění je a uděluje osobám požívajícím práva zůstat výhodnější postavení, tj. právo trvalého pobytu.
(2) Je proto třeba zrušit nařízení (EHS) č. 1251/70,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1251/70 se zrušuje s účinkem od 30. dubna 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 636/2006
ze dne 20. března 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu sledě obecného v oblastech ICES IV c, VII d plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 637/2006
ze dne 26. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 638/2006
ze dne 26. dubna 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, podaným v dubnu 2006 v rámci celní kvóty dle nařízení (ES) č. 992/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 992/2005 ze dne 29. června 2005 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2005 do 30. června 2006) [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 a článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Čl. 1 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 992/2005 stanoví počet kusů mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, který lze dovézt za zvláštních podmínek v období od 1. dubna do 30. června 2006. Množství určitých produktů z hovězího a telecího masa, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem může být vyhověno v plném rozsahu.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozních licencí podaných během dubna 2006 podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 992/2005 se vyhovuje v plném rozsahu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 639/2006
ze dne 26. dubna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 628/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 640/2006
ze dne 10. dubna 2006,
kterým se ruší nařízení (EHS) č. 3181/78 a (EHS) č. 1736/79 týkající se Evropského měnového systému
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3181/78 ze dne 18. prosince 1978 týkající se Evropského měnového systému [3] dává Evropskému fondu pro měnovou spolupráci (EFMS) pravomoc přijímat rezervy od členských států a vydávat evropské měnové jednotky (ECU).
Úkoly EFMS převzal Evropský měnový institut a EFMS ukončil činnost.
Následně tyto úkoly převzala Evropská centrální banka.
Uvedené nařízení tudíž už nemá význam a mělo by být zrušeno.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 1736/79 ze dne 3. srpna 1979 o dotaci úroků z některých půjček poskytované v rámci evropského měnového systému [4] stanoví, že Společenství může po dobu pěti let ode dne použitelnosti nařízení poskytovat dotace na úroky z některých druhů půjček (úvěry od Evropské investiční banky (EIB) k financování investic v méně prosperujících členských státech, mimo jiné do infrastruktury).
Toto pětileté období, jež nebylo prodlouženo, uplynulo v roce 1984.
Podle článku 1 uvedeného nařízení se navíc členský stát musel účastnit na mechanismu Evropského měnového systému, aby mohl dostávat dotace.
Tato podmínka rovněž svědčí o tom, že dané nařízení už není použitelné.
Uvedené půjčky od EIB byly mezitím splaceny.
Uvedené nařízení tudíž už nemá význam a mělo by být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zrušují se nařízení (EHS) č. 3181/78 a (EHS) č. 1736/79.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 641/2006
ze dne 27. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 642/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se pro dodací období 2006/07 stanoví množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví podrobná pravidla pro určování povinných dodávek s nulovým clem pro produkty kódu KN 1701, vyjádřených jako ekvivalent bílého cukru, pro dovozy pocházející ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií.
(2) Použití článků 3 a 7 protokolu AKT, článků 3 a 7 dohody s Indií a článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 1159/2003 vedlo Komisi k tomu, že stanovila povinné dodávky pro dodací období 2006/07 a pro každou vyvážející zemi, přičemž přihlížela na základě stávajících dostupných informací k rozdílu mezi množstvím povinných dodávek a množstvím skutečně dovezeným během uplynulých dodacích období.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství povinných dodávek pro dovoz produktů kódu KN 1701 pocházejících ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií, vyjádřená jako ekvivalent bílého cukru, jsou pro dodací období 2006/07 a pro každou dotyčnou vyvážející zemi stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 643/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1622/2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření, a nařízení (ES) č. 884/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a pro evidenční knihy vedené v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 46 odst. 1 a čl. 70 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 [2] stanoví zejména mezní hodnoty a některé podmínky pro užití látek, jejichž použití je povoleno nařízením (ES) č.
1493/1999. Mezní hodnoty pro užití dotyčných látek jsou uvedeny v jeho příloze IV.
Na základě doplnění seznamu povolených enologických postupů přílohy IV nařízení (ES) č. 1493/1999 o přídavek kyseliny L-askorbové a dimethyldikarbonátu je třeba stanovit mezní hodnoty a podmínky pro užití těchto látek.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 884/2001 [3] stanoví pravidla pro vedení evidenčních knih a stanoví zejména uvedení některých úkonů v evidenčních knihách.
Specifické vlastnosti přídavku dimethyldikarbonátu do vína vyžadují, aby bylo jeho použití zaznamenáno v evidenční knize.
(3) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1622/2000 a (ES) č. 884/2001.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1622/2000 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 15a, který zní:
"Článek 15a
Dimethyldikarbonát
Přídavek dimethyldikarbonátu stanovený v příloze IV bodu 3 písm. zc) nařízení (ES) č. 1493/1999 může být proveden jen v rámci mezních hodnot stanovených v příloze IV tohoto nařízení a pokud splňuje předpisy, které jsou uvedeny v příloze IXa tohoto nařízení.".
2. Příloha IV se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
3. Znění uvedené v příloze II tohoto nařízení se vkládá jako příloha IXa.
Článek 2
V čl. 14 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 884/2001 se doplňuje nová odrážka, která zní:
- "— přídavek dimethyldikarbonátu do vína".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 644/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 645/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. dubna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. dubna 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 646/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. dubna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. dubna 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 7,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 647/2006
ze dne 27. dubna 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži na základě žádostí podaných během prvních deseti pracovních dnů měsíce dubna 2006 podle nařízení (ES) č. 327/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Přezkoumání množství, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence pro rýži pro tranši pro měsíc duben 2006 vede k tomu, že bude třeba připravit vydávání licencí pro množství uvedená v žádostech, případně snížená na základě koeficientu a bude třeba určit dostupná množství, která se převedou do následující tranše,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádosti o dovozní licence pro celní kvóty pro rýži zahájené nařízením (ES) č. 327/98, předložené v průběhu prvních deseti pracovních dní měsíce dubna 2006 a sdělené Komisi jsou sníženy podle koeficientu uvedeného v příloze tohoto nařízení.
2. Dostupná množství pro tranši pro měsíc duben 2006, která se převedou do tranše následující, jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 648/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 649/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 650/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 651/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 652/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 18,08 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 25,62 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 653/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 21. do 27. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 5,90 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 654/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 21. do 27. dubna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 5,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 655/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 964/2003 z dovozu potrubních tvarovek ze železa nebo oceli z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz potrubních tvarovek ze železa nebo oceli zasílaných z Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Filipín
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) Na základě přezkumu před pozbytím platnosti Rada nařízením (ES) č. 964/2003 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila konečné antidumpingové clo ve výši 58,6 % z dovozu potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používaných ke svařování na tupo a jiné účely (dále jen "potrubní tvarovky" nebo "dotčený výrobek"), pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), a rozšířila tato opatření na dovoz stejných tvarovek zasílaných z Tchaj-wanu, s výjimkou tvarovek vyrobených třemi konkrétními tchajwanskými společnostmi.
(2) V prosinci 2004 rozšířila Rada nařízeními (ES) č. 2052/2004 a (ES) č. 2053/2004 výše uvedená konečná antidumpingová cla na dovoz stejných potrubních tvarovek zasílaných z Indonésie [3] a ze Srí Lanky [4].
2. Žádost
13 odst. 3 základního nařízení, aby prošetřila údajné obcházení antidumpingových opatření uvalených na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z ČLR pomocí překládky a nesprávného prohlášení o původu přes Filipíny.
Žádost předložil Výbor na obranu výrobního odvětví Evropské unie vyrábějícího ocelové tvarovky pro svařování na tupo jménem čtyř výrobců ve Společenství, kteří představují významný podíl výroby některých potrubních tvarovek ve Společenství.
(4) Žádost uváděla a dokládala dostatečnými zřejmými důkazy, že po zavedení antidumpingových opatření na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z ČLR došlo ke změně struktury obchodu, jak je prokázáno podstatným nárůstem dovozu téhož výrobku z Filipín.
(5) Tato změna struktury obchodu je údajně způsobena překládkou potrubních tvarovek pocházejících z ČLR na Filipínách.
Tato praxe údajně nemá kromě existence antidumpingových cel na potrubní tvarovky pocházející z ČLR dostatečné opodstatnění ani ekonomický důvod.
(6) Konečně žadatel tvrdil a předložil zřejmé důkazy, že vyrovnávací účinky platných antidumpingových cel na potrubní tvarovky pocházející z ČLR jsou mařeny z hlediska množství i cen a že vzhledem k běžným hodnotám dříve stanoveným pro potrubní tvarovky pocházející z ČLR dochází k dumpingu.
3. Zahájení šetření
(7) Nařízením (ES) č. 1288/2005 [5] (dále jen "nařízení o zahájení šetření") zahájila Komise šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z ČLR dovozem potrubních tvarovek zasílaných z Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Filipín, a podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení vyzvala celní orgány, aby od 6. srpna 2005 evidovaly dovoz potrubních tvarovek zasílaných z Filipín do Společenství, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Filipín.
4. Šetření
(8) Komise úředně vyrozuměla o zahájení šetření orgány ČLR a Filipín, výrobce nebo vývozce a dovozce ve Společenství, o kterých je známo, že mají na věci zájem, i výrobní odvětví Společenství.
Dotazníky byly rozeslány výrobcům nebo vývozcům v ČLR a na Filipínách i dovozcům ve Společenství, kteří byli uvedeni v žádosti nebo kteří jsou Komisi známi z šetření, které vedlo k uložení platných opatření na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z ČLR (dále jen "původní šetření").
Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v nařízení o zahájení šetření.
Všechny strany byly vyrozuměny, že v případě nedostatečné spolupráce může být použit článek 18 základního nařízení a zjištění mohou vycházet z dostupných údajů.
(9) Od vývozců ani výrobců na Filipínách nebyly obdrženy žádné odpovědi na dotazníky, přestože filipínské orgány kontaktovaly několik společností, které by se mohly podílet na výrobě potrubních tvarovek.
Žádné odpovědi na dotazníky nebyly navíc obdrženy ani od vývozců nebo výrobců v ČLR.
(10) Dva dovozci ve Společenství spolupracovali a poskytli odpovědi na dotazník.
(11) Inspekce na místě byla provedena u těchto společností:
Dovozci
- Valvorobica Industriale S.P.A., Itálie,
- General Commercial & Industrial S.A., Řecko.
5. Období šetření
(12) Období šetření zahrnovalo období od 1. července 2004 do 30. června 2005.
Při šetření ohledně údajné změny struktury obchodu byly shromažďovány údaje od roku 2001 až do konce období šetření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Obecné úvahy/úroveň spolupráce
(13) Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění, při šetření nespolupracovali žádní výrobci ani vývozci v ČLR ani na Filipínách.
Tři filipínské společnosti prohlásily, že nevyrábějí ani nevyvážejí potrubní tvarovky, jak jsou definovány v původním nařízení, ale pouze tvarovky z nerezavějící oceli, což je výrobek, na který se toto šetření nevztahuje.
Proto bylo nutno při zjištěních ohledně potrubních tvarovek zasílaných z Filipín do Společenství částečně vycházet z dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení.
2. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(14) Výrobek dotčený údajným obcházením znamená v souladu s definicí v původním šetření potrubní tvarovky (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používané ke svařování na tupo a jiné účely, kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931195), ex73079319 (kód TARIC 7307931995) ex73079930 (kód TARIC 7307993095) a ex73079990 (kód TARIC 7307999095), pocházející z ČLR.
(15) Na základě dostupných informací a údajů poskytnutých filipínskými orgány a vzhledem ke změně struktury obchodu, jak je popsáno v následující části, je třeba při neexistenci jiných důkazů vyvodit, že potrubní tvarovky vyvážené do Společenství z ČLR a potrubní tvarovky zasílané do Společenství z Filipín mají totožné základní fyzikální a chemické vlastnosti a použití. Proto je nutno považovat je ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení za obdobné výrobky.
3. Změna struktury obchodu
(16) Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany filipínských společností bylo třeba objem a hodnotu vývozu obdobného výrobku z Filipín do Společenství stanovit na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení.
Nejvhodnějším dostupným zdrojem informací byly údaje Eurostatu, a proto byly použity ke stanovení množství a cen vývozu z Filipín do Společenství.
Dovoz do Společenství
Zdroj: Eurostat.
(v tunách) _BAR_
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Filipíny _BAR_ 0 _BAR_ 3 _BAR_ 700 _BAR_ 2445 _BAR_ 2941 _BAR_
ČLR _BAR_ 1324 _BAR_ 772 _BAR_ 677 _BAR_ 1153 _BAR_ 1411 _BAR_
Indonésie _BAR_ 0 _BAR_ 983 _BAR_ 1294 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_
Srí Lanka _BAR_ 0 _BAR_ 332 _BAR_ 302 _BAR_ 39 _BAR_ 0 _BAR_
Dovoz EU celkem _BAR_ 17422 _BAR_ 15111 _BAR_ 16085 _BAR_ 16050 _BAR_ 18900 _BAR_
(17) Jak je uvedeno v této tabulce, dovoz potrubních tvarovek z Filipín do Společenství se zvýšil z 0 tun v roce 2001 na téměř 3000 tun v průběhu období šetření.
Dovoz z Filipín byl zahájen v roce 2002, tedy v době, kdy probíhalo původní šetření.
V roce 2003 se ale dovoz z Filipín výrazně zvýšil na 700 tun.
V roce 2004 se dovoz z Filipín do Společenství více než ztrojnásobil na 2445 tun.
Je třeba poznamenat, že po rozšíření původních antidumpingových opatření na dovoz obdobného výrobku zasílaného z Indonésie a Srí Lanky v prosinci 2004 se dovoz z těchto zemí úplně zastavil. Toto úplné zastavení dovozu z Indonésie a ze Srí Lanky do Společenství v roce 2004 se časově shodovalo s nejvýznamnějším nárůstem dovozu z Filipín.
(18) Současně se vývoz z ČLR na Filipíny udržoval na nízké, ale stálé úrovni.
Vývoz z ČLR na Filipíny
Zdroj: Čínské statistiky o vývozu.
(v tunách) _BAR_
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Filipíny _BAR_ 466 _BAR_ 604 _BAR_ 402 _BAR_ 643 _BAR_ 694 _BAR_
(19) Je ale nezbytné poznamenat, že údaje, na jejichž základě byla stanovena změna struktury obchodu, a zejména údaje o vývozu z ČLR na Filipíny, je třeba posuzovat s ohledem na možnou nesprávnost prohlášení o původu (viz níže ve 22. bodu odůvodnění), takže tyto údaje nemusí poskytovat úplný obraz o situaci.
(20) Z výše uvedených čísel byl učiněn závěr, že došlo ke zřejmé změně struktury obchodu, která začala po uzavření původního šetření a jasně se ukázala po rozšíření opatření na dovoz obdobného výrobku z Indonésie a ze Srí Lanky.
Struktura obchodu vykazovala rychlý nárůst vývozu potrubních tvarovek z Filipín do Společenství, a to zvláště v roce 2004 a během období šetření, který se časově shodoval se zastavením dovozu z obou zemí, na které byla rozšířena původní opatření.
(21) Z výše uvedeného je vzhledem k časové shodě zřejmé, že čínský vývoz překládaný v Indonésii a na Srí Lance byl přinejmenším částečně přesměrován přes Filipíny, jakmile byla původní antidumpingová opatření rozšířena na dovoz z Indonésie a ze Srí Lanky.
K tomu docházelo zvláště v roce 2004 a během období šetření.
4. Nedostatečné opodstatnění nebo ekonomické důvody
(22) Jak je uvedeno již v 9. bodě odůvodnění, nezúčastnili se šetření žádní filipínští výrobci ani vývozci.
Během šetření nebyl zjištěn žádný důkaz o tom, že by takoví výrobci vůbec existovali.
Mimo to bylo na základě důkazů shromážděných během šetření zjištěno, že potrubní tvarovky byly v některých případech deklarovány jako výrobky filipínských společností, které prohlásily, že nikdy obdobný výrobek nevyráběly.
To potvrzují informace obsažené v žádosti o zahájení šetření obcházení opatření, například nabídky potenciálním dovozcům obsahující návrh na padělání dokladů o původu.
(23) Z informací uvedených v 17. a ve 20. bodě odůvodnění lze usuzovat, že vývoz potrubních tvarovek vyrobených v ČLR a zasílaných v letech 2002 až 2004 do Společenství přes Indonésii a Srí Lanku byl ve značné míře přesměrován přes Filipíny, a to počínaje rokem 2003 až do konce období šetření.
(24) Navíc, přestože objem dovozu dotčeného výrobku z ČLR na Filipíny zdaleka nedosahoval hodnot zvýšeného dovozu výrobků zasílaných z Filipín do Společenství (viz 18. bod odůvodnění), na prudký nárůst vývozu z Filipín do Společenství je nutno pohlížet též ve světle nalezených důkazů o nesprávných prohlášeních nebo padělaných osvědčeních o původu (viz 22. bod odůvodnění), neexistence skutečných filipínských výrobců potrubních tvarovek a poklesu vývozu ze Srí Lanky a z Indonésie do Společenství.
Vysvětlení neexistence ekonomického opodstatnění zjištěné změny struktury obchodu leží v součtu všech těchto prvků.
(25) Proto byl vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany vyvážejících výrobců na Filipínách a v ČLR a neexistenci důkazů o opaku přijat závěr, že vzhledem k časové shodě s šetřením, které vedlo k rozšíření původních opatření na dovoz z Indonésie a ze Srí Lanky, byla změna struktury obchodu způsobena spíše zavedením antidumpingového cla, než jiným dostatečným opodstatněním nebo ekonomickými důvody ve smyslu čl. 13 odst. 1 třetí věty základního nařízení.
5. Maření vyrovnávacích účinků cla, pokud jde o cenu a množství obdobného výrobku
(26) Na základě analýzy struktury obchodu uvedené v 17. bodě odůvodnění došlo ke zřejmé kvantitativní změně struktury dovozu potrubních tvarovek do Společenství.
Dovoz deklarovaný jako pocházející z Filipín byl na trhu Společenství až do června 2003 zanedbatelný.
Po řečeném datu se dovoz deklarovaný jako pocházející z Filipín náhle objevil a rychle rostl až na objem 2941 tun dosažený během období šetření.
Tento objem představuje 3 % spotřeby Společenství stanovené na základě údajů o výrobě poskytnutých žadateli a o údajů o dovozu poskytnutých Eurostatem.
Proto je zřejmé, že tato značná změna struktury obchodu mařila vyrovnávací účinky antidumpingových opatření, pokud jde o objem dovozu na trh Společenství.
(27) Pokud jde o ceny výrobků zasílaných z Filipín, vzhledem k neexistenci spolupráce a důkazů o opaku vyplývá z údajů Eurostatu, že průměrné vývozní ceny dovozu z Filipín byly během období šetření nižší než průměrné vývozní ceny stanovené pro ČLR během původního šetření.
Bylo zjištěno, že ceny výrobků dovážených z Filipín jsou asi o třetinu nižší než ceny dovážených výrobků pocházejících z ČLR v roce 2004 i během období šetření.
Mimo to bylo zjištěno, že průměrné vývozní ceny filipínského vývozu do Společenství se nacházely pod úrovní pro odstranění újmy stanovenou při původním šetření.
Vyrovnávací účinky uloženého antidumpingového cla jsou proto mařeny, pokud jde o ceny.
Podrobné informace jsou uvedeny v této tabulce:
(EUR/kg) _BAR_
_BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Filipíny _BAR_ 0,97 _BAR_ 1,07 _BAR_
ČLR _BAR_ 1,57 _BAR_ 1,50 _BAR_
Rozdíl _BAR_ – 38 % _BAR_ – 29 % _BAR_
(28) Na základě výše uvedených skutečností byl přijat závěr, že změna struktury obchodu společně s podstatným nárůstem dovozu z Filipín uskutečňovaného za velmi nízké ceny maří vyrovnávací účinky antidumpingových opatření z hlediska množství i cen obdobného výrobku.
6. Důkazy o dumpingu v souvislosti s běžnými hodnotami dříve stanovenými pro obdobný výrobek
(29) Aby bylo možno stanovit, zda lze nalézt důkazy o dumpingovém dovozu dotčeného výrobku vyváženého během období šetření do Společenství z Filipín, byly použity vývozní ceny stanovené v souladu s článkem 18 základního nařízení na základě údajů Eurostatu.
13 odst. 1 základního nařízení byly tyto vývozní ceny porovnány s běžnou hodnotou dříve stanovenou pro obdobný výrobek.
Během původního šetření bylo pro ČLR pro účely stanovení běžné hodnoty za srovnatelnou zemi s tržním hospodářstvím vybráno Thajsko.
(31) V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení ohledně nákladů na dopravu, a to na základě informací obsažených v žádosti.
(32) Srovnání vážené průměrné běžné hodnoty stanovené v rámci původního šetření a vážené průměrné vývozní ceny během období šetření tohoto šetření vyjádřené jako procentní podíl ceny CIF na hranice Společenství před proclením, v souladu s čl. 2 odst.
11 základního nařízení, prokázalo dumping týkající se dovozu potrubních tvarovek zasílaných z Filipín. Zjištěné dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl ceny CIF na hranice Společenství před proclením činilo více než 60 %.
C. OPATŘENÍ
(33) Vzhledem k výše uvedeným zjištěním týkajícím se obcházení opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 třetí věty základního nařízení a v souladu s čl. 13 odst. 1 první větou základního nařízení by platná antidumpingová opatření týkající se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR měla být rozšířena na dovoz stejného výrobku zasílaného z Filipín, bez ohledu na to, zda je u něho deklarován původ z Filipín.
(34) Clo uplatněné pro toto rozšíření by se mělo rovnat clu stanovenému v čl. 1 odst. 2 původního nařízení.
(35) V souladu s čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení, podle nichž se mají jakákoli rozšířená opatření uplatňovat na evidovaný dovoz od data jeho evidence, by se mělo antidumpingové clo vybírat z dovozu potrubních tvarovek zasílaných z Filipín, který byl při vstupu na území Společenství evidován podle nařízení o zahájení šetření.
(36) Přestože nebyl v rámci tohoto šetření na Filipínách zjištěn ani se Komisi neohlásil žádný skutečný vyvážející výrobce potrubních tvarovek, noví vyvážející výrobci, kteří by zvažovali podání žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla v souladu s čl. 13 odst.
4 základního nařízení, budou muset vyplnit dotazník, aby mohla Komise určit, zda by takové osvobození bylo oprávněné. Osvobození lze udělit na základě zhodnocení například tržní situace dotčeného výrobku, výrobní kapacity a využití kapacity, nákupů a prodeje, pravděpodobnosti pokračování v praktikách, ohledně nichž neexistuje dostatečné opodstatnění nebo ekonomické důvody, a důkazů o dumpingovém dovozu.
Komise by zpravidla též provedla inspekci na místě.
Žádost je nutné zaslat Komisi bezodkladně, spolu s veškerými potřebnými informacemi, zvláště ohledně změn činností společnosti v oblasti výroby a prodeje.
(37) Dovozci mohou využít osvobození od evidence nebo opatření, jestliže jejich dovoz pochází od vyvážejících výrobců, kterým bylo toto osvobození uděleno, v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení.
(38) Pokud je osvobození oprávněné, Komise po konzultaci s poradním výborem navrhne odpovídající změnu tohoto nařízení.
Následně budou veškerá osvobození monitorována, aby se zajistilo, že jsou jejich podmínky dodržovány.
D. POSTUP
(39) Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, kvůli nimž se Rada rozhodla rozšířit platné konečné antidumpingové clo, a dostaly možnost vznést připomínky.
Nebyly obdrženy žádné připomínky takové povahy, aby vedly ke změně výše uvedených závěrů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 964/2003 na dovoz potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používaných ke svařování na tupo a jiné účely, kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931199), ex73079319 (kód TARIC 7307931999), ex73079930 (kód TARIC 7307993098) a ex73079990 (kód TARIC 7307999098), pocházejících z Čínské lidové republiky, se rozšiřuje na dovoz potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používaných ke svařování na tupo a jiné účely, kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931195), ex73079319 (kód TARIC 7307931995), ex73079930 (kód TARIC 7307993095) a ex73079990 (kód TARIC 7307999095), zasílaných z Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Filipín.
2. Clo rozšířené odstavcem 1 se vztahuje na dovoz evidovaný v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1288/2005 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96.
3. Použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Žádosti o osvobození od cla rozšířeného na základě článku 1 se podávají písemně v jednom z úředních jazyků Evropské unie a musí být podepsány osobou oprávněnou zastupovat žadatele.
Žádosti se zasílají na adresu Evropské komise, generálního ředitelství pro obchod, ředitelství B:
European Commission
Directorate-General for Trade
Directorate B
J-79 5/16
B-1049 Brussels
Fax: (32-2) 295 65 05
.
2. Komise může po konzultaci s poradním výborem rozhodnutím osvobodit od cla rozšířeného článkem 1 dovoz od společností, které neobcházejí antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 964/2003, a navrhnout odpovídající změnu tohoto nařízení.
Článek 3
Celní orgány se vyzývají k ukončení celní evidence dovozu zavedené v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1288/2005.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 656/2006
ze dne 28. dubna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 657/2006
ze dne 10. dubna 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o Spojené království, a zrušuje rozhodnutí Rady 98/256/ES a rozhodnutí 98/351/ES a 1999/514/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/256/ES ze dne 16. března 1998 o mimořádných opatřeních k ochraně před bovinní spongiformní encefalopatií a o změně rozhodnutí 94/474/ES a zrušení rozhodnutí 96/239/ES [4], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 98/256/ES je zachováno jako přechodné opatření přílohou XI nařízení (ES) č. 999/2001.
(2) Rozhodnutí 98/256/ES zakazuje vývoz živého skotu a produktů pocházejících ze skotu poraženého ve Spojeném království, které mohou vstoupit do potravinového nebo krmivového řetězce nebo jsou určené pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích, ze Spojeného království.
Jsou stanoveny některé odchylky, zejména pro vývoz hovězího masa a výrobků z hovězího masa podle vývozního režimu založeného na datu narození (DBES).
(3) Aby bylo možné uvažovat o zrušení embarga na Spojené království, bylo potřeba splnit dvě podmínky, a to výskyt nižší než 200 případů BSE na milion dospělých kusů skotu a pozitivní závěry inspekce Potravinového a veterinárního úřadu (FVO), pokud jde o účinné provádění kontrol BSE ve Spojeném království a jeho stav připravenosti na dodržování právních předpisů Společenství, zejména pokud jde o identifikaci a evidenci skotu a testování.
(4) Na valném shromáždění v květnu 2003 změnil Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) kritéria vymezující práh mezi zeměmi s mírným (kategorie 4) a vysokým (kategorie 5) rizikem.
Tento práh byl stanoven na 200 případů BSE na milion dospělých zvířat v populaci skotu v zemích, kde se provádí aktivní dohled.
(5) Na základě skutečnosti, že výskyt BSE ve Spojeném království se v té době blížil počtu 200, a že by proto nadále nemělo být podle kritérií OIE považováno za zemi s vysokým rizikem, požádalo v červnu roku 2003 Spojené království o povolení k obchodování podle stejných pravidel, jaké platí pro ostatní členské státy.
Na podporu tohoto tvrzení předložilo Spojené království doklady obsahující odhady absolutního výskytu založené na výsledcích částečného testovacího režimu, který ve Spojeném království probíhal.
(6) Stanovisko Vědecké komise pro biologická nebezpečí zřízené při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 21. dubna 2004 týkající se vědeckého zdůvodnění navrhovaných změn vývozního režimu založeného na datu narození (DBES) Spojeného království a pravidla "starší třiceti měsíců" (OTM) dospělo k závěru, že skot narozený nebo chovaný ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 by měl být vyloučen z potravinového a krmivového řetězce kvůli vyššímu výskytu BSE v této skupině.
U skotu narozeného po uvedeném datu je podle uvedeného stanoviska riziko BSE pro spotřebitele v rozmezí srovnatelném s ostatními členskými státy.
Od 1. srpna 1996 je ve Spojeném království zakázáno používat masovou a kostní moučku ze savců v krmivu pro hospodářská zvířata.
(7) Dne 12. května 2004 EFSA zveřejnil stanovisko týkající se statusu mírného rizika.
Z tohoto stanoviska vyplývá, že v období od července do prosince roku 2004 měl výskyt ve Spojeném království klesnout pod 200.
Na plenárním zasedání ve dnech 9. a 10. března 2005 EFSA dospěl k názoru, že údaje o dohledu za druhé pololetí roku 2004 potvrzují závěry jeho stanoviska z května roku 2004 a že podle klasifikace OIE může být Spojené království považováno za zemi se statusem mírného rizika, pokud jde o BSE u veškeré populace skotu.
(8) Dne 19. července 2004 FVO zveřejnil zprávu o misi, která proběhla ve Velké Británii a Severním Irsku v době od 26. dubna do 7. května 2004, týkající se všeobecné revize, pokud jde o ochranná opatření proti BSE. Zpráva konstatovala, že režim používaný v Severním Irsku byl obecně uspokojivý, v různých oblastech Velké Británie však byly zjištěny nedostatky, které si vyžádají další zlepšení.
(9) Dne 28. září 2005 FVO zveřejnil zprávu o misi do Velké Británie, která se uskutečnila v době od 6. do 15. června 2005, týkající se ochranných opatření proti BSE. Tato navazující mise dospěla k závěru, že ve většině oblastí byl zaznamenán uspokojivý pokrok.
(10) Dne 7. listopadu 2005 Spojené království nahradilo pravidlo OTM pravidlem "před rokem 1996".
Skot narozený před 1. srpnem 1996 bude trvale vyřazen z potravinového a krmivového řetězce.
Od října 2004 používá Spojené království pro populaci skotu narozenou po 31. červenci 1996 stejný program sledování jako ostatní členské státy.
Současný program sledování použitelný na zvířata v rámci předchozího režimu likvidace stanoveného v nařízení Komise (ES) č. 716/96 ze dne 19. dubna 1996, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království [5], by měl být změněn.
(11) Vzhledem ke statusu mírného rizika populace skotu a příznivým zprávám z misí FVO mohou být omezení obchodu se skotem a výrobky z něho týkající se BSE zrušena.
(12) Podmínky zrušení embarga byly beze zbytku splněny dne 15. června 2005, kdy skončila mise FVO do Velké Británie.
Proto by se účinnost tohoto nařízení na maso a další výrobky získané z poražených zvířat měla omezit na maso a výrobky pocházející ze zvířat poražených po tomto datu.
(13) Rozhodnutí 98/256/ES by proto mělo být zrušeno a měla by být plně použitelná pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 999/2001.
(14) Podle rozhodnutí Komise 2005/598/ES [6] se Spojenému království zakazuje uvádět na trh produkty získané ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996.
Podobně by Spojené království mělo zajistit, aby skot narozený nebo chovaný ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 nebyl z jeho území odesílán do jiných členských států nebo třetích zemí.
(15) Na základě nařízení (ES) č. 999/2001 se páteř skotu staršího dvaceti čtyř měsíců považuje za specifikovaný rizikový materiál.
Na Spojené království se vztahuje odchylka, která umožňuje používat páteř pocházející ze skotu mladšího třiceti měsíců.
Uvedené nařízení kromě toho zavádí pro Spojené království rozšířený seznam specifikovaného rizikového materiálu.
(16) V návaznosti na zrušení současných omezení by se měly věková hranice pro odstraňování páteře skotu a seznam specifikovaného rizikového materiálu použitelné v ostatních členských státech používat rovněž ve Spojeném království.
Nařízení (ES) č. 999/2001 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17) S ohledem na současný rozdíl ve věkové hranici pro odstranění páteře jako specifikovaného rizikového materiálu ve Spojeném království a ostatních členských státech by se z důvodů kontroly neměl okamžitý účinek tohoto nařízení vztahovat na páteř ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království po datu 31. července 1996 a poraženého před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Taková páteř a produkty získané z takové páteře by neměly být odesílány ze Spojeného království do ostatních členských států nebo třetích zemí.
(18) V zájmu jasnosti a návaznosti právních předpisů Společenství by měla být zrušena rozhodnutí Komise 98/351/ES ze dne 29. května 1998, kterým se stanoví datum, od kterého může začít odesílání produktů ze skotu ze Severního Irska v rámci vývozního režimu osvědčených stád podle čl. 6 odst. 5 rozhodnutí Rady 98/256/ES [7], a rozhodnutí Komise 1999/514/ES ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví den, v němž může být zahájeno odesílání výrobků pocházejících ze skotu ze Spojeného království podle vývozního režimu založeného na datu narození na základě čl. 6 odst. 5 rozhodnutí Rady 98/256/ES [8].
(19) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III a XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Rozhodnutí 98/256/ES, 98/351/ES a 1999/514/ES se zrušují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 658/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 795/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 60 odst. 2, čl. 145 písm. c), d) a db) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], zavádí prováděcí pravidla k režimu jednotné platby s platností od roku 2005.
(2) Zkušenosti se správním a provozním zaváděním tohoto režimu na vnitrostátní úrovni prokázaly, že je v tomto ohledu třeba vypracovat další prováděcí pravidla a že stávající pravidla je třeba upřesnit a přizpůsobit.
1782/2003 ve znění nařízení (ES) č. 319/2006 definuje pravidla pro oddělení podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku a její začlenění do režimu jednotné platby.
Z tohoto důvodu je třeba přijmout související prováděcí pravidla.
Tato prováděcí pravidla by měla být založena na stejných zásadách jako pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 795/2004, pokud jde o olivový olej, tabák, bavlnu a chmel.
(4) Použití článku 42 nařízení (ES) č. 1782/2003 na všechna odvětví spadající do režimu jednotné platby po prvním roce používání může vést k situaci, že částky, které zůstanou ve státní rezervě po přidělení referenčních částek z této státní rezervy v případech stanovených v uvedeném článku, už nejsou třeba k pokrytí dalších případů.
V takovém případě by mělo být členským státům povoleno zvýšit poměrně jednotkovou hodnotu všech platebních nároků.
(5) Článek 21 nařízení (ES) č. 795/2004 stanoví prováděcí pravidla pro zemědělce, kteří investovali do výrobní kapacity nebo si dlouhodobě pronajali pozemky.
Tato ustanovení je třeba přizpůsobit s ohledem na zvláštní situaci zemědělců v odvětví cukru, kteří takto investovali nebo uzavřeli takovéto dlouhodobé nájemní smlouvy předtím, než vstoupilo v platnost nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3].
(6) Zkušenosti ukazují, že je třeba upřesnit data, k nimž zemědělec žádající o podporu v rámci režimu jednotné platby musí vlastnit platební nároky.
(7) Je třeba upřesnit pravidla pro převod platebních nároků, aby se převod mohl uskutečnit v termínu uvedeném v oznámení převodu příslušnému orgánu, pokud příslušný orgán nevznese k převodu námitky a neuvědomí o nich dotyčného převodce ve lhůtě stanovené členským státem.
(8) S ohledem na členské státy, které již začaly používat režim jednotné platby v roce 2005, je třeba změnit článek 48c nařízení (ES) č. 795/2004.
(9) O začlenění referenčních částek pro cukr do režimu jednotné platby bylo rozhodnuto v nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č.
1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce.
Členské státy mají proto jen velmi krátké lhůty k přijetí nezbytných opatření, aby dosáhly souladu s tímto začleněním. Je třeba přijmout opatření k zajištění hladkého přechodu od starých režimů pro cukr k začlenění do režimu jednotné platby.
Je třeba zejména zajistit, aby zemědělci mohli využít svých práv v přiměřených lhůtách.
Jestliže je tato možnost ohrožena, členské státy by měly umožnit prodloužení lhůt k podávání žádostí stanovených v nařízení (ES) č. 1782/2003.
(10) Aby nemohlo být na odvětví cukru použito druhé lineární procento snížení referenční částky v případě překročení vnitrostátního stropu podle ustanovení přílohy VIII nařízení (ES) č. 1782/2003, mělo by být upřesněno použití čl. 41 odst. 2 uvedeného nařízení.
(11) Podle čl. 42 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se vnitrostátní rezerva musí doplnit lineárním snížením všech referenčních částek. Je třeba stanovit pravidla, která by upřesnila, jak mají postupovat členské státy, které již použily režim jednotné platby v roce 2005, pokud jde o začlenění referenčních částek pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku do doplnění vnitrostátní rezervy.
(12) Zvláštní pravidla stanovená v článku 48d nařízení (ES) č. 795/2004 je třeba rozšířit tak, aby se vztahovala na podporu pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku.
(13) S ohledem na začlenění podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku je třeba poskytnout další lhůtu, pokud jde o termíny uvedené v článku 49a nařízení (ES) č. 795/2004, v nichž mají členské státy sdělit Komisi určité informace.
795/2004 stanoví datum, od něhož může být podle článku 51 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 dočasně povoleno pěstování vedlejších plodin v oblastech, kde klimatické podmínky umožňují ranější sklizeň obilovin.
Na žádost Řecka by toto datum mělo být stanoveno pro tento členský stát.
(15) Příloha II nařízení (ES) č. 795/2004 stanovila průměrný počet hektarů uvedených v čl. 60 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě údajů sdělených Komisi dotčenými členskými státy. Finsko sdělilo příslušné údaje. Je proto třeba stanovit počet hektarů také pro tento členský stát.
(16) Nařízení (ES) č. 795/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17) Vzhledem k tomu, že převod nároků může být zahájen dnem 1. ledna 2006, je třeba stanovit, aby se toto nařízení použilo se zpětným účinkem od uvedeného data.
(18) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 795/2004 se mění takto:
1. V článku 4 se vkládá nový odstavec, který zní:
"3. Jestliže se ukáže, že částky ve vnitrostátní rezervě jsou vyšší, než je potřeba k pokrytí případů uvedených v článku 42 nařízení (ES) č. 1782/2003, mohou členské státy zvýšit poměrně jednotkovou hodnotu všech platebních nároků. Celková částka použitá k tomuto zvýšení nesmí být vyšší než celková částka vyplývající z použití lineárního snížení podle čl. 42 odst. 1 a 7 uvedeného nařízení.".
2. Článek 21 se mění takto:
a) v odstavci 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pro investice v odvětví cukru se místo data uvedeného v prvním pododstavci použije datum 3. března 2006.";
b) v odstavci 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pro investice v odvětví cukru se místo data uvedeného v prvním pododstavci použije datum 3. března 2006.";
c) v odstavci 4 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pro investice v odvětví cukru se místo data uvedeného v prvním pododstavci použije datum 3. března 2006.".
3. V článku 24 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Platební nároky může k výplatě ohlásit jedenkrát za rok pouze zemědělec, který je vlastní k poslednímu dni lhůty pro jednotné podání podle článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004.
Jestliže však zemědělec využije možnosti změnit jednotnou žádost podle článku 15 uvedeného nařízení, může ohlásit platební nároky, které vlastní ke dni, kdy ohlásí změny příslušným orgánům, za předpokladu, že dotyčné platební nároky neohlásí v témže roce jiný zemědělec.
Jestliže zemědělec získá dotyčné platební nároky převodem od jiného zemědělce a jestliže tento jiný zemědělec již tyto platební nároky ohlásil, další ohlášení těchto platebních nároků je přípustné pouze tehdy, pokud převodce již podle čl. 25 odst. 2 tohoto nařízení informoval o převodu příslušné orgány a vezme zpět tyto platební nároky ze své vlastní jednotné žádosti ve lhůtě stanovené v článku 15 nařízení (ES) č. 796/2004.".
4. V článku 25 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členský stát může požadovat, aby převodce oznámil převod příslušnému orgánu členského státu, v němž k převodu dochází, ve lhůtě stanovené členským státem s ohledem na termín pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby, nejdříve však šest týdnů před skutečným převodem.
Převod se uskuteční tak, jak je uvedeno v oznámení, kromě případu, kdy příslušný orgán vznese proti převodu námitky a informuje o nich v této lhůtě převodce.
Příslušný orgán může vznést námitky proti převodu pouze tehdy, pokud převod není v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1782/2003 a tohoto nařízení.".
5. Nadpis kapitoly 6b se nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 6b
INTEGRACE PLATEB ZA TABÁK, OLIVOVÝ OLEJ, BAVLNU A CHMEL A PODPORY PRO CUKROVOU ŘEPU, CUKROVOU TŘTINU A ČEKANKU DO REŽIMU JEDNOTNÉ PLATBY".
6. Článek 48c se mění takto:
a) v odstavci 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Snížení uvedené v čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 se však nepoužije na referenční částky vypočítané pro podporu pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku podle bodu K přílohy VII nařízení (ES) č. 1782/2003.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud členský stát použil v roce 2005 režim jednotné platby, aniž tím byl dotčen čl. 71 odst. 1 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 1782/2003, pro účely stanovení částky a platebních nároků v rámci integrace plateb za tabák, olivový olej a bavlnu, jakož i podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku do režimu jednotné platby, použijí se články 37 a 43 uvedeného nařízení, přičemž se uplatní pravidla stanovená v článku 48d tohoto nařízení, a pokud členský stát využil možnost podle článku 59 nařízení (ES) č. 1782/2003, uplatní se pravidla stanovená v článku 48e tohoto nařízení.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Případně se čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 použije pro hodnotu všech platebních nároků existujících před integrací plateb za tabák, olivový olej, bavlnu a/nebo mléko či mléčné výrobky, jakož i podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku, a pro referenční částky vypočtené pro platby na tabák, olivový olej, bavlnu a/nebo mléko či mléčné výrobky.";
d) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pokud členský stát použil režim jednotné platby v roce 2005, použije se v roce 2006 procentní podíl snížení stanovený členským státem v souladu čl. 42 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 na referenční částky pro tabák, olivový olej, bavlnu, cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku, které mají být zaintegrovány do režimu jednotné platby.";
e) odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Pokud členský stát použil režim jednotné platby v roce 2005 pro účely stanovení platebních nároků, pokud jde o bavlnu, tabák, olivový olej, chmel, cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku, bude prvním rokem používání režimu jednotné platby uvedeného v čl. 7 odst. 1, v článcích 12 až 17 a v článku 20 rok 2006.
8. Pokud hrozí riziko, že v důsledku začlenění referenčních částek pro cukr vypočítaných podle bodu K přílohy VII nařízení (ES) č. 1782/2003 do režimu jednotné platby nebude možné dodržet lhůty stanovené v článku 34 nařízení (ES) č. 1782/2003 a v článku 12 tohoto nařízení, prodlouží členské státy tyto lhůty o jeden měsíc.".
7. Článek 48d se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud nebyly zemědělci přiděleny platební nároky či pokud je nekoupil do konečného data pro podávání žádostí o stanovení platebních nároků na rok 2006, obdrží pro platby za tabák, olivový olej a bavlnu, jakož i pro podporu pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku, platební nároky vypočtené v souladu s články 37 a 43 nařízení (ES) č. 1782/2003.";
b) v odstavci 2 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) počet platebních nároků se rovná počtu platebních nároků, které vlastní, zvýšenému o počet hektarů stanovený v souladu s článkem 43 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro tabák, olivový olej a bavlnu, jakož i pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku;
b) hodnota se získá tak, že se souhrnná hodnota platebních nároků, které vlastní, a referenční částky vypočtené v souladu s článkem 37 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku používané pro výrobu cukru nebo inulinového sirupu a pro tabák, olivový olej a bavlnu vydělí počtem stanoveným v souladu s písmenem a) tohoto odstavce.".
8. Článek 48e se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud členský stát využil možnost podle čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, veškeré platební nároky se zvýší o dodatečnou částku odpovídající zvýšení regionálního stropu v příslušném roce, které se vydělí celkovým počtem platebních nároků stanovených v daném regionu nejpozději k datu pro podání žádosti v rámci režimu jednotné platby.";
b) v odstavci 2 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) odpovídající část zvýšení regionálního stropu vydělená celkovým počtem platebních nároků stanovených v daném regionu nejpozději k datu pro podání žádosti v rámci režimu jednotné platby;
b) referenční částka odpovídající u každého zemědělce zbývající části zvýšení regionálního stropu vydělené počtem platebních nároků, které vlastní nejpozději k datu pro podání žádosti v rámci režimu jednotné platby v roce 2006.".
9. Článek 49a se mění takto:
a) název se nahrazuje tímto:
"Článek 49aIntegrace tabáku, bavlny, olivového oleje, chmelu, cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky";
b) v odstavci 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Vzhledem k integraci podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku musí být sdělení uvedené v prvním pododstavci odesláno Komisi nejpozději do 15. května 2006.";
c) v odstavci 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Odchylně od čl. 48 odst. 6 vzhledem k integraci podpory pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku musí být sdělení týkající se rozhodnutí ohledně možnosti stanovené v článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 odesláno Komisi nejpozději do 30. dubna 2006.".
10. Přílohy I a II se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 659/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. c), da), k), l), m) a p) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po zavedení režimu podpor pro cukr do režimu jednotné platby je třeba v mnoha ohledech změnit nařízení Komise (ES) č. 796/2004 [2], zejména pokud jde o postup pro podání žádosti a kontrolní opatření, která mají být provedena v souvislosti s daným režimem podpor.
Dále je třeba některá ustanovení uvedeného nařízení v mnoha ohledech ujasnit.
(2) Uplatnění některých ustanovení prováděcích pravidel integrovaného systému stanovených v nařízení (ES) č. 796/2004 na režimy zřízené články 143b a 143c nařízení (ES) č. 1782/2003 je stanoveno v článku 136 a čl. 140 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 dne 29. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin [3]. Nařízení (ES) č. 796/2004 je třeba za tímto účelem ujasnit.
(3) Řada odkazů na jiná nařízení je zastaralá a tyto odkazy by se měly aktualizovat.
(4) Jako součást jednotné žádosti by se měly vyžadovat veškeré specifické informace týkající se výroby cukru.
(5) V souladu s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004 se členské státy mohou v prvním roce uplatňování režimu jednotné platby odchýlit od některých ustanovení týkajících se jednotné žádosti nebo se mohou odchýlit, pokud je do režimu jednotné žádosti zaveden nový prvek. Tato odchylka by měla zahrnovat možnost změnit u jednotlivých pozemků použití či režim podpory.
(6) Aby bylo po reformě odvětví cukru možné začlenit do režimu jednotné platby referenční množství cukru, jak stanoví nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [4], je v roce 2006 třeba jisté pružnosti, pokud jde o případná doplnění a změny jednotných žádostí v případech, kdy členský stát uplatní čl. 48c odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [5]. Taková doplnění a změny by proto měly být povoleny až do 15. června 2006. Data podání jednotných žádostí, jak jsou stanovena v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004, by nicméně měla být zachována, aby členské státy mohly včas zorganizovat své kontrolní programy.
(7) Kapitola 10e nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že ve členských státech, které používají článek 71 uvedeného nařízení, může být poskytována přechodná platba za cukr.
Článek 143ba uvedeného nařízení stanoví, že v členských státech uplatňujících režim jednotné platby na plochu stanovený v článku 143b uvedeného nařízení lze poskytovat oddělené platby za cukr.
Ani přechodná, ani oddělená platba za cukr vzhledem ke své povaze nesouvisí se zemědělskou plochou, a proto se na tyto režimy plateb nevztahují ustanovení týkající se jednotné žádosti podle nařízení (ES) č. 796/2004.
Proto by měl být stanoven vhodný postup pro podávání žádostí.
(8) Jsou-li do režimu jednotné platby zahrnuta nová odvětví, mělo by se stanovit, že pravidla uvedená v článku 21a nařízení (ES) č. 796/2004, jež se týkají opožděných podání žádosti o účast na režimu jednotné platby, by se rovněž měla vztahovat na žádosti zemědělců týkající se takových nových odvětví.
(9) Křížové kontroly, jež se mají u jednotných žádostí provést, by se měly rozšířit o některé konkrétní kontroly různých podmínek týkajících se informací, které poskytují výrobci cukru.
(10) Vzhledem ke konkrétním vlastnostem režimu podpor stanoveným v kapitole 10f hlavy VI nařízení (ES) č. 1782/2003 by měla být zavedena zvláštní ustanovení týkající se kontroly.
(11) Pokud příslušný orgán zvýší počet kontrol na místě, měl by rovněž zvýšit procentuální podíl zemědělců, kteří jsou k těmto kontrolám vybíráni náhodně.
(12) Pokud zemědělec vykázal plochu, která přesahuje platební nároky, čl. 50 odst.
796/2004 stanoví, že základem pro výpočet podpory je počet hektarů provázených odpovídajícími platebními nároky. V případech, kdy vykázaná plocha splňuje všechny ostatní požadavky na způsobilost, není třeba uplatnit snížení či vyloučení v souladu s články 51 nebo 53 uvedeného nařízení.
Tato ustanovení by proto měla být v tomto smyslu vyjasněna.
(13) Pravidla týkající se snížení, která se mají uplatnit formou vyrovnání z plateb během následujících tří let, lze u plateb za hospodářská zvířata použít pouze v rámci téhož režimu podpory, v němž k nesrovnalosti došlo.
To je v protikladu k režimům podpory "na plochu", u nichž lze vyrovnání provést z plateb, na něž se vztahují hlavy III a IV nařízení (ES) č.
1782/2003. Pravidla různých režimů podpory by měla být harmonizována.
(14) Přechodná pravidla týkající se případů, kdy se má snížení uplatnit formou vyrovnání z plateb během následujících tří let, se vztahují výhradně na rozhodnutí přijatá ohledně žádostí na rok 2004.
Platby za hospodářská zvířata byly po zavedení režimu jednotné platby do tohoto režimu začleněny, a proto by vyrovnání mělo být možné rovněž z tohoto režimu podpor.
(15) Zavedení nových režimů podpor do režimu jednotné platby vyžaduje aktualizaci odkazů na rozpočtové stropy uvedené v článku 71a nařízení (ES) č. 796/2004.
(16) Po zavedení režimu jednotné platby a jednotné žádosti byly harmonizovány nejpozdější data pro platby na plochu a platby na zvířata.
Proto je vhodné rovněž harmonizovat nejpozdější datum, do něhož musejí členské státy sdělit informace týkající se těchto plateb.
(17) Nařízení (ES) č. 796/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18) Změny stanovené tímto nařízením se týkají žádostí o podporu na roky či prémiová období začínající dnem 1. ledna 2006 Toto nařízení se proto použije ode dne 1. ledna 2006.
(19) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 796/2004 se mění takto:
1. článek 2 se mění takto:
a) bod 12 se nahrazuje tímto:
"12. "režimy podpory na plochu": režim jednotné platby, platba na chmel uznaným seskupením producentů podle článku 68a druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 a všechny režimy podpory podle hlav IV a VIa nařízení (ES) č. 1782/2003 kromě režimů podpory podle kapitol 7, 10e, 11 a 12 uvedené hlavy IV a kromě oddělené platby za cukr podle článku 143ba uvedeného nařízení;";
b) bod 20 se nahrazuje tímto:
"20. "retenčním obdobím": období, během něhož musí být zvíře, pro který byla podána žádost o podporu, drženo v podniku, jak je uvedeno v následujících ustanoveních:
a) články 90 a 94 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004, ve vztahu ke zvláštní prémii na skot samčího pohlaví;
b) článek 101 nařízení (ES) č. 1973/2004, ve vztahu k prémii na krávy bez tržní produkce mléka;
c) článek 123 nařízení (ES) č. 1973/2004, ve vztahu k porážkové prémii;
d) ustanovení čl. 70 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004, ve vztahu k podpoře pro ovce a kozy;";
2. článek 13 se mění takto:
a) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. V případě žádosti o podporu pro energetické plodiny podle hlavy IV kapitoly 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost kopii smlouvy, kterou uzavřel žadatel s nákupčím či s prvním zpracovatelem podle článku 26 nařízení (ES) č. 1973/2004.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"13. V případě žádosti o podporu pro producenty cukrové řepy a cukrové třtiny podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost kopii smlouvy o dodávce podle článku 110r uvedeného nařízení.";
3. článek 14 se mění takto:
a) v odstavci 1 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Způsoby využívání půdy k jiným účelům než těm, které jsou předpokládány v rámci režimů podpory podle hlavy III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003 a způsoby využívání, které nejsou uvedeny v příloze V uvedeného nařízení, se vykazují pod jednou nebo více hlavičkami "jiné využití".";
b) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy mohou za stejných podmínek povolit změny využití nebo režimu podpory u jednotlivých zemědělských pozemků, které jsou již vykázány v jednotné žádosti.
Odchylky stanovené v prvním a druhém pododstavci se také použijí s ohledem na první rok, kdy jsou do režimu jednotné platby zavedena nová odvětví a platební nároky dosud nebyly definitivně stanoveny pro zemědělce, kterých se toto zavedení týká.";
4. článek 15 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý a třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Změny způsobu využívání nebo režimu podpory, pokud jde o jednotlivé zemědělské pozemky či platební nároky již vykázané v jednotné žádosti, lze provést za stejných podmínek.
Pokud jde o rok 2006, lze žádost o podporu pro producenty cukrové řepy a cukrové třtiny podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003 přidat k jednotné žádosti za podmínek uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce.
Pokud změny uvedené v prvním, druhém a třetím pododstavci mají spojitost s jakýmikoli podpůrnými doklady nebo smlouvami, které je třeba předložit, jsou odpovídající změny takových dokladů nebo smluv rovněž povoleny.";
b) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o rok 2006, budou však změny učiněné ve členských státech, které používají čl. 48c odst. 8 nařízení (ES) č. 795/2004, v souladu s odstavcem 1 tohoto článku oznámeny příslušnému orgánu nejpozději do 15. června.";
5. v článku 16 odst. 1 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) případně individuální referenční množství mléka, které má zemědělec k dispozici k 31. březnu, nebo pokud se dotyčný členský stát rozhodne odchýlit se podle článku 130 nařízení (ES) č. 1973/2004, k 1. dubnu příslušného kalendářního roku. Pokud není toto množství ke dni podání žádosti známo, je třeba jej sdělit příslušnému orgánu co nejdříve;";
6. za článek 17 se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA IIIA
PLATBA ZA CUKR A ODDĚLENÁ PLATBA ZA CUKR
Článek 17a
Požadavky na žádosti o podporu na platbu za cukr a oddělenou platbu za cukr
1. Zemědělci, kteří žádají o platbu za cukr podle kapitoly 10e nařízení (ES) č. 1782/2003, a zemědělci, kteří žádají o oddělenou platbu za cukr podle článku 143ba uvedeného nařízení předloží žádost o podporu, jež obsahuje veškeré informace, které jsou nezbytné pro stanovení způsobilosti pro podporu, a to zejména:
a) totožnost zemědělce;
b) prohlášení zemědělce, že si je vědom podmínek vztahujících se k poskytnutí dotyčné podpory.
2. Žádost o podporu na platbu za cukr a oddělenou platbu za cukr se předloží k datu určenému členským státem, avšak nejpozději do 15. května a v případě Estonska, Lotyšska a Litvy do 15. června.
Pokud však jde o rok 2006, je datum podle prvního pododstavce pro předložení žádosti o podporu na oddělenou platbu za cukr v souladu s článkem 143ba nařízení (ES) č. 1782/2003 nejpozději 30. června 2006.";
7. v článku 21a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí v prvním roce, kdy jsou do režimu jednotné platby začleněna nová odvětví, a to ohledně žádostí zemědělců o účast v takových odvětvích.";
8. v čl. 24 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"k) mezi informacemi uvedenými ve smlouvě o dodávce podle článku 110r nařízení (ES) č. 1782/2003 a informacemi o dodávkách poskytnutými výrobcem cukru.";
9. článek 26 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v druhém pododstavci se doplňují nové věty, které znějí:
"e) 5 % všech zemědělců, kteří podají žádost o podporu pro producenty cukrové řepy a cukrové třtiny podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003.",
ii) třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"Pokud kontrolní výběrový soubor uvedený v prvním pododstavci již zahrnuje žadatele o podpory uvedené v druhém pododstavci pod písm. a) až e), mohou být tito žadatelé započteni do zde stanovené míry kontrol.";
b) v odstavci 2 se vkládá nové písmeno, které zní:
"h) pokud jde o žádosti o podporu pro producenty cukrové řepy a cukrové třtiny podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003, ve vztahu ke kontrolám u výrobců cukru týkajících se množství cukru v rámci kvóty, jenž byl získán z cukrové řepy a cukrové třtiny dodané v souladu s článkem 110r uvedeného nařízení, alespoň 5 % žadatelů, kteří dodávají příslušnému výrobci.";
10. v čl. 27 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud však počet zemědělců, u kterých budou provedeny kontroly na místě, přesáhne minimální počet zemědělců, u kterých budou provedeny kontroly na místě, jak stanoví čl. 26 odst. 1 a 2, procentní podíl náhodně vybraných zemědělců v dodatečném vzorku nepřesáhne 25 %.";
11. za článek 31a se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 31b
Kontroly na místě u výrobců cukru
Kontrolami na místě u výrobců cukru v rámci žádostí o podporu pro cukrovou řepu pro producenty cukrové řepy a cukrové třtiny podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003 se ověří:
a) informace ve smlouvách o dodávce poskytnuté zemědělcem;
b) správnost informací o dodávkách, poskytnutých příslušnému orgánu;
c) osvědčení vah použitých pro dodávky;
d) výsledky úřední laboratorní analýzy, jež má určit procentní podíl sacharózy v dodané cukrové řepě a cukrové třtině.";
12. článek 32 se mění takto:
a) v odstavci 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) buď všechny žádosti o podporu, u nichž se alespoň 80 % plochy, pro kterou se žádá o podporu v rámci režimů zavedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, nachází uvnitř příslušné zóny,";
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokud je zemědělec vybrán pro kontrolu na místě v souladu s odstavcem 3, podléhá přinejmenším 80 % plochy, pro kterou žádá o podporu v rámci režimů podpor podle hlav III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, kontrole na místě prostřednictvím dálkového průzkumu země.";
13. v čl. 36 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Kontroly na místě prováděné na jatkách zahrnují následné přezkoumání dokumentů, porovnání se záznamy v počítačové databázi skotu a kontroly přehledů osvědčení o porážce nebo jim rovnocenných informací, které byly zaslány ostatním členským státům v souladu s čl. 121 odst. 3 nařízení (ES) č. 1973/2004.";
14. v čl. 45 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od odstavce 2 může příslušný kontrolní orgán, pokud jde o požadavky nebo normy, za které odpovídá, vybrat výběrový soubor 1 % všech zemědělců, kteří podali žádost o podporu v rámci režimů podpory podle hlav III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003 a kteří jsou povinni dodržovat alespoň jeden z požadavků nebo jednu z norem.";
15. v článku 50 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud s ohledem na žádost o podporu v rámci režimu jednotné platby existuje rozpor mezi vykázanými platebními nároky a vykázanou plochou, vypočítá se platba požadované podpory v rámci režimu jednotné platby z menší rozlohy.";
16. článek 51 se mění takto:
a) v odstavci 2 druhém pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.";
b) za odstavec 2 se vkládá nový odstavec 2a, který zní:
"2a. Pokud zemědělec vykázal plochu, která přesahuje platební nároky, a vykázaná plocha splňuje všechny ostatní požadavky na způsobilost, snížení nebo vyloučení podle odstavců 1 a 2 se nepoužijí.
Pokud zemědělec vykázal plochu, která přesahuje platební nároky, a vykázaná plocha nesplňuje ostatní požadavky na způsobilost, je rozdílem uvedeným v odstavcích 1 a 2 rozdíl mezi plochou, která všechny ostatní požadavky na způsobilost splňuje, a vykázanou částkou platebních nároků.";
17. článek 53 se mění takto:
a) v odstavci 2 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"Pokud zemědělec vykázal plochu, která přesahuje platební nároky, a vykázaná plocha splňuje všechny ostatní požadavky na způsobilost, snížení nebo vyloučení podle odstavců 1 a 2 se nepoužijí.
Pokud zemědělec vykázal plochu, která přesahuje platební nároky, a vykázaná plocha nesplňuje ostatní požadavky na způsobilost, je rozdílem uvedeným v odstavcích 1 a 2 rozdíl mezi plochou, která všechny ostatní požadavky na způsobilost splňuje, a vykázanou částkou platebních nároků.";
18. článek 59 se mění takto:
a) v odstavci 2 třetím pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.";
b) v odstavci 4 druhém pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.";
19. článek 60 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokud se zjistí, že procentuální podíl plochy zemědělského podniku užívané k zemědělské produkci, která se nachází v oblastech uvedených v příloze X nařízení (ES) č. 1973/2004, je nižší než 50 %, prémie na kozy se nevyplatí.";
b) v odstavci 6 druhém pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.";
20. v článku 62 se první věta nahrazuje tímto:
"Je-li u prohlášení a osvědčení vydávaných jatkami v souvislosti s porážkovou prémií podle článku 121 nařízení (ES) č. 1973/2004 zjištěno, že jatka vydala nepravdivé osvědčení nebo prohlášení v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslně, příslušný členský stát uplatní přiměřené vnitrostátní sankce.";
21. v čl. 64 odst. 2 se třetí věta nahrazuje tímto:
"Částka rovnající se částce, v jejíž výši byla žádost zamítnuta, je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu kalendářního roku následujícího po kalendářním roce zjištění.";
22. v čl. 71a odst. 2 písm. d) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"S ohledem na režimy podpory uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, pro něž je stanoven rozpočtový strop v souladu s čl. 64 odst. 2, čl. 70 odst. 2, čl. 71 odst. 2, čl. 110p odst. 1, čl. 143b odst. 7 a čl. 143ba odst. 2 uvedeného nařízení, členské státy sečtou částky vyplývající z uplatnění písmen a), b) a c).";
23. v čl. 73 odst. 2 se první věta nahrazuje tímto:
"Členské státy mohou rozhodnout, že neoprávněná platba bude odečtena od příslušné částky záloh nebo plateb podle režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplacených zemědělci po dni vydání rozhodnutí o vrácení.";
24. ustanovení čl. 76 odst. 1 se mění takto:
a) v prvním odstavci se úvodní slova nahrazují tímto:
"Členské státy zasílají Komisi nejpozději do 15. července každého roku pro režim jednotné platby a ostatní režimy podpory na "plochu" a také pro prémie na "zvířata" a oddělené platby za cukr podle článku 143ba nařízení (ES) č. 1782/2003 zprávu za předchozí kalendářní rok, která se vztahuje zejména k těmto bodům:";
b) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Současně se sděleními uvedenými v prvním pododstavci oznámí členské státy Komisi celkový počet příjemců, kteří obdrželi podpory v rámci režimů podpor spadajících do působnosti integrovaného systému a výsledky kontrol týkajících se podmíněnosti podle hlavy III kapitoly III.";
25. v čl. 80 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jestliže členský stát zavede po roce 2005 režim jednotné platby, pak v případech, kdy se snížení měla uplatnit formou vyrovnání v souladu s čl. 59 odst. 2 třetím pododstavcem a čl. 59 odst. 4 druhým pododstavcem, avšak nemohla být před datem použití režimu jednotné platby zcela vyrovnána, se nevyrovnaný zůstatek vyrovná z plateb v rámci jakéhokoli režimu, na který se toto nařízení vztahuje, pokud lhůty pro vyrovnání stanovená v uvedených ustanoveních dosud neuplynuly.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu týkající se roků nebo prémiových období začínajících dnem 1. ledna 2006.
Ustanovení čl. 1 odst. 16 písm. b) a čl. 1 odst. 17 písm. b) se použijí na žádosti o podporu týkající se roků nebo prémiových období začínajících dnem 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 660/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 113 odst. 2, čl. 145 písm. c), d), da) a f) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy by měly Komisi poskytnout dostupné údaje týkající se uplatňování podpory na brambory určené pro výrobu škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003 a podpory pěstitelům cukrové řepy a cukrové třtiny podle kapitoly 10f hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003. Ustanovení čl. 3 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 [2] by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(2) Článek 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 ve znění nařízení (ES) č. 319/2006 stanoví možnost poskytnout podporu pro energetické plodiny pro plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva mezi zemědělcem a nákupčím. Prováděcí pravidla týkající se podpory pro energetické plodiny stanovená v nařízení (ES) č. 1973/2004 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Článek 33 nařízení (ES) č. 1973/2004 stanoví, že energetické produkty musí být získány nanejvýše druhým zpracovatelem.
Pokud však jde o nepotravinářské produkty, které jsou předmětem režimu vyjmutí z produkce, stanoví článek 156 uvedeného nařízení, že musí být získány nanejvýše třetím zpracovatelem.
Zkušenosti po dvou letech provádění režimu energetických plodin ukazují, že by bylo vhodné sjednotit oba režimy zařazením třetího zpracovatele rovněž do režimu energetických plodin.
Články 33, 37 a 38 nařízení (ES) č. 1973/2004 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(4) Bylo by vhodné stanovit prováděcí pravidla integrovaného administrativního a kontrolního systému podle nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [3], která by se použila pro režim oddělené platby za cukr stanovený podle článku 143ba nařízení (ES) č. 1782/2003.
(5) Jedním z cílů reformy v odvětví cukru, které jsou stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [4], je posílit tržní orientaci odvětví cukru ve Společenství.
Za účelem zvýšení odbytu produktů v tomto odvětví by bylo vhodné, aby mohla být pro cukrovou řepu, topinambury a kořeny čekanky poskytována podpora pro energetické plodiny a aby mohly být uvedené plodiny pěstované pro jiné účely než produkci cukru pěstovány na půdě, pro kterou lze poskytnout podporu na vyjmutí půdy z produkce.
5 nařízení (ES) č. 1973/2004 zabraňuje zemědělcům podávat žádost o poskytnutí zálohy na podporu na tabák, pokud již zahájili dodávky.
Uvedené ustanovení neumožňuje podávání žádostí v případě producentů raných odrůd tabáku.
Je proto třeba uvedené ustanovení zrušit.
(7) Při provádění čl. 71 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se Slovinsko rozhodlo použít režim jednotné platby v roce 2007. Třetí pododstavec čl. 71 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví, že přechodné období pro chmel se bude používat pouze do 31. prosince 2005. Slovinsko by proto bylo nuceno provádět režim jednotné platby pouze pro uvedené odvětví a integrovat všechna ostatní odvětví v roce 2007. Za účelem usnadnění přechodu k režimu jednotné platby stanoví čl. 48a odst. 11 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [5], pokračování používání předchozího režimu pro chmel ve Slovinsku až do 31. prosince 2006, a proto i pokračování v provádění režimu jednotné platby pro všechna dotyčná odvětví v roce 2007. Bylo by proto vhodné sjednotit ustanovení nařízení (ES) č. 1973/2004 s ustanoveními obsaženými v nařízení (ES) č. 795/2004, a tím ve Slovinsku umožnit používání prováděcích pravidel stanovených v nařízení Komise (ES) č. 609/1999 ze dne 19. března 1999 o poskytování podpory pro producenty chmele [6] do 31. prosince 2006.
(8) V souladu s druhým odstavcem článku 71 nařízení (ES) č. 1973/2004 navrhlo Španělsko změnu přílohy X uvedeného nařízení s cílem doplnit znevýhodněné oblasti v provinciích Coruña a Lugo, které se nacházejí v autonomní oblasti Galicie, a poskytlo Komisi podrobné odůvodnění tohoto návrhu, které ukazuje, že jsou splněna kritéria uvedená v čl. 113 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Vzhledem k tomuto odůvodnění by měla být změněna příloha X nařízení (ES) č. 1973/2004 tak, aby byly doplněny dotyčné oblasti.
(9) Příloha II rozhodnutí Komise K(2004) 1439/3 ze dne 29. dubna 2004 o minimální způsobilé výměře na hospodářství, o zemědělské výměře pro režim jednotné platby na plochu a roční finanční obálce pro rok 2004 pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko stanoví zemědělskou výměru pro režim jednotné platby uvedený v čl. 143b odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003. Odpovídající číslo týkající se Polska bylo změněno rozhodnutím Komise K(2005) 4553 ze dne 25. listopadu 2005. Uvedená výměra by se rovněž měla odrazit v příloze XXI nařízení (ES) č. 1973/2004.
(10) Příloha XXI nařízení (ES) č. 1973/2004 stanoví zemědělskou plochu v režimu jednotné platby pro Slovensko na 1976 tisíc hektarů.
Správná plocha, kterou je třeba brát v úvahu, však činí 1955 tisíc hektarů, jak bylo stanoveno v příloze II rozhodnutí K(2004) 1439/3.
Uvedená výměra by se rovněž měla odrazit v příloze XXI nařízení (ES) č. 1973/2004.
(11) Na základě dalšího přezkumu odhadu zemědělské plochy v režimu jednotné platby v Litvě se v souladu s čl. 143b odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 celková zemědělská plocha zvýšila rozhodnutím Komise K(2006) 1691 ze dne 26. dubna 2006 ze současných 2288 tisíc hektarů na 2574 tisíc hektarů. Příloha XXI nařízení (EHS) č. 1973/2004 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Na trh Společenství byly uvedeny nové odrůdy tabáku a měly by být zařazeny do přílohy XXV nařízení (ES) č. 1973/2004.
(13) Nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(14) Vzhledem k tomu, že změny stanovené tímto nařízením se vztahují na hospodářské roky od roku 2006, mělo by se toto nařízení používat od 1. ledna 2006.
Pokud však jde o změnu zemědělské plochy v režimu jednotné platby pro Polsko, mělo by toto nařízení nabýt účinnosti od roku 2005, neboť povede k vyšším platbám žadatelům podle tohoto režimu.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1. V čl. 3 se písm. c) nahrazuje tímto:
"c) nejpozději do 31. července následujícího roku, případně po odečtení na základě snížení ploch podle kapitoly I hlavy IV nařízení (ES) č. 796/2004, konečné údaje odpovídající:
i) plochám nebo množstvím uvedeným pod písmenem a), na které byla podpora za dotyčný rok skutečně vyplacena,
ii) množstvím vyjádřeným ekvivalentem škrobu v případě podpory na brambory určené pro výrobu škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003, na která byla podpora za dotyčný rok skutečně vyplacena,
iii) množstvím cukru, který je součástí kvóty, získaného z cukrové řepy nebo cukrové třtiny dodané podle smlouvy v případě podpory pěstitelům cukrové řepy a cukrové třtiny podle kapitoly 10f hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003, na která byla podpora za dotyčný rok skutečně vyplacena.".
2. V článku 23 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) "nákupčím" se rozumí jakákoliv osoba uzavírající smlouvu s žadatelem podle článku 26, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v článku 24 a určené pro použití podle čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.".
3. Článek 24 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Jakékoli zemědělské suroviny mohou být pěstovány na plochách, na něž se poskytuje podpora podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003, za předpokladu, že jsou určeny v první řadě pro použití k produkci energetických produktů uvedených ve druhém odstavci uvedeného článku.";
b) odstavec 3 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Žadatel je povinen dodávat veškerou sklizenou surovinu a nákupčí nebo první zpracovatel je povinen ji převzít a zajistit, že bude množství odpovídající této surovině v rámci Společenství použito při zpracování jednoho nebo více energetických produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.",
ii) třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"V případě uvedeném ve druhém pododstavci nebo v případě, že nákupčí prodá množství odpovídající sklizené surovině, informuje první zpracovatel nebo nákupčí příslušný orgán, u nějž je složena jistota.
Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány dotyčných členských států se o podrobnostech této transakce navzájem informují.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. V souladu s vnitrostátními předpisy, které upravují smluvní vztahy, může první zpracovatel zmocnit třetí osobu ke sběru suroviny u zemědělce žádajícího o podporu.
Zpracovatel zůstává jediným odpovědným vzhledem k závazkům stanoveným v této kapitole.".
4. Článek 26 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Na podporu své žádosti o podporu předloží žadatel příslušnému orgánu smlouvu uzavřenou mezi ním a nákupčím nebo prvním zpracovatelem.
Členské státy však mohou rozhodnout, že smlouva může být uzavřena pouze mezi žadatelem a prvním zpracovatelem.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Žadatel zajistí, že je smlouva uzavřena včas, aby mohl nákupčí nebo první zpracovatel uložit kopii u příslušného orgánu ve lhůtě stanovené v čl. 34 odst. 1.".
5. Článek 29 se mění takto:
a) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Aniž je dotčen článek 27, nákupčí nebo první zpracovatel může změnit předpokládaná konečná primární využití surovin podle čl. 26 odst. 2 písm. f) poté, co mu byly suroviny podle smlouvy dodány a byly splněny podmínky podle čl. 31 odst. 1 a prvního pododstavce čl. 34 odst. 3.";
b) třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"Nákupčí nebo první zpracovatel předem uvědomí příslušný orgán, aby mohly být provedeny nezbytné kontroly.".
6. V čl. 31 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Množství surovin, která mají být žadatelem skutečně dodána nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli, musí odpovídat alespoň reprezentativnímu výnosu.".
7. V článku 32 se odstavec 1 mění takto:
a) úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Vyplacení podpory žadateli se může konat před zpracováním suroviny.
Platba se však provede pouze tehdy, pokud množství suroviny, které musí být dodáno v rámci této kapitoly, bylo dodáno nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli a pokud:";
b) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) byla uložena kopie smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá nákupčí nebo první zpracovatel v souladu s čl. 34 odst. 1, a pokud byly splněny podmínky uvedené v čl. 24 odst. 1;".
8. V kapitole 8 se název oddílu 6 nahrazuje tímto:
"ODDÍL 6
Povinnosti žadatelů, nákupčích a prvních zpracovatelů".
9. Článek 33 se nahrazuje tímto:
"Článek 33
Počet zpracovatelů
Energetické produkty získává nanejvýše třetí zpracovatel v pořadí.".
10. Článek 34 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Nákupčí nebo první zpracovatel uloží kopii smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá, ve lhůtě, kterou stanoví dotyčný členský stát, nejpozději však do konečného data pro předložení žádosti o podporu pro daný rok v dotyčném členském státě.
Pokud žadatel a nákupčí nebo první zpracovatel změní nebo ukončí smlouvu před datem uvedeným v článku 27 během daného roku, uloží nákupčí nebo první zpracovatel kopii změněné nebo ukončené smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá, nejpozději do uvedeného data.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Nákupčí nebo první zpracovatel, který převzal surovinu dodanou žadatelem, uvědomí příslušný orgán, jemuž podléhá, o množství převzaté suroviny a blíže určí druh, jakož i jméno a adresu smluvní strany, která mu surovinu dodala, místo dodávky a referenční číslo dané smlouvy ve lhůtě, která má být stanovena členskými státy tak, aby umožnila vyplacení platby ve lhůtě stanovené v článku 28 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pokud se členský stát nákupčího nebo prvního zpracovatele liší od členského státu, v němž byla surovina vypěstována, pak dotyčný příslušný orgán uvědomí příslušný orgán, jemuž žadatel podléhá, do čtyřiceti pracovních dnů od přijetí sdělení uvedených v prvním pododstavci o celkovém množství dodané suroviny;".
11. Článek 35 se mění takto:
a) název se nahrazuje tímto:
"Článek 35Nákupčí a první zpracovatelé";
b) odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Nákupčí nebo první zpracovatel složí celou jistotu uvedenou v odstavci 2 u příslušného orgánu, jemuž podléhá, nejpozději do konečného data pro předložení žádosti o platbu pro daný rok v dotyčném členském státě.
2. Jistota se vypočítá pro každou surovinu na základě částky 60 EUR na hektar vynásobené úhrnem všech obdělávaných ploch, které jsou předmětem smlouvy podepsané dotyčným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedené suroviny.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Jistota je uvolněna poměrně pro každou surovinu pod podmínkou, že příslušný orgán, jemuž nákupčí nebo první zpracovatel podléhá, obdržel důkaz, že dotyčná množství surovin byla zpracována při dodržení požadavku stanoveného v čl. 26 odst. 2 písm. f), v případě potřeby s přihlédnutím k jakékoli změně provedené na základě ustanovení článku 29.";
d) vkládá se nový odstavec, který zní:
"5. Aniž by byl dotčen odstavec 4 a pokud byla jistota složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli, za předpokladu, že příslušný orgán, jemuž nákupčí podléhá, má důkaz, že první zpracovatel složil odpovídající jistotu u příslušného orgánu.".
12. V čl. 36 odst. 2 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Následující povinnosti nákupčího nebo prvního zpracovatele představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:".
13. V článku 37 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Pokud první zpracovatel prodá meziprodukty, na něž se vztahuje smlouva podle článku 26, druhému nebo třetímu zpracovateli usazenému v jiném členském státě nebo je na něj převede, musí být produkty provázeny kontrolní kopií T5 vydanou v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93.
Pokud nákupčí prodá surovinu, na niž se vztahuje smlouva, prvnímu zpracovateli usazenému v jiném členském státě nebo ji na něj převede, použije se první odstavec.".
14. Článek 38 se mění takto:
a) úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Pokud se kontrolní výtisk T5 nevrátí do úřadu odeslání subjektu pověřeného kontrolou v členském státě, v němž je nákupčí nebo první zpracovatel usazen, dva měsíce po uplynutí lhůty na zpracování suroviny stanovené v čl. 36 odst. 1 písm. a) v důsledku okolností, které nelze přičíst nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli, mohou být jako náhradní důkaz místo kontrolního výtisku T5 přijaty tyto doklady:";
b) písmena b) a c) se nahrazují tímto:
"b) osvědčení druhého a třetího zpracovatele o konečném zpracování suroviny na energetické produkty uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c) ověřené fotokopie účetních dokladů od druhého a třetího zpracovatele, které prokazují, že zpracování bylo provedeno.".
15. Článek 39 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Příslušný orgán členského státu přesně stanoví, jaké záznamy musí nákupčí nebo zpracovatel vést a jak často – nejméně však jednou měsíčně.",
ii) ve druhém pododstavci se úvodní věta nahrazuje tímto:
"V případě zpracovatelů obsahují uvedené záznamy nejméně tyto informace:",
iii) vkládá se nový pododstavec, který zní:
"V případě nákupčích obsahují uvedené záznamy nejméně tyto informace:
a) množství všech surovin koupených a prodaných ke zpracování v rámci stávajícího režimu;
b) jména a adresy prvních zpracovatelů.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Příslušný orgán, jemuž podléhá nákupčí nebo první zpracovatel, ověří, zda předložená smlouva dodržuje podmínky stanovené v čl. 24 odst. 1. Pokud tyto podmínky nejsou splněny, uvědomí se o tom příslušný orgán, jemuž podléhá žadatel.".
16. V článku 40 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Příslušné orgány členských států, v nichž sídlí nákupčí, provádějí kontroly v provozovnách alespoň 25 % nákupčích usazených na jejich území, vybraných na základě analýzy rizik.
Tyto kontroly spočívají ve fyzické kontrole a v prohlídce obchodních dokladů, aby byl zajištěn soulad mezi nákupy surovin a příslušnými dodávkami.
1a. Příslušné orgány členských států, v nichž se provádí zpracování, zkontrolují shodu s čl. 24 odst. 1 v provozovnách nejméně 25 % zpracovatelů nacházejících se na jejich území a vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly budou spočívat alespoň:
a) v porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b) v analýze výrobního systému zpracovatele, zahrnující fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů, s cílem ověřit si v případě zpracovatele, zda souhlasí dodávky surovin, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty.
Pokud jde o kontroly uvedené v písmenu b) prvním pododstavci, příslušný orgán se zejména opírá o technické koeficienty zpracování dotyčných surovin.
Pokud takové koeficienty v právních předpisech Společenství pro vývoz existují, použijí se.
Pokud neexistují, avšak v právních předpisech Společenství existují jiné, použijí se.
Ve všech ostatních případech se kontroly spoléhají zejména na koeficienty obecně přijímané zpracovatelským průmyslem.".
17. Za článek 142 se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA 15a
ODDĚLENÁ PLATBA ZA CUKR
Článek 142a
Použití nařízení (ES) č. 796/2004
Pokud jde o oddělenou platbu za cukr stanovenou v článku 143ba nařízení (ES) č. 1782/2003, použijí se články 5, 10, 18 až 22, 65, 66, 67, 70, 71a, 72 a 73 nařízení (ES) č. 796/2004.".
18. V článku 143 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Cukrová řepa, topinambury nebo kořeny čekanky mohou být pěstovány na půdě vyjmuté z produkce za předpokladu, že:
a) cukrová řepa neslouží k výrobě cukru podle nařízení Komise (ES) č. 314/2002 [7], ani jako meziprodukt, druhotný produkt nebo vedlejší produkt;
b) kořeny čekanky a topinambury nebyly podrobeny žádnému procesu hydrolýzy podle nařízení (ES) č. 314/2002, buď jako takové, nebo jako meziprodukt jako např. inulin, nebo jako druhotný produkt jako např. oligofruktóza, nebo jako jakékoli vedlejší produkty.
19. V čl. 171cm odst. 5 se zrušuje poslední věta.
20. V čl. 172 odst. 3 se vkládá nová věta, která zní:
"Rovněž bude nadále platit ve Slovinsku pro žádosti o platby týkající se sklizně roku 2006 s ohledem na nařízení (EHS) č. 1696/71 a do 31. prosince 2006 s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1098/98 [8].
21. Příloha IX se mění takto:
a) zrušuje se odstavec týkající se řádku 23;
b) v tabulce se zrušuje řádek 23.
22. V příloze X se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Španělsko: autonomní oblasti Andalusie, Aragon, Baleárské ostrovy, Kastilie-La Mancha, Kastilie a León, Katalánsko, Extremadura, Galicie (s výjimkou těch oblastí v provinciích La Coruña a Lugo, které nejsou považovány za znevýhodněné oblasti podle nařízení (ES) č. 1257/1999), Madrid, Murcia, La Rioja, Comunidad Valenciana a Kanárské ostrovy [9], a všechny horské oblasti ve smyslu článku 18 nařízení (ES) č. 1257/1999 nacházející se mimo tyto regiony.
23. Příloha XXI se mění takto:
a) číslo u Litvy se nahrazuje číslem "2574";
b) číslo u Polska se nahrazuje číslem "14337";
c) číslo u Slovenska se nahrazuje číslem "1955".
24. V příloze XXIII se poslední odrážka nahrazuje tímto:
- "— veškeré produkty uvedené v nařízení Rady (ES) č. 318/2006 [10] za podmínky, že nejsou získány z cukrové řepy vypěstované na půdě vyjmuté z produkce a že neobsahují produkty získané z cukrové řepy vypěstované na půdě vyjmuté z produkce.
25. Příloha XXV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu týkající se hospodářských roků počínaje dnem 1. ledna 2006. Ustanovení čl.
1 odst. 23 písm. b) a c) se však použijí na žádosti o podporu týkající se hospodářských roků počínaje dnem 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 661/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 312/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska, pokud jde o měsíční omezení na období od 1. května 2006 do 31. října 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/822/ES ze dne 22. prosince 2000 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou o vzájemných liberalizačních opatřeních a změnách zemědělských protokolů k dohodě o přidružení Tuniska k Evropskému společenství [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami a o změně nařízení (EHS) č. 827/68 [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 312/2001 [3] se stanoví měsíční omezení olivového oleje pro vydávání dovozních licencí v rámci celní kvóty stanovené v odstavci 1 uvedeného článku.
(2) Hospodářský rok 2005/06 se ve Společenství vyznačuje nízkou produkcí olivového oleje, což způsobuje problémy se zásobováním.
Aby se usnadnilo zásobování trhu Společenství s olivovým olejem, je třeba povolit od 1. května 2006 a odchylně od nařízení (ES) č. 312/2001 vydávání dovozních licencí bez měsíčních omezení.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro olivový olej a stolní olivy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 1 odst. 2 prvního pododstavce čtvrté odrážky nařízení (ES) č. 312/2001 se na období od 1. května 2006 do 31. října 2006 povoluje vydávání dovozních licencí bez měsíčních omezení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 662/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 8. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 8. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 663/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2771/1999 Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup.
Lotyšsko by proto mělo být přidána na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Česká republika
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Itálie
- Irsko
- Lotyšsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 664/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 39. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 39. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 25. dubna 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 155,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 665/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 666/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 667/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 668/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 669/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 670/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se pro období od 1. do 31. května 2006 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 21,902 EUR/100 kg netto na období od 1. do 31. května 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 671/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 299/2006 o vydání dovozních licencí pro rýži původem ze států AKT a zámořských zemí a území na základě žádostí podaných během prvních pěti pracovních dnů měsíce února 2006 podle nařízení (ES) č. 638/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [1],
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("rozhodnutí o přidružení zámoří") [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 638/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a k rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde dovozní režim pro rýži pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) a ze zámořských zemí a území [3], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 299/2006 [4] stanovilo množství převedená do tranše na měsíc květen 2006 s výlučným uvedením kvóty AKT.
(2) V čl. 13 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 638/2003 se stanoví, že množství převedená podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení mohou být předmětem žádostí o dovozní licence pro rýži kódů KN 10061021, 10061023, 10061025, 10061027, 10061092, 10061094, 10061096, 10061098, 100620 a 100630, která pochází ze států AKT, a rýži kódu KN 1006, která pochází ze zámořských zemí a území.
(3) Přidělení převedených množství výlučně pro kvótu AKT bylo tedy provedeno nesprávně.
Proto je třeba opravit přílohu nařízení (ES) č. 299/2006, aby se upřesnily podmínky pro poskytnutí dostupných množství hospodářským subjektům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 299/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 672/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 8. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 8. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 673/2006
ze dne 28. dubna 2006,
které se týká 8. dílčího nabídkového řízení uskutečněného v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by se nemělo pokračovat v nabídkovém řízení,
(4) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 8. dílčím nabídkovém řízení provedeném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (EHS) č. 1898/2005 se nepokračuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 674/2006
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se po šedesáté páté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Ve dnech 21. března 2006 a 12., 19. a 21. dubna 2006 Výbor Rady bezpečnosti Organizace spojených národů pro sankce rozhodl změnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 675/2006
ze dne 2. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 676/2006
ze dne 2. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1980/2003, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o definice a aktualizované definice
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanoví společný rámec pro systematickou tvorbu statistik Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na vnitrostátní úrovni i na úrovni Evropské unie.
(2) V důsledku přistoupení nových členských států k Evropské unii dne 1. května 2004 bylo nařízení (ES) č. 1177/2003 pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1553/2005 [2] s cílem upravit velikost výběrového souboru a poskytnout novým členským státům čas, aby přizpůsobily své systémy harmonizovaným metodám a definicím používaným při tvorbě statistik Společenství.
(3) Dále se ukázalo, že některé nové členské státy i některé stávající členské státy potřebují na předání veškerých údajů o hrubých příjmech v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1980/2003 [3] více času.
(4) Nařízení (ES) č. 1980/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V odstavci 3 přílohy II nařízení (ES) č. 1980/2003 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od odstavce 2 nemusí Řecko, Španělsko, Francie, Itálie a Portugalsko, Polsko a Lotyšsko předávat údaje o hrubých příjmech od prvního roku šetření.
Tyto země však předají tyto údaje co nejdříve a v žádném případě ne později než v roce 2007."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 677/2006
ze dne 2. května 2006
o přidělení licencí na vývoz určitých mléčných výrobků do Dominikánské republiky v rámci kvóty uvedené v článku 20a nařízení (ES) č. 174/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], a zejména na čl. 20a odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
článek 20a nařízení (ES) č. 174/1999 stanovuje postup pro přidělování licencí na vývoz některých mléčných výrobků do Dominikánské republiky v rámci kvóty otevřené pro tutu zemi.
Žádosti, které byly podány na kvótový rok 2006/2007, se vztahují na množství, která převyšují dostupná množství.
Pro požadovaná množství by proto měly být stanoveny koeficienty přidělení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství, o něž bylo požádáno v žádostech o vývozní licence na produkty uvedené v čl. 20a odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999 podaných na období ode dne 1. července 2006 do dne 30. června 2007, se vynásobí následujícími koeficienty přidělení:
- 0,621034 u žádostí, které byly podány pro část kvóty uvedenou v čl. 20a odst. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 174/1999,
- 0,063817 u žádostí, které byly podány pro část kvóty uvedenou v čl. 20a odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 678/2006
ze dne 2. května 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 3. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 665/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 665/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 665/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 679/2006
ze dne 25. dubna 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75, pokud jde o použití výjimečných opatření na podporu trhu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 14 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [2] a článek 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3] stanoví, že mohou být přijata výjimečná opatření na podporu trhu, aby se vzala v úvahu omezení volného oběhu, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření nákaz zvířat.
(2) Tato výjimečná opatření na podporu trhu by měla přijímat Komise a měla by přímo souviset s veterinárními a hygienickými opatřeními přijatými dotčenými členskými státy za účelem boje proti šíření nákaz zvířat nebo z těchto opatření vyplývají.
Měla by být přijímána na žádost členských států, aby se zabránilo závažnému narušení dotčených trhů.
(3) Zkušenost ukázala, že závažná narušení trhu, jako například značný pokles spotřeby nebo cen, mohou přímo souviset se ztrátou důvěry spotřebitelů vyplývající z existence rizika pro zdraví lidí a zdraví zvířat.
(4) Je proto třeba, aby výjimečná opatření na podporu trhu podle nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75 umožnila zohlednit narušení trhu způsobená reakcí spotřebitele na rizika pro zdraví lidí nebo zdraví zvířat.
(5) Mělo by být zdůrazněno, že veterinární a hygienická opatření přijatá členskými státy musí být v souladu s právními předpisy Společenství.
(6) Nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"Článek 14
1. Výjimečná opatření na podporu postiženého trhu mohou být přijata postupem podle čl. 17 odst. 2, aby se vzala v úvahu:
a) omezení volného oběhu, jež mohou vyplývat z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření nákaz zvířat, nebo
b) závažná narušení trhu přímo související se ztrátou důvěry spotřebitelů vyplývající z existence rizika pro zdraví lidí nebo zdraví zvířat.
Tato opatření se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo dotčených členských států.
V případě omezení volného oběhu podle prvního pododstavce písm. a) lze výjimečná opatření přijmout pouze tehdy, pokud členský stát či členské státy přijaly veterinární a hygienická opatření v souladu s právními předpisy Společenství s cílem rychlého potlačení nákazy, a to pouze v rozsahu a na dobu, jež jsou nezbytně nutné pro podporu dotyčného trhu.
2. Společenství se podílí na financování výjimečných opatření uvedených v odst. 1 písm. a), která přímo souvisejí s veterinárními a hygienickými opatřeními, a výjimečných opatření uvedených v odst. 1 písm. b) ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy."
Článek 2
V článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"Článek 14
1. Výjimečná opatření na podporu postiženého trhu mohou být přijata postupem podle čl. 17 odst. 2, aby se vzala v úvahu:
a) omezení volného oběhu, jež mohou vyplývat z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření nákaz zvířat, nebo
b) závažná narušení trhu přímo související se ztrátou důvěry spotřebitelů vyplývající z existence rizika pro zdraví lidí nebo zdraví zvířat.
Tato opatření se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo dotčených členských států.
V případě omezení volného oběhu podle prvního pododstavce písm. a) lze výjimečná opatření přijmout pouze tehdy, pokud členský stát či členské státy přijaly veterinární a hygienická opatření v souladu s právními předpisy Společenství s cílem rychlého potlačení nákazy, a to pouze v rozsahu a na dobu, jež jsou nezbytně nutné pro podporu dotyčného trhu.
2. Společenství se podílí na financování výjimečných opatření uvedených v odst. 1 písm. a), která přímo souvisejí s veterinárními a hygienickými opatřeními, a výjimečných opatření uvedených v odst. 1 písm. b) ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 680/2006
ze dne 3. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 681/2006
ze dne 2. května 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 682/2006
ze dne 3. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1375/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob české intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1375/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 31443 tun ječmene ze zásob české intervenční agentury.
(3) Česká republika informovala Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 100000 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na situaci na trhu by žádosti České republiky mělo být vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1375/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1375/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 131443 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Chorvatska, Kanady, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Spojených států amerických, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 683/2006
ze dne 27. února 2006
o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o změně a doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/1987 [1] zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura") a stanovilo smluvní celní sazby společného celního sazebníku.
(2) Rada rozhodnutím 2006/324/ES ze dne 27. února 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2] schválila uvedenou dohodu jménem Společenství s cílem uzavřít jednání zahájená v souladu s článkem XXIV.6 GATT 1994.
(3) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto mělo být odpovídající způsobem změněno a doplněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V oddíle III části třetí přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 se příloha 7 "Celní kvóty WTO, jež mají být otevřeny příslušnými orgány Společenství" mění a doplňuje takto:
1. vkládají se kódy KN 100610, 100620, 100640, 16042050 a 16042070 obsažené v bodě a) přílohy tohoto nařízení,
2. kód KN 100630 se doplňuje o objemy uvedené v bodě b) přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost čtyři týdny po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 684/2006
ze dne 4. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 685/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 5. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 686/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 687/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 25. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 25. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 27,802 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 688/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se mění příloha III a XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o monitorování přenosných spongiformních encefalopatií a specifikovaného rizikového materiálu skotu ve Švédsku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro monitorování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
(2) Ve svém stanovisku ze dne 6. července 2000 dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že výskyt bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) u tuzemského skotu ve Švédsku je vysoce nepravděpodobný, nikoli však vyloučený.
Na základě tohoto stanoviska umožňuje nařízení (ES) č. 999/2001 Švédsku odchylku, pokud jde o přezkoumání pouze namátkového vzorku zdravého poraženého skotu, který byl narozen a odchován na jeho území.
Ve svém aktualizovaném stanovisku v červnu 2004 o geografickém riziku BSE ve Švédsku Evropský úřad pro bezpečnost potravin tento postoj podpořil a zařadil Švédsko do kategorie II GBR, tj. není pravděpodobné, že se domácí skot nakazí původcem BSE, ale není to vyloučeno.
Kromě toho by Švédsko mohlo využít odchylky umožňující za určitých podmínek použití páteře a míšních nervových uzlin skotu.
Švédsko však tuto odchylku neuplatnilo.
(3) Dne 3. března 2006 potvrdila referenční laboratoř Společenství pro TSE první případ BSE ve Švédsku.
Protože již není možné považovat výskyt BSE u místního skotu za nepravděpodobný, není vhodné, aby Švédsko nadále využívalo odchylky, pokud jde o monitorování zdravého poraženého skotu a věkovou hranici pro odstranění páteře skotu.
(4) Nařízení (ES) č. 999/2001 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy nařízení (ES) č. 999/2001 se mění takto:
a) v příloze III části I kapitoly A se zrušuje bod 2.3;
b) v příloze XI části A se druhý odstavec bodu 2 se nahrazuje tímto:
"Členské státy mohou požádat o tuto odchylku, přičemž předloží Komisi průkazné podkladové materiály ohledně písmene a), popřípadě b)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 689/2006
ze dne 4. května 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 3. května 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 30. června 2006 pro místa určení oblastí 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 1. do 2. května 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tuto oblast pozastaveno do 1. července 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 1. do 2. května 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 16,20 % množství požadovaných pro oblast 1. Afrika, 16,81 % množství požadovaných pro oblast 2. Asie, 18,36 % množství požadovaných pro oblast 3. východní Evropa a 14,54 % množství požadovaných pro oblast 4. západní Evropa.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 3. května 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 5. května 2006 pro oblasti určení 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa se pozastavuje do dne 1. července 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 690/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 691/2006
ze dne 4. května 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 28. dubna do 4. května 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 692/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 28. dubna do 4. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,20 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 693/2006
ze dne 4. května 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 2094/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 28. dubna do 4. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 2094/2005 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 51,39 EUR/t pro maximální celkové množství 1700 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 694/2006
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se mění seznamy úpadkových řízení, likvidačních řízení a správců podstaty v přílohách A, B a C nařízení (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení [1], a zejména na článek 45 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na podnět Slovenské republiky [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přílohy nařízení (ES) č. 1346/2000 uvádějí názvy používané ve vnitrostátních právních předpisech členských států pro řízení a správce podstaty, na něž se vztahuje uvedené nařízení. Příloha A uvedeného nařízení vyjmenovává úpadková řízení podle jeho čl. 2 písm. a). Příloha B uvedeného nařízení vyjmenovává likvidační řízení podle jeho čl. 2 písm. c) a příloha C uvedeného nařízení vyjmenovává správce podstaty podle jeho čl. 2 písm. b).
(2) Přílohy A, B a C nařízení (ES) č. 1346/2000 byly změněny aktem o přistoupení z roku 2003 tak, aby zahrnovaly úpadková řízení, likvidační řízení a správce podstaty nových členských států, a nařízením Rady (ES) č. 603/2005 [3], aby byly uvedené přílohy upraveny s ohledem na několik členských států.
(3) V souladu s článkem 45 nařízení (ES) č. 1346/2000 oznámila Francouzská republika dne 29. listopadu 2005 Komisi změny v seznamech obsažených v přílohách A a C uvedeného nařízení.
(4) V souladu s článkem 45 nařízení (ES) č. 1346/2000 oznámila Slovenská republika dne 6. března 2006 generálnímu sekretariátu Rady změny v seznamech obsažených v přílohách A, B a C uvedeného nařízení.
(5) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(6) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) Nařízení (ES) č. 1346/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1346/2000 se mění takto:
1. Příloha A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha B se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
3. Příloha C se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 695/2006
ze dne 5. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 397/2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Předchozí šetření
(1) Nařízením (ES) č. 397/2004 [2] (dále jen "konečné nařízení") uložila Rada konečné antidumpingové clo v sazbě 13,1 % na dovoz ložního prádla z bavlněných vláken, čistých nebo ve směsi s chemickými vlákny nebo lnem (kdy len není hlavní složkou), běleného, barveného nebo potištěného, pocházejícího z Pákistánu.
(2) Toto opatření bylo uloženo na základě dostupných dat, neboť z níže uvedených důvodů nebylo možné ověřit prostřednictvím inspekce na místě velmi nepravděpodobné číselné údaje, které šest společností vybraných do vzorku nahlásilo v antidumpingovém dotazníku.
Při ověřování druhé společnosti totiž obdržela Komise anonymní dopis s pohrůžkou smrti, adresovaný osobně úředníkům, kteří na ověřování pracovali.
S ohledem na výslovnou, osobní povahu tohoto dopisu Komise shledala, že nebyly splněny podmínky pro provádění inspekcí na místě a že tyto okolnosti vážným způsobem brání šetření.
V důsledku toho musely být inspekce na místě přerušeny.
(3) V období následujícím po uložení antidumpingových opatření obdržela Komise dostatečné informace svědčící o tom, že došlo ke změně bezpečnostních podmínek, tj. že byly odstraněny překážky bránící provádění inspekcí.
Za těchto okolností se Komise rozhodla zahájit prozatímní přezkum omezený na dumping a přezkoumat uložená opatření na základě údajů, které byly plně ověřeny a lépe odrážejí situaci pákistánských vývozců.
2. Zahájení
(4) Dne 3. srpna 2004 Komise po konzultaci s poradním výborem oznámila [3] zahájení z úřední moci částečného na dumping omezeného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření uložených konečným nařízením podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(5) Komise úředně oznámila zahájení řízení vyvážejícím výrobcům a dovozcům, kterých se týká, jakož i jejich sdružením, pákistánským orgánům a sdružením výrobců ve Společenství.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby písemně oznámily svá stanoviska a aby požádaly o slyšení ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
(6) Několik vyvážejících výrobců a Pakistan Bedwear Exporters Association, jedno z několika sdružení výrobců ložního prádla v Pákistánu, jakož i sdružení výrobců ve Společenství (EUROCOTON), které bylo žadatelem v původním šetření, písemně předložili svá stanoviska.
Všem stranám, které o to požádaly ve stanovené lhůtě a uvedly, že mají k vyslechnutí zvláštní důvody, byla příležitost k vyslechnutí poskytnuta.
3. Výběr vzorku
(7) Vzhledem k velkému počtu vyvážejících výrobců a dovozců zahrnutých do tohoto šetření bylo v oznámení o zahájení vyhlášeno, že se počítá s provedením výběru vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení.
(8) Aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí provést výběr vzorku, a aby mohla popřípadě výběr vzorku provést, byli vyvážející výrobci, dovozci a zástupci jednající jejich jménem vyzváni, aby se přihlásili do 15 dnů od data zveřejnění oznámení o zahájení a poskytli základní informace o své činnosti týkající se dotyčného výrobku, stanovené v oznámení o zahájení řízení.
Komise při výběru vývozců konzultovala též pákistánské orgány a sdružení výrobců/vývozců, které se přihlásilo.
(9) Po prozkoumání předložených informací bylo rozhodnuto, že výběr vzorku je třeba provést pouze v případě vývozců.
Ve stanovené lhůtě vyplnilo dotazník a poskytlo požadované informace celkem 110 společností.
11 z nich však dotyčný výrobek ani nevyrábělo, ani nevyváželo, a proto tyto společnosti nemohly být považovány za zúčastněné strany.
Jedna společnost navíc spolupracovala pouze částečně, protože neposkytla informace o objemech výroby.
Spolupracujícími bylo shledáno celkem 98 společností.
(10) Vzorek byl vybrán podle čl. 17 odst. 1 základního nařízení na základě největšího reprezentativního objemu vývozů, který bylo možno v době, která byla k dispozici, patřičně prošetřit.
(11) Komise informovala pákistánské orgány a sdružení výrobců/vývozců o svém úmyslu vybrat vzorek osmi společností představujících 31 % pákistánských vývozů do Společenství.
Pákistánské orgány a jedno sdružení vývozců však proti tomuto návrhu podali protest a požádali o zúžení vzorku na šest společností, tj. použití stejného vzorku jako v předchozím šetření.
(12) Podle čl. 17 odst. 1 základního nařízení nakonec Komise po této konzultaci rozhodla, že je v zájmu dosažení maximální možné reprezentativnosti vzorku vhodné zahrnout do vzorku osm společností, neboť i) to umožní pokrýt větší objem vývozů včetně vývozů společností prodávajících též na domácím trhu a ii) je možné provést ve stanovené lhůtě inspekce u všech těchto osmi společností.
4. Individuální přezkum
(13) Dvacet dvě společnosti, které nebyly vybrány do vzorku, předložily požadavek na stanovení individuálního dumpingového rozpětí.
Vzhledem k velkému počtu žádostí a objemu informací, které by bylo třeba prošetřit (mj. vzhledem k velkému množství typů výrobku), však bylo shledáno, že by takové individuální zjišťování znamenalo příliš velké zatížení ve smyslu čl. 17 odst.
3 a bránilo by včasnému ukončení šetření. Požadavkům na stanovení individuálních dumpingových rozpětí proto nebylo vyhověno.
5. Šetření
(14) Komise rozeslala dotazníky společnostem zahrnutým do vzorku.
Odpovědi na otázky v dotazníku došly od všech osmi vyvážejících výrobců zahrnutých do vzorku.
Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely tohoto šetření.
Vzhledem k mimořádným bezpečnostním omezením však bylo rozhodnuto neprovádět inspekce na místě v sídlech společností.
Místo toho proběhlo ověření předložených údajů ve třetí zemi, konkrétně ve Spojených arabských emirátech (dále jen "SAE"), s využitím spojení s ústředími prošetřovaných společností prostřednictvím komunikačních systémů.
Díky tomuto spojení mohli inspektoři bez jakéhokoli prodlení obdržet jakýkoli požadovaný dokument.
Byla provedena kontrola údajů poskytnutých těmito společnostmi:
Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Karáčí,
Al-Abid Silk Mills Ltd, Karáčí,
Yunus Textile Mills, Karáčí,
Chenab Limited, Faisalabad,
Nishat Mills Limited, Faisalabad,
Fairdeal Textiles (Pvt) Ltd, Karáčí,
Lucky Textile Mills, Karáčí,
Mohammad Farooq Textile Mills Ltd, Karáčí.
(15) Výrobní odvětví Společenství podotklo, že šetření mělo být ukončeno, neboť nedošlo ke změně bezpečnostní situace v Pákistánu.
Inspekce v SAE neměla tudíž proběhnout.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že informace získané během těchto inspekcí dostačovaly ke stanovení úrovně dumpingu.
K připomínkám vzneseným výrobním odvětvím Společenství bylo nicméně přihlédnuto při posuzování trvalého charakteru změněných okolností, jak je uvedeno v 64. bodě odůvodnění.
(16) Období šetření (dále jen "OŠ") trvalo od 1. dubna 2003 do 31. března 2004.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(17) Dotyčným výrobkem, kterého se týká prováděný přezkum, je stejný výrobek jako v případě původního šetření, tj. ložní prádlo z bavlněných vláken, čistých nebo ve směsi s umělými vlákny nebo lnem (kdy len není hlavní složkou), bělené, barvené nebo potištěné, pocházející z Pákistánu, v současné době zatříděné pod kódy KN ex63022100 (kódy TARIC 6302210081, 6302210089), ex63022290 (kód TARIC 6302229019), 63023100 (kód TARIC 6302310090) a ex63023290 (kód TARIC 6302329019) (dále jen "dotyčný výrobek").
Ložní prádlo zahrnuje prostěradla (napínací i normální), povlaky na přikrývky a polštáře, balené pro obchod odděleně nebo v soupravách.
(18) Tkaniny vyrobené z bavlněných vláken a používané pro výrobu ložního prádla se rozeznávají podle dvou dvojic čísel.
První dvojice udává počet (nebo hmotnost) přízí použitých pro osnovu a pro útek v uvedeném pořadí.
Druhá dvojice udává počet nití v osnově a útku v uvedeném pořadí na jeden cm nebo palec.
(19) Tkaniny se bělí, barví nebo potiskují.
Následně se stříhají a zpracovávají na normální prostěradla, napínací prostěradla, povlaky na přikrývky a povlaky na polštáře různých velikostí.
Konečný výrobek se pro obchod balí buď odděleně, nebo v soupravách.
(20) Bez ohledu na rozdílné typy výrobku co do různého způsobu tkaní, konečné úpravy tkaniny, obchodní úpravy, balení atd. tvoří pro účely tohoto šetření všechny jeden výrobek, protože mají tytéž fyzikální vlastnosti a v zásadě stejné použití.
(21) Tuto definici napadlo několik spolupracujících výrobců; nepředložili však žádné důkazy pro své požadavky, kterým proto nebylo vyhověno.
2. Obdobný výrobek
(22) Stejně jako v původním šetření bylo shledáno, že dotyčný výrobek a ložní prádlo vyráběné a prodávané na domácím trhu v Pákistánu mají stejné základní fyzikální vlastnosti, technické charakteristiky a použití. Proto se považují za obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
(23) Několik spolupracujících výrobců tvrdilo, že dotyčný výrobek a ložní prádlo prodávané na domácím trhu v Pákistánu jsou odlišné výrobky, neboť nemají stejné základní fyzikální vlastnosti, technické charakteristiky a použití.
Nepředložili však žádné důkazy pro své požadavky, kterým proto nebylo vyhověno.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(24) Běžná hodnota byla stanovena podle článku 2 základního nařízení.
Proto bylo nejprve pro každého vyvážejícího výrobce zahrnutého do vzorku stanoveno, zda je jeho celkový domácí prodej obdobného výrobku reprezentativní v porovnání s jeho celkovým vývozem dotyčného výrobku do Společenství. V souladu s čl.
2 odst. 2 první větou základního nařízení byl domácí prodej obdobného výrobku shledán reprezentativním u jedné ze společností zahrnutých do vzorku, neboť objem domácího prodeje této společnosti přesáhl 5 % celkového objemu vývozu do Společenství.
(25) Vedle uvedeného vývozce s reprezentativním domácím prodejem přesahujícím 5 % objemu vývozu do Společenství měli domácí prodej dotyčného výrobku ještě tři další vývozci zahrnutí do vzorku; jejich domácí prodej však představoval pouhých 2,2 %, 0,5 % respektive 0,2 % objemu vývozu dotyčného výrobku do Společenství.
Po pečlivém prozkoumání charakteristik domácího trhu a organizace prodeje dotčených společností byl nakonec přijat závěr, že tyto prodeje jsou zanedbatelné a nelze je považovat za reprezentativní ve smyslu čl. 2 odst.
(26) U vývozce s reprezentativním domácím prodejem bylo dále zkoumáno, zda jsou typy ložního prádla prodávané na domácím trhu totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
Domácí prodej každého jednotlivého typu výrobku byl považován za dostatečně reprezentativní, když objem prodeje tohoto typu výrobku nezávislým zákazníkům na domácím trhu v průběhu OŠ představoval minimálně 5 % objemu stejného a přímo srovnatelného typu výrobku prodávaného na vývoz do Společenství.
(27) Poté bylo zkoumáno, zda se domácí prodej společnosti uskutečnil v rámci běžného obchodního styku.
Pro ty typy výrobku, jejichž vážená průměrná cena byla rovná výrobním nákladům nebo vyšší, byla běžná hodnota stanovena na základě vážené průměrné ceny skutečně zaplacené za všechny domácí prodeje daného typu výrobku, bez ohledu na to, zda byly tyto prodeje ziskové či nikoli.
U těch typů výrobku, jejichž vážená průměrná cena byla nižší než výrobní náklady, bylo shledáno, že běžnou hodnotu je třeba stanovit podle čl. 2 odst.
(28) Společnost popřela, že se její prodej uskutečnil v rámci běžného obchodního styku, a tvrdila, že zbytky prodávané na domácím trhu nejsou srovnatelné s výrobky prodávanými na vývoz.
V průběhu šetření bylo zjištěno, že zbytky prodávané na domácím trhu představují neprodané ložní prádlo vyrobené původně na vývoz, a že jsou tedy s výrobky na vývoz srovnatelné.
Z tohoto důvodu se má za to, že domácí prodej společnosti je reprezentativní a je realizován v rámci běžného obchodního styku.
(29) Běžná hodnota byla vypočtena podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě výrobních nákladů vyvážených typů výrobku s připočtením přiměřené částky za prodejní, správní a režijní náklady (dále jen "dodatečné náklady") a za zisky.
(30) V této souvislosti společnost požadovala, aby dodatečné náklady byly stanoveny na základě všech obchodních operací, neboť vzhledem k velké rozmanitosti výrobku (společnost předložila informace o více než 500 různých typech výrobku) nelze spolehlivě určit, zda je konkrétní obchodní operace zisková, či nikoli.
Je skutečně pravda, že dotyčný výrobek je tvořen obrovskou škálou typů různých velikostí, vzorů, barev, látek atd.
Při stanovování výrobních nákladů pro jednotlivé typy výrobku se běžné metody rozdělení nákladů používané společností potýkaly s nedostatečnou přesností, která jednoznačně přesahovala rámec obtíží, jež se běžně vyskytují u složitých výrobků.
Bylo proto shledáno, že by dodatečné náklady a zisky použité při výpočtu běžné hodnoty měly být stanoveny na základě všech domácích prodejů dotyčného výrobku.
(31) Výrobní odvětví Společenství zpochybnilo přístup přijatý vůči této společnosti tvrzením, že ke stanovení procenta zisku realizovaného společností v rámci běžného obchodního styku by měly být použity pouze ziskové obchodní operace.
Tomuto požadavku nebylo vyhověno, neboť z důvodů uvedených ve 30. bodě odůvodnění nelze spolehlivě určit, zda je konkrétní jednotlivá obchodní operace zisková, či nikoli.
Navíc bylo zjištěno, že všechny obchodní operace byly uskutečněny v rámci běžného obchodního styku.
(32) Pro ostatních sedm vyvážejících výrobců zahrnutých ve vzorku musely být běžné hodnoty vypočteny podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení, neboť žádný z nich neměl reprezentativní domácí prodej. Pro všechny tyto vývozce byla proto běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů každého typu vyváženého do Společenství, upravených v případě potřeby, jak je dále vysvětleno ve 36. bodě odůvodnění, připočtením přiměřené částky za dodatečné náklady a za zisky. Dodatečné náklady a zisky nebylo možno stanovit podle čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení, neboť pouze jedna společnost měla reprezentativní domácí prodej. Nebylo je možno stanovit ani podle čl. 2 odst. 6 písm. b), neboť dotčení vývozci neměli reprezentativní prodej stejné obecné skupiny výrobků, uskutečněný v rámci běžného obchodního styku.
(33) Částka pro dodatečné náklady a zisky byla proto stanovena podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení na základě váženého průměru vynaložených dodatečných nákladů a zisků jediné společnosti s reprezentativním domácím prodejem a dvou společností s domácím prodejem představujícím 2,2 %, respektive 0,2 %. Ve skutečnosti bylo shledáno, že domácí prodej dvou posledně jmenovaných společností sice není reprezentativní pro účely použití domácích cen k výpočtu jejich vlastní běžné hodnoty, nicméně je dostatečný, aby bylo možno považovat s ním spojené dodatečné náklady a zisky za spolehlivé pro účely uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Dodatečné náklady a zisky třetí společnosti mající nereprezentativní prodej na domácím trhu a zmíněné ve 25. bodě odůvodnění nebyly zohledněny, neboť tato společnost vykázala z těchto prodejů těžkou ztrátu.
(34) Jedna společnost tvrdila, že by Komise měla při stanovování dodatečných nákladů pro ni použít čl. 2 odst.
6 písm. b) základního nařízení. Tvrdila, že by se měly použít dodatečné náklady pro všechny výrobky prodávané touto společností na domácím trhu, neboť tyto výrobky jsou obdobné dotyčnému výrobku a náleží do stejné obecné skupiny výrobků.
Tomuto požadavku nebylo vyhověno, neboť bylo shledáno, že výrobky, o nichž společnost tvrdila, že náleží do stejné obecné skupiny výrobků jako ložní prádlo, jsou ve skutečnosti převážně režnou tkaninou, tj. meziproduktem prodávaným průmyslovým uživatelům, a nikoli spotřebitelským výrobkem jako ložní prádlo.
(35) Společnost se dále přela, že i kdyby měl být uplatněn čl. 2 odst.
6 písm. c) základního nařízení, alespoň by měly být použity její vlastní dodatečné náklady a zisky. Dodala, že dodatečné náklady a zisky použité pro výpočet běžné hodnoty jsou do značné míry odvozeny od společnosti s odlišnou strukturou, srovnatelnou pravděpodobně s obchodním domem.
Je třeba upozornit, že prodej žádající společnosti je tvořen výrobky, které nepatří ani do stejné obecné skupiny výrobků, a jeho objem je navíc poměrně malý.
Proto není přiměřené použít dodatečné náklady a zisky stanovené na základě tak nevhodných údajů.
(36) Řada společností zahrnutých do vzorku zařadila do svých dodatečných nákladů položky, které měly být vykázány mezi výrobními náklady.
Proto byly tyto položky přerozděleny do výrobních nákladů. Podle čl.
2 odst. 5 základního nařízení se náklady obvykle počítají na základě záznamů vedených šetřenou stranou, pokud tyto záznamy odpovídají obecně uznávaným zásadám účetnictví dané země a pokud je prokázáno, že tyto záznamy přiměřeně odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem daného výrobku.
Kromě toho se zohlední rovněž doklady předložené pro řádné rozdělení nákladů, pokud se prokáže, že jde o tradiční rozdělení nákladů.
U pěti společností zahrnutých ve vzorku však bylo rozdělení nákladů v odpovědích na dotazníky provedeno ad hoc, pro účely šetření, a nebylo ho možno považovat za vhodné, neboť nebylo v souladu s auditovanou účetní závěrkou společností.
Byly proto provedeny úpravy, které přiblížily výrobní náklady auditované účetní závěrce dotčených společností.
(37) U těchto pěti společností byly stanoveny jednotlivé položky zahrnuté ve výrobních nákladech.
Byly stanoveny procentuální podíly dotyčného výrobku na celkovém obratu společnosti.
V závislosti na dostupných a ověřitelných informacích byly tyto procentuální sazby poté pro účely stanovení výrobních nákladů dotyčného výrobku uplatněny buď na hodnotu každé nákladové položky, nebo na celkové náklady vykázané v auditované účetní závěrce.
(38) U jedné společnosti byla provedena úprava uvedená v 37. bodě odůvodnění, aby se zohlednila existence velmi podstatného rozdílu mezi strukturou nákladů na ložní prádlo a na druhý významný výrobek prodávaný společností, kterým jsou příze.
Protože tato společnost uvedla v dotazníku ověřitelné údaje umožňující jednoznačnější rozdělení nákladů mezi tyto dvě skupiny výrobků, bylo možno upravit rozdělení na základě obratu a provést přiměřenější přiřazení výrobních nákladů.
(39) Výrobní odvětví Společenství zpochybnilo přístup přijatý vůči této společnosti tvrzením, že tato společnost nemá tradiční systém rozdělení nákladů.
Toto tvrzení však bylo zamítnuto, neboť rozdělení nákladů uvedené v 38. bodě odůvodnění nevychází z ad hoc rozdělení nákladů provedeného společností, ale z ověřených účetních údajů připravených společností v rámci její běžné činnosti.
(40) U jedné společnosti byla provedena ještě další úprava.
Tato společnost má výrobu rozdělenu do dvou výrobních závodů, ale ložní prádlo vyrábí pouze v jednom z nich.
Proto bylo shledáno vhodným vyjít pouze z údajů týkajících se závodu, v němž je vyráběno ložní prádlo.
(41) Několik dalších společností požadovalo další úpravy rozdělení nákladů provedeného institucemi Společenství.
Metoda rozdělení nákladů na základě obratu však neumožňuje uplatnit odlišnou speciální metodiku výlučně omezenou na několik nákladových položek, nelze-li prokázat, že je uplatnění takové odlišné speciální metodiky na těchto několik nákladových položek možné.
Protože tomu tak nebylo a protože informace a důkazy poskytnuté těmito společnostmi o jejich výrobních nákladech byly považovány za nespolehlivé, jak bylo uvedeno ve 32. bodě odůvodnění, nebylo uvedeným požadavkům vyhověno.
(42) U další společnosti byly výrobní náklady stanoveny snížením obratu o zisk a částku dodatečných nákladů stanovenou při inspekci na místě.
(43) U dvou zbývajících společností byly výrobní náklady shledány v zásadě spolehlivými, nicméně i přesto bylo potřeba provést určité opravy na základě informací získaných během inspekce na místě.
(44) Někteří z vyvážejících výrobců zahrnutých do vzorku tvrdili, že náklady na suroviny (zejména na režnou tkaninu), které vykázali ve výrobních nákladech, již zahrnují určité dodatečné náklady.
Vzhledem k tomu, že tyto společnosti nezajišťovaly celou výrobu samy a zadávaly některé fáze výroby externím firmám, soudily, že by tyto dodatečné náklady měly být z výrobních nákladů odečteny, aby se zabránilo jejich dvojímu započtení.
Nicméně by se mělo připomenout, že běžné hodnoty musely být vypočteny s použitím dodatečných nákladů a zisku jediné společnosti s reprezentativním domácím prodejem a dvou společností s domácím prodejem představujícím 2,2 %, respektive 0,2 % a že tito tři vývozci nakupovali převážnou většinu režné tkaniny sami.
Také by se mělo poznamenat, že součástí ceny každého nákupu surovin jsou určité dodatečné náklady, avšak ty představují náklady dodavatele a nikoli dodatečné náklady dotčeného vývozce.
Požadavku proto nebylo vyhověno.
2. Vývozní cena
(45) Sedm společností zahrnutých do vzorku vyváželo do Společenství vždy přímo nezávislým odběratelům. V souladu s čl.
2 odst. 8 základního nařízení byly proto jejich vývozní ceny stanoveny na základě cen, které tito nezávislí odběratelé ve Společenství skutečně zaplatili nebo měli zaplatit.
(46) Osmý vyvážející výrobce zahrnutý do vzorku měl ve Společenství dovozce, který s ním byl ve spojení.
Ceny těchto vývozů byly vypočteny na základě cen, za něž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, jak stanoví čl. 2 odst.
(47) Nicméně, jak požadovala řada společností, z dumpingových výpočtů byly vyjmuty vývozy prošlých zásob a prodeje zboží dodávaného leteckou poštou (na bázi cen CIF nebo C&F), protože tyto prodeje nebyly realizovány v rámci běžného obchodního styku.
Tyto prodeje představovaly zanedbatelný podíl (méně než 2 %) všech nahlášených vývozů.
(48) Tento přístup k prodeji zboží dodávaného leteckou poštou a k prodeji prošlých zásob zpochybnilo výrobní odvětví Společenství, které tvrdilo, že to, zda je prodej uskutečněn v rámci běžného obchodního styku, nelze stanovit podle způsobu dodání zboží a že by tyto prodeje měly být ve výpočtech zohledněny, představují-li v dotyčném odvětví dosti běžný jev.
Tomuto požadavku nebylo vyhověno, protože i když většina společností realizuje nějaké prodeje zboží dodávaného leteckou poštou a prodeje prošlých zásob, nelze tyto prodeje považovat za dosti běžný jev v tomto odvětví, neboť objemy zboží dodávaného leteckou poštou a objemy prodávaných prošlých zásob jsou nesmírně malé, jak je popsáno v 47. bodě odůvodnění výše.
3. Srovnání
(49) Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání běžných hodnot a vývozních cen, byly v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly u činitelů, které prokazatelně ovlivňují ceny a tím srovnatelnost cen. Náležité úpravy týkající se dovozních poplatků a nepřímých daní, slev a rabatů, dopravních, pojistných a manipulačních nákladů, nákladů na nakládku a vedlejších nákladů, nákladů spojených s úvěrem, provizemi, úrokovými sazbami a směnou měn byly uznány, byly-li přiměřené, přesné a podložené ověřenými důkazy.
Byla též provedena úprava týkající se obchodní úrovně, aby se zohlednila skutečnost, že byl domácí prodej realizován přímo s koncovými odběrateli, zatímco vývozy byly realizovány s obchodníky, maloobchodníky a distributory.
(50) Jeden vývozce napadl úpravu týkající se provizí a namítl, že obchodník, který je s ním ve spojení a o němž bylo shledáno, že zastává obdobnou funkci jako obchodní zástupce pracující na základě provize, byl ve skutečnosti pouhým prodloužením jeho vlastního vývozního oddělení a neuskutečňoval svou vlastní obchodní činnost.
Úprava byla potvrzena a požadavku nebylo vyhověno, neboť bylo shledáno, že obchodník, který je s dotčeným vývozcem ve spojení, ve skutečnosti uskutečňoval své vlastní obchodní aktivity (např. zařizoval a spravoval část systému kvót), které by nemohl vývozce uskutečňovat sám, a vynakládal v souvislosti s nimi značné výdaje.
Kromě toho obchodník, který je s dotčeným výrobcem ve spojení, využíval značné marže na své činnosti, které se vztahují k prodeji dotyčného výrobku do Společenství, podobající se provizi.
(51) Několik vývozců požadovalo další úpravy týkající se bankovních poplatků a nákladů spojených s úvěrem.
Tito vývozci tvrdili, že koncoví uživatelé na domácím trhu běžně používají jako platební prostředek kreditní karty.
U společností s domácími prodeji však šetření ukázalo, že prodeje koncovým uživatelům probíhají na základě hotovostních plateb.
Požadavku proto nebylo vyhověno.
(52) Jedna společnost požadovala úpravu týkající se zvýšení cen bavlny v průběhu OŠ.
K tomuto zvýšení však došlo v důsledku zvýšení cen na světových trzích, nešlo tedy o izolovaný jev týkající se pouze Pákistánu.
Zvýšení cen bavlny se týkalo maximálně tří měsíců z OŠ, zatímco prodej dotyčného výrobku probíhal po celé OŠ.
Navíc zvýšení cen bylo pouze dočasné, v důsledku kolísání cen na světových trzích, což je u tohoto typu suroviny běžný jev.
Tyto změny cen suroviny je třeba považovat za běžnou součást obchodních operací.
Navíc informace poskytnuté touto společností (nákupní ceny bavlny v Pákistánu od roku 1997 do roku 2005) vykazují klesající tendenci; nejvyšší ceny byly zaznamenány v roce 1997.
Dochází-li k významným výkyvům cen vstupů, lze to obvykle řešit provedením měsíčního nebo čtvrtletního srovnání běžné hodnoty a vývozních cen.
To však zde nebylo požadováno.
Požadavku proto nebylo vyhověno.
(53) Všechny společnosti žádaly úpravu podle čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení odpočtem poplatků. Žádostem o tuto úpravu bylo v původním šetření vyhověno s tím, že byl-li výrobek určen ke spotřebě v zemi vývozu, nese nárokované částky ve skutečnosti obdobný výrobek a v něm fyzicky obsažené materiály a že tyto částky byly za výrobky vyvezené do Společenství nahrazeny.
V tomto šetření bylo zjištěno, že pákistánskou vládou nahrazené částky daleko převyšují výši dovozních poplatků nebo nepřímých daní skutečně zaplacených společnostmi za materiál obsažený v dotyčném výrobku.
(54) Vývozci zahrnutí do vzorku argumentovali tím, že pákistánská vláda zavedla nový systém výpočtu těchto náhrad dovozních poplatků zaplacených vyvážejícími výrobci.
Tento nový systém využívá pro stanovení výše vyplácených náhrad zvláštní standardy.
(55) Nový systém byl zkoumán, aby se vyjasnilo, zda existuje přímá vazba mezi poplatkem zaplaceným vyvážejícími výrobci a materiálem fyzicky obsaženým v obdobném výrobku určeném ke spotřebě v zemi vývozu.
Tam, kde výrobci zahrnutí do vzorku mohli prokázat, že dovozní poplatky byly nahrazeny, instituce Společenství vyhověly požadavku na příslušnou úpravu běžné hodnoty s tím, že byl-li výrobek určen ke spotřebě v zemi vývozu, nese nárokované částky ve skutečnosti obdobný výrobek a v něm fyzicky obsažené materiály a že tyto částky byly za výrobky vyvezené do Společenství nahrazeny.
4. Dumpingová rozpětí
(56) Pro vyvážející výrobce zahrnuté do vzorku byla podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení stanovena individuální dumpingová rozpětí na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty s váženou průměrnou vývozní cenou.
(57) Dumpingová rozpětí vyjádřená procentem z čisté ceny s dodáním na hranice Společenství před proclením byla stanovena takto:
Yunus Textile Mills, Karáčí _BAR_ 8,5 % _BAR_
Lucky Textile Mills, Karáčí _BAR_ 7,2 % _BAR_
Nishat Mills Limited, Faisalabad _BAR_ 6,1 % _BAR_
Chenab Limited, Faisalabad _BAR_ 5,7 % _BAR_
Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 5,6 % _BAR_
Al-Abid Silk Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 3,9 % _BAR_
Mohammad Farooq Textile Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 3,5 % _BAR_
Fairdeal Textiles (Pvt) Ltd, Karáčí _BAR_ 1,3 % _BAR_
(58) V souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení byl vyvozen závěr, že dumpingové rozpětí pro Fairdeal Textiles (Pvt) Ltd je na úrovni de minimis, neboť je nižší než 2 %.
(59) Pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku bylo dumpingové rozpětí stanoveno v souladu s čl. 9 odst.
6 základního nařízení na základě váženého průměrného dumpingového rozpětí společností zahrnutých do vzorku. Toto vážené průměrné dumpingové rozpětí, vyjádřené procentem z čisté ceny s dodáním na hranice Společenství před proclením, činilo 5,8 %.
(60) Několik spolupracujících vývozců nezahrnutých do vzorku tvrdilo, že jsou diskriminováni, když jim nebylo přiznáno minimální clo namísto váženého průměrného cla společností zahrnutých ve vzorku.
V tomto případě se zdůrazňuje, že do vzorku bylo vybráno v souladu s ustanoveními článku 17 základního nařízení osm vývozců.
Zjištění učiněná na základě údajů dodaných těmito vývozci jsou považována za reprezentativní pro odvětví výroby ložního prádla v Pákistánu.
Pokud jde o clo uplatňované na vývozce nezahrnuté ve vzorku, bylo by uplatnění nejnižšího cla stanoveného pro jednoho z vývozců zahrnutých ve vzorku namísto váženého průměrného cla, které je jednoznačně reprezentativnější pro odvětví jako celek, v jednoznačném rozporu se smyslem provádění výběru vzorku. V každém případě čl.
9 odst. 6 základního nařízení stanoví, že antidumpingové clo uložené na dovoz vývozcům, kteří se přihlásili, ale kteří nebyli zahrnuti do vzorku, nesmí být vyšší než vážené průměrné rozpětí dumpingu, které bylo zjištěno u stran tvořících vzorek, a používání váženého průměrného rozpětí je v institucích Společenství tradičním přístupem.
Na základě výše uvedených skutečností nebylo tomuto požadavku vyhověno.
(61) Aby mohlo být stanoveno zbytkové dumpingové rozpětí, byla nejprve stanovena úroveň spolupráce.
Srovnání mezi údaji Eurostatu o dovozech z Pákistánu a odpověďmi společností zahrnutých do vzorku ukázalo, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 %).
Proto, a vzhledem k tomu, že nebyly žádné známky toho, že by se zbývající společnosti dopouštěly dumpingu na nižší úrovni, bylo shledáno vhodným stanovit dumpingové rozpětí pro zbývající společnosti, které nespolupracovaly na šetření, na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí stanoveného mezi společnostmi zahrnutými do vzorku.
Tento přístup je v souladu s tradičním přístupem institucí Společenství a byl též shledán nezbytným k tomu, aby společnosti byly motivovány spolupracovat.
Proto bylo zbytkové dumpingové rozpětí spočteno na 8,5 %.
(62) Řada společností, které byly považovány za nespolupracující, tvrdila, že se opravdu ve stanoveném termínu přihlásila do vzorku buď prostřednictvím svého příslušného sdružení, nebo přímo Komisi.
Tyto společnosti byly vyzvány, aby poskytly důkazy, že se skutečně přihlásily v požadovaném termínu.
Žádná z těchto společností nebyla schopna předložit dostatečné důkazy, kterými by podepřela své požadavky, jimž proto nebylo vyhověno.
5. Trvalý charakter změněných okolností
(63) V tomto šetření bylo cílem přezkumu podložit závěry ověřenými údaji, což bylo v zásadě umožněno změnou bezpečnostní situace.
Neexistují žádné známky toho, že by nová zjištění, ověřená na místě, neměla být trvalého charakteru.
(64) Je však třeba připomenout, že vzhledem k některým přetrvávajícím bezpečnostním omezením proběhly inspekce ve SAE.
I přes snahy vynaložené spolupracujícími vyvážejícími výrobci není inspekce prováděná ve třetí zemi v souladu s běžnou praxí, neboť inspektoři Komise neměli neomezený přímý přístup k účetním záznamům a účetním systémům vývozců.
I když jsou tedy zjištění dostatečně spolehlivým podkladem pro provedení úpravy výše antidumpingových cel, instituce Společenství mohou z vlastního podnětu nebo na žádost zúčastněných stran provést přezkum upravených antidumpingových cel, pokud by dostupné informační zdroje nasvědčovaly změně nebo jiné nepřesnosti zjištění ověřených ve třetí zemi.
6. Závěr
(65) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by měla být současná antidumpingová opatření uložená na dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Pákistánu změněna tak, aby odrazila nově zjištěná dumpingová rozpětí.
9 odst. 4 základního nařízení by cla neměla být vyšší než stanovené dumpingové rozpětí a měla by být nižší než toto rozpětí, pokud takové menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
Vzhledem ke skutečnosti, že tento prozatímní přezkum je omezen pouze na přezkoumání dumpingu, neměla by být uložená cla vyšší než úrovně újmy zjištěné v původním šetření.
(67) Jak bylo uvedeno ve 134. bodě odůvodnění konečného nařízení, původní dumpingové rozpětí bylo nižší než stanovená konečná úroveň pro odstranění újmy, a proto bylo konečné antidumpingové clo založeno na nižším dumpingovém rozpětí, jmenovitě 13,1 %.
Jelikož jsou dumpingová rozpětí zjištěná tímto prozatímním přezkumem stále nižší než rozpětí pro odstranění újmy, upravená antidumpingová cla by měla být založena na těchto nižších dumpingových rozpětích.
(68) Cla by proto měla být stanovena na úrovni zjištěných dumpingových rozpětí, s výjimkou jediné společnosti, pro kterou bylo zjištěno dumpingové rozpětí na úrovni de minimis, jak je stanoveno v 58. bodě odůvodnění:
a)Pro vývozce zahrnuté do vzorku
Yunus Textile Mills, Karáčí _BAR_ 8,5 % _BAR_
Lucky Textile Mills, Karáčí _BAR_ 7,2 % _BAR_
Nishat Mills Limited, Faisalabad _BAR_ 6,1 % _BAR_
Chenab Limited, Faisalabad _BAR_ 5,7 % _BAR_
Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 5,6 % _BAR_
Al-Abid Silk Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 3,9 % _BAR_
Mohammad Farooq Textile Mills Ltd, Karáčí _BAR_ 3,5 % _BAR_
Fairdeal Textiles (Pvt) Ltd, Karáčí _BAR_ 0 % _BAR_
b)Pro spolupracující vývozce nezahrnuté do vzorku _BAR_ 5,8 % _BAR_
c)Pro všechny ostatní společnosti _BAR_ 8,5 % _BAR_
(69) Všem dotčeným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti, na jejichž základě je zamýšleno doporučit změnu stávajících opatření, a byla jim poskytnuta možnost zaujmout k nim stanovisko.
Stanoviska byla obdržena a v případě potřeby zohledněna.
Všem dotčeným stranám byla též poskytnuta lhůta na předložení stanovisek po poskytnutí informací.
(70) Aby byla zaručena rovnost zacházení mezi případnými novými vývozci a spolupracujícími společnostmi nezahrnutými do vzorku uvedeného v příloze tohoto nařízení, mělo by být přijato ustanovení, které zajistí, aby se na případné nové vývozce, kteří by jinak měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení, vztahovalo clo ve výši váženého průměru cel uložených posledně jmenovaným spolupracujícím společnostem.
(71) Jeden pákistánský vyvážející výrobce předložil nabídku cenového závazku.
Ložního prádla však existují stovky různých typů výrobků, jejichž některé charakteristiky nelze při dovozu snadno rozeznat.
Tím je prakticky nemožné stanovit smysluplnou minimální dovozní cenu pro každý typ výrobku, která by mohla být náležitě sledována Komisí a kontrolována celními úřady členských států.
Za těchto okolností bylo usouzeno, že cenový závazek je nepoužitelný a nemůže být přijat.
D. DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(72) Provedený přezkum nemá vliv na datum, k němuž podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení pozbude konečné nařízení platnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 397/2004 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Konečná sazba antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením a která se uplatňuje na výrobky vyráběné následujícími společnostmi, se stanoví takto:
Výrobce _BAR_ Sazba cla v % _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Yunus Textile Mills H-23/1, Landhi Industrial Area Karáčí _BAR_ 8,5 _BAR_ A698 _BAR_
Lucky Textile Mills L-8, Block 21, F. B Area Karáčí _BAR_ 7,2 _BAR_ A699 _BAR_
Nishat Mills Limited Nishatabad Faisalabad _BAR_ 6,1 _BAR_ A700 _BAR_
Chenab Limited Nishatabad Faisalabad _BAR_ 5,7 _BAR_ A701 _BAR_
Gul Ahmed Textile Mills Ltd Plot No. HT/3A, Landhi Industrial Area Landhi Karáčí _BAR_ 5,6 _BAR_ A702 _BAR_
Al-Abid Silk Mills Ltd A-39, S.I.T.E., Manghopir Road Karáčí _BAR_ 3,9 _BAR_ A704 _BAR_
Mohammad Farooq Textile Mills Ltd 1st floor, Finlay House, I.I Chundrigar Road Karáčí _BAR_ 3,5 _BAR_ A703 _BAR_
Fairdeal Textiles (Pvt) Ltd A/15-D, Binoria Chowk, S.I.T.E. Karáčí _BAR_ 0 _BAR_ A705 _BAR_
Výrobci uvedení v příloze _BAR_ 5,8 _BAR_ A706 _BAR_
Jiné společnosti _BAR_ 8,5 _BAR_ A999" _BAR_
2. Příloha tohoto nařízení se připojuje jako příloha k nařízení (ES) č. 397/2004.
3. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Poskytne-li jakýkoli nový vyvážející výrobce Komisi dostatek důkazů, že:
- v období od 1. dubna 2003 do 31. března 2004 nevyvážel do Společenství výrobek popsaný v odstavci 1,
- není ve spojení s jakýmkoli z vývozců nebo výrobců, kteří podléhají opatřením uloženým tímto nařízením, a
- po skončení období šetření skutečně vyvezl do Společenství dotyčný výrobek, na nějž se vztahují opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt do Společenství podstatné množství tohoto výrobku,
může Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem pozměnit odstavec 2 doplněním nového vyvážejícího výrobce ke společnostem, na něž se vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 5,8 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 696/2006
ze dne 5. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 697/2006
ze dne 5. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Belgií a Lucemburskem v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2771/1999 Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup.
Belgie a Lucembursko by proto měly být přidány na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Belgie
- Česká republika
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Itálie
- Irsko
- Lotyšsko
- Lucembursko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 698/2006
ze dne 5. května 2006,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 530/1999 s ohledem na hodnocení kvality strukturální statistiky nákladů práce a výdělků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce [1], a zejména na čl. 11 bod iv) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 530/1999 bylo provedeno nařízením Komise (ES) č. 452/2000 [2] a (ES) č. 72/2002 [3], která vymezují obsah a kritéria hodnocení zprávy o kvalitě, která se má předkládat Evropské komisi (Eurostatu) po každém sledovaném období.
(2) Informace poskytnuté ve zprávě o kvalitě se musejí týkat určitých proměnných.
Tyto proměnné jsou vymezeny v nařízení Komise (ES) č. 1726/1999 [4] a v nařízení Komise (ES) č.
(3) V důsledku změn nařízení (ES) č. 1726/1999 a (ES) č.
1916/2000 nařízeními (ES) č. 1737/2005 a (ES) č.
1738/2005 je třeba provést změny opatření týkajících se hodnocení kvality v souvislosti se strukturální statistikou výdělků a nákladů práce. V zájmu jasnosti a za účelem snížení zátěže vnitrostátních statistických úřadů je rovněž třeba harmonizovat hodnocení kvality statistiky nákladů práce a výdělků.
(4) Nařízení (ES) č. 452/2000 a (ES) č. 72/2002 by proto měla být nahrazena tímto nařízením.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obsah a kritéria hodnocení zprávy o kvalitě uvedené v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 530/1999 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Proměnné uvedené v příloze tohoto nařízení jsou vymezeny v přílohách I a II nařízení (ES) č. 1726/1999 a přílohách I a II nařízení (ES) č. 1916/2000.
2. Dodávají se informace stanovené v příloze s výjimkou odchylek obsažených v právních předpisech Společenství týkajících se strukturální statistiky výdělků a nákladů práce, šetření o pracovních silách, strukturální statistiky podnikání a národních účtů.
Článek 2
Zpráva o kvalitě se předává Eurostatu nejpozději 24 měsíců po skončení sledovaného období, za které byly údaje shromážděny, není-li v příloze stanoveno jinak.
Článek 3
Zrušují se nařízení (ES) č. 452/2000 a nařízení (ES) č. 72/2002.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 699/2006
ze dne 5. května 2006,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2092/91, pokud jde o podmínky přístupu drůbeže do venkovních výběhů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na druhou odrážku článku 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle zásad ekologického způsobu produkce by hospodářská zvířata měla mít přístup do venkovních výběhů nebo na pastviny, kdykoli to klimatické podmínky umožňují.
(2) Stávající pravidla ekologické produkce stanoví výjimku z této zásady pro savce v případech, kdy předpisy Společenství nebo členských států ohledně specifických veterinárních otázek zabraňují přístupu těchto zvířat do venkovních prostor.
Žádná výjimka však není stanovena pro ekologicky chovanou drůbež.
(3) Vzhledem k současným obavám ohledně šíření influenzy ptáků je nezbytné zohlednit preventivní opatření, která mohou vyžadovat, aby byla drůbež držena v uzavřeném prostoru.
V případech, kdy omezení, která zahrnují i veterinární omezení, jež byla přijata na základě práva Společenství k ochraně veřejného zdraví a zdraví zvířat, zabraňují přístupu drůbeže do venkovních výběhů nebo na pastviny, je v zájmu koherence a jasnosti a za účelem zajištění kontinuity ekologického chovu drůbeže také nezbytné, aby bylo producentům umožněno chovat svou drůbež v uzavřených prostorách, aniž by došlo ke ztrátě jejího ekologického statusu.
(4) Omezení přístupu do venkovních výběhů pro drůbež, která využívá stálý přístup do venkovních prostor, může ohrozit její dobré životní podmínky.
K omezení negativních dopadů takových opatření by zvířata měla mít stálý přístup k dostatečnému množství objemového krmiva a vhodné prostředky k přijímání krmiva, škrábání a smývání prachu podle svých potřeb.
(5) Nařízení (EHS) č. 2092/91 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Vzhledem ke skutečnosti, že uvedená omezení se již v některých členských státech uplatňují, existuje naléhavá potřeba přijmout opatření stanovená tímto nařízením.
Toto nařízení by proto mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V části B přílohy I nařízení (EHS) č. 2092/91 se doplňuje nový bod 8.4.7, který zní:
"8.4.7. V případech, kdy omezení, která zahrnují i veterinární omezení, jež jsou přijata na základě práva Společenství k ochraně veřejného zdraví a zdraví zvířat, zabraňují přístupu drůbeže do venkovních výběhů nebo tento přístup omezují, může být odchylně od ustanovení v bodech 8.4.2 a 8.4.5 drůbež držena v uzavřených prostorách.
Je-li drůbež držena v uzavřených prostorách, musí mít stálý přístup k dostatečnému množství objemového krmiva a vhodné prostředky k zajištění etologických potřeb.
Komise posoudí uplatňování tohoto odstavce, zejména s ohledem na požadavky dobrých životních podmínek zvířat, do 15. října 2006."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 700/2006
ze dne 25. dubna 2006,
kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 3690/93 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musejí být obsaženy v licencích k rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 3690/93 [2] je založeno na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3], které bylo nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [4]. Odkazy a ustanovení obsažené v nařízení (ES) č. 3690/93 již nejsou v souladu s uvedeným novým nařízením, které zavádí nová pravidla ke správě rybolovné kapacity prostřednictvím licencí k rybolovu.
(2) Ustanovení čl. 22 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 opravňují Komisi, aby stanovila prováděcí pravidla ke správě rybolovné kapacity a licencí k rybolovu.
(3) Komise přijala dne 3. srpna 2005 nařízení (ES) č. 1281/2005 o správě licencí k rybolovu a nejnutnějších údajích, které musejí být v licencích k rybolovu obsaženy [5], které se má použít ode dne zrušení nařízení (ES) č. 3690/93.
(4) Nařízení (ES) č. 3690/93 by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zrušuje se nařízení (ES) č. 3690/93.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na nařízení (ES) č. 1281/2005 v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 701/2006
ze dne 25. dubna 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2494/95, pokud jde o časový rozsah zjišťování cen harmonizovaného indexu spotřebitelských cen
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na čl. 4 třetí pododstavec a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2], vyžadované podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Harmonizované indexy spotřebitelských cen (dále jen "HISC") jsou harmonizované údaje o inflaci vyžadované Komisí a Evropskou centrální bankou pro výkon jejich funkcí podle článku 121 Smlouvy.
Účelem HISC je usnadnit mezinárodní srovnání inflace spotřebitelských cen.
Slouží jako důležité ukazatele pro řízení měnové politiky.
(2) Podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vyhotovit v rámci provádění tohoto nařízení HISC počínající indexem za leden 1997.
(3) Podle článku 3 nařízení (ES) č. 2494/95 má být HISC založen na cenách zboží a služeb, které je možné pořídit na ekonomickém území členských států za účelem přímého uspokojení spotřebitelské poptávky.
(4) Nařízení (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [3], definovalo rozsah HISC jako výrobky a služby zahrnuté v peněžních výdajích domácností na konečnou spotřebu vynaložených mimo jiné na ekonomickém území členského státu v jednom nebo v obou srovnávaných obdobích.
(5) Článek 8 nařízení Komise (ES) č. 1749/96 vyžaduje, aby byl HISC sestaven na základě cílových výběrů zjišťování, které obsahují dostatečný počet cen v rámci jednotlivých elementárních agregací, aby se zohlednily variace cenového vývoje v obyvatelstvu.
(6) Rozdíly v obdobích zjišťování cen mohou vést ke značným rozdílům v odhadované změně ceny za srovnávané období.
(7) K zajištění toho, že výsledné HISC budou splňovat požadavky srovnatelnosti, spolehlivosti a průkaznosti, které jsou uvedeny v čl. 4 třetím pododstavci a čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95, je proto potřebný harmonizovaný přístup s ohledem na časový rozsah HISC.
(8) Vypracovávání indexu spotřebitelských cen měnové unie (ISCMU) a evropského indexu spotřebitelských cen (EISC) vyžaduje harmonizovanou koncepci časového rozsahu zjišťování cen HISC.
To by však nemělo vylučovat vydávání předběžných HISC nebo rychlých odhadů HISC průměrné změny cen na základě části informací o cenách, které byly zjištěny v měsíci, na který se běžný index vztahuje.
(9) Nařízení Komise (ES) č. 1921/2001 ze dne 28. září 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro revize harmonizovaného indexu spotřebitelských cen, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2602/2000 [4], stanoví, že změnami systému harmonizovaných pravidel nevzniká potřeba revize, ale v případě potřeby by měly být provedeny odhady vlivu roční míry změny HISC.
(10) V souladu s článkem 3 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství [5], byl konzultován Výbor pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit minimální standardy pro období zjišťování cen s cílem zlepšit srovnatelnost, spolehlivost a průkaznost HISC.
Článek 2
Reprezentativnost
HISC je statistika výběrového zjišťování, která představuje průměrnou změnu cen mezi kalendářním měsícem běžného indexu a obdobím, se kterým je porovnávána.
Článek 3
Minimální standardy pro zjišťování cen
1. Zjišťování cen probíhá během období alespoň jednoho pracovního týdne v polovině nebo přibližně v polovině kalendářního měsíce, ke kterému se daný index vztahuje.
2. U výrobků, o kterých je známo, že u nich obvykle dochází k prudkým a nepravidelným změnám cen v rámci měsíce, probíhá zjišťování cen déle než jeden pracovní týden.
Toto pravidlo se vztahuje především na tyto výrobky:
a) energetické výrobky a
b) čerstvé potraviny, jako je ovoce a zelenina.
Článek 4
Provedení
Toto nařízení se provede do prosince 2007 a nabývá účinku indexem za leden 2008.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 702/2006
ze dne 8. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 703/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1845/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob české intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1845/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 31185 tun kukuřice na vnitřním trhu ze zásob české intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství kukuřice uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 131185 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1845/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1845/2005 se mění takto:
V článku 1 se slova "31185 tun" nahrazují slovy "131185 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 704/2006
ze dne 8. května 2006
o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991 (od 1. července 2006 do 30. června 2007)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace vyžaduje, aby Společenství otevřelo roční dovozní kvótu pro 53000 tun zmrazeného hovězího masa kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991 (pořadové číslo 09.4003).
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro kvótový rok 2006/07, který začíná dne 1. července 2006.
(2) Správa kvóty pro rok 2005/06 probíhala v souladu s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 715/2005 ze dne 12. května 2005 o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991 (od 1. července 2005 do 30. června 2006) [2].
Uvedené nařízení zavedlo metodu správy založenou na kritériu objemu dovozu, které zajišťuje, že kvóta se přidělí profesionálním hospodářským subjektům schopným dovážet hovězí maso bez nekalé spekulace.
(3) Zkušenosti získané z uplatňování uvedené metody ukazují, že dochází k pozitivním výsledkům, a proto je třeba zachovat tutéž metodu správy pro kvótové období od 1. července 2006 do 30. června 2007.
(4) S ohledem na blížící se vstup v platnost smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, aniž by byl dotčen článek 39 uvedené smlouvy, a v zájmu umožnění hospodářským subjektům uvedených zemí využít této kvóty ode dne jejich přistoupení by kvótové období mělo být rozděleno na dvě podobdobí a množství dostupné v rámci této kvóty by mělo být rozloženo do těchto období s ohledem na tradiční skladbu obchodu mezi Společenstvím a dodavatelskými zeměmi v rámci této kvóty.
(5) Je třeba stanovit referenční období pro způsobilé dovozy, které je dostatečně dlouhé k tomu, aby umožnilo rozpoznat reprezentativní údaje o objemu, a také dostatečně aktuální k tomu, aby odráželo nejnovější vývoj v obchodě.
(6) Z důvodů kontroly by se žádosti o dovozní práva měly předkládat v členských státech, kde je hospodářský subjekt zapsán v národním rejstříku pro účely DPH.
(7) Aby se zamezilo spekulaci, měla by být pro každého žadatele v rámci kvóty stanovena jistota ve spojení s dovozními právy.
(8) S cílem zajistit, aby každý hospodářský subjekt požádal o dovozní licenci pro všechna přidělená dovozní práva, je třeba stanovit, že tato povinnost představuje zásadní požadavek ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [3].
(9) Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4] a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [5] by se měla vztahovat na dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení, s výhradou případných odchylek.
(10) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007 se otevírá celní kvóta v celkové výši 53000 tun, vyjádřená v hmotnosti vykostěného masa, pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991.
Číslo nařízení celní kvóty je 09.4003.
2. Valorické clo společného celního sazebníku uplatňované v rámci kvóty uvedené v odstavci 1 činí 20 %.
3. Množství uvedené v odstavci 1 je rozděleno takto:
a) 37000 tun pro období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006;
b) 16000 tun pro období od 1. ledna 2007 do 30. června 2007.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení:
a) 100 kilogramů nevykostěného masa odpovídá 77 kilogramům vykostěného masa;
b) "zmrazeným masem" se rozumí maso, které je zmrazené a při vstupu na celní území Společenství má vnitřní teplotu – 12 °C nebo nižší.
Článek 3
1. Hospodářský subjekt Společenství může požádat o dovozní práva na základě referenčního množství, kterým jsou množství hovězího masa kódů KN 0201, 0202, 02061095 nebo 02062991, které dovezl nebo které bylo dovezeno jménem hospodářského subjektu na základě odpovídajících celních ustanovení mezi 1. květnem 2005 a 30. dubnem 2006.
S výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost dnem 1. ledna 2007 mohou hospodářské subjekty uvedených zemí požádat o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro druhé podobdobí této kvóty podle čl. 1 odst. 3 písm. b), a to na základě dovozů v tomto období a produktů uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce.
2. Společnost, která vznikla fúzí společností, z nichž každá měla referenční dovozy, může tyto referenční dovozy použít jako základ své žádosti.
3. K žádosti o dovozní práva se přiloží doklad o dovezeném zboží uvedený v odstavci 1, a to ve formě řádně potvrzeného vyhotovení celního prohlášení o propuštění do volného oběhu, které se předá příjemci.
Hospodářské subjekty, které předložily uvedený doklad spolu se svou žádostí o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro první podobdobí této kvóty podle čl. 1 odst. 3 písm. a), jsou nicméně osvobozeni od povinnosti poskytnout takový doklad v případě žádostí o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro druhé podobdobí této kvóty podle čl. 1 odst. 3 písm. b).
Článek 4
1. Žádost o dovozní práva musí být doručena příslušnému orgánu v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán v registru plátců DPH:
a) nejpozději do 13:00 hodin bruselského času druhý pátek po dni vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie v případě žádostí týkajících se podobdobí uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. a);
b) nejpozději do 13:00 hodin bruselského času dne 12. ledna 2007 v případě žádostí týkajících se podobdobí uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. b).
Všechna množství uvedená jako referenční množství ve smyslu článku 3 představují dovozní práva, na která se podává žádost.
2. Po ověření předložené dokumentace sdělí členské státy Komisi do třetího pátku po ukončení příslušných období pro podávání žádostí podle odstavce 1 seznam žadatelů o dovozní práva v rámci kvóty podle článku 1, a to včetně jejich jmen a adres a množství masa, které přichází v úvahu a bylo dovezeno během dotyčného referenčního období.
3. Sdělení údajů uvedených v odstavci 2 včetně sdělení "bezpředmětné" se zasílají faxem nebo elektronickou poštou za použití formulářů uvedených v příloze I.
Článek 5
Komise co nejdříve rozhodne, v jakém rozsahu lze přidělit dovozní práva v rámci kvóty podle čl. 1 odst. 1. Pokud jsou požadovaná dovozní práva vyšší než dostupná množství uvedená v čl. 1 odst. 1, stanoví Komise koeficient přidělení.
Článek 6
1. Aby byla žádost o dovozní práva přípustná, musí k ní být přiložena jistota ve výši 6 EUR za 100 kilogramů ekvivalentu vykostěného masa.
2. Pokud v důsledku použití koeficientu přidělení uvedeného v článku 5 dojde k tomu, že je přiděleno méně dovozních práv, než o kolik bylo požádáno, bude složená jistota v poměrné výši bez prodlení uvolněna.
3. Žádost o jednu nebo více dovozních licencí v celkové výši přidělených dovozních práv představuje zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 7
1. Dovoz přidělených množství je podmíněn předložením jedné nebo více dovozních licencí.
2. Žádosti o licence mohou být podány výhradně v členském státě, ve kterém žadatel získal dovozní práva v rámci kvóty podle čl. 1 odst. 1.
Každé vystavení dovozní licence vede k odpovídajícímu snížení získaných dovozních práv.
3. Žádosti o licence a licence musí obsahovat:
a) v kolonce 16 jednu z těchto skupin kódů KN:
- 02021000, 020220,
- 020230, 02062991;
b) v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 8
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95.
2. Podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se ze všech dovezených množství přesahujících výši uvedenou na dovozní licenci vybere plné clo podle společného celního sazebníku použitelné v den přijetí celního prohlášení o propuštění do volného oběhu.
3. Žádná dovozní licence není platná po 30. červnu 2007.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 705/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 22/2006 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej cukru na trhu Společenství ze zásob intervenčních agentur Belgie, České republiky, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovenska a Švédska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství stanovená v současnosti pro další prodej v nařízení Komise (ES) č. 22/2006 [2] odrážejí situaci intervenčních zásob ke dni 31. prosince 2005.
Od té doby přijaly intervenční agentury některých z uvedených členských států a také Německa a Slovinska značná množství cukru.
(2) Tato množství by měla být zahrnuta v nabídce na prodej prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
(3) Nařízení (ES) č. 22/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (ES) č. 22/2006 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 22/2006 ze dne 9. ledna 2006 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej cukru na trhu Společenství ze zásob intervenčních agentur Belgie, České republiky, Německa, Španělska, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska a Švédska".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Intervenční agentury Belgie, České republiky, Německa, Španělska, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska a Švédska uvedou ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení do prodeje na vnitřním trhu Společenství celkem 1493136,672 tun cukru přijatého k intervenci a nabízeného k prodeji na vnitřním trhu.
Dotčené členské státy a příslušná množství jsou stanoveny v příloze I."
3. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Nařízení Komise (ES) č. 706/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1702/2003, pokud jde o dobu, po kterou mohou členské státy vydávat oprávnění s omezenou dobou platnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 a čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1592/2002 bylo provedeno nařízením Komise (ES) č. 1702/2003 ze dne 24. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací [2].
(2) Čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1702/2003 stanoví, že odchylně od bodu 21.A.159 jeho přílohy mohou členské státy do 28. září 2005 vydávat oprávnění s omezenou dobou platnosti.
(3) Čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 1702/2003 stanoví, že Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen "agentura") včas vyhodnotí důsledky tohoto nařízení pro dobu platnosti oprávnění s cílem předložit stanovisko Komisi včetně možných návrhů na změny tohoto nařízení.
(4) Agentura provedla toto vyhodnocení a dospěla k závěru, že je třeba stanovit novou lhůtu, aby členské státy mohly přizpůsobit své vnitrostátní právní předpisy systému oprávnění s neomezenou dobou platnosti.
(5) Ustanovení o vyhodnocení ze strany agentury již ztratilo své opodstatnění a mělo by být zrušeno.
(6) Nařízení (ES) č. 1702/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou založena na stanovisku agentury v souladu s čl. 12 odst. 2 písm. b) a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002.
(8) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného na základě článku 54 nařízení (ES) č. 1592/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 se mění takto:
a) v odstavci 2 se datum " 28. září 2005" nahrazuje datem " 28. září 2007";
b) odstavec 5 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 707/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2042/2003, pokud jde o oprávnění s omezenou dobou platnosti a přílohy I a III
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 a čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1592/2002 bylo provedeno nařízením Komise (ES) č. 2042/2003 ze dne 20. listopadu 2003 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů [2] a rovněž nařízením (ES) č. 1702/2003 ze dne 24. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací [3].
(2) Čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 2042/2003 stanoví, že členské státy mohou do 28. září 2005 vydávat oprávnění, která se týkají přílohy II a přílohy IV, s omezenou dobou platnosti.
(3) Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen "agentura") provedla vyhodnocení důsledků ustanovení tohoto nařízení pro dobu platnosti oprávnění a dospěla k závěru, že je třeba stanovit novou lhůtu, aby členské státy mohly přizpůsobit své vnitrostátní právní předpisy systému oprávnění s neomezenou dobou platnosti.
(4) Výsledky závěrů šetření dřívějších nehod týkajících se bezpečnosti stárnoucích letadel a palivových nádrží zdůrazňují nutnost brát v úvahu nové či upravené předpisy pro údržbu zveřejněné držitelem typového osvědčení a provádět pravidelné revize programu údržby.
(5) Je třeba upřesnit, že personál oprávněný k vydávání osvědčení by měl být do 24 hodin schopen předložit průkaz způsobilosti jako důkaz o své kvalifikaci, pokud jej o to požádá oprávněná osoba.
(6) Nařízení (ES) č. 2042/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená za tímto účelem v této směrnici jsou založena na stanoviscích Evropské agentury pro bezpečnost letectví v souladu s čl. 12 odst. 2 písm. b) a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002.
(8) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného na základě čl. 54 odst. 3 nařízení (ES) č. 1592/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice (ES) č. 2042/2003 se mění takto:
1. V čl. 7 odst. 4 se datum " 28. září 2005" nahrazuje datem " 28. září 2007".
2. Do odstavce M.A.302 v příloze I se vkládají následující písmena f) a g):
"f) Program údržby musí podléhat pravidelným revizím a v případě nutnosti musí být pozměněn.
Účelem těchto revizí je zajistit, aby program zůstával platný i vzhledem k provozním zkušenostem a byly přitom brány v úvahu nové a/nebo upravené předpisy pro údržbu zveřejněné držitelem typového osvědčení.
g) Program údržby musí odrážet příslušné závazné požadavky zmíněné v dokumentech vyhotovených držitelem typového osvědčení za účelem souladu s částí 21A.61."
3. Do přílohy III se vkládá nový odstavec, který zní:
"66.A.55 Důkaz o kvalifikaci
Personál oprávněný k vydávání osvědčení musí být do 24 hodin schopen předložit průkaz způsobilosti jako důkaz o své kvalifikaci, pokud jej o to požádá oprávněná osoba."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 708/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1725/2003, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002, pokud jde o mezinárodní účetní standard (IAS) 21 a Výklad 7 Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1725/2003 [2] byly přijaty některé mezinárodní standardy a výklady, které existovaly ke dni 14. září 2002.
(2) Dne 24. listopadu 2005 zveřejnil Výbor pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) Výklad 7 IFRIC pod názvem Uplatnění metody přepracování a znovuvykázání podle IAS 29 Vykazování v hyperinflačních ekonomikách, dále jen "IFRIC 7".
IFRIC 7 objasňuje požadavky podle IAS 29 Vykazování v hyperinflačních ekonomikách, jež se týkají otázek, které vznesly podniky ohledně nového sestavování účetních závěrek podle IAS 29 v prvním roce poté, co zjistí existenci hyperinflace v ekonomice své používané měny.
(3) Dne 15. prosince 2005 vydala Rada pro mezinárodní účetní standardy (IASB) přepracovaný IAS 21 Dopady změn směnných kurzů cizích měn – Čistá investice do zahraniční jednotky, aby objasnila jeho požadavky týkající se investice subjektu do zahraničních jednotek.
Podniky vznesly obavy týkající se úvěrů, které tvoří součást investice podniku do zahraniční jednotky, jelikož IAS 21 stanovil požadavek, aby úvěry byly vykazovány v měně používané podnikem nebo zahraniční jednotkou tak, aby mohly být v oddíle vlastní kapitál konsolidovaných účetních závěrek rozlišeny rozdíly, které vyplývají ze směnných kurzů.
V praxi však mohou být úvěry vykazovány v jiné (třetí) měně.
IASB dospěla k závěru, že nezamýšlela takové omezení uložit, a proto vydala tuto změnu, aby umožnila vykazování úvěru v třetí měně.
(4) Konzultace s technickými odborníky v této oblasti potvrzuje, že IFRIC 7 a změna IAS 21 splňují kritéria pro přijetí stanovená v článku 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1606/2002.
(5) Nařízení (ES) č. 1725/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro účetnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1725/2003 se mění takto:
1. Vkládá se Výklad 7 Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) Uplatnění metody přepracování a znovuvykázání podle IAS 29 Vykazování v hyperinflačních ekonomikách, jak je uveden v příloze tohoto nařízení;
2. Mezinárodní účetní standard (IAS) 21 se mění v souladu se změnou IAS 21 Dopady změn směnných kurzů cizích měn – Čistá investice do zahraniční jednotky, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Podniky budou používat IFRIC 7 stanovený v příloze tohoto nařízení nejpozději od prvního dne finančního roku 2006 s výjimkou podniků, jejichž první den finančního roku spadá na leden nebo únor. Tyto podniky budou používat IFRIC 7 nejpozději od prvního dne finančního roku 2007.
2. Podniky začnou uplatňovat změny IAS 21 stanovené v příloze tohoto nařízení nejpozději od prvního dne finančního roku 2006.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 709/2006
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 9. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 665/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 665/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 665/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 710/2006
ze dne 8. května 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (rajčata)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 230/2006 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro rajčata ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro rajčata podané po 8. květnu 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro rajčata podle článku 1 nařízení (ES) č. 230/2006, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 8. květnu a před 16. květnem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 711/2006
ze dne 20. března 2006
o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o změně a doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2658/87 [1] zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura") a stanovilo smluvní celní sazby společného celního sazebníku.
(2) Rada rozhodnutím 2006/333/ES ze dne 20. března 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2] schválila uvedenou dohodu jménem Společenství s cílem uzavřít jednání zahájená v souladu s článkem XXIV.6 GATT 1994.
(3) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto mělo být odpovídající způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
a) v části druhé "Celní sazebník" se sazby cla mění v souladu s písmenem a) přílohy tohoto nařízení;
b) v oddíle III části třetí v příloze 7 "Celní kvóty WTO, jež mají být otevřeny příslušnými orgány Společenství," se mění cla a doplňují objemy za podmínek uvedených v písmenu b) přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 712/2006
ze dne 10. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 713/2006
ze dne 10. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1695/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1695/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 1700000 tun pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit francouzské intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 97250 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1695/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1695/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1797250 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 714/2006
ze dne 10. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1164/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob polské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1164/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 155197 tun kukuřice na vnitřním trhu ze zásob polské intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství kukuřice uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 246437 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1164/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1164/2005 se mění takto:
1. V článku 1 se slova "155197 tun" nahrazují slovy "246437 tun";
2. v názvu přílohy se slova "155197 tun" nahrazují slovy "246437 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 715/2006
ze dne 10. května 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. května 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce června 2006 pro množství 10283,529 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 716/2006
ze dne 5. května 2006
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V prosinci 1993 byla nařízením Rady (ES) č. 3386/93 [2] uložena konečná antidumpingová opatření vztahující se na dovoz přepálené (slinuté) magnézie ("PM" nebo "dotčený výrobek") pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") (dále jen "původní šetření").
Tato opatření měla podobu minimální dovozní ceny.
(2) Tato opatření byla v únoru 2000 na základě přezkumu před pozbytím platnosti zachována nařízením Rady (ES) č. 360/2000 [3].
(3) Na základě prozatímního přezkumu Rada nařízením (ES) č. 986/2003 [4] změnila formu platných antidumpingových opatření: zachovala minimální cenu, ale vztáhla ji na konkrétní podmínky a ve všech ostatních případech uložila valorické clo 63,3 %.
2. Žádost o přezkum
(4) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti antidumpingových opatření uplatnitelných na dovoz PM z ČLR [5] obdržely útvary Komise v listopadu 2004 žádost o přezkum těchto opatření v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(5) Žádost byla předložena společností Eurométaux jménem výrobců ve Společenství (dále jen "žádající výrobci"), jejichž celkový objem výroby PM představuje významnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby Společenství.
(6) Žádost vycházela z předpokladu, že po skončení platnosti opatření existuje pravděpodobnost přetrvávání nebo obnovení dumpingu a újmy výrobnímu odvětví Společenství.
Po konzultaci s poradním výborem byl vyvozen závěr, že existují dostatečné důvody pro zahájení nového přezkumu, a Komise zahájila šetření [6] v souladu s čl. 11 odst.
3. Šetření
(7) Útvary Komise oficiálně informovaly žádající výrobce ve Společenství, ostatní výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce v ČLR (dále jen "čínští vývozci"), dovozce, obchodníky, uživatele a jejich sdružení, o kterých je známo, že se jich záležitost týká, jakož i zástupce vlády vyvážející země o zahájení nového přezkumu.
(8) Útvary Komise zaslaly dotazník všem těmto stranám a všem ostatním subjektům, které se ohlásily v termínu uvedeném v oznámení o zahájení řízení.
(9) Útvary Komise rovněž poskytly přímo dotčeným stranám možnost sdělit písemně své stanovisko a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(10) Vzhledem ke zjevně velkému počtu vyvážejících výrobců v ČLR a dovozců dotčeného výrobku bylo v oznámení o zahájení řízení vyhlášeno, že se počítá s provedením výběru vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení.
Aby útvary Komise mohly rozhodnout, zda bude zapotřebí provést výběr vzorku, a aby mohly popřípadě výběr vzorku provést, rozeslaly formuláře, ve kterých požadovaly od každého dotčeného vyvážejícího výrobce a dovozce konkrétní informace o průměrném objemu prodeje a cenách.
Útvary Komise neobdržely odpověď od žádného vyvážejícího výrobce a pouze tři odpovědi od dovozců.
Proto bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není zapotřebí provést.
(11) Kromě toho byly dotazníky zaslány výrobcům v potenciálních srovnatelných zemích, jmenovitě Brazílii, Kanadě a Turecku, kteří byli útvarům Komise známi.
(12) Dotazník vyplnili všichni žádající výrobci ve Společenství.
Z čínských vyvážejících výrobců a dovozců neodpověděl nikdo.
Nicméně dva dovozci sdělili písemně své stanovisko.
Jeden uživatel zodpověděl část dotazníku.
(13) Útvary Komise si opatřily a ověřily veškeré informace, které považovaly za nezbytné pro účely stanovení rizika přetrvávání a obnovení dumpingu a újmy a stanovení zájmu Společenství.
V prostorách následujících společností byly provedeny inspekce na místě:
a) žádající výrobci ve Společenství:
- Grecian Magnesite SA, Atény, Řecko,
- Magnesitas Navarras, S.A., Pamplona, Španělsko,
- Slovenské magnezitové závody a.s., Jelšava, Slovensko;
b) výrobce ve srovnatelné zemi:
- Kümaş Kütahya Manyezit Işletmeleri Pazarlama A.Ş., Kütahya, Turecko.
4. Období šetření
(14) Šetření, které se týkalo přetrvávání nebo obnovení dumpingu, proběhlo v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004.
Přezkum tendencí důležitých pro posouzení pravděpodobnosti přetrvávání nebo obnovení újmy probíhal v období od 1. ledna 2000 až do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(15) Dotčeným výrobkem je stejný výrobek jako v předchozích šetřeních, která vedla k uložení platných opatření, tj. přírodní přepálená magnézie pocházející z ČLR a zatříděná pod kód KN 25199030.
(16) PM se získává z magnezitu, tj. v přírodě se vyskytujícího uhličitanu hořečnatého.
K výrobě PM musí být uhličitan hořečnatý vytěžen, rozdrcen, roztříděn a pak pražen v pecích při teplotách od 1500 do 2000 °C. Takto získaná PM obsahuje 80 až 98 % oxidu hořečnatého (MgO).
Hlavními příměsemi obsaženými v PM jsou oxid křemičitý (SiO2), oxid železitý (Fe2O3), oxid hlinitý (Al2O3), oxid vápenatý (CaO) a oxid boritý (B2O3).
PM se používá především při žáruvzdorné průmyslové výrobě žáruvzdorných odlévaných a neodlévaných výrobků.
I když existují různé typy dotčeného výrobku, např. s různým obsahem MgO, není mezi nimi významný rozdíl, pokud jde o podstatné chemické a fyzikální vlastnosti a použití, a jsou vzájemně zaměnitelné.
Pro účely tohoto šetření se proto, stejně jako v předchozím šetření, považují za jediný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(17) Tento přezkum potvrdil zjištění z předchozích šetření, totiž že výrobky vyvážené z ČLR a výrobky vyráběné a prodávané na domácím trhu v ČLR a též výrobky vyráběné a prodávané výrobci ve Společenství na trhu Společenství a výrobcem ve srovnatelné zemi na domácím trhu srovnatelné země mají stejné podstatné fyzikální a chemické vlastnosti a použití, a jsou proto považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁVÁNÍ DUMPINGU
(18) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by pozbytí platnosti opatření vedlo k přetrvání dumpingu.
1. Předběžné poznámky
(19) Vzhledem k tomu, že nespolupracoval žádný z čínských vyvážejících výrobců ani žádný dovozce ve Společenství, muselo toto šetření vyjít z informací, které měly útvary Komise k dispozici z jiných zdrojů.
V tomto ohledu a v souladu s ustanoveními článku 18 základního nařízení byly ke stanovení dovážených množství a dovozních cen použity údaje Eurostatu k příslušnému osmimístnému kódu KN, ověřené u jiných zdrojů.
(20) Na základě údajů Eurostatu bylo zjištěno, že v průběhu období šetření bylo z ČLR do Společenství dovezeno 369079 tun PM, což představuje přibližně 40 % spotřeby Společenství.
(21) V průběhu období šetření předchozího přezkumu před pozbytím platnosti dosáhl objem dovozu PM z ČLR do Společenství 260967 tun, což představovalo 54 % spotřeby Společenství.
(22) Je třeba říci, že vzhledem k rozšíření Společenství na 25 členských států nejsou objemy vývozu a podíly na vývozním trhu z předchozího a současného přezkumu před pozbytím platnosti přímo srovnatelné.
2. Dumping dovozu v průběhu období šetření
11 odst. 9 základního nařízení použily útvary Komise stejné postupy jako při předchozím šetření.
Je vhodné připomenout, že v předchozím šetření bylo zjištěno dumpingové rozpětí okolo 50 %.
Srovnatelná země
(24) Při stanovení běžné hodnoty se bral ohled na skutečnost, že v rámci tohoto šetření by běžná hodnota dovozu z ČLR měla být založena na údajích týkajících se třetí země s tržním hospodářstvím v souladu s čl. 2 odst.
7 písm. a) základního nařízení. V oznámení o zahájení šetření bylo za vhodnou třetí zemi s tržním hospodářstvím označeno Turecko.
Dovozce, který není ve spojení, uvedl, že Turecko není vhodné z toho důvodu, že v Turecku je obtížnější přístup k surovinám než v ČLR, neboť turecké doly na magnezit nemají přírodní výhody čínských dolů, takže náklady na těžbu a zpracování jsou v Turecku vyšší než v čínských dolech.
Stejný výrobce rovněž uvedl, že domácí turecký trh je příliš malý, aby mohl být srovnáván s čínským trhem.
Navrhl, že by vhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím byla Brazílie nebo Kanada.
(25) Útvary Komise zkoumaly, zda Turecko, které bylo použito jako třetí země s tržním hospodářstvím již při předcházejícím šetření, stále představuje vhodnou volbu.
Zjistily především, že nejméně tři turecké společnosti vyrábějí a prodávají PM ve významném množství v Turecku a že si konkurují mezi sebou navzájem a s dovozem z dalších zemí.
Otázka snadnějšího přístupu k surovinám v ČLR než v Turecku byla zkoumána již při prvním šetření a žádný nový důkaz vedoucí k závěru, že Turecko není vhodnou třetí zemí s tržním hospodářstvím, nebyl předložen.
Pokud by bylo dokázáno, že tyto rozdíly existují, mohly by být zohledněny ve formě příslušných úprav.
Jeden turecký výrobce přislíbil spolupráci.
(26) Návrh využít jako možnou srovnatelnou zemi Brazílii a Kanadu byl také zvažován a byly rozeslány antidumpingové dotazníky všem známým výrobcům PM v těchto zemích.
Nepřišly však žádné odpovědi, a proto útvary Komise neměly k dispozici žádné informace o prodejních cenách a výrobních nákladech PM v Kanadě a Brazílii.
Následkem toho nebylo možné dále uvažovat o využití Brazílie a Kanady jako srovnatelných zemí.
(27) Z těchto důvodů byl vyvozen závěr, že Turecko je vhodnou srovnatelnou zemí pro účely stanovení běžné hodnoty.
Běžná hodnota
2 odst. 4 základního nařízení bylo nejdříve zjišťováno, zda byl domácí prodej uskutečněný tureckým výrobcem v rámci běžného obchodního styku dostatečný.
Vzhledem k tomu, že objem rentabilních transakcí přesahoval 80 % a vážená průměrná cena byla vyšší než výrobní náklady s připočtením částky za prodejní, správní a režijní náklady, byla běžná hodnota stanovena na základě vážených průměrných cen skutečně zaplacených za dotčený výrobek na domácím tureckém trhu.
V souladu s článkem 18 základního nařízení a vzhledem k tomu, že čínští vývozci nespolupracovali, byla použita vážená průměrná prodejní cena tureckého výrobce, neboť nebyly k dispozici žádné informace o typech výrobku dovážených z ČLR do Společenství ani žádné informace, které by naznačovaly, že se sortiment čínských výrobků vyvážených do Společenství podstatným způsobem odlišuje od sortimentu domácího prodeje v Turecku.
Vývozní cena
(29) Vzhledem k tomu, že čínští výrobci nespolupracovali, musela být vývozní cena stanovena na základě dostupných údajů, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
Pro účely stanovení vývozní ceny bylo rozhodnuto vycházet z údajů Eurostatu.
Úrovně takto získaných průměrných cen byly potvrzeny informacemi sdělenými jediným spolupracujícím uživatelem.
Srovnání
(30) Vážená průměrná běžná hodnota a vážená průměrná vývozní cena PM byly srovnávány v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení na úrovni ceny ze závodu.
(31) Aby mohlo být provedeno spravedlivé srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, byly v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení zohledněny rozdíly v činitelích, které mohou ovlivnit srovnatelnost cen. Byly proto provedeny úpravy v případě nákladů na pozemní i lodní dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů.
(32) Při předchozím šetření bylo uznáno, že přístup k surovinám je v ČLR jednodušší než v Turecku.
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy informace svědčící o změně těchto okolností, byla provedena úprava za účelem zohlednění rozdílu mezi těžebními sazbami v těchto dvou zemích.
Byla uplatněna stejná úprava běžné hodnoty jako při předchozím šetření, tj. snížení běžné hodnoty o částku odpovídající 20 % nákladů na těžbu zjištěných u spolupracujícího tureckého výrobce.
(33) Dále bylo stejně jako při předchozích šetřeních zjišťováno, zda je čínská surovina čistší než turecká surovina.
Vzhledem k nedostatku předložených informací svědčících o změně těchto okolností byla za účelem zohlednění tohoto rozdílu provedena úprava odpovídající 25 % výrobních nákladů zjištěných u spolupracujícího tureckého výrobce.
Dumpingové rozpětí
(34) Při srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byl zjištěn dumping, přičemž dumpingové rozpětí se rovnalo rozdílu, o který byla takto stanovená běžná hodnota vyšší než vývozní cena do Společenství.
Takto zjištěné dumpingové rozpětí vyjádřené v procentech dovozní ceny CIF na hranice Společenství dosahovalo přibližně 35 %.
3. Vývoj dovozu, pokud by byla opatření zrušena
Předběžné poznámky
(35) Vedle analýzy existence dumpingu v průběhu období šetření byla zkoumána též pravděpodobnost přetrvávání dumpingu.
Vzhledem k tomu, že nespolupracoval žádný z čínských vyvážejících výrobců a že bylo k dispozici málo veřejně přístupných informací o čínském odvětví PM, jsou níže uvedené závěry založeny převážně na dostupných údajích, jmenovitě informacích o průzkumu trhu předložených žádajícími výrobci nebo zjištěných během šetření a považovaných za spolehlivé, společně s údaji Eurostatu, japonských obchodních statistik a amerického Census Bureau.
Čínské výrobní kapacity
(36) Podle obsahu žádosti o přezkum před pozbytím platnosti mají čínští výrobci značné volné výrobní kapacity, neboť vlastní největší zásoby magnezitové rudy na světě, odhadované na 1300 milionů tun.
Celková kapacita výroby dotčeného výrobku v ČLR se odhaduje na 3,5 milionu tun ročně, přičemž čínská domácí spotřeba se odhaduje přibližně na 1,2 až 1,5 milionu tun a vývoz přibližně na 1 milion tun ročně.
To znamená, že čínští vývozci by mohli čínskou výrobu ještě rychle zvýšit.
Ceny čínského vývozu do Společenství
(37) Podle údajů Eurostatu poklesla vývozní cena čínské PM do Společenství od roku 2000 do období šetření, tj. v době, kdy byla v platnosti opatření, o 10 %.
Průměrná vývozní cena PM se nicméně udržela nad uloženou minimální dovozní cenou.
Vývoz do třetích zemí
(38) Japonsko a USA patřily k hlavním trhům, na které Čína v průběhu posuzovaného období PM vyvážela.
(39) Od roku 2000 do období šetření poklesly ceny čínského vývozu do Japonska přibližně o 7 %, z 20054 jenů za tunu na 19513 jenů za tunu, zatímco množství se udrželo ve stejném období na stabilní úrovni kolem 270000 tun.
Vývozní ceny do Japonska vyjádřené v eurech činily v roce 2000 202 EUR za tunu a během období šetření 145 EUR za tunu.
(40) I když byly vývozní ceny do Japonska pořád vyšší než vývozní ceny do ES, na konci posuzovaného období měly k vývozním cenám do ES mnohem blíže než na jeho začátku.
Proto se v průběhu posuzovaného období zvýšila atraktivita vývozu do ES pro čínské vývozce oproti vývozu do Japonska a čínští vývozci měli zájem vyvážet do ES větší objemy.
(41) Ceny čínského vývozu do USA od roku 2000 do období šetření výrazně vzrostly, ze 129 USD za tunu na 208 USD za tunu v průběhu období šetření, což odpovídá 140 EUR za tunu, resp. 167 EUR za tunu.
(42) V souvislosti s tímto obrovským nárůstem vývozních cen do USA je třeba říci, že v průběhu posuzovaného období všichni američtí výrobci přírodní PM postupně ukončili svou činnost a trh USA ovládl dovoz PM z ČLR.
Dovoz z ČLR představoval v období šetření přibližně 82 % spotřeby přepálené magnézie v USA.
(43) Vzhledem k relativně vysokým cenám, a zejména k vyšší cenové úrovni vývozu do USA než do ES, se americký trh mohl stát pro čínské vývozce PM v průběhu posuzovaného období atraktivnějším.
Nicméně od počátku posuzovaného období do období šetření nedošlo k nárůstu celkového množství PM vyváženého do USA, které se udrželo přibližně na úrovni 340000 tun za rok.
Nezdá se proto pravděpodobné, že by čínští vývozci v nejbližší budoucnosti ještě podstatně zvýšili objem svého vývozu PM do USA.
(44) V každém případě je vzhledem ke značným volným kapacitám výrobců v ČLR nepravděpodobné, že by třetí země dokázaly absorbovat zvýšení čínského vývozu.
Pokud by tedy bylo umožněno, aby opatření pozbyla platnosti, znamenalo by to pro čínské vývozce pohnutku ke zvýšení vývozu do Společenství.
Pravděpodobný vývoj čínských vývozů do Společenství
(45) Vzhledem k tomu, že při šetření nespolupracoval žádný čínský vyvážející výrobce, vycházela analýza vývoje čínského vývozu do Společenství v souladu s článkem 18 základního nařízení z dostupných údajů.
(46) Tendence pozorované v průběhu posuzovaného období ukazují velké roční výkyvy v průměrných objemech a jednotkových cenách čínského vývozu do Společenství.
(47) Pokud jde o ceny, ty, jak již bylo uvedeno výše, poklesly v průběhu posuzovaného období celkově o 10 %, ale v posledních letech posuzovaného období, jmenovitě v letech 2001 až 2004, došlo k výraznému poklesu (– 24 %).
(48) Pokud jde o objemy, bylo již uvedeno výše, že by čínští vývozci měli, vzhledem k dostupným volným kapacitám a omezeným možnostem zvýšit vývoz do třetích zemí, zájem dále zvýšit objem svého vývozu do EU.
Navíc i když celkově došlo za posuzované období k nárůstu o 6 %, v posledních letech posuzovaného období byl nárůst skutečně značný (+ 36 % v období 2001–2004).
(49) Jelikož nic nenasvědčuje tomu, že by tendence pozorované v posledních letech posuzovaného období neměly pokračovat, je z dostupných údajů patrné, že pravděpodobně dojde k dalšímu poklesu cen a dalšímu nárůstu objemu.
Je pravděpodobné, že by tento očekávaný další nárůst čínského vývozu do ES byl na úkor výrobního odvětví Společenství, jinými slovy za ceny na úrovni nebo dokonce pod úrovní současných dumpingových cen, s cílem získat podíl na trhu.
(50) Dále je třeba zdůraznit, že, jak je popsáno v 73. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 360/2000, ceny a množství čínského vývozu jsou v současné době ovlivněny licenčním systémem pro vývoz zavedeným čínskými orgány, takže pokud by byl tento systém zrušen, byli by čínští vývozci schopni zvýšit objem svého vývozu a snížit vývozní cenu.
Závěr ohledně pravděpodobnosti přetrvávání dumpingu
(51) Šetření ukázalo, že čínští výrobci pokračovali v průběhu období šetření v podstatné míře ve svých dumpingových praktikách.
Vzhledem ke značným volným výrobním kapacitám Číny a možnosti, že se ES stalo pro čínské vývozce v porovnání s jinými trhy atraktivnějším trhem, než jakým bylo v minulosti, je silně pravděpodobné, že by dumping po zrušení platných opatření přetrvával přinejmenším na podobné úrovni jako dříve.
Kromě toho existuje pravděpodobnost, že by po zrušení platných opatření podstatně vzrostl objem dumpingového dovozu a poklesla jeho cena.
D. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(52) V průběhu období šetření bylo ve Společenství pět výrobců přepálené magnézie. Šetřením bylo zjištěno, že tři žádající a plně spolupracující výrobci ve Společenství představují přibližně 55 % výroby PM ve Společenství, a tvoří tedy výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(53) Jeden výrobce nespolupracoval, ale zároveň šetření neodmítl.
Ukázalo se, že jde o zcela integrovaného výrobce, jehož výroba PM je určena výlučně pro jeho vnitřní spotřebu.
(54) Komisi byl znám ještě jeden výrobce, který byl kontaktován v rámci tohoto řízení.
Tato společnost podnět k zahájení šetření nepodpořila, ale ani neodmítla.
E. VYMEZENÍ PŘÍSLUŠNÉHO TRHU SPOLEČENSTVÍ
(55) Aby mohlo být určeno, zda výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu, a aby mohla být stanovena spotřeba a jednotlivé hospodářské ukazatele situace výrobního odvětví Společenství, bylo zkoumáno, zda a do jaké míry je třeba při analýze přihlédnout k navazujícímu použití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Společenství.
(56) PM používají její výrobci sami při výrobě žáruvzdorných výrobků, nebo ji prodávají třetí straně, která s nimi může nebo nemusí být ve spojení.
(57) Pro účely tohoto šetření bylo stanoveno, že je-li výstup dodáván k dalšímu zpracování společnostem z téže skupiny společností, jde o tzv. "interní použití".
Při interním použití je prodej nebo převod nákladů uskutečněn za převodní cenu, nikoli za cenu odpovídající podmínkám na trhu, nebo je prodej či převod nákladů uskutečňován pro společnost, která nemá možnost svobodného výběru dodavatele.
Proto bylo třeba interní použití analyzovat na úrovni vyrobeného množství a podílu na celkovém prodeji.
Všechny ostatní situace byly považovány za prodej na volném trhu.
(58) Rozlišení mezi interním a volným trhem je pro analýzu újmy důležité, neboť výrobky určené pro interní použití nejsou vystaveny přímé hospodářské soutěži s dovozem.
Naproti tomu výrobky určené pro prodej na volném trhu vstupují do přímé hospodářské soutěže s dovozem dotčeného výrobku.
(59) V zájmu získání co nejúplnějšího obrázku o situaci ve výrobním odvětví Společenství byly obstarány a analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s PM a následně bylo určeno, zda je výroba určena pro interní použití, nebo pro volný trh.
(60) Na základě šetření bylo zjištěno, že některé hospodářské ukazatele týkající se výrobního odvětví Společenství lze zkoumat za celou činnost, tj. za prodej pro interní použití i pro volný trh.
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, peněžní tok, investice, schopnost zvýšit kapitál, zásoby, zaměstnanost, náklady práce a produktivita skutečně závisejí na celé činnosti bez ohledu na to, zda je produkt předáván k dalšímu internímu zpracování v rámci skupiny společností, nebo zda je prodáván na volném trhu.
(61) Ostatní hospodářské ukazatele týkající se výrobního odvětví Společenství byly analyzovány a vyhodnocovány ve vztahu k situaci panující na volném trhu, zejména tam, kde existují měřitelné tržní podmínky a kde jsou obchodní operace prováděny za normálních tržních podmínek umožňujících svobodný výběr dodavatele: objem prodeje a prodejní ceny na trhu Společenství, objem vývozu a vývozní ceny.
V tomto ohledu byly spotřeba, podíly na trhu, růst a ziskovost a návratnost investic stanoveny na základě prodejů na volném trhu.
F. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba na trhu Společenství
(62) Spotřeba Společenství byla stanovena na základě součtu objemu prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Společenství ve Společenství (vyjma interní použití), dovozu z ČLR a dovozu z dalších třetích zemí.
(63) Na tomto základě se v průběhu posuzovaného období zvýšila spotřeba Společenství o 32 %, z 693145 tun v roce 2000 na 911672 tun v období šetření.
Tento vývoj byl částečně důsledkem zotavení ocelářského průmyslu.
Tabulka 1 – Spotřeba Společenství
Zdroj: EUROSTAT, ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník a údaje o trhu poskytnuté žádajícími výrobci.
Spotřeba Společenství _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Volný trh (v tunách) _BAR_ 693145 _BAR_ 792575 _BAR_ 701723 _BAR_ 817678 _BAR_ 911672 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 114 _BAR_ 101 _BAR_ 118 _BAR_ 132 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 14 _BAR_ –13 _BAR_ 17 _BAR_ 14 _BAR_
(64) K doplnění poskytnutých informací o spotřebě Společenství na volném trhu byla na základě ověřených dotazníků vyplněných výrobním odvětvím Společenství a údajů o trhu poskytnutých žádajícími výrobci vypočtena rovněž spotřeba pro interní použití.
Bylo zjištěno, že spotřeba pro interní použití vzrostla v posuzovaném období o 12 %.
Tabulka 2 – Interní použití
Interní použití _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Množství (v tunách) _BAR_ 394191 _BAR_ 399839 _BAR_ 404773 _BAR_ 417495 _BAR_ 442131 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 103 _BAR_ 106 _BAR_ 112 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 6 _BAR_
2. Dovoz z ČLR
Objem a podíl na trhu
(65) Objem dovozu z ČLR nesledoval stejnou tendenci jako spotřeba Společenství.
Nejprve v období 2000–2002 poklesl v průměru o 25 % a poté od roku 2002 do období šetření vzrostl o 41 %.
Celkově se v průběhu posuzovaného období dovoz z ČLR zvýšil o 6 %, z 349561 tun na 369079 tun.
Tabulka 3 – Dovoz z ČLR
Zdroj: EUROSTAT.
Dovoz z ČLR _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Tuny _BAR_ 349561 _BAR_ 271147 _BAR_ 261460 _BAR_ 351724 _BAR_ 369079 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 78 _BAR_ 75 _BAR_ 101 _BAR_ 106 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ –22 _BAR_ –3 _BAR_ 26 _BAR_ 5 _BAR_
(66) Podíl čínského dovozu na trhu, vyjádřený v procentech spotřeby Společenství na volném trhu, poklesl z 50 % v roce 2000 na 40 % v období šetření.
Tabulka 4 – Podíl dovozu z ČLR na trhu
Zdroj: EUROSTAT a ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Podíl dovozu z ČLR na trhu _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Procento volného trhu _BAR_ 50 % _BAR_ 34 % _BAR_ 37 % _BAR_ 43 % _BAR_ 40 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 68 _BAR_ 74 _BAR_ 85 _BAR_ 80 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ –32 _BAR_ 6 _BAR_ 11 _BAR_ –5 _BAR_
Vývoj dovozních cen a cenové podbízení
(67) Průměrná dovozní cena CIF na hranice Společenství z ČLR vzrostla v období 2000–2002 o 14 %, ale od roku 2002 do období šetření prudce poklesla o 22 %.
Za celé posuzované období poklesla o 10 % a v období šetření dosáhla 140 EUR za tunu.
Tabulka 5 – Průměrná dovozní cena z ČLR
Zdroj: EUROSTAT.
Průměrná dovozní cena z ČLR _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
EUR za tunu _BAR_ 156 _BAR_ 184 _BAR_ 179 _BAR_ 138 _BAR_ 140 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 118 _BAR_ 114 _BAR_ 88 _BAR_ 90 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 18 _BAR_ –3 _BAR_ –26 _BAR_ 2 _BAR_
(68) Komise prozkoumala, zda se vyvážející výrobci v dotčené zemi v průběhu období šetření podbízeli cenám výrobního odvětví Společenství.
Aby bylo možno provést srovnání cen, byly ceny výrobců ve Společenství upraveny na úroveň cen ze závodu.
(69) Takto zjištěné rozpětí cenového podbízení činí 7,6 %.
3. Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
a) Analýza faktorů týkajících se celé činnosti včetně interního použití
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(70) Během posuzovaného období vzrostl objem výroby výrobního odvětví Společenství o 11 %, takže do určité míry sledoval tendenci vývoje spotřeby Společenství.
Pokles objemu výroby o 3 procentní body v roce 2002 se kryl s poklesem spotřeby PM na trhu Společenství.
Tabulka 6 – Objem výroby
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Objem výroby _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 98 _BAR_ 108 _BAR_ 111 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 1 _BAR_ –3 _BAR_ 10 _BAR_ 3 _BAR_
(71) Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období nejprve držela v letech 2000 až 2002 na stabilní úrovni a poté od roku 2002 do období šetření vzrostla o 3 %.
Tabulka 7 – Výrobní kapacita
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Výrobní kapacita _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 103 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 3 _BAR_ 0 _BAR_
(72) Využití výrobní kapacity sledovalo během posuzovaného období stejnou tendenci jako výroba a spotřeba Společenství.
Využití kapacity pokleslo v období 2000–2002 o 2 %, ale po roce 2002 se zvýšilo, takže za posuzované období vzrostlo o 7 %.
Tabulka 8 – Využití kapacity
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Využití kapacity _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 98 _BAR_ 105 _BAR_ 107 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 1 _BAR_ –3 _BAR_ 7 _BAR_ 2 _BAR_
Peněžní tok
(73) Peněžní tok v průběhu posuzovaného období kolísal.
Celkově se však udržel na stejné úrovni (– 1 %).
Tabulka 9 – Peněžní tok
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Peněžní tok _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 127 _BAR_ 103 _BAR_ 127 _BAR_ 99 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 27 _BAR_ –25 _BAR_ 25 _BAR_ –28 _BAR_
Investice a schopnost zvýšit kapitál
(74) Investice se během posuzovaného období snížily přibližně o 23 %.
Přesto se však udržely na vysoké úrovni a v období šetření představovaly přibližně 10 % celkového obratu výrobního odvětví Společenství.
Tabulka 10 – Investice
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Investice _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 141 _BAR_ 79 _BAR_ 59 _BAR_ 77 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 41 _BAR_ –62 _BAR_ –20 _BAR_ 18 _BAR_
(75) Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství nemělo v průběhu posuzovaného období potíže se zvyšováním kapitálu.
Zásoby
(76) Následující tabulka ukazuje, že v posuzovaném období výrazně vzrostla úroveň zásob o 88 %.
V absolutních číslech však tento nárůst není významný.
(77) Poměr objemu zásob k objemu produkce, který v roce 2000 činil 4 %, vzrostl v období šetření přibližně na 7 %.
Tabulka 11 – Zásoby
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Objemy zásob _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 137 _BAR_ 137 _BAR_ 146 _BAR_ 188 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 37 _BAR_ 0 _BAR_ 9 _BAR_ 42 _BAR_
Zaměstnanost, produktivita a pracovní náklady
(78) Po nárůstu o 8 % v období 2000–2002 zaměstnanost v roce 2003 a v období šetření poklesla.
Celkově za posuzované období poklesla o 4 %.
Tabulka 12 – Zaměstnanost
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Počet zaměstnanců _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 108 _BAR_ 104 _BAR_ 96 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 6 _BAR_ 2 _BAR_ –4 _BAR_ –8 _BAR_
(79) V souvislosti s nárůstem objemu výroby a poklesu zaměstnanosti došlo během posuzovaného období ke zvýšení produktivity o 15 %.
Tabulka 13 – Produktivita
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Produktivita (v tunách na zaměstnance) _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 91 _BAR_ 104 _BAR_ 115 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ –4 _BAR_ –5 _BAR_ 13 _BAR_ 11 _BAR_
(80) Během posuzovaného období se postupně zvyšovaly pracovní náklady výrobního odvětví Společenství.
Celkově došlo od roku 2000 do období šetření ke zvýšení o 32 %.
Tabulka 14 – Mzdy
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Mzdy _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 111 _BAR_ 118 _BAR_ 132 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 6 _BAR_ 5 _BAR_ 7 _BAR_ 14 _BAR_
b) Analýza faktorů týkajících se činnosti na volném trhu
Objem prodeje, interní použití a prodejní ceny
(81) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství odběratelům, kteří s ním nejsou ve spojení, na trhu Společenství poklesl v období 2000 až 2003 o 9 %, ale v průběhu období šetření se zvýšil, takže celkově během posuzovaného období vzrostl o 3 %.
Tabulka 15 – Objem prodeje výrobního odvětví Společenství stranám, které s ním nejsou ve spojení
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Objem prodeje výrobního odvětví Společenství stranám, které s ním nejsou ve spojení _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 91 _BAR_ 91 _BAR_ 103 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ –9 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 12 _BAR_
(82) Během posuzovaného období docházelo k postupnému zvyšování průměrných prodejních cen účtovaných na volném trhu PM výrobním odvětvím Společenství.
Celkově došlo od roku 2000 do období šetření ke zvýšení o 25 %.
Tabulka 16 – Prodejní cena výrobního odvětví Společenství
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Prodejní cena výrobního odvětví Společenství _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 117 _BAR_ 119 _BAR_ 125 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 12 _BAR_ 5 _BAR_ 2 _BAR_ 6 _BAR_
Podíl na trhu
(83) Celkový podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl z 26 % v roce 2000 na 20 % v období šetření.
Tabulka 17 – Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu
Zdroj: EUROSTAT a ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Procento volného trhu _BAR_ 26 % _BAR_ 21 % _BAR_ 23 % _BAR_ 20 % _BAR_ 20 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 80 _BAR_ 90 _BAR_ 77 _BAR_ 78 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ –20 _BAR_ 10 _BAR_ –13 _BAR_ 1 _BAR_
Růst
(84) I když spotřeba Společenství vzrostla během posuzovaného období o 32 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vzrostl pouze o 3 % a podíl výrobního odvětví Společenství na volném trhu se snížil o 6 %.
Tendence růstu spotřeby Společenství tedy nebyla následována odpovídajícím nárůstem prodeje výrobního odvětví Společenství.
Ziskovost a návratnost investic
(85) Během posuzovaného období se ziskovost vyjádřená procentem z čisté ceny prodeje stranám, které nejsou ve spojení, vyvíjela takto:
Tabulka 18 – Ziskovost
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Ziskovost _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Procento čisté prodejní ceny _BAR_ –3,1 % _BAR_ 0 % _BAR_ 3,9 % _BAR_ 8,4 % _BAR_ 11,4 % _BAR_
(86) Ziskovost výrobního odvětví Společenství sledovala stejnou tendenci jako prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
Po ztrátě v roce 2000 a roce 2001 bez zisku i ztráty bylo výrobní odvětví Společenství v roce 2002 a dalších letech ziskové.
Ziskovost se postupně zvyšovala z 3,9 % v roce 2002 na 11,4 % v období šetření.
Tato tendence byla hlavně důsledkem příklonu k výrobě výrobků s vyšší přidanou hodnotou.
Průměrný zisk výrobního odvětví Společenství v posuzovaném období činil 4,5 %.
(87) Návratnost investic vyjádřená jako zisk/ztráta vztažený/á k čisté účetní hodnotě investic sledovala stejnou tendenci jako ziskovost.
Tabulka 19 – Návratnost investic
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Návratnost investic _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
% _BAR_ –2,9 % _BAR_ 0 % _BAR_ 3,2 % _BAR_ 7,8 % _BAR_ 11,5 % _BAR_
Index _BAR_ –100 _BAR_ –1 _BAR_ 114 _BAR_ 275 _BAR_ 403 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 99 _BAR_ 115 _BAR_ 161 _BAR_ 128 _BAR_
4. Účinky dalších faktorů
Vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství
(88) Objem vývozu PM uskutečněného výrobním odvětvím Společenství během posuzovaného období kolísal.
Celkově se však držel v období šetření na stejné úrovni jako v roce 2000 (nepatrné snížení o 1 %).
Tento vývoz stále představoval přibližně 40 % celkového objemu výroby výrobního odvětví Společenství v období šetření.
Tabulka 20 – Objem vývozu výrobního odvětví Společenství
Zdroj: Ověřené odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Objem vývozu výrobního odvětví Společenství _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 95 _BAR_ 113 _BAR_ 99 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 4 _BAR_ –9 _BAR_ 18 _BAR_ –13 _BAR_
Objem a cena dovozu z jiných třetích zemí
(89) Objemy dovozu PM do Společenství z jiných zemí než z ČLR se vyvíjely takto:
Tabulka 21 – Dovoz z jiných třetích zemí
Zdroj: EUROSTAT a údaje o trhu poskytnuté žádajícími výrobci.
V tunách _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Austrálie _BAR_ 49032 _BAR_ 66582 _BAR_ 42599 _BAR_ 68090 _BAR_ 63043 _BAR_
Severní Korea _BAR_ 26660 _BAR_ 71385 _BAR_ 36614 _BAR_ 38245 _BAR_ 35172 _BAR_
Turecko _BAR_ 43625 _BAR_ 40463 _BAR_ 33446 _BAR_ 22625 _BAR_ 42763 _BAR_
Brazílie _BAR_ 31831 _BAR_ 25916 _BAR_ 25872 _BAR_ 25610 _BAR_ 39017 _BAR_
Rusko _BAR_ 2520 _BAR_ 12928 _BAR_ 8107 _BAR_ 9773 _BAR_ 24380 _BAR_
Jižní Korea _BAR_ 0 _BAR_ 1528 _BAR_ 1202 _BAR_ 1879 _BAR_ 4893 _BAR_
Všechny ostatní _BAR_ 10376 _BAR_ 139240 _BAR_ 129401 _BAR_ 136807 _BAR_ 149284 _BAR_
Třetí země celkem _BAR_ 164044 _BAR_ 358042 _BAR_ 277240 _BAR_ 303027 _BAR_ 358552 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 218 _BAR_ 169 _BAR_ 185 _BAR_ 219 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 118 _BAR_ –49 _BAR_ 16 _BAR_ 34 _BAR_
(90) Celkový objem dovozu PM z jiných třetích zemí než z ČLR se během posuzovaného období více než zdvojnásobil: vzrostl z 164044 tun v roce 2000 na 358552 tun v období šetření.
Hlavními vývozci do Společenství byly Austrálie, Severní Korea, Turecko, Brazílie, Rusko a Jižní Korea.
(91) Podíl dovozu z jiných třetích zemí než z ČLR na trhu vzrostl během posuzovaného období o 15,6 % a představoval 39,3 %.
Tabulka 22 – Podíl dovozu z jiných třetích zemí na trhu
Zdroj: EUROSTAT a údaje o trhu poskytnuté žádajícími výrobci.
Podíl dovozu z jiných třetích zemí na trhu _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Procento volného trhu _BAR_ 23,7 % _BAR_ 45,2 % _BAR_ 39,5 % _BAR_ 37,1 % _BAR_ 39,3 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 191 _BAR_ 167 _BAR_ 157 _BAR_ 166 _BAR_
Meziroční tendence _BAR_ _BAR_ 91 _BAR_ –24 _BAR_ –10 _BAR_ 9 _BAR_
(92) Průměrné dovozní ceny z jiných třetích zemí byly během období šetření s výjimkou dovozních cen ze Severní Koreje, Ruska a Jižní Koreje vyšší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Je třeba poznamenat, že dovoz dotčeného výrobku z těchto tří zemí představoval během posuzovaného období pouhých 8,9 % všeho dovozu do Společenství a na trhu Společenství zaujímal dohromady podíl 7,1 %, zatímco podíl ČLR na trhu činil 40 %.
Tabulka 23 – Dovoz do Společenství z jiných třetích zemí – ceny
Zdroj: EUROSTAT.
Dovoz do Společenství z jiných třetích zemí (EUR) _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Austrálie _BAR_ 235 _BAR_ 228 _BAR_ 225 _BAR_ 213 _BAR_ 183 _BAR_
Severní Korea _BAR_ 111 _BAR_ 128 _BAR_ 128 _BAR_ 109 _BAR_ 128 _BAR_
Turecko _BAR_ 164 _BAR_ 181 _BAR_ 184 _BAR_ 160 _BAR_ 169 _BAR_
Brazílie _BAR_ 182 _BAR_ 180 _BAR_ 200 _BAR_ 201 _BAR_ 188 _BAR_
Rusko _BAR_ 122 _BAR_ 132 _BAR_ 133 _BAR_ 119 _BAR_ 114 _BAR_
Jižní Korea _BAR_ N/A _BAR_ 139 _BAR_ 154 _BAR_ 126 _BAR_ 132 _BAR_
Ostatní _BAR_ 178 _BAR_ 223 _BAR_ 186 _BAR_ 196 _BAR_ 229 _BAR_
(93) Na základě výše uvedeného se má za to, že dovoz dotčeného výrobku z jiných třetích zemí neměl během posuzovaného období podstatný vliv na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství.
5. Závěry ohledně situace výrobního odvětví Společenství
(94) Platná opatření vedla k částečnému zotavení výrobního odvětví Společenství od roku 2000.
Souběžně se zvýšením celkové spotřeby Společenství se výrobnímu odvětví Společenství podařilo zvýšit objem prodeje a ceny.
Ekonomické faktory jako výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, ziskovost, návratnost investic a produktivita také vykázaly pozitivní vývoj.
Tyto ukazatele dokazují, že snaha výrobního odvětví Společenství zlepšit svou konkurenceschopnost byla částečně úspěšná: prodej výrobního odvětví Společenství byl ve Společenství od roku 2002 ziskový.
(95) Na druhou stranu jiné ukazatele vykázaly nepříznivý vývoj: podíl výrobního odvětví Společenství na volném trhu a investice se snížily, zatímco zásoby, jednotkové výrobní náklady a pracovní náklady vzrostly.
I přesto však lze učinit závěr, že celkově se situace výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období podstatně zlepšila, přestože zotavení je pouze částečné.
Toto zotavení výrobního odvětví Společenství zůstává zranitelné, mimo jiné v důsledku zvyšujícího se cenového tlaku vyvolávaného dumpingovým dovozem z ČLR.
(96) Vzhledem k náznakům zotavení výrobního odvětví Společenství nebylo možno dokázat přetrvávání újmy způsobované dumpingovým dovozem.
Proto bylo zkoumáno, zda by se újma vyskytla znovu, kdyby byla opatření zrušena.
G. PRAVDĚPODOBNOST OBNOVENÍ ÚJMY
(97) Vzhledem k pravděpodobnému vlivu pozbytí platnosti platných opatření na situaci výrobního odvětví Společenství byla zvážena řada faktorů v souladu s prvky shrnutými ve výše uvedených bodech.
(98) Srovnání mezi dovozem z ČLR a jiných třetích zemí do Společenství ukázalo významné rozdíly v cenách.
Dovozní ceny z jiných třetích zemí s výjimkou Ruska, Severní Koreje a Jižní Koreje byly v průběhu posuzovaného období vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství, zatímco průměrná cena dumpingového dovozu z Číny poklesla o 10 %.
(99) Pokud jde o poměrně nízké dovozní ceny z Ruska, Severní Koreje a Jižní Koreje, průměrné vývozní ceny z těchto zemí do ES poklesly méně než ceny čínského vývozu do ES.
Navíc byly objemy dovážené z těchto zemí v porovnání s objemy dovozu z Číny stále velice nízké.
Souhrnný podíl Ruska, Severní Koreje a Jižní Koreje na trhu činil v období šetření 7,1 %, což je méně než pětina podílu ČLR na trhu.
Vliv dovozu z ČLR na hospodářskou situaci trhu Společenství s PM proto v průběhu období šetření nesporně převažoval nad vlivem dovozu z Ruska, Severní Koreje a Jižní Koreje a nic nenasvědčuje tomu, že by v budoucnu mělo dojít ke změně těchto okolností.
(100) Jak již bylo popsáno podrobněji ve 45. až 50. bodě odůvodnění, pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti, je pravděpodobné, že by vzrostl objem dumpingového dovozu dotčeného výrobku z ČLR a snížily by se ceny z těchto důvodů:
- ČLR má podstatné volné výrobní kapacity a největší zásoby magnezitové rudy na světě,
- tendence cen a objemů během posuzovaného období nasvědčují tomu, že pravděpodobně v budoucnosti dojde k dalšímu poklesu cen a nárůstu objemů,
- ceny, které by mohli čínští vývozci zavést v případě neexistence antidumpingových opatření, jsou velmi nízké, uvážíme-li, že zahrnují poplatek za vývozní licenci,
- trh Společenství je atraktivní co do objemu, a protože není pravděpodobné, že by se daly podstatně zvýšit vývoz do třetích zemí, čínští vývozci by se nejspíše, pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti, snažili zvýšit svůj podíl na trhu v ES dalším snížením své vývozní ceny.
(101) Lze učinit závěr, že značný objem dovozu z Číny za nízké a snižující se ceny vyvíjel rostoucí tlak na trh Společenství s PM, který by se se vší pravděpodobností dále stupňoval, pokud antidumpingová opatření pozbyla platnosti, neboť dovozní ceny z ČLR by pravděpodobně dále klesly a objem vývozu vzrostl.
Příliv dovozů z ČLR by velmi pravděpodobně vedl k dalšímu snížení podílu výrobního odvětví Společenství na trhu a vzhledem k souběžnému vývoji prodejních cen a ziskovosti výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období by zvýšený tlak na ceny téměř jistě vedl ke snížení zisku výrobního odvětví Společenství.
Ostatní ukazatele by se s největší pravděpodobností vyvíjely také nepříznivě, pokud by výrobní odvětví Společenství přicházelo o odbyt a potýkalo se s klesajícími cenami.
(102) Kromě toho se nezdá, že by újmu výrobnímu odvětví Společenství mohly způsobovat jiné faktory.
Dovoz z jiných zemí byl uskutečněn buď za ceny vyšší než z ČLR, nebo byly jeho objemy mnohem menší, a nic nenasvědčuje tomu, že by v budoucnosti mělo dojít ke změně těchto okolností.
(103) Na základě výše uvedeného se vyslovuje závěr, že zrušení opatření by se vší pravděpodobností vedlo k obnovení újmy výrobnímu odvětví Společenství způsobené dumpingovým dovozem.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(104) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by prodloužení platných antidumpingových opatření bylo proti zájmu Společenství jako celku.
Stanovení zájmu Společenství se opíralo o zhodnocení všech různých předmětných zájmů, tj. zájmů výrobního odvětví Společenství, dovozců a obchodníků a dále uživatelů dotčeného výrobku.
(105) Za účelem zhodnocení pravděpodobného vlivu zachování nebo zrušení opatření si Komise vyžádala informace od všech výše uvedených zúčastněných stran.
Zaslala dotazníky osmnácti dovozcům a sedmnácti uživatelům dotčeného výrobku.
Na dotazník neodpověděl žádný dovozce, ačkoli dva učinili písemná prohlášení.
Pokud jde o uživatele, dotazník částečně zodpověděl jeden z nich.
(106) Je vhodné připomenout, že při předchozím šetření bylo stanoveno, že zavedení opatření není proti zájmu Společenství.
Navíc je třeba zdůraznit, že toto šetření je druhým přezkumem před pozbytím platnosti, tedy analýzou situace, ve které jsou antidumpingová opatření již v platnosti.
Proto by načasování a povaha tohoto šetření měly umožnit zhodnocení jakéhokoli nepatřičného nepříznivého dopadu, který tato antidumpingová opatření mohla mít na dotčené strany v minulosti.
(107) Na tomto základě bylo zkoumáno, zda navzdory závěrům o přetrvání dumpingu a pravděpodobnosti obnovení újmy existují přesvědčivé důvody, jež by vedly k závěru, že v daném konkrétním případě není v zájmu Společenství opatření zachovat.
2. Zájmy výrobního odvětví Společenství
(108) Připomíná se, že bylo zjištěno, že bez zachování antidumpingových opatření existuje pravděpodobnost přetrvávání dumpingu s vysokým a stále se zvyšujícím dumpingovým rozpětím, jenž by vedl ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství, které stále není stabilizované a plně zotavené.
Na druhou stranu zachování opatření by mělo pomoci výrobnímu odvětví Společenství zcela se zotavit a předejít další újmě.
Snahy výrobního odvětví Společenství o zhospodárnění výroby a zlepšení své konkurenceschopnosti a též ziskovost výrobního odvětví Společenství v posledních třech letech posuzovaného období navíc ukazují, že výrobní odvětví Společenství je životaschopné a konkurenceschopné.
(109) S ohledem na výše uvedené se jeví prodloužení platných opatření jako nezbytné, aby se předešlo nepříznivým účinkům dumpingového dovozu, které by mohly ohrozit proces obnovy výrobního odvětví Společenství a v konečném důsledku i celou jeho existenci, a tím i mnoho pracovních míst.
Je třeba také uvážit, že zánik výrobního odvětví Společenství by měl negativní dopad i na navazující odvětví, pro něž by se výrazně snížila možnost výběru dodavatelů.
3. Zájmy dovozců
(110) Jak již bylo uvedeno, na dotazník zaslaný Komisí neodpověděl žádný dovozce, který není ve spojení.
Tato nízká odezva svědčí sama o sobě o tom, že hospodářská situace tohoto odvětví nebyla opatřeními příliš negativně dotčena.
To potvrzuje i skutečnost, že dovozci i nadále obchodovali s dotčeným výrobkem v podstatných množstvích, a v posuzovaném období dokonce zvýšili objem dovozu.
(111) Byl tedy vyvozen závěr, že hospodářská situace dovozců dotčeného výrobku nebyla zavedením antidumpingových opatření, jež jsou v současné době v platnosti, významně nepříznivě ovlivněna.
Ze stejného důvodu je také nepravděpodobné, že by zachování opatření způsobilo zhoršení jejich hospodářské situace v budoucnu.
4. Zájmy uživatelů
(112) Uživateli dotčeného výrobku, tedy navazujícím odvětví, jsou zejména výrobci žáruvzdorných výrobků.
Jak již bylo uvedeno, ze sedmnácti uživatelů, kterým útvary Komise zaslaly dotazník, odpověděl pouze jeden, a to pouze částečně.
Tak jako v případě dovozců svědčí tato nízká odezva sama o sobě o tom, že hospodářská situace v tomto odvětví nebyla opatřeními příliš negativně dotčena.
I když jediná spolupracující společnost představuje navazující odvětví pouze v omezené míře, neboť v období šetření zakoupila méně než 5 % celkového objemu PM dovezené z ČLR, byl zhodnocen vliv platných opatření na její situaci.
(113) V tomto ohledu šetření potvrdilo, že spolupracující uživatel pokračoval v dovozu PM z ČLR i přes platná opatření.
Tato opatření tedy nenutila výrobce žáruvzdorných výrobků, aby se obrátili k jiným zásobovacím zdrojům.
I když PM představuje nezanedbatelnou, byť malou, část nákladů na žáruvzdorné výrobky, dovozní ceny z Číny byly stále poměrně nízké, a dokonce se v průběhu posuzovaného období v průměru snížily.
Proto lze vyvodit závěr, že antidumpingová opatření neměla významný nepříznivý vliv na nákladovou situaci a ziskovost uživatelů dotčeného výrobku.
(114) Spolupracující uživatel uvedl, že ačkoli v krátkodobém horizontu nebude mít zachování antidumpingových opatření podstatný vliv na jeho situaci, ve střednědobém nebo dlouhodobém horizontu by mohlo vést k tomu, že se začne stále více žáruvzdorných výrobků vyrábět mimo ES a dovážet do ES namísto suroviny, tj. PM.
(115) V tomto ohledu je třeba připomenout, že, jak bylo ukázáno výše, platná antidumpingová opatření nezpůsobila uzavření trhu Společenství dovozu PM, ale spíše překonala nekalé obchodní praktiky a v určité míře napravila důsledky narušení obchodu vzniklého dumpingovým dovozem.
Zajištění rovných podmínek pro výrobní odvětví Společenství v oblasti PM zároveň zaručuje vysoký stupeň hospodářské soutěže mezi jednotlivými dodavateli PM, včetně čínských vývozců PM, na trhu ES.
(116) Mimo to bylo zjištěno, že ČLR vyváží PM na některé další významné trhy, včetně USA, za vyšší ceny než do Společenství.
Zdá se tedy, že opatření nezvýšila dovozní ceny do Společenství nad úroveň dovozních cen do jiných třetích zemí.
Tvrzení, že by zachování antidumpingových opatření poškodilo konkurenceschopnost na jiných trzích, proto bylo zamítnuto.
(117) Z těchto důvodů byl vyvozen závěr, že by zachování opatření na stejné úrovni nezpůsobilo zhoršení situace uživatelů.
5. Závěry ohledně zájmu Společenství
(118) Šetření ukázalo, že platná antidumpingová opatření umožnila částečné zotavení výrobního odvětví Společenství.
Zrušení opatření by ohrozilo proces obnovy výrobního odvětví Společenství a mohlo by vést i k jeho zániku.
Proto je zachování opatření v zájmu výrobního odvětví Společenství.
(119) Navíc se zdá, že platná opatření neměla v minulosti významný negativní vliv na hospodářskou situaci uživatelů a dovozců.
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že zvýšení cen pro uživatele, které by mohlo případně vyplynout ze zavedení antidumpingových opatření, by nebylo neúměrné vzhledem k užitku, který by mohlo mít výrobní odvětví Společenství z odstranění narušení obchodu způsobeného dumpingovým dovozem, a k užitku, který by měli uživatelé ze zachování hospodářské soutěže mezi jednotlivými dodavateli PM na trhu Společenství.
Byl proto vyvozen závěr, že není žádný závažný důvod k tomu, aby platnost antidumpingových opatření nebyla v současnosti prodloužena.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(120) Všechny zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je doporučeno zachování platných opatření.
Byla jim poskytnuta lhůta, ve které mohly vyjádřit své připomínky ke sděleným informacím.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by mohly vést ke změně výše uvedených závěrů.
(121) Z výše uvedeného vyplývá, že by v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení měla být proměnlivá antidumpingová opatření spojená s minimální cenou 120 EUR za tunu dovozu PM z ČLR, která byla zavedena nařízením (ES) č. 360/2000, zachována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu přepálené magnézie kódu KN 25199030 pocházející z Čínské lidové republiky.
2. Výše cla je:
a) rovna rozdílu mezi minimální dovozní cenou 120 EUR za tunu a čistou cenou s dodáním na hranice Společenství před proclením ve všech případech, kdy je tato cena
- nižší než minimální dovozní cena a
- stanovena na základě faktury vystavené vývozcem nacházejícím se v Čínské lidové republice přímo odběrateli ve Společenství, který s ním není ve spojení (doplňkový kód TARIC A439);
b) rovna nule, jestliže je čistá cena s dodáním na hranice Společenství před proclením stanovena na základě faktury vystavené vývozcem nacházejícím se v Čínské lidové republice přímo odběrateli ve Společenství, který s ním není ve spojení, a rovná-li se minimální dovozní ceně 120 EUR za tunu nebo je-li vyšší (doplňkový kód TARIC A439);
c) rovna valorickému clu ve výši 63,3 % ve všech ostatních případech, které nejsou zahrnuty pod písmeny a) a b) (doplňkový kód TARIC A999).
3. V případech, kdy je antidumpingové clo stanoveno podle čl. 1 odst. 2 písm. a) a kdy došlo k poškození výrobků před jejich propuštěním do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto pro účely stanovení celní hodnoty poměrně upravena v souladu s článkem 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], se minimální dovozní cena stanovená výše snižuje o procentní podíl, který odpovídá poměrné úpravě skutečně zaplacené nebo splatné ceny. Splatné clo pak odpovídá rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou s dodáním na hranice Společenství před celním odbavením.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy a další celní postupy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 717/2006
ze dne 11. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 718/2006
ze dne 11. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 9. května 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 9. května 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 12. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 719/2006
ze dne 11. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 9. května 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 9. května 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 7,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 720/2006
ze dne 11. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 5. do 11. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 5,95 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 721/2006
ze dne 11. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 5. do 11. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,20 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 722/2006
ze dne 12. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 723/2006
ze dne 12. května 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 724/2006
ze dne 12. května 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 725/2006
ze dne 12. května 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 9. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 32,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 36 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 726/2006
ze dne 12. května 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 41. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 41. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 9. května 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 727/2006
ze dne 12. května 2006
o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování (od 1. července 2006 do 30. června 2007)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace vyžaduje, aby Společenství otevřelo roční celní kvótu pro dovoz 50700 tun zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování.
Jako výsledek jednání, která vedla k uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2], schválené rozhodnutím Rady (ES) č. 2006/106/ES [3], se navíc Společenství zavázalo, že do své listiny zařadí pro všechny členské státy zvýšení uvedené dovozní celní kvóty o 4003 tun.
(2) Pro kvótový rok 2006/2007 by se měla stanovit prováděcí pravidla, a to ode dne 1. července 2006.
S ohledem na blížící se vstup v platnost smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, aniž by byl dotčen článek 39 uvedené smlouvy a v zájmu umožnění hospodářským subjektům uvedených zemí využít této kvóty ode dne jejich přistoupení by však kvótové období mělo být rozděleno na dvě podobdobí a množství dostupné v rámci této kvóty by mělo být rozloženo do těchto období s ohledem na tradiční skladbu obchodu mezi Společenstvím a dodavatelskými zeměmi v rámci této kvóty.
(3) Na dovoz zmrazeného hovězího masa podle celní kvóty se vztahují dovozní cla a podmínky stanovené v pořadovém čísle 13 přílohy 7 třetí části přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4].
(4) Aby se zabránilo spekulacím, měl by být přístup ke kvótě povolen pouze aktivním zpracovatelům provádějícím zpracování ve zpracovatelském zařízení schváleném v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [5], nebo, s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007, zpracovatelským zařízením v těch zemích, které byly schváleny pro vývoz zpracovaných masných výrobků do Společenství v souladu s článkem 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [6].
(5) Při dovozech do Společenství v rámci celní kvóty musí být v souladu s čl. 29 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1254/1999 předložena dovozní licence. Licence by mělo být možné vydávat po přidělení dovozních práv na základě žádostí podaných zpracovateli, kteří jsou oprávněni vyvážet. Na dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení by se měla vztahovat ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [8].
(6) Aby se zamezilo spekulacím, měly by se dovozní licence vydávat zpracovatelům výhradně pro množství, pro která jim byla přidělena dovozní práva.
Z téhož důvodu by navíc měla být spolu s žádostí o dovozní práva složena jistota.
Žádost o dovozní licence odpovídající přiděleným právům by měla tvořit hlavní požadavek ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [9].
(7) Používání celní kvóty vyžaduje přísné sledování dovozů a účinné kontroly, pokud jde o využití a místo určení dovozů.
Z toho důvodu by zpracování mělo být schváleno výhradně v zařízení, které je uvedeno v dovozní licenci.
(8) Měla by být složena jistota, aby se zajistilo, že je dovezené maso využito v souladu s podmínkami celní kvóty.
Částka této jistoty by měla být stanovena s ohledem na rozdíl mezi cly v rámci této kvóty a mimo ní.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóta pro dovoz 54703 tun přepočítaných na ekvivalent nevykostěného zmrazeného hovězího masa kódů KN 02022030, 02023010, 02023050, 02023090 nebo 02062991 a určeného ke zpracování ve Společenství (dále jen "kvóta") se otevírá pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za podmínek stanovených tímto nařízením.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se "výrobkem A" rozumí zpracovaný výrobek kódů KN 160210, 16025031, 16025039 nebo 16025080, neobsahující jiné maso než maso skotu s poměrem kolagen/bílkovina nepřesahujícím 0,45 a obsahující nejméně 20 % hmotnostních libového masa s vyloučením drobů a tuku, přičemž maso a rosol tvoří nejméně 85 % celkové čisté hmotnosti.
Obsah kolagenu je považován za obsah hydroxyprolinu vynásobený faktorem 8.
Obsah hydroxyprolinu se stanoví metodou ISO 3496-1994.
Obsah libového hovězího masa s vyloučením tuku se určí postupem podle přílohy nařízení Komise (EHS) č. 2429/86 [10].
Droby zahrnují: hlavu a její části (včetně uší), nohy, ocas, srdce, vemeno, játra, ledviny, brzlík, slinivku, mozek, plíce, jícen, žaludeční sliznice, slezinu, jazyk, podkožní tuk, míchu, poživatelnou kůži, pohlavní orgány (tj. dělohu, vaječníky a varlata), štítnou žlázu, podvěsek mozkový.
Výrobek se musí podrobit dostatečnému tepelnému zpracování, aby se zajistilo srážení masných bílkovin v celém výrobku tak, že maso, jestliže se rozkrojí na nejsilnějším místě, nevykazuje na řezu žádné stopy načervenalé tekutiny.
2. Pro účely tohoto nařízení se "výrobkem B" rozumí zpracovaný výrobek obsahující hovězí maso, jiný než:
a) výrobky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1254/1999 nebo
b) výrobky uvedené v odstavci 1.
Zpracovaný výrobek kódu KN 02102090, který byl usušen nebo vyuzen, takže barva a konzistence čerstvého masa úplně zmizela, s poměrem voda/bílkovina nepřesahujícím 3,2 se však považuje za výrobek B.
Článek 3
1. Celkové množství uvedené v článku 1 se rozdělí na dvě části a rozloží takto:
a) 43000 tun zmrazeného hovězího masa určeného pro výrobu výrobků A, z nichž:
i) 30000 tun pro období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006;
ii) 13000 tun pro období od 1. ledna 2007 do 30. června 2007;
b) 11703 tun zmrazeného hovězího masa určeného pro výrobu výrobků B, z nichž:
i) 8200 tun pro období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006;
ii) 3503 tun pro období od 1. ledna 2007 do 30. června 2007.
2. Kvóta musí být označena těmito pořadovými čísly:
- 09.4057 pro množství uvedená v odst. 1 písm. a),
- 09.4058 pro množství uvedená v odst. 1 písm. b).
3. Dovozní cla, která se vztahují na zmrazené hovězí maso v rámci kvóty, jsou stanovena v příloze I.
Článek 4
1. Žádost o dovozní práva v rámci kvóty může být podána zpracovatelskými zařízeními schválenými podle článku 4 nařízení (ES) č. 853/2004, která jsou činná ve výrobě zpracovaných výrobků s obsahem hovězího masa alespoň od 1. července 2005, nebo jejich jménem.
S výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007, mohou zpracovatelská zařízení v těch zemích, které byly v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 854/2004 schváleny pro vývoz do Společenství a které jsou činné ve výrobě zpracovaných výrobků s obsahem hovězího masa alespoň od 1. července 2005, požádat o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro druhé podobdobí této kvóty podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu ii).
Pro každé množství uvedené v čl. 3 odst. 1 lze od každého schváleného zpracovatelského zařízení přijmout pouze jednu žádost o dovozní práva, která nepřesáhne 10 % jednotlivých dostupných množství.
Žádosti o dovozní práva lze předkládat výhradně v členském státě, v němž je zpracovatel registrován pro účely DPH.
2. Spolu s žádostí o dovozní práva musí být složena jistota ve výši 6 EUR na 100 kg.
3. Spolu s žádostí o dovozní práva se rovněž předloží důkaz o tom, že jsou splněny podmínky stanovené v prvním a druhém pododstavci odstavce 1.
Příslušný vnitrostátní orgán určí, jaké doklady o splnění uvedených podmínek budou přijatelné.
Hospodářské subjekty, které předloží uvedené doklady spolu s žádostí o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro první podobdobí této kvóty podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu i) jsou osvobozeny od povinnosti poskytnout takové doklady v případě žádostí o dovozní práva v souvislosti s množstvími dostupnými pro druhé podobdobí této kvóty podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu ii).
Článek 5
1. Každá žádost o dovozní práva pro výrobu výrobků A nebo výrobků B je vyjádřena jako ekvivalent nevykostěného masa.
Pro účely tohoto odstavce 100 kilogramů nevykostěného hovězího masa odpovídá 77 kilogramům vykostěného hovězího masa.
2. Žádosti o dovozní práva pro výrobu výrobků A nebo výrobků B musí být doručeny příslušnému orgánu:
a) nejpozději druhý pátek po dni vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději do 13:00 hodin bruselského času v případě žádostí týkajících se prvního podobdobí podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu i);
b) nejpozději do 13:00 hodin bruselského času dne 12. ledna 2007 v případě žádostí týkajících se druhého podobdobí podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu ii).
3. Nejpozději do druhého pátku po konci příslušných období pro podávání žádostí uvedených v odstavci 2 zašlou členské státy Komisi seznam žadatelů a množství, o která se u obou skupin žádá, spolu s čísly schválení příslušných zpracovatelských zařízení.
Veškerá sdělení, včetně sdělení "bezpředmětné", se zašlou faxem nebo elektronickou poštou v podobě stanovené v přílohách II a III.
4. Komise co možná nejdříve rozhodne, v jakém rozsahu se žádosti přijímají, v případě nutnosti stanovením procenta požadovaného množství.
Článek 6
1. Každý dovoz zmrazeného hovězího masa, pro které byla přidělena dovozní práva podle čl. 5 odst. 4, podléhá předložení dovozní licence.
2. Pokud jde o jistotu uvedenou v čl. 4 odst. 2, žádost o dovozní licenci odpovídající přiděleným dovozním právům je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Stanoví-li Komise na základě čl. 5 odst. 4 koeficient snížení, složená jistota se pro požadovaná dovozní práva, která přesahují přidělená dovozní práva, uvolní.
3. Dovozní práva přidělená zpracovatelům opravňují tyto zpracovatele žádat o dovozní licence na množství rovnocenná přiděleným právům.
Žádosti o licence mohou být podány výhradně:
a) ve členském státě, v němž byla podána žádost o dovozní práva;
b) zpracovatelem, jemuž byla dovozní práva přidělena, nebo jménem zpracovatele.
4. Jistota se složí u příslušného orgánu v době dovozu, čímž se zajistí, že zpracovatel, jemuž byla přidělena dovozní práva, zpracuje ve svém zařízení uvedeném v žádosti o licenci celé množství dovezeného masa na požadované hotové výrobky do tří měsíců ode dne dovozu.
Částky jistoty jsou stanoveny v příloze IV.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95 se použijí, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 8
1. Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 zemi původu;
b) v kolonce 16 jeden z příslušných kódů KN uvedených v článku 1;
c) v kolonce 20 alespoň jednu z poznámek uvedených v příloze V.
2. Dovozní licence jsou platné po dobu 120 dnů ode dne jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000. Platnost všech licencí však končí dne 30. června 2007.
3. Ve smyslu čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se za všechna množství dovezená nad rámec množství uvedených v dovozní licenci vybere plné clo podle společného celního sazebníku, použitelné v den propuštění do volného oběhu.
Článek 9
Členské státy stanoví systém fyzických kontrol a kontrol dokladů, aby zajistily, že se veškeré maso nejpozději do tří měsíců od data dovozu zpracuje ve zpracovatelském zařízení a na skupinu výrobků, které jsou uvedeny v příslušné dovozní licenci.
Systém bude zahrnovat fyzické kontroly množství a jakosti na počátku zpracování, během zpracování a po dokončení zpracování.
Za tím účelem musejí být zpracovatelé kdykoliv schopni doložit totožnost a využití dovezeného masa prostřednictvím náležitých výrobních záznamů.
Příslušný orgán může v rámci technického ověřování výrobní metody v nezbytném rozsahu přihlédnout ke ztrátám při odkapávání a úpravě masa.
Aby mohla být prověřena jakost hotového výrobku a zjištěna jeho shoda s recepturou výrobce na složení výrobku, členské státy odebírají reprezentativní vzorky a uvedené výrobky podrobují analýze.
Náklady na takové činnosti nese příslušný zpracovatel.
Článek 10
1. Jistota uvedená v čl. 6 odst. 4 se uvolní v poměru k množství, o němž byl do sedmi měsíců od data dovozu a ke spokojenosti příslušných orgánů poskytnut důkaz, že veškeré dovezené maso nebo jeho část byly v určeném zařízení do tří měsíců od data dovozu zpracovány na příslušné výrobky.
Pokud však zpracování proběhlo po uplynutí tříměsíční lhůty uvedené v prvním pododstavci, jistota se uvolní, přičemž se od ní odečte 15 % a 2 % zbývajícího množství za každý den, o který byla lhůta překročena.
Je-li důkaz o zpracování vyhotoven ve lhůtě sedmi měsíců uvedené v prvním pododstavci a předložen do 18 měsíců po uvedených sedmi měsících, propadlá částka se sníží o 15 % částky jistoty a zpětně se vyplatí.
2. Částka jistoty uvedená v čl. 6 odst. 4, která se neuvolní, propadne a bude zachována jako clo.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 728/2006
ze dne 15. května 2006,
kterým se pozastavuje a podmíněně zrušuje nařízení (ES) č. 2193/2003 o zavedení dodatečných cel na dovoz určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. května 2003 bylo Společenství Orgánem pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) zmocněno uvalit protiopatření v podobě dodatečných 100 % valorických cel na dovoz určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických, a to až do výše 4043 milionů USD.
Dne 8. prosince 2003 proto Společenství přijalo nařízení Rady (ES) č. 2193/2003 o zavedení dodatečných cel na dovoz určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických [1].
(2) Společenství přijetím nařízení (ES) č. 171/2005 změnilo a pozastavilo použitelnost nařízení (ES) č. 2193/2003, a to až do výsledku dalšího sporu na úrovni WTO ve věci slučitelnosti přechodných ustanovení a ustanovení o ochraně předchozího stavu zákona FSC Repeal and Extraterritorial Income Act z roku 2000 (dále jen "zákon FSC-ETI") a zákona American Jobs Creation Act z roku 2004 (dále jen "zákon JOBS") s pravidly WTO.
(3) Nařízení (ES) č. 171/2005 stanoví, že uplatňování dodatečných cel by mělo být znovu zavedeno s účinkem od 1. ledna 2006 nebo 60 dnů poté, co Orgán pro řešení sporů WTO potvrdí neslučitelnost určitých aspektů výše uvedeného zákona s právními předpisy WTO, podle toho, co nastane později.
(4) Dne 14. března 2006 Orgán pro řešení sporů WTO po rozhodnutí panelu a odvolacího orgánu v dané věci potvrdil neslučitelnost sporného opatření USA s předpisy WTO.
Komise zveřejnila dne 3. května 2006 oznámení o tom, že dodatečné valorické clo ve výši 14 % se použije ode dne 16. května 2006.
(5) Kongres Spojených států nyní přijal právní úpravu, kterou se ruší ustanovení o ochraně předchozího stavu obsažená v zákonech FSC-ETI a JOBS od následujícího zdaňovacího období, a protiopatření uložená podle nařízení Rady (ES) č. 2193/2003 ve znění nařízení Rady (ES) č. 171/2005 tudíž dosáhla svého cíle v dostatečném rozsahu a opětovné zavedení protiopatření by mělo zbytečně rušivý účinek.
(6) Jelikož ke změně návrhu zákona na zákon je nutný podpis prezidenta Spojených států, mělo by být opětovné zavedení sankcí nadále pozastaveno, dokud k tomuto podpisu nedojde, a zrušení protiopatření uložených podle nařízení (ES) č. 2193/2003 ve znění nařízení Rady (ES) č. 171/2005 by mělo nabýt účinku teprve po uvedeném podpisu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pozastavení uplatnění dodatečných cel stanovených v článcích 1 a 2 nařízení (ES) č. 171/2005 se prodlužuje do 29. května 2006.
2. Jestliže prezident Spojených států podepíše návrh zákona přijatý Kongresem Spojených států, kterým se ruší ustanovení na ochranu předchozího stavu obsažená v zákonech FSC-ETI a JOBS dne 26. května 2006 nebo dříve, nařízení (ES) č. 2193/2003 se zrušuje s účinkem od 29. května 2006.
3. Po výše uvedeném podpisu Komise neprodleně zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 729/2006
ze dne 15. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 730/2006
ze dne 11. května 2006
o klasifikaci vzdušného prostoru a o přístupu letů podle pravidel pro let za viditelnosti nad letovou hladinu 195
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha 11 [3] hlava 2 odst. 6 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 vyžaduje klasifikaci vzdušného prostoru na vzdušné prostory letových provozních služeb o stanovených rozměrech, které se označují písmeny abecedy jako vzdušné prostory třídy A až G, v jejichž rámci lze provádět určité druhy letů a pro něž jsou stanoveny letové provozní služby a pravidla provozu.
(2) Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) byla v souladu s čl. 8 odst.
1 nařízení (ES) č. 549/2004 pověřena, aby přezkoumala harmonizované schéma klasifikace vzdušného prostoru pro jednotné evropské nebe.
V jeho vypracovaných výsledných zprávách z 30. prosince 2004 a 30. dubna 2005 se navrhuje klasifikovat vzdušný prostor nad letovou hladinou 195 jako vzdušný prostor třídy C. Toto nařízení uvedené zprávy plně zohledňuje. Za účelem zajištění konzistentního provádění této klasifikace členskými státy je nezbytné zavést harmonizovanou klasifikaci vzdušného prostoru a stanovit požadavky pro přístup letů v tomto vzdušném prostoru.
(3) Ačkoli v tomto nařízení není stanovena horní hranice uvedeného vzdušného prostoru, klasifikace vzdušného prostoru nad letovou hladinou 195 by měla být konzistentní pro všechny lety uskutečňované v tomto vzdušném prostoru.
(4) Příloha 2 [4] hlava 4 odst. 5 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 zavádí pro lety podle pravidel pro let za viditelnosti ("lety VFR") nad letovou hladinou 290 omezení v oblastech se sníženým minimem vertikálních rozstupů, zatímco odstavec 4 vyžaduje, aby pro lety VFR nad letovou hladinou 200 bylo získáno letové povolení.
(5) Postupy pro podávání žádostí o povolení přístupu letů VFR ve vzdušném prostoru nad letovou hladinou 195 až po letovou hladinu 285 včetně musí být otevřené a transparentní ve všech členských státech a nesmí omezovat oprávněný přístup letů VFR ani pružnost letových provozních služeb.
(6) Členské státy by měly zajistit bezpečný přechod ke klasifikování vzdušného prostoru nad letovou hladinou 195 jako vzdušného prostoru třídy C. Vzhledem k tomu, že některé členské státy potřebují delší období pro změny své stávající klasifikace, použití tohoto nařízení by mělo být odloženo do 1. července 2007.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se zavádí harmonizovaná klasifikace vzdušného prostoru, která se musí používat nad letovou hladinou 195, a stanovují se jím harmonizované požadavky pro přístup letů podle pravidel pro let za viditelnosti v tomto vzdušném prostoru.
2. V souladu s čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 551/2004 se toto nařízení použije pro vzdušný prostor v evropském (ICAO EUR) a africkém (ICAO AFI) regionu Mezinárodní organizace pro civilní letectví, ve kterých členské státy odpovídají za poskytování letových provozních služeb.
Článek 2
Definice
Vedle příslušných definic stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 549/2004 se:
1. "rezervovaným a vyhrazeným vzdušným prostorem" rozumí stanovený rozsah vzdušného prostoru dočasně rezervovaný a vyhrazený pro výlučné nebo zvláštní užívání různými kategoriemi uživatelů;
2. "stanovištěm letových provozních služeb" rozumí civilní nebo vojenské stanoviště, které odpovídá za poskytování letových provozních služeb;
3. "lety podle pravidel pro let podle přístrojů" ("lety IFR") rozumí veškeré lety prováděné podle pravidel pro let podle přístrojů, jak jsou stanoveny v příloze 2 [5] Úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944;
4. "lety podle pravidel pro let za viditelnosti" ("lety VFR") rozumí veškeré lety prováděné podle pravidel pro let za viditelnosti, jak jsou stanoveny v příloze 2 [6] Úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944;
5. "klasifikací vzdušného prostoru" rozumí klasifikace vzdušného prostoru na abecedně označené prostory stanovených rozměrů, uvnitř kterých mohou být prováděny určité druhy letů a pro které jsou vymezeny letové provozní služby a pravidla provozu; vzdušné prostory letové provozní služby se klasifikují jako třídy A až G, které jsou definovány v příloze 11 [7] hlavě 2 odst. 6.1 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví.
Článek 3
Klasifikace vzdušného prostoru nad letovou hladinou 195
1. Členské státy klasifikují veškerý vzdušný prostor nad letovou hladinou 195 jako vzdušný prostor třídy C.
2. S výhradou článku 4 členské státy zajistí, aby ve vzdušném prostoru třídy C byly povoleny lety IFR a lety VFR, aby se všem těmto letům poskytovala služba řízení letového provozu a aby byl letům IFR zajištěn rozstup od ostatních letů IFR a od letů VFR.
Letům VFR se zajišťuje rozstup od letů IFR a jsou jim poskytovány provozní informace o ostatních letech VFR.
Článek 4
Přístup letů VFR nad letovou hladinou 195
Je-li to praktické, mohou členské státy ve vzdušném prostoru nad letovou hladinou 195 zavést vyhrazení vzdušného prostoru, v němž mohou být povoleny lety VFR.
Ve vzdušném prostoru nad letovou hladinou 195 až po letovou hladinu 285 včetně mohou být lety VFR rovněž povoleny odpovědným stanovištěm letových provozních služeb v souladu s postupy povolování, které členské státy stanoví a zveřejní v příslušné letecké informační příručce.
Článek 5
Vstup v platnost a použití
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 731/2006
ze dne 15. května 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 732/2006
ze dne 15. května 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 639/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 733/2006
ze dne 16. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 734/2006
ze dne 16. května 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory Společenství soukromého skladování některých sýrů v období skladování 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že podpora soukromého skladování může být poskytnuta na dlouhozrající sýry a sýry, které jsou vyrobeny z ovčího a/nebo kozího mléka a které ke zrání potřebují alespoň dobu šesti měsíců, pokud vývoj cen a stav zásob těchto sýrů ukazuje na závažnou nerovnováhu trhu, která může být odstraněna nebo snížena prostřednictvím sezonního skladování.
(2) Potíže vyplývající ze sezonního charakteru výroby některých dlouhozrajících sýrů a sýrů Pecorino Romano, Kefalotyri a Kasseri jsou ještě větší s ohledem na časově odlišnou sezonnost spotřeby.
Roztříštěnost výroby těchto sýrů kromě toho ještě zhoršuje důsledky uvedené sezonnosti.
Proto je třeba umožnit sezonní skladování takového množství, které odpovídá rozdílu mezi výrobou v letních měsících a výrobou v zimních měsících.
(3) Je třeba určit druhy sýrů s nárokem na podporu a stanovit nejvyšší množství, na která může být podpora poskytnuta, jakož i dobu trvání smluv, a to na základě skutečných potřeb trhu a možností dotyčné sýry uchovávat.
(4) Je nutné stanovit obsah smlouvy o skladování, jakož i základní opatření umožňující identifikaci a kontrolu sýrů, které jsou předmětem smlouvy.
Částky podpory by měly být stanoveny s přihlédnutím k nákladům na skladování a k rovnováze, kterou je třeba zachovat mezi sýry, na něž se poskytuje podpora, a ostatními sýry prodávanými na trhu.
S ohledem na tyto skutečnosti a na dostupné zdroje je nezbytné snížit částky nákladů na skladování za den. Částka finančních nákladů se musí vypočítat na základě úrokové sazby ve výši 2,5 %.
Pokud jde o stálé náklady, podpůrné opatření může nadále nahrazovat pouze denní náklady na skladování a finanční náklady, neboť skladováním, které je běžnou součástí výrobního procesu sýrů, nevznikají další stálé náklady.
(5) Je nezbytné stanovit pravidla týkající se dokumentace, účetnictví, jakož i četnosti a povahy kontrol.
Za tímto účelem je třeba stanovit, že členské státy mohou celkové náklady na kontrolu nebo jejich část předložit k úhradě smluvní straně.
(6) Je třeba upřesnit, že pro podporu soukromého skladování jsou způsobilé pouze celé sýry.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory Společenství soukromého skladování některých sýrů (dále jen "podpora") podle článku 9 nařízení (ES) č. 1255/1999 v období skladování 2006/07.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "skladovanou šarží" rozumí množství sýru o hmotnosti nejméně 2 tun, stejného druhu, uskladněné ve stejný den ve stejném skladu;
b) "dnem zahájení smluvního skladování" rozumí den následující po dni uskladnění;
c) "posledním dnem smluvního skladování" rozumí den předcházející dni vyskladnění;
d) "obdobím skladování" rozumí období, během kterého se může na sýr vztahovat režim soukromého skladování, jak je definováno v příloze pro každý druh sýra.
Článek 3
Sýry s nárokem na podporu
1. Podpora se poskytuje na některé dlouhozrající sýry, na sýry Pecorino Romano, Kefalotyri a Kasseri za podmínek stanovených v příloze.
Způsobilé jsou pouze celé sýry.
2. Sýry musí být vyrobeny ve Společenství a musí splňovat tyto požadavky:
a) musí na nich být nesmazatelným písmem uveden výrobní podnik a den a měsíc výroby; tyto údaje mohou být vyjádřeny formou kódu;
b) musí projít kontrolou jakosti, která prokáže, že poskytují dostatečné záruky pro to, aby po uzrání mohly být zařazeny do kategorií definovaných v příloze.
Článek 4
Smlouva o skladování
1. Smlouvy týkající se soukromého skladování sýrů se uzavírají mezi intervenční agenturou členského státu, na jehož území jsou sýry skladovány, a fyzickými nebo právnickými osobami (dále jen "smluvní strany").
2. Smlouvy o skladování se vyhotovují písemně na základě žádosti o vyhotovení smlouvy.
Žádosti musí být doručeny intervenční agentuře nejdéle do 30 dnů od data uskladnění a mohou se týkat pouze šarží sýra, jejichž uskladnění je ukončeno.
Intervenční agentura si den doručení žádosti zapíše.
Pokud intervenční agentura obdrží žádost ve lhůtě, která nepřekročí maximální lhůtu o více než deset pracovních dní, může být smlouva o skladování ještě uzavřena, avšak částka podpory se snižuje o 30 %.
3. Smlouva o skladování se uzavírá na jednu nebo více skladovaných šarží a musí zejména obsahovat ustanovení týkající se:
a) množství sýra, na něž se smlouva vztahuje;
b) termínů plnění smlouvy;
c) částky podpory;
d) určení skladů.
4. Smlouva o skladování se uzavírá nejdéle do 30 dnů od data zápisu žádosti o vyhotovení smlouvy.
5. Kontrolní opatření a zejména opatření uvedená v článku 7 se provádějí podle specifikace vypracované intervenční agenturou.
Smlouva o skladování odkazuje na tuto specifikaci.
Článek 5
Uskladnění a vyskladnění
1. Doba, v níž probíhá uskladnění a vyskladnění, je uvedena v příloze.
2. Musí být vyskladňovány celé skladované šarže.
3. Pokud na konci prvních 60 dní smluvního skladování vykazuje sýr větší zhoršení jakosti, než je běžné při jeho uchování, může být smluvním stranám umožněno, aby jednou u každé skladované šarže a na vlastní náklady nahradily vadná množství.
Pokud kontrola prováděná během skladování nebo při vyskladnění zjistí vadná množství, podpora nemůže být na tato množství vyplacena.
Kromě toho musí zbývající množství skladované šarže, u nějž lze uplatnit nárok na podporu, vážit nejméně dvě tuny.
Druhý pododstavec se použije v případě vyskladnění části šarže ještě před začátkem doby vyskladnění uvedené v odstavci 1 nebo před uplynutím minimálního období skladování podle čl. 8 odst. 2.
4. V případě uvedeném v odstavci 3 prvním pododstavci je pro účely výpočtu podpory za první den smluvního skladování považován den zahájení smluvního skladování.
Článek 6
Podmínky skladování
1. Členský stát dbá na to, aby byly splněny všechny podmínky pro vznik nároku na výplatu podpory.
2. Smluvní strana, nebo osoba odpovědná na základě žádosti nebo povolení členského státu za sklad zpřístupní příslušnému subjektu pověřenému prováděním kontroly veškerou dokumentaci, která zejména umožní ověřit u výrobků umístěných v soukromém skladu tyto údaje:
a) vlastnictví v okamžiku uskladnění;
b) původ a datum výroby sýrů;
c) den uskladnění;
d) fyzickou přítomnost ve skladu a adresu skladu;
e) datum vyskladnění.
3. Smluvní strana, případně osoba odpovědná za sklad, vede pro každou smlouvu skladovou evidenci, která je k dispozici ve skladu a v které jsou uvedeny tyto údaje:
a) číslo skladované šarže umožňující určit výrobky umístěné v soukromém skladu;
b) data uskladnění a vyskladnění;
c) počet sýrů a jejich hmotnost udané pro každou skladovanou šarži;
d) umístění produktů ve skladu.
4. Uskladněné produkty musí být snadno identifikovatelné, snadno přístupné a rozlišitelné podle jednotlivých smluv.
Skladované sýry se označí zvláštní značkou.
Článek 7
Kontrola
1. Při uskladnění provádí příslušný subjekt kontrolu, zejména s cílem zajistit, že uskladněné výrobky mají na podporu nárok, a zabránit tomu, aby během smluvního skladování docházelo k jakékoli záměně výrobků.
2. Příslušný subjekt provádí neohlášenou kontrolu na základě vzorků za účelem zjištění fyzické přítomnosti výrobků ve skladu.
Odebraný vzorek musí být reprezentativní a musí představovat nejméně 10 % z celkového smluvního množství, na něž se vztahuje opatření na podporu soukromého skladování.
Součástí kontroly je kromě účetní dokumentace uvedené v čl. 6 odst.
3 také fyzická kontrola hmotnosti a povahy výrobků a jejich identifikace. Tato fyzická kontrola musí být provedena nejméně u 5 % z množství, u nějž je neohlášená kontrola prováděna.
3. Po ukončení období smluvního skladování provede příslušný subjekt kontrolu fyzické přítomnosti výrobků.
Pokud však výrobky zůstávají ve skladu po uplynutí maximálního období smluvního skladování, může být tato kontrola provedena v okamžiku vyskladnění.
O kontrole uvedené v prvním pododstavci informuje smluvní strana příslušný subjekt nejméně pět pracovních dnů před uplynutím období smluvního skladování, popřípadě před zahájením vyskladnění, pokud k němu dochází během období smluvního skladování nebo po této době, a uvede dotyčné skladované šarže.
Členský stát může souhlasit s kratší lhůtou, než je pět pracovních dnů uvedených v druhém pododstavci.
4. O kontrolách provedených podle odstavce 1, 2 a 3 musí být vypracována zpráva, v které se uvádí:
a) datum kontroly;
b) její délka;
c) popis kontrolní činnosti.
Kontrolní zprávu musí podepsat odpovědný inspektor a spolupodepsat smluvní strana, popřípadě osoba odpovědná za sklad, a zpráva musí být součástí platební dokumentace.
5. V případě nesrovnalostí, které se týkají alespoň 5 % množství kontrolovaných výrobků, se kontrola rozšíří na větší vzorek, který určí příslušný subjekt.
Členské státy oznámí takové případy Komisi ve lhůtě čtyř týdnů.
6. Členské státy mohou stanovit, že náklady na kontrolu plně nebo částečně uhradí smluvní strana.
Článek 8
Podpora skladování
1. Částky podpory jsou stanoveny takto:
a) 0,10 EUR za tunu a den smluvního skladování na náklady na skladování;
b) částka za tunu a den smluvního skladování na finanční náklady ve výši:
i) 0,28 EUR za tunu dlouhozrajících sýrů,
ii) 0,35 EUR u sýrů Pecorino Romano,
iii) 0,49 EUR u sýrů Kefalotyri a Kasseri.
2. Podpora se neposkytne, jestliže doba smluvního skladování činí méně než 60 dní.
Nejvyšší částka podpory nemůže být vyšší než částka odpovídající 180 dnům smluvního skladování.
Pokud smluvní strana nedodrží lhůtu uvedenou v čl. 7 odst. 3 druhém nebo případně třetím pododstavci, podpora se sníží o 15 % a vyplatí se pouze za dobu, u níž smluvní strana uspokojivě doloží příslušnému subjektu, že sýr zůstal ve smluvním skladování.
3. Podpora se vyplácí na žádost smluvní strany na konci období smluvního skladování, ve lhůtě 120 dní od obdržení žádosti, za předpokladu, že byly provedeny kontroly uvedené v čl. 7 odst. 3 a že byly splněny podmínky pro získání nároku na vyplacení podpory.
Pokud však probíhá správní šetření týkající se nároku na podporu, bude platba provedena až po uznání nároku na podporu.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 735/2006
ze dne 16. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2659/94 o prováděcích pravidlech pro poskytování podpory soukromého skladování sýrů grana padano, parmigiano-reggiano a provolone
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1 nařízení Komise (ES) č. 2659/94 [2] stanoví částky podpory soukromého skladování sýrů grana padano, parmigiano-reggiano a provolone.
Vzhledem k dostupným finančním prostředkům a s ohledem na vývoj skladovacích nákladů a na předběžný odhad tržních cen musí být tyto částky změněny.
Pokud jde o fixní náklady, neměla by opatření podpory dále vyrovnávat jiné náklady než denní náklady na skladování a finanční náklady, jelikož skladování, které je součástí běžného výrobního postupu uvedených sýrů, nezpůsobuje dodatečné fixní náklady.
(2) Nařízení (ES) č. 2659/94 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 2659/94 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Částka podpory soukromého skladování sýra je stanovena takto:
a) 0,10 EUR na tunu a den smluvního skladování pro náklady na skladování;
b) pro finanční náklady na den smluvního skladování:
- 0,38 EUR na tunu pro sýr grana padano,
- 0,46 EUR na tunu pro sýr parmigiano-reggiano,
- 0,30 EUR na tunu pro sýr provolone."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006
ze dne 16. května 2006
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění normalizačních inspekcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1] (základní nařízení), a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem uvedeným v čl. 54 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 12 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1592/2002 ukládá Evropské agentuře pro bezpečnost letectví, dále jen "agentura", provádět inspekce a šetření nutné k plnění jejích úkolů.
(2) Ustanovení čl. 16 odst. 1 a čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002 stanoví, že agentura je Komisi nápomocna při kontrole uplatňování uvedeného nařízení a prováděcích pravidel k němu tím, že v příslušných úřadech členských států provádí normalizační inspekce.
(3) Ustanovení čl. 45 odst. 4 nařízení (ES) č. 1592/2002 stanoví, že vyžaduje-li inspekce v příslušném úřadu členského státu inspekci podniku nebo sdružení podniků, bude agentura postupovat podle ustanovení článku 46.
(4) Agentura by měla Komisi podávat zprávy o inspekcích vykonaných na základě článku 45 nařízení (ES) č. 1592/2002.
(5) Ustanovení čl. 16 odst. 4 nařízení (ES) č. 1592/2002 ukládá Komisi stanovit pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí.
(6) Tyto pracovní postupy by měly zohlednit právní předpisy členských států týkající se pověření a zplnomocnění jejich pracovníků účastnících se inspekcí prováděných agenturou.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 ze dne 24. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací [2] stanoví postup, kterým se mají vnitrostátní letecké úřady řídit při plnění těchto pravidel.
(8) Nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 ze dne 20. listopadu 2003 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů [3] stanoví postup, kterým se mají vnitrostátní letecké úřady řídit při plnění těchto pravidel.
(9) Pracovními postupy, které stanoví toto nařízení, nejsou dotčeny pravomoci svěřené Smlouvou Komisi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro provádění normalizačních inspekcí vnitrostátních leteckých úřadů členských států v oblastech, na něž se vztahuje čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení platí následující definice:
a) "inspekcí" se rozumí normalizační inspekce podle čl. 16 odst. 1 a článku 45 nařízení (ES) č. 1592/2002, kterou provádí agentura s cílem sledovat uplatňování uvedeného nařízení a jeho prováděcích pravidel vnitrostátními leteckými úřady;
b) "vnitrostátními leteckými úřady" se rozumí příslušné úřady členských států podle článku 45 nařízení (ES) č. 1592/2002;
c) "pověřenými pracovníky agentury" se rozumí osoby, které jsou řádně zplnomocněny agenturou k provádění inspekcí příslušných úřadů členských států a inspekcí podniků nebo sdružení podniků za účelem ověření dodržování nařízení (ES) č. 1592/2002 těmito úřady;
d) "pověřenými pracovníky členských států" se rozumí osoby, které jsou řádně zplnomocněny příslušnými orgány členských států k tomu být nápomocny agentuře při provádění inspekcí.
Článek 3
Zásady pro provádění inspekcí
1. Pro účely hodnocení souladu s požadavky nařízení (ES) č. 1592/2002 a jeho prováděcích pravidel provádí agentura inspekce vnitrostátních leteckých úřadů, jejichž prostřednictvím přezkoumává především soulad těchto úřadů s ustanoveními přílohy – části 21 nařízení (ES) č. 1702/2003 a přílohy I (část M), přílohy II (část 145), přílohy III (část 66) a přílohy IV (část 147) nařízení (ES) č. 2042/2003, o čemž poté vypracuje zprávu.
2. Normalizační inspekce mohou pro účely odstavce 1 zahrnovat inspekce podniků nebo sdružení podniků pod dohledem vnitrostátního leteckého úřadu, ve kterém je provedena inspekce.
3. Normalizační inspekce se provádějí průhledným, účinným, harmonizovaným a důsledným způsobem.
4. Normalizační inspekce provádí agentura pravidelně, popřípadě ad hoc.
5. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 11 a 47 nařízení (ES) č. 1592/2002 ani rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [4].
Článek 4
Vyměňování informací
1. Vnitrostátní letecké úřady poskytnou agentuře na vyžádání všechny potřebné informace pro účely provádění inspekcí.
2. Při předkládání žádosti o informace vnitrostátnímu leteckému úřadu členského státu a/nebo podniku nebo sdružení podniků musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
Článek 5
Školení a kvalifikační kritéria pro inspekční skupiny a vedoucí skupin
1. Agentura vypracuje školicí programy pro poskytnutí náležité kvalifikace pro své pracovníky, kteří by se případně mohli stát pověřenými pracovníky agentury, a pro pověřené pracovníky členských států, aby se mohli účastnit inspekcí vnitrostátních leteckých úřadů a případně inspekcí podniků nebo sdružení podniků.
2. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro své pracovníky a pro pracovníky členských států, kteří se účastní inspekčních skupin.
Taková kvalifikační kritéria zahrnují znalosti a zkušenosti v oblasti kontrolních postupů a teoretické znalosti a praktické zkušenosti s příslušnými technickými otázkami, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1592/2002 a jeho prováděcí pravidla.
Vedoucí skupin musí mít široké pracovní zkušenosti v oblastech, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1592/2002 a jeho prováděcí pravidla, a nejméně pětiletou praxi jako inspektoři a/nebo auditoři v oblasti normalizace.
Vedoucí skupin i jejich členové musí absolvovat školení zaměřené na příslušné normalizační požadavky a postupy.
Členové skupin musí mít alespoň pětiletou praktickou zkušenost v příslušném oboru, na který se inspekce zaměřuje, a musí být dobře obeznámeni s koncepcí vyšetřování systémů jakosti.
Článek 6
Sestavování inspekčních skupin
1. Inspekce provádějí skupiny sestavené agenturou.
Každá skupina sestává z vedoucího a minimálně dvou členů.
V případě inspekcí ad hoc může agentura velikost inspekčních skupin upravit.
Vedoucí skupin jsou pověření pracovníci agentury.
Členové skupin mohou být pověření pracovníci agentury a/nebo členských států.
2. Pracovníci členských států, kteří byli řádně vyškoleni agenturou, splňují kvalifikační kritéria stanovená v článku 5 a účastnili se inspekcí vnitrostátních leteckých úřadů a/nebo podniků nebo sdružení podniků pod jejich dohledem, mohou být dočasně vysláni svými vnitrostátními úřady, aby se jako pověření pracovníci členských států zapojili do vyšetřovacích skupin vedených agenturou.
Pověření pracovníci členských států jsou vyloučeni z inspekcí příslušného úřadu členského státu, který je vyslal.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování skupin nedošlo ke střetu zájmů s vnitrostátními úřady, ve kterých je prováděna inspekce, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna inspekce.
V případě pověřených pracovníků členských států vydá vnitrostátní letecký úřad, který úředníka vysílá, prohlášení o neexistenci střetu zájmů.
4. Členské státy jmenují národního koordinátora, který bude nápomocen agentuře ve všech fázích postupu a zajistí, aby inspekční skupina nebo skupiny byly během inspekce doprovázeny.
5. Před zahájením inspekce agentura včas požádá vnitrostátní letecké úřady o informace týkající se disponibility pověřených pracovníků členských států pro její provedení.
Při plánování inspekcí bude agentura usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
6. V souladu s pravidly Společenství a aniž je dotčen postup sestavování ročního rozpočtu Společenství, ponese agentura výdaje vzniklé účastí národních koordinátorů podle čl. 9 odst. 1 písm. a) a pověřených pracovníků členských států na inspekcích a vyšetřováních prováděných agenturou.
Článek 7
Provádění inspekcí a vypracování zpráv o nich
Normalizační inspekce vnitrostátního leteckého úřadu a případně podnik nebo sdružení podniků zahrnuje následující fáze:
a) přípravná fáze před inspekcí v minimální délce deset týdnů;
b) fáze vlastní inspekce;
c) fáze vypracování zprávy následující po inspekci v maximální délce dvanáct týdnů;
d) fáze dalšího sledování následující po fázi vypracování zprávy v maximální délce 16 týdnů a
e) závěrečná fáze, která se koná na konci fáze dalšího sledování.
Článek 8
Přípravná fáze
Během přípravné fáze agentura:
a) ohlásí provedení inspekce vnitrostátnímu leteckému úřadu nejméně deset týdnů před inspekční prohlídkou, poté shromáždí informace potřebné k přípravě inspekční prohlídky, stanoví program návštěvy a rozhodne o složení inspekční skupiny, včetně jakýchkoli jeho možných změn, a
b) spolu s oznámením o inspekci zašle vnitrostátnímu leteckému úřadu dotazník, který má vnitrostátní letecký úřad, a případně podnik nebo sdružení podniků, kde se bude provádět inspekce v rámci inspekce vnitrostátního leteckého úřadu, vyplnit nejméně šest týdnů před inspekční prohlídkou.
Článek 9
Fáze vlastní inspekce
1. Během fáze vlastní inspekce agentura:
a) zorganizuje předběžnou a závěrečnou schůzku mezi inspekční skupinou a národním koordinátorem vnitrostátního leteckého úřadu, ve kterém se provádí inspekce, a to buď v objektu tohoto vnitrostátního leteckého úřadu nebo ve vlastních prostorách; tyto schůzky se především zaměří na organizační stránky a celkové provedení inspekční prohlídky;
b) provede návštěvy hlavních oddělení, případně regionálních poboček vnitrostátního leteckého úřadu, včetně zahajovací a závěrečné porady; inspekce vnitrostátních leteckých úřadů mohou rovněž zahrnovat inspekce podniků nebo sdružení podniků pod jejich dohledem;
c) provede rozhovory s pracovníky vnitrostátního leteckého úřadu, ve kterém se provádí inspekce, a s použitím mechanismů, které budou zavedeny podle článku 18 tohoto nařízení, prozkoumá záznamy, údaje, postupy a jakýkoliv další příslušný materiál, přičemž zajistí průhlednost a důslednost inspekce;
d) na závěrečné poradě předloží předběžnou zprávu o inspekci vnitrostátního leteckého úřadu, ve kterém byla provedena inspekce; tato zpráva by měla obsahovat případné připomínky uvedené během inspekční prohlídky vnitrostátním leteckým úřadem, ve kterém je prováděna inspekce, a výzvu vnitrostátnímu leteckému úřadu k okamžitému přijetí účinných nápravných opatření k odstranění bezprostředního bezpečnostního rizika v případě, že je během inspekce takové riziko zjištěno;
e) na závěrečné schůzce uvedené pod písmenem a) bude vyžadovat, aby byl předložen důkaz o nápravném opatření přijatém vnitrostátním leteckým úřadem, ve kterém byla provedena inspekce.
2. Při provádění své práce během fáze uvedené v odstavci 1 může agentura vyslechnout jakoukoliv fyzickou či právnickou osobu za účelem získání informací souvisejících s předmětem inspekce.
Má-li takový pohovor proběhnout v prostorách podniku, informuje o tom agentura dva týdny dopředu vnitrostátní letecký úřad členského státu, na jehož území se má pohovor uskutečnit, stejně jako letecký úřad, který nad příslušným podnikem vykonává dozor.
Pověřeným pracovníkům agentury mohou být při pohovoru nápomocni pracovníci vnitrostátního leteckého úřadu příslušného členského státu, pokud o to tento úřad požádá.
Článek 10
Fáze vypracování zprávy
Během fáze vypracování zprávy sepíše agentura závěrečnou inspekční zprávu, která obsahuje podrobnosti o provádění inspekce a zabývá se zejména závěry zjištěnými během inspekce, jak je uvedeno v článku 13.
Tato zpráva rovněž obsahuje případné připomínky vnitrostátního leteckého úřadu, ve kterém byla provedena inspekce.
Závěrečná inspekční zpráva se zašle vnitrostátnímu leteckému úřadu, ve kterém byla provedena inspekce, Komisi a dotčenému členskému státu.
Komise může následně tuto zprávu předat všem vnitrostátním leteckým úřadům.
V případě, že předběžné inspekční zprávy vyžadují okamžitá nápravná opatření podle ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. d) a dotčený vnitrostátní letecký úřad na takovou žádost uspokojivě neodpoví, obsahuje závěrečná inspekční zpráva informaci o takovém nesplnění.
Článek 11
Fáze dalšího sledování
Během fáze dalšího sledování agentura:
a) dohodne do 16 týdnů po zahájení této fáze s vnitrostátním leteckým úřadem, ve kterém byla provedena inspekce, akční plán stanovující nápravná opatření a náležitý časový rámec, v němž je třeba tato opatření provést k nápravě jakýchkoliv závěrů podle článku 7;
b) zahájí sledování postupu dohodnutých nápravných opatření; vnitrostátní letecký úřad, ve kterém byla provedena inspekce, poskytne agentuře informace o zavedení nápravných opatření.
Článek 12
Závěrečná fáze
Během závěrečné fáze agentura:
a) ověří a potvrdí uspokojivé postupné provádění akčního plánu; za tímto účelem poskytne vnitrostátní letecký úřad, ve kterém byla provedena inspekce, agentuře informace o zavedení nápravných opatření;
b) po splnění opatření vnitrostátním leteckým úřadem, ve kterém byla provedena inspekce, ke spokojenosti agentury, vydá oznámení o konečných závěrech.
Takové oznámení bude určeno leteckému úřadu, ve kterém byla provedena inspekce, dotčenému členskému státu a Komisi.
Komise může následně tuto zprávu předat všem vnitrostátním leteckým úřadům.
Článek 13
Závěry inspekce
Při hodnocení souladu s požadavky nařízení (ES) č. 1592/2002 a jeho prováděcích pravidel se v příslušné závěrečné inspekční zprávě závěry klasifikují jako:
a) plně vyhovující;
b) vyhovující, nicméně pro zvýšení účinnosti je doporučeno zlepšení v oblastech [odkaz na dotčená pravidla];
c) nevyhovující, s objektivními důkazy o menších nedostatcích svědčících o nesouladu s příslušnými požadavky v oblastech [odkaz na dotčená pravidla], které by mohly vyvolat problémy týkající se dodržování norem;
d) nevyhovující, s objektivními důkazy o vážných nedostatcích svědčících o nesouladu s příslušnými požadavky v oblastech [odkaz na dotčená pravidla], které by kromě problémů týkajících se dodržování norem mohly představovat bezpečnostní riziko, nebudou-li okamžitě odstraněny;
e) není použitelné;
f) není potvrzeno, v případě, že se vnitrostátní letecký úřad, ve kterém byla provedena inspekce, krátce po prohlídce zaváže předložit fyzické důkazy o souladu k závěrům, které by byly jinak klasifikovány podle písm. c) nebo d), pokud tyto fyzické důkazy nebyly přímo k dispozici během prohlídky.
Článek 14
Přístup k informacím obsaženým v inspekčních zprávách
Pokud se informace obsažené v inspekční zprávě týkají podniku patřícího pod regulační orgán třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Společenství se třetí zemí uzavřené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1592/2002, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran takové dohody podle jejích příslušných ustanovení.
Článek 15
Opatření provedená následně po inspekční zprávě
1. Agentura může kdykoliv, nebo na žádost Komise, provést inspekce vnitrostátních leteckých úřadů a případně podniků nebo sdružení podniků k posouzení uspokojivého dokončení nápravných opatření.
Tyto inspekce musí být ohlášeny dotčenému vnitrostátnímu leteckému úřadu dva týdny dopředu, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 8 až 12, kromě požadavku předložit závěrečnou inspekční zprávu.
2. V případě, že závěrečné inspekční zprávy během fáze vypracování zprávy obsahují závěry o nevyhovujícím stavu uvedené v čl. 13 písm. c), d) nebo f), zašle agentura žádost o objasnění a/nebo požádá vnitrostátní letecký úřad členského státu, ve kterém byla provedena inspekce, o nápravné opatření, přičemž stanoví termín, který nepřesáhne dva týdny pro závěry podle čl. 13 písm. d) a f) a deset týdnů pro závěry podle čl. 13 písm. c).
3. Nebude-li agentura považovat objasnění poskytnutá vnitrostátním leteckým úřadem členského státu, ve kterém byla provedena inspekce, za uspokojující nebo nebude-li dostatečné nápravné opatření tímto úřadem včas navrženo nebo řádně provedeno, zašle agentura dotčenému vnitrostátnímu leteckému úřadu, jakož i Komisi a dotčenému členskému státu dodatečnou zprávu.
Komise může následně tuto zprávu předat všem vnitrostátním leteckým úřadům.
4. Po předání zprávy podle odstavce 3 a aniž jsou dotčena ustanovení článku 226 Smlouvy, může Komise v případě zjištění podle čl. 13 písm. c) a d) tohoto nařízení učinit kterýkoliv z následujících kroků:
a) zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo žádat další vysvětlení k objasnění všech závěrů nebo jejich částí;
b) požádat agenturu o provedení všech potřebných inspekcí vnitrostátních leteckých úřadů k prověření provádění nápravných opatření, přičemž o tomto následném opatření musí informovat nejméně dva týdny dopředu.
Článek 16
Ad hoc inspekce
Agentura může na žádost Komise provést ad hoc inspekce vnitrostátních leteckých úřadů, bude-li to z bezpečnostních důvodů považovat za nutné.
Tyto inspekce musí být ohlášeny dotčenému vnitrostátnímu leteckému úřadu dva týdny dopředu, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 7 až 12, kromě požadavku předložit závěrečnou inspekční zprávu.
Článek 17
Plán normalizačních inspekcí a výroční zpráva
Agentura sestaví roční plán inspekcí v každé oblasti, která se řídí prováděcími pravidly nařízení (ES) č. 1592/2002. Tento roční plán bude sdělen Komisi a ostatním členům správní rady agentury jako součást plánu práce agentury podle ustanovení čl. 24 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1592/2002.
Agentura předloží každoročně do 31. března Komisi výroční zprávu obsahující analýzu normalizačních inspekcí vykonaných v předchozím roce.
Článek 18
Pracovní postupy
Nejpozději dva měsíce po vstupu tohoto nařízení v platnost stanoví agentura vhodné pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 5 až 16 tohoto nařízení.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 737/2006
ze dne 16. května 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 17. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 731/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 731/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 731/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 738/2006
ze dne 17. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 739/2006
ze dne 17. května 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedených ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 740/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1063/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1063/2005 [2] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 395911 tun pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury.
(2) Česká republika informovala Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 117358 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti České republiky vyhověno.
(3) Nařízení (ES) č. 1063/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1063/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 513269 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 741/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob slovenské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1060/2005 [2] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 229858 tun pšenice obecné ze zásob slovenské intervenční agentury.
(2) Slovensko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 28820 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Slovenska vyhověno.
(3) Nařízení (ES) č. 1060/2005 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1060/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 258678 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 743/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 744/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s vejci by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen u produktů, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež dodržují požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [2] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [3], jakož i požadavky na identifikační označení nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení (EHS) č. 1907/90.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 745/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 746/2006
ze dne 17. května 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. května 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. června 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. května 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 57 t původem z Botswany,
- 121 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 600 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce května 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 17729 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 10679 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 747/2006
ze dne 17. května 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad pro vejce a žloutky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou, je-li toto zboží vyváženo ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75.
(3) Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 by sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů měla být stanovena na stejně dlouhé období jako je období, na které jsou náhrady stanoveny při vývozu stejných, avšak nezpracovaných produktů.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tento produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75, se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 748/2006
ze dne 18. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 749/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 19. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 750/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 751/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 752/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 26. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 26. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 26,963 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 753/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 754/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 755/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 19. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 731/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 731/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 731/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 756/2006
ze dne 18. května 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži pocházející ze států AKT a zámořských zemí a území na základě žádostí podaných během prvních pěti pracovních dnů měsíce května 2006 podle nařízení (ES) č. 638/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("Rozhodnutí o přidružení zámoří") [3],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 638/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a k rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o dovozní režim pro rýži pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) a ze zámořských zemí a území [4], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 17 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 638/2003 Komise rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem o dovozní licence.
(2) Podle čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 638/2003 se jakákoliv množství tranše, na která se nevztahují žádosti o licence, převedou do tranše následující. Podle čl. 11 odst. 3 a článku 13 nařízení (ES) č. 638/2003 lze dostupná množství případně použít pro dovoz produktů pocházejících z jiných třetích zemí.
(3) Přezkoumání množství, pro něž byly podány žádosti pro tranši na měsíc květen 2006, vede k tomu, že je třeba stanovit vydávání licencí pro množství uvedená v žádostech, která se případně upravují procentní sazbou snížení, a rovněž určit množství, která se převedou do následující tranše, a celková množství dostupná pro jednotlivé kvóty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence pro rýži na základě žádostí podaných podle nařízení (ES) č. 638/2003 během prvních pěti pracovních dnů měsíce května 2006 a oznámených Komisi se vydávají pro množství uvedená v žádostech, která se případně upravují procentní sazbou snížení stanovenou v příloze tohoto nařízení.
2. Množství dostupná pro tranši na měsíc květen 2006, která se převedou do následující tranše, a celková množství dostupná pro tranši na měsíc září 2006 jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 757/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 758/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 759/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 14,83 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 22,91 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 760/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1184/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám, které poškozují mírový proces a porušují mezinárodní právo v konfliktu v Dárfúrské oblasti v Súdánu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1184/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám, které poškozují mírový proces a porušují mezinárodní právo v konfliktu v Dárfúrské oblasti v Súdánu [1] a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1184/2005 obsahuje seznam fyzických a právnických osob, subjektů nebo orgánů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
1591 (2005) doplnil podle rezoluce Rady bezpečnosti č. 1672 (2006) do seznamu osoby, subjekty a orgány, na které by se zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů mělo vztahovat.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1184/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 761/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 762/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 12. do 18. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 6,95 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 763/2006
ze dne 18. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 12. do 18. května 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,25 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 764/2006
ze dne 22. května 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Marocké království sjednala a parafovala dohodu o partnerství v odvětví rybolovu, na základě které se rybářům Společenství udělují rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci Marockého království.
(2) V zájmu Společenství je uvedenou dohodu schválit.
(3) Je třeba vymezit způsob pro rozdělení rybolovných práv mezi členské státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Marockým království o partnerství v odvětví rybolovu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se mezi členské státy rozdělují takto:
Kategorie rybolovu _BAR_ Typ plavidla _BAR_ Členský stát _BAR_ Licence nebo kvóty _BAR_
Drobný rybolov na severu, pelagické druhy _BAR_ plavidla lovící vlečnou sítí _BAR_ Španělsko _BAR_ 20 _BAR_
Drobný rybolov na severu _BAR_ plavidla pro rybolov na dně na dlouhé lovné šňůry, < 40 GT _BAR_ Španělsko _BAR_ 20 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 7 _BAR_
plavidla pro rybolov na dně na dlouhé lovné šňůry, > 40 GT < 150 GT _BAR_ Portugalsko _BAR_ 3 _BAR_
Drobný rybolov na jihu _BAR_ _BAR_ Španělsko _BAR_ 20 _BAR_
Lov druhů žijících při dně _BAR_ plavidla pro rybolov na dně na dlouhé lovné šňůry _BAR_ Španělsko _BAR_ 7 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 4 _BAR_
trawlery _BAR_ Španělsko _BAR_ 10 _BAR_
_BAR_ _BAR_ Itálie _BAR_ 1 _BAR_
Lov tuňáka _BAR_ plavidla lovící na pruty _BAR_ Španělsko _BAR_ 23 _BAR_
Francie _BAR_ 4 _BAR_
Průmyslový pelagický rybolov _BAR_ _BAR_ Německo _BAR_ 4850 t _BAR_
Litva _BAR_ 15520 t _BAR_
Lotyšsko _BAR_ 8730 t _BAR_
Nizozemsko _BAR_ 19400 t _BAR_
Irsko _BAR_ 2500 t _BAR_
Polsko _BAR_ 2500 t _BAR_
Velká Británie _BAR_ 2500 t _BAR_
Španělsko _BAR_ 400 t _BAR_
_BAR_ _BAR_ Portugalsko _BAR_ 1333 t _BAR_
_BAR_ _BAR_ Francie _BAR_ 2267 t _BAR_
Řízení rybolovných práv probíhá v plném souladu s článkem 20 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2].
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem ke smlouvě, může Komise zohlednit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provozují rybolov v rámci dohody, oznamují Komisi množství každé populace ulovené v marocké rybolovné oblasti v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [3].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 765/2006
ze dne 18. května 2006
o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2006/362/SZBP ze dne 18. května 2006, kterým se mění společný postoj 2006/276/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. března 2006 Evropská rada vyjádřila politování nad tím, že běloruské orgány nesplnily závazky OBSE ohledně demokratických voleb, a byla toho názoru, že prezidentské volby, které se konaly dne 19. března 2006, proběhly se zásadními nedostatky a odsoudila jednání běloruských orgánů, které v tento den zatýkaly pokojné demonstranty vykonávající své zákonné právo na svobodu shromažďování na protest proti způsobu konání prezidentských voleb.
Evropská Rada proto rozhodla, že by měla být použita omezující opatření vůči osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem.
(2) Dne 10. dubna 2006 rozhodla Rada o přijetí omezujících opatření vůči prezidentovi Lukašenkovi, běloruskému vedení a představitelům odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem a mezinárodního práva v oblasti lidských práv, jakož i za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici.
Na tyto osoby by se měl vztahovat zákaz udělování víz a případná další cílená opatření.
(3) Společný postoj 2006/362/SZBP stanoví, že finanční prostředky a hospodářské zdroje prezidenta Lukašenka a některých představitelů Běloruska, kteří byli za tímto účelem určeni, by měly být zmrazeny.
(4) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a proto, především aby se zajistilo jejich jednotné uplatňování hospodářskými subjekty ve všech členských státech, jsou k jejich provedení, pokud jde o Společenství, nezbytné právní předpisy Společenství.
Pro účely tohoto nařízení by se za území Společenství měla považovat území členských států, na něž se vztahuje Smlouva, a to za podmínek v ní stanovených.
(5) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení.
Stanovené sankce by měly být přiměřené, účinné a odrazující.
(6) Aby se zajistila účinnost opatření stanovených tímto nařízením, mělo by toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "finančními prostředky" finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné:
a) peníze v hotovosti, šeky, peněžní pohledávky, směnky, peněžní příkazy a jiné platební nástroje;
b) vklady u finančních institucí a jiných subjektů, zůstatky na účtech, pohledávky a závazky z pohledávek;
c) veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje, včetně akcií a kapitálových podílů, certifikátů zastupujících cenné papíry, dluhopisů, směnek, opčních listů, dlužních úpisů a smluv o derivátových nástrojích;
d) úroky, dividendy nebo jiné výnosy či hodnoty pocházející z aktiv nebo jimi vytvářené;
e) úvěry, práva na započtení, záruky, závazky plnění nebo jiné finanční závazky;
f) akreditivy, nákladní listy a dodací listy;
g) dokumenty osvědčující podíl na fondech nebo na finančních zdrojích.
2. "zmrazením finančních prostředků" zabránění veškerému pohybu, převodu, změně, využití finančních prostředků nebo přístupu k nim či nakládání s nimi jakýmkoli způsobem, v důsledku čehož by mohlo dojít ke změně jejich objemu, množství, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
3. "hospodářskými zdroji" aktiva všeho druhu, hmotná či nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale lze je použít k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
4. "zmrazením hospodářských zdrojů" zabránění jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo zastavením;
5. "územím Společenství" území členských států, na které se vztahuje Smlouva, za podmínek v ní stanovených.
Článek 2
1. Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející prezidentu Lukašenkovi a některými dalším představitelům Běloruska, kteří jsou odpovědní za porušení mezinárodních volebních norem během prezidentských voleb v Bělorusku dne 19. března 2006 a za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici, jakož i fyzickým či právnickým osobám nebo subjektům s nimi spojeným, uvedeným v příloze I, nebo tyto prostředky a zdroje jimi vlastněné, držené či ovládané se zmrazují.
2. Fyzickým nebo právnickým osobám nebo subjektům uvedeným v příloze I nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž cílem nebo výsledkem je přímé nebo nepřímé obcházení opatření uvedených v odstavcích 1 a 2, se zakazuje.
Článek 3
1. Příslušné orgány členských států uvedené v příloze II mohou povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považují za vhodné, pokud rozhodnou, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a) nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze I a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b) určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb; nebo
c) určené výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů.
2. Pokud příslušný orgán členského státu uvedený v příloze II rozhodne, že uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů je nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, oznámí alespoň dva týdny před udělením povolení ostatním příslušným orgánům a Komisi důvody, proč se domnívá, že by mělo být zvláštní povolení uděleno, aby mohli zaujmout předběžné stanovisko k navrhovanému povolení.
Dva týdny po oznámení může příslušný orgán za podmínek, které považuje za vhodné, povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů.
3. Příslušný orgán uvědomí příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o jakémkoli povolení, které bylo uděleno podle tohoto článku.
Článek 4
1. Ustanovení čl. 2 odst. 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují ustanovení tohoto nařízení,
pokud se na veškeré takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje čl. 2 odst. 1.
2. Ustanovení čl. 2 odst. 2 nebrání finančním nebo úvěrovým institucím v EU, aby na zmrazený účet připisovaly finanční prostředky, které byly na účet osoby nebo subjektu uvedených na seznamu převedeny třetími osobami, pokud přírůstky těchto účtů budou rovněž zmrazeny. Finanční nebo úvěrové instituce neprodleně uvědomí o těchto převodech příslušné orgány.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena použitelná pravidla o ohlašování, důvěrnosti a profesním tajemství, fyzické a právnické osoby a subjekty:
a) neprodleně poskytnou příslušným orgánům uvedeným v příloze II členských států, ve kterých mají bydliště nebo sídlo, veškeré informace, které mohou usnadnit dodržování tohoto nařízení, jako jsou účty a částky zmrazené v souladu s článkem 2, a předají tyto informace přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi;
b) spolupracují s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při veškerém ověřování těchto informací.
2. Veškeré další informace přímo obdržené Komisí se zpřístupní příslušným orgánům dotčeného členského státu.
3. Veškeré informace poskytnuté nebo obdržené v souladu s odstavci 1 a 2 se použijí pouze pro účely, pro něž byly poskytnuty nebo obdrženy.
Článek 6
Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů nebo odmítnutí je zpřístupnit učiněné v dobré víře, že toto jednání je v souladu s tímto nařízením, nezakládá vznik žádné odpovědnosti fyzické nebo právnické osoby nebo subjektu, který je provádí, nebo jeho vedoucích pracovníků či zaměstnanců, neprokáže-li se, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje byly zmrazeny v důsledku nedbalosti.
Článek 7
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a předávají si všechny další důležité informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace o porušování předpisů, o obtížích s vynucováním a o rozhodnutích vnitrostátních soudů.
Článek 8
Komise je oprávněna:
a) měnit přílohu I na základě rozhodnutí přijatých v souvislosti s přílohou IV společného postoje 2006/276/SZBP a
b) měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 9
1. Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy oznámí tato pravidla Komisi neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí všechny následné změny.
Článek 10
Toto nařízení se použije:
- na území Společenství, včetně jeho vzdušného prostoru;
- na palubě všech letadel a plavidel v pravomoci členského státu;
- na fyzické osoby, které jsou státními příslušníky členského státu, ať se nacházejí na území Společenství či mimo ně;
- na právnické osoby nebo subjekty založené nebo zřízené podle práva členského státu;
- na právnické osoby nebo subjekty v souvislosti s jakoukoli obchodní činností vykonávanou zcela nebo částečně v rámci Společenství.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 766/2006
ze dne 19. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 767/2006
ze dne 19. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1081/1999 o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečných býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1081/1999 [2] stanoví otevření a správu celních kvót pro dovoz určitého živého skotu na víceletém základě.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článku XXIV.6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) [3], schválená rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], stanoví, že od 1. července 2006 budou upraveny dovozní celní kvóty stanovené v nařízení (ES) č. 1081/1999.
(3) Kromě toho je s ohledem na množství dostupná pro dovoz podle této kvóty a s cílem usnadnit její správu vhodné zrušit druhé kolo přidělování podle článku 9 nařízení (ES) č. 1081/1999.
(4) Nařízení (ES) č. 1081/1999 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1081/1999 se mění takto:
1. Ve čtvrtém sloupci "Kvóta (kusy)" tabulky v čl. 1 odst. 1:
a) "5000" se nahrazuje "710" pro pořadové číslo 09.0001;
b) "5000" se nahrazuje "711" pro pořadové číslo 09.0003.
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Obě kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 se rozdělí na dvě části o 500 kusech a 210 kusech pro pořadové číslo 09.0001 a na dvě části o 500 kusech a 211 kusech pro pořadové číslo 09.0003.
a) První část každé kvóty se rozdělí mezi dovozce ve Společenství, kteří mohou dokázat, že dovezli zvířata v rámci kvóty s pořadovým číslem 09.0001 a/nebo 09.0003 během 36 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu.
Členské státy však mohou jako referenční množství uznat dovozní práva pro předcházející rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu, ale na která by měl dovozce nárok.
b) Druhá část každé kvóty se rozdělí mezi dovozce, kteří mohou dokázat, že dovezli ze třetích zemí během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu nejméně 75 kusů živého skotu kódu KN 0102."
3. Článek 9 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 768/2006
ze dne 19. května 2006,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o shromažďování a výměnu informací o bezpečnosti letadel, která používají letiště Společenství, a správu informačního systému
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/36/ES zavádí harmonizovaný přístup k účinnému prosazování mezinárodních bezpečnostních norem v rámci Společenství prostřednictvím harmonizace pravidel a postupů při prohlídkách na odbavovací ploše u letadel ze třetích zemí, která přistávají na letištích umístěných v členských státech.
Směrnice vyžaduje, aby členské státy uskutečňovaly podle harmonizovaného postupu prohlídky na odbavovací ploše u letadel ze třetích zemí, která jsou podezřelá z nedodržování mezinárodních bezpečnostních norem a přistávají na jakémkoli letišti Společenství otevřeném pro mezinárodní leteckou dopravu, a aby přispěly ke shromažďování a výměně informací při uskutečňovaných prohlídkách na odbavovací ploše.
(2) Závazky Společenství, které vyplývají ze směrnice 2004/36/ES, mohou členské státy do velké míry splnit svou účastí na programu Posuzování bezpečnosti zahraničních letadel (SAFA), který v roce 1996 zahájila Evropská konference o civilním letectví (ECAC) a jehož řízení bylo přeneseno na Sdružené letecké úřady (JAA).
Sdružené letecké úřady JAA spravují databázi SAFA, umožňují harmonizovaná školení kontrolorů a pracovníků, kteří se účastní programu, a zabezpečují vývoj postupů a návrhů na zdokonalení programu, jeho nástrojů a podávání zpráv o získaných informacích.
(3) Je nutné zlepšit systém shromažďování a výměny informací obsažený ve směrnici 2004/36/ES určením samostatného specializovaného odborného subjektu odpovědného za správu systému Společenství SAFA.
(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 [2] zřizuje Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví jako samostatný specializovaný odborný subjekt, odpovědný za pomoc Komisi a za přijímání potřebných opatření v rámci pravomocí, které mu byly uděleny na základě uvedeného nařízení a ostatních právních předpisů Společenství.
(5) V souvislosti se současným procesem přechodu ze systému JAA na Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví je nutné svěřit agentuře úlohy související s programem SAFA, jež doposud uskutečňovaly úřady JAA.
Tento přechod by měl přispět k posílení programu a k zabezpečení jeho pokračování.
(6) Pokračování programu SAFA a přesná výměna informací o bezpečnosti letadel, která používají letiště Společenství, vyžaduje, aby bylo do systému Společenství SAFA poskytováno co největší množství informací včetně zpráv o prohlídkách na odbavovací ploše, které směrnice 2004/36/ES nevyžaduje, ale které byly provedeny v souladu s postupem podle přílohy II směrnice 2004/36/ES.
(7) Je nezbytné, aby systém Společenství SAFA zabezpečil zachování přidané hodnoty vyplývající z operativní a technické spolupráce s mezinárodními organizacemi.
(8) Systém Společenství SAFA by se měl také doplnit o vhodné činnosti, jejichž cílem je zabezpečení společných norem pro provádění prohlídek na odbavovací ploše, například pokračování v sestavování příručky pro prohlídky na odbavovací ploše, jakož i školicí činnosti vyvinuté úřady JAA.
(9) Bylo uznáno, že by se mělo nadále usilovat o zapojení třetích zemí s cílem ulehčit zdokonalení bezpečnosti civilního letectví v celé Evropě.
Účast třetích zemí v systému Společenství SAFA by proto měla být povzbuzována a měla by se podporovat v souladu s příslušnými dohodami s cílem zabezpečit hladký přechod.
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 nařízení Rady (EHS) č. 3922/1991 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se "systémem Společenství SAFA" rozumí systém zavedený směrnicí 2004/36/ES a tímto nařízením ke shromažďování, výměně a analýze informací o letecké bezpečnosti letadel a provozovatelů letecké dopravy.
Článek 2
1. Evropská agentura pro bezpečnost letectví spravuje a používá nástroje a postupy, které jsou nezbytné ke shromažďování a výměně:
1. informací podle článků 3, 4 a 5 směrnice 2004/36/ES;
2. informací poskytnutých třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi, se kterými Společenství uzavřelo příslušné dohody, nebo organizacemi, se kterými Evropská agentura pro bezpečnost letectví uzavřela příslušná ujednání v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1592/2002.
2. Správa zahrnuje následující úkoly:
1. shromažďování údajů od členských států týkajících se bezpečnostních informací o letadlech, která používají letiště Společenství;
2. rozvíjení, udržování a poskytování neustálé aktualizace centralizované databáze, která obsahuje:
a) všechny informace, které jsou členské státy povinny shromažďovat a poskytovat na základě článků 3, 4 a 5 směrnice 2004/36/ES,
b) jakékoli další příslušné informace týkající se letecké bezpečnosti letadel a provozovatelů letecké dopravy;
3. provádění potřebných změn a zlepšení v aplikaci databáze;
4. analýzu informací centralizované databáze a dalších relevantních informací, které se týkají bezpečnosti letadel a provozovatelů letecké dopravy, a na tomto základě:
a) poskytovat Komisi a příslušným orgánům členských států poradenství ohledně bezprostředních opatření a následné politiky;
b) hlásit Komisi a příslušným orgánům členských států možné bezpečnostní problémy;
c) v případě nutnosti navrhovat Komisi a příslušným orgánům členských států koordinované akce na základě bezpečnostních důvodů a zabezpečit koordinaci těchto akcí na technické úrovni;
5. být ve spojení s evropskými institucemi a orgány, mezinárodními organizacemi a vnitrostátními leteckými úřady v souvislosti s výměnou informací;
6. poskytovat Komisi poradenství ohledně budoucího vývoje a strategie systému Společenství SAFA.
Článek 3
1. Členské státy neprodleně zaznamenají do centralizované databáze:
1. zprávy o prohlídkách na odbavovací ploše podle čl. 4 odst. 4 směrnice 2004/36/ES;
2. zprávy o prohlídkách na odbavovací ploše, které směrnice 2004/36/ES nevyžaduje, ale které byly provedeny v souladu s postupem podle přílohy II směrnice 2004/36/ES.
2. Členské státy oznámí Evropské agentuře pro bezpečnost letectví jakékoli informace, které jsou užitečné k použití směrnice 2004/36/ES a k tomu, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví splnila úkoly, které jí byly stanoveny tímto nařízením, včetně informací uvedených v článku 3 směrnice 2004/36/ES.
Článek 4
Evropská agentura pro bezpečnost letectví:
1. předloží Komisi návrh příručky pro postupy při prohlídce na odbavovací ploše a kdykoli v případě nutnosti návrh dalšího vývoje a aktualizace příručky a příloh směrnice 2004/36/ES;
2. vyvíjí školicí programy a má na starosti organizaci a realizaci školení a seminářů pro kontrolory za účelem zlepšit porozumění systému Společenství SAFA s cílem dosáhnout společné úrovně při vykonávání prohlídek na odbavovací ploše;
3. usnadní a koordinuje program výměny kontrolorů, jehož cílem je umožnit kontrolorům získání praktické zkušenosti a přispět k harmonizaci postupů.
Článek 5
1. Evropská agentura pro bezpečnost letectví každoročně vypracuje a předá Komisi:
1. zprávu o systému Společenství SAFA alespoň s informacemi o:
a) stavu rozvoje systému včetně výsledků shromažďování a výměny informací, databáze, příručky o prohlídkách na odbavovací ploše a školících akcí;
b) stavu vykonaných prohlídek během dotyčného roku;
c) analýze výsledků prohlídek s označením kategorií zjištění;
d) akcí, které se uskutečnily během roku; a
e) přílohách obsahujících seznamy prohlídek roztříděných podle provozního stavu, typu letadla, leteckého dopravce a počtu výskytů konkrétního problému.
2. Návrh veřejné zprávy se souhrnnými informacemi obsahující analýzu všech přijatých informací v souladu s článkem 5 směrnice 2004/36/ES.
2. Komise bude v souladu s postupem uvedeným v čl. 10 odst. 5 směrnice 2004/36/ES konzultovat Výbor pro leteckou bezpečnost, pokud jde o zprávu o systému Společenství SAFA uvedenou v prvním pododstavci.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 769/2006
ze dne 19. května 2006,
kterým se ode dne 23. května 2006 pozastavuje možnost podávat žádosti o vývozní licence pro cukr C a kterým se mění nařízení (ES) č. 493/2006, pokud jde o přechodná opatření použitelná pro cukr C
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na článek 44 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] obsahuje v souladu s článkem 300 Smlouvy množstevní omezení a omezení hodnoty vývozů subvencovaných Společenstvím.
V souladu se závěry odvolacího orgánu Světové obchodní organizace (WTO) ze dne 19. května 2005 musejí být vývozy cukru C zohledněny v uvedených omezeních.
Pro dosažení souladu se závazky v rámci WTO byla Společenství poskytnuta lhůta, která uplyne dne 22. května 2006.
1 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3] stanoví zejména povinnost vyvézt nepřevedený cukr C. Nařízení (ES) č.
318/2006, které se použije ode dne 1. července 2006, již tuto povinnost neukládá pro cukr nad kvótu vyrobený v hospodářském roce 2006/07.
Uvedené nařízení v článku 44 stanoví možnost přijmout přechodná opatření k usnadnění přechodu ze situace na trhu v hospodářském roce 2005/06 k situaci na trhu v hospodářském roce 2006/07 a rovněž odchylná ustanovení nezbytná k dodržení mezinárodních závazků Společenství týkajících se cukru C vyrobeného v hospodářském roce 2005/06.
(3) V souladu s článkem 44 nařízení (ES) č. 318/2006 se cukr C vyrobený v hospodářském roce 2005/06, který nelze ani převést ani vyvézt, považuje podle ustanovení čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 493/2006 ze dne 27. března 2006, kterým se stanoví přechodná opatření v rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002 [4], za cukr nad kvótu podle nařízení (ES) č. 318/2006, vyrobený v hospodářském roce 2006/07.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 14 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená.
(5) Při zohlednění povinností Evropského společenství vyplývajících z dohod WTO je proto třeba se odchýlit od povinnosti vyvážet cukr C pozastavením možnosti podávat žádosti o vývozní licence pro cukr C ode dne 23. května 2006 a rovněž použít na cukr C nevyvezený v rámci vývozní licence vydané do 23. května 2006 přechodný režim podle článku 2 nařízení (ES) č. 493/2006.
(6) Nařízení (ES) č. 493/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podávání žádostí o vývozní licence pro cukr C podle nařízení Komise (ES) č. 1464/95 [5] se ode dne 23. května 2006 pozastavuje.
Žádosti o vývozní licence, které jsou podány během období pozastavení, nelze přijmout.
Vydané vývozní licence pro cukr C, které se nepoužijí do 22. května 2006, lze během období jejich platnosti vrátit vydávajícímu orgánu.
Odchylně od článku 35 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6] dojde v takových případech k okamžitému uvolnění jistoty.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 493/2006 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž jsou dotčena rozhodnutí o převodu přijatá podle článku 1, považuje se cukr C z hospodářského roku 2005/06, který nebyl vyvezen v rámci vývozní licence vydané do 23. května 2006, počínaje uvedeným datem, za cukr nad kvótu uvedený v článku 12 nařízení (ES) č. 318/2006, vyrobený v hospodářském roce 2006/07."
2. V čl. 13 druhém pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Článek 2 se použije ode dne 23. května 2006."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 770/2006
ze dne 19. května 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 732/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 772/2006
ze dne 22. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 773/2006
ze dne 22. května 2006
o dočasném a trvalém povolení určitých doplňkových látek v krmivech a o dočasném povolení nového použití již povolené doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 3, čl. 9d odst. 1 a čl. 9e odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v přílohách tohoto nařízení byly podány před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) Úvodní připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly zaslány Komisi před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je tudíž třeba nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o povolení k používání přípravku mikroorganismu Kluyveromyces marxianus-fragilis B0399 MUCL 41579 pro selata.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) vyjádřil své stanovisko k použití tohoto přípravku dne 28. ledna 2004.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v čl. 9e odst.
1 směrnice 70/524/EHS byly splněny. Používání uvedeného přípravku mikroorganismu podle přílohy I tohoto nařízení by proto mělo být povoleno na dobu čtyř let.
(6) V souladu s nařízením Komise (ES) č. 1453/2004 [3] je povoleno používat enzymatický přípravek endo-1,4-beta-xylanáza a endo-1,4-beta-glukanáza z Aspergillus niger (CBS 600.94) bez časového omezení jako enzym E1609 v potahované, tekuté a pevné formě pro výkrm kuřat, výkrm krůt a pro selata.
Na podporu žádosti o rozšíření povolení k použití tohoto enzymatického přípravku na kachny a na zahrnutí granulované formy do povolení pro uvedený druh zvířat byly předloženy nové údaje.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) vydal dne 30. listopadu 2005 stanovisko k použití uvedeného přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje pro tuto dodatečnou kategorii zvířat riziko.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení tohoto přípravku k tomuto použití v čl. 9e odst.
1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny. Proto by mělo být používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy II tohoto nařízení povoleno na dobu čtyř let.
(7) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o povolení enzymu E1609 v granulované formě pro výkrm kuřat, výkrm krůt a pro selata.
Úřad EÚBP vyjádřil své stanovisko k použití tohoto přípravku dne 30. listopadu 2005.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení tohoto přípravku k těmto použitím v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy III tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(8) Z posouzení žádostí vyplývá, že je třeba vyžadovat dodržování některých postupů na ochranu pracovníků před vystavením doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tuto ochranu by mělo zajistit používání směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4].
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "Mikroorganismy" uvedený v příloze I se povoluje na dobu čtyř let jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze II se povoluje na dobu čtyř let jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze III se povoluje k používání bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 774/2006
ze dne 22. května 2006,
kterým se stanoví konečná sazba náhrad a procentní podíl pro vývozní licence v režimu B vydávané pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 230/2006 [3] stanovilo směrná množství pro vydávání vývozních licencí v režimu B.
(2) Pro žádosti o vydání licencí v režimu B pro rajčata, pomeranče, citrony a jablka podané od 17. března a 15. května 2006 je třeba stanovit konečnou sazbu ve výši směrné sazby a je třeba stanovit i procentní podíl pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o vydání licence v režimu B podané podle článku 1 nařízení (ES) č. 230/2006 mezi 17. březnem a 15. květnem 2006 se procentní podíl pro požadovaná množství, na která mají být licence vydány, a sazba příslušných náhrad stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 775/2006
ze dne 23. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 776/2006
ze dne 23. května 2006,
kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004, pokud jde o referenční laboratoře Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat [1], a zejména na čl. 32 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 882/2004 stanoví obecné úkoly, povinnosti a požadavky pro referenční laboratoře Společenství pro potraviny a krmiva a pro oblast zdraví zvířat.
Seznam referenčních laboratoří Společenství je uveden v příloze VII uvedeného nařízení.
Uvedený seznam obsahuje všechny referenční laboratoře Společenství pro krmiva a potraviny, jež byly předtím uvedeny v jiných právních aktech.
(2) Určení referenčních laboratoří Společenství by mělo přispět k vysoké jakosti a jednotnosti analytických výsledků.
(3) Činnost referenčních laboratoří Společenství by se měla vztahovat na všechny oblasti právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a zdraví zvířat, zejména na ty oblasti, kde je třeba přesných analytických a diagnostických výsledků.
(4) V řadě odvětví, na která se vztahují právní předpisy Společenství pro potraviny, krmiva a zdraví zvířat, je třeba jmenovat doplňkové referenční laboratoře Společenství v oblastech, kde doposud neexistují, což platí zejména pro slintavku a kulhavku, brucelózu, Listeria monocytogenes, koagulázopozitivní stafylokoky, Escherichia coli včetně E. coli vytvářející verotoxin (VTEC), Campylobacter, parazity (zejména trichinella, Echinococcus, Anisakis), antimikrobiální rezistenci, živočišné proteiny v krmivech, rezidua pesticidů, mykotoxiny v potravinách a krmivech, těžké kovy v potravinách a krmivech, dioxiny a polychlorované bifenyly v potravinách a krmivech a polycyklické aromatické uhlovodíky (PAH).
(5) V červenci 2005 vyhlásila Komise nabídkové řízení na výběr a jmenování nových referenčních laboratoří Společenství.
Vyhodnocení kandidatur bylo ukončeno v prosinci 2005 a výsledky byly oznámeny příslušným orgánům dotyčných členských států.
Na základě vyhodnocení považuje Komise za vhodné jmenovat úspěšné kandidáty v každé oblasti novými referenčními laboratořemi Společenství.
(6) Je nutné zaktualizovat některé konkrétní údaje o stávajících referenčních laboratořích Společenství v příloze VII nařízení (ES) č. 882/2004.
(7) Nařízení (ES) č. 882/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VII nařízení (ES) č. 882/2004 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 777/2006
ze dne 23. května 2006,
kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [1], a zejména na čl. 22 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 29 směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2] v souvislosti s opatřeními podle čl. 22 odst. 5 nařízení (ES) č. 304/2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 304/2003 provádí Rotterdamskou úmluvu o postupu předchozího souhlasu (dále jen "postup PIC") pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, podepsanou dne 11. září 1998 a schválenou jménem Společenství rozhodnutím Rady 2003/106/ES [3].
(2) S ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2076/2002 ze dne 20. listopadu 2002 o prodloužení lhůty uvedené v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS, nezařazení určitých účinných látek do přílohy I uvedené směrnice a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky [4] a rozhodnutí Komise 2004/129/ES ze dne 30. ledna 2004 o nezařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky [5], které bylo přijato v rámci směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [6], by měla být řada dotčených chemických látek doplněna do seznamu chemických látek obsaženého v části 1 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003. Při tomto zařazení do seznamu by měla být rovněž zohledněna skutečnost, že žádná z dotčených chemických látek nebyla oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [7], ačkoli některé z těchto chemických látek byly identifikovány, a členské státy tedy mohou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy jejich použití v těchto výrobcích povolit nejvýše do 1. září 2006.
(3) S ohledem na rozhodnutí Komise 2005/864/ES ze dne 2. prosince 2005 o nezařazení endosulfanu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku [8] a vzhledem k tomu, že endosulfan byl identifikován, avšak nebyl oznámen k hodnocení podle směrnice 98/8/ES, a může tedy být členskými státy nadále povolen do 1. září 2006, je tato látka přísně omezena na použití jako pesticid, a měla by proto být doplněna do seznamu chemických látek obsaženého v částech 1 a 2 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003.
(4) Na svém prvním zasedání v září 2004 rozhodla konference smluvních stran Rotterdamské úmluvy o provedení řady změn v příloze III Úmluvy, která obsahuje chemické látky, na které se vztahuje postup PIC, přičemž všechny tyto změny vstoupily v platnost dnem 1. ledna 2006.
Seznamy chemických látek obsažené v částech 1, 2 a 3 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(5) Stávající položky pro některé chemické látky je dále třeba aktualizovat, aby se zohlednil vývoj právní úpravy od doby, kdy byla příloha I naposledy změněna.
Části 1 a 2 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003 navíc obsahují několik malých chyb, které je nutné opravit.
(6) Nařízení (ES) č. 304/2003 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(7) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 29 směrnice 67/548/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 304/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 778/2006
ze dne 24. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 779/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 488/2005 o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 488/2005 ze dne 21. března 2005 o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví [2], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci se správní radou Evropské agentury pro bezpečnost letectví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem zajistit rovnováhu mezi celkovými výdaji vynaloženými Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví na vydávání osvědčení a celkovým výnosem plateb, které vybere, je třeba sazby těchto plateb revidovat na základě finančních výsledků a předpokladů agentury.
(2) Je třeba, aby správní postupy související s úhradou plateb a uplatňované Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví a žadateli nezpomalovaly procesy vydávání osvědčení.
(3) Nařízení (ES) č. 488/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 54 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 488/2005 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 2 písm. g) se mění takto:
"g) "nepřímými náklady" rozumí podíl obecných nákladů agentury týkajících se infrastruktury, organizace a řízení připadajících na vydávání osvědčení vyjma přímých a zvláštních nákladů, avšak včetně nákladů na vývoj části předepsaných materiálů;".
2. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Platba je splatná žadatelem.
Je vybírána v eurech.
2. Vydání, udržování nebo změna osvědčení nebo schválení podléhá předchozí úhradě celé splatné platby, pokud se agentura a žadatel nedohodnou jinak.
V případě nezaplacení může agentura zrušit dotčené osvědčení nebo schválení poté, co o tom žadatele formálně vyrozuměla.
3. Sazebník plateb použitý agenturou, stejně jako způsob jejich úhrady, je žadateli sdělen při podání žádosti.
4. V případech vydávání osvědčení, které vedou k úhradě obsahující proměnnou část, může agentura žadateli na vyžádání dodat odhad.
Tento odhad agentura změní, pokud se ukáže, že je operace jednodušší nebo rychleji proveditelná, než se původně předpokládalo, nebo naopak složitější a její provádění bude delší, než mohla agentura přiměřeně předpokládat.
5. Platby spojené s údržbou stávajících osvědčení a schválení jsou splatné podle harmonogramu stanoveného agenturou a sděleného držitelům osvědčení a schválení.
Tento harmonogram vychází z kontrol prováděných agenturou za účelem ověření platnosti těchto osvědčení a schválení.
6. Pokud agentura po prvním posouzení rozhodne, že žádosti nevyhoví, veškeré již vybrané platby jsou vráceny žadateli s výjimkou částky určené na pokrytí administrativních nákladů na zpracování žádosti.
Tato částka se rovná pevné platbě D stanovené v příloze.
7. Pokud agentura po prvním posouzení rozhodne, že žádosti nevyhoví, veškeré již vybrané platby jsou vráceny žadateli s výjimkou částky určené na pokrytí administrativních nákladů na zpracování žádosti. Tato částka se rovná pevné platbě D stanovené v příloze."
3. Body i), ii), v), vi), x), xii) a xiii) přílohy se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 780/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se mění příloha VI nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na druhou odrážku článku 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2092/91 se stanoví taxativní seznam látek a produktů uvedených v odst. 3 písm. c) a d) a odst. 5a písm. d) a e) uvedeného článku v částech A a B přílohy VI uvedeného nařízení. Podmínky pro užití uvedených látek a produktů by měly být upřesněny.
(2) V souvislosti se zavedením pravidel pro ekologické zemědělství v oblasti živočišné výroby a živočišných produktů v nařízení (EHS) č. 2092/91 je nezbytné upravit tento seznam, aby se do něho zahrnuly látky používané při průmyslovém zpracování produktů určených k lidské spotřebě, které obsahují složky živočišného původu.
(3) Dále je nezbytné stanovit přídatné látky, které je možno použít při přípravě jiných ovocných vín, než které upravuje nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2].
(4) Nařízení (EHS) č. 2092/91 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 781/2006
ze dne 24. května 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 782/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 783/2006
ze dne 24. května 2006
o vydávání vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 599/2006 [2] zahájením nabídkového řízení stanovilo směrné sazby náhrad a směrná množství pro vývozní licence v režimu A3, jež je možné vydat.
(2) S ohledem na předložené nabídky je třeba stanovit maximální sazby náhrad a procentní podíly pro množství, jež lze přidělit nabídkám s těmito maximálními sazbami.
(3) Pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, maximální sazby potřebné k přidělení licencí na směrná množství až do výše množství udaných v nabídkách nepřekračují směrné sazby pro náhrady více než jedenapůlkrát,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maximální sazby náhrad a procentní podíly pro snížení výše množství přidělovaných v rámci nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 599/2006, pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 784/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 323/2006, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 174/1999, pokud jde o dobu platnosti vývozních licencí v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví dobu platnosti vývozních licencí v odvětví mléka a mléčných výrobků.
(2) Jako preventivní opatření, jež má chránit rozpočet Společenství před zbytečnými výdaji a zamezit spekulativnímu používání režimu vývozních náhrad v odvětví mléka, stanovilo nařízení Komise (ES) č. 323/2006 [3], že by se doba platnosti vývozních licencí pro mléčné výrobky, o něž bylo zažádáno od 1. března 2006, měla odchylně od nařízení (ES) č. 174/1999 omezit do 30. června 2006.
(3) Z bedlivého sledování jak vnitřního, tak světového trhu vyplývá, že lze postupně opětovně zavádět delší dobu platnosti licencí, aniž by hrozilo, že se naruší řádné fungování společné organizace trhu.
Proto je vhodné nařízení (ES) č. 323/2006 změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 323/2006 se nahrazuje tímto:
"Doba platnosti vývozních licencí, u nichž byla náhrada stanovena předem, o něž bylo zažádáno v období od 25. května 2006 do 15. června 2006 a které se týkají produktů uvedených v čl. 6 písm. c) nařízení (ES) č. 174/1999, uplyne odchylně od uvedeného článku dne 30. června 2006."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 785/2006
ze dne 23. května 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 ze dne 7. července 2003 o určitých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem [1], a zejména na čl. 11 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha IV nařízení (ES) č. 1210/2003 obsahuje seznam fyzických a právnických osob, orgánů a subjektů spojených s režimem bývalého prezidenta Sadáma Husajna, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 12. května 2006 rozhodl o změně seznamu zahrnujícího Sadáma Husajna a další vysoce postavené představitele bývalého iráckého režimu, jejich nejbližší rodinné příslušníky a subjekty, které vlastní či ovládají sami nebo prostřednictvím osob jednajících jejich jménem či podle jejich pokynů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Proto je třeba odpovídajícím způsobem změnit přílohu IV.
(3) Příloha III nařízení (ES) č. 1210/2003 obsahuje názvy některých právnických osob nebo subjektů, které byly doplněny nařízením Komise (ES) č. 979/2004 [2]. Pro zajištění souladu se seznamem, který byl vypracován Výborem pro sankce Rady bezpečnosti OSN, by tyto názvy měly být umístěny do přílohy IV nařízení (ES) č. 1210/2003.
(4) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Příloha III nařízení (ES) č. 1210/2003 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
2. Příloha IV nařízení (ES) č. 1210/2003 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 786/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 787/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 788/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 789/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 10. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 26,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 36 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 790/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 23. května 2006.
(3) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 23. května 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 791/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 23. května 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 23. května 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 7,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 792/2006
ze dne 24. května 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 42. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 42. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 23. května 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 793/2006
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 247/2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie [1], a zejména na článek 25 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke změnám zavedeným nařízením (ES) č. 247/2006 a nabytým zkušenostem je třeba za účelem zjednodušení právních předpisů zrušit nařízení Komise (EHS) č. 388/92 [2], (EHS) č. 2174/92 [3], (EHS) č. 2233/92 [4], (EHS) č. 2234/92 [5], (EHS) č. 2235/92 [6], (EHS) č. 2039/93 [7], (EHS) č. 2040/93 [8], (ES) č. 1418/96 [9], (ES) č. 2054/96 [10], (ES) č. 20/2002 [11], (ES) č. 1195/2002 [12], (ES) č. 43/2003 [13],(ES) č. 995/2003 [14], (ES) č. 14/2004 [15] a (ES) č. 188/2005 [16] a nahradit je jediným nařízením, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 247/2006.
(2) Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro stanovení a změnu předběžných odhadů dodávek produktů, na něž se mohou vztahovat zvláštní režimy zásobování.
(3) Některé zemědělské produkty, na něž se vztahuje osvobození od dovozních cel, podléhají již vydání dovozní licence.
Pro zjednodušení administrativy je třeba používat dovozní licenci jako podporu systému osvobození od dovozních cel.
(4) U dalších zemědělských produktů, které nepodléhají předložení dovozní licence, se jeví nutné zavést dokument na podporu systému osvobození od dovozních cel.
K tomuto účelu má být používáno potvrzení o osvobození, vystavené na formuláři dovozní licence.
(5) Je nutné stanovit pravidla pro určení výše podpor pro zásobování produkty, na které se vztahují zvláštní režimy zásobování.
Tato pravidla musejí vzít do úvahy zvýšené náklady na zásobování vyplývající z odlehlosti a ostrovní povahy nejvzdálenějších regionů, které těmto regionům stanoví výdaje, které je těžce poškozují.
Aby byla zachována konkurenceschopnost produktů Společenství, musí tato podpora přihlížet k vývozním cenám.
(6) Režim podpory poskytovaný produktům Společenství musí být spravován prostřednictvím osvědčení nazvaného "osvědčení o podpoře", přičemž se použije formulář pro vývozní licenci.
(7) Správa zvláštních režimů zásobování vyžaduje zavedení zvláštních pravidel pro vydávání osvědčení o podpoře odchylně od běžných pravidel použitelných pro dovozní licence stanovené nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [17].
(8) Správa zvláštních režimů zásobování má umožnit sledovat dvojí cíl.
Na jedné straně se jedná o podporu rychlého vydávání licencí a osvědčení, zejména zrušením obecné povinnosti složit jistotu předem, jakož i o rychlé vyplácení podpory v případě zásobování produkty Společenství.
Na druhé straně je však nutné zajistit rámec a sledování činností a poskytnout správním orgánům nástroje nezbytné pro dosažení cílů tohoto režimu, což zejména znamená zajistit pravidelné zásobování některými zemědělskými produkty a kompenzovat dopady zeměpisné polohy nejvzdálenějších regionů tak, aby výhody poskytované až do uvedení produktů na trh skutečně připadly konečnému uživateli.
(9) Jedním z těchto nástrojů je registrace hospodářských subjektů, které vykonávají hospodářskou činnost v rámci zvláštních režimů zásobování.
Tato registrace má poskytnout právo využívat uvedené režimy při dodržování povinností vyplývajících z předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů.
Na registraci má žadatel nárok, jakmile splní určitý počet objektivních podmínek přizpůsobených potřebám správy těchto režimů.
(10) Pravidla pro správu zvláštních režimů zásobování musí zajistit, aby v rámci množství stanovených v předběžných odhadech dodávek získal registrovaný hospodářský subjekt licenci nebo osvědčení na produkty a množství, jež jsou předmětem obchodní operace, kterou uskutečňuje na svůj účet, na základě předložení dokladů, které svědčí o tom, že obchod byl skutečně proveden a že žádost o licenci nebo osvědčení je přiměřená.
(11) Požadavky na sledování činností, na něž se vztahují zvláštní režimy zásobování, mezi dalšími pravidly stanoví dobu platnosti licencí a osvědčení upravenou pro potřeby námořní či letecké dopravy, povinnost prokázat splnění dodávky pokryté licencí nebo osvědčením v krátkých termínech, jakož i zákaz postoupení práv a povinností vztahujících se na držitele uvedené licence nebo osvědčení.
(12) Účinky výhod poskytnutých formou osvobození od dovozních cel a podpory produktům Společenství se musí odrazit v produkčních nákladech, jakož i v cenách až ke konečnému uživateli.
Proto je třeba kontrolovat skutečný dopad těchto výhod.
(13) Nařízení (ES) č. 247/2006 stanoví, že produkty, na které se vztahují zvláštní režimy zásobování, nemohou být vyváženy do třetích zemí ani zasílány do zbývající části Společenství.
Nicméně toto nařízení stanoví určitý omezený počet odchylek od této zásady, které se liší dle jednotlivých dotčených regionů.
Je třeba stanovit pravidla pro poskytování a kontrolu těchto odchylek.
Je zejména vhodné stanovit množství zpracovaných produktů, jež mohou být předmětem tradičních vývozů a zásilek, jakož i množství produktů a místa určení vývozu místně zpracovaných produktů s cílem podpořit regionální obchodní toky.
(14) Za účelem ochrany spotřebitelů a obchodních zájmů hospodářských subjektů je třeba ze zvláštních režimů zásobování vyloučit nejpozději po jejich prvním uvedení na trh ty produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [18], a stanovit příslušná opatření pro případy, kdy tento požadavek nebude splněn.
(15) V rámci postupů o spolupráci platných pro nejvzdálenější regiony je třeba, aby příslušné orgány stanovily správní pravidla nezbytná pro správu a sledování zvláštních režimů zásobování.
Navíc je pro zajištění řádného sledování těchto režimů nutné upřesnit ustanovení týkající se potřebných kontrol.
Dále je nezbytné stanovit správní sankce, které by zaručily řádné fungování zavedených mechanismů.
(16) Pro zhodnocení zavedení těchto režimů je třeba zavést pravidelné zprávy, které budou příslušné orgány předkládat Komisi.
(17) Pro každý režim podpory ve prospěch místní produkce je třeba stanovit obsah žádosti a dokumenty, jež je třeba přiložit pro posouzení oprávnění.
(18) Pokud budou tyto žádosti o podporu obsahovat zjevné omyly, musí být možné je kdykoliv změnit.
(19) Aby mohly vnitrostátní orgány naplánovat a následně uskutečnit účinné kontroly správnosti žádostí o podporu ve prospěch místní produkce, je nezbytné dodržovat lhůty pro předložení žádostí o podporu a pro změnu žádostí o podporu.
Je tudíž třeba stanovit lhůty, po jejichž uplynutí nebudou již žádosti přípustné.
Aby byli producenti podněcováni tyto termíny dodržovat, je navíc třeba používat snížení.
(20) Producentům musí být umožněno kdykoliv stáhnout žádost o podporu ve prospěch místní produkce nebo její část, pokud příslušný orgán ještě producenta neinformoval o chybách obsažených v žádosti o podporu ani mu neoznámil kontrolu na místě, která odhalí chyby v části, jíž se stažení dotýká.
(21) Je nutné účinně kontrolovat dodržování ustanovení týkajících se režimů podpor spravovaných v rámci integrovaného systému.
K tomuto účelu a s cílem harmonizovat úroveň kontroly ve všech členských státech je nutné stanovit přesná kritéria a technické postupy pro provádění správních kontrol a kontrol na místě.
Členské státy se případně musí snažit, aby sladily provádění jednotlivých kontrol stanovených tímto nařízením s kontrolami požadovanými na základě jiných ustanovení Společenství.
(22) Je nutno stanovit minimální počet producentů, které je třeba v rámci jednotlivých režimů podpor podrobit kontrole na místě.
(23) Vzorek odpovídající minimální míře kontrol na místě musí být vybrán z části na základě analýzy rizik a z části náhodně.
Je nutno stanovit hlavní faktory, které mají být při analýze rizik vzaty do úvahy.
(24) Při shledání významných nesrovnalostí je nutné během stávajícího i následujícího roku navýšit úroveň kontrol na místě s cílem získat dostatečné záruky, pokud jde o správnost příslušných žádostí o podporu.
(25) Aby byla zajištěna účinnost kontrol na místě, je důležité, aby byly osoby pověřené těmito kontrolami informovány o důvodech, na základě kterých byli daní producenti vybráni pro kontrolu na místě.
Členské státy musejí tyto informace uchovávat.
(26) S cílem umožnit vnitrostátním orgánům, jakož i jakémukoliv příslušnému orgánu Společenství, sledovat provedené kontroly na místě, musejí být podrobnosti o kontrole zapsány do kontrolní zprávy.
Producent nebo jeho zástupce musí mít možnost tuto zprávu podepsat.
Nicméně v případě kontrol na základě dálkového průzkumu je třeba tento způsob členským státům umožnit pouze v případech, kdy kontrola objeví nesrovnalosti.
Navíc, nezávisle na typu kontroly provedené na místě, musí producent v případě shledání nesrovnalostí obdržet kopii zprávy.
(27) Aby byly účinně chráněny finanční zájmy Společenství, je nutné přijmout opatření pro boj proti nesrovnalostem a podvodům.
(28) Je třeba stanovit snížení a vyloučení na základě zásady proporcionality a zároveň vzít do úvahy zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci, jakož i s mimořádnými okolnostmi a přírodními podmínkami.
Tato snížení a vyloučení musejí odrážet vážnost nesrovnalosti a jít až po úplné vyloučení z jednoho nebo více režimů podpor ve prospěch místních produkcí po stanovené období.
(29) Obecně nelze použít žádné snížení či vyloučení, pokud producent předložil správné informace o skutečnostech nebo pokud může prokázat, že se nedopouští chyby.
(30) Na producenty, jejichž nesprávné žádosti o podporu opakovaně vyvolávají pozornost příslušných vnitrostátních orgánů, nelze uplatnit snížení či vyloučení, ať už je důvod nesprávnosti jakýkoliv, pokud nebyl producent informován o úmyslu příslušného orgánu provést kontrolu na místě a pokud tento orgán producenta neinformoval o nesrovnalostech zjištěných v žádosti.
To rovněž platí pro nesprávné údaje obsažené v informatizované databázi.
(31) Pokud se vůči jednomu producentu použije více snížení, pak musejí být použita nezávisle na sobě.
Navíc je třeba, aby se snížení a vyloučení stanovená v tomto nařízení použila, aniž by byly dotčeny jiné sankce stanovené jinými ustanoveními Společenství či vnitrostátními právními předpisy.
(32) Pokud by v případě vyšší moci nebo mimořádných okolností nebyl producent schopen splnit povinnosti stanovené v prováděcích pravidlech k programům, musí mu být zachován nárok na podporu.
Je nutné blíže určit, jaké okolnosti mohou příslušné orgány považovat za mimořádné.
(33) Pokud budou vymáhány neprávem vyplacené částky, aby bylo zajištěno jednotné používání zásady dobré víry v celém Společenství, je nutno stanovit podmínky, za jakých se lze této zásady dovolávat, aniž by bylo dotčeno zpracování příslušných výdajů při schvalování účetní závěrky.
(34) Aby se zlepšilo povědomí o jakostních zemědělských produktech, nezpracovaných i zpracovaných, typických pro nejvzdálenější regiony Společenství, a pro zvýšení jejich spotřeby, je třeba určit pravidla pro zavedení grafického symbolu.
(35) Podmínky pro užití grafického symbolu, to znamená vytvoření seznamu nezpracovaných i zpracovaných zemědělských produktů, které mohou být tímto symbolem označeny, jakož i stanovení parametrů jakosti, způsobů produkce, balení a výroby zpracovaných produktů, navrhují profesní organizace nejvzdálenějších regionů.
Je třeba upřesnit, že tyto podmínky mohou být stanoveny s odvoláním na normy obsažené v předpisech Společenství, nebo není-li stanoveno, na mezinárodní normy nebo také odkazem na tradiční způsoby pěstování či výroby.
(36) Aby byl tento zvláštní nástroj podpory určený producentům a výrobcům jakostních produktů typických pro nejvzdálenější regiony co nejlépe využit, jakož i za účelem zjednodušení a zefektivnění správy a kontroly, doporučuje se poskytnout právo užívat grafický symbol hospodářským subjektům přímo odpovědným za produkci, balení pro obchodní účely a výrobu příslušných produktů, které jsou usazeny v těchto regionech a které se zavazují dodržovat určité povinnosti.
(37) Přijetí doplňujících správních ustanovení nezbytných pro zajištění řádného fungování zavedených mechanismů a pro dohled nad dodržováním zmíněných povinností přísluší orgánům příslušným pro dotčené regiony.
(38) Je třeba stanovit, jak budou Komisi sdělovány potřebné informace, aby mohla co nejlépe zajistit harmonizaci podmínek pro zavedení grafického symbolu v jednotlivých nejvzdálenějších regionech.
(39) Za účelem osvobození dovozu tabáku na Kanárské ostrovy od cla je nutné stanovit roční období pro výpočet maximálního množství tabákových produktů stanoveného v článku 22 nařízení (ES) č. 247/2006 a definovat termín "místní výroba tabákových produktů".
Aby byla nabídnuta co největší pružnost, je třeba rovněž umožnit, aby celkové množství odřapíkovaného tabáku mohlo být využito pro dovoz jiných produktů s ohledem na koeficient ekvivalence závislý na potřebách místního průmyslu.
(40) Obecně musejí členské státy přijmout veškerá doplňující opatření nezbytná pro zajištění řádného provádění tohoto nařízení.
(41) Komise musí být případně informována o všech opatřeních přijatých členskými státy během provádění režimů podpor stanovených tímto nařízením.
Aby mohla Komise zajistit účinnou kontrolu, je třeba, aby jí členské státy pravidelně sdělovaly některé statistiky týkající se režimů podpor.
(42) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 247/2006, zejména pokud jde o programy týkající se zvláštního režimu zásobování nejvzdálenějších regionů, opatření ve prospěch místní produkce v těchto regionech a doprovodná opatření.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "nejvzdálenějšími regiony" rozumí regiony uvedené v čl. 299 odst. 2 Smlouvy, přičemž každý z francouzských zámořských departementů je považován za samostatný nejvzdálenější region;
b) "příslušnými orgány" rozumí orgány určené pro provádění tohoto nařízení členským státem, jehož součástí je nejvzdálenější region;
c) "programem" rozumí celkový program stanovený v článku 24 nařízení (ES) č. 247/2006.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ REŽIM ZÁSOBOVÁNÍ
KAPITOLA I
Předběžné odhady dodávek
Článek 3
Předmět a změna předběžných odhadů dodávek
Předběžné odhady dodávek stanovené v článku 2 nařízení (ES) č. 247/2006 stanoví potřeby zásobování každého nejvzdálenějšího regionu na jeden kalendářní rok.
Lze je měnit v souladu s článkem 49 tohoto nařízení.
KAPITOLA II
Zásobování prostřednictvím dovozu ze třetích zemí
Oddíl 1
Dovoz produktů podléhajících předložení dovozní licence
Článek 4
Dovozní licence
1. U produktů podléhajících předložení dovozní licence se osvobození od cla stanovené v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006 uplatní na základě předložení této licence.
2. Dovozní licence se vyhotoví podle vzoru uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze I části A, jakož i jednu z poznámek uvedených v příloze I části B.
4. Dovozní licence obsahuje v kolonce 12 údaj o posledním dni platnosti.
5. Dovozní licence vydávají v mezích předběžných odhadů dodávek příslušné orgány na žádost zúčastněných stran.
6. Dovozní cla jsou vybírána za množství překračující množství uvedená v dovozní licenci. Odchylka ve výši 5 % stanovená v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se uděluje za podmínky zaplacení příslušného dovozního cla.
Oddíl 2
Dovoz produktů nepodléhajících předložení dovozní licence
Článek 5
Osvědčení o osvobození
1. U produktů nepodléhajících předložení dovozní licence se uplatní osvobození od cla stanovené v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006 na základě předložení osvědčení o osvobození.
2. Osvědčení o osvobození se vystaví na formuláři pro dovozní licence uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000.
Nestanoví-li ustanovení tohoto nařízení jinak, použijí se přiměřeně čl. 8 odst. 5, články 13, 15, 17, 18, 21, 23, 26, 27, 29 až 33 a 36 až 41 nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. V levé horní části osvědčení je vytištěna či natištěna razítkem jedna z poznámek uvedených v příloze I části C.
4. Žádost o osvědčení o osvobození a osvědčení o osvobození obsahují v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze I části D, jakož i jednu z poznámek uvedených v příloze I části B.
5. Osvědčení o osvobození obsahuje v kolonce 12 údaj o posledním dni platnosti.
6. Osvědčení o osvobození vydávají v mezích předběžných odhadů dodávek příslušné orgány na žádost zúčastněné strany.
KAPITOLA III
Zásobování Společenství
Článek 6
Stanovení a poskytnutí podpory
1. Pro účely čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006 stanoví členský stát v rámci programu výši podpory na zmírnění odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy, přičemž zohlední:
a) pokud jde o zvláštní dodatečné zvýšené náklady spojené s dopravou, překládku při přepravě zboží do dotčených nejvzdálenějších regionů;
b) pokud jde o zvláštní dodatečné zvýšené náklady související s místním zpracováním, rozsahem trhu, potřebou zajistit bezpečnost zásobování a zvláštními požadavky na jakost zboží v dotčených nejvzdálenějších regionech.
2. Na produkty, na které se již vztahují zvláštní režimy zásobování v jiném nejvzdálenějším regionu, se neposkytuje žádná podpora.
Na zásobování cukrem C se neposkytuje žádná podpora.
Článek 7
Osvědčení o podpoře a platba
1. Podpora se vyplatí po předložení zcela využitého osvědčení nazvaného "osvědčení o podpoře".
Předložení osvědčení o podpoře orgánům pověřeným platbou se považuje za žádost o podporu a musí proběhnout, s výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných povětrnostních podmínek, do třiceti dnů následujících po dni zápočtu osvědčení o podpoře.
V případě překročení této lhůty je výše podpory snížena o 5 % za každý den překročení.
Podpora je vyplácena příslušnými orgány ve lhůtě devadesáti dnů počínaje dnem podání využitého osvědčení o podpoře s výjimkou následujících případů:
a) vyšší moc nebo mimořádné povětrnostní podmínky;
b) pokud bylo zahájeno správní šetření týkající se existence nároku na podporu; v takovém případě se platba uskuteční až po uznání nároku na podporu.
2. Osvědčení o podpoře se vyhotoví na formuláři dovozní licence uvedeném v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000.
Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se přiměřeně čl. 8 odst. 5, články 13, 15, 17, 18, 21, 23, 26, 27, 29 až 33 a 36 až 41 nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. V levé horní části osvědčení je vytištěna či natištěna razítkem jedna z poznámek uvedených v příloze I části E.
Kolonky 7 a 8 osvědčení jsou zcela vyškrtnuty.
4. Žádost o osvědčení o podpoře a osvědčení o podpoře obsahují v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze I části F, jakož i jednu z poznámek uvedených v příloze I části G.
5. V osvědčení o podpoře je v kolonce 12 uveden údaj o posledním dni platnosti.
6. Výše použitelné podpory odpovídá částce platné v den podání žádosti o osvědčení o podpoře.
7. Osvědčení o podpoře vydávají příslušné orgány v mezích předběžných odhadů dodávek na žádost zúčastněných stran.
KAPITOLA IV
Obecná ustanovení
Článek 8
Přenesení výhody na konečného uživatele
1. Pro účely použití této hlavy se:
a) "výhodou" podle čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 247/2006 rozumí osvobození od cla nebo poskytnutí podpory Společenství stanovené v uvedeném nařízení;
b) "konečným uživatelem" rozumí:
i) pokud se jedná o produkty určené k přímé spotřebě: spotřebitel,
ii) pokud se jedná o produkty určené pro zpracovatelský nebo balicí průmysl s následnou lidskou spotřebou:
- poslední zpracovatel či podnik balící produkty pro část podpory určené na zmírnění odlehlosti, ostrovní povahy a nejvzdálenější polohy,
- spotřebitel pro dodatečnou část podpory určenou pro zohlednění vývozních cen,
iii) pokud se jedná o produkty určené pro zpracovatelský a balicí průmysl jako krmivo, jakož i produkty určené k použití jako zemědělské vstupy: zemědělec.
2. Příslušné orgány přijmou veškerá vhodná opatření, aby ověřily skutečné přenesení výhody na konečného uživatele.
Za tímto účelem mohou posoudit obchodní marže a ceny užívané různými zúčastněnými hospodářskými subjekty.
Opatření uvedená v prvním pododstavci, a zejména kontrolní body pro posouzení dopadu podpory, jakož i jejich případné změny, se sdělují Komisi v rámci zprávy stanovené v článku 48.
Článek 9
Rejstřík hospodářských subjektů
1. Dovozní licence, osvědčení o osvobození a osvědčení o podpoře se vydávají pouze hospodářským subjektům zapsaným do rejstříku vedeného příslušnými orgány (dále jen "rejstřík").
2. O zápis do rejstříku může požádat každý hospodářský subjekt usazený ve Společenství.
Zápis podléhá splnění následujících podmínek:
a) hospodářský subjekt má prostředky, struktury a úřední povolení pro výkon své činnosti, a zejména pro splnění povinností, které mu jsou ukládány v oblasti podnikového účetnictví a daňové oblasti;
b) hospodářský subjekt je schopný zajistit provádění svých činností v dotčeném nejvzdálenějším regionu;
c) hospodářský subjekt se v rámci zvláštního režimu zásobování dotčeného nejvzdálenějšího regionu a při dodržování cílů tohoto režimu zaváže:
i) sdělovat příslušným orgánům na jejich žádost veškeré užitečné informace o vykonávaných obchodních činnostech, zejména v oblasti cen a stanovených ziskových marží,
ii) jednat pouze svým jménem a na svůj účet,
iii) předkládat žádosti o osvědčení a licence odpovídající jeho skutečným kapacitám odbytu příslušných produktů, přičemž tyto kapacity je nutno doložit odkazem na objektivní skutečnosti,
iv) zdržet se jakéhokoliv jednání, které by mohlo vyvolat umělý nedostatek produktů, nebo uvádět dostupné produkty na trh za neobvykle nízké ceny,
v) zajistit ke spokojenosti příslušných orgánů a u příležitosti odbytu zemědělských produktů v dotčeném nejvzdálenějším regionu, že se výhoda přenese až na konečného uživatele.
3. Hospodářský subjekt, který má v úmyslu zasílat či vyvážet nezpracované či balené produkty za podmínek stanovených v článku 16, musí při předkládání své žádosti o zápis do rejstříku či následně oznámit svůj záměr v takové činnosti pokračovat a případně uvést umístění balicího závodu.
4. Zpracovatel, který má v úmyslu vyvážet či zasílat zpracované produkty za podmínek stanovených v článcích 16 nebo 18, musí při předkládání své žádosti o zápis do rejstříku či následně oznámit svůj záměr v takové činnosti pokračovat a uvést umístění zpracovatelských zařízení a případně poskytnout analytické seznamy zpracovaných produktů.
Článek 10
Doklady předkládané hospodářskými subjekty a platnost licencí a osvědčení
1. S výhradou čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 6, čl. 7 odst. 7 a článků 14 a 15 přijímají příslušné orgány žádost o dovozní licenci, o osvědčení o osvobození či o osvědčení o podpoře předloženou hospodářským subjektem a týkající se každé zásilky, pokud je doplněna originálem nebo ověřenou kopií nákupní faktury, jakož i originálem či ověřenou kopií následujících dokumentů:
a) námořní konosament nebo letecký nákladní list;
b) osvědčení o původu u produktů ze třetích zemí, nebo u produktů pocházejících ze Společenství dokument T2L či dokument T2LF, za podmínek stanovených v čl. 315 odst. 1 a 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [19].
Nákupní faktura, jakož i konosament či letecký nákladní list, musejí být vystaveny na jméno žadatele licence nebo osvědčení.
2. Platnost licence nebo osvědčení se stanoví v závislosti na přepravní době.
Tuto dobu může příslušný orgán ve zvláštních případech prodloužit z důvodu závažných a nepředvídatelných obtíží ovlivňujících dobu přepravy, aniž by však byla překročena lhůta dvou měsíců od data vydání licence nebo osvědčení.
Článek 11
Předložení licence nebo osvědčení a zboží a nepřevoditelnost licencí a osvědčení
1. U produktů, na něž se vztahují zvláštní režimy zásobování, musejí být pro splnění formalit celním orgánům předloženy dovozní licence, osvědčení o osvobození a osvědčení o podpoře v maximální lhůtě patnácti pracovních dnů ode dne povolení k vykládce zboží.
Příslušné orgány mohou tuto maximální lhůtu snížit.
U produktů, které byly předmětem aktivního zušlechťovacího styku nebo uskladnění v celním skladu na Azorech, Madeiře nebo Kanárských ostrovech a které zde byly následně propuštěny do volného oběhu, začíná maximální patnáctidenní lhůta běžet ode dne podání žádosti o licenci nebo osvědčení uvedeného v prvním pododstavci.
2. Zboží se předkládá volně ložené nebo v oddělených šaržích v souladu s předloženou licencí nebo osvědčením.
Licence a osvědčení se používají během plnění celních formalit pouze pro jedinou operaci.
3. Licence ani osvědčení nejsou převoditelné.
Článek 12
Jakost produktů
Zvláštní režimy zásobování se vztahují pouze na produkty řádné a uspokojivé obchodní jakosti ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
Soulad produktů s požadavky uvedenými v prvním pododstavci musí být prověřen podle stávajících norem a zvyklostí Společenství nejpozději při jejich prvním uvedení na trh.
Pokud se shledá, že produkt nesplňuje požadavky uvedené v prvním pododstavci, odebere se výhoda zvláštního režimu zásobování a odpovídající množství se znovu připíše do předběžného odhadu dodávek.
Podpora poskytnutá v souladu s článkem 7 bude vrácena.
V případech, kdy se dovoz uskutečnil v souladu s článkem 4 nebo 5, se zaplatí dovozní clo, pokud zúčastněná strana nepředloží důkaz o tom, že produkty byly zpětně vyvezeny či zničeny.
Článek 13
Složení jistoty
U žádostí o dovozní licence, osvědčení o osvobození či osvědčení o podpoře se nevyžaduje žádná jistota.
Nicméně ve zvláštních případech, a pokud je to nezbytné pro řádné fungování tohoto nařízení, stanoví příslušné orgány složení jistoty ve výši rovnající se poskytnuté výhodě. V tomto případě se použije čl. 35 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Článek 14
Významné navýšení žádostí o licence a osvědčení
1. V případě, kdy se při výkonu předběžného odhadu dodávek u daného produktu významně navýší počet žádostí o dovozní licence, osvědčení o osvobození či osvědčení o podpoře a kdy by toto navýšení mohlo ohrozit realizaci jednoho nebo více cílů zvláštního režimu dodávek, přijme členský stát s ohledem na dostupnost a požadavky prioritních odvětví veškerá potřebná opatření na zajištění zásobování dotčeného nejvzdálenějšího regionu základními produkty.
2. V případě omezení vydávání osvědčení a licencí použijí příslušné orgány na všechny nevyřízené žádosti jednotné procento snížení.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí po konzultaci příslušných orgánů.
Článek 15
Stanovení maximálního množství na žádost o licenci nebo osvědčení
Pokud je to nezbytně nutné pro zabránění narušení trhu dotčeného nejvzdálenějšího regionu nebo spekulativních opatření, která by mohla vážně narušit řádné fungování zvláštních režimů zásobování, mohou příslušné orgány stanovit maximální množství na žádost o licenci nebo osvědčení.
O případech použití tohoto článku příslušné orgány neprodleně informují Komisi.
KAPITOLA V
Vývoz a zasílání
Článek 16
Podmínky vývozu a zasílání
1. Vývoz a zasílání nezpracovaných produktů, na něž se vztahuje zvláštní režim zásobování, nebo balených či zpracovaných produktů obsahujících produkty, na něž se vztahuje zvláštní režim zásobování, podléhají podmínkám stanoveným v odstavcích 2 až 6.
2. U vyvážených produktů bude v kolonce 44 vývozního prohlášení uvedena jedna z poznámek uvedených v příloze I části H.
3. Množství produktů, která byla osvobozena od dovozního cla a která byla vyvezena, budou znovu zapsána do předběžného odhadu dodávek.
U těchto produktů nelze poskytnout vývozní náhradu.
4. Množství produktů, která byla osvobozena od dovozního cla a která byla zaslána, budou znovu zapsána do předběžného odhadu dodávek a dovozní clo platné erga omnes ke dni dovozu zaplatí zasilatel nejpozději při zaslání.
Tyto produkty nemohou být zaslány, pokud se neuskutečnila platba uvedená v prvním pododstavci.
V případě, kdy není fyzicky možné stanovit den dovozu, jsou produkty považovány za dovezené dnem, kdy je platné erga omnes nejvyšší dovozní clo za období posledních šesti měsíců vzhledem ke dni zaslání.
5. Množství produktů, na která byla použita podpora a která byla vyvezena či zaslána, budou znovu zapsána do předběžného odhadu dodávek a poskytnutá podpora bude vrácena vývozcem či zasilatelem nejpozději při vývozu či zaslání.
Tyto produkty nemohou být zaslány či vyvezeny, pokud se neuskutečnilo vrácení uvedené v prvním pododstavci.
V případě, kdy není fyzicky možné stanovit výši poskytnuté podpory, budou se produkty považovat za produkty, které obdržely nejvyšší podporu stanovenou Společenstvím pro tyto produkty za období posledních šesti měsíců předcházejících dni předložení žádosti o vývoz či zaslání.
Na tyto produkty se může vztahovat vývozní náhrada, pokud budou splněny podmínky stanovené pro její poskytnutí.
6. Příslušné orgány povolí vývoz či zasílání množství zpracovaných produktů jiných než produktů stanovených v odstavcích 3, 4 a 5 tohoto článku a článku 18 pouze tehdy, pokud zpracovatel či vývozce doloží, že tyto produkty neobsahují suroviny, jejichž dovoz či zavedení se uskutečnily podle zvláštního režimu zásobování.
Příslušné orgány povolí zpětný vývoz nebo zpětné zaslání nezpracovaných produktů nebo balených produktů jiných než produktů stanovených v odstavcích 3, 4 a 5 tohoto článku pouze tehdy, pokud vývozce prokáže, že se na tyto produkty nevztahoval zvláštní režim zásobování.
Příslušné orgány vykonávají náležité kontroly, aby ověřily správnost potvrzení uvedených v prvním a druhém pododstavci, a případně odeberou výhodu.
Článek 17
Vývozní licence a významné navýšení vývozů
1. Vývoz následujících produktů nepodléhá předložení vývozní licence:
a) produkty uvedené v čl. 16 odst. 3;
b) produkty uvedené v čl. 16 odst. 5, které nesplňují podmínky pro získání vývozní náhrady.
2. Pokud by pravidelné zásobování nejvzdálenějších regionů mohlo být ohroženo významným nárůstem vývozu produktů uvedených v čl. 16 odst. 1, mohou příslušné orgány pro zajištění uspokojení prioritních potřeb v dotčených odvětvích stanovit množstevní omezení. Toto množstevní omezení se provádí nediskriminačním způsobem.
Článek 18
Tradiční vývozy, vývozy v rámci regionálního obchodního toku a tradiční zasílání zpracovaných produktů
1. Zpracovatel, který v souladu s čl. 9 odst. 4 projevil svůj záměr vyvážet v rámci tradičních obchodních toků nebo regionálních obchodních toků nebo zasílat v rámci tradičních obchodních toků tak, jak jsou stanoveny v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006, zpracované produkty obsahující suroviny, na které se vztahoval zvláštní režim zásobování, tak může učinit v rámci ročních množstevních limitů uvedených v přílohách II až V. Aby příslušné orgány zajistily, že operace nepřekročí uvedená roční množství, vystavují potřebná povolení.
"Regionálním obchodním tokem" se rozumí obchodní tok z francouzských zámořských departementů, Azor, Madeiry či Kanárských ostrovů, ve kterém jsou místem určení třetí země uvedené v příloze VI.
U vývozů v rámci regionálního obchodního toku předkládá vývozce příslušným orgánům doklady uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 ve lhůtách stanovených článkem 49 tohoto nařízení.
V případě nepředložení těchto dokumentů ve stanovených lhůtách odeberou příslušné orgány výhodu poskytnutou na základě zvláštního režimu zásobování.
Produkty dodávané do francouzských zámořských departementů, na Azory, Madeiru a na Kanárské ostrovy, na které se vztahoval zvláštní režim zásobování a které slouží k zásobování lodí a letadel, jsou považovány za místní spotřebu.
2. Zpracovatelské činnosti, které mohou vést k tradičnímu vývozu nebo regionálnímu obchodnímu vývozu či tradičnímu zasílání v souladu s odstavcem 1, musejí přiměřeně splňovat podmínky zpracování použitelné pro režim aktivního zušlechťovacího styku či režim přepracování pod celním dohledem stanoveným nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 [20] a nařízením (EHS) č. 2454/93, s výjimkou všech obvyklých způsobů zacházení.
3. Vývoz produktů uvedených v tomto článku nepodléhá předložení vývozní licence.
4. U vyvážených produktů uvedených v tomto článku bude v kolonce 44 vývozního prohlášení uvedena jedna z poznámek uvedených v příloze I části I.
KAPITOLA VI
Kontroly a sankce
Článek 19
Kontroly
1. Správní kontroly při dovozu, vstupu, vývozu a zasílání zemědělských produktů jsou úplné a skládají se zejména z křížových kontrol s dokumenty uvedenými v čl. 10 odst. 1.
2. Fyzické kontroly při dovozu, vstupu, vývozu a zasílání zemědělských produktů, které se provádějí v dotčeném nejvzdálenějším regionu, musí zahrnovat reprezentativní vzorek představující nejméně 5 % licencí a osvědčení předložených v souladu s článkem 11.
Fyzické kontroly se vykonávají přiměřeně dle pravidel stanovených nařízením Rady (EHS) č. 386/90 [21].
Ve výjimečných situacích může Komise požádat o použití jiné procentuální výše fyzické kontroly.
Článek 20
Sankce
1. Pokud hospodářský subjekt nedodrží závazky přijaté podle článku 9, kromě případu vyšší moci nebo mimořádných povětrnostních podmínek a aniž jsou dotčeny sankce použitelné v souladu s vnitrostátními právními předpisy, příslušné orgány:
a) odejmou výhodu poskytnutou držiteli dovozní licence, osvědčení o osvobození a osvědčení o podpoře;
b) dočasně pozastaví registraci hospodářského subjektu nebo ji dle závažnosti porušení závazku zruší.
Výhoda stanovená v bodě a) se rovná výši osvobození od dovozního cla nebo výši podpory stanovené v souladu s čl. 16 odst. 4 a 5.
2. Kromě případu vyšší moci nebo mimořádných klimatických podmínek, pokud držitel licence či osvědčení neuskuteční stanovený dovoz či vstup, jeho oprávnění žádat o licenci či osvědčení je pozastaveno na období šedesáti dnů následujících po dni skončení platnosti.
Po období pozastavení je vydání dalších licencí či osvědčení podmíněno složením jistoty ve výši výhody, jež má být poskytnuta, a na období, které určí příslušné orgány.
3. Příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro opětovné použití množství produktů, která jsou znovu k dispozici z důvodu nevyužití, případně jen částečného využití nebo zrušení vydaných licencí a osvědčení, nebo zpětné získání výhody.
KAPITOLA VII
Vnitrostátní ustanovení
Článek 21
Vnitrostátní předpisy pro správu a kontrolu
Příslušné orgány přijmou doplňující předpisy pro správu a okamžitou kontrolu zvláštních režimů zásobování.
Opatření, která zamýšlejí přijmout dle prvního pododstavce, sdělují Komisi před jejich vstupem v platnost.
HLAVA III
OPATŘENÍ VE PROSPĚCH MÍSTNÍ PRODUKCE
KAPITOLA I
Uvedení na trh mimo produkční region
Článek 22
Výše podpory
1. Výše podpory poskytnuté podle hlavy III nařízení (ES) č. 247/2006 pro uvedení produktů z nejvzdálenějších regionů na trh ve zbytku Společenství nesmí překročit 10 % hodnoty produkce uvedené na trh s dodáním do oblasti určení, přičemž tato hodnota se stanoví v souladu s odstavcem 2.
Tento limit je stanoven na 13 % hodnoty produkce uvedené na trh, pokud je za producenty smluvní stranou sdružení, svaz nebo organizace producentů.
2. Pro stanovení výše podpory je oceněna hodnota produkce uvedené na trh s dodáním do oblasti určení na základě případné roční smlouvy, na základě zvláštních přepravních dokladů a všech průkazných dokladů předložených spolu s žádostí o platbu.
Hodnota produkce uvedené na trh, kterou je třeba vzít do úvahy, odpovídá dodávce dodané do prvního přístavu či na první letiště vykládky.
Příslušné orgány si mohou vyžádat veškeré doplňkové informace a průkazní doklady potřebné pro stanovení výše podpory.
3. Podmínky poskytnutí podpory, jakož i dotčené produkty a objemy, jsou upřesněny v programech schválených podle čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006.
Článek 23
Rajčata
U rajčat z Kanárských ostrovů kódu KN 070200 je výše podpory podle hlavy III nařízení (ES) č. 247/2006 stanovena na 3,6 EUR/100 kg až do výše 250000 tun ročně.
Článek 24
Rýže
Maximální množství rýže sklizené na Guyaně, na které se může vztahovat podpora při uvádění na trh na Guadeloupu a na Martiniku, jakož i ve zbývající části Společenství, nemůže podle hlavy III nařízení (ES) č. 247/2006 ročně překročit 12000 tun ekvivalentu omleté rýže.
Pro uvedení na trh ve zbývající části Společenství mimo Guadeloupu a Martiniku nemůže toto množství překročit 4000 tun ročně.
KAPITOLA II
Žádosti o podporu
Článek 25
Předložení žádostí
Žádosti o podporu na jeden kalendářní rok se předkládají útvarům určeným příslušnými orgány členského státu v souladu se vzory, které tyto orgány stanovily, a během období, která určily.
Tato období se určí tak, aby umožňovala provést nezbytné kontroly na místě, a nemohou přesáhnout 28. únor následujícího kalendářního roku.
Článek 26
Oprava zjevných chyb
Při zjevné chybě uznané příslušným orgánem lze žádost o podporu opravit kdykoliv po jejím předložení.
Článek 27
Pozdní podání žádostí
Vyjma případu vyšší moci nebo mimořádných okolností vede podání žádosti po konečném datu stanoveném v souladu s článkem 25 ke snížení za každý pracovní den o 1 % částek, na které by měl producent nárok, kdyby byla žádost podána ve stanovené lhůtě.
Pokud je zpoždění delší než dvacet pět kalendářních dnů, žádost se považuje za nepřijatelnou.
Článek 28
Stažení žádostí o podporu
1. Žádost o podporu může být kdykoliv zcela nebo částečně stažena.
Pokud však již příslušný orgán informoval producenta o nesrovnalostech, které jsou v žádosti obsaženy, nebo pokud jej upozornil na svůj záměr provést kontrolu na místě a pokud tato kontrola odhalí nesprávnosti, není stažení povoleno pro části žádosti o podporu, jichž se uvedené nesrovnalosti týkají.
2. Stažení podle odstavce 1 staví žadatele do situace, v níž se nacházel před podáním žádosti o podporu nebo dotčené části žádosti o podporu.
Článek 29
Výplata podpor
Po ověření žádostí a průkazných dokladů a stanovení výše podpor podle podpůrných programů Společenství stanovených v článku 9 nařízení (ES) č. 247/2006 vyplácí příslušné orgány podpory za jeden kalendářní rok:
- u podpor, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, během celého roku,
- u přímých plateb v souladu s článkem 28 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [22],
- u ostatních plateb během období od 16. října stávajícího roku do 30. června roku následujícího.
KAPITOLA III
Kontroly
Článek 30
Obecné zásady
Kontroly se provádějí prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě.
Správní kontrola je úplná a zahrnuje mimo jiné křížová ověření s údaji z integrovaného administrativního a kontrolního systému stanoveného v kapitole 4 hlavy II nařízení (ES) č. 1782/2003.
32 odst. 1 tohoto nařízení provádějí příslušné orgány namátkové kontroly na místě minimálně u 5 % žádostí o podporu.
Vzorek musí zároveň představovat minimálně 5 % z množství, na něž se vztahuje podpora.
Ve všech vhodných případech členské státy použijí integrovaný administrativní a kontrolní systém.
Článek 31
Kontroly na místě
1. Kontroly na místě se provádějí nečekaně.
Pokud to nepoškodí cíl kontroly, je možné dát předběžné upozornění omezené na nejnutnější minimum.
Vyjma řádně odůvodněných případů toto upozornění nepřekročí 48 hodin.
2. Kontroly na místě stanovené v této kapitole jsou případně prováděny společně s dalšími kontrolami stanovenými právními předpisy Společenství.
3. Dotčená žádost či dotčené žádosti jsou zamítnuty, pokud producent nebo jeho zástupce brání provedení kontroly na místě.
Článek 32
Výběr producentů, na které se má vztahovat kontrola na místě
1. Producenti podrobení kontrolám na místě jsou vybíráni příslušným orgánem na základě analýzy rizik, jakož i reprezentativnosti podaných žádostí o podporu.
Analýza rizik zohledňuje:
a) výši podpor;
b) počet zemědělských parcel, rozlohu a počet zvířat, která jsou předmětem žádosti o podporu, nebo produkované, přepravované a zpracovávané množství či množství uváděné na trh;
c) vývoj ve srovnání s předchozím rokem;
d) výsledky kontrol uskutečněných v průběhu předchozích let;
e) další parametry, které stanoví členské státy.
Pro zajištění reprezentativnosti vyberou členské státy náhodně 20 až 25 % z minimálního počtu producentů, kteří mají být podrobeni kontrole na místě.
2. Příslušný orgán uchovává záznamy o důvodech, pro které byl producent pro kontrolu na místě vybrán.
Inspektor pověřený provedením kontroly na místě je o nich řádně informován před zahájením kontroly.
Článek 33
Kontrolní zpráva
1. Každá kontrola na místě je předmětem kontrolní zprávy, kde jsou přesně popsány jednotlivé prvky kontroly.
Tato zpráva obsahuje zejména:
a) režimy podpor a kontrolované žádosti;
b) přítomné osoby;
c) kontrolované zemědělské parcely, měřené zemědělské parcely a výsledky měření každé měřené parcely, jakož i použité techniky měření;
d) počet zvířat každého zjištěného druhu a případně čísla ušních značek, zápisy do rejstříku a informační databáze hovězího dobytka a ověřené průkazné doklady, jakož i výsledky kontrol a případně zvláštních pozorování zvířat či jejich identifikačního kódu;
e) kontrolovaná produkovaná, dopravená a zpracovaná množství či množství uvedená na trh;
f) informaci, zda byl producent upozorněn na návštěvu, a pokud ano, jaká byla lhůta upozornění;
g) všechna další provedená kontrolní opatření.
2. Producent nebo jeho zástupce mají možnost zprávu podepsat, aby prokázali svoji přítomnost během kontroly, a doplnit poznámky.
Při shledání nesprávností obdrží producent kopii kontrolní zprávy.
Pokud je kontrola na místě provedena pomocí dálkového průzkumu země, mohou členské státy rozhodnout v případě, že kontrola pomocí dálkového průzkumu země neobjevila žádnou nesrovnalost, neposkytnout producentu či jeho zástupci možnost kontrolní zprávu podepsat.
KAPITOLA IV
Snížení a vyloučení a neoprávněně vyplacené částky
Článek 34
Snížení a vyloučení
V případě rozdílu mezi informacemi uvedenými v žádostech o podporu a zjištěními shledanými kontrolami stanovenými v kapitole III použije členský stát snížení a vyloučení z podpory.
Tato snížení a vyloučení musejí být účinná, přiměřená a varovná.
Článek 35
Výjimky z používání snížení a vyloučení
1. Snížení a vyloučení stanovená v článku 34 se nepoužijí, pokud příjemce předložil správné faktické údaje nebo může jakýmkoliv dalším způsobem prokázat, že se nedopustil chyby.
2. Snížení a vyloučení se nepoužijí, pokud jde o ty části žádosti o podporu, které příjemce písemně příslušnému orgánu označil za nesprávné nebo které se nesprávnými staly po podání žádosti, za podmínky, že příjemce nebyl zpraven o úmyslu příslušného orgánu vykonat kontrolu na místě a nebyl příslušným orgánem informován o nesprávnostech zjištěných v jeho žádosti.
Na základě informací poskytnutých příjemcem tak, jak je uvedeno v pododstavci 1, je žádost opravena, aby odrážela skutečný stav věci.
Článek 36
Odebrání neoprávněně vyplacených částek a pokuta
1. V případě neoprávněné platby se přiměřeně použije článek 73 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 [23].
2. Pokud neoprávněná platba vyplývá z nepravdivých prohlášení, nepravdivých dokladů nebo hrubé nedbalosti příjemce podpory, uloží se kromě jiného pokuta ve výši neoprávněně vyplacené částky zvýšené o úrok vypočítaný podle čl. 73 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004.
Článek 37
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Případy vyšší moci či mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou oznámeny příslušnému orgánu v souladu s článkem 72 nařízení (ES) č. 796/2004.
HLAVA IV
DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
KAPITOLA I
Grafický symbol
Článek 38
Užívání grafického symbolu
1. Grafický symbol stanovený v článku 14 nařízení (ES) č. 247/2006 se používá pouze za účelem zvýšení povědomí a spotřeby zemědělských produktů, nezpracovaných či zpracovaných, typických pro nejvzdálenější regiony, které odpovídají předpisům stanoveným z iniciativy profesních organizací zastupujících hospodářské subjekty uvedených regionů.
Grafický symbol je tvořen symbolem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
2. Požadavky uvedené v odst. 1 prvním pododstavci se týkají stanovení norem jakosti a dodržování způsobů a technologií pěstování, produkce a výroby, jakož i dodržování norem označování a balení.
Tyto požadavky se stanoví odkazem na ustanovení právních předpisů Společenství nebo na mezinárodní normy nebo případně jsou pro produkty nejvzdálenějších regionů přijaty zvláštním způsobem na návrh zastupujících profesních organizací.
Článek 39
Právo používat grafický symbol
1. Právo užívat grafický symbol je udělováno dle povahy produktu příslušnými orgány producentských členských států nebo subjektem, který k tomu účelu zmocní, na každý produkt, u kterého byly stanoveny požadavky uvedené v článku 38, hospodářským subjektům jedné z následujících kategorií:
a) producenti, samostatní či sdružení do organizací či seskupení producentů;
b) hospodářské subjekty z oblasti obchodu, které balí produkt za účelem jeho uvedení na trh;
c) výrobci zpracovaných produktů, usazení na území nejvzdálenějšího regionu.
2. Právo stanovené v odstavci 1 se poskytuje udělením souhlasu na jeden nebo více hospodářských roků.
Článek 40
Souhlas
1. Souhlas podle čl. 39 odst. 2 se uděluje na základě žádosti hospodářským subjektům stanoveným v odstavci 1 uvedeného článku, které mají k dispozici technická vybavení či zařízení nezbytná pro produkci či výrobu příslušného produktu v souladu s požadavky uvedenými v článku 38 a které se zaváží:
a) dle případu produkovat, balit nebo vyrábět produkty, které budou v souladu s uvedenými požadavky;
b) vést účetnictví umožňující sledovat odděleně produkci, balení či výrobu produktu způsobilého k užívání grafického symbolu;
c) podrobit se všem kontrolám a všem ověřením vyžadovaným příslušnými orgány.
2. Souhlas se odejme, pokud příslušný orgán shledal, že schválený hospodářský subjekt nedodržel požadavky týkající se produktu nebo nesplnil jednu z povinností vyplývajících ze závazků stanovených v odstavci 1.
Toto odebrání je dočasné nebo trvalé podle závažnosti zjištěných provinění.
Článek 41
Kontrola podmínek používání grafického symbolu
Příslušné orgány pravidelně ověřují, zda schválené hospodářské subjekty dodržují podmínky používání grafického symbolu, jakož i závazky stanovené v článku 40.
Pověřené orgány mohou pověřit výkonem těchto kontrol k tomuto účelu zmocněné subjekty, které splňují veškeré technické předpoklady a požadavky na nestrannost.
V takovém případě tyto subjekty pravidelně vypracovávají zprávu o plnění své kontrolní mise.
Článek 42
Vnitrostátní opatření
1. Příslušné orgány přijmou dodatečná správní opatření nezbytná pro řízení mechanismu grafického symbolu.
Tato opatření mohou stanovit zejména vybírání příspěvků od schválených hospodářských subjektů za vytištění grafického symbolu nebo na pokrytí nákladů na správní řízení, jakož i nákladů plynoucích z kontrolních činností.
2. Příslušné orgány neprodleně sdělí Komisi služby nebo subjekty odpovědné za udělování souhlasu stanoveného v čl. 39 odst. 2 a za provádění kontrol požadovaných pro uplatnění této kapitoly. Rovněž uvědomí Komisi do tří měsíců od doby, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, o plánovaných dodatečných opatřeních podle odstavce 1 tohoto článku, a to před jejich přijetím.
Článek 43
Zneužití a reklama grafického symbolu
Členské státy použijí příslušná stávající vnitrostátní ustanovení, aby zabránily zneužití grafického symbolu a případně za něj uvalily sankce, nebo přijmou k tomuto účelu nezbytná opatření.
Použitelná opatření sdělí Komisi do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Členské státy zajistí vhodnou reklamu grafického symbolu, jakož i produktů, pro něž může být použit.
Článek 44
Podmínky reprodukce a používání
Reprodukce a používání grafického symbolu se uskutečňují v souladu s technickými pravidly uvedenými v příloze VII.
KAPITOLA II
Dovoz tabáku na Kanárské ostrovy
Článek 45
Pravidla pro osvobození tabáku od cla
1. Roční období pro výpočet maximálního ročního množství uvedeného v čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006 běží od 1. ledna kteréhokoli roku do 31. prosince téhož roku.
2. Za účelem provedení článku 22 nařízení (ES) č. 247/2006 se "místní výrobou tabákových produktů" rozumí každá činnost prováděná na Kanárských ostrovech související se zpracováním produktů uvedených v příloze VIII tohoto nařízení na tabákové výrobky určené ke kouření.
3. Množství surového a polozpracovaného tabáku podle čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006 se převádí na množství odřapíkovaného tabáku pomocí koeficientů ekvivalence uvedených v příloze VIII tohoto nařízení.
Článek 46
Podmínky osvobození
1. Dovoz produktů uvedených v příloze VIII podléhá předložení osvědčení o osvobození.
Žádost o osvědčení a osvědčení obsahují v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze I části J.
Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se přiměřeně články 2, 5, 9 až 13 a dále 15, 19 a 20.
2. Příslušné orgány se ujistí o používání produktů uvedených v příloze VIII tohoto nařízení v souladu s ustanoveními Společenství vyhlášenými v této oblasti, zejména s články 291 až 300 nařízení (EHS) č. 2454/93.
HLAVA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
Oznamování
1. Pokud se týká zvláštních režimů zásobování, předávají příslušné orgány Komisi nejpozději patnáctý den v měsíci následujícím po konci každého čtvrtletí následující údaje týkající se předchozích měsíců referenčního kalendářního roku rozdělené dle produktu a kódu KN a případně dle zvláštního místa určení:
a) množství rozdělená podle toho, zda byla dovezena ze třetích zemí či dodána ze Společenství;
b) výše podpory, jakož i výdaje skutečně vyplacené dle produktu a případně dle zvláštního místa určení;
c) množství, pro která nebyly využity licence a osvědčení, s rozdělením dle kategorie licencí nebo osvědčení;
d) množství, která byla případně znovu vyvezena či znovu zaslána v souladu s článkem 16, a jednotkové a celkové částky vymáhaných podpor;
e) množství, jež byla v souladu s článkem 18 po zpracování případně znovu vyvezena či odeslána;
f) převody v rámci jednoho celkového množství u dané kategorie produktů a změny předběžných odhadů dodávek během období;
g) použitelný zůstatek a procento využití.
Údaje uvedené v prvním pododstavci jsou poskytovány na základě používaných licencí a osvědčení.
2. Pokud jde o podporu místní produkce, členské státy sdělí Komisi:
a) nejpozději do 31. března každého roku obdržené žádosti o podporu a příslušné částky v rámci předchozího kalendářního roku;
b) nejpozději do 31. července definitivně způsobilé žádosti o podporu a příslušné částky v rámci předchozího kalendářního roku.
Článek 48
Zpráva
1. Zpráva stanovená v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006 obsahuje zejména:
a) případné významné změny sociálně hospodářského a zemědělského prostředí;
b) souhrn dostupných materiálních a finančních údajů týkajících se provádění každého opatření doprovázený analýzou těchto údajů a v případě potřeby prezentaci a rozbor hospodářského odvětví, na které se toto opatření vztahuje;
c) stav provádění opatření a priorit ve vztahu k jejich operačním a specifickým cílům ke dni předložení zprávy a s vyčíslením ukazatelů;
d) výčet podstatných obtíží zjištěných při správě a provádění opatření;
e) přezkoumání výsledků všech opatření s ohledem na jejich vzájemné vazby;
f) u zvláštního režimu zásobování:
- údaje a analýzy týkající se vývoje cen a dopadu takto poskytnuté výhody, jakož i přijatá opatření a kontroly uskutečněné pro zajištění tohoto dopadu,
- vzhledem k ostatním stávajícím podporám analýzu proporcionality podpor ve vztahu k vyšším nákladům na dopravu do nejvzdálenějších regionů a k cenám použitým při vývozu do třetích zemí, jakož i v případě produktů určených ke zpracování nebo jako zemědělské vstupy vyšší náklady spojené s ostrovní povahou a nejvzdálenější polohou;
g) udání stupně realizace cílů každé z operací stanovených v programu na základě objektivně měřitelných ukazatelů;
h) údaje týkající se ročního odhadu dodávek dotčeného regionu, zejména pokud jde o spotřebu, vývoj stavu hospodářských zvířat, produkci a obchod;
i) údaje týkající se částek skutečně poskytnutých na základě kritérií stanovených členskými státy na provádění činností programu, tedy počet přijímajících producentů, počet zvířat a plochy, na které byly částky vyplaceny, a počet dotčených zemědělských podniků;
j) informace o finančním provádění každé činnosti obsažené v programu;
k) statistické údaje týkající se kontrol uskutečněných příslušnými orgány a případně uložených sankcí;
l) připomínky členských států k provádění programu.
2. Za rok 2006 bude zpráva obsahovat hodnocení dopadu programu podpory tradičním činnostem spojeným s produkcí hovězího, skopového a kozího masa na chov a zemědělské hospodářství dotčeného regionu.
Článek 49
Změna programů
1. Změny programů schválených dle čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006 jsou předkládány ke schválení Komisi.
Toto schválení však není potřebné u následujících změn:
a) pokud jde o předběžné odhady dodávek, mohou členské státy měnit výši podpor a množství produktů, na něž se může vztahovat režim zásobování;
b) pokud jde o podpůrné programy Společenství pro místní produkci, mohou členské státy snížit či zvýšit až do výše 20 % finanční příspěvek na každé opatření a jednotkovou částku podpor u částek platných v okamžiku předložení žádosti o změnu.
2. Členské státy sdělí zamýšlené změny Komisi jednou ročně.
V případě vyšší moci či mimořádných událostí mohou členské státy změny sdělit kdykoliv.
Nevyjádří-li Komise nesouhlas, budou zamýšlené změny použitelné prvním dnem druhého měsíce následujícího po uvedeném sdělení.
Článek 50
Financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a opatření technické podpory
Částka potřebná na financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a opatření technické podpory stanovených v programu schváleném dle čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006 za účelem jeho provedení nemůže překročit 1 % z celkové výše financování dotčeného programu.
Článek 51
Doplňková vnitrostátní opatření
Členské státy přijmou veškerá doplňková opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení.
Článek 52
Snížení záloh
Aniž by byla dotčena obecná pravidla stanovená v oblasti rozpočtové kázně, pokud budou informace, které členské státy v souladu s články 47 a 48 předají Komisi, neúplné nebo pokud nebude dodržena lhůta pro jejich předání, může Komise přistoupit k paušálnímu a dočasnému snížení záloh na zaúčtování zemědělských výdajů.
Článek 53
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 388/92, (EHS) č. 2174/92, (EHS) č. 2233/92, (EHS) č. 2234/92, (EHS) č. 2235/92, (EHS) č. 2039/93, (EHS) č. 2040/93, (ES) č. 1418/96, (ES) č. 2054/96, (ES) č. 20/2002, (ES) č. 1195/2002, (ES) č. 43/2003, (ES) č. 995/2003, (ES) č. 14/2004 a (ES) č. 188/2005.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 54
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro každý dotčený členský stát se použije ode dne, kdy Komise oznámí schválení programu uvedeného členského státu v souladu s čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 247/2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 794/2006
ze dne 29. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 795/2006
ze dne 29. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 27/2006, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 27/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 1500000 tun pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit německé intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 27/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 27/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 2000 000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 796/2006
ze dne 29. května 2006,
kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 343/2006 [2] byl zahájen nákup másla za 90 % intervenční ceny v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006.
(2) Ustanovení čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že Komise může zastavit nákup másla za 90 % intervenční ceny, pokud množství nabídnuté k intervenci v období od 1. března do 31. srpna 2006 přesáhne 50000 tun.
(3) Protože prahová hodnota ve výši 50000 tun byla dosažena, nákup másla za stanovenou cenu by měl být zastaven.
Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být zrušeno.
(4) Aby mohla pokračovat podpora trhu s máslem, měl by být povolen nákup másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 v těch členských státech, kde je tržní cena másla nižší než 92 % intervenční ceny.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [3], stanoví pravidla, která je potřeba dodržovat v případech, kdy Komise rozhodne, že nákup se provede prostřednictvím stálého nabídkového řízení.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nákup másla za 90 % intervenční ceny zahájený nařízením (ES) č. 343/2006 se ve Společenství zastavuje v souladu s čl. 6 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
Nařízení (ES) č. 343/2006 se zrušuje.
Článek 2
1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 30. května do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999:
- Belgie
- Česká republika
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Irsko
- Itálie
- Lotyšsko
- Lucembursko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království
2. Seznam uvedený v odstavci 1 může Komise změnit na základě tržních cen ve dvou po sobě následujících týdnech za účelem uplatňování čl. 6 odst. 1 třetího a čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 797/2006
ze dne 22. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1785/2003, pokud jde o dovozní režim pro rýži
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
1 nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2] vyžaduje předložení dovozní nebo vývozní licence pro každý dovoz produktů uvedených v článku 1 zmíněného nařízení do Společenství nebo jejich vývoz z něho.
V zájmu zjednodušení postupů pro hospodářské subjekty by měla existovat možnost odchylky od povinnosti předložit dovozní licenci, pokud není nezbytná pro správu některého dovozu rýže.
Je tedy vhodné umožnit Komisi odchýlit se od této povinnosti.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Indií na základě článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí týkajících se rýže stanovených v plánu CXL ES přiloženém ke GATT 1994 [3], schválená rozhodnutím Rady 2004/617/ES [4], stanoví nulové dovozní clo pro loupanou rýži některých odrůd typu Basmati pocházející z Indie.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Pákistánem na základě článku XXVIII GATT 1994 týkající se změny koncesí týkajících se rýže stanovených v plánu CXL ES přiloženém ke GATT 1994 [5], schválená rozhodnutím Rady 2004/618/ES [6], stanoví nulové dovozní clo pro loupanou rýži některých odrůd typu Basmati pocházející z Pákistánu.
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o metodě výpočtu uplatňovaných cel z loupané rýže [7], schválená rozhodnutím Rady 2005/476/ES [8], stanoví mechanismus pravidelného výpočtu a stanovení dovozního cla pro loupanou rýži kódu KN 100620.
(5) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajskem na základě článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí týkajících se rýže stanovených v plánu CXL ES přiloženém ke GATT 1994 [9], schválená rozhodnutím Rady 2005/953/ES [10], stanoví mechanismus pravidelného výpočtu a stanovení dovozního cla pro omletou a poloomletou rýži kódu KN 100630 a dále dovozní clo pro zlomkovou rýži kódu KN 10064000 ve výši 65 EUR za tunu.
(6) Všechna čtyři výše uvedená rozhodnutí umožňují Komisi odchýlit se od nařízení (ES) č. 1785/2003 za účelem plného uplatňování uvedených dohod.
Tyto odchylky se použijí nejdéle do 30. června 2006.
(7) Je proto nezbytné přizpůsobit ustanovení nařízení (ES) č. 1785/2003 týkající se stanovení cla použitelného na různé druhy rýže, jež jsou předmětem uvedených dohod.
(8) Aby bylo možné uplatnit nulové dovozní clo, musí rýže Basmati náležet k některé z odrůd uvedených v dohodách.
K zabezpečení toho, že dovezená rýže Basmati s nulovým clem skutečně odpovídá těmto vlastnostem, by Komise měla přijmout zvláštní pravidla.
(9) Nařízení (ES) č. 1785/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
Aby se hospodářským subjektům zaručilo, že budou tyto nové dovozní režimy po posledním dnu používání režimů odchylek ponechány, měla by být tato změna použitelná od 1. července 2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1785/2003 se mění takto:
1. V článku 10 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Nevyžaduje-li správa některého dovozu rýže dovozní licenci, může Komise postupem podle čl. 26. odst. 2 stanovit odchylku od povinnosti stanovené v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku."
2. V článku 11 se zrušuje odstavec 2.
3. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 11a
1. Odchylně od čl. 11 odst. 1 stanoví dovozní clo pro loupanou rýži kódu KN 100620 Komise ve lhůtě deseti dnů po skončení daného referenčního období:
a) na 30 EUR za tunu,
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během celého právě uplynulého hospodářského roku nedosahuje ročního referenčního množství podle odst. 3 prvního pododstavce sníženého o 15 %, anebo
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během prvních šesti měsíců hospodářského roku nedosahuje částečného referenčního množství podle odst. 3 druhého pododstavce sníženého o 15 %;
b) na 42,5 EUR za tunu,
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během celého právě uplynulého hospodářského roku přesahuje roční referenční množství podle odst. 3 prvního pododstavce snížené o 15 % a nepřesahuje stejné roční referenční množství zvýšené o 15 %, anebo
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během prvních šesti měsíců hospodářského roku přesahuje roční referenční množství podle odst. 3 druhého pododstavce snížené o 15 % a nepřesahuje částečné roční referenční množství zvýšené o 15 %;
c) na 65 EUR za tunu,
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během celého právě uplynulého hospodářského roku přesahuje roční referenční množství podle odst. 3 prvního pododstavce zvýšené o 15 %, anebo
- pokud je zjištěno, že dovoz loupané rýže během prvních šesti měsíců hospodářského roku přesahuje částečné referenční množství podle odst. 3 druhého pododstavce zvýšené o 15 %.
Komise stanoví použitelné clo pouze tehdy, pokud z výpočtů provedených podle tohoto odstavce vyplývá změna cla.
Až do stanovení nového použitelného cla se používá clo, které bylo stanoveno dříve.
2. Pro výpočet dovozu podle odstavce 1 je třeba zohlednit množství, na která byly vydány dovozní licence pro loupanou rýži kódu KN 100620 podle čl. 10 odst. 1 během odpovídajícího referenčního období, kromě dovozních licencí pro rýži Basmati podle článku 11b.
3. Roční referenční množství se stanoví na 437678 tun na hospodářský rok 2005–2006.
Toto množství se zvyšuje o 6000 tun za rok na hospodářské roky 2006–2007 a 2007–2008.
Částečné referenční množství odpovídá za každý hospodářský rok polovině ročního referenčního množství podle prvního pododstavce.
Článek 11b
Odchylně od čl. 11 odst. 1 se pro odrůdy loupané rýže Basmati kódů KN 10062017 a 10062098, jež jsou uvedeny v příloze IIIa, použije nulové dovozní clo za podmínek stanovených Komisí postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 11c
1. Odchylně od čl. 11 odst. 1 stanoví dovozní clo pro poloomletou nebo omletou rýži kódu KN 100630 Komise ve lhůtě deseti dnů od konce dotyčného referenčního období:
a) na 175 EUR za tunu,
- pokud je zjištěno, že dovoz poloomleté a omleté rýže během celého právě uplynulého hospodářského roku překračuje 387743 tun, anebo
- pokud je zjištěno, že dovoz poloomleté a omleté rýže během prvních šesti měsíců hospodářského roku překračuje 182239 tun;
b) na 145 EUR za tunu,
- pokud je zjištěno, že dovoz poloomleté a omleté rýže během celého právě uplynulého hospodářského roku nepřekračuje 387743 tun, anebo
- pokud je zjištěno, že dovoz poloomleté a omleté rýže během prvních šesti měsíců hospodářského roku nepřekračuje 182239 tun.
Komise stanoví použitelné clo pouze tehdy, pokud z výpočtů provedených podle tohoto odstavce vyplývá změna cla.
Až do stanovení nového použitelného cla se používá clo, které bylo stanoveno dříve.
2. Pro výpočet dovozu podle odstavce 1 je třeba zohlednit množství, na která byly vydány dovozní licence pro poloomletou nebo omletou rýži kódu KN 100630 podle čl. 10 odst. 1 během odpovídajícího referenčního období.
Článek 11d
Odchylně od čl. 11 odst. 1 se dovozní clo pro zlomkovou rýži kódu KN 10064000 stanoví na 65 EUR za tunu."
4. Vkládá se nová příloha, která zní:
"
"PŘÍLOHA IIIa
Odrůdy rýže Basmati uvedené v článku 11b
Basmati 217
Basmati 370
Basmati 386
Kernel (Basmati)
Pusa Basmati
Ranbir Basmati
Super Basmati
Taraori Basmati (HBC-19)
Type-3 (Dehradun)".
"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 798/2006
ze dne 30. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 799/2006
ze dne 30. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1168/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob rakouské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1168/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 121525 tun kukuřice na vnitřním trhu ze zásob rakouské intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství kukuřice uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 211705 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1168/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1168/2005 se mění takto:
1. V článku 1 se slova "121525 tun" nahrazují slovy "211705 tun".
2. V názvu přílohy se slova "121525 tun" nahrazují slovy "211705 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 800/2006
ze dne 30. května 2006
o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2006 do 30. června 2007)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace vyžaduje, aby Společenství otevřelo roční dovozní celní kvótu pro 169000 kusů mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm. V návaznosti na jednání, která vedla k uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl.
XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [2], schválené rozhodnutím Rady 2006/333/ES [3], se však Společenství zavázalo začlenit do svého seznamu pro všechny členské státy úpravu uvedené dovozní celní kvóty.
(2) Je třeba v prováděcích pravidlech pro správu této celní kvóty stanovit, že v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 je třeba dostupné množství vhodným způsobem časově rozložit v průběhu roku ve smyslu čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 1254/1999.
(3) S ohledem na nadcházející vstup smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii v platnost, aniž by byl dotčen článek 39 uvedené smlouvy a s cílem umožnit hospodářským subjektům těchto zemí využít tuto kvótu ode dne jejich přistoupení, mělo by být kvótové období rozděleno do dvou podobdobí a množství dostupné v rámci této kvóty by mělo být rozděleno na tato období, přičemž se přihlédne k tradiční skladbě obchodu mezi Společenstvím a dodavatelskými státy v rámci této kvóty.
(4) Aby se zajistil rovnější přístup ke kvótě a zároveň aby se zajistil obchodně schůdný počet zvířat na žádost, je třeba, aby byl v každé žádosti o dovozní licence dodržen minimální a maximální počet kusů.
(5) Aby se zabránilo spekulacím, je třeba množství dostupná v rámci kvóty zpřístupnit hospodářským subjektům, které jsou schopny prokázat, že se skutečně podílejí významnou měrou na dovozu ze třetích zemí.
S ohledem na výše uvedené a aby se zajistila účinná správa, je třeba, aby dotčení obchodníci dovezli alespoň 50 kusů zvířat v období od 1. května 2005 do 30. dubna 2006 vzhledem k tomu, že zásilku 50 kusů zvířat lze považovat za schůdnou z obchodního hlediska.
(6) Aby bylo možné tato kritéria ověřit, měly by být žádosti předloženy v členském státě, v němž je dovozce zapsán v registru plátců DPH.
(7) Aby se zabránilo spekulacím, je třeba dovozcům, kteří ke dni 1. ledna 2006 již nepůsobí v obchodu s živým skotem, zakázat přístup ke kvótám, přičemž je rovněž třeba, aby licence nebyly převoditelné.
(8) Je třeba stanovit, že množství, na která lze předkládat žádost o licenci, se přidělí teprve po době k uvážení a v příslušných případech poté, co se použije jednotný koeficient přidělení.
(9) Uvedená opatření je třeba spravovat pomocí dovozních licencí. Proto je třeba stanovit pravidla pro předkládání žádostí a určit údaje, které je třeba v žádostech a licencích uvést, případně doplněním nebo odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [4] a nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5].
(10) Ze zkušenosti plyne, že v zájmu řádné správy kvót je nutné, aby držitelé licencí byli skutečnými dovozci. Je tedy třeba, aby se takový dovozce aktivně podílel na nákupu, přepravě a dovozu dotčených zvířat.
S ohledem na jistotu související s licencí je proto třeba, aby předložení důkazů o uvedených činnostech bylo jedním z hlavních požadavků ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [6].
(11) Kvůli zajištění přísné statistické kontroly zvířat dovážených v rámci kvóty by se neměla použít přípustná odchylka podle čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000.
(12) Použití této celní kvóty vyžaduje účinné kontroly, pokud jde o zvláštní určení dovážených zvířat.
Výkrm zvířat by měl být proto prováděn v členském státě, který vydal dovozní licenci.
(13) S cílem zajistit, aby byla zvířata vykrmována po dobu nejméně 120 dní v určených výrobních jednotkách, by měla být složena jistota.
Výše této jistoty by měla pokrýt rozdíl mezi clem podle společného celního sazebníku a sníženým clem použitelným v den propuštění příslušných zvířat do volného oběhu.
(14) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007 se otevírá celní kvóta pro 24070 kusů mladého skotu samčího pohlaví kódů KN 01029005, 01029029 nebo 01029049 určeného na výkrm ve Společenství.
Celní kvótě se přiděluje pořadové číslo 09.4005.
2. Dovozní clo použitelné v rámci celní kvóty uvedené v odstavci 1 je stanoveno na 16 % hodnoty cla s připočtením 582 EUR za tunu čisté hmotnosti.
Celní sazba uvedená v prvním pododstavci se použije pod podmínkou, že dovážená zvířata jsou vykrmována po dobu nejméně 120 dní v členském státě, který vydal dovozní licenci.
3. Množství uvedená v odstavci 1 se na období uvedená ve stejném odstavci rozkládají následovně:
a) 12035 kusů živého skotu v období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006;
b) 12035 kusů živého skotu v období od 1. ledna 2007 do 30. června 2007.
4. Pokud v průběhu období uvedeného v odst. 3 písm. a) nedosáhne množství obsažené v předložených žádostech o licenci výše dostupné pro dané období, zbývající množství za toto období se připočte k množství dostupnému pro období uvedené v odst. 3 písm. b).
Článek 2
1. Aby žadatelé byli způsobilí pro kvótu podle článku 1, musí se jednat o fyzické či právnické osoby a musí před příslušnými orgány dotčeného členského státu při předložení žádostí o dovozní licence uspokojivě prokázat, že v období od 1. května 2005 do 30. dubna 2006 dovezli alespoň 50 kusů zvířat kódu KN 010290.
S výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost ke dni 1. ledna 2007 mohou hospodářské subjekty v těchto zemích požádat o dovozní licence ve vztahu k množství dostupnému pro druhé podobdobí této kvóty podle čl. 1 odst. 3 písm. b), pokud v období od 1. května 2005 do 30. dubna 2006 dovezli alespoň 50 kusů zvířat kódu KN 010290.
Žadatelé musí být vedeni ve vnitrostátním registru plátců DPH.
2. Důkaz o dovozu je třeba předložit výhradně v podobě celního dokladu o propuštění do volného oběhu, řádně vyplněného celními orgány a obsahujícího odkaz na dotčeného žadatele jako adresáta.
Členské státy mohou uznat i kopie dokumentů uvedených v prvním pododstavci, pokud budou řádně ověřeny příslušným úřadem.
V případě, že tyto kopie budou uznány, je třeba o tom informovat ve sdělení členského státu podle čl. 3 odst.
3. Hospodářské subjekty, které dne 1. ledna 2006 již ukončily svou obchodní činnost s třetími zeměmi v oblasti hovězího a telecího masa, nejsou způsobilé k podání žádosti.
4. Společnost, která vznikne fúzí společností, z nichž každá má referenční dovozy odpovídající minimálnímu množství podle odstavce 1, může tyto referenční dovozy použít jako podklad pro svou žádost.
Článek 3
1. Žádosti o dovozní licence lze předkládat výhradně v členském státě, v němž je žadatel registrován pro účely DPH.
2. Žádosti o dovozní licence na každé období podle čl. 1 odst. 3:
a) se musí týkat nejméně 50 kusů zvířat,
b) nesmí přesáhnout 5 % dostupného množství.
Pokud žádost přesáhne množství podle písm. b) prvního pododstavce, nebude množství nad limit bráno v úvahu.
3. Žádosti o dovozní licence na období podle čl.
1 odst. 3 písm. a) se předloží během deseti pracovních dnů po vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
Žádosti o dovozní licence na období podle čl. 1 odst. 3 písm. b) se předloží během prvních deseti pracovních dnů uvedeného období.
4. Žadatelé mohou předložit na každé období podle čl. 1 odst. 3 pouze jednu žádost. Pokud stejný žadatel předloží více než jednu žádost, budou všechny jeho žádosti nepřípustné.
5. Po ověření předložených dokumentů zašlou členské státy Komisi nejpozději do pátého pracovního dne po ukončení lhůty pro předkládání žádostí seznam žadatelů, jejich adres a požadovaných množství.
Pokud dojde k předložení žádostí, zašlou se veškerá oznámení, včetně oznámení "bezpředmětné", faxem nebo elektronickou poštou na tiskopise z přílohy I.
Článek 4
1. Po oznámení podle čl. 3 odst. 5 rozhodne Komise co nejdříve o tom, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
2. Pokud množství obsažené v žádostech podle článku 3 přesáhne množství dostupné pro dané období, stanoví Komise jednotný koeficient přidělení, který se použije na požadovaná množství.
Pokud je po použití koeficientu přidělení podle prvního pododstavce počet nižší než 50 kusů na žádost, dotčené členské státy přidělí dostupné množství losem o dovozní práva na části po 50 kusech.
Pokud je poslední část menší než 50 kusů, bude se považovat za jednu partii.
3. Rozhodne-li Komise o přijetí žádostí, licence se vydají co nejdříve.
Článek 5
1. Dovozní licence se vydají na jméno hospodářského subjektu, který žádost podal.
2. V žádostech o licenci a v licencích se uvede:
a) v poli 8 země původu;
b) v poli 16 jedna nebo více z následujících skupin kódů kombinované nomenklatury: 01029005, 01029029 nebo 01029049;
c) v poli 20 pořadové číslo kvóty (09.4005) a jedna z poznámek podle přílohy II.
Článek 6
1. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 jsou dovozní licence vydané podle tohoto nařízení nepřevoditelné a práva v rámci celních kvót z nich plynou, jen pokud jsou na stejné jméno a adresu jako jméno a adresa adresáta v souvisejícím celním prohlášení o propuštění do volného oběhu.
2. Odchylně od článku 3 nařízení (ES) č. 1445/95 jsou ve smyslu čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení dovozní licence platné 180 dnů od jejich skutečného data vydání. Platnost všech dovozních licencí končí dnem 30. června 2007.
3. Jistota související s dovozní licencí činí 15 EUR za kus a žadatel ji složí společně s žádostí o licenci.
4. Vydané licence jsou platné v celém Společenství.
5. Podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se ze všech dovezených množství přesahujících výši uvedenou na dovozní licenci vybere plné clo podle společného celního sazebníku použitelné v den přijetí celního prohlášení o propuštění do volného oběhu.
Odchylně od ustanovení oddílu 4 hlavy III nařízení (ES) č. 1291/2000 se jistota neuvolní, dokud nebude předložen důkaz o tom, že držitel licence byl obchodně a logisticky odpovědný za nákup, přepravu a proclení dotčených zvířat pro volný oběh.
Takový důkaz se skládá alespoň z:
a) originálu obchodní faktury nebo její ověřené kopie vystavené na jméno držitele prodávajícím nebo jeho zástupcem, oba se sídlem ve třetí zemi vývozu, a z dokladu o zaplacení držitelem nebo z důkazu o otevření neodvolatelného dokumentárního akreditivu držitelem ve prospěch prodávajícího;
b) nákladního listu nebo případně dokladu o přepravě pozemní nebo vzdušnou cestou, vystaveného na jméno držitele, na dotčená zvířata;
c) důkazu, že zboží bylo uvedeno v celním prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, přičemž toto prohlášení musí obsahovat jméno a adresu držitele jako adresáta.
Článek 7
1. V době dovozu dovozce předloží důkaz o tom, že:
a) se písemně zavázal informovat příslušný orgán členského státu do jednoho měsíce o zemědělském podniku nebo zemědělských podnicích, kde má být mladý skot vykrmen;
b) složil jistotu ve výši stanovené pro každý způsobilý kód KN v příloze III u příslušného orgánu členského státu. Výkrm dovezených zvířat v uvedeném členském státě po dobu nejméně 120 dní ode dne přijetí celního prohlášení o propuštění do volného oběhu je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
2. S výjimkou případů vyšší moci se jistota podle odst. 1 písm. b) uvolní až poté, co příslušný orgán členského státu, který vydal licenci, obdrží důkaz o tom, že mladý skot:
a) byl vykrmen v zemědělském podniku nebo zemědělských podnicích podle odstavce 1;
b) nebyl poražen před uplynutím lhůty 120 dní ode dne dovozu; nebo
c) byl poražen před uplynutím lhůty ze zdravotních důvodů nebo uhynul v důsledku choroby nebo nehody.
Jistota se uvolní okamžitě po předložení důkazu.
Pokud však nebyla dodržena lhůta uvedená v odst. 1 písm. a), jistota, která má být uvolněna, se sníží o:
- 15 %, a o
- 2 % ze zbývající částky za každý den, o který byla lhůta překročena.
Neuvolněné částky propadají a zadrží se jako clo.
3. Pokud důkaz podle odstavce 2 není poskytnut do 180 dní ode dne dovozu, jistota propadá a zadrží se jako clo.
Pokud však takový důkaz není poskytnut do 180 dní podle prvního pododstavce, ale je předložen během šesti měsíců následujících po uvedeném období, propadlá částka snížená o 15 % jistoty se vyplatí zpět.
Článek 8
Nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95 se použijí, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 801/2006
ze dne 30. května 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1384/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob maďarské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1384/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 60323 tun ječmene ze zásob maďarské intervenční agentury.
(3) Maďarsko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 88652 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na situaci na trhu by žádosti Maďarsko mělo být vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1384/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1384/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 148975 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Chorvatska, Kanady, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Spojených států amerických, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 802/2006
ze dne 30. května 2006,
kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty vztahující se na ryby rodu Thunnus a Euthynnus
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3510/82 ze dne 23. prosince 1982, kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty vztahující se na ryby rodu Thunnus a Euthynnus [2], bylo několikrát podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Každoročně se stanoví produkční cena Společenství pro ryby rodu Thunnus a Euthynnus určené pro konzervárenský průmysl.
(3) Měly by být rovněž stanoveny vyrovnávací koeficienty vztahující se na různé druhy, velikosti a způsoby úpravy ryb rodu Thunnus a Euthynnus.
(4) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyrovnávací koeficienty vztahující se na různé druhy, velikosti a způsoby úpravy ryb rodu Thunnus a Euthynnus se stanovují podle přílohy I.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 3510/82 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 803/2006
ze dne 30. května 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 1915/83, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vedení účetnictví pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Komise (EHS) č. 1915/83 [2] stanoví, že kontaktní orgán bude Komisi od účetního období 2005 předávat všechny zemědělské podnikové výkazy nejpozději do 12 měsíců po skončení příslušného účetního období.
(2) Bylo by vhodné poskytnout Belgii jako výjimečné opatření pro účetní období 2005 delší lhůtu pro předání údajů, aby mohl uvedený členský stát dokončit modernizaci informačního systému používaného ke zpracování účetních údajů shromážděných pro účely stanovení příjmů zemědělských podniků.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 3 nařízení (EHS) č. 1915/83 předá kontaktní orgán
Nařízení Komise (ES) č. 804/2006
ze dne 30. května 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 770/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. května 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 805/2006
ze dne 25. dubna 2006
o uzavření Dohody o partnerství mezi Evropským společenstvím a Federativními státy Mikronésie o rybolovu ve Federativních státech Mikronésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Federace států Mikronésie (FSM) sjednaly a parafovaly dohodu o partnerství v oblasti rybolovu, kterou se pro rybáře Společenství stanoví rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci Federativních států Mikronésie.
(2) Uvedená dohoda stanoví hospodářskou, finanční, technickou a vědeckou spolupráci v odvětví rybolovu s cílem zaručit zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů, jakož i partnerství mezi podniky zaměřenými na rozvoj hospodářských činností ve společném zájmu v oblasti rybolovu a souvisejících činností.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena.
(4) Mělo by být definováno rozdělení rybolovných práv mezi členské státy.
(5) Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle této dohody, oznámí Komisi množství úlovků jednotlivých populací v rybolovné oblasti FSM v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [1],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda o partnerství mezi Evropským společenstvím a Federativními státy Mikronésie o rybolovu ve Federativních státech Mikronésie (dále jen "dohoda") se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se mezi členské státy rozdělují takto:
— _BAR_ Mrazírenská plavidla lovící tuňáky košelkovými nevody: _BAR_ Španělsko _BAR_ 75 % dostupných rybolovných práv _BAR_
Francie _BAR_ 25 % dostupných rybolovných práv _BAR_
— _BAR_ Plavidla lovící tuňáky na dlouhou lovnou šňůru: _BAR_ Španělsko _BAR_ 8 plavidel _BAR_
Portugalsko _BAR_ 4 plavidla _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 806/2006
ze dne 31. května 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 807/2006
ze dne 31. května 2006
o vyhlášení stálého nabídkového řízení pro vývoz ječmene ze zásob estonské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 28375 tun ječmene ze zásob estonské intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) Aby se zabránilo zpětným dovozům, je třeba omezit vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Estonská intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 28375 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných podle tohoto nařízení se nepoužije žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužije.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 1. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 29. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit estonské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Pollumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet
Narva mnt 3
EE-51009 Tartu
Tel.: (372) 737 12 00
Fax: (372) 737 12 01
e-mail: pria@pria.ee
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční orgán může být zastoupen zmocněncem, pokud však tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která však nesmí být nižší než 64 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy I nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) buď šarži přijmout jako takovou;
b) nebo odmítnout převzetí dotčené šarže.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotčenou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži ječmene o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru ječmene došlo dříve, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika, počínaje převzetím šarže, vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje ječmene podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Estonská intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 808/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96, pokud jde o spouštěcí objemy pro dodatečná cla pro rajčata, meruňky, citrony, švestky, broskve, včetně nektarinek, hrušky a stolní hrozny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu [2] upravuje dohled nad dovozem produktů stanovených v příloze uvedeného nařízení. Tento dohled je třeba vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(2) Pro účely čl. 5 odst. 4 Dohody o zemědělství [4] uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a vzhledem k nejnovějším údajům z let 2003, 2004 a 2005 je třeba pozměnit spouštěcí objem pro dodatečná cla pro rajčata, meruňky, citrony, švestky, broskve, včetně nektarinek, hrušky a stolní hrozny.
(3) Nařízení (ES) č. 1555/96 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1555/96 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 809/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 810/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 811/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 812/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se pro období od 1. do 30. června 2006 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 21,564 EUR/100 kg netto na období od 1. do 30. června 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 813/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 814/2006
ze dne 31. května 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 22. do 26. května 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech od 22. do 26. května 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 815/2006
ze dne 31. května 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 816/2006
ze dne 17. května 2006
o nucených licencích na patenty týkající se výroby farmaceutických výrobků na vývoz do zemí s problémy v oblasti veřejného zdraví
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 95 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. listopadu 2001 přijala čtvrtá ministerská konference Světové obchodní organizace (WTO) prohlášení z Dohá o Dohodě o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen "dohoda TRIPS") a veřejném zdraví.
Prohlášení uznává, že každý člen WTO má právo udělit nucenou licenci a může sám určit důvody, na základě kterých se takové licence udělují.
Uznává rovněž, že by členové WTO s nedostatečnými nebo neexistujícími výrobními kapacitami ve farmaceutickém odvětví mohli čelit obtížím při účinném využívání nucených licencí.
(2) Dne 30. srpna 2003 přijala Generální rada WTO ve světle prohlášení, které přednesl její předseda, rozhodnutí o provedení odstavce 6 prohlášení z Dohá o dohodě TRIPS a veřejném zdraví (dále jen "rozhodnutí").
Rozhodnutí s výhradou některých podmínek upouští od některých závazků týkajících se vydávání nucených licencí vymezených v dohodě TRIPS, aby reagovalo na potřeby členů WTO s nedostatečnou výrobní kapacitou.
(3) Vzhledem k aktivní úloze Společenství při přijímání rozhodnutí, jeho závazku plně přispívat k provádění rozhodnutí, který byl přijat v rámci WTO, a k jeho výzvě všem členům WTO, aby zajistili vytvoření podmínek umožňujících účinné fungování režimu zavedeného rozhodnutím, je pro Společenství důležité provést rozhodnutí ve svém právním řádu.
(4) Aby se ve všech členských státech zajistily stejné podmínky pro udělování nucených licencí na výrobu a prodej farmaceutických výrobků, pokud jsou tyto výrobky určeny na vývoz, a aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty na jednotném trhu, je třeba provést rozhodnutí jednotně.
Také by se měla používat jednotná pravidla pro zamezení zpětného dovozu farmaceutických výrobků, které se vyrobí na základě rozhodnutí, na území Společenství.
(5) Toto nařízení má být součástí širšího evropského a mezinárodního postupu zaměřeného na řešení problémů v oblasti veřejného zdraví, jimž čelí nejméně rozvinuté země a další rozvojové země, a zejména určeného ke zlepšení přístupu k dostupným lékům, jež jsou bezpečné a účinné, včetně kombinovaných preparátů s fixní dávkou, a jejichž jakost je zaručena.
V této souvislosti budou k dispozici postupy stanovené právními předpisy Společenství pro farmaceutické výrobky zaručující vědeckou kvalitu těchto výrobků, zejména postup uvedený v článku 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [3].
(6) Jelikož režim nucených licencí zavedený tímto nařízením je určen k řešení problémů týkajících se veřejného zdraví, měl by být využíván v dobré víře.
Tento režim by neměly země využívat ke sledování cílů průmyslové nebo obchodní politiky.
Toto nařízení je určeno k vytvoření bezpečného právního rámce a k předcházení sporům.
(7) Jelikož je toto nařízení součástí širšího postupu zabývajícího se otázkou přístupu rozvojových zemí k dostupným lékům, jsou doplňkové akce stanoveny v akčním programu Komise: Urychlená opatření proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rámci snižování chudoby a ve sdělení Komise o jednotném evropském politickém rámci pro vnější akce v boji proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze.
Je nezbytný další trvalý a naléhavý pokrok včetně akcí na podporu výzkumu pro boj s těmito nemocemi a na posílení kapacity v rozvojových zemích.
(8) Je naprosto nezbytné, aby se výrobky vyrobené v souladu s tímto nařízením dostaly pouze k těm, kteří je potřebují, a aby nebyly odkloněny od těch, pro něž byly určeny.
Vydávání nucených licencí na základě tohoto nařízení musí proto nabyvateli licence vymezovat jasné podmínky týkající se činností, na které se licence vztahuje, identifikace farmaceutického výrobku vyráběného na základě licence a zemí, do kterých budou tyto výrobky vyváženy.
(9) Pro nakládání s výrobky vyráběnými a prodávanými na vývoz na základě nucené licence, které se nějaká osoba pokouší dovézt zpět na území Společenství, by měla být přijata celní opatření na vnějších hranicích.
(10) V případech, kdy jsou farmaceutické výrobky vyrobené na základě nucené licence podle tohoto nařízení zabaveny, může příslušný orgán v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s cílem zajistit, aby zabavené farmaceutické výrobky byly použity v souladu s jejich určením, rozhodnout o zaslání těchto výrobků do příslušné dovážející země v souladu s udělenou nucenou licencí.
(11) Aby nebyla podporována nadvýroba a možné přesměrování výrobků, měly by příslušné orgány přihlížet ke stávajícím nuceným licencím pro tytéž výrobky a země, jakož i k souběžným žádostem, které žadatel uvedl.
(12) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavést harmonizovaná řízení pro udělování nucených licencí, která přispějí k účinnému provádění režimu zavedeného rozhodnutím, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států vzhledem k možnostem, které mají vyvážející země podle rozhodnutí k dispozici, a proto jich může být z důvodů možných dopadů na hospodářské subjekty na vnitřním trhu lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(13) Společenství uznává nejvyšší potřebu podporovat převedení technologie a budování kapacit v zemích s nedostatečnými nebo žádnými výrobními kapacitami ve farmaceutickém odvětví, aby bylo možno usnadnit a zvýšit výrobu farmaceutických výrobků v těchto zemích.
(14) Za účelem zajištění účinného vyřízení žádostí o nucené licence podle tohoto nařízení by členské státy měly mít možnost předepisovat čistě formální nebo správní požadavky, jako jsou pravidla týkající se jazyku žádosti, formuláře, který se má používat, identifikace patentů nebo dodatkových ochranných osvědčení, pro které se nucená licence žádá, a pravidla pro žádosti podávané v elektronické podobě.
(15) Pro zrychlení postupu udělení nucené licence v případech vnitrostátní tísně nebo za jiných okolností mimořádné naléhavosti nebo v případech veřejného nekomerčního použití podle čl. 31 písm. b) dohody TRIPS je určen jednoduchý vzorec pro stanovení náhrady.
Údaj 4 % by mohl být použit jako referenční bod pro jednání o přiměřené náhradě za jiných okolností, než jsou uvedeny výše,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví postup pro udělování nucených licencí v souvislosti s patenty a dodatkovými ochrannými osvědčeními týkajícími se výroby a prodeje farmaceutických výrobků, jestliže jsou tyto výrobky určeny pro vývoz do způsobilých dovážejících zemí, které tyto výrobky potřebují k řešení problémů v oblasti veřejného zdraví.
Členské státy udělí nucenou licenci komukoliv, kdo o to požádá v souladu s článkem 6, a to s výhradou podmínek uvedených v článcích 6 až 10.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "farmaceutickým výrobkem" jakýkoliv výrobek farmaceutického odvětví včetně léčivých přípravků definovaných čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [4], účinné látky a diagnostické soupravy ex vivo;
2. "držitelem práv" majitel jakéhokoliv patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení, v souvislosti s nimiž bylo požádáno o nucenou licenci na základě tohoto nařízení;
3. "dovážející zemí" země, kam se má farmaceutický výrobek vyvézt;
4. "příslušným orgánem" pro účely článků 1 až 11, 16 a 17 jakýkoli vnitrostátní orgán, který je příslušný pro udělování nucených licencí podle tohoto nařízení v daném členském státě.
Článek 3
Příslušný orgán
Příslušný orgán, jak je definován v čl. 2 bodu 4, je orgán příslušný pro udělování nucených licencí podle vnitrostátního patentového práva, neurčí-li členský stát jinak.
Členské státy oznámí Komisi jmenovaný příslušný orgán, jak je definován v čl. 2 bodu 4.
Oznámení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Způsobilé dovážející země
Způsobilými dovážejícími zeměmi jsou:
a) jakákoliv nejméně rozvinutá země, která je jako taková uvedena na seznamu Organizace spojených národů;
b) jakýkoliv člen WTO, mimo nejméně rozvinutých členských zemí uvedených v písmenu a), který oznámil Radě pro TRIPS svůj záměr využívat režim jako dovozce včetně toho, zda jej bude využívat zcela nebo omezeně;
c) jakákoliv země, která není členem WTO, ale je uvedena na seznamu výboru pro rozvojovou pomoc OECD mezi zeměmi s nízkým příjmem s hrubým domácím produktem na osobu nižším než 745 USD, a oznámila Komisi svůj záměr využívat režim jako dovozce včetně toho, zda jej bude využívat zcela nebo omezeně.
Nicméně člen WTO, který před WTO prohlásil, že nebude režim využívat jako dovážející člen WTO, není způsobilou dovážející zemí.
Článek 5
Rozšíření na nejméně rozvinuté země a rozvojové země, které nejsou členy WTO
Následující ustanovení se použijí na způsobilé dovážející země podle článku 4, které nejsou členy WTO:
a) dovážející země učiní oznámení uvedené v čl. 8 odst. 1 přímo Komisi;
b) dovážející země v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 1 uvede, že bude režim využívat k řešení problémů týkajících se veřejného zdraví a nikoli jako nástroj ke sledování cílů průmyslové a obchodní politiky a že přijme opatření uvedená v odstavci 4 rozhodnutí;
c) příslušný orgán může na žádost držitele práv nebo z vlastního podnětu, pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují příslušnému orgánu jednat z vlastního podnětu, ukončit platnost nucené licence udělené podle tohoto článku, jestliže dovážející země nebyla schopna dostát povinnostem uvedeným v písmenu b).
Před ukončením platnosti nucené licence příslušný orgán zohlední veškerá hlediska vyjádřená subjekty uvedenými v čl. 6 odst.
Článek 6
Žádost o nucenou licenci
1. Žádost o nucenou licenci na základě tohoto nařízení je oprávněna podat každá osoba u příslušného orgánu v členském státě nebo v členských státech, kde patenty nebo dodatková ochranná osvědčení mají účinky a zahrnují jí zamýšlené činnosti výroby a prodeje na vývoz.
2. Pokud osoba žádající o nucenou licenci podává žádosti týkající se téhož výrobku u orgánů ve více než jedné zemi, vyznačí tuto skutečnost v každé žádosti a uvede informace o množství a dotyčných dovážejících zemích.
3. V žádosti podle odstavce 1 se uvede:
a) jméno žadatele nebo jednatele nebo zástupce, kterého žadatel určil, aby za něj jednal před příslušným orgánem, a příslušný kontakt;
b) nechráněný název farmaceutického výrobku nebo farmaceutických výrobků, které má žadatel v úmyslu vyrábět a prodávat na vývoz na základě nucené licence;
c) množství farmaceutického výrobku, které hodlá žadatel vyrobit na základě nucené licence;
d) dovážející země;
e) případně důkaz o předchozím jednání s držitelem práv podle článku 9;
f) doklad o konkrétním požadavku:
i) zmocněných zástupců dovážející země nebo dovážejících zemí nebo
ii) nevládní organizace jednající s formálním pověřením jednou nebo více dovážejícími zeměmi nebo
iii) subjektů OSN nebo jiných mezinárodních zdravotnických organizací jednajících s formálním pověřením jednou nebo více dovážejícími zeměmi,
s uvedením požadovaného množství výrobku.
4. Podle vnitrostátních právních předpisů mohou být předepsány čistě formální nebo správní požadavky nezbytné pro účinné vyřízení žádosti.
Tyto požadavky nesmí zbytečně zvyšovat náklady nebo zatěžovat žadatele a v žádném případě nesmí být na jejich základě postup pro udělení nucené licence podle tohoto nařízení obtížnější než postup pro udělení jiné nucené licence podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 7
Práva držitele práv
Příslušný orgán neprodleně uvědomí držitele práv o žádosti o nucenou licenci.
Před udělením nucené licence poskytne příslušný orgán držiteli práv možnost vyjádřit se k žádosti a poskytnout příslušnému orgánu všechny důležité informace týkající se žádosti.
Článek 8
Ověřování
1. Příslušný orgán ověří, zda:
a) každá dovážející země uvedená v žádosti, která je členem WTO, podala WTO oznámení v souladu s rozhodnutím,
nebo zda
b) každá dovážející země uvedená v žádosti, která není členem WTO, podala Komisi oznámení v souladu s tímto nařízením v souvislosti s každým výrobkem uvedeným v žádosti, ve kterém:
i) blíže určuje názvy a předpokládaná množství potřebného výrobku či výrobků,
ii) jestliže dovážející země není nejméně rozvinutou zemí, potvrzuje, že tato země zjistila, že nemá dostatečné nebo žádné výrobní kapacity ve farmaceutickém odvětví z hlediska určitého výrobku nebo výrobků, a to jedním ze způsobů stanovených v příloze rozhodnutí,
iii) potvrzuje, že v případě, kdy je farmaceutický výrobek patentován na území dovážející země, dovážející země udělila nebo hodlá udělit nucenou licenci na dovoz dotyčného výrobku v souladu s článkem 31 dohody TRIPS a s rozhodnutím.
Tímto odstavcem není dotčena pružná úprava, která se vztahuje na nejméně rozvinuté země podle rozhodnutí Rady pro TRIPS ze dne 27. června 2002.
2. Příslušný orgán ověří, zda množství výrobku uvedené v žádosti nepřekračuje množství oznámené WTO dovážející zemí, která je členem WTO, nebo množství oznámené Komisi dovážející zemí, která není členem WTO, a zda s přihlédnutím k ostatním nuceným licencím uděleným jinde celkové množství výrobku, které je pro dovážející zemi dovoleno vyrábět, podstatným způsobem nepřekračuje množství oznámené dotyčnou zemí WTO, pokud se jedná o dovážející zemi, která je členem WTO, nebo Komisi, pokud se jedná o dovážející zemi, která není členem WTO.
Článek 9
Předchozí jednání
1. Žadatel doloží příslušnému orgánu, že usiloval o získání oprávnění od držitele práv a že toto úsilí se ve lhůtě třiceti dnů před podáním žádosti nesetkalo s úspěchem.
2. Požadavek uvedený v odstavci 1 se neuplatní v situacích vnitrostátní tísně nebo za jiných okolností mimořádné naléhavosti nebo v případech veřejného nekomerčního využití podle čl. 31 písm. b) dohody TRIPS.
Článek 10
Podmínky nucené licence
1. Udělená licence je nepřevoditelná, ledaže je převáděna zároveň s částí podniku nebo goodwillu, které licence využívají, a nevýlučná.
Obsahuje konkrétní podmínky vymezené v odstavcích 2 až 9, které je nabyvatel licence povinen splnit.
2. Množství výrobku či výrobků vyrobených na základě licence nepřekročí množství nezbytné ke splnění potřeb dovážející země nebo dovážejících zemí uvedených v žádosti, s přihlédnutím k množství výrobku či výrobků vyrobených na základě nucených licencí udělených jinde.
3. Uvede se doba platnosti licence.
4. Licence je přísně omezena na veškerou činnost nezbytnou pro účely výroby dotyčného výrobku na vývoz a distribuci v zemi nebo v zemích uvedených v žádosti.
Výrobek vyrobený nebo dovezený na základě nucené licence nesmí být nabízen k prodeji nebo k uvedení na trh v jiné zemi než v zemích uvedených v žádosti, s výjimkou případů, kdy dovážející země využije možností podle odst. 6 bodu i) rozhodnutí vyvážet do zemí, které jsou spolu s ní členy regionálních obchodních dohod a které s ní sdílí stejný problém týkající se zdraví.
5. Výrobky vyrobené na základě licence musí být zřetelně rozpoznatelné podle zvláštního označení jako vyrobené na základě tohoto nařízení.
Výrobky musí být zvláštními obaly nebo zvláštním barevným provedením či tvarem odlišeny od výrobků vyráběných držitelem práv, je-li takové odlišení proveditelné a nemá výrazný dopad na cenu.
Na obalech a v příslušné dokumentaci se vyznačí, že výrobek podléhá nucené licenci podle tohoto nařízení, uvede se název příslušného orgánu a jakékoliv identifikační číslo a výslovně se upřesní, že výrobek je výlučně určen na vývoz a distribuci v dotyčné dovážející zemi nebo zemích.
Podrobné informace o charakteristice výrobku se poskytnou celním orgánům členských států.
6. Před přepravou do dovážející země nebo dovážejících zemí uvedených v žádosti zveřejní nabyvatel licence na internetových stránkách tyto informace:
a) množství dodávaná na základě licence a dovážející země, do nichž se tato množství dodávají;
b) rozlišovací znaky dotyčného výrobku nebo výrobků.
Adresa internetové stránky se sdělí příslušnému orgánu.
7. Jestliže jsou výrobky, na něž se nucená licence vztahuje, patentovány v dovážejících zemích uvedených v žádosti, vyvezou se tyto výrobky pouze tehdy, pokud dané země vydaly nucenou licenci pro dovoz, prodej nebo distribuci těchto výrobků.
8. Příslušný orgán může na žádost držitele práv nebo z vlastního podnětu, pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují příslušnému orgánu jednat z vlastního podnětu, požádat o přístup k účetnictví a evidenci, které nabyvatel licence vede, a to pouze za účelem kontroly splnění podmínek licence, zejména podmínek týkajících se konečného místa určení výrobků. Účetnictví a evidence obsahují důkaz o vývozu výrobku ve formě prohlášení o vývozu potvrzeného příslušným celním orgánem a důkaz o dovozu od některého ze subjektů uvedených v čl. 6 odst. 3 písm. f).
9. Nabyvatel licence odpovídá za uhrazení přiměřené náhrady držiteli práv, jak ji určil příslušný orgán, takto:
a) v případech uvedených v čl. 9 odst. 2 činí náhrada nejvýše 4 % celkové ceny splatné dovážející zemí nebo jejím jménem;
b) ve všech ostatních případech se náhrada určí s přihlédnutím k hospodářské hodnotě použití, k němuž jsou dotyčné dovážející země oprávněny na základě licence, a k humanitárním a nekomerčním okolnostem vztahujícím se k udělení licence.
10. Podmínky licence se nedotýkají způsobu distribuce v dovážející zemi.
Distribuce může probíhat například prostřednictvím některého ze subjektů uvedených v čl. 6 odst. 3 písm. f), na komerčním i nekomerčním základě, a to i zcela bezplatně.
Článek 11
Zamítnutí žádosti
Příslušný orgán žádost zamítne, jestliže není splněna některá z podmínek uvedených v článcích 6 až 9 nebo pokud žádost neobsahuje náležitosti nezbytné k tomu, aby příslušný orgán mohl udělit licenci v souladu s článkem 10.
Před zamítnutím žádosti poskytne příslušný orgán žadateli příležitost k nápravě a k vyjádření stanoviska.
Článek 12
Oznámení
Byla-li udělena nucená licence, oznámí členský stát Radě pro TRIPS prostřednictvím Komise udělení licence a konkrétní podmínky s ní související.
Poskytnuté informace obsahují tyto údaje o licenci:
a) název a adresu nabyvatele licence;
b) dotyčný výrobek nebo výrobky;
c) množství, jež má být dodáno;
d) země, kam se výrobek nebo výrobky mají vyvézt;
e) dobu platnosti licence;
f) adresu internetové stránky uvedené v čl. 10 odst. 6.
Článek 13
Zákaz dovozu
1. Do Společenství se zakazuje dovážet výrobky vyrobené na základě nucené licence udělené podle rozhodnutí nebo tohoto nařízení za účelem propuštění do volného oběhu, zpětného vývozu, propuštění do režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo umístění do svobodného pásma nebo do svobodného skladu.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě zpětného vývozu do dovážející země uvedené v žádosti a vyznačené na obalu a v dokumentaci k výrobku nebo v případech režimu tranzitu, uskladnění v celním skladu nebo umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu pro účely zpětného vývozu do této dovážející země.
Článek 14
Činnost celních orgánů
13 odst. 1 se do Společenství dovážejí výrobky vyrobené na základě nucené licence udělené podle rozhodnutí nebo tohoto nařízení, pozastaví celní orgány propuštění dotyčných výrobků nebo je zadrží na nezbytnou dobu, než obdrží rozhodnutí příslušného orgánu o povaze zboží.
Členské státy zajistí, aby měl orgán pravomoc přezkoumat, zda k tomuto dovozu dochází.
Doba pozastavení nebo zadržení nepřekročí 10 pracovních dnů, ledaže se uplatní zvláštní okolnosti, kdy lze dobu prodloužit o nejvýše 10 pracovních dnů.
Po uplynutí uvedené doby se výrobky propustí za předpokladu, že byly splněny veškeré celní náležitosti.
2. Příslušný orgán, držitel práv a výrobce či vývozce dotyčných výrobků jsou neprodleně informováni o pozastaveném propuštění nebo zadržení výrobků a obdrží veškeré dostupné informace o dotyčných výrobcích.
Řádně se přihlédne k vnitrostátním předpisům o ochraně osobních údajů, obchodního a průmyslového tajemství a profesního a úředního tajemství.
Dovozci a případně vývozci se poskytne dostatečná příležitost, aby příslušnému orgánu dodal informace, které tento orgán považuje v souvislosti s výrobky za náležité.
3. Jestliže se potvrdí, že výrobky, jejichž propuštění bylo pozastaveno nebo jež byly zadrženy celními orgány, byly zamýšleny na dovoz do Společenství v rozporu se zákazem uvedeným v čl. 13 odst. 1, příslušný orgán zajistí, aby tyto výrobky byly zabaveny a bylo s nimi naloženo v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
4. Pozastavení, zadržení či zabavení zboží se provede na náklady dovozce.
Jestliže není možné získat tyto prostředky od dovozce, mohou být v souladu s vnitrostátními právními předpisy získány od jakékoli další osoby odpovědné za pokus o nedovolený dovoz.
5. Jestliže se následně zjistí, že výrobky, jejichž propuštění bylo pozastaveno nebo jež byly zadrženy celními orgány, neporušují zákaz uvedený v čl. 13 odst. 1, propustí celní orgány výrobky k adresátovi za předpokladu, že byly splněny veškeré celní formality.
6. Příslušný orgán uvědomí Komisi o jakémkoli rozhodnutí o zabavení nebo zničení přijatém na základě tohoto nařízení.
Článek 15
Výjimka vztahující se na osobní zavazadla
Články 13 a 14 se nevztahují na zboží neobchodní povahy v osobních zavazadlech cestujících pro osobní potřebu v mezích stanovených pro osvobození od cla.
Článek 16
Ukončení platnosti a přezkum licence
1. S výhradou přiměřené ochrany oprávněných zájmů nabyvatele licence lze rozhodnutím příslušného orgánu nebo některého ze subjektů uvedených v článku 17 ukončit platnost nucené licence udělené podle tohoto nařízení, jestliže nabyvatel licence nedodržuje podmínky licence.
Příslušný orgán má pravomoc přezkoumat na základě zdůvodněné žádosti držitele práv nebo nabyvatele licence, zda byly dodrženy podmínky licence.
Tento přezkum se případně zakládá na hodnocení provedeném v dovážející zemi.
2. Ukončení platnosti licence udělené podle tohoto nařízení se oznámí Radě pro TRIPS prostřednictvím Komise.
3. Po ukončení platnosti licence má příslušný orgán nebo jakýkoli jiný subjekt určený členským státem právo stanovit přiměřenou lhůtu, v jejímž rámci nabyvatel licence zařídí, aby jakýkoliv výrobek v jeho vlastnictví, úschově nebo pod jeho kontrolou byl na jeho náklady zaslán zpět do potřebných zemí podle článku 4, nebo aby s ním bylo naloženo způsobem, který po konzultaci s držitelem práv stanoví příslušný orgán nebo jiný subjekt jmenovaný členským státem.
4. Pokud dovážející země oznámí, že je množství farmaceutického výrobku vzhledem k jejím potřebám nedostatečné, může příslušný orgán na žádost nabyvatele licence pozměnit podmínky licence tak, aby byla povolena výroba a vývoz dodatečného množství výrobku v rozsahu nezbytném pro splnění potřeb dotyčné dovážející země. V těchto případech se žádost nabyvatele licence vyřídí zjednodušeným urychleným postupem, při kterém se, pokud nabyvatel licence určí, o kterou původní nucenou licenci se jedná, nevyžadují informace uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) a b). V případech, na něž se vztahuje čl. 9 odst. 1, nikoli však odchylka uvedená v čl. 9 odst. 2, nebudou požadovány další důkazy o jednáních s držitelem práv, pokud dodatečné požadované množství nepřesáhne 25 % množství poskytnutého na základě původní licence.
V případech, na něž se vztahuje čl. 9 odst. 2, nebudou důkazy o jednáních s držitelem práv požadovány.
Článek 17
Odvolání
1. Odvolání proti rozhodnutí příslušného orgánu a spory týkající se dodržení podmínek licence projednává příslušný subjekt odpovědný podle vnitrostátního práva.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán nebo subjekt uvedený v odstavci 1 měl pravomoc rozhodnout o odkladném účinku odvolání proti rozhodnutí o udělení nucené licence.
Článek 18
Bezpečnost a účinnost léčivých přípravků
1. Pokud se žádost o nucenou licenci týká léčivého přípravku, může žadatel využít:
a) postup vydání vědeckého stanoviska podle článku 58 nařízení (ES) č. 726/2004 nebo
b) obdobné postupy podle vnitrostátního práva, jako jsou vědecká stanoviska a osvědčení o vývozu určená výlučně pro trhy mimo Společenství.
2. Týká-li se žádost o některý z výše uvedených postupů výrobku, který je generikem referenčního léčivého přípravku, který je nebo byl registrován podle článku 6 směrnice 2001/83/ES, doby ochrany stanovené v čl. 14 odst. 11 nařízení (ES) č. 726/2004 a v čl. 10 odst. 1 a 5 směrnice 2001/83/ES se nepoužijí.
Článek 19
Přezkum
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o fungování tohoto nařízení, včetně jakýchkoli vhodných návrhů změn.
Tato zpráva se bude týkat zejména:
a) použití čl. 10 odst. 9 o stanovení náhrady pro držitele práv;
b) použití zjednodušeného urychleného postupu podle čl. 16 odst. 4;
c) dostatečnosti požadavků podle čl. 10 odst. 5 k zabránění přesměrování obchodu a
d) přínosu tohoto nařízení k provádění režimu zavedeného rozhodnutím.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 817/2006
ze dne 29. května 2006,
kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 798/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2006/318/SZBP ze dne 27. dubna 2006, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Vzhledem ke znepokojení z chybějícího pokroku směrem k demokratizaci a k pokračujícímu porušování lidských práv v Barmě/Myanmaru přijala Rada dne 28. října 1996 ve společném postoji 1996/635/SZBP [2] vůči této zemi určitá omezující opatření.
Tato opatření byla následně prodloužena a pozměněna společným postojem 2000/346/SZBP [3], zrušena společným postojem 2003/297/SZBP [4] a poté obnovena společným postojem 2004/423/SZBP [5], zesílena společným postojem 2004/730/SZBP [6], pozměněna společným postojem 2005/149/SZBP [7] a prodloužena a pozměněna společným postojem 2005/340/SZBP [8].
Některá z omezujících opatření přijatých vůči Barmě/Myanmaru byla na úrovni Společenství provedena nařízením Rady (ES) č. 798/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č.
(2) Vzhledem k současné politické situaci v Barmě/Myanmaru, kterou dosvědčují tyto skutečnosti:
- vojenské orgány nezahájily s demokratickým hnutím skutečné rozhovory týkající se procesu, který by vedl k národnímu usmíření, dodržování lidských práv a demokracii;
- nebylo umožněno skutečné a otevřené celonárodní shromáždění;
- Daw Aung San Suu Kyi, další členové Národní ligy pro demokracii (NLD) a další političtí vězni jsou stále zadržováni;
- pokračuje pronásledování NLD a dalších organizovaných politických hnutí;
- nadále jsou vážně porušována lidská práva, s čímž souvisí také skutečnost, že nebyla přijata žádná opatření k vymýcení nucené práce v souladu s doporučeními zprávy mise na vysoké úrovni Mezinárodní organizace práce z roku 2001 a s doporučeními a návrhy následných misí Mezinárodní organizace práce;
- nedávný vývoj událostí, kdy dochází ke stále většímu omezování působení mezinárodních organizací a nevládních organizací.
Společným postojem 2006/318/SZBP se stanoví zachování omezujících opatření vůči vojenskému režimu v Barmě/Myanmaru, proti těm, kteří nejvíce těží z jeho zneužívání, a těm, kteří aktivně brání procesu národního usmíření, dodržování lidských práv a demokracie.
(3) Omezující opatření stanovená společným postojem 2006/318/SZBP zahrnují zákaz technické pomoci, zákaz poskytování finančních prostředků a finanční pomoci související s vojenskou činností, zákaz vývozu vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi, a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů členů vlády Barmy/Myanmaru a fyzických či právnických osob, subjektů a orgánů s nimi spojených a zákaz poskytování finančních půjček a úvěrů barmským státním podnikům a zákaz nabývání nebo zvyšování účastí v těchto podnicích.
(4) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a proto, především aby se zajistilo jejich jednotné uplatňování hospodářskými subjekty ve všech členských státech, jsou k jejich provedení, pokud jde o Společenství, nezbytné právní předpisy Společenství.
(5) V zájmu jasnosti by mělo být přijato nové znění obsahující veškerá příslušná ustanovení ve znění jejich změn, které nahradí nařízení (ES) č. 798/2004, jež by mělo být zrušeno.
(6) Aby se zajistila účinnost opatření stanovených v tomto nařízení, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "technickou pomocí" technická pomoc, která se vztahuje na opravy, vývoj, výrobu, montáž, zkoušení, údržbu nebo na jiné technické služby a která může mít formu pokynů, poradenství, školení, předávání pracovních znalostí či dovedností nebo konzultací; technická pomoc zahrnuje též ústní formy pomoci;
2. "finančními prostředky" finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné:
a) peníze v hotovosti, šeky, peněžní pohledávky, směnky, peněžní příkazy a jiné platební nástroje;
b) vklady u finančních institucí a jiných subjektů, zůstatky na účtech, pohledávky a závazky z pohledávek;
c) veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje, včetně akcií a kapitálových podílů, certifikátů zastupujících cenné papíry, dluhopisů, směnek, opčních listů, dlužních úpisů a smluv o derivátových nástrojích;
d) úroky, dividendy nebo jiné výnosy nebo hodnoty pocházející z aktiv nebo jimi vytvářené;
e) úvěry, práva na započtení, záruky, závazky plnění nebo jiné finanční závazky;
f) akreditivy, nákladní listy a dodací listy;
g) dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích nebo na finančních zdrojích.
3. "zmrazením finančních prostředků" zabránění veškerému pohybu, převodu, změně, využití prostředků, přístup k nim či nakládání s nimi jakýmkoli způsobem, v důsledku čehož by mohlo dojít ke změně jejich objemu, množství, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo jiné změně, která by umožnila využití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
4. "hospodářskými zdroji" aktiva všeho druhu, hmotná či nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale lze je použít k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
5. "zmrazením hospodářských zdrojů" zabránění jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo zastavením.
6. "územím Společenství" území členských států, na které se vztahuje Smlouva, za podmínek v ní stanovených.
Článek 2
Zakazuje se:
a) poskytovat technickou pomoc související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému přímo či nepřímo jakékoli právnické nebo fyzické osobě, subjektu nebo orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozních úvěrů pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu přímo či nepřímo osobě, subjektu, orgánu v Barmě/Myanmaru nebo k využití v této zemi;
c) vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je překonání zákazů uvedených v písmenech a) nebo b).
Článek 3
Zakazuje se:
a) prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi a které je uvedeno v příloze I, přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu či orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi, bez ohledu na to, zda pochází ze Společenství či nikoli;
b) poskytovat technickou pomoc související s vybavením podle písmene a) přímo či nepřímo jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
c) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vybavením podle písmene a) přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu či orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
d) vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo důsledkem je překonání zákazů uvedených v písmenech a), b) nebo c).
Článek 4
1. Odchylně od článků 2 a 3 mohou příslušné orgány členského státu uvedené v příloze II za podmínek, které považují za vhodné, povolit:
a) poskytnutí finančních prostředků a finanční pomoci a technické pomoci v souvislosti: i) s nesmrtonosným vojenským vybavením určeným výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy Organizace spojených národů, Evropské unie a Společenství na budování institucí, ii) materiálem určeným pro operace Evropské unie a Organizace spojených národů pro řešení krizí;
b) prodej, dodávky, převod nebo vývoz vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi, určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy Organizace spojených národů, Evropské unie a Společenství na budování institucí nebo pro operace Evropské unie a Organizace spojených národů pro řešení krizí;
c) prodej, dodávky, převod nebo vývoz zařízení na odminování a materiálu používaného při odminování;
d) poskytování finančních prostředků a finanční pomoci spojené s vybavením nebo s programy a operacemi uvedenými v písmenech b) a c);
e) poskytování technické pomoci spojené s vybavením nebo s programy a operacemi uvedenými v písmenech b) a c).
2. Povolení podle odstavce 1 mohou být udělena pouze před zahájením činnosti, pro kterou jsou žádána.
Článek 5
Články 2 a 3 se nevztahují na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Barmy/Myanmaru zaměstnanci Organizace spojených národů, Evropské unie, Společenství nebo jeho členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
Článek 6
1. Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží jednotlivým členům vlády Barmy/Myanmaru a fyzickým či právnickým osobám, subjektům nebo orgánům s nimi spojeným, uvedeným v příloze III, nebo které tyto osoby nebo subjekty vlastní, drží či ovládají, se zmrazují.
2. Ve prospěch fyzických nebo právnických osob, subjektů nebo orgánů uvedených v příloze III nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Zakazuje se jakákoli vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž přímým či nepřímým cílem nebo následkem je podpora transakcí uvedených v odstavcích 1 a 2.
Článek 7
1. Příslušný orgán členského státu uvedený v příloze II může za podmínek, které považuje za vhodné, povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud rozhodne, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a) nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze III a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, nájemného nebo hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b) určeny výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c) určeny výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů;
d) nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud dotyčný příslušný orgán uvědomí alespoň dva týdny před udělením povolení všechny ostatní příslušné orgány a Komisi o důvodech, proč se domnívá, že by mělo být dané povolené uděleno.
Dotyčný příslušný orgán informuje příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
2. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
i) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
ii) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, od něhož se na tyto účty vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 1081/2000, nařízení (ES) č. 798/2004 nebo tohoto nařízení, podle toho, který den nastal dříve,
pokud se na takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje čl. 6 odst. 1.
Článek 8
1. Aniž jsou dotčeny platné předpisy o ohlašování, důvěrnosti a profesním tajemství, fyzické a právnické osoby, subjekty a orgány:
a) neprodleně poskytnou příslušným orgánům členských států, ve kterých mají bydliště nebo sídlo, uvedeným v příloze II, veškeré informace, které mohou usnadnit dodržování tohoto nařízení, jako jsou účty a částky zmrazené v souladu s článkem 6, a předají takové informace přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů, Komisi;
b) spolupracují s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při veškerém ověřování těchto informací.
2. Veškeré další informace přímo obdržené Komisí se zpřístupní příslušným orgánům dotčeného členského státu.
3. Veškeré informace poskytnuté nebo obdržené na základě tohoto článku se použijí pouze pro účely, pro něž byly poskytnuty nebo obdrženy.
Článek 9
1. Zakazuje se:
a) poskytovat finanční půjčky nebo úvěry barmským státním podnikům uvedeným v příloze IV nebo nabývat dluhopisy, depozitní certifikáty, opční listy nebo dlužní úpisy vydané těmito podniky;
b) získávat nebo zvyšovat účasti v barmských státních podnicích uvedených v příloze IV, včetně úplného nabytí těchto podniků a nabývání akcií a cenných papírů, které mají povahu účasti.
2. Zakazuje se veškerá vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž přímým či nepřímým cílem nebo následkem je překonání ustanovení uvedených v odstavci 1.
3. Odstavec 1 se nedotýká plnění obchodních smluv o dodávkách zboží nebo poskytování služeb za obvyklých obchodních platebních podmínek a plnění běžných dodatkových dohod v souvislosti s plněním těchto smluv, například pojištění vývozního úvěru.
4. Ustanoveními odst. 1 písm. a) není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv nebo dohod, které byly uzavřeny před 25. říjnem 2004.
Zákaz uvedený v odst. 1 písm. b) nebrání zvýšení účasti v barmských státních podnicích uvedených v příloze IV, je-li toto zvýšení povinné na základě dohody uzavřené s dotyčným barmským státním podnikem před 25. říjnem 2004.
Příslušný orgán uvedený v příloze II a Komisi je třeba uvědomit o každé takové transakci před jejím uskutečněním.
Komise uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 10
Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů nebo odmítnutí je zpřístupnit učiněné v dobré víře, že toto jednání je v souladu s tímto nařízením, nezakládá vznik žádné odpovědnosti fyzické nebo právnické osoby, která je provádí, nebo jejích vedoucích pracovníků či zaměstnanců, neprokáže-li se, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje byly zmrazeny v důsledku nedbalosti.
Článek 11
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a předávají si všechny další důležité informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace o porušování předpisů, obtížích s prosazováním a rozhodnutích vnitrostátních soudů.
Článek 12
Komise je oprávněna:
a) měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy,
b) měnit přílohy III a IV na základě rozhodnutí přijatých v souvislosti s přílohami I a II společného postoje 2006/318/SZBP.
Článek 13
1. Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření pro zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy oznámí tato pravidla Komisi neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí všechny následné změny.
Článek 14
Toto nařízení se použije:
a) na území Společenství, včetně jeho vzdušného prostoru;
b) na palubě všech letadel a plavidel v pravomoci členského státu;
c) na fyzické osoby, které jsou státními příslušníky členského státu, ať se nacházejí na území Společenství či mimo ně;
d) na právnické osoby, subjekty nebo orgány založené nebo zřízené podle práva členského státu;
e) na právnické osoby, subjekty nebo orgány v souvislosti s jakoukoli obchodní činností vykonávanou zcela nebo částečně v rámci Společenství.
Článek 15
Nařízení (ES) č. 798/2004 se zrušuje.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 818/2006
ze dne 1. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 819/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 2. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 820/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 821/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 27. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 27. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 31,523 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 822/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení č. 57/2006 ES na prodej vinného alkoholu určeného pro nová průmyslová použití
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné pravidla pro odbyt alkoholu, který byl získán destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v zásobách intervenčních agentur.
(2) Je třeba zahájit v souladu s článkem 80 nařízení (ES) č. 1623/2000 nabídková řízení na prodej vinného alkoholu pro nová průmyslová použití s cílem snížit zásoby vinného alkoholu ve Společenství a umožnit provedení menších průmyslových projektů nebo zpracování takového alkoholu na zboží určené k vývozu pro průmyslové využití.
Vinný alkohol původem ze Společenství, který je uskladněn v členských státech, se skládá z množství získaných destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(3) Od 1. ledna 1999 podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3] musejí být prodejní ceny a jistoty vyjádřené v eurech a platby musejí být prováděny v eurech.
(4) Je třeba stanovit minimální ceny pro podávání nabídek, rozdělené podle typu konečného použití.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se nabídkové řízení č. 57/2006 ES na prodej vinného alkoholu pro nová průmyslová použití.
Alkohol pochází z destilace podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je ve skladech francouzské intervenční agentury.
K prodeji je nabízeno 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
Čísla nádob, místa uskladnění a objem alkoholu o 100 % objemových v každé nádobě jsou podrobně uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Prodej se uskuteční v souladu s články 79, 81, 82, 83, 84, 85, 95, 96, 97, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 3
1. Nabídky se doručí intervenční agentuře, v níž je uskladněn dotyčný alkohol:
Viniflhor-Libourne, délégation nationale
17, avenue de la Ballastière, boîte postale 231
F-33505 Libourne Cedex
Tel.: (33-5) 57 55 20 00
Telex: 57 20 25
Fax: (33-5) 57 55 20 59,
nebo se zašlou na její adresu doporučeným dopisem.
2. Nabídky se předkládají ve dvou zapečetěných obálkách, přičemž je na vnitřní obálce uvedeno "Nabídka v rámci nabídkového řízení č.
57/2006 ES pro nová průmyslová použití" a na vnější obálce je uvedena adresa dotyčné intervenční agentury.
3. Nabídky musejí být intervenční agentuře doručeny nejpozději dne 20. června 2006 ve 12:00 hodin bruselského času.
4. Ke všem nabídkám musí být přiložen doklad o složení nabídkové jistoty 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových u dotyčné intervenční agentury.
Článek 4
Minimální ceny, které lze nabídnout, jsou 11 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě pekařského droždí, 33,5 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě chemických produktů aminového a chlorového typu na vývoz, 39,5 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě kolínské vody na vývoz a 14 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen pro jiné průmyslové použití.
Článek 5
Formální požadavky na odběr vzorků jsou stanoveny v článku 98 nařízení (ES) č.
1623/2000. Cena vzorků je 10 EUR na litr.
Intervenční agentura poskytne veškeré nezbytné informace o vlastnostech alkoholu nabízeného k prodeji.
Článek 6
Jistota za řádné provedení činí 30 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 823/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 804/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 824/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15, uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 19. května 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 754/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 754/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 754/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 825/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu, stanovené nařízením (ES) č. 751/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 751/2006 [2].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 751/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d), f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 751/2006 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 826/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 2094/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 26. května do 1. června 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 2094/2005 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 51,38 EUR/t pro maximální celkové množství 27000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 827/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 828/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 26. května do 1. června 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 829/2006
ze dne 2. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 830/2006
ze dne 2. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2003, pokud jde o dovoz obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 24 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 25 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 [3], kterým byla zavedena mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, mohou být obiloviny a rýže pocházející z Albánie, Bosny a Hercegoviny a z celních území Černé Hory, Srbska nebo Kosova dováženy do Společenství bez množstevních omezení a s osvobozením od cel.
(2) Podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 28. července 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [4], sdělují členské státy Komisi žádosti o dovozní či vývozní licence.
V těchto sděleních se údaj o původu nevyžaduje u obilovin jiných než pšenice obecná.
(3) Za účelem důkladného sledování dovozu obilovin a rýže by členské státy měly u všech druhů obilovin a rýže sdělovat původ uvedený v dovozních licencích.
(4) Nařízení (ES) č. 1342/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 16 nařízení (ES) č. 1342/2003 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud jde o vydané dovozní licence, předají členské státy každý den údaje o množství, na něž se licence vztahují, podle původu a kódu produktu a v případě pšenice obecné podle stupně jakosti.
Původ musí být uveden rovněž v oznámeních o dovozních licencích pro rýži."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 831/2006
ze dne 2. června 2006
o změně nařízení (ES) č. 622/2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2320/2002 je Komise povinna přijmout prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti v celém Společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti [2], bylo prvním právním předpisem, který stanoví taková opatření.
(2) Je třeba přijmout opatření upřesňující společné základní normy.
(3) Pokud jde o opatření k provádění norem týkajících se leteckých materiálů a nákladu, kurýrních a expresních zásilek, obsah nařízení (ES) č. 622/2003 by měl být s ohledem na získané zkušenosti pozměněn.
(4) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], stanoví plnění odpovídajících norem v oblasti bezpečnosti a zabezpečení za účelem získání statutu schváleného hospodářského subjektu.
Příslušný orgán členského státu by při určování, schvalování či uznávání agenta jako schváleného agenta měl vzít v úvahu příslušné informace poskytnuté celními orgány.
(5) V souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002 a s cílem zabránit protiprávním činům by opatření stanovená v příloze nařízení (ES) č.
622/2003 měla být utajovaná a neměla by se zveřejňovat. Stejné pravidlo se použije na všechny pozměňovací akty.
(6) Nařízení (ES) č. 622/2003 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 622/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Pokud jde o důvěrnou povahu této přílohy, použije se článek 3 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 832/2006
ze dne 2. června 2006
o rozdělení vnitrostátních referenčních množství stanovených na období 2005/06 v příloze I nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 na "dodávky" a "přímé prodeje"
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], a zejména na čl. 6 odst. 4 a článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 6 nařízení (ES) č. 1788/2003 stanoví členské státy individuální referenční množství producentů.
Producenti mohou mít k dispozici jedno individuální referenční množství nebo dvě tato množství, jedno pro dodávky a druhé pro přímý prodej, a tato množství se mohou změnit z jednoho referenčního množství na druhé na základě řádně odůvodněné žádosti producenta.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 490/2005 ze dne 29. března 2005 o rozdělení vnitrostátních referenčních množství stanovených na období 2004/05 v příloze I nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 na "dodávky" a "přímé prodeje" [2] stanoví rozdělení na "dodávky" a "přímé prodeje" na období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 pro Belgii, Českou republiku, Dánsko, Německo, Estonsko, Řecko, Španělsko, Francii, Irsko, Itálii, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Lucembursko, Maďarsko, Maltu, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko, Slovensko, Finsko, Švédsko a Spojené království.
(3) Pro Polsko a Slovinsko byl základ pro individuální referenční množství stanoven v tabulce f přílohy I nařízení (ES) č. 1788/2003.
(4) V souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 595/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [3], oznámily Belgie, Česká republika, Dánsko, Německo, Estonsko, Řecko, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko, Finsko a Spojené království množství, která byla definitivně změněna z jednoho individuálního množství na druhé na žádost producentů pro dodávky a přímé prodeje.
(5) Podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 1788/2003 může být část finského vnitrostátního referenčního množství přiděleného pro dodávky podle článku 1 uvedeného nařízení zvýšena za účelem odškodnění finských producentů SLOM až do výše 200000 tun. V souladu s článkem 6 nařízení Komise (ES) č. 671/95 ze dne 29. března 1995 o přidělení zvláštních referenčních množství některým producentům mléka a mléčných výrobků v Rakousku a ve Finsku [4] oznámilo Finsko daná množství na hospodářský rok 2005/06.
(6) Je proto třeba stanovit rozdělení vnitrostátních referenčních množství, která se použijí na období od 1. dubna 2005 do 31. března 2006 stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1788/2003, na "dodávky" a "přímé prodeje".
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozdělení vnitrostátních referenčních množství, která se použijí na období od 1. dubna 2005 do 31. března 2006 stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1788/2003, na "dodávky" a "přímé prodeje" se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 833/2006
ze dne 2. června 2006,
kterým se stanoví vyrovnávací podpora pro banány produkované a uváděné na trh ve Společenství v roce 2005 a jednotková hodnota záloh na rok 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na čl. 12 odst. 6 první pododstavec a článek 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 12 odst. 3 nařízení (EHS) č. 404/93 se vyrovnávací podpora za případné ztráty z příjmů pro producenty Společenství vypočte na základě rozdílu mezi paušálním referenčním příjmem a průměrným produkčním příjmem u banánů produkovaných a uváděných na trh ve Společenství v dotyčném roce.
(2) Podle čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1858/93 ze dne 9. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady č. (EHS) č. 404/93 pokud jde o režim podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh [2], činí paušální referenční příjem 64,03 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti zelených banánů ex balírny.
(3) Průměrný produkční příjem vypočítaný na jedné straně na základě průměru cen banánů uváděných na trh mimo producentské regiony ve stadiu dodávky do prvního přístavu vykládky (nevyložené zboží) a na druhé straně na základě prodejních cen na místních trzích u banánů uváděných na trh v producentských regionech a s ohledem na paušální částky stanovené v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1858/93 byl v roce 2005 nižší než paušální referenční příjem stanovený na rok 2005. Proto musí být stanovena vyrovnávací podpora, která má být poskytnuta na rok 2005.
(4) Podle čl. 12 odst. 6 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 404/93 se jednomu nebo více producentským regionům poskytne příplatek k podpoře, je-li průměrný produkční příjem výrazně nižší než průměrný příjem ve Společenství.
(5) Roční průměrný příjem z produkce při uvádění banánů produkovaných na Martiniku, Guadeloupe a v Řecku na trh byl výrazně nižší než průměr ve Společenství v roce 2005.
V důsledku toho je třeba poskytnout v producentských regionech Martinik, Guadeloupe a Řecko příplatek k podpoře.
S ohledem na údaje pro rok 2005, které poukazují na velice obtížné podmínky produkce a uvádění na trh, byl stanoven příplatek k podpoře ve výši 75 % rozdílu mezi průměrným příjmem Společenství a průměrným příjmem zaznamenaným při uvádění produktů v těchto regionech na trh.
(6) Jednotková částka záloh a částka příslušné jistoty se stanoví v souladu s čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (EHS) č. 1858/93 na základě výše podpory stanovené pro předcházející rok.
(7) Vyrovnávací podporu na rok 2005 nebylo možné stanovit dříve, jelikož nebyly k dispozici veškeré potřebné údaje.
Je třeba stanovit vyplacení zůstatku podpory na rok 2005 a vyplacení zálohy pro banány uváděné na trh během ledna a února roku 2006 do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vyrovnávací podpora podle článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93 pro banány kódu KN ex0803 produkované a uváděné v čerstvém stavu na trh ve Společenství v roce 2005, s výjimkou banánů plantejnů, činí 5,90 EUR na 100 kilogramů.
2. Podpora stanovená v odstavci 1 se zvyšuje o 11,27 EUR na 100 kilogramů pro banány produkované na Martiniku, o 12,12 EUR na 100 kilogramů pro banány produkované na Guadeloupu a o 7,76 EUR na 100 kilogramů pro banány produkované v Řecku.
Článek 2
Částka každé zálohy pro banány uváděné na trh od ledna do prosince 2006 činí 4,13 EUR na 100 kilogramů.
Částka příslušné jistoty činí 2,06 EUR na 100 kilogramů.
Článek 3
Odchylně od článku 10 nařízení (EHS) č. 1858/93 a po ověřeních podle stejného článku vyplácejí příslušné orgány členských států zůstatek vyrovnávací podpory, která má být poskytnuta v roce 2005, a zálohu, která má být poskytnuta pro banány uváděné na trh během ledna a února roku 2006, do dvou měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost, po ověření podle článku 10 nařízení (EHS) č. 1858/93.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 834/2006
ze dne 6. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 835/2006
ze dne 6. června 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej pšenice obecné na trhu Společenství ze zásob polské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [2], zejména stanoví, že se uvedení obilovin ze zásob intervenční agentury na trh uskuteční prostřednictvím nabídkového řízení a na základě cenových podmínek, které nenarušují trh.
(2) Polsko má intervenční zásoby pšenice obecné, které by se měly spotřebovat.
(3) S ohledem na situaci na trhu, zejména na cenové napětí, je třeba uvolnit pšenici obecnou ze zásob polské intervenční agentury pro vnitřní trh s obilovinami.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství je vhodné stanovit, že nabídkové řízení bude řídit Komise.
Navíc je třeba stanovit koeficient přidělení nabídek pro nabídky za minimální ceny.
(5) Navíc je důležité, aby polská intervenční agentura zachovala ve svém sdělení určeném Komisi anonymitu uchazečů.
(6) Za účelem modernizace řízení je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Polská intervenční agentura uvede do prodeje 150000 tun pšenice obecné ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
Článek 2
Prodej stanovený v článku 1 probíhá podle nařízení (EHS) č. 2131/93.
Avšak odchylně od uvedeného nařízení:
a) jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečnou jakost šarže, která je předmětem nabídky;
b) je minimální prodejní cena stanovena v takové výši, aby se nenarušil trh s obilovinami, a v žádném případě není nižší než platná intervenční cena pro příslušný měsíc, včetně měsíčních navýšení.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 je jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení uplyne dne 7. června 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy polské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Agencja Rynku Rolnego
Biuro Produktów Roślinnych
Dzial Zbóż
ul.
Nowy Świat 6/12
PL-00-400 Warszawa
Tel.: (48) 22 661 78 10
Fax: (48) 22 661 78 26
. Článek 5
Polská intervenční agentura sdělí Komisi nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční elektronickou cestou podle formuláře uvedeného v příloze.
Článek 6
Postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví Komise minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že obdržené nabídky nepřijme. Pokud se nabídky týkají stejné šarže a celkového množství, které je vyšší než dostupné množství, může se minimální cena stanovit pro každou šarži zvlášť.
V případě nabídek, které jsou na úrovni minimální prodejní ceny, může být minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 836/2006
ze dne 6. června 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej pšenice obecné na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [2], zejména stanoví, že se uvedení obilovin ze zásob intervenční agentury na trh uskuteční prostřednictvím nabídkového řízení a na základě cenových podmínek, které nenarušují trh.
(2) Německo má intervenční zásoby pšenice obecné, které by se měly spotřebovat.
(3) S ohledem na situaci na trhu, zejména na cenové napětí, je třeba uvolnit pšenici obecnou ze zásob německé intervenční agentury pro vnitřní trh s obilovinami.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství je vhodné stanovit, aby nabídkové řízení řídila Komise.
Navíc je třeba stanovit koeficient přidělení nabídek pro nabídky za minimální ceny.
(5) Navíc je důležité, aby německá intervenční agentura zachovala ve svém sdělení určeném Komisi anonymitu uchazečů.
(6) Za účelem modernizace řízení je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Německá intervenční agentura uvede do prodeje 100000 tun pšenice obecné ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
Článek 2
Prodej stanovený v článku 1 probíhá podle nařízení (EHS) č. 2131/93.
Avšak, odchylně od uvedeného nařízení:
a) jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečnou jakost šarže, která je předmětem nabídky;
b) je minimální prodejní cena stanovena v takové výši, aby se nenarušil trh s obilovinami, a v žádném případě není nižší než platná intervenční cena pro příslušný měsíc, včetně měsíčních navýšení.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 je jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení uplyne dne 7. června 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy německé intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (BLE)
Deichmannsaue 29
D-53179 Bonn
Fax. č. 1: 00 49 228 6845 3985
Fax. č. 2: 00 49 228 6845 3276
.
Článek 5
Německá intervenční agentura informuje Komisi nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek o obdržených nabídkách.
Toto sdělení se uskuteční elektronickou cestou podle formuláře uvedeného v příloze.
Článek 6
Postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví Komise minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že obdržené nabídky nepřijme. Pokud se nabídky týkají stejné šarže a celkového množství, které je vyšší než dostupné množství, může se minimální cena stanovit pro každou šarži zvlášť.
V případě nabídek, které jsou na úrovni minimální prodejní ceny, může být minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 837/2006
ze dne 6. června 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu platýse černého v oblasti ICES IIa (vody Společenství), IV, VI (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 838/2006
ze dne 20. března 2006
o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o změně a doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [1] zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura") a stanovilo smluvní celní sazby společného celního sazebníku.
(2) Rada rozhodnutím 2006/398/ES ze dne 20. března 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2] schválila uvedenou dohodu jménem Společenství s cílem uzavřít jednání zahájená v souladu s článkem XXIV.6 GATT 1994.
(3) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto mělo být odpovídající způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
a) v části druhé "Celní sazebník" se sazby cla mění v souladu s písmenem a) přílohy tohoto nařízení;
b) v oddíle III části třetí v příloze 7 "Celní kvóty WTO, jež mají být otevřeny příslušnými orgány Společenství," se mění cla a doplňují objemy za podmínek uvedených v písmenu b) přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 839/2006
ze dne 7. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 840/2006
ze dne 7. června 2006,
kterým se stanoví podpora pro broskve určené ke zpracování v rámci nařízení Rady (ES) č. 2201/96 na hospodářský rok 2006/2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6, odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 3, odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory v odvětví výrobků zpracovaných z ovoce a zeleniny [2], stanoví, že Komise zveřejní výši podpor, které mají být, po ověření dodržování prahů stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 2201/96, použity zejména pro broskve.
(2) Průměrné množství broskví zpracovaných v rámci režimu podpory po dobu tří posledních hospodářských let je nižší než práh Společenství. Podpora použitelná pro hospodářský rok 2006/2007 v každém příslušném členském státě musí tedy odpovídat částce stanovené v čl. 4, odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro výrobky zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V hospodářském roce 2006/2007 činí podpora pro broskve podle čl. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 47,70 eur za tunu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 841/2006
ze dne 7. června 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 29. května do 2. června 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech od 29. května do 2. června 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006
ze dne 17. května 2006
o některých fluorovaných skleníkových plynech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 a článek 95 této smlouvy ve spojení s články 7, 8 a 9 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2], s ohledem na společný návrh přijatý dohodovacím výborem dne 14. března 2006,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí [3] označuje změny klimatu za jednu z prioritních oblastí činnosti.
Tento program uvádí závazek Společenství dosáhnout v období 2008 až 2012 snížení emisí skleníkových plynů o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990 a nutnost v dlouhodobém horizontu celosvětově snížit emise skleníkových plynů přibližně o 70 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
(2) Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu [4], je stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by umožnila předejít nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému.
(3) Rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kj'tského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [5] zavazuje Společenství a jeho členské státy, aby v období 2008 až 2012 snížily své celkové emise skleníkových plynů pocházející z lidské činnosti, které jsou uvedeny v příloze A Kjótského protokolu, o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
(4) Většina fluorovaných skleníkových plynů, na které se vztahuje Kjótský protokol a toto nařízení, má vysoký potenciál globálního oteplování.
(5) Je třeba přijmout opatření pro předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování, aniž jsou dotčeny směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [6], směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [7], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [8] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních [9].
(6) Hlavním cílem tohoto nařízení je snížit emise fluorovaných skleníkových plynů, na které se vztahuje Kjótský protokol, a chránit tak životní prostředí. Právním základem by tedy měl být čl.
175 odst. 1 Smlouvy.
(7) Nicméně pro harmonizaci požadavků na používání fluorovaných skleníkových plynů, uvádění výrobků a zařízení obsahujících fluorované skleníkové plyny na trh a na jejich označování je vhodné přijmout opatření na úrovni Společenství na základě článku 95 Smlouvy.
Existují-li schůdné alternativy a nelze-li zlepšit způsoby omezování úniků a znovuzískávání, považuje se u některých aplikací obsahujících fluorované skleníkové plyny za vhodné omezit uvádění na trh a používání.
V této souvislosti by měly být brány v úvahu dobrovolné iniciativy některých průmyslových odvětví a také skutečnost, že vývoj alternativ stále pokračuje.
(8) Používání a provádění tohoto nařízení by měla dát podnět k technologickým inovacím díky podpoře nepřetržitého vývoje alternativních technologií a přechodu na již existující technologie, které jsou ekologičtější.
(9) Členské státy by měly v rámci Společenství usnadnit přeshraniční přepravu znovuzískaných fluorovaných skleníkových plynů k zneškodnění nebo regeneraci v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady o přepravě odpadů [10].
(10) Uvádění výrobků a zařízení obsahujících fluorované skleníkové plyny, uvedených v příloze II, na trh nepřispívá k plnění cílů a závazků Společenství a jeho členských států v oblasti změny klimatu, a proto je nutné uvádění těchto výrobků a zařízení na trh Společenství omezit.
To může platit i pro další výrobky a zařízení obsahující fluorované skleníkové plyny, a proto by měla být přezkoumána potřeba rozšířit přílohu II s ohledem na ekologické přínosy, technickou proveditelnost a efektivitu nákladů.
(11) Příloha II k rozhodnutí 2002/358/ES stanoví různé cíle pro jednotlivé členské státy a členské státy přijaly strategie k jejich dosažení.
Členským státům by mělo být umožněno ponechat stávající vnitrostátní opatření přijatá ke splnění těchto cílů po omezenou dobu v souladu s článkem 95 Smlouvy.
(12) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES ze dne 17. května 2006 o emisích z klimatizačních systémů motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS [11] i toto nařízení přispívají k předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování, a proto by měly být přijaty a vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie souběžně jako příspěvek k plnění závazků Společenství a jeho členských států vyplývajících z Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, Kjótského protokolu a rozhodnutí 2002/358/ES.
(13) Mělo by být upraveno sledování, hodnocení a přezkum ustanovení obsažených v tomto nařízení.
(14) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(15) Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(16) Jelikož cílů tohoto nařízení, tedy omezování úniků a vykazování některých fluorovaných skleníkových plynů, kontrolu používání výrobků a zařízení obsahujících některé fluorované skleníkové plyny a kontrolu uvádění těchto výrobků a zařízení na trh za účelem ochrany životního prostředí a vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu nebo účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Cílem tohoto nařízení je omezovat, předcházet a v důsledku toho snižovat emise fluorovaných skleníkových plynů, na které se vztahuje Kjótský protokol.
Použije se na fluorované skleníkové plyny uvedené v příloze A tohoto protokolu.
Příloha I tohoto nařízení obsahuje seznam fluorovaných skleníkových plynů, na které se v současnosti toto nařízení vztahuje, spolu s jejich potenciály globálního oteplování. S ohledem na revize uvedené v čl.
5 odst. 3 Kjótského protokolu a přijaté Společenstvím a jeho členskými státy lze přílohu I přezkoumat a v případě potřeby poté aktualizovat.
Toto nařízení upravuje omezování úniků, používání, znovuzískávání a zneškodňování fluorovaných skleníkových plynů uvedených v příloze I; označování a odstraňování výrobků a zařízení s obsahem těchto plynů; hlášení údajů o těchto plynech; omezení použití uvedená v článku 8 a zákazy uvádění výrobků a zařízení uvedených v článku 9 a příloze II na trh; a školení a certifikaci pracovníků a společností vykonávajících činnosti uvedené v tomto nařízení.
Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny směrnice 75/442/EHS, 96/61/ES, 2000/53/ES a 2002/96/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "fluorovanými skleníkovými plyny" částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), uvedené v příloze I, a přípravky obsahující tyto látky, s výjimkou látek regulovaných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozónovou vrstvu [13];
2. "částečně fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny uhlíku, vodíku a fluoru, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
3. "zcela fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny obsahující pouze uhlík a fluor, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
4. "potenciálem globálního oteplování" potenciál fluorovaného skleníkového plynu zvýšit teplotu klimatu v poměru k potenciálu oxidu uhličitého.
Potenciál globálního oteplování (GWP) se počítá jako stoletý potenciál oteplování jednoho kilogramu plynu v poměru k jednomu kilogramu CO2.
Hodnoty GWP uvedené v příloze I jsou převzaty ze třetí hodnotící zprávy (TAR) přijaté Mezivládním panelem pro změnu klimatu ("hodnoty GWP IPCC 2001") [14];
5. "přípravkem" pro účely povinností stanovených v tomto nařízení, s výjimkou zneškodňování, směs skládající se ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je fluorovaný skleníkový plyn, kromě případu, kdy je celkový potenciál globálního oteplování přípravku menší než 150.
Celkový potenciál globálního oteplování [15] přípravku se stanoví podle části 2 přílohy I;
6. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba zajišťující technický provoz zařízení nebo systému, na něž se toto nařízení vztahuje; členský stát může v určitých vymezených situacích stanovit vlastníka jako osobu odpovědnou za plnění povinností provozovatele;
7. "uváděním na trh" dodání nebo poskytnutí výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz je na nich závislý, třetí osobě za úplatu nebo bezplatně, přičemž se tak činí ve Společenství poprvé, včetně dovozů na celní území Společenství;
8. "použitím" pouívání fluorovaných skleníkových plynů při výrobě, opětovném plnění, servisu nebo údržbě výrobků a zařízení, na něž se vztahuje toto nařízení;
9. "tepelným čerpadlem" přístroj nebo instalace získávající teplo při nízké teplotě ze vzduchu, vody nebo půdy a dodávající teplo;
10. "systémem detekce úniků" kalibrované mechanické, elektrické nebo elektronické zařízení pro zjišťování úniků fluorovaných skleníkových plynů, které při zjištění úniku provozovatele varuje;
11. "hermeticky uzavřeným systémem" systém, v němž všechny díly obsahující chladivo jsou utěsněny sváry, tvrdými pájenými spoji nebo podobným pevným spojením, který může obsahovat uzavřené ventily a uzavřené obslužné body umožňující řádnou opravu nebo vyřazení z provozu a který má prověřenou míru úniků menší než 3 gramy ročně pod tlakem alespoň čtvrtiny maximálního povoleného tlaku;
12. "nádobou" výrobek primárně určený pro přepravu a skladování fluorovaných skleníkových plynů;
13. "nádobou pro jednorázové použití" nádoba, která není určena k opětovnému plnění a která se používá při servisu, údržbě nebo plnění chladicích a klimatizačních zařízení nebo tepelných čerpadel, systémů požární ochrany nebo vysokonapěťových spínačů, nebo při skladování či přepravě rozpouštědel na bázi fluorovaných skleníkových plynů;
14. "znovuzískáním" sběr a skladování fluorovaných skleníkových plynů například ze strojů, zařízení a nádob;
15. "recyklací" opětovné použití znovuzískaných fluorovaných skleníkových plynů po základním přečištění;
16. "regenerací" přepracování znovuzískaných fluorovaných skleníkových plynů, aby splňovaly stanovené provozní normy;
17. "zneškodněním" proces, kdy se všechen fluorovaný skleníkový plyn nebo jeho převážná část trvale přemění nebo rozloží na jednu nebo více stabilních látek, které nejsou fluorovanými skleníkovými plyny;
18. "stacionární aplikací nebo zařízením" aplikace nebo zařízení, které nejsou za provozu zpravidla přepravovány;
19. "novým aerosolem" aerosolový rozprašovač uváděný na trh a určený k prodeji veřejnosti pro zábavné a ozdobné účely uvedené v příloze směrnice 94/48/ES [16].
Článek 3
Omezování úniků
1. Provozovatelé těchto stacionárních aplikací: chladicích a klimatizačních zařízení, tepelných čerpadel, včetně jejich okruhů, a systémů požární ochrany, které obsahují fluorované skleníkové plyny uvedené v příloze I, musí s využitím všech technicky proveditelných opatření, jež nepředstavují nepřiměřené náklady:
a) předcházet únikům těchto plynů a
b) co nejdříve opravit zjištěnou netěsnost.
2. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 zajistí podle níže uvedeného rozpisu kontrolu těsnosti certifikovanými pracovníky splňujícími požadavky podle článku 5:
a) těsnost aplikace obsahující nejméně 3 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontroluje alespoň jednou za dvanáct měsíců; to se nevztahuje na hermeticky uzavřené systémy, které jsou jako takové označené a obsahují méně než 6 kg fluorovaných skleníkových plynů;
b) těsnost aplikace obsahující nejméně 30 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontroluje alespoň jednou za šest měsíců;
c) těsnost aplikace obsahující nejméně 300 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontroluje alespoň jednou za tři měsíce.
Kontrola těsnosti aplikace se provede do jednoho měsíce po opravě netěsnosti, aby byla zajištěna účinnost opravy.
Pro účely tohoto odstavce se "kontrolou těsnosti" rozumí, že se u zařízení nebo systému zjišťují úniky pomocí metod přímého nebo nepřímého měření a zvláštní pozornost se věnuje těm částem zařízení nebo systému, kde je největší pravděpodobnost vzniku úniku.
Metody přímého nebo nepřímého měření kontroly těsnosti jsou specifikovány ve standardních požadavcích na kontroly těsnosti uvedených v odstavci 7.
3. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 a obsahujících nejméně 300 kg fluorovaných skleníkových plynů musí instalovat systémy detekce úniků.
Systémy detekce úniků se kontrolují alespoň jednou za dvanáct měsíců, aby bylo zajištěno jejich řádné fungování.
V případě protipožárních systémů instalovaných před 4. červencem 2007 se musí systémy detekce úniků instalovat do 4. července 2010.
4. Je-li instalován řádně fungující vhodný systém detekce úniků, sníží se četnost kontrol požadovaných podle odst. 2 písm. b) a c) na polovinu.
5. V případě systémů požární ochrany, u kterých již existuje režim kontrol pro splnění normy ISO 14520, mohou být těmito kontrolami rovněž splněny povinnosti vyplývající z tohoto nařízení, jsou-li kontroly přinejmenším stejně četné.
6. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 a obsahujících nejméně 3 kg fluorovaných skleníkových plynů vedou záznamy o množství a druhu fluorovaných skleníkových plynů v náplni, o doplněném množství a o množství vyčerpaném při znovuzískání během servisu, údržby a konečného vyřazení z provozu.
Rovněž vedou záznamy s dalšími důležitými údaji včetně identifikace společnosti nebo technika, kteří servis nebo údržbu provedli, jakož i s údaji o datech kontrol provedených podle odstavců 2, 3 a 4 a o jejich výsledcích a s důležitými údaji o identifikaci stacionárního zařízení aplikací uvedených v odst.
2 písm. b) a c). Záznamy se na požádání poskytnou příslušnému orgánu a Komisi.
7. Do 4. července 2007 stanoví Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 standardní požadavky na kontroly těsnosti pro jednotlivé aplikace uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 4
Znovuzískání
1. Provozovatelé následujících druhů stacionárních zařízení odpovídají za zavedení opatření pro řádné znovuzískání fluorovaných skleníkových plynů certifikovanými pracovníky, kteří splňují požadavky článku 5, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů:
a) chladicích okruhů chladicích a klimatizačních zařízení a tepelných čerpadel;
b) zařízení obsahujících rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů;
c) systémů požární ochrany a hasicích přístrojů a
d) vysokonapěťových spínačů.
2. Po uplynutí doby životnosti opětovně plnitelných nádob nebo nádob pro jednorázové použití na fluorované skleníkové plyny odpovídá osoba používající nádobu k přepravě nebo skladování za přijetí opatření pro řádné znovuzískání v ní obsažených zbytků plynů, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů.
3. Znovuzískání fluorovaných skleníkových plynů obsažených v jiných výrobcích a zařízeních, včetně mobilních zařízení, pokud neslouží k vojenským operacím, provádí náležitě vyškolení pracovníci v míře, která je technicky proveditelná a nepředstavuje neúměrné náklady, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů.
4. Znovuzískání za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění fluorovaných skleníkových plynů podle odstavců 1 až 3 se provádí před konečným odstraněním zařízení a případně během servisu a údržby.
Článek 5
Školení a certifikace
1. Na základě informací od členských států a po konzultaci s příslušnými odvětvími se postupem podle čl. 12 odst. 2 do 4. července 2007 stanoví minimální požadavky na školicí programy a certifikaci společností a příslušných pracovníků provádějících instalaci, údržbu nebo servis zařízení a systémů, na které se vztahuje čl. 3 odst. 1 a rovněž pracovníků zajišťujících činnosti uvedené v článcích 3 a 4 a podmínky pro vzájemné uznávání těchto školicích programů a certifikací.
2. Do 4. července 2008 členské státy stanoví nebo upraví své vlastní požadavky na školení a certifikaci na základě minimálních požadavků uvedených v odstavci 1.
Členské státy oznámí své školicí a certifikační programy Komisi.
Členské státy uznávají certifikáty vydané jiným členským státem a neomezují svobodu poskytování služeb nebo svobodu usazování z důvodů souvisejících s certifikátem vydaným v jiném členském státě.
3. Provozovatel dané aplikace zajistí, aby příslušný personál získal potřebný certifikát uvedený v odstavci 2, který odpovídá příslušné znalosti platných předpisů a norem a potřebné způsobilosti v oblasti předcházení emisím a znovuzískávání fluorovaných skleníkových plynů a bezpečného zacházení s příslušným druhem a velikostí zařízení.
4. Do 4. července 2009 členské státy zajistí, že společnosti vykonávající činnosti uvedené v článcích 3 a 4 přejímají dodávky fluorovaných skleníkových plynů, pouze pokud jejich příslušní pracovníci mají certifikaci uvedenou v odstavci 2 tohoto článku.
5. Do 4. července 2007 stanoví Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 formu oznámení uvedeného v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 6
Podávání zpráv
1. Do 31. března 2008 a každý rok poté každý výrobce, dovozce a vývozce fluorovaných skleníkových plynů podá zprávu Komisi, kterou zašle i příslušnému orgánu dotčeného členského státu, v níž sdělí následující údaje za předchozí kalendářní rok:
a) Každý výrobce vyrábějící více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně sdělí:
- svou celkovou výrobu jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů ve Společenství s uvedením hlavních kategorií aplikací (např. mobilní klimatizační jednotky, chlazení, klimatizace, pěny, aerosoly, elektrická zařízení, výroba polovodičů, rozpouštědla a protipožární ochrana), v nichž se předpokládá použití této látky,
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím uvedených ve Společenství na trh,
- veškerá množství jednotlivých recyklovaných, regenerovaných nebo zlikvidovaných fluorovaných skleníkových plynů.
b) Každý dovozce dovážející více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně, včetně výrobců, kteří rovněž dovážejí, sdělí:
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím dovezených do Společenství nebo jím uvedených ve Společenství na trh a samostatně uvede hlavní kategorie aplikací (např. mobilní klimatizační jednotky, chlazení, klimatizace, pěny, aerosoly, elektrická zařízení, výroba polovodičů), v nichž se předpokládá použití této látky,
- veškerá množství jednotlivých použitých fluorovaných skleníkových plynů jím dovezených za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění.
c) Každý vývozce vyvážející více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně, včetně výrobců, kteří rovněž vyvážejí, sdělí:
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím vyvezených ze Společenství,
- veškerá množství jednotlivých použitých fluorovaných skleníkových plynů jím vyvezených za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění.
2. Do 4. července 2007 stanoví Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 formu zpráv uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
3. Komise přijme vhodná opatření pro ochranu důvěrné povahy sdělovaných informací.
4. Členské státy zavedou pro příslušné oblasti uvedené v tomto nařízení systémy podávání zpráv s cílem získávat v možné míře údaje o emisích.
Článek 7
Označování
1. Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 67/548/EHS [17] a směrnice 1999/45/ES [18], pokud jde o označování nebezpečných látek a přípravků, výrobky a zařízení uvedené v odstavci 2, jež obsahují fluorované skleníkové plyny, se nesmí uvádět na trh bez uvedení chemických názvů fluorovaných skleníkových plynů na štítku za použití akceptovaného průmyslového názvosloví.
Tento štítek musí jasně uvádět, že výrobek nebo zařízení obsahuje fluorované skleníkové plyny, na které se vztahuje Kjótský protokol, a jejich množství, a musí být zřetelně a nesmazatelně upevněn na výrobku nebo zařízení, v blízkosti obslužných míst pro plnění nebo znovuzískávání fluorovaných skleníkových plynů nebo na té časti výrobku či zařízení, která obsahuje fluorovaný skleníkový plyn.
Hermeticky uzavřené systémy musí být jako takové označeny.
Informace o fluorovaných skleníkových plynech, včetně jejich potenciálu globálního oteplování, musí být uvedeny v návodu k použití k těmto výrobkům či zařízením.
2. Odstavec 1 se pouije pro tyto druhy výrobků a zařízení:
a) chladicí výrobky a zařízení obsahující zcela fluorované uhlovodíky nebo přípravky obsahující zcela fluorované uhlovodíky;
b) chladicí a klimatizační výrobky a zařízení (jiné než v motorových vozidlech), tepelná čerpadla, systémy požární ochrany a hasicí přístroje, pokud příslušný druh výrobku nebo zařízení obsahuje částečně fluorované uhlovodíky nebo přípravky s obsahem částečně fluorovaných uhlovodíků;
c) spínače obsahující fluorid sírový nebo přípravky s obsahem fluoridu sírového a
d) veškeré nádoby na fluorované skleníkové plyny.
3. Podoba štítku, jenž se má použít, se stanoví postupem podle čl. 12 odst. 2. Požadavky na označování, které doplňují požadavky stanovené v odstavci 1, se případně přijmou stejným postupem. Před předložením návrhu výboru uvedeném v čl. 12 odst. 1 Komise přezkoumá, zda je žádoucí uvádět na štítcích dodatečné environmentální informace, včetně potenciálu globálního oteplování, přičemž přihlédne k existujícím způsobům označování používaných na výrobcích a zařízeních uvedených v odstavci 2.
Článek 8
Omezení použití
1. Používání fluoridu sírového nebo přípravků, které jej obsahují, při tlakovém odlévání hořčíku s výjimkou případů, kdy je množství použitého fluoridu sírového nižší než 850 kg ročně, se od 1. ledna 2008 zakazuje.
2. Používání fluoridu sírového nebo přípravků, které jej obsahují, k plnění pneumatik u vozidel se od 4. července 2007 zakazuje.
Článek 9
Uvádění na trh
1. Uvádění na trh výrobků a zařízení uvedených v příloze II, které obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz je na nich závislý, se zakazuje v souladu s uvedenou přílohou.
2. Odstavec 1 se nepoužije na výrobky a zařízení prokazatelně vyrobené před dnem vstupu příslušného zákazu uvádění na trh v platnost.
3. a) Pokud členský stát do 31. prosince 2005 přijal přísnější vnitrostátní opatření, než jsou opatření uvedená v tomto článku a náležející do oblasti působnosti tohoto nařízení o uvádění na trh výrobků a zařízení, které obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz je na nich závislý, může si uvedený členský stát, za podmínek stanovených v písmenu b), ponechat vnitrostátní opatření do 31. prosince 2012.
b) Dotyčný členský stát oznámí Komisi vnitrostátní opatření spolu s důvody pro jejich ponechání do 4. července 2007.
Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou.
Komise poskytne příslušné informace o těchto opatřeních výboru uvedenému v čl. 12 odst.
Článek 10
Přezkum
1. Na základě pokroku v možném omezování úniků nebo nahrazování fluorovaných skleníkových plynů v klimatizačních systémech, jiných než namontovaných v motorových vozidlech podle směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [19], a v chladicích systémech dopravních prostředků přezkoumá Komise toto nařízení a nejpozději do 31. prosince 2007 vydá zprávu.
V souvislosti s touto zprávou případně předloží do 31. prosince 2008 legislativní návrhy za účelem použití článku 3 na klimatizační systémy, jiné než namontované v motorových vozidlech podle směrnice 70/156/EHS, a na chladicí systémy v dopravních prostředcích.
2. Do 4. července 2011 vydá Komise zprávu vycházející ze zkušeností s používáním tohoto nařízení.
Zpráva zejména:
a) zhodnotí dopad příslušných ustanovení na emise a předpokládané emise fluorovaných skleníkových plynů a posoudí efektivnost nákladů u těchto ustanovení;
b) s ohledem na budoucí hodnotící zprávy IPCC zhodnotí, zda by do přílohy I měly být zařazeny další fluorované skleníkové plyny;
c) vyhodnotí školící a certifikační programy zavedené členskými státy podle čl. 5 odst. 2;
d) zhodnotí potřebu norem Společenství v oblasti snižování emisí fluorovaných skleníkových plynů z výrobků a zařízení, zejména pokud jde o pěny, včetně technických požadavků na konstrukci výrobků a zařízení;
e) zhodnotí účinnost omezujících opatření prováděných provozovateli podle článku 3 a zhodnotí, zda lze pro instalace stanovit maximální přípustnou míru úniků;
f) zhodnotí a případně může navrhnout úpravu požadavků na podávání zpráv uvedené v čl. 6 odst. 1, zejména mnostevního limitu jedné tuny, a zhodnotí potřebu, aby příslušné orgány podávaly pravidelně zprávu Komisi o odhadech emisí založených na reprezentativních vzorcích, aby se v praxi zlepšilo používání těchto požadavků;
g) zhodnotí potřebu vypracovat a šířit materiály popisující nejlepší dostupné techniky a nejlepší environmentální postupy při předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování;
h) uvede celkový přehled stavu vývoje technologie jak v rámci Společenství, tak na mezinárodní úrovni, zejména pokud jde o pěny, získané zkušenosti, environmentální požadavky a veškeré dopady na fungování vnitřního trhu;
i) zhodnotí, zda nahrazení fluoridu sírového při odlévání do pískových forem, pevných forem a vysokotlakém lití do forem je technicky proveditelné a efektivní z hlediska nákladů a případně navrhne revizi čl. 8 odst. 1 do 1. ledna 2009; do 1. ledna 2010 rovněž přezkoumá výjimku obsaženou v čl. 8 odst. 1 s ohledem na další hodnocení dostupných alternativ;
j) zhodnotí, zda zařazení dalších výrobků a zařízení s obsahem fluorovaných skleníkových plynů do přílohy II je technicky proveditelné a efektivní z hlediska nákladů, a přihlédne přitom k energetické účinnosti, a případně navrhne změnu přílohy II, aby zahrnovala další takové výrobky a zařízení;
k) zhodnotí, zda by měly být změněny předpisy Společenství týkající se potenciálu globálního oteplování u fluorovaných skleníkových plynů; veškeré změny by měly přihlédnout k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku;
l) zhodnotí potřebu další akce Společenství a členských států s ohledem na stávající a nové mezinárodní závazky, které se týkají snižování emisí skleníkových plynů.
3. Komise případně předloží vhodné návrhy na revizi příslušných ustanovení tohoto nařízení.
Článek 11
Aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství, zejména pravidla Společenství o státní podpoře a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [20], členské státy mohou podporovat, aby byly na trh uváděny výrobky a zařízení, které používají alternativní látky k plynům s vysokým potenciálem globálního oteplování a které jsou účinné, inovační a vedou k dalšímu snížení dopadu na podnebí.
Článek 12
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 nařízení (ES) č. 2037/2000.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Sankce
1. Členské státy přijmou předpisy o sankcích použitelných v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 4. července 2008 a rovněž ji neprodleně uvědomí o jakékoli následné změně, která je ovlivní.
Článek 14
Aniž je dotčen čl. 9 odst. 3, členské státy si mohou ponechat nebo zavést přísnější ochranná opatření v souladu s postupem uvedeným v článku 95 Smlouvy ve vztahu k článkům 7, 8 a 9 tohoto nařízení, nebo v souladu s postupem uvedeným v článku 176 Smlouvy ve vztahu k ostatním článkům tohoto nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 4. července 2007, vyjma článku 9 a přílohy II, které se použijí od 4. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 17. května 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler
Nařízení Komise (ES) č. 843/2006
ze dne 8. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 844/2006
ze dne 8. června 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 820/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 820/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 820/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 820/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 845/2006
ze dne 8. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 28. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 28. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 31,159 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 846/2006
ze dne 7. června 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky obecné v oblastech ICES I, II (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Portugalska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 847/2006
ze dne 8. června 2006
o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé přípravky a konzervy z ryb
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2006/324/ES ze dne 27. února 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článku XXIV.6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [1], a zejména na článek 4 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím, kterou schválila Rada svým rozhodnutím 2006/324/ES, se stanoví dvě nové roční celní kvóty pro některé přípravky a konzervy z ryb.
(2) Dohoda stanoví, že určitý objem každé celní kvóty by měl být přidělen Thajskému království a zbývající část každé celní kvóty by měla být otevřena dovozům ze všech zemí.
(3) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], stanovilo pravidla, kterými se řídí správa celních kvót, které mají být používány chronologicky podle dat přijetí celních prohlášení.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 683/2006 ze dne 27. února 2006 o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o změně a doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3] stanoví, že nové celní kvóty vstupují v platnost čtyři týdny po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, toto prováděcí nařízení Komise by se proto mělo použít od stejného data.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Roční celní kvóta ve výši 2558 tun s osvobozením od cla se otevírá pro dovoz přípravků a konzerv z tuňáků, tuňáka pruhovaného a ostatních ryb rodu Euthynnus kódu KN 16042070, jiných než celých nebo v kusech, do Společenství.
2. Roční celní kvóta ve výši 2275 tun s osvobozením od cla se otevírá pro dovoz přípravků a konzerv ze sardinek, bonit, makrel druhů Scomber scombrus a Scomber japonicus a z ryb druhu Orcynopsis unicolor kódu KN 16042050, jiných než celých nebo v kusech, do Společenství.
Článek 2
Celní kvóty stanovené v článku 1 se použijí takto:
1. Z celní kvóty ve výši 2558 tun uvedené v čl. 1 odst. 1 se 1816 tun použije v rámci pořadového čísla 09.0704 na dovozy pocházející z Thajska a zbývající část kvóty, tedy 742 tun, se použije v rámci pořadového čísla 09.0705 na dovozy pocházející ze všech zemí.
2. Z celní kvóty ve výši 2275 tun uvedené v čl. 1 odst. 2 se 1410 tun použije v rámci pořadového čísla 09.0706 na dovozy pocházející z Thajska a zbývající část kvóty, tedy 865 tun, se použije v rámci pořadového čísla 09.0707 na dovozy pocházející ze všech zemí.
Článek 3
1. Původ se určí v souladu s předpisy platnými ve Společenství.
2. Dovoz v rámci té části celní kvóty, která byla přidělena Thajsku, je podmíněn předložením osvědčení o původu zboží, které splňuje podmínky stanovené v článku 47 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Komise spravuje celní kvóty uvedené v tomto nařízení v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 848/2006
ze dne 8. června 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 2. do 8. června 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 849/2006
ze dne 8. června 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 2. do 8. června 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 850/2006
ze dne 9. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 851/2006
ze dne 9. června 2006,
kterým se stanoví obsah jednotlivých položek účtové osnovy uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 1108/70
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1108/70 ze dne 4. června 1970 o zavedení účetního systému pro výdaje na infrastrukturu železniční, silniční a vnitrozemské vodní dopravy [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2598/70 ze dne 18. prosince 1970, kterým se stanoví obsah jednotlivých položek účtové osnovy uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č.
1108/70 ze dne 4. června 1970 [2], bylo několikrát podstatně změněno [3]. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Komise zajišťuje koordinaci všech činností souvisejících s nařízením (EHS) č. 1108/70.
Komise má zejména stanovit obsah jednotlivých položek účtové osnovy uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
Měla by být přijata vhodná opatření, aby bylo zajištěno jednotné používání účtové osnovy jak v různých členských státech, tak pro různé obory dopravy.
(3) Je přitom žádoucí vymezit pojem "infrastruktura" tím, že se pro každý obor dopravy upřesní zařízení, objekty a vybavení zahrnuté pod uvedený pojem a že se upřesní druh výdajů, jež mají být zahrnuty do jednotlivých položek účtové osnovy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obsah jednotlivých položek účtové osnovy uvedené v příloze I nařízení (EHS) č.1108/70 se stanoví v souladu s přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2598/70 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 852/2006
ze dne 9. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 793/2006, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 247/2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie [1], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 247/2006 nahrazuje stávající režim ve prospěch nejvzdálenějších regionů stanovený v nařízeních Rady (ES) č. 1452/2001 [2], (ES) č. 1453/2001 [3] a (ES) č. 1454/2001 [4] a zrušuje uvedená nařízení. Podle článku 33 uvedeného nařízení se nařízení použije pro každý dotčený členský stát ode dne, kdy mu Komise oznámí schválení celkového programu podle čl. 24 odst. 1.
(2) Z článku 33 nařízení (ES) č. 247/2006 vyplývá, že ustanovení obsažená v nařízeních (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 se použijí až do dne, kdy Komise oznámí dotčenému členskému státu schválení celkového programu uvedeného v čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006. Je proto třeba upřesnit, že prováděcí opatření k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 se použijí pouze do tohoto data.
(3) V této souvislosti je třeba stanovit, že žádosti předložené v rámci prováděcích opatření k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, které nebyly posouzeny ke dni oznámení celkového programu uvedeného v čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006, se posoudí v rámci režimu zavedeného uvedeným nařízením, a zejména v rámci celkového programu podle čl. 24 odst. 1.
(4) Je proto třeba změnit nařízení Komise (ES) č. 793/2006 [5], aby se zavedla přechodná opatření nezbytná pro zajištění plynulého přechodu z režimu platného pro rok 2005 na opatření zavedená nařízením (ES) č. 247/2006.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 793/2006 se vkládá nový článek 52a, který zní:
"Článek 52a
Přechodná opatření
1. Prováděcí opatření k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, jejichž platnost přesahuje datum 31. prosince 2005, se použijí až do dne, kdy Komise oznámí dotčenému členskému státu schválení celkového programu uvedeného v čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 247/2006.
2. Ustanovení tohoto nařízení se použijí na žádosti předložené pro rok 2006 v rámci prováděcích opatření k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, které nebyly posouzeny ke dni oznámení podle odstavce 1 tohoto článku, nebo na žádosti předložené po tomto datu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 853/2006
ze dne 9. června 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. června 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce července 2006 pro množství 958,333 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 854/2006
ze dne 9. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2006, pokud jde o seznam členských států, ve kterých je zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 796/2006 ze dne 29. května 2006, kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 796/2006 byl zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 v souladu s čl. 6 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem královstvím Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny se tržní ceny másla rovnaly 92 % intervenční ceny nebo byly vyšší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být intervenční nákup prostřednictvím nabídkového řízení zastaven.
Uvedené členské státy by proto měly být odstraněny ze seznamu stanoveného v nařízení (ES) č. 796/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 796/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 10. června do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999: Belgie, Česká republika, Německo, Estonsko, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Finsko, Švédsko a Spojené království."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 855/2006
ze dne 9. června 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (citrony)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 557/2006 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro citrony ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podané po 9. červnu 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podle článku 1 nařízení (ES) č. 557/2006, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 9. červnu 2006 a před 1. červencem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 856/2006
ze dne 12. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 857/2006
ze dne 12. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro skořápkové ovoce (mandle bez skořápky, lískové ořechy ve skořápce, lískové ořechy bez skořápky a vlašské ořechy ve skořápce) v rámci režimu A1
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny.
(2) Podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 se může na produkty vyvážené Společenstvím vztahovat vývozní náhrada v míře nezbytné pro umožnění hospodářsky významného vývozu, s ohledem na omezení vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 by se mělo dbát na to, aby obchodní toky, které předtím vznikly v režimu náhrad, nebyly narušeny. Z tohoto důvodu, jakož i vzhledem k sezónnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny, by měla být stanovena množství podle produktů, na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Při rozdělování těchto množství je třeba přihlédnout k tomu, jak rychle dotyčné produkty podléhají zkáze.
(4) Podle čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 se při stanovení náhrad musí brát ohled na stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na jedné straně, a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na druhé straně. Rovněž je třeba brát v úvahu náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu, jakož i hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Stávající stav mezinárodního obchodu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby náhrada pro daný produkt byla rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Mandle bez skořápky, jakož i lískové ořechy ve skořápce mohou být v současné době předmětem hospodářsky významných vývozů.
(8) Vzhledem k tomu, že skořápkové ovoce lze poměrně dobře skladovat, mohou být vývozní náhrady stanovovány na delší období.
(9) Pro zajištění co nejefektivnějšího využití disponibilních zdrojů a s přihlédnutím ke skladbě vývozů Společenství, by měly být vývozní náhrady pro skořápkové ovoce stanoveny podle režimu A1.
(10) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazba vývozní náhrady pro skořápkové ovoce, období, ve kterém se podávají žádosti osvědčení a předpokládaná množství se stanoví v příloze tohoto nařízení.
2. Osvědčení vydaná v rámci potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4], se nezapočítávají do množství uvedených v příloze tohoto nařízení.
3. Aniž je dotčen čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1961/2001, doba platnosti osvědčení typu A1 je tři měsíce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 858/2006
ze dne 12. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v režimech A1 a B pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny, jablka a broskve)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 lze pro produkty vyvážené Společenstvím stanovit vývozní náhrady v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů a s ohledem na meze vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezonnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba stanovit kvóty pro každý produkt, a to na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Toto množství je nutné přerozdělit se zřetelem na podléhání zkáze příslušných produktů.
(4) Podle čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 se při stanovení náhrad bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. V úvahu je dále nutné vzít náklady na dopravu a na uvedení produktů na trh a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby pro daný produkt byla náhrada rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny, jablka a broskve tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a s ohledem na strukturu vývozů Společenství je třeba stanovit vývozní náhrady v režimech A1 a B.
(9) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(10) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o náhradu a předpokládaná množství daných produktů pro režim A1 jsou stanoveny v příloze.
Směrné sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o licenci a předpokládaná množství daných produktů pro režim B jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydávané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se do oprávněného množství uvedeného v příloze tohoto nařízení nezapočítávají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 859/2006
ze dne 12. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr (prozatímně konzervované třešně, loupaná rajčata, konzervované třešně, upravené lískové ořechy a určité pomerančové šťávy)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1429/95 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr.
(2) Podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96, se může na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení vztahovat vývozní náhrada v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství, s ohledem na omezení vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy. Ustanovení čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví, že pokud výše náhrady pro cukr obsažený v produktech uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) není dostačující, aby umožňovala vývoz těchto produktů, použije se náhrada stanovená podle článku 17 uvedeného nařízení.
(3) V souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 by se mělo zajistit, aby obchodní toky, které vznikly v režimu náhrad dříve, nebyly narušeny. Z tohoto důvodu by měla být stanovena předpokládaná množství pro každý produkt, na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3].
(4) Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 se při stanovení náhrad musí brát v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trhu Společenství na jedné straně, a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Rovněž je třeba brát v úvahu náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu, jakož i hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Stávající stav mezinárodního obchodu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby náhrada pro daný produkt byla rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Prozatímně konzervované třešně, loupaná rajčata, konzervované třešně, upravené lískové ořechy a určité pomerančové šťávy mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Měla by se stanovit sazba náhrady a z toho vyplývající předpokládaná množství.
(9) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(10) Opatrení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazba vývozní náhrady v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, období, ve kterém se podává žádost o osvědčení, období, ve kterém se vydává osvědčení, a předpokládaná množství se stanoví v příloze.
2. Osvědčení vydaná za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se nezapočítávají do množství uvedených v tomto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 860/2006
ze dne 12. června 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 13. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 731/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 731/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 731/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 861/2006
ze dne 22. května 2006,
kterým se stanoví finanční opatření Společenství pro provádění společné rybářské politiky a pro oblast mořského práva
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] stanoví, že společná rybářská politika má zajistit takové využívání živých vodních zdrojů, které umožní udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky.
(2) Při provádění společné rybářské politiky podle nařízení (ES) č. 2371/2002 a prováděcích nařízení k němu je zásadním cílem posílit účinnost finančních zásahů Společenství v tomto odvětví.
K zajištění soudržnosti a náležitého dopadu takového finančního zásahu je naprosto nezbytná větší doplňkovost a účinnější, jednotnější a koordinovanější postupy jak v rámci Společenství, tak ve vztazích se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
(3) Je nezbytné zohlednit cíle stanovené dříve v rámci reformy společné rybářské politiky v roce 2002, které byly doplněny právními a politickými nástroji v tomto odvětví.
(4) Navíc je nezbytné přizpůsobit právní předpisy Společenství těmto cílům a výhledům finančního rámce na období 2007–2013 a současně zajistit dodržování nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3], a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 [4] a vyhovění požadavkům na zjednodušení a zdokonalení právní úpravy.
(5) Výdaje Společenství mohou mít mimo jiné podobu finančního rozhodnutí, smlouvy o grantu Společenství, veřejné zakázky, memoranda o porozumění a správních ujednání v souladu s postupy stanovenými v nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
(6) Měly by se dále zohlednit závěry ze zasedání Rady ve složení pro rybolov a zemědělství dne 19. července 2004 o dohodách o partnerství v odvětví rybolovu.
(7) Je třeba jasně vymezit cíle, oblasti činnosti a očekávané výsledky financování Společenství.
(8) Je nezbytné stanovit pravidla upravující způsobilost výdajů, úroveň finančního příspěvku Společenství a podmínky, za nichž by měl být příspěvek dostupný.
(9) Je ve společném zájmu, aby byly členské státy vybaveny způsobem, který umožní provádění kontrol na vysoké úrovni.
Aby členské státy splnily své povinnosti v rámci pravidel společné rybářské politiky, mělo by je Společenství podporovat při investicích v oblasti kontroly.
(10) Je třeba zajistit, aby měla Komise dostupné finanční prostředky potřebné ke sledování provádění společné rybářské politiky.
(11) Společenství by rovněž mělo přispět do rozpočtu Agentury Společenství pro kontrolu rybolovu na provádění ročního pracovního plánu agentury, včetně vybavení a provozních nákladů a výdajů nezbytných k plnění jejích úkolů.
(12) Řízení rybolovu závisí na dostupnosti údajů týkajících se biologického stavu rybích populací a činnosti rybářského loďstva.
Shromažďování údajů prováděné členskými státy, které je třeba k vedení společné rybářské politiky, a dodatečné studie a pilotní projekty prováděné Komisí by měly být podporovány finančními příspěvky Společenství.
(13) Finanční zdroje by měly být zpřístupněny pro účely získání pravidelného vědeckého poradenství od mezinárodních vědeckých organizací odpovědných za koordinaci šetření v odvětví rybolovu ve vodách, v nichž operuje loďstvo Společenství.
(14) Výsledkem reformy společné rybářské politiky byly nové požadavky na vědecké poradenství, zejména pokud jde o přijetí přístupu zohledňujícího ekosystémy a o řízení smíšených lovišť.
Mělo být zpřístupněno finanční vyrovnání, jež by uznávaným odborníkům ve zmíněných oblastech nebo institucím, pro něž pracují, umožnilo tyto dodatečné požadavky splnit.
(15) S ohledem na prosazování dialogu a komunikace s odvětvím rybolovu a s jinými zájmovými skupinami je důležité zajistit, aby toto odvětví a ostatní zúčastněné subjekty byly v raném stupni informovány o plánovaných iniciativách a aby cíle společné rybářské politiky a opatření, která s nimi souvisejí, byly jasně podány a vysvětleny.
(16) S přihlédnutím k úkolům Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu (dále jen "poradní výbor"), obnoveného rozhodnutím Komise 1999/478/ES [5], by měla být evropským profesním organizacím zastoupeným v poradním výboru poskytována finanční podpora na přípravu schůzí poradního výboru, aby se zlepšila koordinace vnitrostátních organizací na evropské úrovni a zajistila větší soudržnost odvětví v záležitostech, jež jsou předmětem zájmu Společenství.
(17) S cílem zlepšit řízení v rámci společné rybářské politiky a zajistit účinné zřízení regionálních poradních sborů podle rozhodnutí Rady 2004/585/ES [6] je nezbytné podporovat je finančně během jejich počáteční fáze a přispívat jim na výdaje spojené s překladatelskými a tlumočnickými službami.
(18) Aby se zajistila koordinace práce regionálních poradních sborů s prací poradního výboru, je nutné zástupcům poradního výboru usnadnit účast na setkáních regionálních poradních sborů.
(19) Aby byly naplněny cíle společné rybářské politiky, podílí se Společenství aktivně na práci mezinárodních organizací a uzavírá dohody o rybolovu, včetně dohod o partnerství v odvětví rybolovu.
(20) Je velmi důležité, aby Společenství přispívalo k financování opatření, která mají zajistit dlouhodobé zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů na volném moři a ve vodách třetích zemí.
(21) Výdaje spojené s přípravnými, návaznými, monitorovacími, auditními a hodnotícími činnostmi nezbytnými k provedení a posouzení opatření v oblasti působnosti tohoto nařízení a k dosažení jeho cílů by měly být kryty na základě finančních opatření týkajících se technické pomoci.
(22) Je nezbytné zavést postupy ve věcech obsahu programů Společenství a národních programů pro různá opatření spadající do souvisejících oblastí společné rybářské politiky.
(23) Je vhodné stanovit sazby finančního příspěvku Společenství na výdaje členských států.
(24) Měl by být zřízen finanční rámec na roky 2007–2013, a to v souladu se sdělením Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování společné budoucnosti – politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007–2013".
(25) V souvislosti s opatřeními financovanými na základě tohoto nařízení je nezbytné zajistit ochranu finančních zájmů Společenství pomocí náležitého uplatňování právních předpisů týkajících se ochrany těchto zájmů a náležité kontroly prováděné členskými státy a Komisí.
(26) Aby se zajistila účinnost financování Společenství, měla by být opatření financovaná na základě tohoto nařízení pravidelně hodnocena.
(27) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(28) Nařízení Rady (ES) č. 657/2000 ze dne 27. března 2000 o užším dialogu s odvětvím rybolovu a skupinami, kterých se týká společná rybářská politika [8], rozhodnutí Rady 2000/439/ES ze dne 29. června 2000 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů na podporu společné rybářské politiky [9] a rozhodnutí Rady 2004/465/ES ze dne 29. dubna 2004 o finančním příspěvku Společenství na programy kontroly rybolovu členských států [10] by měla být zrušena s účinkem od 1. ledna 2007,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět
Toto nařízení zřizuje rámec pro finanční opatření Společenství pro provádění společné rybářské politiky a mořského práva (dále jen "finanční opatření Společenství").
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na finanční opatření Společenství v těchto oblastech:
a) kontrola a prosazování pravidel společné rybářské politiky;
b) opatření pro zachování zdrojů, shromažďování údajů a zlepšení vědeckého poradenství týkající se udržitelného řízení rybolovných zdrojů v oblasti působnosti společné rybářské politiky;
c) řízení společné rybářské politiky;
d) mezinárodní vztahy v oblasti společné rybářské politiky a mořského práva.
KAPITOLA II
CÍLE
Článek 3
Obecné cíle
Finanční opatření Společenství uvedená v kapitole III konkrétně přispívají k dosažení těchto obecných cílů:
a) zlepšování správní kapacity a prostředků na kontrolu a prosazování pravidel společné rybářské politiky;
b) zlepšování shromažďování údajů nezbytných pro společnou rybářskou politiku;
c) zlepšování kvality vědeckého poradenství pro účely společné rybářské politiky;
d) zlepšování technické pomoci na podporu řízení rybářského loďstva Společenství pro účely společné rybářské politiky;
e) zlepšování zapojení odvětví rybolovu a dalších zájmových skupin do společné rybářské politiky a prosazování dialogu a komunikace mezi nimi a Komisí;
f) provádění opatření dohod o partnerství v odvětví rybolovu a jiných dvoustranných nebo vícestranných dohod pro účely společné rybářské politiky, zejména s cílem zajistit udržitelnost rybolovných zdrojů ve vodách třetích zemí a na volném moři;
g) provádění opatření týkajících se mořského práva.
Článek 4
Zvláštní cíle v oblasti kontroly a prosazování práva
Finanční opatření Společenství uvedená v článku 8 přispívají ke zlepšování kontroly rybolovných činností s cílem zajistit účinné provádění společné rybářské politiky ve vodách Společenství i mimo ně financováním těchto opatření:
a) opatření, která členské státy přijmou na posílení kapacity nebo nápravu zjištěných nedostatků své kontroly rybolovu;
b) hodnocení a kontrola uplatňování pravidel společné rybářské politiky členskými státy, prováděné útvary Komise;
c) koordinace kontrolních opatření, zejména pomocí plánů společného využití vnitrostátních kontrolních a sledovacích jednotek prostřednictvím Agentury Společenství pro kontrolu rybolovu.
Článek 5
Zvláštní cíle v oblasti shromažďování údajů a vědeckého poradenství
Finanční opatření Společenství uvedená v článcích 9, 10 a 11 přispívají ke zlepšování shromažďování údajů a vědeckého poradenství požadovaných k posouzení stavu zdrojů, úrovně rybolovu a dopadu, který mají různé druhy rybolovu na zdroje a mořský ekosystém a na výkonnost odvětví rybolovu ve vodách Společenství a mimo ně, a to prostřednictvím finanční podpory poskytované členským státům na zřizování víceletých agregovaných souborů vědeckých údajů, které zahrnují biologické, technické, environmentální a hospodářské informace.
Článek 6
Zvláštní cíle v oblasti řízení
Finanční opatření Společenství uvedená v článku 12 přispívají k zapojení zúčastněných subjektů na všech stupních společné rybářské politiky, od formulování po provádění, a k jejich informovanosti o cílech společné rybářské politiky a opatřeních, která s nimi souvisejí, případně včetně jejich sociálního a ekonomického dopadu.
Článek 7
Zvláštní cíle v oblasti mezinárodních vztahů
1. V oblasti sjednávání a uzavírání mezinárodních dohod o rybolovu, včetně dohod o partnerství v odvětví rybolovu, přispívají finanční opatření Společenství uvedená v článku 13 k dosažení těchto cílů:
a) chránit zaměstnanost v regionech Společenství závislých na rybolovu;
b) zajistit trvalou existenci a konkurenceschopnost odvětví rybolovu Společenství;
c) prostřednictvím partnerství rozvíjet řízení a kontrolní kapacity třetích zemí v oblasti rybolovných zdrojů, aby se zajistil udržitelný rybolov a posílil hospodářský rozvoj odvětví rybolovu v těchto zemích zlepšením vědeckého a technického hodnocení dotčených lovišť, monitorování a kontroly rybolovných činností, hygienických podmínek a podnikatelského prostředí v daném odvětví;
d) zajistit odpovídající dodávky na trh Společenství.
2. V oblasti zapojení Společenství do regionálních a mezinárodních organizací přispívají finanční opatření Společenství uvedená v článku 13 k zachování a udržitelnému využívání rybolovných zdrojů na mezinárodní úrovni přijímaním vhodných opatření týkajících se řízení těchto zdrojů.
KAPITOLA III
FINANČNÍ OPATŘENÍ SPOLEČENSTVÍ
Článek 8
Opatření v oblasti kontroly a prosazování práva
V oblasti kontroly a prosazování pravidel společné rybářské politiky jsou pro finanční opatření Společenství způsobilé tyto výdaje:
a) výdaje vzniklé členským státům při provádění monitorovacích a kontrolních systémů použitelných pro společnou rybářskou politiku při:
i) investicích týkajících se kontrolních činností prováděných správními orgány nebo soukromým sektorem, včetně zavádění nových kontrolních technologií a nákupu a modernizace kontrolních prostředků,
ii) odborné přípravě a výměnných programech pro státní úředníky odpovědné za monitorovací, kontrolní a sledovací úkoly v oblasti rybolovu,
iii) provádění pilotních inspekčních a pozorovatelských programů,
iv) analýze poměru nákladů a přínosů a posuzování auditů provedených a výdajů vynaložených příslušnými orgány při provádění monitorování, kontrol a sledování,
v) iniciativách, včetně seminářů a nástrojů sdělovacích prostředků, zaměřených na posílení povědomí rybářů a jiných zúčastněných osob, jako jsou inspektoři, státní zástupci a soudci, a povědomí široké veřejnosti o nutnosti bojovat proti nezodpovědnému a nezákonnému rybolovu a o provádění pravidel společné rybářské politiky;
b) výdaje týkající se správních ujednání se Společným výzkumným střediskem nebo s jakýmkoli jiným poradním subjektem Společenství týkajících se analýzy zavádění nových technologií;
c) veškeré provozní výdaje týkající se inspekce provádění společné rybářské politiky členskými státy, uskutečňované inspektory Komise, a zejména inspekčních misí, bezpečnostního vybavení a odborné přípravy inspektorů, schůzí a nájmu nebo nákupu inspekčních prostředků Komisí;
d) příspěvek do rozpočtu Agentury Společenství pro kontrolu rybolovu na krytí výdajů na zaměstnance a správních a provozních výdajů týkajících se jejího ročního pracovního plánu, včetně nákladů na komunikaci a výdajů spojených s kosmickou technologií.
Článek 9
Opatření v oblasti shromažďování základních údajů
1. V oblasti shromažďování základních údajů se finanční opatření Společenství vztahují na výdaje, které členským státům vzniknou při shromažďování a správě základních údajů v odvětví rybolovu pro účely:
i) vyhodnocení činností různých rybářských loďstev a změn v rybolovném výkonu,
ii) přípravy shrnutí za použití údajů shromážděných podle ostatních právních předpisů Společenství týkajících se společné rybářské politiky a shromažďování dodatečných informací s cílem:
- zřídit, případně na základě vzorkování, programy shromažďování údajů, které doplní tyto povinnosti podle ostatních právních předpisů Společenství nebo se použijí v oblastech činnosti, na něž se tyto povinnosti nevztahují,
- upřesnit postupy, které budou produkovat agregované údaje,
- zajistit, aby údaje použité k vyprodukování agregovaných údajů zůstaly dostupné pro veškeré opětovné výpočty, kdykoli bude třeba,
iii) odhadu celkového množství úlovků podle jednotlivých populací a skupin plavidel, a to případně včetně výmětů, jakož i případné klasifikování těchto odlovů podle zeměpisných oblastí a období,
iv) odhadnutí hojnosti a rozdělení populací.
Odhady se mohou zakládat na údajích z obchodního rybolovu i na údajích shromážděných pomocí vědeckého výzkumu na moři,
v) vyhodnocení dopadu rybolovných činností na životní prostředí,
vi) vyhodnocení hospodářské a sociální situace v odvětví rybolovu,
vii) umožnění sledování cen souvisejících s různými vykládkami a odrážejících veškeré vykládky v přístavech ve Společenství i mimo ně, jakož i dovoz,
viii) vyhodnocení hospodářské a sociální situace v odvětvích zpracování a akvakultury na základě dostatečně rozsáhlých studií i vzorků, které jsou zárukou věrohodnosti těchto hodnocení.
2. Základními údaji ve smyslu odst. 1 bodu viii) jsou:
a) u rybářských loďstev:
i) příjmy z prodeje a další výnosy,
ii) produkční náklady,
iii) údaje umožňující sčítání a klasifikaci pracovních příležitostí na moři;
b) u odvětví zpracování ryb:
i) výroba vyjádřená v množství a v hodnotě u kategorií produktů, jež se mají určit postupem podle čl. 30 odst. 2,
ii) počet podniků a počet pracovních míst,
iii) vývoj výrobních nákladů a jejich struktura.
Článek 10
Opatření v oblasti shromažďování dodatečných údajů
1. V oblasti shromažďování dodatečných údajů může Komise provádět studie a pilotní projekty.
Oblasti činností, které mohou být způsobilé pro finanční opatření Společenství, zahrnují:
a) metodologické studie a projekty zaměřené na optimalizaci a standardizaci metod shromažďování údajů definovaných v článku 9;
b) průzkumné projekty shromažďování údajů, zejména v oblastech akvakultury, vztahu mezi rybolovem, akvakulturou a životním prostředím a schopnosti odvětví rybolovu a akvakultury vytvářet pracovní místa;
c) hospodářské a bioekonomické analýzy a simulace související s rozhodnutími plánovanými v rámci společné rybářské politiky, včetně plánů obnovy a řízení a vyhodnocení dopadu na společnou rybářskou politiku;
d) selektivitu rybolovu, včetně selektivity spojené s konstrukcí rybolovných zařízení a rybářskými technikami, a posouzení vztahů mezi množstvím úlovků, intenzitou rybolovu a úmrtností v jednotlivých lovištích;
e) zlepšení prosazování společné rybářské politiky, zejména pokud jde o efektivnost nákladů;
f) vyhodnocení a řízení vztahů mezi rybolovnými činnostmi a akvakulturou a vodními ekosystémy.
2. Financování všech studií a pilotních projektů prováděných podle odstavce 1 nesmí přesáhnout 15 % ročních rozpočtových prostředků schválených pro opatření financovaná podle článku 9 a tohoto článku.
Článek 11
Opatření v oblasti vědeckého poradenství
V oblasti vědeckého poradenství jsou pro finanční opatření Společenství způsobilé tyto výdaje:
a) výdaje na smlouvy o partnerství s vnitrostátními výzkumnými institucemi za účelem poskytování vědeckého poradenství;
b) výdaje na správní ujednání se Společným výzkumným střediskem nebo s jiným poradním subjektem Společenství za účelem poskytnutí sekretariátu Vědeckotechnickému a hospodářskému výboru pro rybářství, provádění předběžné analýzy údajů a přípravy údajů pro zhodnocení stavu rybolovných zdrojů;
c) částky vyplácené členům uvedeného výboru nebo odborníkům přizvaným tímto výborem za jejich účast a práci vykonanou v pracovních skupinách a při plenárních zasedáních;
d) částky vyplácené nezávislým odborníkům, kteří Komisi poskytují vědecké poradenství nebo poskytují odbornou přípravu správcům nebo zúčastněnými subjektům při výkladu vědeckého poradenství;
e) příspěvky pro mezinárodní subjekty odpovědné za posuzování populací.
Článek 12
Opatření v oblasti řízení
V oblasti řízení jsou pro finanční opatření Společenství způsobilé tyto výdaje:
a) cestovní výdaje a výdaje na ubytování členů evropských obchodních organizací nezbytné pro cestování za účelem přípravy schůzí Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu;
b) náklady na účast zástupců jmenovaných poradním výborem, aby jej zastupovali na schůzích regionálních poradních sborů (RAC);
c) provozní náklady vzniklé během (pětileté) počáteční fáze a náklady spojené s překladatelskými a tlumočnickými službami v rámci regionálních poradních sborů, jak stanoví rozhodnutí 2004/585/ES;
d) náklady na objasnění cílů a opatření společné rybářské politiky, a zejména návrhů Komise, a na šíření souvisejících informací v této oblasti v odvětví rybolovu a mezi jinými dotčenými skupinami z podnětu Komise, včetně těchto akcí:
i) vypracování a šíření dokumentačních materiálů uzpůsobených konkrétním potřebám příslušných skupin (písemné, audiovizuální a elektronické materiály),
ii) zajištění co nejsnazšího přístupu k údajům a objasňujícím materiálům, týkajícím se zejména návrhů Komise, vytvořením internetové stránky generálního ředitelství pro rybářství a prostřednictvím pravidelných publikací, jakož i organizováním informačních seminářů a školení pro osoby ovlivňující veřejné mínění.
Článek 13
Opatření v oblasti mezinárodních vztahů
1. V oblasti mezinárodních vztahů jsou pro finanční opatření Společenství způsobilé tyto výdaje:
a) výdaje plynoucí z dohod o rybolovu a dohod o partnerství v odvětví rybolovu, které Společenství sjednalo nebo hodlá obnovit nebo sjednat se třetími zeměmi;
b) výdaje plynoucí z povinných příspěvků Společenství do rozpočtů mezinárodních organizací;
c) výdaje spojené se členstvím Společenství v organizacích OSN a s jejich dobrovolným financováním, jakož i výdaje spojené se členstvím Společenství v jakékoli mezinárodní organizaci, která je činná v oblasti mořského práva, a s jejich dobrovolným financováním;
d) dobrovolné finanční příspěvky na přípravu pro nové mezinárodní organizace nebo mezinárodní smlouvy, které jsou předmětem zájmu Společenství;
e) dobrovolné finanční příspěvky na vědeckou práci nebo programy, které provádějí mezinárodní organizace a které jsou předmětem zvláštního zájmu Společenství;
f) finanční příspěvky na činnosti (pracovní, neformální nebo mimořádná setkání smluvních stran), které podporují zájmy Společenství v mezinárodních organizacích a posilují spolupráci s jeho partnery v nich.
V této souvislosti jsou hrazeny náklady na účast zástupců třetích zemí na jednáních a zasedáních v rámci mezinárodních fór a organizací, je-li jejich přítomnost nezbytná v zájmu Společenství.
2. Opatření financovaná podle odst. 1 písm. a) a b) se provádějí zejména na základě nařízení a rozhodnutí o uzavření dohod o rybolovu nebo protokolů mezi Společenstvím a třetími zeměmi, jakož i nařízení a rozhodnutí o podpisu dohod o mezinárodních organizacích v oblasti rybolovu Společenstvím.
Článek 14
Technická pomoc
Finanční opatření Společenství mohou krýt výdaje spojené s přípravnými, návaznými, monitorovacími, auditními a hodnotícími činnostmi nezbytnými k provádění a posuzování opatření v oblasti působnosti tohoto nařízení a k dosažení jeho cílů, například výdaje na studie, setkání, odborníky, informace, zvyšování povědomí, odbornou přípravu a publikační činnosti, výdaje spojené s informačními technologiemi, včetně počítačových sítí na výměnu informací, výdaje na dočasné zaměstnance a veškeré další správní výdaje nebo výdaje na technickou pomoc, které může Komise vynaložit.
KAPITOLA IV
SAZBY SPOLUFINANCOVÁNÍ
Článek 15
Sazby spolufinancování v oblasti monitorovacích a kontrolních systémů
Pokud jde o finanční opatření Společenství uvedená v čl. 8 písm. a), nepřesáhnou sazby spolufinancování 50 % způsobilých výdajů.
Komise však může rozhodnout o sazbě vyšší než 50 % způsobilých výdajů u opatření uvedených v čl. 8 písm. a) bodě i), s výjimkou nákupu plavidel a letadel, a bodech iii) a v).
Článek 16
Sazby spolufinancování v oblasti shromažďování základních údajů
Pokud jde o finanční opatření Společenství uvedená v článku 9, nepřesáhne sazba spolufinancování 50 % nákladů na způsobilé veřejné výdaje vynaložené při provádění programu uvedeného v čl. 23 odst. 1.
Článek 17
Sazby spolufinancování v oblasti shromažďování dodatečných údajů
Pokud jde o finanční opatření Společenství uvedená v článku 10, nepřesáhne sazba spolufinancování 50 % způsobilých výdajů u opatření provedených na základě výzvy k předkládání návrhů.
Vysoké školy a veřejné výzkumné instituce, po nichž se podle práva jejich země požaduje hrazení mezních nákladů, mohou předkládat návrhy až do výše 100 % mezních nákladů vzniklých při provádění projektu.
Článek 18
Sazby financování cestovních výdajů a výdajů na ubytování členů poradního výboru
1. Pokud jde o finanční opatření Společenství uvedená v čl. 12 písm. a) a b), určuje se sazba financování podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
2. Práva čerpání se na základě finanční dohody s Komisí přidělí každé obchodní organizaci, která je členem pléna poradního výboru, v poměru k právům v rámci pléna poradního výboru a v závislosti na dostupných finančních zdrojích.
3. Podle těchto práv čerpání a průměrných nákladů na cestu člena obchodní organizace se určí počet cest, za něž mohou jednotlivé organizace finančně odpovídat pro účely přípravy schůzí.
20 % částky práv čerpání si jednotlivé organizace uchovají paušálně na krytí organizačních a správních nákladů, které souvisejí výhradně s organizací přípravných schůzí.
KAPITOLA V
FINANČNÍ POSTUPY
ODDÍL 1
Postupy v oblasti monitorovacích a kontrolních režimů
Článek 19
Úvodní ustanovení
Finanční příspěvek Společenství na národní programy přijaté členskými státy při provádění monitorovacích a kontrolních režimů použitelných na společnou rybářskou politiku se poskytuje postupy stanovenými v tomto oddíle.
Článek 20
Programování
1. Žádosti členských států o finanční opatření Společenství se předloží Komisi do 31. ledna každého roku.
Tyto žádosti se doplňují ročními kontrolními programy v odvětví rybolovu, obsahujícími tyto informace:
a) cíle ročního kontrolního programu v odvětví rybolovu;
b) dostupné lidské zdroje;
c) dostupné finanční zdroje;
d) počet dostupných plavidel a letadel;
e) seznam projektů, na které se žádá o finanční příspěvek;
f) celkové výdaje plánované na provádění projektů;
g) časový rozpis pro dokončení každého projektu uvedeného v ročním kontrolním programu v odvětví rybolovu;
h) seznam ukazatelů, které se použijí na posouzení účinnosti programu.
2. U každého projektu musí kontrolní program v odvětví rybolovu upřesňovat jedno z opatření uvedených v čl. 8 písm. a) a cíl, popis, vlastníka, umístění, odhadované náklady, použitelné správní postupy a harmonogram plnění cílů projektu.
3. Pokud jde o plavidla a letadla, uvádí kontrolní program v odvětví rybolovu rovněž:
a) do jaké míry budou využívány příslušnými orgány pro kontrolní účely, vyjádřeno jako procentní podíl jejich celkového ročního využití;
b) kolik hodin nebo dní v roce se pravděpodobně využije pro kontrolní účely v odvětví rybolovu;
c) v případě modernizace jejich životnost.
Článek 21
Rozhodnutí Komise
1. Na základě kontrolních programů v odvětví rybolovu předložených členskými státy se každoročně postupem podle čl. 30 odst. 2 přijmou rozhodnutí o finančním příspěvku Společenství na národní programy.
2. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 upřednostní opatření, která nejvíce přispívají ke zvýšení účinnosti monitorovacích, kontrolních a sledovacích činností, přičemž také zohlední výkonnost členských států při provádění již schválených programů.
3. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 stanoví:
a) celkovou částku finančního příspěvku, který má být členskému státu poskytnut na opatření uvedená v čl. 8 písm. a);
b) sazbu finančního příspěvku;
c) veškeré podmínky pro finanční příspěvek vyplývající z pravidel Společenství.
ODDÍL 2
Opatření v oblasti shromažďování údajů
Článek 22
Úvodní ustanovení
Finanční příspěvek Společenství na výdaje vynaložené členskými stát při shromažďování a správě základních údajů v odvětví rybolovu uvedených v článku 9 se poskytuje postupy stanovenými v tomto oddíle.
Článek 23
Programování
1. Program Společenství se vymezí postupem podle čl. 30 odst. 2, přičemž bude obsahovat zásadní informace potřebné pro vědecká hodnocení.
2. Každý členský stát vypracuje národní program shromažďování a správy údajů.
Program popíše jak shromažďování podrobných údajů, tak zpracování potřebné k získání agregovaných údajů v souladu s cíli stanovenými v článku 5.
3. Každý členský stát do svého národního programu začlení prvky, které s tímto programem souvisejí, v souladu s programem Společenství vypracovaným podle odstavce 1.
4. Členské státy mohou Společenství požádat o finanční pomoc na ty části svých národních programů, které odpovídají prvkům dotyčného programu Společenství, s nímž dané programy souvisejí.
Článek 24
Rozhodnutí Komise
1. Na základě programů předložených členskými státy se každoročně postupem podle čl. 30 odst. 2 přijmou rozhodnutí o finančním příspěvku Společenství na národní programy.
2. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 upřednostní opatření, která jsou nejvhodnější pro zlepšení shromažďování údajů nezbytných pro společnou rybářskou politiku.
3. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 stanoví:
a) celkovou částku finančního příspěvku, který má být každému členskému státu poskytnut na opatření uvedená v článku 9;
b) sazbu finančního příspěvku;
c) veškeré podmínky platné pro finanční příspěvek vyplývající z pravidel Společenství.
KAPITOLA VI
PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 25
Rozpočtové zdroje
Roční rozpočtové prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 26
Akumulace podpory Společenství
Opatření financovaná na základě tohoto nařízení nesmějí obdržet pomoc z jiných finančních nástrojů Společenství.
Příjemci pomoci podle tohoto nařízení poskytnou Komisi veškeré informace o každém jiném obdrženém financování a o podaných žádostech o financování.
KAPITOLA VII
KONTROLA A HODNOCENÍ
Článek 27
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise zajistí, že při provádění opatření financovaných podle tohoto nařízení jsou finanční zájmy Společenství chráněny prostřednictvím preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným protiprávním činnostem pomocí účinných kontrol a vymáháním veškerých neoprávněně vyplacených částek, a pokud budou zjištěny nesrovnalosti, prostřednictvím účinných, přiměřených a odrazujících sankcí v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [11], nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [12] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [13].
2. Pokud jde o opatření Společenství financovaná podle tohoto nařízení, použijí se nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a nařízení (ES, Euratom) č. 2185/96 na každé porušení právního předpisu Společenství, včetně porušení smluvních povinností podle příslušného programu, které je důsledkem jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu a které vede nebo by mohlo vést k ovlivnění souhrnného rozpočtu Společenství nebo rozpočtů, které Společenství spravuje, následkem neoprávněných výdajů.
3. Komise sníží, pozastaví nebo zpětně získá částku finanční pomoci poskytnutou na dané opatření, pokud zjistí nesrovnalosti včetně nesouladu s tímto nařízením nebo s jednotlivými rozhodnutími nebo smlouvou nebo dohodou, kterou se dotčená finanční podpora poskytuje, nebo pokud vyjde najevo, že opatření bylo bez předchozí žádosti o schválení Komisí změněno způsobem, který je v rozporu s povahou nebo prováděcími podmínkami daného opatření.
Článek 28
Audity a finanční opravy
1. Aniž jsou dotčeny audity prováděné členskými státy podle jejich vnitrostátních právních a správních předpisů, mohou úředníci Komise nebo Účetního dvora nebo jejich zástupci provádět audity na místě u opatření financovaných podle tohoto nařízení kdykoli za podmínky oznámení nejméně deset pracovních dnů předem, s výjimkou naléhavých případů, po dobu nejvýše tří let po konečné platbě provedené Komisí.
Úředníci Komise a Účetního dvora nebo jejich zástupci řádně zmocnění k provádění auditů na místě mají přístup k účetnictví a všem dalším dokladům, včetně dokumentů a metadat vytvořených nebo obdržených a uchovávaných v elektronické podobě a souvisejících s výdaji financovanými podle tohoto nařízení.
Výše uvedenými auditními pravomocemi není dotčeno uplatňování vnitrostátních předpisů, jež vyhrazují některé úkony subjektům zvlášť určeným vnitrostátním právem.
Úředníci Komise a Účetního dvora nebo jejich zástupci se neúčastní mimo jiné domovních prohlídek ani úředních výslechů osob podle vnitrostátního práva dotčeného členského státu.
Mají však přístup k takto získaným informacím.
Pokud je jakákoli finanční podpora Společenství poskytnutá na základě tohoto nařízení následně přidělena třetí osobě coby konečnému příjemci pomoci, poskytne původní příjemce, jakožto příjemce finanční podpory Společenství, Komisi veškeré významné informace ohledně totožnosti tohoto konečného příjemce.
Za tímto účelem uchovávají příjemci veškeré související doklady po dobu nejvýše tří let po provedení poslední platby.
Komise může rovněž požadovat, aby dotčené členské státy prováděly audity na místě u opatření financovaných na základě článků 8 a 9.
Úředníci Komise a Účetního dvora nebo jejich zástupci se mohou na takových auditech podílet.
2. Pokud Komise dojde k závěru, že finanční prostředky Společenství nebyly použity v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení nebo v jakémkoli jiném použitelném aktu Společenství, oznámí tuto skutečnost příjemcům, včetně všech konečných příjemců ve smyslu odstavce 1, a ti mohou ve lhůtě jednoho měsíce od tohoto oznámení zaslat Komisi své připomínky.
Pokud příjemci neodpovědí v této lhůtě nebo pokud jejich připomínky Komisi nepřesvědčí, aby změnila stanovisko, Komise sníží nebo zruší poskytnutou finanční podporu nebo pozastaví platby.
Veškeré neoprávněně vyplacené částky se vracejí Komisi.
Z částek, které nejsou vráceny včas, se účtuje úrok z prodlení za podmínek stanovených v nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
3. Komise zajistí, aby existovala vhodná ujednání pro účely kontrol a auditů opatření financovaných podle čl. 53 odst. 7 a článku 165 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
4. V souladu se zásadou státní svrchovanosti může Komise provést nebo provádět finanční audity finančních prostředků vyplacených třetím zemím na opatření financovaná podle čl. 13 písm. a) pouze v dohodě s danou třetí zemí.
Článek 29
Hodnocení a podávání zpráv
1. Opatření financovaná na základě tohoto nařízení jsou pravidelně monitorována, aby bylo sledováno jejich provádění.
2. Komise zajistí pravidelné nezávislé a externí hodnocení financovaných opatření.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a) do 31. března 2011 zprávu o prozatímním hodnocení získaných výsledků a o kvalitativních a množstevních aspektech provádění opatření financovaných podle tohoto nařízení;
b) do 30. srpna 2012 sdělení o pokračování opatření financovaných na základě tohoto nařízení;
c) do 31. prosince 2014 zprávu o následném hodnocení.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro rybolov a akvakulturu, zřízený čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dvacet pracovních dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 31
Prováděcí pravidla
Pro opatření stanovená v čl. 8 písm. a) a v článku 9 lze prováděcí pravidla k tomuto nařízení vypracovat postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 32
Zrušení neúčinných právních předpisů
Nařízení (ES) č. 657/2000 a rozhodnutí 2000/439/ES a 2004/465/ES se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2007.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 862/2006
ze dne 13. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 863/2006
ze dne 13. června 2006,
kterým se pro dodací období 2005/06 upravuje množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 39 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [2], stanoví pravidla pro určování povinných dodávek s nulovým clem pro produkty kódu KN 1701, vyjádřené jako ekvivalent bílého cukru, pro dovozy pocházející ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií.
(2) Pro dodací období 2005/06 byla tato množství stanovena nařízením Komise (ES) č. 180/2006 [3].
(3) V čl. 7 odst. 1 a 2 protokolu AKT se stanoví pravidla týkající se nedodání dohodnutého množství některým státem AKT.
(4) Příslušné orgány Svatého Kryštofa a Nevisu a Trinidadu a Tobaga informovaly Komisi, že nebudou schopny dodat celkové dohodnuté množství a že si nepřejí, aby jim bylo poskytnuto dodatečné dodací období.
(5) Po konzultaci s dotyčnými státy AKT je tedy třeba přistoupit k novému přidělení nedodaného množství, aby mohlo být dodáno během dodacího období 2005/06.
(6) V souladu s čl. 9 odst. 1 a odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1159/2003 je proto třeba zrušit nařízení (ES) č. 180/2006 a upravit množství povinných dodávek pro období 2005/06.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství povinných dodávek pro dovoz produktů kódu KN 1701 pocházejících ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií, vyjádřených jako ekvivalent bílého cukru, jsou pro dodací období 2005/06 a pro každou dotyčnou vyvážející zemi, která je uvedena v příloze nařízení (ES) č. 180/2006, upravena a stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 180/2006 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 864/2006
ze dne 13. června 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu pilonoše v oblasti ICES III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 865/2006
ze dne 4. května 2006
o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s těmito druhy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [1], a zejména na čl. 19 body 1, 2 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mají být přijata ustanovení pro provádění nařízení (ES) č. 338/97 a k zajištění plného souladu s ustanoveními Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) (dále jen "úmluva").
(2) V zájmu zajištění jednotného provádění nařízení (ES) č. 338/97 je nezbytné stanovit podrobné podmínky a kritéria k posuzování žádostí o povolení a potvrzení a k vydávání, platnosti a používání takových dokladů.
Je proto vhodné stanovit vzory, jimž musí uvedené formuláře odpovídat.
(3) Je dále nezbytné stanovit podrobná pravidla týkající se podmínek a kritérií pro nakládání s exempláři živočišných druhů, které se narodily a byly odchovány v zajetí, a exempláři rostlinných druhů, které byly uměle vypěstovány, aby se zajistilo jednotné provádění odchylek vztahujících se na takové exempláře.
(4) Odchylky týkající se exemplářů, které jsou osobního nebo rodinného charakteru podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97, vyžadují, aby byla specifikována opatření, která by zajistila soulad s čl. VII odst. 3 úmluvy.
(5) Aby bylo zajištěno jednotné uplatňování obecných odchylek od zákazů vnitřního obchodu obsažených v čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97, je nezbytné stanovit podmínky a kritéria pro jejich definice.
(6) Je nezbytné zavést postupy označování určitých exemplářů druhů za účelem usnadnění jejich identifikace a zajištění provádění příslušných ustanovení nařízení (ES) č. 338/97.
(7) Měla by být určena ustanovení týkající se obsahu, úpravy a předkládání pravidelných zpráv podle nařízení (ES) č. 338/97.
(8) V zájmu posuzování budoucích změn příloh k nařízení (ES) č. 338/97 by měly být k dispozici veškeré příslušné informace, zejména pokud jde o biologický a obchodní status druhů, jejich využití a metody kontroly obchodu.
(9) Na dvanáctém zasedání konference smluvních stran úmluvy, která se konala v Santiagu (Chile) ve dnech 3. až 15. listopadu 2002, byla přijata řada usnesení týkajících se mimo jiné zjednodušených postupů pro vydávání povolení a potvrzení, zvláštního potvrzení k usnadnění přesunu exemplářů určitých kategorií, které jsou součástí putovní výstavy, dodatečných odchylek týkajících se exemplářů, které jsou osobního charakteru, aktualizovaných požadavků na značení nádob s kaviárem štítkem, a dalších opatření běžného a technického charakteru, včetně úprav kódů použitých na povoleních a potvrzeních, a změn v seznamu standardních příruček použitém k určení názvů druhů zařazených do příloh úmluvy, a je proto nezbytné tato usnesení zohlednit.
(10) Vzhledem ke správním nákladům vyplývajícím z regulování vývozu a dovozu živých živočichů v osobním vlastnictví, které se narodily a byly odchovány v zajetí, a živočichů v osobním vlastnictví dovezených do Společenství předtím, než se na území členského státu začalo používat nařízení (ES) č. 338/97, nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 ze dne 3. prosince 1982 o provádění Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve Společenství [2] nebo vnitrostátní právní předpisy provádějící úmluvu, a vzhledem ke skutečnosti, že takové vývozy a dovozy nepředstavují překážku pro ochranu druhů volně žijících živočichů, mělo by být k těmto účelům vytvořeno zvláštní potvrzení.
1808/2001 ze dne 30. srpna 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [3] by proto mělo být podstatným způsobem změněno.
Vzhledem k rozsahu těchto změn a z důvodu přehlednosti by mělo být toto nařízení nahrazeno v celém rozsahu.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Definice
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se kromě definicí stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 338/97použijí rovněž tyto definice:
1. "datem získání" se rozumí datum, k němuž byl příslušný exemplář odebrán z přírody, narodil se v zajetí nebo byl uměle vypěstován;
2. "potomstvem druhé generace (F2)" a "potomstvem další generace (F3, F4, atd.)" se rozumějí exempláře odchované v kontrolovaném prostředí z rodičů, kteří byli rovněž odchováni v kontrolovaném prostředí, jiné než exempláře odchované v kontrolovaném prostředí z rodičů, z nichž nejméně jeden byl počat v přírodě nebo odebrán z přírody (potomstvo první generace (F1));
3. "chovným stádem (hejnem)" se rozumějí všichni živočichové v chovném zařízení, kteří jsou používáni k rozmnožování;
4. "kontrolovaným prostředím" se rozumí prostředí, které je řízeno pro účely chovu živočichů určitého druhu, má hranice, jež mají bránit tomu, aby živočichové, vejce nebo gamety druhu vstoupily dovnitř nebo je opustily, a jehož obecné charakteristiky mohou mimo jiné obsahovat umělé umístění (ustájení), odstraňování exkrementů, veterinární péči, ochranu před predátory a uměle dodávanou potravu;
5. "osobou s obvyklým bydlištěm ve Společenství" se rozumí osoba, která žije ve Společenství nejméně 185 dnů v každém kalendářním roce z důvodu pracovních vazeb, nebo v případě osoby, která pracovní vazby nemá, z důvodu osobních vazeb, které vykazují těsné vztahy mezi touto osobou a místem, kde žije;
6. "putovní výstavou" se rozumí soubor vzorků, pojízdný cirkus, zvěřinec nebo výstava rostlin využité k veřejnému vystavování pro komerční účely;
7. "potvrzením specifickým pro transakci" se rozumí potvrzení vydaná v souladu s článkem 48, která jsou platná pouze pro specifikované transakce na území vydávajícího členského státu;
8. "potvrzením specifickým pro exemplář" se rozumí potvrzení vydaná podle článku 48, jiná než potvrzení specifická pro transakci.
KAPITOLA II
Formuláře a technické požadavky
Článek 2
Formuláře
1. Formuláře, na nichž se vyplňují dovozní povolení, vývozní povolení, potvrzení o zpětném vývozu, potvrzení o osobním vlastnictví a žádosti o vydání takových dokumentů, musí být v souladu se vzorem uvedeným v příloze I, s výjimkou kolonek vyhrazených k vnitrostátnímu použití.
2. Formuláře, na nichž se vyplňují oznámení o dovozu, musí být v souladu se vzorem v příloze II, s výjimkou kolonek vyhrazených k vnitrostátnímu použití.
Mohou obsahovat pořadové číslo.
3. Formuláře, na nichž se vyplňují potvrzení o putovní výstavě a žádosti o vydání takových dokumentů, musí být v souladu se vzorem uvedeným v příloze III, s výjimkou kolonek vyhrazených k vnitrostátnímu použití.
4. Formuláře, na nichž se vyplňují listy pokračování pro potvrzení o osobním vlastnictví a pro potvrzení o putovní výstavě, musí být v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
5. Formuláře, na nichž se vyplňují potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), čl. 5 odst. 3, čl. 5 odst. 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97 a žádosti o taková potvrzení, jsou v souladu se vzorem uvedeným v příloze V tohoto nařízení, s výjimkou kolonek vyhrazených k vnitrostátnímu použití.
Členské státy však mohou stanovit, že místo předtištěného textu obsahují kolonky 18 a 19 pouze příslušné potvrzení a/nebo povolení.
6. Formulář štítků podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 338/97 je v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 3
Technické údaje s ohledem na formuláře
1. Papír používaný pro formuláře podle článku 2 je bez mechanické dřeně, vhodný pro psaní a o váze alespoň 55 g/m2.
2. Velikost formulářů uvedených v čl. 2 odst. 1 až 5 je 210 × 297 mm (A4) s maximální přípustnou odchylkou pro délku o 18 mm méně a o 8 mm více.
3. Barva papíru použitého na formuláře uvedené v čl. 2 odst. 1 je:
a) bílá na formulář č. 1, originál, s gilošovaným vzorkem na pozadí, vytištěným na přední straně šedou barvou, aby se tak dala odhalit jakákoli falzifikace mechanickými nebo chemickými prostředky;
b) žlutá na formulář č. 2, kopie pro držitele;
c) světle zelená na formulář č. 3, kopie pro vyvážející nebo zpětně vyvážející zemi v případě dovozního povolení nebo kopie pro zaslání zpět vydávajícímu výkonnému orgánu celními orgány v případě vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu;
d) růžová na formulář č. 4, kopie pro vydávající výkonný orgán;
e) bílá na formulář č. 5, žádost.
4. Barva papíru použitého na formuláře uvedené v čl. 2 odst. 2 je:
a) bílá na formulář č. 1, originál;
b) žlutá na formulář č. 2, kopie pro dovozce.
5. Barva papíru použitého na formuláře uvedené v čl. 2 odst. 3 a čl. 2 odst. 5 je:
a) žlutá na formulář č. 1, originál, s gilošovaným vzorkem na pozadí, vytištěným na přední straně šedou barvou, aby se tak dala odhalit jakákoli falzifikace mechanickými nebo chemickými prostředky;
b) růžová na formulář č. 2, kopie pro vydávající výkonný orgán;
c) bílá na formulář č. 3, žádost.
6. Barva papíru použitého na listy pokračování uvedené v čl. 2 odst. 4 a štítky uvedené v čl. 2 odst. 6 je bílá.
7. Formuláře uvedené v článku 2 jsou vytištěny a vyplněny v jednom z úředních jazyků Společenství podle specifikace výkonných orgánů každého členského státu.
V nutných případech obsahují překlad svého obsahu do jednoho z úředních pracovních jazyků úmluvy.
8. Členské státy jsou odpovědné za vytištění formulářů uvedených v článku 2, které v případě formulářů uvedených v čl. 2 odst. 1 až 5 mohou být součástí automatizovaného procesu vydávání povolení / potvrzení.
Článek 4
Vyplňování formulářů
1. Formuláře se vyplňují strojopisem.
Žádosti o dovozní a vývozní povolení, o potvrzení o zpětném vývozu, o potvrzení uvedená v čl. 5 odst. 2 písm. b), čl. 5 odst. 3 a 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97 o osobním vlastnictví a o potvrzení o putovní výstavě, jakož i oznámení o dovozu, listy pokračování a štítky však mohou být vyplněny ručně, inkoustem a hůlkovým písmem, pokud je to provedeno čitelně.
2. Formuláře 1 až 4 přílohy I, formuláře 1 a 2 přílohy II, formuláře 1 a 2 přílohy III a formuláře 1 a 2 přílohy V, listy pokračování uvedené v čl. 2 odst. 4 a štítky uvedené v čl. 2 odst. 6 nesmějí obsahovat žádné vymazy nebo změny, pokud tyto výmazy či zmněny nebyly ověřeny razítkem a podpisem vydávajícího výkonného orgánu. V případě oznámení o dovozu podle čl. 2 odst. 2 a listů pokračování podle čl. 2 odst. 4 lze výmazy nebo změny rovněž ověřit razítkem a podpisem vstupního celního úřadu.
Článek 5
Obsah povolení, potvrzení a žádostí o vydání takových dokladů
Informace a odkazy v povolení a potvrzení, jakož i v žádosti o vydání takových dokladů se řídí těmito požadavky:
1. popis exemplářů musí, kde je tak stanoveno, zahrnovat jeden z kódů uvedených v příloze VII;
2. k označení jednotek množství a čisté hmotnosti se musí používat jednotky uvedené v příloze VII;
3. taxonomická jednotka, ke které exempláře patří, se musí označovat na úrovni druhu, s výjimkou případů, kdy je druh rozlišován na úrovni poddruhu v souladu s přílohami nařízení (ES) č. 338/97 nebo kdy konference smluvních stran úmluvy rozhodla, že rozlišování na vyšší taxonomickou úroveň je dostačující;
4. k označení vědeckých názvů taxonomických jednotek se musí používat standardní názvoslovné příručky uvedené v příloze VIII tohoto nařízení;
5. účel transakce se, pokud požadováno, musí vyznačovat za použití jednoho z kódů uvedených v bodě 1 přílohy IX tohoto nařízení;
6. původ exemplářů se musí označovat pomocí jednoho z kódů uvedených v bodě 2 přílohy IX tohoto nařízení.
V případě, kdy je použití kódů uvedených v bodu 6 podmíněno splněním kritérií stanovených v nařízení (ES) č. 338/97 nebo kritérií stanovených v tomto nařízení, musí být tyto kódy v souladu s uvedenými kritérii.
Článek 6
Přílohy k formulářům
1. Jestliže je příloha přiložená ke kterémukoli formuláři uvedeným v článku 2 jeho nedílnou součástí, musí být tato skutečnost a počet stran jasně vyznačeny na příslušném povolení nebo potvrzení a každá strana přílohy zahrnuje:
a) číslo povolení nebo potvrzení a datum jejich vydání;
b) podpis a razítko nebo pečeť výkonného orgánu, který povolení nebo potvrzení vydal.
2. Pokud se formulář podle čl. 2 odst. 1 používá pro více než jeden druh v zásilce, připojuje se příloha, jež kromě údajů požadovaných podle odstavce 1 tohoto článku u každého druhu v zásilce reprodukuje kolonky 8 až 22 příslušného formuláře a rovněž řádky obsažené v kolonce 27 takového formuláře pro "množství / čisté hmotnosti skutečně dovážené nebo (zpětně) vyvážené", popřípadě i "počet uhynulých živočichů při příjezdu".
3. Pokud se formulář podle čl. 2 odst. 3 používá pro více než jeden druh, připojuje se příloha, jež kromě údajů požadovaných podle odstavce 1 tohoto článku u každého z druhů reprodukuje kolonky 8 až 18 příslušného formuláře.
4. Pokud se formulář podle čl. 2 odst. 5 používá pro více než jeden druh, připojuje se příloha, jež kromě údajů požadovaných podle odstavce 1 tohoto článku u každého z druhů reprodukuje kolonky 4 až 18 příslušného formuláře.
Článek 7
Povolení a potvrzení vydané třetími zeměmi
1. Ustanovení čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 5 bodů 3, 4 a 5 a článku 6 se použijí v případě rozhodnutí o přijatelnosti povolení a potvrzení vydaných třetími zeměmi pro exempláře, jež se mají dovézt do Společenství.
2. Pokud se povolení a potvrzení uvedená v odstavci 1 týkají exemplářů podléhajících dobrovolně stanoveným vývozním kvótám nebo vývozním kvótám stanoveným konferencí smluvních stran úmluvy, mohou být přijaty pouze tehdy, jestliže uvádějí celkový počet exemplářů již vyvezených v běžném roce včetně těch, které spadají pod dané povolení, a kvótu příslušného druhu.
3. Potvrzení o zpětném vývozu vydaná třetími zeměmi mohou být přijata pouze tehdy, jestliže uvádějí zemi původu a číslo a datum vydání příslušného vývozního povolení, a pokud situace vyžaduje, zemi posledního zpětného vývozu a číslo a datum vydání příslušného potvrzení o zpětném vývozu, anebo pokud obsahují uspokojivé zdůvodnění opomenutí takových informací.
KAPITOLA III
Vydání, použití a platnost dokladů
Článek 8
Vydání a použití dokladů
1. Doklady se vydávají a používají v souladu s ustanoveními a podle podmínek stanovených v tomto nařízení a v nařízení (ES) č. 338/97, zejména v jeho čl. 11 odst. 1 až 4.
V zájmu zajištění souladu s těmito nařízeními a s vnitrostátními právními předpisy přijatými k jejich provádění může výdavající výkonný orgán předepsat výhrady, podmínky a požadavky, které se stanoví v dotčených dokladech.
2. Použitím dokladů nejsou dotčeny jakékoli jiné formality vztahující se k pohybu zboží v rámci Společenství, dovozu zboží do Společenství anebo jeho vývozu nebo zpětnému vývozu ze Společenství nebo vydání dokladů použitých k takovým formalitám.
3. Obecně rozhodují výkonné orgány o vydání povolení a potvrzení do jednoho měsíce ode dne předložení vyplněné žádosti.
Avšak pokud vydávající výkonný orgán konzultuje třetí strany, takové rozhodnutí lze přijmout pouze po uspokojivém završení takové konzultace.
Žadatelé jsou vyrozuměni o výraznějších průtazích v projednávání jejich žádostí.
Článek 9
Zásilky exemplářů
Pro každou zásilku exemplářů zasílaných společně jako součást jednoho nákladu se vydává samostatné dovozní povolení, oznámení o dovozu, vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu.
Článek 10
Platnost dovozních a vývozních povolení, potvrzení o zpětném vývozu, potvrzení o putovní výstavě a potvrzení o osobním vlastnictví
Doba platnosti dovozních povolení vydaných v souladu s čl. 20 a 21 nepřesáhne dvanáct měsíců.
Dovozní povolení však není platné, pokud chybí platný odpovídající doklad ze země vývozu nebo zpětného vývozu.
2. Doba platnosti vývozních povolení a potvrzení o zpětném vývozu vydaných v souladu s článkem 26 nepřesáhne šest měsíců.
3. Doba platnosti potvrzení o putovní výstavě vydaném v souladu s článkem 30 a potvrzení o osobním vlastnictví vydaném v souladu s článkem 37 nepřesáhne tři roky.
4. Po uplynutí doby platnosti jsou povolení a potvrzení podle odst. 1, 2 a 3 považována za neplatná.
5. Potvrzení o putovní výstavě nebo potvrzení o osobním vlastnictví přestanou být platná pokud je exemplář prodán, dojde-li k jeho ztrátě, zničení nebo odcizení, nebo je-li vlastnictví exempláře jiným způsobem převedeno, nebo v případě živého exempláře, jestliže uhyne, unikne nebo je-li vypuštěn do volné přírody.
6. Držitel bez zbytečného odkladu vrátí vydávajícímu výkonnému orgánu originál a veškeré kopie dovozního povolení, vývozního povolení, potvrzení o zpětném vývozu, potvrzení o putovní výstavě nebo potvrzení o osobním vlastnictví, jejichž doba platnosti uplynula, jež nebyla použita nebo jsou neplatná.
Článek 11
Platnost použitých dovozních povolení a potvrzení podle článků 47, 48, 49, 60 a 63
1. Kopie použitých dovozních povolení pro držitele přestanou být platná:
a) jestliže živé exempláře v nich uvedené uhynuly;
b) jestliže živí živočichové v nich uvedení unikli nebo byli vypuštěni do volné přírody;
c) jestliže exempláře v nich uvedené byly zničeny;
d) jestliže jakákoli z položek v kolonkách 3, 6 nebo 8 již neodráží skutečný stav.
2. Potvrzení podle čl. 47, 48, 49 a 63 přestanou být platná:
a) jestliže živé exempláře v nich uvedené uhynuly;
b) jestliže živí živočichové v nich uvedení unikli nebo byli vypuštěni do volné přírody;
c) jestliže exempláře v nich uvedené byly zničeny;
d) jestliže jakákoli z položek v kolonkách 2 a 4 již neodráží skutečný stav.
3. Potvrzení vydaná v souladu s čl. 48 a 63 jsou specifická pro transakci, pokud exempláře, které spadají pod taková potvrzení, nejsou jedinečně a trvale označeny.
Výkonný orgán členského státu, ve kterém se exemplář nachází, může rovněž po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem rozhodnout o vydání potvrzení specifického pro transakci v případě, kdy se předpokládá existence dalších faktorů souvisejících se zachováním druhu, které mluví proti vydávání potvrzení specifického pro exemplář.
4. Potvrzení uvedená v čl. 48 odst. 1 písm. d) a v článku 60 přestanou být platná, pokud zápis v kolonce 1 již neodráží skutečný stav.
Takové doklady se bez zbytečného odkladu vrátí vydávajícímu výkkonnému orgánu, který může podle situace vydat potvrzení odrážející požadované změny v souladu s článkem 51.
Článek 12
Zrušené, ztracené, odcizené doklady nebo doklady, jimž uplynula doba platnosti
1. Jestliže je povolení nebo potvrzení vydáno jako náhrada dokladu, který byl zrušen, ztracen, odcizen nebo zničen, anebo kterému v případě povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu uplynula doba platnosti, uvede se číslo nahrazeného dokladu a důvod nahrazení v kolonce pro "zvláštní podmínky".
2. Jestliže bylo vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu zrušeno, ztraceno, odcizeno nebo zničeno, vydávající výkonný orgán o tom uvědomí výkonný orgán země určení a sekretariát úmluvy.
Článek 13
Doba předložení žádosti o dokumenty týkající se dovozu, vývozu či zpětného vývozu a způsobilost k celnímu odbavení
1. Žádosti o dovozní povolení, vývozní povolení a potvrzení o zpětném vývozu, s ohledem na čl. 8 odst. 3, je třeba podávat v dostatečném předstihu, aby se zajistilo jejich vydání ještě před dovozem exemplářů do Společenství anebo před jejich vývozem nebo zpětným vývozem ze Společenství.
2. Propuštění exemplářů do určitého celního režimu nemůže být schváleno, dokud nejsou předloženy požadované doklady.
Článek 14
Platnost dokladů ze třetích zemí
V případě dovozu exemplářů do Společenství mohou být požadované doklady ze třetích zemí považovány za platné pouze tehdy, pokud byly vydány pro vývoz nebo zpětný vývoz z této země a použity pro tento účel ještě před uplynutím posledního dne platnosti a použije se jich k dovozu exemplářů do Společenství ne později než šest měsíců od data jejich vydání.
Potvrzení o původu exemplářů druhů uvedených v příloze C nařízení (ES) č. 338/97 však lze použít k dovozu exemplářů do Společenství až do 12 měsíců od jejich vydání a potvrzení o putovní výstavě a potvrzení o osobním vlastnictví mohou být použita k dovozu exemplářů do Společenství a pro účely žádosti o příslušná potvrzení v souladu s články 30 a 37 tohoto nařízení až do 3 let od jejich vydání.
Článek 15
Vydávání určitých dokladů se zpětnou platností
1. Odchylně od čl. 13 odst. 1 a článku 14 tohoto nařízení a za předpokladu, že dovozce či vývozce (zpětný vývozce) uvědomí příslušný výkonný orgán při doručení či před odesláním zásilky o důvodech, jež vedly k tomu, že požadované doklady nejsou k dispozici, mohou být doklady pro exempláře druhů zařazených do přílohy B nebo C nařízení (ES) č. 338/97 a rovněž doklady pro exempláře druhů zařazených do přílohy A uvedeného nařízení a podle jeho čl. 4 odst. 5 výjimečně vydány se zpětnou platností.
2. Odchylka stanovená v odstavci 1 se použije tehdy, jestliže příslušný výkonný orgán členského státu, v nutných případech po konzultaci s příslušnými orgány třetí země, je ubezpečen, že případné nesrovnalosti nelze přičítat dovozci či vývozci (zpětnému vývozci), a že dovoz či vývoz (zpětný vývoz) dotyčných exemplářů je jinak v souladu s nařízením (ES) č. 338/97, úmluvy a příslušných právních předpisů třetí země.
3. Na dokladech vydaných podle odstavce 1 je zřetelně uvedeno, že byla vydána se zpětnou platností, a uvedou se rovněž důvody takového vydání.
V případě dovozních povolení Společenství, vývozních povolení Společenství a potvrzení Společenství o zpětném vývozu se tato skutečnost uvádí v kolonce 23.
4. Sekretariát úmluvy je informován o vydání vývozních povolení a potvrzení o zpětném vývozu vydaných v souladu s odstavci 1, 2 a 3.
Článek 16
Exempláře v tranzitu přes území Společenství
Ustanovení čl. 14 a 15 tohoto nařízení se použijí přiměřeně na exempláře druhů zařazených do příloh A a B nařízení (ES) č. 338/97, které jsou v tranzitu přes území Společenství, kde je tento tranzit jinak v souladu s uvedeným nařízením.
Článek 17
Rostlinolékařská osvědčení
1. V případě uměle vypěstovaných rostlin druhů zařazených do přílohy B a C nařízení (ES) č. 338/97 a uměle vypěstovaných hybridů získaných z druhů zařazených do přílohy A uvedeného nařízení, u kterých není uvedeno v poznámce jinak, platí toto:
a) členské státy mohou stanovit, že místo vývozního povolení se používá rostlinolékařské osvědčení;
b) rostlinolékařská osvědčení vydaná třetími státy se přijímají namísto vývozního povolení.
2. Pokud se použije rostlinolékařské osvědčení podle odstavce 1, zahrnuje vědecký název na úrovni druhu, anebo pokud to není pro taxonomické jednotky zahrnuté jako čeleď do příloh k nařízení (ES) č. 338/97 možné, na úrovni rodu.
Uměle vypěstované orchideje nebo kaktusy zahrnuté v příloze B nařízení (ES) č. 338/97 však mohou být uvedeny jako takové.
Rostlinolékařská osvědčení rovněž zahrnují typ a množství exemplářů a jsou opatřena razítkem, pečetí anebo jiným specifickým označením s textem, že "exempláře byly uměle vypěstovány, jak stanoví definice CITES".
Článek 18
Zjednodušené postupy s ohledem na určitý obchod s biologickými vzorky
1. V případě obchodu, který nebude mít žádný nebo pouze nepatrný dopad na zachování dotčených druhů, lze uplatnit zjednodušené postupy pro biologické vzorky typu a velikosti určených v příloze XI, pokud tyto vzorky musí být nutně použity způsobem určeným v této příloze, a za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) každý členský stát musí zřídit a vést registr osob a subjektů, které mohou využívat zjednodušené postupy (dále jen "evidované osoby a subjekty") a také registr druhů, se kterými mohou obchodovat na základě takovýchto postupů, a zajistit, že tento registr je každých pět let přezkoumán výkonným orgánem;
b) členské státy musí evidovaným osobám a subjektům poskytnout částečně vyplněná povolení a potvrzení;
c) členské státy musí oprávnit evidované osoby nebo subjekty ke vkládání specifických údajů na první stranu povolení nebo potvrzení, pokud výkonný orgán příslušného členského státu do kolonky 23 nebo na místo stejného významu nebo do přílohy k povolení nebo potvrzení zahrnul:
i) seznam kolonek, které jsou evidované osoby nebo subjekty oprávněny vyplnit pro každou zásilku,
ii) místo pro podpis osoby, která doklad vyplnila.
Jestliže seznam uvedený písm. c) bodu i) zahrnuje vědecké názvy, zahrne výkonný orgán na první stranu povolení nebo potvrzení nebo do přílohy k nim soupis schválených druhů.
2. Osoby a subjekty mohou být evidovány v registru určitých exemplářů pouze po oznámení příslušného vědeckého orgánu v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 5 odst. 2 písm. a) a čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 338/97, že vícenásobné transakce, které se týkají biologických vzorků zařazených do přílohy XI tohoto nařízení, nebudou mít škodlivý účinek na zachování daných druhů.
3. Nádoba, v níž jsou biologické vzorky uvedené v odstavci 1 přepravovány, ponese štítek, který uvádí "Muestras biológicas CITES" nebo "CITES Biological Samples" nebo "Echantillons biologiques CITES" a číslo dokladu vydaného s souladu s úmluvou.
Článek 19
Zjednodušené postupy s ohledem na vývoz a zpětný vývoz neživých exemplářů
1. V případě vývozu a zpětného vývozu neživých exemplářů druhů zařazených do příloh B a C nařízení (ES) č. 338/97 včetně jakýchkoliv jejich částí nebo odvozenin mohou členské státy stanovit uplatnění zjednodušených postupů na základě předem vydaných vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) příslušný vědecký orgán musí oznámit, že takový vývoz nebo zpětný vývoz nebude mít škodlivý účinek na zachování daných druhů;
b) každý členský stát musí zřídit a vést registr osob a subjektů, které mohou využívat zjednodušené postupy (dále jen "evidované osoby a subjekty") a také registr druhů, se kterými mohou obchodovat na základě takovýchto postupů, a zajistit, že tento registr je každých pět let přezkoumán výkonným orgánem;
c) členské státy musí evidovaným osobám a subjektům poskytnout částečně vyplněná vývozní povolení a potvrzení o zpětném vývozu;
d) členské státy musí oprávnit evidované osoby nebo subjekty ke vkládání specifických údajů do kolonek 3, 5, 8 a 9 nebo 10 na povolení nebo potvrzení za předpokladu, že tyto osoby nebo subjekty splní tyto povinnosti:
i) podepíší vyplněné povolení nebo potvrzení do kolonky 23,
ii) bez prodlení pošlou kopii povolení nebo potvrzení vydávajícímu výkonnému orgánu,
iii) vedou záznamy, které na požádání předloží příslušnému výkonnému orgánu a které obsahují podrobné informace o prodaných exemplářích včetně názvu druhu, typu exemplářů, původu exemplářů, datum prodeje a jména a adresy osob, jimž byly exempláře prodány.
2. Vývoz nebo zpětný vývoz uvedený v odstavci 1 musí být jinak v souladu s čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 338/97.
KAPITOLA IV
Dovozní povolení
Článek 20
Žádosti
1. Ve vhodných případech vyplní žadatel o dovozní povolení kolonky 1, 3 až 6 a 8 až 23 formuláře žádosti a kolonky 1, 3, 4, 5 a 8 až 22 originálu a veškerých kopií.
Členské státy však mohou stanovit, že se má vyplnit pouze formulář žádosti a v tomto případě se taková žádost může vztahovat k více než jedné zásilce.
2. Náležitě vyplněný formulář se předloží výkonnému orgánu členského státu určení a obsahuje takové informace a musí být doprovozeny písemnými důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné k tomu, aby mohl posoudit, zda na základě článku 4 nařízení (ES) č. 338/97 má být povolení vydáno.
Opomenutí informací v žádosti se musí zdůvodnit.
3. Jestliže se podává žádost o povolení vztahující se k exemplářům, u nichž taková žádost byla již v minulosti zamítnuta, žadatel výkonný orgán o této skutečnosti uvědomí.
4. Pokud jde o dovozní povolení týkající se exemplářů podle čl. 64 odst. 1 písm. a) až f), ubezpečí žadatel výkonný orgán, že podmínky značení stanovené v článku 66 byly splněny.
Článek 21
Dovozní povolení vydané pro exempláře druhů zahrnutých do přílohy I úmluvy a zařazených do přílohy A nařízení (ES) č. 338/97
V případě dovozního povolení vydaného pro exempláře druhů zahrnutých do přílohy I úmluvy a zařazených do přílohy A nařízení (ES) č. 338/97 se může kopie pro vyvážející nebo zpětně vyvážející zemi vrátit žadateli k předložení výkonnému orgánu země vývozu nebo zpětného vývozu pro účely vydání vývozního povolení nebbo potvrzení o zpětném vývozu. Originál dovozního povolení se v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) bodem ii) uvedeného nařízení zadrží až do předložení příslušného vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu.
Pokud se kopie pro vyvážející nebo zpětně vyvážející zemi žadateli nevrátí, obdrží žadatel písemné vyjádření, že dovozní povolení bude vydáno a za jakých podmínek.
Článek 22
Doklady, které má dovozce odevzdat celnímu úřadu
Aniž je dotčen článek 53, dovozce nebo jeho zplnomocněný zástupce odevzdá hraničnímu celnímu úřadu v místě dovozu do Společenství, který je pověřen v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97 tyto doklady:
1. originál dovozního povolení (formulář č. 1);
2. kopii pro držitele (formulář č. 2);
3. pokud je to upřesněno v dovozním povolení, jakékoli doklady ze země vývozu nebo zpětného vývozu.
Ve vhodných případech uvede dovozce nebo jeho zplnomocněný zástupce v kolonce 26 číslo nákladního nebo leteckého přepravního listu.
Článek 23
Zpracování celním úřadem
Celní úřad uvedený v článku 22 nebo popřípadě v čl. 53 odst. 1 po vyplnění kolonky 27 originálu dovozního povolení (formulář č. 1) a kopie pro držitele (formulář č. 2) vrátí kopii pro držitele dovozci anebo jeho zplnomocněnému zástupci.
Originál dovozního povolení (formulář č. 1) a jakékoli dokumenty ze země vývozu nebo zpětného vývozu se předávají v souladu s článkem 45.
KAPITOLA V
Oznámení o dovozu
Článek 24
Doklady, které má dovozce odevzdat celnímu úřadu
1. Dovozce nebo jeho zplnomocněný zástupce vyplní ve vhodných případech kolonky 1 až 13 originálu oznámení o dovozu (formulář č. 1) a kopie pro dovozce (formulář č. 2), a aniž je dotčen článek 25, odevzdat je spolu s jakýmikoli doklady ze země vývozu nebo zpětného vývozu na hraničním celním úřadě v místě dovozu do Společenství určeném v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97.
2. V případě oznámení o dovozu, která souvisí s exempláři druhů zařazených do přílohy C nařízení (ES) č. 338/97, může celní úřad v případě potřeby odebrat takové exempláře až do ověření platnosti doprovodných dokladů podle čl. 4 odst. 3 písm. a) a b) uvedeného nařízení.
Článek 25
Zpracování celním úřadem
Celní úřad uvedený v článku 24 nebo popřípadě v čl. 53 odst. 1 po vyplnění kolonky 14 originálu oznámení o dovozu (formulář č. 1) a kopie pro dovozce (formulář č. 2) vrátí kopii pro dovozce dovozci nebo jeho zplnomocněnému zástupci.
Originál oznámení o dovozu (formulář č. 1) a jakékoli dokumenty ze země vývozu nebo zpětného vývozu se předávají v souladu s článkem 45.
KAPITOLA VI
Vývozní povolení a potvrzení o zpětném vývozu
Článek 26
Žádosti
1. Ve vhodných případech vyplní žadatel o vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu kolonky 1, 3, 4, 5 a 8 až 23 formuláře žádosti a kolonky 1, 3, 4 a 5 a 8 až 22 originálu a veškerých kopií.
Členské státy však mohou stanovit, že se má vyplňovat pouze formulář žádosti, a v tomto případě se taková žádost může vztahovat k více než jedné zásilce.
2. Náležitě vyplněný formulář se předloží výkonnému orgánu členského státu, na jehož území se exempláře nacházejí, a obsahuje takové informace a musí být doprovázen takovými písemnými důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné k tomu, aby mohl posoudit, zda na základě článku 5 nařízení (ES) č. 338/97 má být povolení nebo potvrzení vydáno.
Opomenutí informací v žádosti se musí zdůvodnit.
3. Jestliže se podává žádost o vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu vztahující se k exemplářům, u nichž taková žádost byla již v minulosti zamítnuta, žadatel výkonný orgán o této skutečnosti uvědomí.
4. Pokud jde o vývozní povolení a potvrzení o zpětném vývozu týkající se exemplářů podle článku 65, ubezpečí žadatel výkonný orgán, že podmínky značení stanovené v článku 66 byly splněny.
5. Pokud se na podporu žádosti o potvrzení o zpětném vývozu předloží kopie pro držitele dovozního povolení nebo kopie pro dovozce oznámení o dovozu nebo potvrzení vydané na jejich podkladě, vrátí se takové doklady žadateli pouze po opravě počtu exemplářů, ve vztahu k nimž zůstává doklad platný.
Takový doklad se žadateli nevrátí, jestliže potvrzení o zpětném vývozu je uděleno na celkový počet exemplářů, pro něž je doklad platný, nebo pokud je doklad nahrazen v souladu s článkem 51.
6. Výkonný orgán zjistí platnost jakýchkoli podpůrných dokladů, v nutných případech po konzultaci s výkonným orgánem jiného členského státu.
7. Ustanovení odst. 5 a 6 se použijí, pokud se potvrzení předkládá na podporu žádosti o vývozní povolení.
8. Pokud byly exempláře pod dohledem výkonného orgánu členského státu individuálně označeny tak, aby bylo umožněno jednoduché srovnání s doklady uváděnými v odst. 5 a 7, není třeba tyto doklady fyzicky předkládat spolu se žádostí, jsou-li jejich čísla uvedena v žádosti.
9. Pokud nejsou k dispozici podpůrné doklady podle odst. 5 až 8, výkonný orgán zjistí zákonnost dovozu do Společenství nebo získání ve Společenství těch exemplářů, které se mají vyvézt nebo zpětně vyvézt, v nutných případech po poradě s výkonným orgánem jiného členského státu.
10. Pokud pro účely odst. 3 až 9 konzultuje výkonný orgán s výkonným orgánem jiného členského státu, podá konzultovaný orgán odpověď ve lhůtě jednoho týdne.
Článek 27
Doklady, které má vývozce či zpětný vývozce odevzdat celnímu úřadu
Vývozce nebo zpětný vývozce nebo jeho zplnomocněný zástupce odevzdá originál vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu (formulář č. 1), kopii pro držitele (formulář č. 2) a kopii k zaslání zpět vydávajícímu orgánu (formulář č. 3) celnímu úřadu pověřenému v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97.
Ve vhodných případech uvede vývozce nebo zpětný vývozce nebo jeho zplnomocněný zástupce v kolonce 26 číslo nákladního nebo leteckého přepravního listu.
Článek 28
Zpracování celním úřadem
Celní úřad podle článku 27 vrátí po vyplnění kolonky 27 originál vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu (formulář č. 1) a kopii pro držitele (formulář č. 2) vývozci nebo zpětnému vývozci nebo jeho zplnomocněnému zástupci.
Kopie k zaslání zpět vydávajícímu výkonnému orgánu (formulář č. 3) vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu se předá v souladu s článkem 45.
Článek 29
Předem vydaná povolení pro pěstební zařízení
Pokud členský stát v souladu s doporučeními schválenými konferencí smluvních stran úmluvy eviduje pěstební zařízení, která vyvážející uměle vypěstované exempláře druhů zahrnutých do přílohy A nařízení (ES) č. 338/97, může dát k dispozici dotčeným pěstebním zařízením předem vydaná vývozní povolení pro druhy zařazené do přílohy A nebo B uvedeného nařízení.
V kolonce 23 těchto předem vydaných vývozních povolení se uvede evidenční číslo pěstebního zařízení a rovněž tento text:
"Povolení je platné pouze pro uměle vypěstované rostliny, jak stanoví usnesení CITES Conf.11.11. (Rev. CoP13) Platné pouze pro tyto taxonomické jednotky: . . . . . . . . . . ."
KAPITOLA VII
Potvrzení o putovní výstavě
Článek 30
Vydávání
1. Členské státy mohou vydávat potvrzení o putovní výstavě, pokud jde o exempláře, které byly získány zákonným způsobem, které tvoří součást putovní výstavy a které splňují některé z těchto kritérií:
a) narodily se a byly odchovány v zajetí v souladu s články 54 a 55 nebo byly uměle vypěstovány v souladu s článkem 56;
b) byly získány ve Společenství nebo byly do Společenství dovezeny předtím, než se ustanovení týkající se druhů zařazených do příloh I, II nebo III úmluvy nebo přílohy C nařízení (EHS) č. 3626/82 nebo příloh A, B a C nařízení (ES) č. 338/97 pro ně stala použitelnými.
2. V případě živých živočichů se potvrzení o putovní výstavě vztahuje pouze na jeden exemplář.
3. K potvrzení o putovní výstavě se přikládá list pokračování pro použití v souladu s článkem 35.
4. V případě jiných exemplářů než živých živočichů připojí výkonný orgán k potvrzení o putovní výstavě zvláštní list s uvedením údajů, s ohledem na každý exemplář, požadovaných v kolonkách 8 až 18 vzoru formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 31
Použití
Potvrzení o putovní výstavě lze použít jako:
1. dovozní povolení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 338/97;
2. vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 338/97;
3. potvrzení v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97 pro výhradní účely veřejného vystavování exemplářů.
Článek 32
Vydávající orgán
1. Pokud putovní výstava pochází ze Společenství, je vydávajícím orgánem pro potvrzení o putovní výstavě výkonný orgán členského státu, ze kterého putovní výstava pochází.
2. Pokud putovní výstava pochází ze třetí země, je vydávajícím orgánem pro potvrzení o putovní výstavě výkonný orgán členského státu prvního určení a vydání tohoto potvrzení musí být založeno na údajích ekvivalentního potvrzení vydaného touto třetí zemí.
3. Pokud živočich krytý potvrzením o putovní výstavě porodí během pobytu v členském státě, je tato skutečnost oznámena výkonnému orgánu tohoto členského státu, který případně vydá povolení nebo potvrzení.
Článek 33
Požadavky na exempláře
1. Pokud se na exemplář vztahuje potvrzení o putovní výstavě, musí být splněny všechny tyto požadavky:
a) exemplář musí být evidován vydávajícím výkonným orgánem;
b) před uplynutím doby platnosti potvrzení se exemplář musí vrátit do členského státu, ve kterém je evidován;
c) v případě živých živočichů musí být exemplář jedinečně a trvale označen v souladu s článkem 66 nebo označen jiným způsobem, podle kterého mohou orgány každého členského státu, do kterého exemplář vstupuje, ověřit, že potvrzení odpovídá dováženému nebo vyváženému exempláři.
2. V případě potvrzení o putovní výstavě vydaných v souladu s čl. 32 odst. 2 se nepoužije odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku. V takových případech se v kolonce 20 potvrzení uvede tento text:
"Toto potvrzení není platné, pokud není doprovázeno originálním potvrzením o putovní výstavě vydaným třetí zemí."
Článek 34
Žádost
1. Ve vhodných případech vyplní žadatel o potvrzení o putovní výstavě kolonky 3 a 9 až 18 formuláře žádosti (formulář č. 3) a kolonky 3 a 9 až 18 originálu a veškerých kopií.
Členské státy však mohou stanovit, že se má vyplňovat pouze formulář žádosti, a v tomto případě se taková žádost může týkat více než jednoho potvrzení.
2. Náležitě vyplněný formulář se předloží výkonnému orgánu členského státu, na jehož území se exempláře nacházejí, nebo v případě uvedeném v čl. 32 odst. 2 výkonnému orgánu členského státu prvního místa určení, spolu s nezbytnými informacemi a písemnými důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné k tomu, aby mohl posoudit, zda má být potvrzení vydáno.
Opomenutí informací v žádosti se musí zdůvodnit.
3. Jestliže se podává žádost o potvrzení vztahující se k exemplářům, u nichž taková žádost byla již v minulosti zamítnuta, žadatel výkonný orgán o takové skutečnosti uvědomí.
Článek 35
Doklady, které má držitel potvrzení odevzdat celnímu úřadu
1. V případě potvrzení o putovní výstavě vydaném v souladu s čl. 32 odst. 1 odevzdá držitel nebo jeho zplnomocněný zástupce originál tohoto potvrzení (formulář č. 1) a originál a kopii listu pokračování pro účely ověření na celním úřadě pověřeném v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97.
Celní úřad vrátí po vyplnění listu pokračování originální doklady držiteli nebo jeho zplnomocněnému zástupci, potvrdí kopii listu pokračování a předá tuto potvrzenou kopii příslušnému výkonnému orgánu v souladu s článkem 45.
2. V případě potvrzení o putovní výstavě vydaném v souladu s čl. 32 odst. 2 se použije odstavec 1 tohoto článku, s výjimkou toho, že držitel nebo jeho zplnomocněný zástupce rovněž předá originální potvrzení a list pokračování vydané třetí zemí pro účely ověření.
Celní úřad vrátí po vyplnění obou listů pokračování originální potvrzení o putovní výstavě a listy pokračování dovozci nebo jeho zplnomocněnému zástupci a předá potvrzenou kopii listu pokračování potvrzení vydaném výkonným orgánem členského státu tomuto orgánu v souladu s článkem 45.
Článek 36
Náhradní potvrzení
Potvrzení o putovní výstavě, které se ztratilo, bylo odcizeno nebo zničeno, může být nahrazeno pouze orgánem, který toto potvrzení vydal.
Náhradní potvrzení má pokud možno stejné číslo a stejné datum platnosti jako původní doklad a v kolonce 20 obsahuje následující prohlášení:
"Toto potvrzení je věrnou kopií originálu".
KAPITOLA VIII
Potvrzení o osobním vlastnictví
Článek 37
Vydávání
1. Členské státy mohou vydat potvrzení o osobním vlastnictví zákonnému majiteli živých živočichů, kteří byli získáni zákonným způsobem a jsou drženi pro osobní nekomerční účely, jestliže splňují některé z těchto kritérií:
a) narodili se a byli odchováni v zajetí v souladu s články 54 a 55;
b) byli získáni ve Společenství nebo byli do Společenství dovezeni před tím, než se ustanovení týkající se druhů zařazených do příloh I, II nebo III úmluvy nebo přílohy C nařízení (EHS) č. 3626/82 nebo příloh A, B a C nařízení (ES) č. 338/97 pro ně stala použitelnými.
2. Potvrzení o osobním vlastnictví se vztahuje pouze na jeden exemplář.
3. K potvrzení se přikládá list pokračování pro použití v souladu s článkem 42.
Článek 38
Použití
Je-li exemplář, na který se vztahuje potvrzení o osobním vlastnictví, doprovázen jeho zákonným majitelem, může být potvrzení použito takto:
1. jako dovozní povolení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 338/97;
2. jako vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 338/97 v zemích určení, které s tím souhlasí.
Článek 39
Vydávající orgán
1. Pokud exemplář pochází ze Společenství, je vydávajícím orgánem pro potvrzení o osobním vlastnictví výkonný orgán členského státu, ve kterém se exemplář nachází.
2. Je-li exemplář dovážen z třetí země, je vydávajícím orgánem pro potvrzení o osobním vlastnictví výkonný orgán členského státu prvního určení a vydání tohoto potvrzení musí být založeno na údajích ekvivalentního dokladu vydaném touto třetí zemí.
3. Potvrzení o osobním vlastnictví zahrnuje v kolonce 23 nebo v příslušné příloze potvrzení tento text:
"Platné pro více přesunů přes hranice, pokud exemplář doprovází jeho majitel.
Zákonný majitel si ponechá originál.
Exemplář, na nějž se vztahuje toto potvrzení, nesmí být prodán nebo jiným způsobem převeden, kromě případu v souladu s článkem 43 nařízení Komise (ES) č.
865/2006. Toto potvrzení je nepřenosné.
Jestliže exemplář uhyne, je odcizen, zničen nebo ztracen, nebo jestliže je prodán nebo vlastnictví exempláře je jiným způsobem převedeno, musí se toto potvrzení neprodleně vrátit vydávajícímu výkonnému orgánu.
Toto potvrzení není platné, pokud ho nedoprovází list pokračování, který musí být orazítkován a podepsán celním úředníkem při každém přechodu hranic.
Tímto potvrzením není nikterak dotčeno právo přijmout přísnější vnitrostátní opatření, pokud jde o omezení nebo podmínky pro vlastnictví či držení živých živočichů."
4. Pokud živočich, na kterého se vztahuje potvrzení o osobním vlastnictví, porodí během pobytu v členském státě, je tato skutečnost oznámena výkonnému orgánu tohoto státu a případně je vydáno povolení nebo potvrzení.
Článek 40
Požadavky na exempláře
1. Pokud na exempláře vztahuje potvrzením o osobním vlastnictví, musí být splněny tyto požadavky:
a) exempláře musí být evidovány vydávajícím orgánem členského státu, ve kterém má majitel obvyklé bydliště;
b) před vypršením platnosti potvrzení se exempláře musí vrátit do členského státu, ve kterém jsou evidovány;
c) exempláře nesmí být použity ke komerčním účelům, kromě těch podléhajících podmínkám stanoveným v článku 43;
d) exempláře musí být jedinečně a trvale označeny v souladu s článkem 66.
2. V případě potvrzení o osobním vlastnictví vydaných v souladu s čl. 39 odst. 2 se nepoužije odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.
V takových případech se v kolonce 23 potvrzení uvede text:
"Toto potvrzení není platné, pokud není doprovázeno originálním potvrzením o osobním vlastnictví vydaným třetí zemí a pokud není exemplář, ke kterému se potvrzení vztahuje, doprovázen svým majitelem."
Článek 41
Žádosti
1. Ve vhodných případech vyplní žadatel o potvrzení o osobním vlastnictví kolonky 1, 4 a 6 až 23 formuláře žádosti a kolonky 1, 4 a 6 až 22 originálu a veškerých kopií.
Členské státy však mohou stanovit, že se má vyplnit pouze formulář žádosti, a v tomto případě se taková žádost může týkat více než jednoho potvrzení.
2. Náležitě vyplněný formulář se předloží výkonnému orgánu členského státu, na jehož území se exempláře nacházejí, nebo v případě uvedeném v čl. 39 odst. 2 výkonnému orgánu členského státu prvního místa určení spolu s nezbytnými informacemi a písemnými důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné k tomu, aby mohl posoudit, zda má být potvrzení vydáno.
Opomenutí informací v žádosti se musí zdůvodnit.
Jestliže se podává žádost o potvrzení vztahující se k exemplářům, u nichž taková žádost byla již v minulosti zamítnuta, žadatel výkonný orgán o této skutečnosti uvědomí.
Článek 42
Doklady, které má držitel potvrzení odevzdat celnímu úřadu
1. V případě dovozu, vývozu nebo zpětného vývozu exempláře krytého potvrzením o osobním vlastnictví vydaném v souladu s čl. 39 odst. 1 odevzdá držitel potvrzení originál tohoto potvrzení (formulář č. 1) a originál a kopii listu pokračování pro účely ověření na celním úřadě pověřeném v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97.
Celní úřad vrátí po vyplnění listu pokračování originální doklady držiteli, potvrdí kopii listu pokračování a předá tuto potvrzenou kopii příslušnému výkonnému orgánu v souladu s článkem 45 tohoto nařízení.
2. V případě potvrzení o osobním vlastnictví vydaném v souladu s čl. 39 odst. 2 se použije odstavec 1 tohoto článku, s výjimkou toho, že držitel rovněž předá originální potvrzení vydané třetí zemí pro účely ověření.
Celní úřad vrátí po vyplnění obou listů pokračování originální doklady držiteli a předá potvrzenou kopii listu pokračování potvrzení vydaném výkonným orgánem členského státu tomuto orgánu v souladu s článkem 45.
Článek 43
Prodej exemplářů, na něž se vztahuje potvrzení o osobním vlastnictví
Pokud si držitel potvrzení o osobním vlastnictví vydaném v souladu s čl. 39 odst. 1 tohoto nařízení přeje exemplář prodat, nejdříve odevzdá potvrzení vydávajícímu výkonnému orgánu, a pokud exemplář náleží k druhům zařazeným do přílohy A nařízení (ES) č. 338/97, požádá příslušný orgán o potvrzení podle čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 44
Náhradní potvrzení
Potvrzení o osobním vlastnictví, které se ztratilo, bylo odcizeno nebo zničeno, může být nahrazeno pouze orgánem, který toto potvrzení vydal.
Náhradní potvrzení má pokud možno stejné číslo a stejné datum platnosti jako původní doklad a v kolonce 20 obsahuje následující prohlášení:
"Toto potvrzení je věrnou kopií originálu".
KAPITOLA IX
Celní odbavování
Článek 45
Postoupení dokladů, jež byly předloženy celnímu úřadu
1. Celní úřady neprodleně postoupí příslušnému výkonnému orgánu svého členského státu veškeré doklady, které jim byly předloženy v souladu s nařízením (ES) č. 338/97 a tímto nařízením.
Po obdržení takových dokumentů zašlou výkonné orgány neprodleně příslušným výkonným orgánům dokumenty, které byly vydány jinými členskými státy, a přiloží veškeré podpůrné doklady vydané v souladu s úmluvou.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou celní úřady potvrdit předložení dokladů vydaných v elektronické podobě výkonným orgánem jejich členského státu.
KAPITOLA X
POTVRZENÍ PODLE ČL. 5 ODST. 2 PÍSM. b), ODST. 3 A 4, ČL. 8 ODST. 3 A ČL. 9 ODST. 2 PÍSM. b) NAŘÍZENÍ (ES) č. 338/97
Článek 46
Vydávající orgán
Výkonný orgán členského státu, v němž se exempláře nacházejí, může po obdržení žádosti v souladu s článkem 50 tohoto nařízení vydat potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), odst. 3 a 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97.
Článek 47
Potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 338/97 (potvrzení požadovaná pro vývoz a zpětný vývoz)
Potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 338/97 uvede, který z následujících bodů se uplatní v případech exemplářů, na které se vztahuje:
1. byly odebrány z volné přírody v souladu s právními předpisy členského státu původu;
2. jsou opuštěné nebo uniklé exempláře, které byly zachráněny v souladu s právními předpisy členského státu, kde došlo k jejich zachránění;
3. byly získány ve Společenství nebo byly do Společenství dovezeny v souladu s nařízením (ES) č. 338/97;
4. byly získány ve Společenství nebo byly do Společenství dovezeny před 1. červnem 1997 v souladu s nařízením (EHS) č. 3626/82;
5. byly získány ve Společenství nebo byly do Společenství dovezeny před 1. lednem 1984 v souladu s úmluvou;
6. byly získány ve Společenství nebo byly dovezeny na území členského státu předtím, než se obě nařízení uvedená v odst. 3 nebo 4 nebo úmluva pro ně staly použitelnými nebo se staly použitelnými v tomto členském státě.
Článek 48
Potvrzení podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97 (potvrzení pro komerční použití)
1. Potvrzení pro účely čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97 obsahuje prohlášení, že exempláře druhů zahrnutých v příloze A uvedeného nařízení jsou osvobozeny od jednoho nebo více zákazů stanovených v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení kvůli jakéhokoliv z těchto důvodů:
a) byly získány ve Společenství nebo do něho byly dovezeny předtím, než se ustanovení vztahující se k druhům zahrnutým v příloze nařízení (ES) č. 338/97 nebo v příloze I úmluvy nebo v příloze C1 nařízení (EHS) č. 3626/82 pro ně stala použitelná;
b) pocházejí z členského státu a byly odebrány z volné přírody v souladu s právními předpisy tohoto členského státu;
c) jsou živočichy narozenými a odchovanými v zajetí nebo jsou částmi nebo jsou odvozeny z takových živočichů;
d) jsou povoleny pro použití k jednomu z účelů podle čl. 8 odst. 3 písm. c) a e) až g) nařízení (ES) č. 338/97.
2. Příslušný výkonný orgán členského státu může dovozní povolení považovat za přijatelné jako potvrzení pro účely čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97 po předložení kopie pro držitele (formulář 2), jestliže tento formulář stanoví, že exempláře jsou osvobozeny od jednoho nebo více zákazů v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 49
Potvrzení podle čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97(potvrzení pro přesun živých exemplářů)
Potvrzení pro účely čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97 obsahuje prohlášení, že je povolen přesun živých exemplářů druhů zahrnutých v příloze A uvedeného nařízení z předepsaného místa označeného v dovozním povolení anebo v již dříve vydaném potvrzení.
Článek 50
Žádost o potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), odst. 3 a 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97
1. Žadatel o potvrzení podle čl. 5 odst. 2 písm. b), odst. 3 a 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 338/97 vyplní ve vhodných případech kolonky 1 a 4 až 19 formuláře žádosti a kolonky 1 a 4 až 18 originálu a všech kopií.
Členské státy však mohou stanovit, že se má vyplňovat pouze formulář žádosti, a v tomto případě se taková žádost může týkat více než jednoho potvrzení.
2. Náležitě vyplněný formulář se předloží výkonnému orgánu členského státu, v němž se exempláře nacházejí, spolu s nezbytnými informacemi a písemnými důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné k tomu, aby mohl posoudit, zda má být potvrzení vydáno.
Opomenutí informací v žádosti se musí zdůvodnit.
Jestliže se podává žádost o potvrzení vztahující se k exemplářům, u nichž taková žádost byla již v minulosti zamítnuta, žadatel výkonný orgán o této skutečnosti uvědomí.
Článek 51
Změny povolení, oznámení a potvrzení
1. V případě rozdělení zásilky, na niž se vztahuje kopie pro držitele (formulář č. 2) dovozního povolení nebo kopie pro dovozce (formulář č. 2) oznámení o dovozu nebo potvrzením, nebo v případě, že z jiných důvodů položky uvedených dokladů již neodrážejí skutečnou situaci, může výkonný orgán podniknout některý z těchto kroků:
a) může učinit nezbytné změny uvedených dokladů v souladu s čl. 4 odst. 2;
b) může vydat jedno nebo více odpovídajících potvrzení pro účely uvedené v článcích 47 a 48.
Pro účely písmene b) musí výkonný orgán nejprve zjistit platnost dokladu, který se má nahradit, v případně nutnosti po konzultaci s výkonným orgánem jiného členského státu.
2. Pokud jsou vydána potvrzení, která mají nahradit kopii pro držitele (formulář č. 2) dovozního povolení, kopii pro dovozce (formulář č. 2) oznámení o dovozu nebo již dříve vydané potvrzení, výkonný orgán vydávající potvrzení si nahrazovaný dokument ponechá.
3. Povolení, oznámení nebo potvrzení, která se ztratila, byla odcizena nebo zničena, může nahradit pouze orgán, který je vydal.
4. Pokud pro účely odstavce 1 konzultuje výkonný orgán s výkonným orgánem jiného členského státu, podá konzultovaný orgán odpověď ve lhůtě jednoho týdne.
KAPITOLA XI
Štítky
Článek 52
Použití štítků
1. Štítky uvedené v čl. 2 odst. 6 se používají pouze pro přesun mezi řádně evidovanými vědci a vědeckými institucemi, pokud jde o nekomerční zápůjčky, dary a výměny herbářových exemplářů, muzejních exemplářů konzervovaných, sušených nebo zalitých v konzervačním médiu a živého rostlinného materiálu pro vědecká studia.
2. Evidenční číslo vědcům a vědeckým institucím přiřadí podle odstavce 1 výkonný orgán členského státu, v němž se nacházejí.
Evidenční číslo se skládá z pěti znaků, z nichž prvé dva jsou dvoumístným ISO kódem země příslušného členského státu a zbývající tři jedinečným číslem přiřazeným každé instituci příslušným výkonným orgánem.
3. Příslušní vědci a vědecké instituce vyplňují kolonky 1 až 5 štítku a vrácením té části štítku, která je pro tento účel určena, neprodleně uvědomí výkonný orgán, u něhož jsou evidováni, o veškerých podrobnostech týkajících se použití každého štítku.
KAPITOLA XII
ODCHYLKY OD CELNÍHO ODBAVOVÁNÍ PODLE ČL. 4 ODST. 7 NAŘÍZENÍ (ES) č. 338/97
Článek 53
Jiné celní úřady než úřady na hraničních přechodech v místě dovozu
1. Pokud zásilka určená do Společenství dorazí na hraniční celní úřad námořní, leteckou nebo železniční cestou a má být stejným druhem přepravy a bez meziuskladnění dopravena do jiného celního úřadu ve Společenství pověřeného v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97, uskuteční se kontroly a předložení dovozních dokladů v tomto jiném celním úřadě.
2. Pokud byla zásilka zkontrolována v celním úřadě pověřeném v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97 a je odeslána do jiného celního úřadu k následnému proclení, tento celní úřad požaduje předložení kopie pro držitele (formulář č. 2) dovozního povolení vyplněného v souladu s článkem 23 tohoto nařízení, anebo kopie pro dovozce (formulář č. 2) oznámení o dovozu vyplněného v souladu s článkem 24 tohoto nařízení, a může provést jakékoli kontroly, které bude v zájmu dodržení nařízení (ES) č. 338/97 a tohoto nařízení považovat za nezbytné.
KAPITOLA XIII
Exempláře narozené a odchované v zajetí a exempláře uměle vypěstované
Článek 54
Exempláře živočišného druhu narozené a odchované v zajetí
Aniž je dotčen článek 55, exemplář živočišného druhu je možné považovat za exemplář narozený a odchovaný v zajetí pouze tehdy, jestliže je příslušný výkonný orgán po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem členského státu ubezpečen, že je splněno některé z těchto kritérií:
1. exemplář je potomstvem nebo je odvozen z potomstva narozeného nebo jinak vyprodukovaného v kontrolovaném prostředí za některých z těchto okolností:
a) z rodičů, kteří kopulovali nebo jejich gamety byly jinak přeneseny v kontrolovaném prostředí, jestliže se jedná o pohlavní rozmnožování;
b) z rodičů, kteří se nacházeli v kontrolovaném prostředí, když započal vývoj potomstva, jestliže se jedná o nepohlavní rozmnožování;
2. chovné stádo (hejno) bylo získáno v souladu se zákonnými ustanoveními platnými v době získání a způsobem, který nebyl na újmu přežití příslušného druhu ve volné přírodě;
3. chovné stádo (hejno) je udržováno bez doplňování exemplářů z volné přírody, s výjimkou příležitostného doplňování živočichy, vejci nebo gametami, v souladu s platnými zákonnými ustanoveními a způsobem, který není na újmu přežití příslušného druhu ve volné přírodě, pouze pro tyto jeden nebo více z těchto účelů:
a) pro zabránění nebo zmírnění škodlivého vlivu příbuzenské plemenitby, přičemž objem takového doplňování je dán potřebou nového genetického materiálu;
b) k použití zabavených živočichů v souladu s čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97;
c) výjimečně k použití jako chovné stádo (hejno);
4. chovné stádo (hejno) samo v kontrolovaném prostředí vyprodukovalo potomstvo druhé nebo další generace (F2, F3 atd.) nebo je spravováno způsobem, který se prokázal jako schopný spolehlivě produkovat potomstvo druhé generace v kontrolovaném prostředí.
Článek 55
Stanovení rodového původu
Pokud pro účely článku 54, čl. 62 odst. 1 nebo čl. 63 odst. 1 považuje příslušný orgán za nezbytné zjistit rodový původ (předky) živočicha pomocí analýzy krve nebo jiné tkáně, zajišťuje se taková analýza nebo nezbytné vzorky způsobem stanoveným tímto orgánem.
Článek 56
Exempláře rostlinného druhu uměle vypěstované
1. Exemplář rostlinného druhu je možné považovat za uměle vypěstovaný pouze tehdy, jestliže příslušný výkonný orgán po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem členského státu usoudí, že jsou splněna tato kritéria:
a) exemplář je rostlinou nebo je odvozen z rostlin vypěstovaných ze semen, řízků, odnoží, kalusových tkání nebo z jiných rostlinných tkání, spor nebo jiných rozmnožovacích částí rostlin za kontrolovaných podmínek;
b) pěstovaná rodičovská kultura byla získána v souladu s právními předpisy platnými v době získání a způsobem, který nebyl na újmu přežití příslušného druhu ve volné přírodě;
c) s pěstovanou rodičovskou kulturou se zachází tak, že je zaručeno její dlouhodobé udržování;
d) v případě roubovaných rostlin byly jak podnože tak štěpy (rouby) uměle vypěstovány v souladu s písmeny a), b) a c).
Pro účely písmene a) se kontrolované podmínky vztahují k nepřírodnímu prostředí, které je intenzivně usměrňováno lidskými zásahy, což může zahrnovat, ale není omezeno na obdělávání půdy, hnojení, kontrolu plevele, zavlažování nebo zahradnické postupy, jako je pěstování v květináčích, záhonech a ochrana před vlivy počasí.
2. Dřevo ze stromů vypěstovaných na monokulturních plantážích je považováno za uměle vypěstované v souladu s odstavcem 1.
KAPITOLA XIV
Exempláře osobního nebo rodinného charakteru
Článek 57
Dovoz a zpětný dovoz exemplářů osobního nebo rodinného charakteru do Společenství
1. Odchylka od článku 4 nařízení (ES) č. 338/97 pro exempláře osobního nebo rodinného charakteru podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení se nevztahuje na exempláře, které jsou užívány k obchodnímu zisku, prodávány, vystavovány pro komerční účely, drženy k prodeji, nabízeny k prodeji nebo přepravovány k prodeji.
Tato odchylka se vztahuje pouze na exempláře, včetně loveckých trofejí, které splňují některou z těchto podmínek:
a) jsou uloženy v osobních zavazadlech cestovatelů přijíždějících ze třetí země;
b) jsou uloženy v osobním majetku fyzické osoby, která přesouvá své obvyklé bydliště ze třetí země do Společenství;
c) jsou loveckými trofejemi, které cestovatel ulovil, a jsou dováženy později.
2. Odchylka od článku 4 nařízení (ES) č. 338/97 pro exempláře osobního nebo rodinného charakteru dle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení se nevztahuje na exempláře druhů, které jsou uvedeny v příloze A uvedeného nařízení v případě, že jsou poprvé dováženy do Společenství osobou s obvyklým bydlištěm ve Společenství nebo osobou, která se do Společenství stěhuje.
3. Při prvním dovozu exemplářů osobního nebo rodinného charakteru, včetně loveckých trofejí, do Společenství osobou s obvyklým bydlištěm ve Společenství, který se týká exemplářů druhů uvedených v příloze B nařízení (ES) č. 338/97, se nevyžaduje předložení dovozního povolení celním orgánům v případě, kdy je předložen originál vývozního dokladu nebo dokladu o zpětném vývozu a jeho kopie.
Celní orgány postoupí originál v souladu s článkem 45 tohoto nařízení a orazítkovanou kopii vrátí držiteli.
4. Při zpětném dovozu exemplářů osobního nebo rodinného charakteru, včetně loveckých trofejí, do Společenství osobou s obvyklým bydlištěm ve Společenství, který se týká exemplářů druhů uvedených v příloze A nebo B nařízení (ES) č. 338/97, se nevyžaduje předložení dovozního povolení celním orgánům za předpokladu, že je předložen některý z těchto dokladů:
a) celnicí potvrzená kopie pro držitele (formulář č. 2) dříve použitého povolení dovozu nebo vývozu do nebo ze Společenství;
b) kopie dokladu o vývozu nebo zpětném vývozu uvedeném v odstavci 3;
c) důkaz, že exempláře byly získány ve Společenství.
5. Odchylně od odstavců 3 a 4 se u dovozu nebo zpětného dovozu do Společenství u následujících položek uvedených v příloze B nařízení (ES) č. 338/97 nevyžaduje předložení dokladu o vývozu nebo zpětném vývozu nebo dovozního povolení:
a) kaviár druhů jeseterů (Acipenseriformes spp.) do výše 250 gramů na osobu;
b) dešťové hole (rainsticks) druhů kaktusů (Cactaceae spp.) do počtu tří na osobu;
c) neživé zpracované exempláře druhů krokodýlů (Crocodylia spp.) do počtu čtyř na osobu (vyjma masa a loveckých trofejí);
d) ulity křídlatce velkého (Strombus gigas) do počtu tří na osobu.
Článek 58
Vývoz a zpětný vývoz exemplářů osobního nebo rodinného charakteru ze Společenství
1. Odchylka od článku 5 nařízení (ES) č. 338/97 pro exempláře osobního nebo rodinného charakteru podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení se nevztahuje na exempláře, které jsou užívány k obchodnímu zisku, prodávány, vystavovány pro komerční účely, drženy k prodeji, nabízeny k prodeji nebo přepravovány k prodeji.
Tato odchylka se vztahuje pouze na exempláře, které splňují některou z těchto podmínek:
a) jsou obsaženy v osobních zavazadlech cestovatelů jedoucích do třetí země;
b) nachází se v osobním majetku fyzické osoby, která přesouvá své obvyklé bydliště ze Společenství do třetí země.
2. V případě vývozu odchylka od článku 5 nařízení (ES) č. 338/97 pro exempláře osobního nebo rodinného charakteru podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení neplatí pro exempláře druhů, které jsou uvedeny v příloze A nebo B uvedeného nařízení.
3. Při zpětném vývozu exemplářů osobního nebo rodinného charakteru, včetně osobních loveckých trofejí, osobou s obvyklým bydlištěm ve Společenství, který se týká exemplářů druhů uvedených v příloze A nebo B nařízení (ES) č. 338/97, se nevyžaduje předložení potvrzení o zpětném vývozu celním orgánům za předpokladu, že je předložen některý z těchto dokladů:
a) celním úřadem potvrzená kopie pro držitele (formulář č. 2) dříve použitého dovozního nebo vývozního povolení Společenství;
b) kopie dokladu o vývozu nebo zpětném vývozu podle čl. 57 odst. 3 tohoto;
c) důkaz, že exempláře byly získány ve Společenství.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 se u vývozu nebo zpětného vývozu položek uvedených v čl. 57 odst. 5 písm. a) až d) nevyžaduje předložení dokladu o vývozu nebo zpětném vývozu.
KAPITOLA XV
Výjimky a odchylky
Článek 59
Výjimky z čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97 upravené v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení
1. Výjimka pro exempláře podle čl. 8 odst. 3 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 338/97 je udělena pouze tehdy, jestliže žadatel příslušný výkonný orgán ubezpečil, že byly splněny podmínky podle uvedeného nařízení a podle článku 48 tohoto nařízení.
2. Výjimka pro exempláře podle čl. 8 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 338/97 je udělena pouze tehdy, jestliže žadatel ubezpečil příslušný výkonný orgán, který konzultoval příslušný vědecký orgán, že byly splněny podmínky podle článku 48 tohoto nařízení, a že dané exempláře se narodily a byly odchovány v zajetí nebo byly uměle vypěstovány v souladu s články 54, 55 a 56 tohoto nařízení.
3. Výjimka pro exempláře podle čl. 8 odst. 3 písm. e), f) a g) nařízení (ES) č. 338/97 je udělena pouze tehdy, jestliže žadatel ubezpečil příslušný výkonný orgán, který konzultoval příslušný vědecký orgán, že byly splněny podmínky podle uvedeného nařízení a podle článku 48 tohoto nařízení.
4. Výjimka pro exempláře podle čl. 8 odst. 3 písm. h) nařízení (ES) č. 338/97 je udělena pouze tehdy, jestliže žadatel příslušný výkonný orgán ubezpečil, že dané exempláře byly odebrány z volné přírody v členském státě v souladu s jeho právními předpisy.
5. Výjimka podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97, pokud jde o živé obratlovce, je udělena pouze tehdy, jestliže žadatel příslušný výkonný orgán ubezpečil, že byla splněna příslušná ustanovení článku 66 tohoto nařízení.
Článek 60
Odchylka od čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 338/97 ve prospěch vědeckých institucí
Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 338/97, odchylka od zákazu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení se může udělit vědeckým institucím, které výkonný orgán po konzultaci s vědeckým orgánem schválil, vydáním potvrzení vztahujícího se na všechny exempláře v jejich sbírce, pokud jde o druhy zahrnuté v příloze A uvedeného nařízení, které jsou určeny k některému z těchto účelů:
1. pro chov v zajetí nebo k umělému pěstování, z něhož vyplynou výhody pro zachování dotčených druhů;
2. k výzkumu nebo vzdělávání pro ochranu nebo zachování dotčených druhů.
Exempláře, na něž se takové potvrzení vztahuje, lze prodat pouze vědeckým institucím, které jsou držiteli takového potvrzení.
Článek 61
Výjimky z čl. 8 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 338/97
Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 338/97, zákaz podle čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení, a to zákaz nákupu, nabízení k nákupu nebo získání exemplářů druhů zahrnutých v příloze A uvedeného nařízení pro komerční účely a ustanovení v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení, podle kterého se výjimky z těchto zákazů mají udělovat případ od případu vydáním potvrzení, se nevztahuje na případy, kdy příslušné exempláře:
1. jsou kryty jedním z potvrzení specifických pro exemplář stanovených v článku 48;
2. podléhají jedné z obecných výjimek stanovených v článku 62.
Článek 62
Všeobecné výjimky z čl. 8 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 338/97
Ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97, podle kterého mají být při vydávání potvrzení udělovány výjimky ze zákazů v čl. 8 odst. 1 případ od případu, se nevztahují na a žádné potvrzení se nevyžaduje pro tyto případy:
1. exempláře narozené a odchované v zajetí, náležející ke druhům uvedeným v příloze X tohoto nařízení, a jejich křížence za předpokladu, že exempláře druhů, u kterých je uvedena příslušná poznámka, jsou označeny v souladu s čl. 66 odst. 1 tohoto nařízení;
2. uměle vypěstované exempláře rostlinných druhů;
3. zpracované exempláře získané před více než 50 lety, jak stanoví čl. 2 písm. w) nařízení (ES) č. 338/97.
Článek 63
Předem vydaná potvrzení podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 338/97
1. Pro účely čl. 8 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 338/97 může dát členský stát k dispozici chovatelům, kteří byli pro tento účel schváleni výkonným orgánem, předem vydaná potvrzení za předpokladu, že chovatelé povedou chovatelské záznamy a předloží je na vyžádání příslušnému výkonnému orgánu.
Taková potvrzení v kolonce 20 uvádějí toto prohlášení:
"Potvrzení je platné pouze pro tyto taxonomické jednotky: ….".
2. Pro účely čl. 8 odst. 3 písm. d) a h) nařízení (ES) č. 338/97 může dát členský stát k dispozici osobám, které byly pro tento účel schváleny výkonným orgánem, předem vydaná potvrzení, na jejichž základě mohou tyto osoby prodávat uhynulé exempláře odchované v zajetí a/nebo menší počet uhynulých exemplářů, které byly odebrány zákonným způsobem z volné přírody ve Společenství, za předpokladu, že každá taková osoba splňuje tyto požadavky:
a) vede záznamy, které na vyžádání předloží příslušnému výkonnému orgánu a které obsahují podrobné údaje o prodaných exemplářích a druzích, příčině smrti (pokud je známa), o osobách, od nichž byly exempláře získány, a o osobách, kterým byly prodány;
b) předloží příslušnému výkonnému orgánu výroční zprávu, která obsahuje podrobnosti o prodejích uskutečněných v příslušném roce, o typu a počtech exemplářů a příslušných druzích a o způsobu, jakým byly tyto exempláře získány.
KAPITOLA XVI
Podmínky značení
Článek 64
Značení exemplářů pro účely dovozu a obchodní činnost v rámci Společenství
1. Pouze tehdy, jestliže žadatel příslušný výkonný orgán ubezpečil o tom, že exempláře byly jednotlivě označeny v souladu s čl. 66 odst. 6, se vydá dovozní povolení pro tyto položky:
a) exempláře, které pocházejí z chovných zařízení, které byly schváleny konferencí smluvních stran úmluvy;
b) exempláře, které pocházejí z faremní činnosti schválené konferencí smluvních stran úmluvy;
c) exempláře z populace druhu uvedeného v příloze I úmluvy, u nichž byla konferencí smluvních stran úmluvy schválena vývozní kvóta;
d) neopracované surové kly slona afrického a řezané části těchto klů, které přesahují 20 cm délky a zároveň 1 kg hmotnosti;
e) surové, vydělané a/nebo zpracované krokodýlí kůže, boky, ocasy, krky, končetiny, hřbetní části a ostatní části těla krokodýlů, které se vyvážejí do Společenství, a celé surové, vydělané nebo zpracované krokodýlí kůže a boky, které se do Společenství zpětně vyvážejí;
f) živí obratlovci druhů uvedených v příloze A nařízení (ES) č. 338/97, kteří tvoří součást putovních výstav;
g) jakákoliv nádoba s kaviárem druhu Acipenseriformes spp. včetně plechovek, sklenic nebo krabic, do kterých je takový kaviár přímo balen.
2. Pro účely čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 338/97 se všechny nádoby s kaviárem vymezeným v odst. 1 písm. g) tohoto článku značí v souladu s čl. 66 odst. 6 tohoto nařízení, s výhradou dodatečných požadavků stanovených v čl. 66 odst. 7 tohoto nařízení.
Článek 65
Značení exemplářů pro účely vývozu a zpětného vývozu
1. Potvrzení o zpětném vývozu pro exempláře označené v souladu s čl. 64 odst. 1 písm. a) až d) a f), které nebyly zásadním způsobem pozměněny, se vydávají pouze tehdy, jestliže žadatel prokáže výkonnému orgánu, že originální značky jsou neporušené.
2. Potvrzení o zpětném vývozu pro celé surové, vydělané a/nebo zpracované krokodýlí kůže a boky se vydávají pouze tehdy, jestliže žadatel prokáže výkonnému orgánu, že originální visačky jsou neporušené, nebo v případech, kdy se tyto visačky ztratily nebo byly odejmuty, byly exempláře opatřeny visačkami pro zpětný vývoz.
3. Vývozní povolení a potvrzení o zpětném vývozu pro jakoukoliv nádobu s kaviárem vymezeným v čl. 64 odst. 1 písm. g) se vydávají pouze tehdy, jestliže je nádoba označena v souladu s čl. 66 odst. 6.
4. Vývozní povolení s ohledem na živé obratlovce druhů zařazených do přílohy A nařízení (ES) č. 338/97 se vydávají pouze tehdy, jestliže žadatel prokáže příslušnému výkonnému orgánu, že byly splněny příslušné požadavky stanovené v článku 66 tohoto nařízení.
Článek 66
Značkovací metody
1. Pro účely čl. 33 odst. 1, čl. 40 odst. 1, čl. 59 odst. 5 a čl. 65 odst. 4 se použijí odst. 2 a 3 tohoto článku.
2. Ptáci narození a odchovaní v zajetí jsou označováni v souladu s odstavcem 8 nebo, pokud je příslušný výkonný orgán ubezpečen, že tuto metodu vzhledem k fyzickým vlastnostem živočicha nebo přirozenému chování, které je pro takového živočicha typické, nelze používat, jedinečně číslovanými nepozměnitelnými mikročipovými transpondéry, které splňují normy ISO 11784:1996 (E) a 11785:1996 (E).
3. Živí obratlovci, jiní než v zajetí narození a odchovaní ptáci, jsou označováni jedinečně číslovanými nepozměnitelnými mikročipovými transpondéry, které splňují normy ISO 11784:1996 (E) a 11785:1996 (E), nebo, pokud je příslušný výkonný orgán ubezpečen, že tuto metodu nelze používat vzhledem k fyzickým vlastnostem exempláře nebo druhu nebo vzhledem k přirozenému chování, které je pro takový exemplář nebo druh typické, označují se příslušné exempláře pomocí jedinečně číslovaných kroužků, pásků, visaček, tetování nebo podobných prostředků, nebo musí být identifikovatelní jakýmkoli jiným vhodným způsobem.
4. Ustanovení čl. 33 odst. 1, čl. 40 odst. 1, čl. 48 odst. 2, čl. 59 odst. 5 a čl. 65 odst. 4 se nepoužijí v případě, kdy je příslušný výkonný orgán ubezpečen, že fyzické vlastnosti dotyčných exemplářů v době vydání příslušného potvrzení nedovolují bezpečné použití jakékoli značkovací metody.
Pokud tento případ nastane, vydá dotčený výkonný orgán potvrzení specifické pro transakci a zaznamená tuto skutečnost v kolonce 20 potvrzení, nebo v případě, že lze značkovací metodu bezpečně používat v pozdějším termínu, vloží tamtéž příslušnou podmínku.
Potvrzení specifická pro exemplář, potvrzení o putovní výstavě a potvrzení o osobním vlastnictví se v případě těchto exemplářů nevydávají.
5. Exempláře, které byly před 1. lednem 2002 označeny mikročipovým transpondérem, který nesplňuje normy ISO 11784:1996 (E) a 11785:1996 (E), nebo před 1. červnem 1997 jednou z metod podle odstavce 3 nebo před dovozem exemplářů do Společenství byly označeny v souladu s odstavcem 6, se považují za exempláře, které byly označeny v souladu s odstavci 2 a 3.
6. Exempláře uvedené v čl. 64 odst. 1 a článku 65 se označují v souladu s metodou schválenou nebo doporučenou pro příslušné exempláře konferencí smluvních stran úmluvy, a obzvláště nádoby s kaviárem uvedené v čl 64 odst. 1 písm. g), čl. 64 odst. 2 a čl. 65 odst. 3 se jednotlivě označí jednorázovými štítky připevněnými ke každé prvotní nádobě.
7. Pouze závody na obalování či přebalování s licencí od výkonného orgánu v členském státě jsou oprávněny ke zpracování a balení či přebalování kaviáru pro vývoz, zpětný vývoz nebo obchod v rámci Společenství.
Licencované závody na obalování či přebalování musí vést podle potřeby patřičné záznamy o množství dováženého, vyváženého nebo zpětně vyváženého kaviáru, kaviáru zpracovaném na místě nebo uskladněném kaviáru.
Tyto záznamy musí být zpřístupněny ke kontrole výkonným orgánem v příslušném členském státě.
Výkonný orgán přiřadí každému takovému závodu na obalování či přebalování jedinečný evidenční kód.
8. Ptáci narození a odchovaní v zajetí stejně jako jiní ptáci narození v kontrolovaném prostředí se označují pomocí individuálně značeného bezešvého uzavřeného kroužku na noze.
Bezešvým uzavřeným kroužkem na nohu se rozumí kroužek nebo pásek v souvislém kruhu, bez přerušení nebo skloubení, které nejsou žádným způsobem porušeny a které jsou tak veliké, aby se nedaly sejmout, až končetina plně doroste, pokud se aplikují v prvních dnech života, a které byly pro tento účel komerčně vyrobeny.
Článek 67
Humánní značkovací metody
Pokud značení živých živočichů na území Společenství vyžaduje buď připojení visačky, pásku, kroužku nebo jiného zařízení, nebo značení části těla živočicha, nebo vložení mikročipového transpondéru, je třeba postupovat s náležitým ohledem na humánní péči, dobré životní podmínky a přirozené chování dotyčného exempláře.
Článek 68
Vzájemné uznání značkovacích metod
1. Příslušné orgány členských států uznávají značkovací metody schválené příslušnými orgány ostatních členských států, které jsou v souladu s článkem 66.
2. V případě, že podle tohoto nařízení je takový doklad požadován, uvádějí se na povolení nebo potvrzení vztahujícím se k exempláři všechny podrobné údaje o značení.
KAPITOLA XVII
Zprávy a informace
Článek 69
Zprávy o dovozech, vývozech a zpětných vývozech
1. Členské státy shromažďují údaje o dovozech do Společenství a vývozech a zpětných vývozech ze Společenství, jež se uskutečnily na základě povolení a potvrzení vydaných jejich výkonnými orgány, bez ohledu na skutečné místo dovozu, vývozu nebo zpětného vývozu.
Členské státy zašlou v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 338/97 a podle časového rozvrhu stanoveného v odstavci 4 tohoto článku zprávu s těmito informacemi Komisi za kalendářní rok pro druhy uvedené v přílohách A, B a C uvedeného nařízení v počítačové podobě a v souladu se směrnicemi pro přípravu a předkládání výročních zpráv CITES vydanými sekretariátem úmluvy.
Zprávy zahrnou informace o zadržených a zabavených zásilkách.
2. Informace podle odstavce 1 se předkládají ve dvou oddělených částech tímto způsobem:
a) jedna část se týká dovozů, vývozů a zpětných vývozů exemplářů druhů uvedených v přílohách úmluvy;
b) druhá část se týká dovozů, vývozů a zpětných vývozů exemplářů ostatních druhů uvedených v přílohách A, B a C nařízení (ES) č. 338/97 a dovozů exemplářů druhů uvedených v příloze D uvedeného nařízení do Společenství.
3. U dovozů zásilek obsahujících živé živočichy si členské státy podle možností vedou záznamy o procentu exemplářů druhů uvedených v příloze A a B nařízení (ES) č. 338/97, které byly v době dovozu do Společenství mrtvé.
4. Informace uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 je třeba sdělovat Komisi za každý kalendářní rok do 15. června následujícího roku podle jednotlivých druhů a podle země vývozu nebo zpětného vývozu.
5. Informace podle čl. 15 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 338/97 zahrnují podrobné údaje o právních, regulačních a správních opatřeních přijatých v zájmu provádění a prosazování nařízení (ES) č. 338/97 a tohoto nařízení.
Navíc členské státy podávají zprávy o těchto skutečnostech:
a) osobách a subjektech evidovaných v souladu s čl. 18 a 19 tohoto nařízení;
b) vědeckých institucích evidovaných v souladu s článkem 60 tohoto nařízení;
c) chovatelích schválených v souladu s článkem 63 tohoto nařízení;
d) závodech na přebalování kaviáru s licencí v souladu s čl. 66 odst. 7 tohoto nařízení;
e) použití rostlinolékařských osvědčení podle článku 17 tohoto nařízení.
Článek 70
Změny příloh nařízení (ES) č. 338/97
1. S ohledem na přípravu změn nařízení (ES) č. 338/97 podle čl. 15 odst. 5 uvedeného nařízení zašlou členské státy Komisi u druhů již vyjmenovaných v přílohách uvedeného nařízení a druhů, jež by mohly být způsobilé k zařazení do těchot příloh, veškeré vhodné informace týkající se těchto skutečností:
a) jejich biologického a obchodního statutu;
b) způsobů využívání exemplářů takového druhu;
c) metod kontroly obchodovaných exemplářů.
2. Jakékoliv předlohy změn příloh B nebo D nařízení (ES) č. 338/97 podle čl. 3 odst. 2 písm. c) nebo d) nebo čl. 3 odst. 4 písm. a) uvedeného nařízení předkládá Komise Vědecké prověřovací skupině uvedené v článku 17 uvedeného nařízení k vyjádření před jejich postoupením výboru.
KAPITOLA XVIII
Závěrečná ustanovení
Článek 71
Zamítnutí žádostí o dovozní povolení
1. Neprodleně při vyhlášení omezení v souladu s čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 338/97 a do doby, než bude zrušeno, zamítají členské státy žádosti o dovozní povolení týkající se exemplářů vyvážených z dotčené země nebo zemí původu.
2. Odchylně od odstavce 1 dovozní povolení může být vydáno, pokud byla žádost o dovozní povolení předložena před vyhlášením omezení, a pokud je příslušný výkonný orgán členského státu ubezpečen, že existuje smlouva nebo objednávka, za niž byla poukázána platba nebo v jejímž důsledku již byly exempláře odeslány.
3. Doba platnosti dovozního povolení vydaného podle odstavce 2 nepřesáhne jeden měsíc.
4. Není-li stanoveno jinak, omezení uvedená v odstavci 1 nevztahují na tyto exempláře:
a) exempláře narozené a odchované v zajetí v souladu s články 54 a 55 nebo exempláře uměle vypěstované v souladu s článkem 56;
b) exempláře dovážené za účely uvedenými v čl. 8 odst. 3 písm. e), f) nebo g) nařízení (ES) č. 338/97;
c) živé či neživé exempláře, které jsou součástí rodinného majetku osob, které se stěhují do Společenství, aby si zde zřídily bydliště.
Článek 72
Přechodná opatření
1. Potvrzení vydaná v souladu s článkem 11 nařízení (EHS) č. 3626/82 a článkem 22 nařízení Komise (EHS) č. 3418/83 [4] se mohou nadále používat pro účely čl. 5 odst. 2 písm. b), čl. 5 odst. 3 písm. b), c) a d), čl. 5 odst. 4 a čl. 8 odst. 3 písm. a) a d) až h) nařízení (ES) č. 338/97.
2. Udělené výjimky ze zákazů stanovených v čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3626/82 zůstávají platné až do posledního dne platnosti, pokud byla doba platnosti stanovena.
3. Členské státy mohou nadále vydávat dovozní a vývozní povolení, potvrzení o zpětném vývozu, potvrzení o putovní výstavě a potvrzení o osobním vlastnictví ve formě stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1808/2001 do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 73
Oznámení prováděcích opatření
Každý členský stát oznámí Komisi a sekretariátu úmluvy opatření, jež přijal specificky za účelem provádění tohoto nařízení, a rovněž veškeré použité právní nástroje a přijatá opatření k jejich provádění a prosazování tohoto nařízení.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Článek 74
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1808/2001.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XII.
Článek 75
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 866/2006
ze dne 14. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 867/2006
ze dne 13. června 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu sledě obecného v oblasti ICES III d subdivizích 25–27, 28.2, 29 a 32 plavidly plujícími pod vlajkou Německa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 52/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb v Baltském moři [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 868/2006
ze dne 14. června 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 863/2006 ze dne 13. června 2006, kterým se pro dodací období 2005/06 upravuje množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií [4], upravilo povinnou dodávku pro Belize, Fidži, Keňu, Malawi, Mauritius a Svazijsko v celkové výši přesahující již podané žádosti o dovozní licence pro dodací období 2005/06.
(3) Za těchto okolností a z důvodu vyjasnění je vhodné uvést, že dotyčných limitů již není dosaženo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 5. až 9. června 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 869/2006
ze dne 14. června 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny [1], a zejména na čl. 11 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 560/2005 obsahuje seznam fyzických nebo právnických osob nebo subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 30. května 2006 výbor pro sankce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů rozhodl o změně seznamu fyzických osob, na které by se mělo vztahovat zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 560/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 870/2006
ze dne 15. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 871/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví skutečná produkce nevyzrněné bavlny a z toho vyplývající snížení cílové ceny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Řecka, a zejména na protokol č. 4 o bavlně uvedeného aktu [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na čl. 19 odst. 2 třetí odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 16 odst. 3 prvního pododstavce nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3], stanoví, že skutečná produkce probíhajícího hospodářského roku se určí do 15. června uvedeného hospodářského roku.
(2) Ustanovení čl. 16 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1591/2001 upřesňuje podmínky, které je nutné dodržovat, aby bylo vyprodukované množství nevyzrněné bavlny zaúčtováno jako skutečná produkce.
(3) Řecké orgány s ohledem na jakostní kritérium, kterým je výnos vláken, uznaly za množství způsobilé pro podporu objem 1122445 tun nevyzrněné bavlny.
(4) Množství ve výši 2844 tun nevyzrněné bavlny, které ke dni 15. května 2006 nebylo řeckými orgány uznáno za způsobilé pro podporu, zahrnuje podle informací sdělených uvedenými orgány 603 tun pocházejících z ploch, které byly v rámci systému IACS chybně vykázány a stanoveny na základě kontrol na místě a křížových kontrol, 41 tun, u nichž byla zjištěna nadměrná vlhkost, a proto nejsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti v souladu s čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1051/2001, a 2200 tun zničených ohněm.
(5) Vynětí 2200 tun nevyzrněné bavlny zničených ohněm ze skutečné produkce je neoprávněné. Toto množství navíc splňuje kritéria uvedená v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1591/2001, a musí být proto přičteno k množství ve výši 1122445 tun.
(6) Proto s ohledem na jakostní kritérium, kterým je výnos vláken, musí být za skutečnou řeckou produkci nevyzrněné bavlny v hospodářském roce 2005/06 považováno množství ve výši 1124714 tun.
(7) Španělské orgány s ohledem na jakostní kritérium, kterým je výnos vláken, uznaly za množství způsobilé pro podporu objem 355348 tun nevyzrněné bavlny.
(8) Množství ve výši 1708 tun nevyzrněné bavlny, které ke dni 15. května 2006 nebylo španělskými orgány uznáno za způsobilé pro podporu, zahrnuje podle informací sdělených uvedenými orgány 1482 tun, jež nesplnily vnitrostátní ustanovení o omezení plochy pozemků přijatá na základě čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 1051/2001, 21 tun, jež nejsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti v souladu s čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení, 75 tun, jež nejsou vykázány v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1591/2001, 120 tun zničených ohněm a 10 tun v souvislosti s nedodržením pravidel týkajících se smlouvy podle článku 11 uvedeného nařízení.
(9) Vynětí 10 tun nevyzrněné bavlny ze skutečné produkce z důvodu nedodržení pravidel týkajících se smluv, jakož i 120 tun nevyzrněné bavlny zničených ohněm je neoprávněné. Tato množství navíc splňují kritéria uvedená v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1591/2001, a musejí být proto přičtena k množství ve výši 355348 tun.
(10) Proto s ohledem na jakostní kritérium, kterým je výnos vláken, musí být za skutečnou španělskou produkci nevyzrněné bavlny v hospodářském roce 2005/06 považováno množství ve výši 355482 tun.
(11) Španělské orgány s ohledem na jakostní kritérium, kterým je výnos vláken, uznaly za množství způsobilé pro podporu objem 440 tun nevyzrněné bavlny vypěstované na osetých plochách v Portugalsku. Toto množství splňuje kritéria uvedená v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1591/2001, a musí být proto považováno za skutečnou portugalskou produkci nevyzrněné bavlny v hospodářském roce 2005/06.
(12) Ustanovení čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1051/2001 stanoví, že pokud součet skutečných produkcí Španělska a Řecka překročí 1031000 tun, sníží se cílová cena uvedená v čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení v každém členském státě, jehož skutečná produkce překročí národní zaručené množství.
(13) Pokud součet skutečných produkcí Španělska a Řecka snížený o 1031000 tun přesáhne 469000 tun, snížení cílové ceny o 50 % se bude postupně zvyšovat v souladu s pravidly stanovenými v čl. 7 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1051/2001.
(14) V hospodářském roce 2005/06 došlo k překročení národního zaručeného množství ve Španělsku i v Řecku.
Skutečná produkce ve Španělsku v hospodářském roce 2005/06 je nižší než národní zaručené množství zvýšené o 113000 tun.
Snížení cílové ceny ve Španělsku se proto rovná 50 % procentuální míry překročeného množství.
V případě Řecka je skutečná řecká produkce nižší než národní zaručené množství zvýšené o 356000 tun.
Snížení cílové ceny v Řecku se proto rovná 50 % procentuální míry překročeného množství.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přírodní vlákna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V hospodářském roce 2005/06 se skutečná produkce nevyzrněné bavlny stanoví na:
- 1124714 tun pro Řecko,
- 355482 tun pro Španělsko,
- 440 tun pro Portugalsko.
2. Částka, o niž se snižuje cílová cena v hospodářském roce 2005/06, se stanoví na:
- 23,280 EUR na 100 kg nevyzrněné bavlny pro Řecko,
- 22,748 EUR na 100 kg nevyzrněné bavlny pro Španělsko,
- 0 EUR na 100 kg nevyzrněné bavlny pro Portugalsko.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 872/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 873/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 16. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 874/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 875/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 29. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 29. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 31,288 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 876/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 877/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 13. června 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 13. června 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 878/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 13. června 2006.
(3) Řídící výbor por mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 13. června 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 5,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 879/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 25. května 2006 na produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 782/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 782/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady stanovené nařízením (ES) č. 782/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Article 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 880/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 881/2006
ze dne 15. června 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 9. do 15. června 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 6,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 882/2006
ze dne 15. června 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 9. do 15. června 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 883/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o vedení účtů platebních agentur, výkazy výdajů a příjmů a podmínky následné úhrady výdajů v rámci EZZF a EZFRV
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na článek 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 1290/2005 byly zřízeny Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV), které působí v rámci sdíleného řízení výdajů a účelově vázaných příjmů z rozpočtu Společenství.
Nařízení stanoví obecné podmínky a pravidla pro vedení účtů a pro výkazy výdajů a příjmů, které připadají platebním agenturám, jakož i pro následnou úhradu těchto výdajů ze strany Komise.
Tato pravidla a podmínky musí být upřesněny s tím, že budou rozlišena společná prováděcí pravidla pro oba dva fondy a zvláštní prováděcí pravidla pro každý z nich.
(2) Aby bylo zajištěno řádné řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Evropských společenství pro oba dva fondy, je nezbytné, aby každá platební agentura vedla účetnictví vztahující se výhradně na výdaje, které mají být financovány jak z EZZF, tak i z EZFRV. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto obou fondů účtovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 3 odst. 1 a článků 4 a 34 nařízení (ES) č. 1290/2005 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními prostředky, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Společenství.
(3) Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy nepatřící do eurozóny mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně.
K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné, aby dotyčné platební agentury byly s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(4) Aby bylo zajištěno řádné řízení finančních toků, zejména proto, že členské státy uvolňují finanční prostředky na pokrytí výdajů uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 nebo přijímají zálohy na výdaje uvedené v článku 4 uvedeného nařízení dříve, než Komise financuje tyto výdaje formou následné úhrady vynaložených výdajů, je třeba stanovit, že členské státy shromáždí informace nezbytné pro tyto zpětné úhrady a budou je mít k dispozici pro potřeby Komise po dobu provádění výdajů a příjmů nebo je budou Komisi pravidelně předávat. Z tohoto důvodu se musí přihlížet ke způsobům správy, které jsou specifické pro EZZF a pro EZFRV, a je třeba, aby členské státy organizovaly poskytování a předávání informací Komisi v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů, aniž by tím byla dotčena povinnost členských států mít pro potřeby Komise k dispozici informace vyhotovené za účelem patřičné kontroly vývoje výdajů.
(5) Obecné povinnosti pro vedení účtů platebních agentur se týkají podrobných údajů, které jsou požadovány pro účely řízení finančních prostředků Společenství a jejich kontroly, ale které nejsou nezbytné pro následné úhrady výdajů.
Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z EZZF nebo z EZFRV, musí být Komisi pravidelně předávány.
(6) Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů EZZF a EZFVR, jakož i pro související platby.
K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že všechna poskytování a sdělování informací mezi členskými státy a Komisí budou probíhat elektronickou nebo digitální cestou.
Jelikož však může být nezbytné předat informace jiným způsobem, je třeba stanovit, v jakých případech je tato povinnost oprávněná.
(7) Podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení (ES) č. 1290/2005 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z EZZF a EZFRV výkazy výdajů, které zároveň slouží jako žádost o platby, předány Komisi s přiloženými požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla zvažovat žádosti o platbu, je třeba určit, za jakých podmínek mohou být tyto výdaje vzaty z rozpočtů EZZF a EZFRV a jaká pravidla platí pro zaúčtování výdajů a příjmů, zejména pak příjmů účelově vázaných a případných oprav, které bude třeba provést, a jaká pravidla platí pro jejich konkrétní výkaz.
(8) Článek 4 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [2] stanovil, že částka, která se má financovat na základě intervenčního opatření, je určena v roční účetní uzávěrce sestavené platebními agenturami.
Uvedené nařízení také stanovilo pravidla a podmínky, kterými se tato závěrka řídí.
V důsledku zrušení Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) nařízením (ES) č. 1290/2005 a jeho nahrazení fondem EZZF, pokud jde o tato opatření, je třeba upřesnit pravidla, podle nichž se financování těchto opatření z EZZF zařadí do systému výkazů výdajů a měsíčních plateb.
4 nařízení (ES) č. 1290/2005 se říjnové výdaje přičítají k měsíci říjnu, pokud jsou uskutečněny v období od 1. do 15. téhož měsíce října a k měsíci listopadu, pokud jsou uskutečněny v období od 16. do 31. října.
Pokud však jde o výdaje na veřejné skladování, jsou výdaje zaúčtované v měsíci říjnu celkově zohledněny v rámci rozpočtového roku N +1.
Je proto třeba stanovit, že výdaje financované z EZZF a vyplývající z operací veřejného skladování uskutečněných v září, jsou zaúčtovány nejpozději dne 15. října.
(10) Použitelné směnné kurzy se musí stanovit v závislosti na tom, zda v právních předpisech z oblasti zemědělství je či není vymezena rozhodná skutečnost.
Aby členské státy, které nepatří do eurozóny, nepoužívaly jiný směnný kurz při zaúčtování v jiné měně než euro zinkasovaných příjmů nebo podpor vyplacených příjemcům na straně jedné a při sestavování výkazu výdajů platební agenturou na straně druhé, je třeba stanovit, že dotčené členské státy použijí ve svých výkazech výdajů týkajících se EZZF stejný směnný kurz jako kurz použitý při obdržení příjmů nebo při platbách příjemcům.
Kromě toho, aby se zjednodušily administrativní formality související se zpětnými zinkasováními, která se týkají více operací, je třeba stanovit jednotný směnný kurz při zaúčtování těchto zpětných zinkasování.
Toto opatření však musí být omezeno na operace, k nimž došlo před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(11) Komise provádí ve prospěch členských států měsíční nebo pravidelné platby na základě výkazů výdajů, které jí tyto státy předají.
Jelikož ale musí přihlížet k příjmům, které platební agentury získaly pro rozpočet Společenství, je tedy třeba stanovit podmínky, za nichž se mají provádět určitá vyrovnání mezi výdaji a příjmy uskutečněnými v rámci EZZF a EZFRV.
(12) Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, poskytne členským státům finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF a EZFRV, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě elektronických systémů zavedených Komisí.
(13) Jestliže rozpočet Společenství není při zahájení rozpočtového roku schválen, čl. 13 odst. 2 druhý pododstavec nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3] stanoví, že platby lze uskutečňovat měsíčně podle kapitol do výše jedné dvanáctiny prostředků schválených v dané kapitole pro předchozí finanční rok. Aby bylo rozdělování dostupných prostředků mezi členské státy určeno spravedlivě, je třeba v tomto případě stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF a pravidelné platby v rámci EZFRV budou představovat určité procento, stanovené podle kapitol, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během jednoho měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise o dalších měsíčních nebo pravidelných platbách.
(14) Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF překračuje celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 150 odst.
3 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, polovinu všech příslušných prostředků pro běžný finanční rok, je Komise povinna tyto částky snížit.
Pro zajištění řádného řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy určeno spravedlivě, je třeba v tomto případě stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF budou představovat určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise o dalších měsíčních platbách.
(15) Zemědělské právní předpisy Společenství mají v rámci EZZF lhůty pro platbu podpor příjemcům, které musí členské státy dodržovat.
Jakákoli platba provedená po těchto předepsaných lhůtách, jejíž zpoždění není odůvodněno, se považuje za neoprávněný výdaj a ten by jako takový neměl být předmětem následné úhrady ze strany Komise.
Nicméně, aby byl finanční dopad přizpůsoben v poměru ke zpoždění, které je při platbě zjištěno, je třeba stanovit, že Komise použije odstupňované snížení plateb podle velikosti zjištěného překročení lhůty.
Musí být také stanoveno paušální rozpětí, a to zejména proto, aby se nemuselo uplatnit snížení, jsou-li platební zpoždění výsledkem sporných postupů.
(16) Dodržování platebních lhůt členskými státy je v rámci reformy společné zemědělské politiky a zavádění režimu jediné platby prvořadé pro řádně uplatňování pravidel finanční kázně.
Proto je třeba stanovit specifická pravidla, díky nimž bude nebezpečí překročení ročních prostředků dostupných z rozpočtu Společenství co možná nejmenší.
(17) V souladu s články 17 a 27 nařízení (ES) č. 1290/2005 může Komise snížit nebo pozastavit platby členským státům, pokud členské státy nedodrží lhůty stanovené pro platby nebo nesdělí údaje o výdajích nebo informace stanovené uvedeným nařízením k ověřování soudržnosti těchto údajů.
Stejně tak, pokud jde o EZFRV, pokud členské státy nesdělí informace vyžadované podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [4] a jeho prováděcích pravidel, včetně průběžné hodnotící zprávy v polovině doby trvání programů.
V této souvislosti je třeba stanovit způsoby, jak budou tato snížení a pozastavení prováděna, a to kak pro výdaje z EZZF, tak i z EZFRV.
(18) Článek 180 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení, stanoví, že záporné zemědělské výdaje jsou od 1. ledna 2007 nahrazeny účelově vázanými příjmy, které jsou podle jejich původu připsány na účet EZZF nebo EZFRV. Podle čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 se částky získané zpět platebními agenturami v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalostí musí zaúčtovat jako účelově vázané příjmy těchto agentur. Některé částky vzniklé v důsledku nesrovnalostí nebo snížení uplatňovaných v případě nedodržení pravidel respektu k životnímu prostředí se připojují k příjmům souvisejícím s nesrovnalostmi a nedbalostmi podle článku 32 nařízení (ES) č. 1290/2005, a proto se s nimi musí zacházet obdobným způsobem. Je tedy třeba stanovit zaúčtování odpovídajících částek za stejných podmínek jako u účelově vázaných příjmů, které pocházejí přímo z nesrovnalostí nebo nedbalostí podle uvedeného článku 32.
(19) Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Společenství a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech pro jednotlivá opatření.
Musí tedy být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření a ověřovat přiměřenost mezi vynaloženými výdaji a poskytnutými finančními prostředky.
V této souvislosti je třeba upřesnit položky, které musí platební agentury zúčtovávat, a zejména je třeba stanovit, že původ veřejných prostředků a prostředků Společenství bude odděleně zanášen do účetnictví v souvislosti s provedenými platbami a že částky, které je třeba zpětně získat od příjemců, i částky získané zpět byly upřesněny a identifikovány v souvislosti s původními operacemi.
(20) Proběhne-li platební operace nebo zpětné získání v národní měně jiné než euro, je v rámci programů rozvoje venkova financovaných z EZFRV nutný přepočet odpovídajících částek na euro, a je tudíž třeba stanovit použití jednotného směnného kurzu pro všechny operace zúčtovávané během daného měsíce, které mají být použity pro výkazy výdajů.
(21) Komise potřebuje pro svou rozpočtovou a finanční správu prognózu částek, které má ještě financovat fond EZFRV během kalendářního roku, a odhady žádostí o financování na následující kalendářní rok.
Aby mohla Komise plnit své povinnosti, musí jí být příslušné informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. července.
(22) Aby bylo Komisi umožněno schválit plán financování každého programu rozvoje venkova, stanovit jeho případné úpravy a provést nezbytné kontroly, musí jí být sděleny určité informace.
Je tedy nutné, aby všechny orgány pro řízení programů zanesly do společného informačního systému EZFRV požadované informace, aby Komise zejména mohla určit maximální částku příspěvku z EZFRV, jeho roční rozpis, rozpis na jednotlivé priority a opatření a koeficienty pro společné financování platné pro každou prioritu.
Je také třeba stanovit podmínky, za nichž se budou provádět záznamy souhrnných částek do společného informačního systému.
(23) V souladu s čl. 26 odst. 6 nařízení (ES) č. 1290/2005 musí Komise stanovit pravidelné vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí pro EZFRV, je třeba stanovit uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok, aby byly tyto výdaje vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(24) Výměna informací a dokumentů mezi Komisí a členskými státy, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou nebo digitální cestou.
Ukazuje se, že pro vylepšení těchto výměn informací v rámci EZZF a EZFRV a pro zobecňování jejich využívání je nutné přizpůsobit stávající systémy výpočetní techniky nebo zavést systémy nové.
Je třeba stanovit, že tato opatření uskuteční Komise a po předání informací členským státům budou prováděna prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(25) Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (ES) č. 1290/2005, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje použitelných právních předpisů nebo potřeb spojených s řízením.
Jednotná podoba dokumentů, které jsou členské státy povinny předávat, se také jeví jako nezbytná.
Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly okamžitě provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě vzorů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(26) Správa a kontrola zákonnosti výdajů z EZFRV a EZZF přísluší platebním agenturám.
Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních transakcích a jejich aktualizaci tedy nese odpovědnost platební agentura, provádí je přímo platební agentura nebo subjekt, na který byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(27) Některé dokumenty nebo postupy stanovené v nařízení (ES) č. 1290/2005 a jeho prováděcích pravidlech vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů musí v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména tomu tak musí být u výkazů výdajů a prohlášení o věrohodnosti připojeném k roční účetní uzávěrce podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodů i) a iii) nařízení (ES) č. 1290/2005 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(28) Pravidla pro předávání elektronických a digitálních dokumentů byla stanovena na úrovni Společenství, pokud jde o způsoby přenosu, podmínky platnosti vůči Komisi, podmínky uchovávání, úplnosti a dohledatelnosti v čase.
Vzhledem k tomu, že se sdílené řízení rozpočtových prostředků Společenství v rámci EZZF a EZFRV týká dokumentů sestavených nebo obdržených Komisí, nebo platebními agenturami, a stejně tak jde o postupy zavedené pro financování společné zemědělské politiky, je třeba pro předávání elektronických a digitálních dokumentů v rámci tohoto nařízení stanovit používání právních předpisů Společenství a určit lhůty pro uchovávání elektronických a digitálních dokumentů.
(29) V některých situacích se může předávání informací elektronickou cestou ukázat jako nemožné.
Při případných poruchách informačního systému nebo dlouhodobém přerušení spojení musí mít členský stát možnost zasílat dokumenty jiným způsobem, jehož podmínky je třeba určit.
(30) Podle čl. 39 odst. 1 písm. d) a e) nařízení (ES) č. 1290/2005 musí být finanční zdroje dostupné v členském státě k 1. lednu 2007 v důsledku zkrácení nebo zrušení částek plateb, které provedl tento členský stát dobrovolně v souladu s článkem 1 nařízení Komise (ES) č. 1655/2004 ze dne 22. září 2004 určujícím pravidla pro přechod z volitelného regulačního systému, zavedeného článkem 4 nařízení Rady (ES) č. 1259/1999, na povinný regulační systém, zavedený nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 [5], nebo v rámci sankcí v souladu s články 3, 4 a 5 nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [6], použity tímto členským státem k financování opatření pro rozvoj venkova. Nepoužijí-li členské státy tyto finanční zdroje v určité lhůtě, jsou odpovídající částky převedeny zpět do rozpočtu EZZF. Pro stanovení prováděcích podmínek pro tato opatření je třeba určit způsoby, jakými budou platební agentury příslušné částky zúčtovávat a řídit i jak se budou vyúčtovávat v rámci rozhodnutí Komise o platbách.
(31) Podle čl. 39 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1290/2005 může Komise až do 31. prosince 2006 členským státům, které byly v Evropské unii před 1. květnem 2004, schvalovat platby související s programy rozvoje venkova na období 2000-2006, a to v odůvodněných případech a za určitých podmínek stanovených v uvedeném písmenu. Aby bylo možné takovou odchylku použít, je třeba stanovit postup a lhůty, které musí být členskými státy dodržovány, jakož i podmínky pro zavedení této odchylky.
(32) Je tudíž třeba zrušit nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 [7] a rozhodnutí Komise C/2004/1723 ze dne 26. dubna 2004, kterým se stanoví forma dokumentů předávaných členskými státy tak, aby se zohlednily výdaje financované záruční sekcí EZOZF [8].
(33) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ÚVODNÍ A SPOLEČNÁUSTANOVENÍ PRO EZZF A PRO EZFRV
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví některé zvláštní podmínky a pravidla pro sdílené řízení výdajů a příjmů Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), pro vedení účtů a výkazy výdajů a příjmů platebních agentur, jakož i pro následné úhrady výdajů Komisí v rámci nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 2
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede účetnictví, které je výlučně určeno k účtování výdajů a příjmů uvedených v čl. 3 odst. 1 a článcích 4 a 34 nařízení (ES) č. 1290/2005 a k používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento druh účetnictví musí umožnit rozlišit a odděleně poskytnout finanční údaje EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepatří do eurozóny, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy.
S cílem umožnit konsolidaci veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
U jiných výdajů a příjmů EZZF, než které jsou uvedeny v čl. 45 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, však členské státy, které by nebyly schopny zavést do 16. října 2006 účetnictví splňující tato kritéria, mohou poté, co informovaly Komisi nejpozději dne 15. září 2006, prodloužit tuto lhůtu až do 16. října 2007.
KAPITOLA 2
ÚČETNICTVÍ EZZF
Článek 3
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a) informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b) informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, když týden připadá na přelom měsíce.
Článek 4
Poskytování informací členskými státy
1. V souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) body i) a ii) nařízení (ES) č. 1290/2005 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou a za podmínek určených v článku 5 a 6 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a) nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru obsaženého v příloze I, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b) nejpozději 10. den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 obsahující celkovou částku zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, jakož i výkazy o veřejném skladování, a to na základě vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení. Sdělení o zaplacených výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 25. dne téhož měsíce.
Výkaz výdajů obsahuje třídění výdajů a účelově vázaných příjmů pro každou položku podle rozpočtové nomenklatury rozpočtu Evropských společenství a v kapitolách o revizi zemědělských výdajů a účelově vázaných příjmů doplňkový rozpis podle položek.
Nicméně za zvláštních podmínek rozpočtové kontroly může Komise požádat o podrobnější rozpis;
c) nejpozději 20. den každého měsíce podklad určený k zaúčtování zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných platební agenturou během předchozího měsíce do rozpočtu Společenství, s výjimkou podkladu určeného k zaúčtování zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od 1. do 15. října, který se předává nejpozději 10. listopadu;
d) nejpozději 20. května a 10. listopadu každého roku doplněk k podkladu podle písmene c) a částky zadržené a použité v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1259/1999 a čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1655/2004.
2. Podklad podle odst. 1 písm. c) obsahuje:
a) seznam (T 104, uvedený v příloze V), vyhotovený každou platební agenturou, týkající se údajů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury rozpočtu Evropských společenství pro každý druh výdajů a příjmů, a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury, která byla poskytnuta členským státům, se týká:
i) zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii) souhrnu zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii) odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
- pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
nebo
- běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až konce rozpočtového roku;
b) souhrnný seznam (T 103, uvedený v příloze IV) údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c) zprávu o případném rozdílu (T 101, uvedenou v příloze III) mezi výdaji vykázanými v souladu s odst. 1 písm. b) a výdaji vykázanými v souladu s písmenem a) tohoto odstavce, a k tomu bude podle potřeby připojeno zdůvodnění tohoto rozdílu;
d) průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejného skladování, uvedené v čl. 10 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 884/2006 [9], předložené ve formě tabulek (Tabulky e. FAUDIT) v souladu s přílohou XII uvedeného nařízení;
e) tabulky (T 106 až T 109, uvedené v přílohách VI, VII, VIII a IX), doplňující materiály uvedené v písmenech a) a b), pro sdělení předávaná 20. května a 10. listopadu, uvedená v odst. 1 písm. d), které uvádí stav účtů na konci dubna a na konci rozpočtového roku a které obsahují:
- sdělení částek, které vybrala každá platební agentura v souladu s články 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo s článkem 1 nařízení (ES) č. 1655/2004, včetně případných úroků (T 106 a T 107),
- zprávu o použití odpovídajících částek každou platební agenturou v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1655/2004 (T 108),
- na úrovni každého členského státu celkový souhrnný seznam údajů, které uvádí první a druhá odrážka tohoto písmene, a úroky, které vynesly nepoužité finanční prostředky (T 109).
3. Souhrnný seznam údajů (T103) uvedený v odst. 2 písm. b) se Komisi také předá v papírové podobě.
4. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Avšak
- pokud jde o tabulky podle odst. 2 písm. e), používají členské státy stejnou měnu, která byla použita pro finanční rok, v němž byly prostředky zadrženy,
- pokud jde o výkazy výdajů a oznámení o sníženích podle čl. 39 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1290/2005, používají členské státy národní měnu.
Kromě toho, pokud jde o jiné finanční informace týkající se finančního roku 2007, než které jsou uvedeny v čl. 45 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, poskytují členské státy podle druhého pododstavce čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení tato sdělení v národní měně.
Článek 5
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 6, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zaúčtovány do účetnictví EZZF v rámci finančního roku "N", který začíná dne 16. října roku "N-1" a trvá až do 15. října roku "N".
Avšak:
a) výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
- v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
- v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b) účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Společenství;
c) opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci zúčtování a v rámci schválení shody účtů, Komise přímo odepisuje nebo případně přidává k měsíčním platbám podle čl. 10 odst. 2 nebo čl. 11 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 [10]. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži.
U plateb však může být datem braným v úvahu den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad.
Každá platební agentura používá stejný postup během celého finančního roku.
3. Výdaje, které mají být vykázány, nezohledňují snížení provedená podle článku 1 nařízení (ES) č. 1655/2004.
4. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného účetního roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě nějaké rozpočtové linie na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce.
Vyrovnávají se případně při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
5. Neuskutečněné příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom připsány ve prospěch, se zaúčtovávají s odpočtem výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení.
6. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za celkově uskutečněné:
a) ke dni vyplacení snížené částky příjemci, když je pohledávka nižší než vyřizovaný výdaj;
b) ke dni vyrovnání, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
7. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 10. listopadu, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem iii) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 6
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 2 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 884/2006 do konce uvedeného měsíce.
Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 6, 7 a 9 nařízení (ES) č. 884/2006 a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak:
a) pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b) pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 884/2006, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 7
Směnný kurz pro sestavování výkazů výdajů
1. Členské státy, které nepatří do eurozóny, používají pro sestavování svých výkazů výdajů stejný směnný kurz, který použily pro platby příjemcům nebo pro obdržené příjmy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2808/1998 [11] a s odvětvovými právními předpisy z oblasti zemědělství.
2. V jiných případech, než které jsou uvedeny v odstavci 1, zejména pokud jde o operace, pro které právní předpisy v odvětví zemědělství neurčily rozhodnou skutečnost, použije se předposlední směnný kurz vydaný Evropskou centrální bankou před měsícem, v rámci kterého byly výdaje a účelově vázané příjmy vykázány.
3. Směnný kurz podle odstavce 2 se použije rovněž na zpětná zinkasování uskutečněná celkově za více operací, k nimž došlo před 16. říjnem 2006 nebo v případě uplatnění čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce před 16. říjnem 2007.
Článek 8
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) Komise rozhodne a provede měsíční platby, aniž by byly dotčeny opravy, které mají být zohledněny v příštích rozhodnutích, a použití ustanovení článku 17 nařízení (ES) č. 1290/2005.
2. Jestliže rozpočet Společenství není schválen na začátku finančního roku, jsou měsíční platby přiděleny ve výši procentní sazby z výdajů vykázaných členským státem, která je stanovena pro každou kapitolu výdajů, při dodržení mezí podle článku 13 nařízení (ES, Euratom) č.
1605/2002. Komise zohledňuje zůstatek, který nebyl členským státům následně uhrazen podle rozhodnutí o pozdějších následných úhradách.
3. Jestliže předběžné závazky uvedené v čl. 150 odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 překročí polovinu všech příslušných rozpočtových prostředků pro běžný finační rok, jsou měsíční platby přiděleny ve výši procentní sazby z výdajů vykázaných členským státem. Komise zohledňuje zůstatek, který nebyl členským státům následně uhrazen podle rozhodnutí o pozdějších následných úhradách.
Článek 9
Snížení plateb Komisí
1. Každý výdaj uhrazený po předepsané splatnosti nebo lhůtě je předmětem sníženého zaúčtování v rámci měsíčních plateb v souladu s těmito pravidly:
a) jestliže výdaje uhrazené pozdě představují maximálně 4 % výdajů uhrazených s dodržením splatností a lhůt, žádné snížení se neuplatňuje;
b) je-li vyčerpáno povolené rozpětí ve výši 4 %, snižuje se každý další výdaj uskutečněný se zpožděním podle těchto pravidel:
- za zpoždění do jednoho měsíce je výdaj snížen o 10 %,
- za zpoždění do dvou měsíců je výdaj snížen o 25 %,
- za zpoždění do tří měsíců je výdaj snížen o 45 %,
- za zpoždění do čtyř měsíců je výdaj snížen o 70 %,
- za zpoždění o více než čtyři měsíce je výdaj snížen o 100 %.
2. Odchylně od odstavce 1 se pro přímé platby podle čl. 12 hlavy III nebo případně hlavy IVa nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [12] provedené v rámci roku N, k jejichž provedení by po předepsané splatnosti a lhůtě došlo po 15. říjnu roku N+1, uplatňují tyto podmínky:
a) když pro platby provedené nejpozději dne 15. října roku N + 1 nebylo zcela vyčerpáno rozpětí ve výši 4 % podle odst. 1 písm. a) a zbylá část tohoto rozpětí překračuje 2 %, snižuje se toto rozpětí na 2 %;
b) v každém případě platby provedené během rozpočtového roku N+2 a dalších let jsou pro dotčený členský stát způsobilé pouze do výše vnitrostátního stropu stanoveného v přílohách VIII a VIIIa nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo do výše ročního finančního rámce podle s čl. 143b odst. 3 uvedeného nařízení pro rok, který předchází rozpočtovému roku, v jehož průběhu je platba provedena, v některých případech je navýšena o částky spojené s prémií na mléčné výrobky a o dodatečné platby stanovené v článcích 95 a 96 uvedeného nařízení a o dodatečnou částku podpory stanovenou článkem 12 uvedeného nařízení, která se sníží o procenta podle článku 10 uvedeného nařízení a je upravena podle článku 11 uvedeného nařízení, přičemž se zohlední článek 12a uvedeného nařízení, a o částky stanovené v článku 4 nařízení Komise (ES) č. 188/2005 [13];
c) po vyčerpání rozpětí podle písmene a) se výdaje, kterých se týká tento odstavec, sníží o 100 %.
3. Komise použije jiné odstupňování než jsou odstupňování stanovená v odstavcích 1 a 2 a/nebo nižší sazby pro snížení, popřípadě nulové sazby, jestliže se u některých opatření objeví zvláštních podmínky řízení, nebo když členské státy předloží oprávněná zdůvodnění.
Avšak pro platby uvedené v odstavci 2 se použije první pododstavec tohoto odstavce, a to do výše stropů uvedených v písmenu b) uvedeného odstavce.
4. Kontrola dodržování splatnosti nebo lhůty pro zaúčtování výdajů se v rámci měsíčních plateb provádí během rozpočtového roku dvakrát:
- pro výdaje uskutečněné do 31. března,
- pro výdaje uskutečněné do 31. července.
Případná překročení, ke kterým dojde v srpnu, září a říjnu, jsou zohledněna v rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedeném v článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005.
5. Poté, co Komise informuje příslušné členské státy, může členským státům zpozdit měsíční platby podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jí sdělení uvedená v článku 4 tohoto nařízení nejsou doručena včas nebo obsahují nesrovnalosti, které vyžadují dodatečná ověření.
6. Snížení uvedená v tomto článku a případná další snížení uplatněná podle článku 17 nařízení (ES) č. 1290/2005 se provádějí, aniž je dotčeno pozdější rozhodnutí o schválení souladu podle článku 31 uvedeného nařízení.
Článek 10
Zaúčtování a vybírání účelově vázaných příjmů
1. Články 150 a 151 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se obdobně použijí pro zaúčtování účelově vázaných příjmů uvedených v tomto nařízení.
2. V rozhodnutí o měsíčních platbách, které Komise přijme podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, Komise uskuteční platbu zůstatku výdajů vykázaných každým členským státem, přičemž jsou tyto výdaje sníženy o částku účelově vázaných příjmů, které dotyčný členský stát zanesl do téhož výkazu výdajů. Toto vyrovnání se rovná vybrání odpovídajících příjmů.
3. Položky závazků a položky plateb vytvořené účelově vázanými příjmy jsou uvolněny v okamžiku přidělení těchto příjmů do rozpočtových linií.
Přidělení probíhá v momentě zaúčtování účelově vázaných příjmů, což je do dvou měsíců po přijetí seznamů předaných členskými státy v souladu s pravidly uvedenými v odstavci 1.
Článek 11
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Poté, co Komise rozhodne o měsíčních platbách, poskytne členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
3. Pokud nějaký členský stát uvedený v čl. 2 odst. 2 druhém pododstavci nadále vypracovává výkazy výdajů v národní měně pro finanční rok 2007, musí Komise na odpovídající platby použít směnný kurz z 10. dne měsíce následujícího po měsíci, za něž je výkaz vypracován, nebo, pokud pro tento den neexistuje obecný kurzový záznam, kurz z prvního předcházejícího dne, pro který tento kurzový záznam existuje.
Článek 12
Částky považované za účelově vázané příjmy
1. Za účelově vázané příjmy jsou ze stejného důvodu jako částky zinkasované nazpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalostí podle čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 považovány:
a) částky splatné do rozpočtu Společenství, které byly vybrány jako pokuty nebo sankce v souladu se specifickými pravidly podle právních předpisů v odvětví zemědělství;
b) částky odpovídající snížením nebo zamítnutím plateb, která byla uplatněna v souladu s pravidly pro podmíněnost podle hlavy II kapitoly 1 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Pravidla, která platí pro jiné účelově vázané příjmy, než které jsou uvedeny v odstavci 1, se použijí přiměřeně.
Jestliže však byly částky uvedené v odst. 1 písm. a) zadrženy před platbou podpory, které se týká nesrovnalost nebo nedbalost, jsou odečteny od odpovídajícího výdaje.
KAPITOLA 3
ÚČETNICTVÍ EZFRV
Článek 13
Účetnictví programů pro rozvoj venkova
1. Každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetnictví, které umožňuje rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření.
Toto účetnictví především obsahuje:
a) částku veřejných výdajů a částku příspěvku Společenství proplacených v rámci každé operace;
b) částky, které je třeba zinkasovat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c) částky zinkasované zpět se zjištěním původní operace.
2. Na vypracování svých výkazů výdajů v eurech použijí platební agentury členských států, které nepatří do eurozóny, u každé operace týkající se platby nebo zpětného zinkasování předposlední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před měsícem, během kterého jsou operace zaznamenány do účtů platební agentury.
Článek 14
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova, v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem ii nařízení (ES) č. 1290/2005 členské státy předávají Komisi dvakrát za rok, podle vzoru uvedeného v příloze X tohoto nařízení a společně s výkazy výdajů, které mají být předány nejpozději 31. ledna a 31. července, své odhady částek, které mají být pro běžný rok financovány z EZFRV, a dále aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na rok následující.
Článek 15
Plán financování programů rozvoje venkova
Plán financování každého programu rozvoje venkova stanoví zejména maximální částku příspěvku z EZFRV, její roční rozpis, rozpis podle priorit a opatření a sazbu spolufinancování použitelnou pro každou prioritu.
Plán financování vstupuje v platnost poté, co program rozvoje venkova schválí Komise.
Pozdější úpravy plánu financování, které nevyžadují, aby Komise přijala nové rozhodnutí, vstupují v platnost po schválení dotčených úprav prostřednictvím zabezpečeného systému pro výměnu informací a dokumentace mezi Komisí a členskými státy zavedeného pro účely provedení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005.
Přizpůsobení plánu financování, které vyžadují, aby Komise přijala nové rozhodnutí, vstupují v platnost po přijetí nového rozhodnutí.
Plán financování každého programu rozvoje venkova a jakákoli jeho úprava jsou předloženy řídícím orgánem uvedeného programu v rámci zabezpečeného systému pro výměnu informací podle druhého pododstavce.
Článek 16
Výkazy výdajů
1. Výkazy výdajů platebních agentur se vyhotovují pro každý program rozvoje venkova.
U každého opatření pro rozvoj venkova tyto výkazy uvádějí částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v referenčním období skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV.
2. Po schválení programů předávají v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem i) nařízení (ES) č. 1290/2005 členské státy Komisi elektronickou cestou a za podmínek stanovených v článku 18 tohoto nařízení své výkazy výdajů, a to v této pravidelnosti a těchto lhůtách:
a) nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b) nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c) nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d) nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Pokud však Komise do 31. března 2007 neschválí program rozvoje venkova, výdaje, které platební agentura na vlastní odpovědnost učinila předem během období před přijetím programu, se Komisi oznamují celkově v prvním výkazu výdajů po přijetí programu.
3. Výkazy výdajů se sestavují na základě vzoru, který je uveden v příloze XI. V případě programů rozvoje venkova, které se týkají regionů využívajících různé sazby spolufinancování, obsahuje žádost samostatnou tabulku výdajů pro každý typ regionu v souladu s čl. 70 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1698/2005.
4. Jsou-li ve výkazech výdajů za referenční období zjištěny neshody, interpretační různosti nebo nesoudržnosti, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (ES) č. 1698/2005 a jeho prováděcích pravidel, a je proto třeba provést dodatečná ověřování, je dotyčný členský stát požádán, aby poskytl doplňující informace. Tyto informace se poskytují prostřednictvím zabezpečeného systému pro výměnu informací podle čl. 15 druhého pododstavce tohoto nařízení.
V takovém případě může být lhůta platby stanovená v čl. 26 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací a nejpozději do výkazu výdajů pro následující období.
Nedojde-li v této lhůtě k řešení, Komise může platby pozastavit nebo snížit v souladu s čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1290/2005.
5. Kumulované údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech, které lze zaúčtovat k finančnímu roku a které musejí být Komisi předány nejpozději 10. listopadu, lze opravit jedině v rámci ročních účtů, které je třeba Komisi předat podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 17
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Společenství na způsobilé veřejné výdaje vykázané v rámci každé priority pro každé referenční období se vypočítá na základě plánu financování, který platí první den tohoto období.
2. Částky příspěvků z EZFRV, které v rámci dotyčného programu rozvoje venkova byly zinkasovány zpět od příjemců během každého referenčního období, se ve výkazu výdajů za uvedené období odečítají od částky, kterou má EZFRV uhradit.
3. Překračující nebo chybějící částky, které případně vyplynou ze schvalování účetní závěrky provedeného v souladu s čl. 10 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 885/2006 a které mohou být znovu použity v rámci programu rozvoje venkova, se připočítávají k částce nebo se odečítají od částky příspěvku z EZFRV v prvním výkazu, který je sestaven po rozhodnutí o schválení účetní závěrky.
4. Když souhrnná částka výkazů výdajů překročí celkovou částku naplánovanou pro určitou prioritu programu rozvoje venkova, pro částku k úhradě se stanoví strop ve výši částky naplánované pro tuto prioritu, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 24 odst. 4 nařízení (ES) č. 1290/2005. Veřejné výdaje, které proto byly vyloučeny, mohou být účtovány v příštím výkazu výdajů s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
5. Aniž jsou dotčeny rozpočtové prostředky, Komise provádí platbu příspěvku Společenství na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
KAPITOLA 4
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ PRO EZZF A PRO EZFRV
Článek 18
Elektronická výměna informací a dokumentů
Pokud jde o sdělování a seznamování se s informacemi podle nařízení (ES) č. 1290/2005 a jeho prováděcích pravidel, Komise zavede informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou.
O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a) údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článků 5, 11, 15 a 17 tohoto nařízení, článku 6 nařízení (ES) č. 885/2006 a článků 2, 10 a 11 nařízení (ES) č. 884/2006;
b) dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu účtů a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentura poskytovat Komisi;
c) texty Společenství a vývojové tendence Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (ES) č. 1290/2005 i vývojové tendence týkající se sladěného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Forma a obsah dokumentů podle článků 4, 14 a 17 tohoto nařízení, čl. 7 odst. 1 písm. a), b) a d) nařízení (ES) č. 885/2006 a článcích 10 a 11 nařízení (ES) č. 884/2006 určí Komise na základě předloh uvedených v přílohách II až XI tohoto nařízení, v přílohách II a III nařízení (ES) č. 885/2006 a v příloze III nařízení (ES) č. 884/2006.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla převzít údaje a spravovat účty EZZF a EZFRV, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a snížení hodnoty.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 má platební agentura;platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 6 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1290/2005.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (ES) č. 1290/2005 nebo jeho prováděcích pravidel vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Společenství musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení o věrohodnosti připojené k roční účetní závěrce podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu i) a písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 6 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. V souladu s právními předpisy Společenství musí být uchovávání elektronických a digitálních dokumentů zajištěno během celé doby požadované podle článku 9 nařízení (ES) č. 885/2006.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo dlouhodobém přerušení spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
KAPITOLA 5
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Zaúčtování finančních prostředků pocházejících z odlišení nebo plnění podmínek v oblasti životního prostředí
1. Částky zadržené v souladu s články 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo v souladu s článkem 1 nařízení (ES) č. 1655/2004 jsou členským státem připsány na zvláštní účet otevřený pro každou platební agenturu nebo na zvláštní účet otevřený na úrovni členského státu. Zaúčtování musí umožňovat rozeznání původu rozpočtových prostředků vzhledem k platbě příslušné podpory příjemci.
2. Členské státy tak mohou platebním agenturám, které si zvolí, znovu rozdělit nashromážděné částky uvedené v odstavci 1 za účelem jejich použití. Tyto částky jsou připisovány na účet nebo účty uvedené v odstavci 1 a použijí se výhradně na financování dodatečného příspěvku Společenství podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo na doprovodná opatření podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1655/2004.
Jestliže nepoužité finanční prostředky vynesou úroky, na konci každého rozpočtového roku se o ně zvyšuje dostupný konečný zůstatek a použijí se na financování stejných opatření.
3. Pokud jde o výdaje na opatření uvedená v odstavci 2, platební agentury musí vést účetnictví odděleně od ostatních výdajů na rozvoj venkova a pro každou platbu musí existovat účetní rozlišení mezi vnitrostátními finančními prostředky a prostředky pocházejícími z použití článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo článku 1 nařízení (ES) č. 1655/2004.
4. Částky zadržené v souladu s články 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo v souladu s článkem 1 nařízení (ES) č. 1655/2004 a úroky, jež mohou přinést a jež nebyly zaplaceny v souladu s článkem 1 nařízení Komise (ES) č. 963/2001 [14] nebo čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1655/2004, se odečtou od měsíčních plateb podle rozhodnutí Komise, které bylo přijato podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 které se týká říjnových výdajů dotyčného rozpočtového roku. Použije se popřípadě směnný kurz podle čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 20
Výdaje na rozvoj venkova ze záruční sekce EZOZF od 16. října do 31. prosince 2006
Když v souladu s čl. 39 odst. 1 písm. a) druhou větou nařízení (ES) č. 1290/2005 členský stát uvažuje v rámci programů rozvoje venkova z období 2000 až 2006 o platbách ze záruční sekce Evropského záručního a orientačního zemědělského fondu (EZOZF) až do 31. prosince 2006, požádá o to Komisi nejpozději do 1. července 2006, přičemž k žádosti připojí odpovídající zdůvodnění. V žádosti upřesní příslušný program nebo programy a dotčená opatření.
V případě použití prvního odstavce tohoto článku členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. ledna 2007 pro každý program a každé opatření, datum, k němuž byly uskutečněny platby v rámci záruční sekce EZOZF.
Článek 21
Zrušení
Nařízení (ES) č. 296/96 a rozhodnutí C/2004/1723 ze dne 26. dubna 2004 se zrušují ode dne 16. října 2006.
Nařízení (ES) č. 296/96 s výjimkou ustanovení čl. 3 odst. 6a písm. a) a rozhodnutí C/2004/1723 však zůstávají použitelná pro všechny výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského záručního a orientačního zemědělského fondu (EZOZF) až do 15. října 2006.
Odkazy na zrušené nařízení a na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XII.
Článek 22
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 16. října 2006 pro příjmy inkasované a výdaje uskutečněné členskými státy v rámci EZZF a EZFRV za finanční rok 2007 a roky následující.
Článek 20 se však bude používat ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 884/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) a o zaúčtování operací veřejného skladování platebními agenturami členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Financování intervenčních opatření zaměřených na stabilizaci zemědělských trhů podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1290/2005 zajišťuje Společenství za podmínek stanovených právními předpisy z různých odvětví zemědělství. Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, stanovilo se v článku 4 nařízení (EHS) č. 1883/78, že částka, kterou má Společenství financovat, se určuje ročními účetními závěrkami sestavenými platebními agenturami. Toto nařízení rovněž stanovilo pravidla a podmínky pro uvedené účetní závěrky. V důsledku toho, že nařízením (ES) č. 1290/2005 byl zřízen Evropský zemědělský záruční fond (EZZF), který nahradil záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), je třeba stanovit odpovídající prováděcí pravidla.
(2) Intervenční opatření v podobě veřejného skladování lze financovat pouze tehdy, pokud související výdaje byly v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 1290/2005 uskutečněny platebním agenturami, které určily členské státy.
Provádění úkolů týkajících se zejména řízení nebo kontroly intervenčních opatření s výjimkou platby podpor však lze delegovat v souladu s čl. 6 odst.
1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení. Tyto úkoly musí být rovněž možné plnit prostřednictvím více platebních agentur.
Je mimo jiné třeba stanovit, že řízení některých opatření veřejného skladování lze na odpovědnost platební agentury svěřit třetím veřejným nebo soukromým na entitám.
V důsledku toho je třeba upřesnit působnost platebních agentur v této oblasti, upřesnit jejich povinnosti a stanovit, za jakých podmínek a podle jakých pravidel může být veřejným orgánům nebo soukromým třetím osobám svěřeno řízení některých opatření veřejného skladování.
V tomto posledně uvedeném případě je rovněž třeba stanovit, že dotyčné orgány musí bezpodmínečně jednat v rámci smluv, na základě obecných povinností a obecných zásad vymezených tímto nařízením.
(3) Povaha výdajů na opatření ve formě veřejného skladování může být různá. Je tedy rovněž nezbytné upřesnit pro každou kategorii operací, jaké výdaje jsou způsobilé k financování Společenstvím, a zejména za jakých podmínek lze výdaje uhradit, a to stanovením podmínek způsobilosti a metod výpočtu těchto výdajů.
V rámci toho je třeba zejména stanovit, v jakých případech se tyto výdaje mají zohledňovat na základě údajů skutečně zjištěných platebními agenturami, nebo na základě paušálních částek stanovených Komisí.
(4) Aby mohly členské státy, které nepatří do eurozóny, provádět za harmonizovaných podmínek konsolidaci svých výdajů a svých nákladů v národní měně i v eurech, je třeba stanovit podmínky, za kterých se operace týkající se veřejného skladování zapíší do jejich účtů a jaký směnný kurz se má použít.
(5) Pro určení částky financování Společenstvím k výdajům na veřejné skladování a s přihlédnutím k velice rozdílné povaze dotyčných opatření a k neexistenci stejnorodých rozhodných skutečností je třeba stanovit jedinou rozhodnou skutečnost na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury a do nichž se jako debetní a kreditní položky zanášejí různé položky výdajů a příjmů zjištěné platebními agenturami.
883/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o vedení účtů platebními agenturami, výkazy výdajů a příjmů a podmínky proplácení výdajů v rámci EZZF a EZFRV [3], jsou platební agentury, aby dosáhly proplacení nákladů veřejného skladování, povinny převzít do výkazu výdajů hodnoty a částky, které si účtovaly v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování.
Aby se umožnil dobrý průběh tohoto postupu, je třeba stanovit podmínky, za kterých se Komisi sdělují informace nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů.
(7) Účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence musí umožnit stanovit částku financování Společenstvím, a zároveň musí umožnit rozpoznat stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu.
Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených intervenčními opatřeními veřejného skladování.
(8) Zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné.
Některé operace nebo výdaje by se však neměly zohledňovat vzhledem k některým okolnostem nebo by se měly zohlednit podle zvláštních pravidel.
Aby se zamezilo rozdílům v zacházení a aby se zajistila ochrana finančních zájmů Společenství, měly by být stanoveny tyto případy a okolnosti, jakož i podmínky jejich zaúčtování.
(9) Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními veřejného skladování, závisí na povaze operací a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství.
V tomto kontextu je třeba stanovit obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(10) Na základě obecné odpovědnosti, která jim přináleží, musí platební agentury soustavně a pravidelně kontrolovat zásoby produktů spadajících do intervenčního režimu.
Pro zaručení jednotného uplatnění této povinnosti všemi platebními agenturami je třeba stanovit periodicitu a základní zásady pro kontroly a pro inventarizace.
(11) Ocenění operací týkajících se veřejného skladování závisí rovněž na povaze operací a lze je určit v rámci platných právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství.
Napříště je třeba stanovit obecné pravidlo, kterým se stanoví, že hodnota nákupů a prodejů se rovná součtu plateb a tržeb realizovaných u hmotných operací nebo jež u těchto hmotných operací realizovány být mají, a zvláštní pravidla nebo zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(12) Je třeba stanovit formu a obsah dokumentace, jejíž předání se požaduje z titulu intervenčních opatření veřejného skladování, jakož i podmínky a pravidla předávání nebo uchovávání této dokumentace ze strany členských států.
V zájmu soudržnosti s pravidly stanovenými v ostatních oblastech dotčených financováním společné zemědělské politiky musejí sdělení a výměny informací stanovené tímto nařízením probíhat za podmínek a postupy podle článku 18 nařízení (ES) č. 883/2006.
(13) Opatření přijatá na základě tohoto nařízení nahrazují ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 411/88 ze dne 12. února 1988 o metodě a úrokové míře pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu [4], nařízení Komise (EHS) č. 1643/89 ze dne 12. června 1989, kterým se stanoví paušální částky pro financování hmotných operací v souvislosti s veřejným skladováním zemědělských produktů [5], nařízení Komise (EHS) č. 2734/89 ze dne 8. září 1989 o skutečnostech, ke kterým se má přihlížet při určování výdajů podle čl. 37 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 822/87, které jsou financovány ze záruční sekce EZOZF [6], nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [7], nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 ze dne 12. prosince 1990 o pravidlech účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami [8], nařízení Komise (EHS) č. 147/91 ze dne 22. ledna 1991, kterým se definují a stanoví mezní přípustné odchylky pro množstevní ztráty zemědělských produktů ve veřejném intervenčním skladování [9] a nařízení Komise (ES) č. 2148/96 ze dne 8. listopadu 1996, kterým se stanoví pravidla pro vyhodnocení a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů [10].
(14) Je tedy třeba zrušit nařízení (EHS) č. 411/88, (EHS) č. 1643/89, (EHS) č. 2734/89, (EHS) č. 3492/90, (EHS) č. 3597/90, (EHS) č. 147/91 a (ES) č. 2148/96.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
INTERVENČNÍ OPATŘENÍ VE FORMĚ OPERACÍ VEŘEJNÉHO SKLADOVÁNÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky a pravidla pro financování výdajů na intervenční opatření související s veřejným skladováním Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF), pro řízení a kontrolu odpovídajících operací platebními agenturami podle článku 6 nařízení (ES) č. 1290/2005, pro účtování o odpovídajících výdajích a příjmech EZZF, jakož i pro předávání souvisejících informací a dokumentace Komisi.
Článek 2
Poslání a povinnosti platební agentury
1. Platební agentury zajišťují řízení a kontrolu operací spojených se intervenčními opatřeními veřejného skladování na vlastní odpovědnost za podmínek stanovených v příloze I a případně v právních předpisech z jednotlivých odvětví zemědělství, zejména na základě minimálních procentních podílů kontrol, které jsou v uvedené příloze stanoveny.
Mohou delegovat své pravomoci z tohoto titulu na intervenční agentury, které odpovídají podmínkám schválení platebních agentur stanovených v oddílu 1.C přílohy I nařízení Komise (ES) č. 885/2006 [11], nebo intervenovat prostřednictvím jiných platebních agentur.
2. Aniž je dotčena jejich celková odpovědnost v oblasti veřejného skladování, mohou platební agentury nebo intervenční agentury:
a) svěřit řízení některých opatření veřejného skladování fyzickým nebo právnickým osobám zajišťujícím skladování intervenčních zemědělských produktů (dále jen "skladovatelům").
V tomto případě je tato správa prováděna povinně v rámci smluv o skladování na základě závazků a obecných zásad vymezených v příloze II.
b) pověřit fyzické nebo právnické osoby prováděním některých specifických úkolů stanovených v právních předpisech z jednotlivých odvětví zemědělství.
3. Povinnosti na straně platebních agentur v oblasti veřejného skladování jsou zejména tyto:
a) vést skladové účetnictví a finanční účty pro každý produkt, který je předmětem intervenčního opatření veřejného skladování, a to na základě operací, které realizují od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího (toto období se dále označuje jen jako "účetní období"),
b) průběžně aktualizovat seznam skladovatelů, s nimž uzavřely smlouvu v rámci veřejného skladování.
Tento seznam musí obsahovat odkazy umožňující přesnou identifikaci všech skladovacích míst, jejich kapacitu, čísla skladových hal, chladíren nebo sil, jejich plány a schémata,
c) mít k dispozici Komise vzorové smlouvy používané pro veřejné skladování, pravidla vytvořená pro převzetí produktů, skladování produktů a vyskladnění produktů ze skladišť skladovatelů, jakož i pravidla pro úkoly skladovatelů,
d) vést centralizovaně elektronické skladové účetnictví zásob vycházející ze všech skladovacích míst, všech produktů, všech množství a jakostí různých produktů, kde u každého z nich je uvedena hmotnost (popřípadě hrubá a čistá hmotnost) nebo objem,
e) uskutečňovat všechny operace týkající se skladování, uchovávání, dopravy nebo přemístění intervenčních produktů v souladu s právními předpisy Společenství a v souladu s vnitrostátními předpisy, aniž je dotčena vlastní odpovědnost kupujících, ostatních platebních organizací zasahujících v rámci operace nebo osob z tohoto titulu pověřených,
f) provádět po celý rok kontroly intervenčních produktů na skladovacích místech, Tyto kontroly se provádějí v nepravidelných intervalech a nenadále.
Není-li tím ohrožen účel kontroly, je však přípustné předchozí ohlášení, jehož lhůta však musí být omezena na nezbytné minimum.
Toto předchozí ohlášení nelze s výjimkou řádně odůvodněných případů provést dříve než 24 hodin před zahájením kontroly,
g) provádět každoroční inventarizaci za podmínek stanovených v článku 8.
Pokud v nějakém členském státě zajišťuje správu účtů veřejného skladování u jednoho nebo více produktů více platebních agentur, konsoliduje se skladové účetnictví a finanční účty podle písmen a) a d) na úrovni členského státu předtím, než dojde k předání odpovídajících informací Komisi.
4. Platební agentury činí veškerá opatření, aby zaručily:
a) dobré zachování produktů, které jsou předmětem intervenčních opatření Společenství.
Alespoň jednou ročně se ujišťují o jakosti skladovaných produktů,
b) neporušenost intervenčních zásob.
5. Platební agentury neprodleně informují Komisi:
a) o případech, ve kterých může prodloužení doby skladování nějakého produktu přivodit znehodnocení daného produktu,
b) množstevní ztráty nebo znehodnocení produktu v důsledku přírodních katastrof.
Pokud se Komise dozví o situacích uvedených v prvním pododstavci písmenech a) a b), přijímají se vhodná rozhodnutí:
a) Pokud jde o situace uvedené ve zmíněném písmenu a), přijímají se vhodná rozhodnutí postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 [12] nebo případně postupem podle odpovídajícího článku jiných nařízení týkajících se společné organizace zemědělských trhů.
b) Pokud jde o situace uvedené ve zmíněném písmenu b), přijímají se vhodná opatření postupem podle čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005.
6. Platební agentury nesou finanční důsledky špatného uchování produktu, který je předmětem intervence Společenství, zejména v důsledku nevhodných metod skladování.
Tato finanční odpovědnost nevylučuje použití opravných prostředků proti skladovateli v případě nedodržení jejich závazků nebo povinností.
7. Platební agentura trvale zpřístupňuje zástupcům Komise a osobám pověřeným Komisí účty veřejného skladování a všechny dokumenty, smlouvy a evidence vytvořené nebo obdržené v rámci intervence, a to buďto elektronicky, anebo v sídle platební agentury.
8. Platební agentury předávají:
a) na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v odstavci 7 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b) podle periodicity stanovené v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2006 informace o veřejném skladování na základě vzorů v příloze III tohoto nařízení.
Článek 3
Intervenční opatření v podobě veřejného skladování
Intervenční opatření v podobě veřejného skladování mohou zahrnovat operace v souvislosti s nákupem, skladování, dopravu a přemístění zásob, jakož i prodej a ostatní distribuci zemědělských produktů za podmínek stanovených platnými právními předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství a tímto nařízením.
Článek 4
Financování intervenčních výdajů vzniklých v rámci operací veřejného skladování
1. V rámci operací veřejného skladování podle článku 3 financuje EZZF z titulu intervence, pokud odpovídající výdaje nebyly stanoveny právními předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství, tyto výdaje:
a) finanční náklady na finanční prostředky zmobilizované členskými státy pro nákup produktů podle metod výpočtu stanovených v příloze IV;
b) výdaje na hmotné operace vyplývající z nákupu, prodeje nebo z jakéhokoli jiného přechodu vlastnictví k produktům (vstup produktů do veřejného skladování, jejich prodlévání ve veřejném skladování a výstup produktů z veřejného skladování) podle přílohy V na základě paušálních částek jednotných pro celé Společenství a vypočítaných postupy podle přílohy VI;
c) výdaje na hmotné operace, které nejsou nutně spojeny s nákupem, prodejem nebo jakýmkoli jiným přechodem vlastnictví k produktům na základě paušálních nebo nepaušálních částek podle ustanovení stanovených Komisí v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství o těchto produktech a v příloze VII;
d) snížení hodnoty skladovaných produktů výpočty podle přílohy VIII;
e) rozdíly (zisky a ztráty) mezi účetní hodnotou a distribuční cenou produktů nebo rozdíly vyplývající z jiných činitelů.
2. Pro členské státy, které nepatří do eurozóny, platí, aniž jsou dotčeny pravidla a zvláštní specifické rozhodné činitele stanovené v přílohách tohoto nařízení nebo zemědělskými právními předpisy, zejména čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 [13], že výdaje podle odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku, které se vypočítají na základě částek stanovených v eurech, a výdaje nebo příjmy uskutečněné v národní měně v rámci tohoto nařízení, se převádějí na národní měnu nebo na euro na základě posledního směnného kurzu stanoveného Evropskou centrální bankou před účetním obdobím, během něhož se operace zapisují na účty platební agentury. Tento směnný kurz se použije rovněž na zaúčtování různých specifických případů uvedených v čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení.
Pro účetní období 2007 však členské státy podle čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 883/2006 použijí směnné kurzy podle článku 13 tohoto nařízení.
KAPITOLA 2
ÚČTOVÁNÍ O OPERACÍCH VEŘEJNÉHO SKLADOVÁNÍ
Článek 5
Obsah účetnictví veřejných skladů, které vedou platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 2 odst. 3 písm. a) musí obsahovat odděleně tyto třídy položek:
a) množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěných na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b) množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám podle nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 [14] a zaúčtovaná podle ustanovení článku 5 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 [15], v odlišení od množství, která jsou předmětem přemístění do jiného členského státu;
c) množství, na která se vztahují odběry vzorků, v odlišení od odběrů uskutečněných kupujícími;
d) množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a prodávají se z ruky do ruky;
e) množství chybějící z důvodů, které nelze určit, i z důvodů, které určit lze, včetně důvodů odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f) znehodnocená množství;
g) přebytečná množství;
h) chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i) množství uložená do skladů, u nichž se ukazuje, že nesplňují požadované podmínky, což vede k tomu, že skladovatel je odmítne převzít;
j) čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která nejsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 2 odst. 3 písm. musejí obsahovat:
a) hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných,
b) účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku,
c) finanční náklady uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a),
d) výdaje související s hmotnými operacemi podle čl. 4 odst. 1 písm. b) a c),
e) finanční náklady vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 4 odst. 1 písm. d),
f) částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 11 odst. 2,
g) částku pocházející z přímého prodeje v důsledku roční inventury nebo v důsledku kontrol po převzetí produktů do intervenčních skladů,
h) ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce,
i) ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku,
j) průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 6
Účtování
1. U položek uvedených v článku 5 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a) náklady vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách X a XII, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b) množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky na uložení do skladu;
c) jestliže se produkt dopravuje či převáží, zaúčtují se paušální částky na uložení do skladu a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Společenství za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d) pokud pravidla Společenství nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účtů nezaznamenávají do dokumentace EZZF;
e) nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími.
Tato množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f) jiné vzorky, než které si vzali kupující, se zaúčtovávají v souladu s přílohou XII částí 2 písm. a).
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 5, se předávají Výboru zemědělských fondů.
Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky.
Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 7
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a) datum nabytí účinnosti smlouvy o skladování uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 [16], pokud jde o bílý cukr a surový cukr, a to u množství převzatých v režimu smlouvy o skladování, které bylo před přemístěním zásob převedeno mezi nabízejícím a platební agenturou,
b) den inkasování u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 5 odst. 2 písm. f) a g),
c) datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a) datum převzetí produktů platební agenturou podle právní úpravy pro společnou organizaci trhů dotyčného produktu ohledně množství uložených do veřejného skladování bez změny místa skladování,
b) datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství nebo u přebytečných množství,
c) den skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí pro intervenci a které zůstávají na skladě,
d) konec účetního období pro případné ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku.
Článek 8
Inventární soupis
1. Platební agentury pořizují v průběhu každého účetního období u každého produktu, který je předmětem intervence Společenství, inventární soupis.
Výsledky tohoto inventárního soupisu srovnají s účetními údaji.
Zjištěné množstevní rozdíly a částky vyplývající z rozdílů v jakosti odhalených při ověřování se zaúčtovávají podle čl. 9 odst.
2. Na chybějící množství vyplývající z normálních skladových operací se vztahují mezní hodnoty přípustné odchylky v příloze XI a odpovídají rozdílu mezi teoretickými zásobami vyplývajícími z účetního inventárního soupisu na straně jedné a z fyzických zásob zjištěných na základě inventárního soupisu podle odstavce 1 nebo účetních zásob přetrvávajících po vyčerpání fyzických zásob na skladě na straně druhé.
KAPITOLA 3
OCENĚNÍ ÚČTŮ
Článek 9
Ocenění operací týkajících se veřejného skladování
1. Hodnota nákupů a prodejů se rovná součtu plateb nebo inkas uskutečněných nebo plateb a inkas za hmotné operace nebo které se za hmotné operace uskutečnit mají, ledaže spadají pod zvláštní ustanovení uvedená v tomto článku a s výhradou zvláštních ustanovení v:
a) příloze IX u destilovaných produktů (smíšeného alkoholu),
b) příloze X u chybějících množství,
c) příloze XII u produktů znehodnocených nebo zničených,
d) příloze XIII u produktů uložených do skladu, jež skladovatel odmítl převzít.
2. Určení hodnoty nákupů se provádí pro množství produktů ukládaná do skladu na základě intervenční ceny s přihlédnutím k přeceněním, bonifikacím, slevám, procentním podílům a koeficientům, které se mají použít na intervenční ceny při nákupu produktu v souladu s kritérii vymezenými právními předpisy z různých odvětví zemědělství.
U případů a situací uvedených v příloze X a v oddílech 2.a) a 2.c) přílohy XII se však k přeceněním, bonifikacím, slevám, podílům vyjádřeným v procentech a koeficientům nepřihlíží.
3. Náklady zaplacené nebo vybrané na hmotné operace uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. c) podle právní úpravy Společenství při nákupu produktů se zanášejí na účet jako výdaje nebo příjmy vztahující se k technickým nákladům, a to odděleně od nákupní ceny.
4. Na finančních účtech uvedených v čl. 5 odst. 2 se množství produktů, která se nacházejí na skladě na konci účetního období a která se mají převést do následujícího účetního období, oceňují průměrnou účetní hodnotou (převodní cenou), která se určí ročním účtem z posledního měsíce účetního období.
5. Množství uložená do skladu, u kterých se ukáže, že nesplňují podmínky pro skladování, se zaúčtují jako prodaná v okamžiku vyskladnění, za cenu, za kterou byla nakoupena.
Pokud však jsou v okamžiku fyzického vyskladnění produktu vytvořeny podmínky pro použití přílohy X písmene b), musí být vyskladnění zboží předmětem předchozí konzultace Komise.
6. Jestliže účet vykazuje kreditní zůstatek, odečte se tento od výdajů běžného účetního období.
7. Jestliže po prvním dni v měsíci nastane změna v paušálních částkách, platebních lhůtách, úrokových sazbách či v jiných činitelích používaných pro výpočet, použijí se nové činitele pro hmotné operace od následujícího měsíce.
KAPITOLA 4
FINANCOVANÉ ČÁSTKY A VÝKAZY VÝDAJŮ A PŘÍJMŮ
Článek 10
Financovaná částka
1. Částka financovaná z titulu intervenčního opatření podle článku 3 se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 2 odst. 3 písm. a) a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 5, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství.
2. Platební agentura předává měsíčně i ročně Komisi elektronicky informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (Výkazy e-FAUDIT), jejichž vzory se nacházejí v příloze III tohoto nařízení, a to ve lhůtách stanovených v čl. 4 odst.1 písm. c), nařízení (ES) č. 883/2006 a v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 883/2006.
Článek 11
Výkazy výdajů a příjmů
1. Financování EZZF se rovná výdajům, které se vypočtou na základě položek sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se oceňují elektronickým systémem zavedeným Komisí a které převezme platební agentura do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 6 nařízení 883/2006.
2. Částky zinkasované zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalostí ve smyslu čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 a částky vybrané nebo zpětně zinkasované u prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria podle článku 12 nařízení (ES) č. 883/2006, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
KAPITOLA 5
VÝMĚNA INFORMACÍ A DOKUMENTACE
Článek 12
Informační systémy
Sdělování a výměny informací stanovené tímto nařízením, jakož i stanovení dokumentů, jejichž vzory se nacházejí v příloze III, se uskutečňují prostřednictvím elektronických systémů umožňujících zabezpečenou elektronickou komunikaci za podmínek a postupy podle článku 18 nařízení (ES) č. 883/2006.
KAPITOLA 6
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Přechod
1. U členských států, které nepatří do eurozóny, se hodnota čistých množství, která budou převedena z účetního období 2006 do účetního období 2007, po odečtení druhého snížení hodnoty na konci účetního období 2006, konvertuje na euro na základě posledního směnného kurzu stanoveného Evropskou centrální bankou před účetním obdobím 2007.
2. Pokud členský stát, který nepatří do eurozóny, nadále vede účty v národní měně za účetní období 2007 podle čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 883/2006, použijí se v průběhu a na konci tohoto účetního období tyto směnné kurzy:
a) poslední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před účetním obdobím 2007 na konverzi do národní měny:
- paušálních částek souvisejících s výdaji podle čl. 4 odst. 1 písm. b) a c) tohoto nařízení,
- hodnoty chybějících množství překračujících přípustné odchylky týkající se uchování nebo zpracování produktů podle přílohy X písm. a) tohoto nařízení,
- hodnoty množství znehodnocených nebo zničených v důsledku živelné pohromy ve smyslu přílohy XII části 2 písm. a) tohoto nařízení,
- hodnoty jiných vzorků, než které odebrali kupující podle 6 odst. 2 písm. f) tohoto nařízení,
- paušálních částek souvisejících s množstvími, u nichž byla odmítnuta přejímka podle přílohy XIII části 1 písm. a) a b) tohoto nařízení;
b) poslední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před prvním dnem každého čtvrtletí účetního období roku 2007 počínaje 1. říjnem 2006 na konverzi do národní měny:
- hodnoty množství chybějících v důsledku krádeží nebo jiných zjistitelných příčin podle přílohy X písm. a) tohoto nařízení,
- hodnoty množství chybějících v důsledku přesunu nebo přemístění podle přílohy X písm. c) tohoto nařízení,
- hodnoty množství znehodnocených nebo zničených v důsledku špatných podmínek uchování ve smyslu přílohy XII části 2 písm. c) tohoto nařízení;
c) poslední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před účetním obdobím 2008, pro uchování v eurech hodnoty čistých množství, která budou převedena z účetního období 2007 do účetního období 2008, po odečtení druhého snížení hodnoty na konci účetního období 2007.
Článek 14
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 411/88, (EHS) č. 1643/89, (EHS) č. 2734/89, (EHS) č. 3492/90, (EHS) č. 3597/90, (EHS) č. 147/91 a (ES) č. 2148/96 se zrušují od 1. října 2006.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je nutno je číst v souladu se srovnávacími tabulkami uvedenými v příloze XVI.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 885/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména článek 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po přijetí nařízení (ES) č. 1290/2005 by měla být stanovena nová prováděcí pravidla, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů, jakož i schvalování účetní závěrky Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [2], by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(2) Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Společenství.
Tato kritéria by se měla týkat čtyř základních oblastí: vnitřního prostředí, kontrolních činností, poskytování informací a sdělování a sledování.
Členské státy by měly mít volnou ruku při stanovování dodatečných akreditačních kritérií s cílem zohlednit zvláštní vlastnosti platební agentury.
(3) Členské státy by měly mít povinnost mít své platební agentury pod stálým dohledem a zavést systém výměny informací o možných případech nesouladu.
Měl by být zaveden postup pro řešení takových případů včetně povinnosti vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků.
Výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán nápravných opatření v dané lhůtě neprovedly, by měly být předmětem postupu schválení souladu podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
(4) Je třeba stanovit prováděcí pravidla, pokud jde o obsah a formát prohlášení o věrohodnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005.
(5) Je třeba vyjasnit úlohu koordinačního subjektu uvedeného v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1290/2005 a stanovit kritéria jeho akreditace.
(6) S cílem zajistit, aby osvědčení a zprávy, které mají vypracovat certifikační subjekty uvedené v článku 7 nařízení (ES) č. 1290/2005, pomáhaly Komisi při schvalování účetní závěrky, je třeba upravit jejich obsah.
(7) Aby mohla Komise schválit účetní závěrku v souladu s článkem 30 nařízení (ES) č. 1290/2005, je nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi.
Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů.
(8) Kromě toho je třeba zajistit, aby Komise určila formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
V této souvislosti je též vhodné zahrnout do tohoto nařízení pravidla pro používání takových účetních údajů, která jsou nyní stanovena v nařízení Komise (ES) č. 2390/1999 ze dne 25. října 1999, kterým se stanoví forma a obsah účetních údajů poskytovaných Komisi pro účely schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF a pro účely sledování a odhadů [3].
Nařízení (ES) č. 2390/1999 by proto mělo být zrušeno.
(9) Je třeba stanovit prováděcí ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005, tak i pro postup schválení souladu podle článku 31 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb určených členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(10) Pro účely postupu schválení souladu stanovilo rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [4] smírčí orgán a pravidla pro jeho složení a fungování.
Z důvodu zjednodušení by měla být tato pravidla zahrnuta do tohoto nařízení, a případně upravena.
Rozhodnutí 94/442/ES by proto mělo být zrušeno.
(11) Pokud platební agentura akreditovaná podle nařízení (ES) č. 1663/95 převezme po 16. říjnu 2006 odpovědnost za záležitosti, za které před tímto datem odpovědná nebyla, je třeba provést novou akreditaci v souladu s kritérii podle tohoto nařízení, která se bude vztahovat na nově nabytou odpovědnost.
Jako přechodné opatření je odůvodněné povolit, aby úprava akreditace proběhla do 16. října 2007.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Akreditace platebních agentur
1. Aby mohla být platební agentura, jak je definována v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005, akreditována, musí mít organizační strukturu a systém vnitřní kontroly splňující kritéria stanovená v příloze I (dále jen "akreditační kritéria") týkající se:
a) vnitřního prostředí;
b) kontrolních činností;
c) poskytování informací a sdělování;
d) sledování.
Členské státy mohou stanovit další akreditační kritéria s cílem zohlednit velikost, povinnosti a jiné specifické vlastnosti platební agentury.
2. Členský stát určí pro každou platební agenturu orgán na ministerské úrovni, jemuž bude příslušet vydávání a odebírání akreditace agentury a plnění úkolů, které pro něj stanoví toto nařízení (dále jen "příslušný orgán").
Členský stát bude o tomto orgánu informovat Komisi.
3. Příslušný orgán rozhodne prostřednictvím formálního aktu o akreditaci platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií.
Prověření provede subjekt nezávislý na platební agentuře, která má být akreditována, a bude zahrnovat zejména pravidla týkající se schvalování a provádění plateb, zabezpečení rozpočtu Společenství, zajištění informačních systémů, vedení účetních záznamů, rozdělení povinností a přiměřenost vnitřních a vnějších kontrol s ohledem na transakce financované Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) a Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV).
4. Pokud příslušný orgán není spokojen s tím, jak platební agentura plní akreditační kritéria, zašle agentuře pokyny upřesňující podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí bude akreditace udělena.
Až do provedení požadovaných změn lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců.
V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu uvedené období prodloužit.
5. Sdělení podle čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1290/2005 jsou učiněna ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován EZZF nebo EZFRV. Ke sdělením jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a) odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b) svěření odpovědností jednotlivým oddělením agentury;
c) vztahu agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci agentura provádí výdaje EZZF a EZFRV;
d) postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e) opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Posouzení akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle čl. 5 odst. 3 a 4, a vyšetřuje zjištěné nedostatky. Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o výsledcích svého dohledu a uvede, zda platební agentury nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud akreditovaná platební agentura nedodržuje jedno či více akreditačních kritérií nebo jsou v dodržování kritérií tak zásadní nedostatky, že to má vliv na schopnost agentury plnit úkoly uvedené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005, příslušný orgán podmínečně pozastaví akreditaci dané agentury a vypracuje plán nápravy zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, avšak ne delší než dvanáct měsíců od začátku zkušební doby akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
4. Příslušný orgán uvědomí Komisi o jakémkoli plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3, jakož i o jeho provádění.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 a článkem 1 tohoto nařízení, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán plně uskutečnila ve stanovené lhůtě, bude jakékoli zbývající nedostatky řešit prostřednictvím schválení souladu podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 3
Prohlášení o věrohodnosti
1. Prohlášení o věrohodnosti uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005 je vypracováno v přiměřené době, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 5 odst. 4 druhém pododstavci písm. b) tohoto nařízení.
Prohlášení o věrohodnosti bude mít obsah a formát stanovený v příloze II a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad.
V takovém případě je jeho součástí plán nápravných opatření a přesný harmonogram jejich provedení.
2. Prohlášení o věrohodnosti se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1290/2005 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s EZZF a EZFRV, pokud jde o:
a) distribuci příslušných dokumentů a pokynů Společenství platebním agenturám a subjektům odpovědným za jejich provádění, jakož i podporu jejich harmonizovaného provádění;
b) sdělování informací uvedených v článcích 6 a 8 nařízení (ES) č. 1290/2005 Komisi;
c) přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Dotčený členský stát rozhodne prostřednictvím formálního aktu na ministerské úrovni o akreditaci koordinačního subjektu poté, co se ujistí, že organizační uspořádání tohoto subjektu nabízí dostatečnou záruku toho, že subjekt dokáže plnit úkoly uvedené v čl. 6 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1290/2005.
Aby mohl být koordinační subjekt akreditován, musí mít fungující postupy zajišťující, že:
a) všechny výkazy pro Komisi vycházejí z informací od řádně schválených zdrojů;
b) výkazy pro Komisi jsou před předáním náležitě schváleny;
c) existují náležité auditní záznamy za účelem podpory informací předávaných Komisi;
d) záznam o obdržených a předaných informacích je bezpečně uložen buď v papírové, nebo elektronické podobě.
5. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého jednotlivého koordinačního subjektu.
Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečným hrozícím rizikům.
6. Sdělení uvedená v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci a v čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1290/2005 jsou předána ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude libovolný výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován EZZF nebo EZFRV. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
Certifikační subjekt uvedený v článku 7 nařízení (ES) č. 1290/2005 je určen příslušným orgánem.
Funguje nezávisle na dotčené platební agentuře a dotčeném koordinačním subjektu, přičemž má nezbytnou technickou odbornost.
2. Certifikační subjekt posuzuje dotčenou platební agenturu v souladu s mezinárodně uznávanými standardy pro audit a bere v úvahu pokyny pro uplatňování těchto standardů stanovené Komisí.
Certifikační subjekt provádí své kontroly jak v průběhu, tak po skončení každého finančního roku.
3. Certifikační subjekt vyhotoví osvědčení uvádějící, zda nabyl dostatečného ujištění o tom, že účetní závěrka, která má být předána Komisi, je pravdivá, úplná a přesná, a že postupy vnitřní kontroly fungovaly uspokojivým způsobem.
Osvědčení vychází z posouzení postupů a vzorku transakcí.
Pokud jde o organizační strukturu platební agentury, toto posouzení se týká pouze toho, zda je uvedená struktura schopna zajistit, že soulad s předpisy Společenství bude zkontrolován ještě před provedením plateb.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních.
Zpráva se týká funkcí svěřených nebo vykonávaných vnitrostátními celními orgány. Zpráva uvádí, zda:
a) platební agentura splňuje akreditační kritéria;
b) postupy platební agentury poskytují dostatečné ujištění, že výdaje účtované EZZF a EZFRV byly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství. Zpráva rovněž uvádí, jaká doporučení byla doporučena a provedena za účelem zlepšení;
c) roční účetní závěrka uvedená v čl. 6 odst. 1 je v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d) výkazy výdajů a intervenčních operací jsou ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných EZZF a EZFRV;
e) finanční zájmy Společenství jsou náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány.
Ke zprávě jsou přiloženy:
a) informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu s ohledem na vykazované skutečnosti;
b) stanovisko k prohlášení věrohodnosti uvedeného v čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005.
KAPITOLA 2
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
Článek 6
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1290/2005 zahrnuje:
a) účelově vázané příjmy uvedené v článku 34 nařízení (ES) č. 1290/2005;
b) výdaje EZZF shrnuté podle položek a podpoložek rozpočtu Společenství;
c) výdaje EZFRV podle programu a opatření;
d) informace o výdajích a účelově vázaných příjmech nebo potvrzení, že podrobnosti o každé transakci jsou uloženy v počítačovém souboru, který má Komise k dispozici;
e) tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 883/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o vedení účtů platebními agenturami, prohlášení o výdajích a příjmech a podmínky pro následnou úhradu výdajů v rámci EZZF a EZFRV [5], pokud jde o EZZF, a čl. 16 odst. 2 stejného nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
f) tabulku částek, které mají být získány zpět na konci šetření, sestavenou v souladu s modelem podle přílohy III;
g) shrnutí intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci finančního roku;
h) potvrzení, že podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech platební agentury.
Článek 7
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005 předá každý členský stát Komisi:
a) položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 6 tohoto nařízení;
b) osvědčení a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c) úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d) prohlášení o věrohodnosti uvedené v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 1. února roku následujícího po konci daného finančního roku.
Dokumenty uvedené v písmenech a), b) a d) odstavce 1 jsou předány v jedné kopii spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 18 nařízení (ES) č. 883/2006.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací.
Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro dané předložení.
5. Pokud členský stát akreditoval více než jednu platební agenturu, do 15. února roku následujícího po konci daného finančního roku zašle Komisi syntézu vypracovanou koordinačním subjektem, která obsahuje přehled prohlášení o věrohodnosti podle článku 3 a osvědčení podle čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 8
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi je stanoven postupem podle čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005.
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a) plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (ES) č. 1290/2005;
b) sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2.
Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 9
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za finanční rok uvedený v článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet EZZF či EZFRV, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 32 odst. 5 nebo čl. 33 odst. 8 nařízení (ES) č. 1290/2005.
4. V případě řízení o schválení podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropských společenství, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
Článek 10
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedené v článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během daného finančního roku, které jsou uznány jako účtovatelné EZZF a EZFRV na základě účetní závěrky uvedené v článku 6 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článků 17 a 27 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Pokud jde o EZZF, je třeba rovněž stanovit částky, které mají být účtovány Společenství a dotčenému členskému státu podle čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít podle čl. 33 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1290/2005.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný finanční rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný finanční rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od následující průběžné platby či poslední platby anebo jí k této platbě přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s různými návrhy na změny nejpozději do 31. března následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 30. dubna následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 37 nařízení (ES) č. 1290/2005.
5. Tento článek se bude přiměřeně vztahovat na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 34 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 11
Schválení souladu
1. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu a poukáže na nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy.
Sdělení odkazuje na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení a Komise může následně změnit své stanovisko.
V odůvodněných případech může Komise souhlasit s prodloužením lhůty na odpověď.
Po uplynutí lhůty na odpověď svolá Komise dvoustranné jednání a obě strany se budou snažit o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Společenství.
2. Do dvou měsíců ode dne přijetí zápisu z dvoustranného jednání uvedeného v odstavci 1 členský stát sdělí informace vyžádané během uvedeného jednání anebo jakékoli jiné informace, které považuje pro probíhající posuzování za užitečné.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit jedno prodloužení lhůty uvedené v prvním pododstavci.
Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Po uplynutí lhůty uvedené v prvním pododstavci Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu schvalování souladu. Toto sdělení vyhodnotí výdaje, které Komise hodlá vyloučit z financování Společenství podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 a učiní odkaz na čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení.
3. Členský stát uvědomí Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Společenství, a o datu účinnosti jejich provedení.
Po posouzení zpráv vypracovaných smírčím orgánem v souladu s kapitolou 3 tohoto nařízení Komise v případě potřeby přijme jedno nebo více rozhodnutí podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 s cílem vyloučit z financování Společenství výdaje, které nejsou v souladu předpisy Společenství, dokud členský stát účinně neprovede nápravná opatření.
Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Společenství, může vzít Komise v úvahu libovolné informace sdělené členským státem po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 2, pokud je to nezbytné pro lepší odhad finanční škody vzniklé rozpočtu Společenství za předpokladu, že pozdní předání informací lze zdůvodnit výjimečnými okolnostmi.
4. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Společenství prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
S ohledem na EZFRV jsou odpočty z financování Společenství prováděny Komisí z následující průběžné platby nebo závěrečné platby.
Na žádost členského státu a v případech odůvodněných závažností odpočtů však Komise po konzultaci s Výborem zemědělských fondů může pro odpočty stanovit jiné datum.
5. Tento článek se obdobně použije na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 34 nařízení (ES) č. 1290/2005.
KAPITOLA 3
SMÍRČÍ ŘÍZENÍ
Článek 12
Smírčí orgán
Pro účely postupu schvalování souladu uvedeného v článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 je při Komisí ustaven smírčí orgán. Jeho úkolem je:
a) posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 11 odst. 2 třetího pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Společenství;
b) usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c) na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 13
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů.
Náhrada nákladů na komunikaci a dopravu se provádí v souladu s platnými předpisy.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období člena, který nadále nesplňuje podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo který z jakéhokoli důvodu není na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 14
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od žádné vlády nebo jiného subjektu.
Člen smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisuje zprávu, pokud byl ve svých předchozích funkcích osobně zapojen projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu.
Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 15
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise.
Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl.
13 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 14 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 16
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 11 odst. 2 třetího pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Společenství podle sdělení Komise, buď:
a) přesahuje jeden milion EUR; nebo
b) představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvede a dostatečně odůvodní, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Společenství.
Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji na základě dokladů ve spisu a nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě uvede zpráva podle čl. 12 písm. c) důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo.
Uvede také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody.
Zpráva je zaslána:
a) dotčenému členskému státu;
b) Komisi;
c) ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA 4
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Pokud platební agentura, která byla akreditována v souladu s nařízením (ES) č. 1663/95, převezme odpovědnost za výdaje, za které dříve odpovědná nebyla, k posouzení podle čl. 1 odst. 3 a k udělení nové akreditace z důvodu nabytí nových odpovědností dojde nejpozději do 16. října 2007.
2. Pro finanční rok 2007 obsahuje zpráva certifikačního subjektu podle čl. 5 odst. 4, týkající se bezpečnosti informačního systému, pouze připomínky a prozatímní závěry k příslušným opatřením přijatým platební agenturou. Tyto připomínky vycházejí z mezinárodně uznávaných bezpečnostních standardů, jak je uvedeno v příloze I bodu 3.B, a uvádí, do jaké míry byla bezpečností opatření skutečně zavedena.
Článek 18
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 1663/95, nařízení (ES) č. 2390/1999 a rozhodnutí 94/442/ES se zrušují ode dne 16. října 2006. Nařízení (ES) č. 1663/95 se pro finanční rok 2006 nadále vztahuje na schválení účetní závěrky podle čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [6].
Předseda, členové a náhradníci smírčího orgánu jmenovaní v souladu s rozhodnutím 94/442/ES však zůstanou ve svých funkcích, dokud neskončí jejich funkční období či nebudou vystřídáni novými členy.
2. Odkazy na zrušené předpisy v odstavci 1 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze V.
Článek 19
Vstup v platnost a použití
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 16. října 2006.
Články 3 a 5, čl. 6 písm. a) až e), g) a h), článek 7 a článek 10 se od uvedeného data vztahují pouze na výdaje a účelově vázané příjmy za finanční rok 2007 a roky následující.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 886/2006
ze dne 16. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 887/2006
ze dne 16. června 2006
o zahájení nabídkového řízení na udělení vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny, jablka a broskve)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanovilo podrobná pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů mohou být pro produkty vyvážené Společenstvím stanoveny vývozní náhrady, a to v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezónnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba pro každý produkt stanovit kvóty v souladu s nomenklaturou zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedenou nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Množství pro jednotlivé produkty je nutné přidělit s přihlédnutím k jejich skladovatelnosti.
(4) Čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že při stanovení náhrad se bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Je nutné zohlednit i náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo specifické požadavky konkrétních trhů mohou vyžadovat, aby se výše náhrady pro daný produkt lišila podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny, jablka a broskve tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a na základě dané struktury vývozů Společenství je třeba přistoupit k otevřenému nabídkovému řízení a stanovit pro dané období směrné výše náhrad a předpokládaná množství.
(9) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(10) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se otevírá nabídkové řízení na přidělení vývozních licencí v režimu A3.
Dotčené produkty, lhůty pro podání nabídek, směrné výše náhrad a předpokládaná množství jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se nezapočítávají do povolených množství uvedených v příloze.
3. Aniž je dotčeno provádění čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1961/2001, doba platnosti licence typu A3 se stanoví na 4 měsíce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 3. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 888/2006
ze dne 16. června 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění, a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedených ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 889/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 890/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 891/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se stanoví maximální nákupní ceny másla v prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], bylo v Úředním věstníku Evropské Unie zveřejněno oznámení o nabídkovém řízení za účelem nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 796/2006 [3].
(2) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví maximální nákupní cena nebo se přijme rozhodnutí, že nebude vyhověno žádné nabídce, v souladu s článkem 17a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci prvního dílčího nabídkového řízení by měla být stanovena maximální nákupní cena.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro první dílčí nabídkové řízení uskutečněné v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006, pro které lhůta pro podání nabídek vypršela dne 13. června 2006, se maximální nákupní cena másla stanoví na 246,19 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 892/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 11. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 26,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 36 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 893/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 43. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 43. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 13. června 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 250,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 894/2006
ze dne 16. června 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 823/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 897/2006
ze dne 19. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 898/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 51/2006, pokud jde o omezení odlovů a omezení intenzity rybolovu smáčkovitých v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa a IV (vody ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 a čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Omezení odlovů a omezení intenzity rybolovu smáčkovitých v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa a IV (vody ES) jsou prozatímně stanovena v přílohách IA a IID nařízení (ES) č. 51/2006.
(2) Podle bodu 6 přílohy IID nařízení (ES) č. 51/2006 reviduje Komise omezení odlovů a omezení intenzity rybolovu na rok 2006 na základě doporučení Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (STECF) týkajícího se velikosti třídy severomořských smáčkovitých v roce 2005.
Pokud výbor STECF odhadne velikost třídy severomořských smáčkovitých v roce 2005 na 300000 milionů až 500000 milionů kusů ve věku 0 let, nesmí počet kilowattdní převýšit úroveň roku 2003 vypočtenou jako celkový počet kilowattdní pro každý rok a celkové přípustné odlovy (TAC) pro rok 2006 budou stanoveny na 300000 tun.
Celkový počet kilowattdní pro každý rok se vypočítá jako produkt počtu hodin mimo přístav a instalovaného výkonu motoru v kilowattech.
(3) Výbor STECF odhadl velikost třídy severomořských smáčkovitých v roce 2005 na nejméně 324000 milionů kusů ve věku 0.
(4) Nařízení (ES) č. 51/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 51/2006 se mění takto:
1. Příloha IA se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. V příloze IID se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Každý členský stát zajistí, že počet kilowattdní v roce 2006 pro plavidla plující pod jeho vlajkou nebo registrovaná ve Společenství nepřekročí úroveň roku 2003 vypočtenou podle bodu 4 písm. a)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 899/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2133/2001 o otevření a správě některých celních kvót a celních stropů Společenství v odvětví obilovin, pokud jde o úpravu celní kvóty Společenství pro některé druhy výživy pro psy a kočky zařazené v rámci kódu KN 230910
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2006/333/ES ze dne 20. března 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2] a zejména na článek 2 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohodou uzavřenou mezi Společenstvím a Spojenými státy americkými [3], která byla schválená rozhodnutím 2006/333/ES, se stanoví na kalendářní rok počínaje rokem 2006 dovozní celní kvóta s celní valorickou sazbou ve výši 7 % pro některé druhy výživy pro psy a kočky zařazené v rámci kódu KN 230910.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], stanovilo pravidla pro správu celních kvót určených k použití podle chronologického pořadí dat celních prohlášení a k dohledu nad dovozy, na něž se vztahuje preferenční režim.
S cílem zajistit harmonizovanou správu této nové celní kvóty s podobnými kvótami je třeba zakotvit správu této kvóty do příslušného ustanovení.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 2133/2001 [5] musí být proto odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
K příloze II nařízení (ES) č. 2133/2001 se vkládá tento řádek:
Pořadové číslo: _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Hodnota kvóty v čisté hmotnosti (tuny) _BAR_ Celní sazba contingentaire _BAR_ Původ _BAR_
"09.0089 _BAR_ 23091013 23091015 23091019 23091033 23091039 23091051 23091053 23091059 23091070 _BAR_ Výživa pro psy a kočky, v balení pro maloobchodní prodej _BAR_ 2058 _BAR_ valorická sazba ve výši 7 % _BAR_ Všechny třetí země (erga omnes)" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 900/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v června 2006 pro některé produkty z vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2040/2005 ze dne 14. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané pro třetí čtvrtletí 2006 se vztahují na množství menší nebo stejná jako ta, která jsou k dispozici, a je proto možné jim vyhovět v plném rozsahu.
(2) Je třeba určit přebytek, který se přidá k množství dostupnému pro následující období.
(3) Hospodářské subjekty je třeba upozornit na skutečnost, že licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které splňují požadavky všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. července do 30. září 2006 dle nařízení (ES) č. 2040/2005 se vyhovuje dle přílohy I tohoto nařízení.
2. Na období od 1. října do 31. prosince 2006 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 2040/2005 pro celkové množství uvedené v příloze II.
3. Licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které odpovídají požadavkům všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 901/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v červnu 2006 pro některé produkty z vepřového masa v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1432/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané na 3. čtvrtletí 2006 se vztahují na menší množství, než je k dispozici, může jim být tedy vyhověno v plné výši.
(2) Je třeba určit množství dostupné pro následující období.
(3) Hospodářské subjekty je třeba upozornit na skutečnost, že licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které splňují požadavky všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. července do 30. září 2006 dle nařízení (ES) č. 1432/94 se vyhovuje dle přílohy I tohoto nařízení.
2. Na období od 1. října do 31. prosince 2006 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 1432/94 pro celkové množství uvedené v příloze II.
3. Licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které odpovídají požadavkům všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 902/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v červnu 2006 v rámci režimu stanoveného celními kvótami pro některé produkty z vepřového masa na období od 1. července do 30. září 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 ze dne 18. srpna 2003 o otevření a správě dovozní celní kvóty u některých produktů z odvětví vepřového masa [1], a zejména na čl. 5 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané na třetí čtvrtletí roku 2006 se vztahují na menší množství, než je k dispozici, může jim být tedy vyhověno v plné výši.
(2) Je třeba určit přebytek, který se přidá k množství dostupnému pro následující období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. července do 30. září 2006 dle nařízení (ES) č. 1458/2003 se vyhovuje dle přílohy I.
2. Na období od 1. října do 31. prosince 2006 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 1458/2003 pro celkové množství uvedené v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 903/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 20. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 731/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 731/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 731/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 904/2006
ze dne 20. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 905/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 835/2006, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej pšenice obecné na trhu Společenství ze zásob polské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 835/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 150000 tun pšenice obecné na vnitřním trhu ze zásob polské intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství pšenice obecné uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 250000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 835/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 835/2006 se mění takto:
1. V článku 1 se slova "150000 tun" nahrazují slovy "250000 tun".
2. V názvu přílohy se slova "150000 tun" nahrazují slovy "250000 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 906/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 836/2006 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej pšenice obecné na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 836/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej pšenice obecné na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury.
(2) S ohledem na předpokládané potřeby trhů a množství, kterými disponuje německá intervenční agentura, Německo informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství, které je předmětem nabídkového řízení, o 50000 tun.
S ohledem na situaci na trhu je vhodné žádosti Německa vyhovět.
(3) Nařízení (ES) č. 836/2006 by proto mělo být pozměněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 836/2006 se mění takto:
1. V článku 1 se množství "100000 tun" nahrazuje množstvím "150000 tun".
2. V názvu přílohy se slova "100000 tun" nahrazují slovy "150000 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 907/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 o detergentech za účelem přizpůsobení příloh III a VII uvedeného nařízení
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech [1], a zejména na čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 648/2004 zajišťuje volný pohyb detergentů na vnitřním trhu a zároveň poskytuje vysokou úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím stanovení pravidel o biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek pro detergenty a pravidel o označování přísad detergentů.
(2) Některé z metod uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 648/2004, např. referenční metoda ISO 14593, jsou rovněž použitelné na zkoušení látek, které jsou ve vodě obtížně rozpustné, pokud je zajištěna přiměřená disperze látky.
Podrobnější pokyny ke zkoušení obtížně rozpustných látek jsou uvedeny v ISO 10634.
Měla by nicméně být zařazena doplňková zkušební metoda, která se bude používat v případě povrchově aktivních látek, které jsou obtížně rozpustné ve vodě.
Navrhovanou doplňkovou zkušební metodou je norma ISO 10708:1997 "Hodnocení konečné biologické rozložitelnosti organických látek ve vodním prostředí".
Vědecký výbor pro zdravotní a environmentální rizika (SCHER) dospěl k závěru, že norma ISO 10708 je rovnocenná zkušebním metodám již uváděným na seznamu v příloze III, a vyslovil se pro její používání.
(3) Pro zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví je třeba, aby veřejnost měla snazší přístup k informacím o složení detergentů.
Na obale detergentu by proto měla být uvedena internetová adresa, z níž lze snadno získat datový list složek zmíněný v oddílu D přílohy VII nařízení (ES) č. 648/2004.
(4) Je povinné uvádět alergenní vonné látky, pokud jsou přidávány ve formě čisté látky.
Není naproti tomu povinné je uvádět, pokud jsou přidávány jakožto složky složitých přísad, např. vonných silic nebo parfémů.
Pro účely zajištění větší transparentnosti vůči zákazníkům by alergenní vonné látky v detergentech měly být uváděny bez ohledu na to, jak byly do detergentu přidány.
(5) Seznam přísad určený veřejnosti, který obsahuje oddíl D přílohy VII nařízení (ES) č. 648/2004, vyžaduje používání odborného vědeckého názvosloví, což veřejnosti může spíše situaci ztížit než jí pomoci.
Navíc existují menší odlišnosti mezi informacemi, které dostala veřejnost k dispozici, a informacemi, které jsou k dispozici zdravotnickým pracovníkům v oddílu C téže přílohy.
Informace o přísadách určené veřejnosti by měly dostat srozumitelnější podobu prostřednictvím názvosloví INCI, které se již používá u kosmetických přísad, a oddíly C a D by se měly sladit.
(6) Vymezením pojmu "detergent" je jasné, že pravidla o označování se vztahují na všechny detergenty, ať už obsahují povrchově aktivní látky, či nikoli.
Oddíl D přílohy VII nařízení (ES) č. 648/2004 však stanoví rozdílná pravidla pro detergenty pro potřeby průmyslu nebo institucí, které obsahují povrchově aktivní látky, a pro ty, které je neobsahují.
Tento rozdíl v požadavcích ohledně označování je neúčelný a měl by být odstraněn.
(7) Přílohy III a VII nařízení (ES) č. 648/2004 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
V zájmu jasnosti je vhodné tyto přílohy nahradit.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro detergenty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 648/2004 se mění takto:
1. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha VII se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 908/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 ze dne 14. července 1989, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství [2], bylo několikrát podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Podle nařízení (EHS) č. 2759/75 se tržní cena Společenství u poražených prasat stanoví na základě cen zaznamenaných na reprezentativních trzích.
(3) Aby bylo možno použít čl. 4 odst.
2 tohoto nařízení, musí se sestavit seznam reprezentačních trhů; pro stanovení ceny jatečně upravených těl prasat je třeba vzít v potaz ceny přímo zjištěné na trzích nebo na jatkách, jakož i ceny zaznamenané v kótovacích střediscích, přičemž jejich komplexní celek vytváří v každém státě reprezentativní trh.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní trhy ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 jsou trhy uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2123/89 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 909/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 138/2004 o souhrnném zemědělském účtu ve Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 138/2004 ze dne 5. prosince 2003 o souhrnném zemědělském účtu ve Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přílohy I a II nařízení (ES) č. 138/2004 stanovují metodiku a program předávání údajů pro souhrnný zemědělský účet (dále jen "SZÚ") ve Společenství.
V důsledku změn v Evropském systému účtů (ESA 95) týkajících se zachycení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) je třeba aktualizovat metodiku SZÚ, aby byl zachován soulad s ESA, centrálním rámcem národních účtů.
(2) Nařízení (ES) č. 138/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 138/2004 se mění podle přílohy I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha II nařízení (ES) č. 138/2004 se mění podle přílohy II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 910/2006
ze dne 20. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 474/2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise přijala nařízení (ES) č. 474/2006 ze dne 22. března 2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 [2].
(2) V souladu s čl. 4 odst. 2 základního nařízení a článkem 2 nařízení Komise (ES) č. 473/2006 ze dne 22. března 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 [3], sdělily některé členské státy Komisi totožnost dalších leteckých dopravců, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy na jejich území, společně s důvody, které vedly k přijetí tohoto zákazu, a dalšími podstatnými informacemi.
4 odst. 3 základního nařízení sdělily členské státy Komisi informace, které jsou podstatné v souvislosti s aktualizací seznamu Společenství.
Na základě těchto skutečností by Komise měla z vlastního podnětu či na žádost členských států rozhodnout o aktualizaci seznamu Společenství.
(4) V souladu s článkem 7 základního nařízení a článkem 4 nařízení (ES) č. 473/2006 informovala Komise všechny dotčené letecké dopravce buď přímo, nebo pokud to nebylo možné, prostřednictvím orgánů odpovědných za regulační dohled nad nimi a uvedla základní skutečnosti a úvahy, které budou základem pro rozhodnutí uložit jim zákaz provozování letecké dopravy ve Společenství.
(5) V souladu s článkem 7 základního nařízení a článkem 4 nařízení (ES) č. 473/2006 poskytla Komise dotčeným leteckým dopravcům možnost konzultovat dokumenty předložené členskými státy, předložit písemné připomínky a do deseti pracovních dnů přednést ústně své stanovisko Komisi a Výboru pro leteckou bezpečnost [4].
(6) V souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 473/2006 konzultovala Komise, a ve zvláštních případech i některé členské státy, orgány odpovědné za regulační dohled nad dotčenými leteckými dopravci.
Buraq Air
(7) Společnost Buraq Air poskytla důkazy, že provoz letecké nákladní dopravy, který byl důvodem zahrnutí společnosti do přílohy B nařízení (ES) č. 474/2006, byl ukončen.
(8) Libyjské orgány odpovědné za regulační dohled nad společností Buraq Air přislíbily dodržování odpovídajících bezpečnostních norem ze strany společnosti Buraq Air při jejím provozu.
(9) Na základě běžných kritérií, a aniž by bylo dotčeno ověřování účinného dodržování norem formou přiměřených prohlídek na odbavovací ploše, se proto soudí, že společnosti Buraq Air by měl být povolen provoz ve Společenství, a společnost by tudíž měla být vyňata z přílohy B.
Letečtí dopravci z Konžské demokratické republiky, Rovníkové Guiney, Libérie, Sierry Leone a Svazijska
(10) Poslední verze rejstříku kódů ICAO se zmiňuje o leteckých dopravcích, kteří získali oprávnění od orgánů Konžské demokratické republiky, Rovníkové Guiney, Libérie, Sierry Leone a Svazijska odpovědných za regulační dohled a kteří nejsou uvedeni jednotlivě na seznamu Společenství.
(11) Orgány Konžské demokratické republiky, Libérie, Sierry Leone a Svazijska odpovědné za regulační dohled nad těmito dopravci i přes žádost Komise nepředložily důkazy o tom, že uvedení letečtí dopravci ukončili svou činnost.
(12) Orgány Rovníkové Guiney informovaly Komisi o rychlém pokroku při rušení osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) leteckých společností, které nesplňují příslušné bezpečnostní normy.
Aby však Komise mohla vyjmout tyto letecké dopravce z přílohy A, musí orgány Rovníkové Guiney poskytnout dodatečný technický materiál.
(13) Orgány Rovníkové Guiney rovněž informovaly Komisi, že byl vypracován nápravný akční plán, jehož cílem je provádět a prosazovat příslušné bezpečnostní normy v souladu se závazky, které pro uvedené orgány vyplývají z Chicagské úmluvy, a vykonávat přiměřený bezpečnostní dohled nad dopravci, kteří získali oprávnění Rovníkové Guiney.
Orgány Rovníkové Guiney však naznačily, že úplné provedení uvedeného nápravného akčního plánu si vyžádá více času.
(14) Z důvodu zlepšení transparentnosti a souladu by proto všichni letečtí dopravci, kteří získali oprávnění v Konžské demokratické republice, Rovníkové Guineji, Libérii, Sieře Leone a Svazijsku a jejichž existence je zaznamenána v poslední verzi rejstříku kódů ICAO, měli být zahrnuti do přílohy A.
Air West Co. Ltd
(15) Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích u společnosti Air West Co. Ltd, která získala oprávnění v Súdánu, týkající se konkrétních provozních činností.
Tyto nedostatky zjistilo Německo při prohlídkách na odbavovací ploše prováděných v rámci programu SAFA [5].
(16) V odpovědi na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa společnost Air West Co. Ltd naznačila, že byl vypracován akční plán, jehož cílem je náprava bezpečnostních nedostatků zjištěných během prohlídek na odbavovací ploše.
Stále však neexistují žádné důkazy o provádění vhodného akčního plánu pro konkrétní provozní činnosti, u nichž byly zjištěny bezpečnostní nedostatky.
(17) Súdánské orgány odpovědné za regulační dohled nad společností Air West Co. neposkytly dostatečné informace o bezpečnosti těchto konkrétních provozních činností ze strany společnosti Air West Co, když Německo a Komise vznesly obavy.
(18) Nedávná prohlídka vykonaná Německem v souvislosti s letadlem IL-76, poznávací značka ST-EWX, nepřinesla žádná závažná zjištění [6].
(19) Na základě společných kritérií se proto soudí, že společnost Air West Co. Ltd nesplňuje příslušné bezpečnostní normy, s výjimkou letů provozovaných letadlem IL-76, poznávací číslo ST-EWX, a měla by být zahrnuta do přílohy B, pokud jde o veškerý další provoz.
Blue Wing Airlines
(20) Existují ověřené důkazy o nedodržování konkrétních bezpečnostních norem stanovených Chicagskou úmluvou.
Tyto nedostatky zjistila Francie při prohlídkách na odbavovací ploše prováděných v rámci programu SAFA [7].
(21) Společnost Blue Wing Airlines neodpověděla dostatečně na dotaz úřadu pro civilní letectví Francie a na dotaz Komise ohledně bezpečnosti svého provozu.
(22) Na základě společných kritérií se proto soudí, že společnost Blue Wing Airlines nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Sky Gate International Aviation
(23) I když osvědčení leteckého provozovatele (AOC) společnosti Sky Gate International Aviation vydala Kyrgyzská republika, existují důkazy, že tato letecká společnost nemá hlavní sídlo své obchodní činnosti v Kyrgyzstánu, jak uvádí úřad pro civilní letectví Kyrgyzstánu, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(24) Společnost Sky Gate International Aviation neopověděla dostatečně na dotazy úřadu pro civilní letectví Spojeného království a na dotazy Komise ohledně hlavního sídla své obchodní činnosti.
(25) Orgány Kyrgyzské republiky odpovědné za regulační dohled nad společností Sky Gate International Aviation neposkytly důkazy o tom, že jsou schopny provádět bezpečnostní dohled nad tímto dopravcem.
(26) Na základě společných kritérií se proto soudí, že společnost Sky Gate International Aviation nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
Star Jet
(27) I když osvědčení leteckého provozovatele (AOC) společnosti Star Jet vydala Kyrgyzská republika, existují důkazy, že tato letecká společnost nemá hlavní sídlo své obchodní činnosti v Kyrgyzstánu, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(28) Společnost Star Jet provozuje 3 letadla Lockheed L-1011 Tristar, jejichž výrobní čísla odpovídají výrobním číslům tří letadel provozovaných společností Star Air, která získala oprávnění od úřadů Sierry Leone odpovědných za regulační dohled a podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství.
(29) Společnost Star Jet neopověděla dostatečně na dotazy úřadu pro civilní letectví Spojeného království a na dotazy Komise ohledně hlavního sídla své obchodní činnosti.
(30) Orgány Kyrgyzské republiky odpovědné za regulační dohled nad společností Star Jet neposkytly důkazy o tom, že jsou schopny provádět bezpečnostní dohled nad tímto dopravcem.
(31) Na základě společných kritérií se proto soudí, že společnost Star Jet nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
GST Aero Air Company
(32) Kazašské orgány odpovědné za regulační dohled nad společností GST Aero Air Company poskytly Itálii seznam tří letadel, která mají platná osvědčení letové způsobilosti a potřebné bezpečnostní vybavení.
Dále informovaly Itálii, že byl vypracován nápravný akční plán, jehož cílem je náprava bezpečnostních nedostatků, které Itálie zjistila u společnosti GST Aero Air Company během prohlídek na odbavovací ploše [8].
(33) Stále však neexistují žádné důkazy o provádění vhodného akčního plánu pro nedostatky, které byly zjištěny při provozu společnosti GST Aero Air Company.
(34) Na základě společných kritérií se proto soudí, že společnost GST Aero Air Company nesplňuje příslušné bezpečnostní normy, a měla by tudíž i nadále zůstat zahrnutá v příloze A.
Letečtí dopravci z Mauritánie
(35) Podle 99. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 474/2006 mělo být do 23. května 2006 provedeno hodnocení orgánů Mauritánie odpovědných za regulační dohled nad společností Air Mauritania a podniků, za něž tato společnost odpovídá.
Skupina evropských odborníků navštívila dne 22. května 2006 Mauritánii za účelem provedení hodnocení.
Ve své zprávě uvádí, že společná kritéria stanovená v příloze základního nařízení nejsou dodržována.
Společnost Air Mauritania by tudíž neměla být zařazena do seznamu leteckých dopravců podléhajících zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství.
(36) Odvětví civilního letectví v Mauritánii prochází podstatnými změnami, zejména po přijetí kompletního souboru nových právních předpisů v oblasti civilního letectví.
Další hodnocení pokroku při provádění nových právních předpisů, požadavků a postupů by mělo být provedeno v první polovině roku 2007.
Obecné úvahy o dalších dopravcích zařazených do seznamu
(37) I přes zvláštní žádosti předložené Komisí jí dosud nebyly poskytnuty žádné důkazy o úplném provedení vhodných nápravných opatření ze strany dalších leteckých dopravců uvedených na seznamu sestaveném dne 24. března 2006 a ze strany úřadů odpovědných za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci.
Na základě společných kritérií se proto soudí, že tito letečtí dopravci by měli i nadále podléhat zákazu provozování letecké dopravy.
(38) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro leteckou bezpečnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 474/2006 se mění takto:
1. Příloha A se nahrazuje přílohou A tohoto nařízení.
2. Příloha B se nahrazuje přílohou B tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 911/2006
ze dne 20. června 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. června 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. července 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. června 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 120 t původem z Botswany,
- 450 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 422 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce července 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 17609 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 9807 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 913/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu systémů televizních kamer pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na návrh předložený Komisí pro konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 1015/94 [2] zavedla Rada konečné antidumpingové clo z dovozu systémů televizních kamer pocházejících z Japonska.
(2) V září 2000 Rada nařízením (ES) č. 2042/2000 [3] potvrdila v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1015/94 (ve znění pozdějších předpisů).
(3) V čl. 1 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 2042/2000 Rada výslovně vyňala z působnosti antidumpingového cla systémy kamer vyjmenované v příloze uvedeného nařízení (dále jen "příloha"), které představují nejvyšší třídu profesionálních systémů kamer a po technické stránce spadají do definice výrobku podle čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení, avšak nelze je pokládat za systémy televizních kamer.
(4) Oznámením ze dne 29. září 2005 [4] zahájila Komise přezkum podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení ohledně platných antidumpingových opatření na dovoz systémů televizních kamer pocházejících z Japonska.
B. ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE NOVÝCH MODELŮ PROFESIONÁLNÍCH SYSTÉMŮ KAMER
1. POSTUP
(5) Dva japonští vyvážející výrobci, Matsushita a Hitachi Denshi (Europa) GmbH (dále jen "Hitachi"), uvědomili Komisi o záměru uvést na trh Společenství nové modely profesionálních systémů kamer a požádali Komisi, aby byly tyto nové modely profesionálních systémů kamer a jejich příslušenství doplněny do přílohy nařízení (ES) č. 2042/2000, a tím osvobozeny od antidumpingového cla.
(6) Komise v tomto smyslu informovala výrobní odvětví Společenství a zahájila šetření s cílem zjistit, zda uvažované výrobky podléhají antidumpingovým clům a zda by normativní část nařízení (ES) č. 2042/2000 měla být odpovídajícím způsobem změněna.
2. MODELY, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM ŠETŘENÍ
(7) Obdržené žádosti o osvobození se týkaly níže uvedených modelů systémů kamer, k nimž byly dodány příslušné technické údaje:
Matsushita:
- hlava kamery AK-HC910L,
- hlava kamery AK-HC1500G,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP900,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP150.
Všechny modely byly prezentovány jako novější verze modelů, které již byly vyňaty z platných antidumpingových opatření.
Hitachi:
- hlava kamery DK-H31,
- dálkový ovládací panel RU-3300N.
Oba modely byly prezentovány jako velmi podobné modelům, které již byly vyňaty z platných antidumpingových opatření.
Nejsou nabízeny v kombinaci s trojosým systémem nebo trojosým adaptérem a používají se jako bezpečnostní kamery, při telekonferencích, v laboratořích a knihovnách.
3. ZJIŠTĚNÍ
a) Hlavy kamer AK-HC910L a AK-HC1500G a ovládací jednotky kamer AK-HRP900 a AK-HRP150
(8) Hlavy kamer AK-HC910L a AK-HC1500G a ovládací jednotky kamer AK-HRP900 a AK-HRP150 spadají pod popis výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2042/2000. Nicméně se používají především profesionálně a je nutno je pokládat za profesionální kamery ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 2042/2000. Měly by být tudíž vyloučeny z rozsahu stávajících antidumpingových opatření a doplněny do přílohy nařízení (ES) č. 2042/2000.
(9) V souladu se zavedenou praxí orgánů Společenství by tyto systémy televizních kamer měly být osvobozeny od antidumpingového cla počínaje dnem doručení příslušné žádosti o vynětí útvarům Komise.
Veškerý dovoz níže uvedených kamer dovezených od 5. září 2005 by proto měl být od uvedeného dne osvobozen od antidumpingového cla:
Matsushita:
- hlava kamery AK-HC910L,
- hlava kamery AK-HC1500G,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP900,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP150.
b) Hlava kamery DK-H31 a dálkový ovládací panel RU-3300N
(10) Hlava kamery DK-H31 a dálkový ovládací panel RU-3300N spadají pod popis výrobků čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2042/2000. Nicméně se používají především profesionálně a na trhu Společenství se neprodávají s příslušným trojosým systémem nebo adaptérem. Dospělo se tudíž k závěru, že je tyto modely nutno pokládat za profesionální kamery ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 2042/2000. Proto by měly být vyňaty z působnosti stávajících antidumpingových opatření a doplněny do přílohy nařízení (ES) č. 2042/2000.
(11) V souladu se zavedenou praxí orgánů Společenství by tyto systémy televizních kamer měly být osvobozeny od antidumpingového cla počínaje dnem doručení příslušné žádosti o vynětí útvarům Komise.
Veškerý dovoz níže uvedených kamer dovezených od 3. listopadu 2005 by proto měl být od uvedeného dne osvobozen od cla:
Hitachi:
- hlava kamery DK-H31,
- dálkový ovládací panel RU-3300N.
4. ZPRÁVA ZÚČASTNĚNÝM STRANÁM A ZÁVĚRY
(12) Komise uvědomila výrobní odvětví Společenství a vývozce systémů televizních kamer o svých zjištěních a dala jim příležitost předložit svá stanoviska.
Žádná ze stran nevznesla proti zjištěním Komise námitky.
(13) Na základě výše uvedených skutečností by mělo být nařízení (ES) č. 2042/2000 odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije na dovoz níže uvedených modelů vyrobených a vyvezených do Společenství následujícími vyvážejícími výrobci:
a) Matsushita od 5. září 2005:
- hlava kamery AK-HC910L,
- hlava kamery AK-HC1500G,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP900,
- ovládací jednotka kamery AK-HRP150;
b) Hitachi od 3. listopadu 2005:
- hlava kamery DK-H31,
- dálkový ovládací panel RU-3300N.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 914/2006
ze dne 21. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 915/2006
ze dne 21. června 2006
o změně nařízení (ES) č. 2148/96, kterým se stanoví pravidla pro vyhodnocení a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha III nařízení Komise (ES) č. 2148/96 [2] stanoví pravidla pro postup fyzické inspekce u zemědělských produktů skladovaných v rámci veřejné intervence.
(2) Veřejné skladování cukru bylo zahájeno v roce 2005 v souladu s pravidly stanovenými nařízením Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3] a nařízením Komise (ES) č. 1262/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami [4]. Nařízením (ES) č. 2148/96 by proto měla být stanovena nová prováděcí pravidla týkající se postupu při fyzické inspekci skladů, pokud jde o cukr.
(3) Nařízení (ES) č. 2148/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Vzhledem k tomu, že intervence v odvětví cukru byla zahájena pro hospodářský rok 2004/05, aniž by byla stanovena podrobná inventární pravidla, nadměrně ztěžuje způsob, kterým některé členské státy organizovaly skladování zásob cukru, provedení inventury podle běžných postupů.
Pro zásoby cukru z hospodářských roků 2004/05 a 2005/06 by proto měla být stanovena přechodná pravidla.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 2148/96 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 916/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní práva podaným pro kvóty pro zmrazené hovězí maso podle nařízení (ES) č. 704/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 704/2006 ze dne 8. května 2006, pokud jde o celní kvótu na zmrazené hovězí maso spadající pod kód KN 0202 a na produkty spadající pod kód KN 02062991 (v období od 1. července 2006 do 30. června 2007) [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Čl. 1 nařízení (ES) č. 704/2006 stanoví, že množství, na něž mohou oprávněné hospodářské subjekty předložit žádost o vydání dovozních práv v rámci kvóty na zmrazené hovězí maso, činí 53000 tun. Podnikatel společenství může žádat o dovozní práva na základě referenčního množství spadající pod kód KN 0201, 0202, 02061095 nebo 02062991 dovezené jím/jí nebo na jeho účet v období od 1. května 2005 do 30. dubna 2006. Vzhledem k tomu, že množství uvedená v žádostech o dovozní práva uvedená v článku 1 převyšují množství, která jsou k dispozici, je třeba stanovit koeficient snížení v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 704/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní práva podané v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 704/2006 se vyhovuje do výše 13,474095 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 917/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní práva pro dovoz zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování, podaným v červnu 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 727/2006 ze dne 12. května 2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování (od 1. července 2006 do 30. června 2007) [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 727/2006 stanoví množství zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování, která lze dovézt za zvláštních podmínek v období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006).
4 nařízení (ES) č. 727/2006 stanoví, že je možné snížit požadovaná množství.
Množství, na něž byly předloženy žádosti, celkově přesahují množství, která jsou k dispozici.
Za těchto okolností a s ohledem na spravedlivé rozdělení dostupných množství je třeba požadovaná množství úměrně snížit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozních práv podané v souladu s nařízením (ES) č. 727/2006 na období od 1. července 2006 do 31. prosince 2006 se vyhovuje v následujícím rozsahu, vyjádřeno v množství nevykostěného masa:
a) 4,733354 % požadovaného množství u dovozů hovězího masa určeného k výrobě konzerv vymezených v čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 727/2006;
b) 32,656312 % požadovaného množství u dovozů hovězího masa určeného k výrobě produktů vymezených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 727/2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 918/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 894/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 919/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 920/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami v rámci Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s vepřovým masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75.
(3) Ustanovení čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady u produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen u produktů, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Tyto produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na označení zdravotní nezávadnosti, které jsou stanoveny v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 921/2006
ze dne 21. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro hovězí a telecí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 může být rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s hovězím a telecím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Uvedené produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3], a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4].
(5) Podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 ze dne 20. července 1982, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa [5], se výše zvláštní náhrady snižuje, pokud množství vykostěného masa určené na vývoz představuje méně než 95 %, ale nikoli méně než 85 % celkové hmotnosti vykostěných kusů.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 403/2006 [6] by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(7) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na označení zdravotní nezávadnosti, které jsou stanoveny v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 2
V případě uvedeném v čl. 6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (EHS) č. 1964/82 se výše náhrady pro produkty kódu produktu 0201 30 00 9100 snižuje o 10 EUR/100 kg.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 403/2006 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 922/2006
ze dne 22. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 923/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1164/2005, (ES) č. 1165/2005, (ES) č. 1168/2005, (ES) č. 1700/2005 a (ES) č. 1845/2005 o zahájení stálých nabídkových řízení na další prodej kukuřice ze zásob polské, maďarské, rakouské, slovenské a české intervenční agentury na trhu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1164/2005 [2], (ES) č. 1165/2005 [3], (ES) č. 1168/2005 [4], (ES) č. 1700/2005 [5] a (ES) č. 1845/2005 [6] zahájila stálá nabídková řízení na další prodej kukuřice ze zásob polské, maďarské, rakouské, slovenské a české intervenční agentury na trhu Společenství. Uvedená nabídková řízení pozbudou platnosti dne 28. června 2006.
(2) S cílem zajistit pro chovatele, jakož i pro průmysl s krmivy, zásobování za konkurenceschopné ceny na začátku hospodářského roku 2006/07 je třeba i nadále zpřístupňovat na trhu s obilovinami zásoby kukuřice ze zásob polské, maďarské, rakouské, slovenské a české intervenční agentury.
(3) V rámci tohoto prodloužení však nebyly upřesněny týdny počínaje dnem 28. června 2006, během nichž se žádné nabídkové řízení nebude konat.
Hospodářské subjekty by proto mohly během uvedených týdnů předkládat v dobré víře nabídky, i když není stanoveno žádné zasedání Řídícího výboru.
(4) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1164/2005, (ES) č. 1165/2005, (ES) č. 1168/2005, (ES) č. 1700/2005 a (ES) č. 1845/2005.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1164/2005, (ES) č. 1165/2005, (ES) č. 1168/2005, (ES) č. 1700/2005 a (ES) č. 1845/2005 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 2. srpna 2006, 16. srpna 2006 a 23. srpna 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná."
2. V ustanovení čl. 4 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1164/2005, (ES) č. 1165/2005, (ES) č. 1168/2005, (ES) č. 1700/2005 a (ES) č. 1845/2005 se datum " 28. června 2006" nahrazuje datem " 13. září 2006".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 924/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 874/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 874/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 874/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 874/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 925/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 30. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 30. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 29,359 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 926/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I.A nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [2], stanoví celní kvóty nespecifikované podle země původu, které se mají dovézt během kvótového období.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 267/2006 ze dne 30. ledna 2006 o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3] stanoví dodatečný příděl másla a jiných tuků a olejů získaných z mléka v rámci roční dovozní celní kvóty.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 711/2006 ze dne 20. března 2006 o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o změně a doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4] stanoví dodatečné příděly v souvislosti s několika kvótami různých druhů sýrů v rámci roční dovozní celní kvóty.
(4) Je proto vhodné upravit dotyčné objemy stanovené kvótami uvedené v příloze I.A nařízení (ES) č. 2535/2001.
(5) Nařízení (ES) č. 2535/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I.A nařízení (ES) č. 2535/2001 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 927/2006
ze dne 22. června 2006
o uvolnění zvláštní restrukturalizační rezervy podle čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1788/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1788/2003 se stanoví zvláštní restrukturalizační rezerva pro Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko, Slovinsko a Slovensko, která má být uvolněna od 1. dubna 2006 v rozsahu, ve kterém v závislosti na jednotlivých zemích od roku 1998 nebo 2000 klesla spotřeba mléka a mléčných výrobků ve vlastním hospodářství.
(2) V souladu s čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1788/2003 předložily Česká republika, Estonsko, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Polsko, Slovinsko a Slovensko Komisi zprávu, v níž jsou podrobně uvedeny výsledky a tendence současného restrukturalizačního procesu v uvedených zemích v odvětví mléčných výrobků, a zejména odklon od výroby pro potřeby vlastního hospodářství k výrobě pro trh.
(3) Podle předložených zpráv všechny uvedené členské státy prokázaly pokles spotřeby mléka a mléčných výrobků ve vlastním hospodářství.
(4) Dostupné statistické údaje o výrobě ukazují, že rostoucí část mléčné výroby je uváděna na trh v rámci dodávek a snižující se část v rámci přímých prodejů.
(5) Proto je třeba uvolnit zvláštní restrukturalizační rezervu pro Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko, Slovinsko a Slovensko a stanovit přidělení výsledných množství do části "dodávky" jejich vnitrostátního referenčního množství.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko, Slovinsko a Slovensko se uvolňuje zvláštní restrukturalizační rezerva podle čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1788/2003. Uvolněná množství jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Množství stanovená v příloze se začlení do vnitrostátní rezervy podle článku 14 nařízení (ES) č. 1788/2003 a použijí se pro dodávky.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 928/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 32/2000, pokud jde o nové tarifní kvóty Společenství závazné v rámci GATT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 32/2000 ze dne 17. prosince 1999 o otevření a správě tarifních kvót Společenství závazných v rámci GATT a některých jiných tarifních kvót Společenství, o podrobných pravidlech pro úpravu těchto kvót a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1808/95 [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím č. 2006/333/ES [2] Rada schválila Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými stanoví nové roční tarifní kvóty pro některé druhy zboží.
(3) Nařízení (ES) č. 32/2000 otevřelo a stanovilo správu tarifních kvót Společenství závazných v rámci GATT, které mají být používány v chronologickém pořadí podle dat přijetí celních prohlášení.
(4) Pro používání některých nových ročních tarifních kvót uvedených v Dohodě ve formě výměny dopisů je třeba změnit nařízení (ES) č. 32/2000.
(5) Nařízení Rady (ES) č.
711/2006 ze dne 20. března 2006 o provádění Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl.
XXIV odst.
6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, kterým se mění a doplňuje příloha I nařízení (EHS) č.
2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], stanoví, že se nové tarifní kvóty začnou používat šest týdnů po dni vyhlášení uvedeného nařízení
Nařízení Komise (ES) č. 929/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa podané v červnu 2006 na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 593/2004 ze dne 30. března 2004 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin [1], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa [2], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. července do 30. září 2006 se v případě některých produktů vztahují na množství stejná či menší než dostupná množství, a proto je možné jim vyhovět v plné výši, avšak v případě ostatních produktů se příslušné žádosti vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. července do 30. září 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 930/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v červnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1431/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. července do 30. zaří 2006 se vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. července do 30. zaří 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1431/94 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 1431/94 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 931/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v červnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2497/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2497/96 ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [1], a zejména čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. července do 30. zaří 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. července do 30. zaří 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 2497/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 2497/96 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 932/2006
ze dne 22. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 23. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 933/2006
ze dne 22. června 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 16. do 22. června 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 934/2006
ze dne 23. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 935/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení týkající se náhrady pro vývoz ječmene do některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na stávající situaci na trhu s obilovinami by mělo být zahájeno nabídkové řízení týkající se náhrady pro vývoz ječmene v souladu s článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(2) Nařízení (ES) č. 1501/95 stanovilo prováděcí pravidla nabídkového řízení pro stanovení vývozní náhrady.
Mezi závazky, které se vztahují k nabídkovému řízení, je uvedena povinnost předložit žádost o vývozní licenci a složit jistotu.
Je třeba stanovit výši této jistoty.
(3) Pro licence vydané v rámci tohoto nabídkového řízení je třeba stanovit zvláštní dobu platnosti. Tato platnost musí odpovídat potřebám světového trhu pro hospodářský rok 2006/07.
(4) Pro zabezpečení spravedlivého zacházení se všemi zájemci je třeba stanovit, aby doba platnosti vydaných licencí byla stejná.
(5) Řádný průběh nabídkového řízení pro vývoz vyžaduje, aby bylo stanoveno minimální množství, lhůta a forma pro předání nabídek příslušným útvarům.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1501/95 se zahajuje nabídkové řízení týkající se vývozní náhrady.
2. Nabídkové řízení se týká vývozu ječmene do Alžírska, Bahrajnu, Egypta, Iráku, Íránu, Izraele, Jemenu, Jordánska, Kuvajtu, Libanonu, Libye, Maroka, Mauretánie, Ománu, Kataru, Saudské Arábie, Spojených arabských emirátů, Sýrie a Tuniska.
3. Nabídkové řízení bude probíhat až do 28. června 2007.
Po dobu jeho trvání budou zahajována týdenní nabídková řízení, pro něž budou množství a lhůty pro předkládání nabídek stanoveny v oznámení o nabídkovém řízení.
Odchylně od čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1501/95 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 6. července 2006.
Článek 2
Nabídka je platná, pouze pokud se týká nejméně 1000 tun.
Článek 3
Jistota uvedená v čl. 5 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1501/95 je 12 EUR za tunu.
Článek 4
1. Odchylně od ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [3] jsou vývozní licence vydané podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1501/95, pokud jde o jejich dobu platnosti, považovány za vydané dnem předložení nabídky.
2. Vývozní licence vydané v rámci nabídkového řízení uvedeného v tomto nařízení jsou platné od data vydání ve smyslu odstavce 1 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
Článek 5
Členské státy předají Komisi předložené nabídky elektronickou cestou nejpozději hodinu a půl po uplynutí týdenní lhůty stanovené v oznámení o nabídkovém řízení pro předložení nabídek a použijí formulář uvedený v příloze.
V případě, že nebudou předloženy žádné nabídky, sdělí členské státy tuto skutečnost Komisi ve stejné lhůtě, jaká je uvedena v prvním pododstavci.
Hodiny stanovené pro předložení nabídek se řídí belgickým časem.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 936/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení týkající se náhrady pro vývoz měkké pšenice do některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na stávající situaci na trhu s obilovinami by mělo být zahájeno nabídkové řízení týkající se náhrady pro vývoz měkké pšenice v souladu s článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(2) Nařízení (ES) č. 1501/95 stanovilo prováděcí pravidla nabídkového řízení pro stanovení vývozní náhrady.
Mezi závazky, které se vztahují k nabídkovému řízení je uvedena povinnost předložit žádost o vývozní licenci a složit jistotu.
Je třeba stanovit výši této jistoty.
(3) Pro licence vydané v rámci tohoto nabídkového řízení je třeba stanovit zvláštní dobu platnosti. Tato platnost musí odpovídat potřebám světového trhu pro hospodářský rok 2006/2007.
(4) Pro zabezpečení spravedlivého zacházení se všemi zájemci je třeba stanovit, aby doba platnosti vydaných licencí byla stejná.
(5) Za účelem zabránění zpětného dovozu vývozní náhrady budou přidělovány pouze na vývozy do některých třetích zemí.
(6) Řádný průběh nabídkového řízení pro vývoz vyžaduje, aby bylo stanoveno minimální množství, lhůta a forma pro předání nabídek příslušným útvarům.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1501/95 se zahajuje nabídkové řízení týkající se vývozní náhrady.
2. Nabídkové řízení se týká vývozu měkké pšenice do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bulharska, Chorvatska, Bosny a Hercegoviny, Srbska a Černé Hory [3] a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Lichtenštejnska, Rumunska a Švýcarska.
3. Nabídkové řízení bude probíhat až do 28. června 2007.
Po dobu jeho trvání budou zahajována týdenní nabídková řízení, pro něž budou množství a lhůty pro předkládání nabídek stanoveny v oznámení o nabídkovém řízení.
Odchylně od čl. 4 odst. 4 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1501/95 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 6. července 2006.
Článek 2
Nabídka je platná pouze pokud se týká nejméně 1000 tun.
Článek 3
Jistota uvedená v čl. 5 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1501/95 je 12 EUR za tunu.
Článek 4
1. Odchylně od ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] jsou vývozní licence vydané podle čl. 8 odst. 1 nařízení 1501/95, pokud jde o jejich dobu platnosti, považovány za vydané dnem předložení nabídky.
2. Vývozní licence vydané v rámci nabídkového řízení uvedeného v tomto nařízení jsou platné od data vydání ve smyslu odstavce 1 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
Článek 5
Členské státy předají Komisi předložené nabídky elektronickou cestou nejpozději hodinu a půl po uplynutí týdenní lhůty stanovené v oznámení o nabídkovém řízení pro předložení nabídek a použijí formulář uvedený v příloze.
V případě, že nebudou předloženy žádné nabídky, sdělí členské státy tuto skutečnost Komisi ve stejné lhůtě, jaká je uvedena v prvním pododstavci.
Hodiny stanovené pro předložení nabídek se řídí belgickým časem.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 937/2006
ze dne 23. června 2006
o otevření a správě celních kvót pro kukuřičný lepek pocházející ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článku XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) z roku 1994 [2], která byla schválena rozhodnutím Rady 2006/333/ES [3], se Společenství zavazuje stanovit na každý kalendářní rok sníženou celní kvótu oproti společné externí kvótě při valorické sazbě 16 % pro kukuřičný lepek pocházející ze Spojených států amerických, který patří do podpoložky KN ex23031011 celní a statistické nomenklatury a společného celního sazebníku.
(2) S cílem zabezpečit řádnou správu této celní kvóty je třeba umožnit hospodářským subjektům využívat výhody této celní kvóty v souladu s pravidly stanovenými v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], a umožnit využívání této kvóty v chronologickém pořadí podle dat přijetí celních prohlášení.
(3) Původ výrobků se určuje v souladu s platnými ustanoveními Společenství.
S cílem ověřit původ výrobků je třeba zohlednit kontrolní opatření zavedená příslušnými orgány Spojených států amerických a při dovozu si vyžádat osvědčení o původu vydané těmito orgány v souladu s právními předpisy Společenství.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na dovoz kukuřičného lepku spadajícího do podpoložky KN ex23031011 (podpoložka TARIC 10), který pochází ze Spojených států amerických, se každý rok počínaje rokem 2006 vztahuje valorické clo ve výši 16 % v rámci celní kvóty 10000 tun čisté váhy.
Správa této celní kvóty se provádí pod sériovým číslem 09.0090.
Článek 2
1. Celní kvótu uvedenou v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Využití celní kvóty uvedené v článku 1 je podmíněno předložením osvědčení o původu vydaného příslušnými orgány Spojených států amerických v souladu s ustanoveními článků 55 až 65 nařízení (EHS) č.
2454/93. Původ výrobků, na které se vztahuje toto nařízení, se určuje v souladu s platnými ustanoveními Společenství.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 938/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína ve Francii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout opatření pro nouzovou destilaci v případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků.
Toto opatření se může omezovat na určité kategorie vína nebo na určité pěstitelské oblasti a na žádost příslušného členského státu je lze použít na jakostní vína vyrobená ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.).
(2) Francouzská vláda požádala dopisem ze dne 8. března 2006 o zavedení nouzové destilace pro stolní vína vyrobená na svém území, jakož i pro jakostní vína s. o.
(3) Ve Francii byly zjištěny značné přebytky na trhu se stolním vínem i s jakostním vínem s. o., které se odrážejí ve snížení cen a ve znepokojujícím zvýšení zásob na konci probíhajícího hospodářského roku.
Aby se zabránilo tomuto negativnímu vývoji a zároveň došlo ke zlepšení složité situace na trhu, je zapotřebí snížit zásoby francouzského vína na úroveň považovanou za obvyklou pro potřeby trhu.
(4) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999, je vhodné stanovit nouzové zavedení destilace pro maximální objem 1,5 milionu hektolitrů jakostního vína s. o.
(5) Zavedení nouzové destilace podle tohoto nařízení musí být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], pokud jde o opatření týkající se destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999. Musí se použít i další ustanovení nařízení (ES) č. 1623/2000, zejména ustanovení o dodávce alkoholu intervenční agentuře a o vyplacení zálohy.
(6) Je třeba stanovit nákupní cenu, kterou uhradí palírna producentovi v takové výši, aby se napravilo narušení trhu a zároveň umožnilo producentům využít daného opatření.
(7) Produktem nouzové destilace smí být pouze surový nebo neutrální alkohol, který se musí povinně dodávat pouze intervenční agentuře, aby se zabránilo narušení trhu s konzumním alkoholem, který pochází především z destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1623/2000 pro tento druh destilace se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro maximální množství 1,5 milionu hektolitrů jakostního vína s. o. ve Francii.
Článek 2
Každý producent může uzavřít smlouvu o dodávce podle článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000 (dále jen "smlouva") od 29. června do 28. července 2006.
Ke smlouvám se přiloží doklad o poskytnutí jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
Článek 3
1. Pokud celkové množství pokryté smlouvami, které se předloží intervenční agentuře, překročí množství stanovené v článku 1, členský stát určí míry krácení, které se použijí pro uvedené smlouvy.
2. Členský stát přijme nezbytná správní opatření, aby došlo ke schválení smluv nejpozději do 22. srpna 2006. Schválení obsahuje údaje o případně použité míře krácení a objem vína povoleného na každou smlouvu a uvádí možnost vypovězení smlouvy producentem v případě použití míry krácení.
Členský stát sdělí Komisi do 29. srpna 2006 objemy vín uvedené ve schválených smlouvách.
3. Členský stát může omezit počet smluv uzavřených jedním producentem podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději dne 28. února 2007. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. května 2007.
2. Jistota se uvolní v poměru k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodání do palírny.
Pokud se ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neuskuteční žádná dodávka, jistota propadá.
Článek 5
Minimální kupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto nařízení se rovná částce 1,914 EUR za % objemové a hektolitr pro stolní vína a částce 3 EUR za % objemové a hektolitr pro jakostní vína s. o.
Článek 6
1. Palírna dodá intervenční agentuře produkt získaný destilací.
Obsah alkoholu u tohoto produktu je nejméně 92 % objemových.
2. Cena, kterou intervenční agentura zaplatí palírně za dodaný surový alkohol, činí 2,281 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben ze stolních vín, a 3,367 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben z jakostních vín s. o. Platba se provádí podle čl. 62 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Palírna může obdržet zálohu na tuto částku ve výši 1,122 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného ze stolních vín a 2,208 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného z jakostních vín s. o.
V takovém případě se ze skutečně vyplacených cen odečte výše záloh.
Použijí se články 66 a 67 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 939/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví výše podpory pro hrušky určené ke zpracování
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 3 odst. 3 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], se stanoví, že nejpozději 15. června Komise zveřejní výši podpory pro hrušky určené ke zpracování.
(2) Průměrné množství hrušek zpracovaných v rámci režimu podpory během posledních tří hospodářských let je o 8574 tun vyšší než prahová hodnota Společenství.
(3) V případě členských států, které překročily svůj zpracovatelský práh, se výše podpory pro hospodářský rok 2006/07 pro broskve určené ke zpracování musí v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 změnit s ohledem na úroveň stanovenou v čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2006/07 se výše podpory pro hrušky určené ke zpracování na základě článku 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na:
- 161,70 EUR za tunu
Nařízení Komise (ES) č. 940/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2006, pokud jde o seznam členských států, ve kterých je zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 796/2006 ze dne 29. května 2006, kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 796/2006 byl zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 v souladu s čl. 6 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedeném členském státě by proto měl být zahájen intervenční nákup prostřednictvím nabídkového řízení.
Uvedený členský stát by proto měl být připojen na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 796/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 796/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 24. června do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999: Belgie, Česká republika, Německo, Estonsko, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lotyšsko, Lucembursko, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Finsko, Švédsko a Spojené království."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 941/2006
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 51/2006, pokud jde o tresku modravou a sledě obecného
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 [2] stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů na rok 2006.
(2) Na základě konzultací mezi Společenstvím a Faerskými ostrovy dne 23. února 2006 bylo dosaženo ujednání o vzájemném přístupu k populaci tresky modravé a populaci sledě obecného v rybolovných oblastech druhé strany.
Toto ujednání by mělo být provedeno.
(3) Plavidlům, která se při lovu štikozubce obecného tenatovými sítěmi na chytání ryb za žábry v divizích ICES VIa, b a VIIb, c, j, k a v podoblasti XII nezapojila do rybolovných postupů, jež vedly k zákazu použití tenatových sítí na chytání ryb za žábry v těchto oblastech, by bylo vhodné odchylkou od zákazu povolit v tomto rybolovu pokračovat.
(4) Společenství vedlo konzultace s Norskem o řízení rybolovu sledě skandinávského (Clupea harengus) v severovýchodním Atlantickém oceánu, a to především s ohledem na režim licencí, jenž by měl být proveden.
(5) Nařízení (ES) č. 51/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy IA, IB a IV nařízení (ES) č. 51/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 942/2006
ze dne 26. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 943/2006
ze dne 26. června 2006
o změně nařízení (ES) č. 2707/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o podporu Společenství pro poskytování mléka a některých mléčných výrobků žákům ve školách
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 15 a čl. 47 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví výše podpory, která má být přidělena pro poskytování mléčných výrobků žákům, pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006.
(2) Za účelem usnadnění práce vnitrostátních správních orgánů a orgánů pověřených prováděním režimu dodávání mléka do škol při vyplácení podpory bylo pro případ změny výše podpory zavedeno na konci školního roku 2004/2005 nařízením Komise (ES) č. 2707/2000 [2] přechodné opatření.
(3) Členské státy, v nichž končí školní rok 2005/2006 v červenci, budou mít kvůli změně výše podpory s jejím vyplácením problémy.
Je vhodné uvedené opatření prodloužit i na školní rok 2005/2006.
(4) Nařízení (ES) č. 2707/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 2707/2000 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Ve školním roce 2005/2006 se však částka podpory platná první den měsíce června může uplatňovat i během července, pokud školní rok v daném členském státě končí v červenci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 944/2006
ze dne 26. června 2006,
kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína v Itálii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout opatření pro nouzovou destilaci v případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků.
Toto opatření se může omezovat na určité kategorie vína nebo na určité pěstitelské oblasti a na žádost příslušného členského státu je lze použít na jakostní vína vyrobená ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.).
(2) Italská vláda požádala dopisem ze dne 14. dubna 2006 o zavedení nouzové destilace pro stolní vína vyrobená na svém území, jakož i pro některá jakostní vína s. o.
(3) V Itálii byly zjištěny značné přebytky na trhu se stolním vínem a s jakostním vínem s. o., které se odrážejí ve snížení cen a ve znepokojujícím zvýšení zásob na konci probíhajícího hospodářského roku.
Aby se zabránilo tomuto negativnímu vývoji a zároveň došlo ke zlepšení složité situace na trhu, je zapotřebí snížit zásoby italského vína na úroveň považovanou za obvyklou pro potřeby trhu.
(4) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999, je vhodné stanovit nouzové zavedení destilace pro maximální objem 2,5 milionu hektolitrů stolního vína a pro maximální objem 100000 hektolitrů některého jakostního vína s. o.
(5) Zavedení nouzové destilace podle tohoto nařízení musí být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], pokud jde o opatření týkající se destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999. Musí se použít i další ustanovení nařízení (ES) č. 1623/2000, zejména ustanovení o dodávce alkoholu intervenční agentuře a o vyplacení zálohy.
(6) Je třeba stanovit nákupní cenu, kterou uhradí palírna producentovi v takové výši, aby se napravilo narušení trhu a zároveň umožnilo producentům využít daného opatření.
(7) Produktem nouzové destilace smí být pouze surový nebo neutrální alkohol, který se musí povinně dodávat pouze intervenční agentuře, aby se zabránilo narušení trhu s konzumním alkoholem, který pochází především z destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1623/2000 pro tento druh destilace se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro maximální množství 2,5 milionu hektolitrů stolního vína a 100000 hektolitrů jakostního vína s. o., které nese označení Barbera d'Asti, Barbera Monferrato, Piemonte Barbera, Dolcetto d'Ovada, Dolcetto d'Acqui, Dolcetto d'Asti, Monferrato Dolcetto, Grignolino d'Asti a Piemonte Grignolino.
Článek 2
Každý producent může uzavřít smlouvu o dodávce podle článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000 (dále jen "smlouva") od 3. do 24. července 2006 v případě stolních vín a od 3. do 14. července 2006 v případě jakostních vín s. o.
Ke smlouvám se přiloží doklad o poskytnutí jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
Článek 3
1. Pokud celkové množství pokryté smlouvami, které se předloží intervenční agentuře, překročí množství stanovené v článku 1, členský stát určí míry krácení, které se použijí pro uvedené smlouvy.
2. Členský stát přijme nezbytná správní opatření, aby došlo ke schválení smluv nejpozději do 13. září 2006 v případě stolních vín a do 28. července 2006 v případě jakostních vín s. o. Schválení obsahuje údaje o případně použité míře krácení a objem vína povoleného na každou smlouvu a uvádí možnost vypovězení smlouvy producentem v případě použití míry krácení.
Členský stát sdělí Komisi do 20. září 2006 v případě stolních vín a do 25. srpna 2006 v případě jakostních vín s. o. objemy vín uvedené ve schválených smlouvách.
3. Členský stát může omezit počet smluv uzavřených jedním producentem podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději do 15. prosince 2006 v případě stolních vín a do 31. srpna 2006 v případě jakostních vín s. o. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. března 2007 v případě stolních vín a do 30. září 2006 v případě jakostních vín s. o.
2. Jistota se uvolní v poměru k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodání do palírny.
Pokud se ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neuskuteční žádná dodávka, jistota propadá.
Článek 5
Minimální kupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto nařízení se rovná částce 1,914 EUR za % objemové a hektolitr pro stolní vína a částce 3 EUR za % objemové a hektolitr pro jakostní vína s. o.
Článek 6
1. Palírna dodá intervenční agentuře produkt získaný destilací.
Obsah alkoholu u tohoto produktu je nejméně 92 % objemových.
2. Cena, kterou intervenční agentura zaplatí palírně za dodaný surový alkohol, činí 2,281 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben ze stolních vín, a 3,367 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben z jakostních vín s. o. Platba se provádí podle čl. 62 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Palírna může obdržet zálohu na tuto částku ve výši 1,122 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného ze stolních vín a 2,208 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného z jakostních vín s. o.
V takovém případě se ze skutečně vyplacených cen odečte výše záloh.
Použijí se články 66 a 67 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 945/2006
ze dne 26. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 11a a 11c nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví výpočetní mechanismy pro dovozní clo pro loupanou rýži kódu KN 100620 a pro omletou a poloomletou rýži kódu NC 100630 a jeho pravidelné stanovování.
(2) Aby se zamezilo narušení fungování tohoto systému nekalými žádostmi o dovozní licence, je třeba stanovit v nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 [2] výši jistoty u dovozních licencí na loupanou, omletou a poloomletou rýži na dostatečně vysoké úrovni.
(3) Nařízení (ES) č. 1342/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 12 nařízení (ES) č. 1342/2003 se vkládá nové písm. aa), které zní:
"aa) 30 EUR za tunu v případě vývozních licencí, na které se nevztahuje písm. a), pro produkty kódů KN 100620 a 100630."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 946/2006
ze dne 23. června 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu šprota obecného v oblasti ICES III b, c, d (vody ES) plavidly plujícími pod vlajkou Německa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 52/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb v Baltském moři [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 947/2006
ze dne 26. června 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, podaným v červnu 2006 v rámci celní kvóty dle nařízení (ES) č. 800/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 800/2006 ze dne 30. května 2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2006 do 30. června 2007) [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 a článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/2006 stanoví počet kusů mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, který lze dovézt za zvláštních podmínek v období od 1. července 2006 do 30. června 2007. Množství určitých produktů z hovězího a telecího masa, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem může být vyhověno v plném rozsahu.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozních licencí podaných během června 2006 podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/2006 se vyhovuje v plném rozsahu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 948/2006
ze dne 27. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 949/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
535/94 ze dne 9. března 1994, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [2], byla ke kapitole 2 kombinované nomenklatury vložena doplňková poznámka 8 za účelem objasnění zařazení soleného masa a jedlých drobů kódu KN 0210 ("maso a poživatelné droby, solené nebo ve slaném nálevu, sušené nebo uzené; poživatelné moučky a prášky z masa nebo drobů").
V roce 1995 byla tato doplňková poznámka přečíslována a označena jako doplňková poznámka 7.
(2) Doplňková poznámka 7 byla změněna nařízením Komise (ES) č. 1871/2003 ze dne 23. října 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], s cílem objasnit na základě judikatury Evropského soudního dvora, že nasolení ve smyslu kódu KN 0210 má zajistit dlouhodobou konzervaci.
(3) V roce 2002 Komise přijala nařízení (ES) č. 1223/2002 ze dne 8. července 2002 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [4], podle něhož je vykostěné dělené kuřecí maso, zmrazené a napuštěné solí ve všech částech, s obsahem soli 1,2 % až 1,9 % hmotnostních, zařazeno do kódu KN 02071410.
(4) Ohledně námitky, kterou vznesly některé vývozní země ve WTO k nařízení (ES) č. 1223/2002, odborná komise a odvolací orgán WTO dospěly k závěru, že zmrazené vykostěné dělené kuřecí maso s obsahem soli od 1,2 % až 3 % je zahrnuto tarifním ustanovením do čísla 0210 seznamu EK.
(5) Evropské společenství předložilo obecný problém výkladu čísla 0210 a zařazení tohoto zboží příslušným orgánům Světové celní organizace.
(6) V zájmu sladění právních předpisů Společenství s jeho mezinárodními závazky v jejich současné podobě tak, jak je vykládají kompetentní orgány WTO, je třeba změnit doplňkovou poznámku 7 ke kapitole 2 s ohledem na maso a poživatelné droby spadající do položky 021099.
Tím nejsou dotčeny případné výsledky jakéhokoli rozhodnutí přijatého v tomto ohledu odpovídajícími orgány Světové celní organizace.
(7) Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Rozhodnutí (ES) č. 1223/2002, kterým se vykostěné dělené kuřecí maso, zmrazené a napuštěné solí ve všech částech s obsahem soli 1,2 % až 1,9 % hmotnostních zařazuje do kódu KN 02071410, by mělo pozbýt platnosti ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, a mělo by proto být zrušeno.
(9) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost dne 27. června 2006 na konci přiměřeného časového období, které WTO poskytla Společenství na dosažení souladu.
Odvolání na ujednání o řešení sporů (DSU) časovému omezení nepodléhá.
Doporučení ve zprávách přijatých orgánem pro řešení sporů (DSB) mají pouze následnou platnost.
Toto nařízení proto nemůže mít zpětnou platnost ani se zpětnou platností nemůže poskytnout pomocný výklad.
Protože ho nelze použít jako výklad ani návod pro zařazení zboží uvolněného do volného oběhu před datem 27. června 2006, nemůže sloužit jako základ pro náhradu cla zaplaceného před tímto datem.
(10) Výbor pro celní kodex nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury uvedená v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazuje tímto:
"Ve smyslu položek KN 021011 až 021093 se výrazem "maso a poživatelné droby, solené nebo ve slaném nálevu" rozumí maso a poživatelné droby hluboce a homogenně napuštěné solí ve všech částech, s celkovým obsahem soli nejméně 1,2 % hmotnostních, pokud nasolení zajišťuje dlouhodobou konzervaci.
Ve smyslu položky KN 021099 se výrazem "maso a poživatelné droby, solené nebo ve slaném nálevu" rozumí maso a poživatelné droby hluboce a homogenně napuštěné solí ve všech částech, s celkovým obsahem soli nejméně 1,2 % hmotnostních".
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1223/2002 se zrušuje s účinkem ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. června 2006.
Toto nařízení nemá zpětnou platnost ani se zpětnou platností nemůže poskytnout výklad nebo návod.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 950/2006
ze dne 28. června 2006,
kterým se pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů v odvětví cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 40 odst. 1 písm. e) bod iii) a písm. f) a článek 44 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 1 odst. 1 protokolu 3 o cukru AKT (dále jen "protokol AKT") v příloze V dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [2] (dále jen "dohoda o partnerství AKT-ES") a čl. 1 odst. 1 Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Indickou republikou o třtinovém cukru [3] (dále jen "dohoda s Indií") stanoví, že se Společenství zavazuje nakupovat a dovážet za zaručené ceny určitá množství třtinového cukru, který pochází ze států AKT a z Indie, a uvedené státy se zavazují mu jej dodávat.
(2) Ustanovení čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 a za účelem dostatečného zásobování rafinerií Společenství se pozastavuje použití dovozních cel na třtinový cukr určený k rafinaci kódu KN 17011110, který pochází ze států uvedených v příloze VI, na doplňková množství.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [4], stanoví, že dovoz produktů odvětví cukru kódů KN 1701 a 1702 pocházejících z Albánie, Bosny a Hercegoviny a celních území Černé Hory, Srbska nebo Kosova [5] podléhá ročním celním kvótám s nulovým clem. Pravidla pro otevření a správu uvedených kvót byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1004/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro produkty odvětví cukru pocházející z Albánie, Bosny a Hercegoviny a Srbska, Černé Hory a Kosova v souladu s nařízením (ES) č. 2007/2000 [6]. V zájmu účelnosti by mělo být zrušeno nařízení (ES) č. 1004/2005 a do jednoho předpisu by měla být shromážděna prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů odvětví cukru.
27 odst. 2 Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [7], která vstoupila v platnost dne 1. ledna 2006, Společenství osvobodí od cla dovoz produktů pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie kódů 1701 a 1702 kombinované nomenklatury do Společenství v rámci roční celní kvóty 7000 tun (čistá hmotnost).
Nařízením Komise (ES) č. 2151/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro produkty odvětví cukru pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie v souladu s Dohodou o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé [8], byly uvedené kvóty otevřeny ode dne 1. ledna 2006.
V zájmu účelnosti by v tomto nařízení měla být stanovena pravidla pro otevření a správu uvedených kvót ode dne 1. ledna 2007.
Od tohoto data je proto třeba zrušit nařízení (ES) č. 2151/2005.
(5) Správa tradičních potřeb zásobování k rafinaci, stanovená v článku 29 nařízení (ES) č. 318/2006, vyžaduje pro každý z hospodářských roků 2006/07, 2007/08 a 2008/09 zvláštní prováděcí pravidla.
Je tedy vhodné uplatňování tohoto nařízení omezit na tyto hospodářské roky.
(6) Pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [9], jakož i zvláštní prováděcí pravidla v odvětví cukru stanovená nařízením Komise č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [10] (nové nařízení "řízení třetích zemí"), se musí použít na dovozní licence vydané v rámci tohoto nařízení. Aby bylo usnadněno řízení dovozů podle tohoto nařízení a zajištěno dodržování ročních limitů, je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se dovozních licencí na surový cukr vyjádřený jako ekvivalent bílého cukru.
2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že žádosti o dovozní licence na cukr, na který se vztahuje zaručená cena, musí být doplněny vývozní licencí vydanou orgány vyvážející země, která potvrzuje, že cukr odpovídá pravidlům stanoveným v příslušných dohodách.
Aby byl zajištěn udržitelný hospodářský rozvoj odvětví cukru na území Srbska, Černé Hory a Kosova a s ohledem na poměrně veliký objem celní kvóty je třeba také podřídit dovoz cukru v rámci těchto kvót předložení vývozní licence.
Je tedy třeba upřesnit vzor a vzhled uvedené licence i postupy jejího použití.
(8) Vzhledem k tomu, že pro celkové celní kvóty uvedené v článku 28 nařízení (ES) č. 318/2006 nebylo stanoveno, jak lze toto množství překročit, musí být na všechna množství přepočtená na ekvivalent bílého cukru, která se dovezou nad rámec množství uvedených v dovozní licenci, použita plná celní sazba podle společného celního sazebníku.
(9) Ustanovení čl. 29 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví tradiční potřeby zásobování k rafinaci pro jednotlivé členské státy. Aby bylo provozovatelům rafinerií dotčených členských států, zabývajícím se výhradně rafinací, zajištěna dostupnost dovozních licencí na cukr určený k rafinaci na množství stanovená v uvedených odstavcích, a aby se zabránilo zneužití, které umožní smlouvání o licence, je žádoucí stanovit, aby žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci byly omezeny na provozovatele rafinérií dotčených členských států zabývající se výhradně rafinací až do určitého data stanoveného podle preferenčního cukru.
(10) Pokud jde o preferenční cukr uvedený v protokolu AKT a v dohodě s Indií, vzhledem k tomu, že mezi naložením zásilky cukru a jejím dodáním může dojít k nepředvídatelným prodlevám, je třeba k těmto prodlevám přihlédnout při stanovení dodacích období a povolit určitou přípustnou odchylku.
Kromě toho, vzhledem k tomu, že na tento cukr se podle dotyčných dohod vztahují povinné dodávky, nikoliv však celní kvóty, je třeba v souladu se stávající obchodní praxí stanovit určitou přípustnou odchylku, která se použije na celková množství dodaná během jednoho dodacího období, jakož i na první den tohoto období.
(11) Článek 7 protokolu AKT a článek 7 dohody s Indií obsahují ustanovení, která se použijí v případě, že jeden z dotyčných států nesplní v daném dodacím období svůj závazek dodávky.
Za účelem provádění těchto ustanovení je třeba stanovit způsob stanovení termínu pro dodávku zásilky preferenčního cukru.
(12) Ustanovení týkající se dokladu o původu obsažená v článku 14 protokolu 1 k příloze V dohody o partnerství AKT-ES, v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2007/2000 nebo v článku 47 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], se případně použijí na produkty dovážené na základě tohoto nařízení.
(13) Po připojení Finska, Rakouska, Švédska a poté České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii a v rámci závěrů jednání podle článku XXIV GATT se Společenství zavázalo, že bude ze třetích zemí dovážet určité množství surového třtinového cukru určeného k rafinaci s celní sazbou 98 EUR za tunu.
(14) Aby byly respektovány tradiční dovozní toky množství, na něž se vztahuje celní kvóta, která je součástí koncesí stanovených v seznamu "CXL-Evropská společenství" uvedených v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [12], je třeba, aby rozdělování kvóty ve výši 96801 tun mezi země původu bylo zahájeno dnem 1. července 2006 na základě stejného systému rozdělování jako v předchozím případě.
(15) Aby bylo bráno v potaz patnáctiměsíční období hospodářského roku 2006/07, je třeba upravit roční celní kvóty pro tento hospodářský rok.
(16) Má-li být zajištěno účinné řízení preferenčních dovozů uskutečněných podle tohoto nařízení, je nezbytné stanovit opatření, která členským státům umožní vést záznamy o příslušných údajích a sdělovat je Komisi.
Za účelem zlepšení kontrol je třeba stanovit, aby dovozy produktů v rámci roční celní kvóty nebo v rámci preferenční dohody byly sledovány v souladu s článkem 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
(17) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 prováděcí pravidla k dovozu produktů odvětví cukru podle:
a) ustanovení čl. 1 odst. 1 protokolu AKT;
b) ustanovení čl. 1 odst. 1 dohody s Indií;
c) ustanovení čl. 26 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 318/2006;
d) ustanovení čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006;
e) seznam "CXL-Evropská společenství" uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1095/96;
f) ustanovení čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 2007/2000;
g) ustanovení čl. 27 odst. 2 dohody o stabilizaci a přidružení s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií.
2. Množství dovezená podle ustanovení odst. 1 písm. c) až g) (dále jen "celní kvóty") a podle ustanovení odst. 1 písm. a) a b) (dále jen "povinné dodávky") na hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 mají pořadová čísla uvedená v příloze I.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "cukrem ze zemí AKT/Indie" cukr kódu KN 1701 pocházející ze států uvedených v příloze VI nařízení (ES) č. 318/2006 a dovážený do Společenství na základě protokolu AKT nebo dohody s Indií;
b) "doplňkovým cukrem" doplňkové množství cukru podle čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006, pro které se pozastavuje platnost dovozních cel na třtinový cukr určený k rafinaci kódu KN 17011110, který pochází ze států uvedených v příloze VI uvedeného nařízení;
c) "koncesním cukrem CXL" surový třtinový cukr, který je na seznamu "CXL-Evropská společenství" uvedeném v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1095/96;
d) "cukrem z balkánských zemí" produkty odvětví cukru kódů KN 1701 a 1702, které pocházejí z Albánie, Bosny a Hercegoviny, ze Srbska, Černé Hory, Kosova nebo z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a dovezené do Společenství podle nařízení č. 2007/2000 a podle dohody o stabilizaci a přidružení s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií.
e) "cukrem výjimečného dovozu" produkty podle čl. 26 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006;
f) "cukrem průmyslového dovozu" produkty podle čl. 26 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006;
g) "protokolem AKT" protokol 3 o cukru AKT v příloze V Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (dále jen "dohoda o partnerství AKT-ES");
h) "dohodou s Indií" dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Indií o třtinovém cukru;
i) "dodacím obdobím" dodací období definované v článku 4 protokolu AKT a v článku 4 dohody s Indií;
j) "zásilkou" množství cukru na palubě určitého plavidla, které je skutečně vyloženo v evropském přístavu Společenství;
k) "hmotností tel quel" hmotnost cukru v nezměněném stavu;
l) "uvedeným stupněm polarizace" skutečná polarimetrická hodnota dovezeného surového cukru, kterou vždy v případě potřeby ověřily příslušné vnitrostátní orgány pomocí polarimetrické metody a jejíž hodnota je vyjádřena s přesností na šest desetinných míst;
m) "pracovním dnem" pracovní den Komise v souladu s článkem 2 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 [13];
n) "rafinací" zpracování surového cukru na cukr bílý tak, jak je definováno v článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006, i každá rovnocenná technická operace použitá na volně ložený bílý cukr;
o) "rafinerií zabývající se výhradně rafinací" rafinerie uvedené v čl. 2 odst. 13 nařízení (ES) č. 318/2006.
KAPITOLA II
DOVOZNÍ LICENCE
Článek 3
Nestanoví-li toto nařízení jinak, při dovozech uskutečňovaných podle ustanovení uvedených v článku 1 je nezbytné předložit dovozní licenci vydanou podle nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 951/2006.
Článek 4
1. Žádosti o dovozní licence podávají zúčastněné strany u příslušných orgánů členských států.
2. Žádosti o dovozní licence se podávají každý týden, od pondělí do pátku ode dne uvedeného v odstavci 5 tohoto článku až do přerušení vydávání licencí uvedeného v čl. 5 odst. 3 druhém pododstavci.
Žadatel podá svou žádost o licenci u příslušného orgánu členského státu, v němž je zaregistrován pro účely DPH.
Žadatel může předložit pouze jednu žádost o licenci týdně a na dané pořadové číslo.
Pokud v průběhu určitého týdne předloží žadatel více než jednu žádost pro dané pořadové číslo, všechny jeho žádosti předložené v průběhu daného týdne pro dané pořadové číslo jsou odmítnuty a jistoty složené při podání žádostí propadají ve prospěch příslušného členského státu.
3. V kolonce 20 žádosti o dovozní licenci i licence musí být uveden jeden z těchto údajů: "cukr určený k rafinaci" nebo "cukr, který není určený k rafinaci".
Tento údaj není vázán na kód KN, pro který je žádost předložena ani pod kterým bude cukr dovážen.
4. K žádosti o dovozní licence se přikládá:
a) doklad dokazující, že žadatel složil jistotu ve výši 20 EUR na 1000 kg množství cukru uvedené v licenci v kolonce 17;
b) pro cukr určený k rafinaci závazek schváleného producenta cukru podle článku 17 nařízení (ES) č. 318/2006 zajistit rafinaci příslušných množství cukru před koncem třetího měsíce, který následuje po konci platnosti příslušné dovozní licence.
5. Pro celní kvóty začíná první období podávání žádostí o dovozní licence dnem otevření příslušné kvóty.
Pro cukr ze zemí AKT/Indie začíná první období podávání žádostí o dovozní licence v pondělí, které předchází dni 10. června předchozího dodacího období.
Přesto, pokud v daném dodacím období dosáhne některá z vyvážejících zemí limitu povinné dodávky, pak první období, během něhož se předkládají žádosti o dovozní licence na následující dodací období pro tuto zemi, začíná v pondělí, které předchází dni 6. května.
Článek 5
1. Nejpozději první pracovní den každého týdne sdělí členské státy Komisi množství bílého cukru nebo množství surového cukru, vyjádřená případně jako ekvivalent bílého cukru, na která byly podány během předchozího týdne žádosti o dovozní licenci, případně po použití koeficientu přijetí, stanoveném v čl. 10 odst. 2.
Požadovaná množství jsou rozdělena podle kódu KN a uvádějí hospodářský rok, nebo příslušné dodací období, množství pro jednotlivé země původu s uvedením, že se jedná o žádosti o licence na cukr určený k rafinaci nebo cukr, který není určený k rafinaci.
Pokud není podána žádná žádost o dovozní licence, členské státy o tom také uvědomí Komisi.
2. Komise připravuje týdenní souhrn množství, pro která byly podány žádosti o dovozní licence.
3. Pokud množství, na něž se žádá o licence, dosáhnou nebo přesáhnou množství povinné dodávky pro jednotlivou zemi stanovenou v článku 12 v případě cukru ze zemí AKT/Indie, nebo jednu z celních kvót pro ostatní cukry, Komise stanoví koeficient přidělení v poměru k dostupnému množství a členské státy ho poté použijí na každou žádost.
Komise také informuje členské státy, že bylo dosaženo příslušné meze, že žádosti o licence již pro povinné dodávky nebo příslušnou celní kvótu nejsou přípustné.
Pokud překročení povinné dodávky cukru ze zemí AKT/Indie pro danou zemi představuje nejvýše 5 % jeho povinné dodávky a jedná se nejvýše o 5000 tun, koeficient přidělení pro danou zemi je 100 %.
4. V případě že Komise informovala členské státy o tom, že mez pro přijetí žádostí o licence je dosažena a že vedení záznamů uvedené v odstavci 2 ukazuje, že pro povinné dodávky cukru ze zemí AKT/Indie nebo pro celní kvóty jiných cukrů, jsou ještě dostupná určitá množství cukru, Komise informuje členské státy, že příslušné meze ještě nebylo dosaženo.
Článek 6
1. Licence jsou vydávány třetí pracovní den po dni sdělení, uvedeném v čl. 5 odst. 1. Pro dodávaná množství berou členské státy v potaz koeficient přidělení, stanovený případně v této lhůtě Komisí podle odstavce 3 uvedeného článku.
2. Pro celní kvóty jsou licence platné až do konce hospodářského roku, ke kterému se vztahují.
3. Členské státy sdělí první pracovní den každého týdne Komisi zvlášť pro každou celní kvótu nebo povinnou dodávku a pro každou zemi původu množství cukru, na která byly během předchozího týdne vydány dovozní licence s rozlišením cukru určeného k rafinaci a cukru, který není určený k rafinaci.
V případě převodu dovozní licence podle článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nabyvatel okamžitě informuje příslušný orgán členského státu, který licenci vydal.
Povinnosti týkající se dovozu a rafinace nejsou převoditelné.
5. Pro dovozní licence na cukr, který není určen k rafinaci a odchylně od čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000:
a) pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu během prvních šedesáti dní její doby platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 80 %;
b) pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu počínaje šedesátým prvním dnem své doby platnosti a ještě přede dnem skončení své platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 50 %.
6. Členské státy sdělí Komisi, nejpozději první pracovní den každého týdne, množství, na která byly vydány licence v předchozím týdnu, a to podle odstavce 5 tohoto článku.
V mezích množství povinných dodávek stanovených podle článku 12 a celních kvót uvedených v článcích 19, 24 a 28 jsou množství uvedená v těchto licencích a vrácená podle odstavce 5 tohoto článku přidána k množstvím povinné dodávky nebo příslušné celní kvóty.
Článek 7
1. Každý členský stát vede záznamy o množstvích bílého cukru a surového cukru skutečně dovezených na základě dovozních licencí uvedených v čl. 6 odst. 4 a případně převádí množství surového cukru na ekvivalent bílého cukru na základě udaného stupně polarizace pomocí metody definované v bodě III.3 přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006.
2. Pokud se propuštění do volného oběhu neuskuteční v členském státě, který vydal dovozní licenci, členský stát, v němž dochází k propuštění do volného oběhu, uchovává původní dovozní licenci a případně doplňkový doklad vyplněný způsobem stanoveným v článcích 22 a 23 a zašle jejich kopii členskému státu, který dovozní licenci vydal.
3. V souladu s čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, s výjimkou případu uvedeného v čl. 15 odst. 3 tohoto nařízení, se plná sazba cla podle společného celního sazebníku platná v den propuštění do volného oběhu použije na všechna množství bílého cukru vyjádřená v hmotnosti tel quel, surového cukru převedeného na ekvivalent bílého cukru, nebo, pro koncesní cukr CXL, na všechna množství surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel duel, která se dovezou nad rámec množství uvedených v dotyčné dovozní licenci.
Článek 8
Členské státy sdělí Komisi samostatně pro každou kvótu nebo povinnou dodávku a pro každou zemi původu:
a) do konce každého měsíce množství cukru vyjádřená v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru, která byla během předchozího třetího měsíce skutečně dovezena;
b) do 1. března a v rámci předchozího hospodářského roku nebo předchozího dodacího období, podle okolností:
i) celkové množství skutečně dovezené:
- ve formě cukru určeného k rafinaci a vyjádřeného v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru,
- ve formě cukru, který není určen k rafinaci a vyjádřeného v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru;
ii) množství cukru vyjádřeného v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru, které bylo skutečně rafinováno.
Článek 9
1. Sdělení uvedená v čl. 5 odst. 1, v čl. 6 odst. 3 a 6 a v článku 8 se odesílají elektronickou cestou na formulářích, které Komise poskytuje členským státům.
2. Na žádost Komise jí členské státy předloží podrobné údaje o množstvích produktů propuštěných do volného oběhu v rámci celních kvót a preferenčních dohod během určitých měsíců, určených v souladu s článkem 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
KAPITOLA III
TRADIČNÍ POTŘEBY ZÁSOBOVÁNÍ
Článek 10
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 a v mezích množství pro jednotlivé členské státy, pro které budou dovozní licence na cukr určený k rafinaci moci být vydávány v rámci tradičních potřeb zásobování uvedených v čl. 29 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006, mohou žádosti o dovozní licence u příslušného orgánu příslušného členského státu pro cukr určený k rafinaci podávat pouze:
a) rafinerie zabývající se výhradně rafinací v tom členském státě až do 30. června hospodářského roku;
b) všechny rafinerie Společenství zabývající se výhradně rafinací ode dne 30. června a to až do konce hospodářského roku.
2. Příslušné členské státy zaznamenávají každý týden žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci, s výjimkou žádostí bez omezení plné celní sazby použitelné při dovozu.
Aniž je dotčeno použití čl. 10 odst. 3 a čl. 5 odst. 3, pokud v některém členském státě žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci pro určitý hospodářský rok, s výjimkou žádostí bez omezení plné celní sazby použitelné při dovozu, odpovídají meznímu množství uvedenému v odstavci 1 tohoto článku, nebo je převyšují, členský stát informuje Komisi, že bylo dosaženo jeho meze tradičních potřeb zásobování pro dovoz, případně stanoví koeficient přijetí v poměru k dostupnému množství, který se použije pro každou žádost o licenci na cukr určený k rafinaci, podanou v běžném týdnu.
3. Aniž je dotčeno použití čl. 5 odst. 3, pokud žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci, s výjimkou žádostí bez snížení plné celní sazby použitelné při dovozu, pro určitý hospodářský rok odpovídají součtu všech množství uvedených v odstavci 2 tohoto článku, Komise informuje členské státy, že na úrovni Společenství bylo dosaženo meze tradičních potřeb zásobování pro dovoz.
Ode dne informace uvedené v prvním pododstavci a až do konce příslušného hospodářského roku může každý zájemce požádat o licence na cukr určený k rafinaci, s výjimkou cukru ze zemí AKT/Indie dodacího období, které začíná v průběhu tohoto hospodářského roku.
V takovémto případě se žádosti o dovozní licence na cukr ze zemí AKT/Indie určený k rafinaci předkládají podle odst. 1 písm. a) a jsou uvedeny v záznamech v rámci tradičních potřeb zásobování následujícího hospodářského roku.
Článek 11
1. Každý držitel dovozní licence na cukr určený k rafinaci předloží do šesti měsíců od konce platnosti příslušné dovozní licence členskému státu, který ji vydal, důkaz uspokojivý pro daný členský stát, že rafinace byla provedena. Pokud cukr není rafinován ve období stanoveném v čl. 4 odst. 4 písm. b), žadatel uhradí do 1. června následujícího po příslušném hospodářském roce částku ve výši 500 EUR za tunu cukru, který nebyl rafinován, s výjimkou případu vyšší moci, nebo z výjimečných technických důvodů.
2. Každý producent cukru schválený podle článku 17 nařízení (ES) č. 318/2006 oznámí do 1. března následujícího po příslušném hospodářském roce příslušnému orgánu členského státu množství cukru, která rafinoval v rámci tohoto hospodářského roku a uvede:
a) množství cukru odpovídající dovozním licencím pro cukr určený k rafinaci, s uvedením odkazů na příslušné licence;
b) množství cukru vyprodukovaná ve Společenství, s uvedením schváleného podniku, který tento cukr vyprodukoval;
c) jiná množství cukru, s uvedením jejich původu.
3. Každý schválený producent cukru uhradí do 1. června následujícího po příslušném hospodářském roce částku ve výši 500 EUR za tunu cukru, u kterého:
a) nebyla dodržena lhůta uvedená v čl. 4 odst. 4 písm. b);
b) nemůže předložit důkaz ke spokojenosti příslušného orgánu, že cukr uvedený v odst. 2 písm. c) tohoto článku není dovezeným cukrem, který není určen k rafinaci, nebo pokud se jedná o cukr určený k rafinaci, že nebyl rafinován z výjimečných technických důvodů, nebo z důvodu vyšší moci.
KAPITOLA IV
CUKR ZE ZEMÍ AKT/INDIE
Článek 12
1. Množství povinných dodávek pro každou dotyčnou vyvážející zemi jsou stanovena postupem stanoveným v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, podle článků 3 a 7 protokolu AKT, podle článků 3 a 7 dohody s Indií a podle článků 14 a 15 tohoto nařízení.
2. Stanovení množství povinných dodávek pro dodací období:
a) je předběžně stanoveno před 1. květnem, který předchází danému období;
b) je přijato před 1. únorem daného období;
c) je případně upravováno v průběhu uvedeného období, pokud je to nutné kvůli novým informacím a zejména proto, aby se řešily zvláštní, řádně odůvodněné případy.
Povinné dodávky brané v úvahu při vydávání licencí uvedených v článku 5 se rovnají množstvím stanoveným podle odstavce 1 tohoto článku, případně jsou upraveny podle rozhodnutí přijatých podle článků 3 a 7 protokolu AKT a podle článků 3 a 7 dohody s Indií.
3. Množství povinných dodávek jsou stanovena s ohledem na:
a) dodávky skutečně zjištěné v průběhu předchozích dodacích období;
b) množství, u kterých bylo prohlášeno, že nemohou být dodána, v souladu s článkem 7 protokolu AKT a s článkem 7 dohody s Indií.
Pokud množství, na která byly vydány dovozní licence, překračují skutečně zjištěná množství za předchozí dodací období, jsou jmenovitá množství licencí, jejichž dovoz do Společenství nebylo možno zjistit, přidána k množstvím uvedeným v prvním pododstavci písm. a), aniž jsou dotčeny výsledky vyšetřování prováděných příslušnými orgány.
4. Úpravy uvedené v odst. 2 písm. c) mohou zahrnovat převody množství mezi dvěma po sobě následujícími dodacími obdobími, pokud tím nebude narušen režim zásobování uvedený v článku 29 nařízení (ES) č. 318/2006.
5. V každém dodacím období se celková množství povinných dodávek jednotlivých dotyčných vyvážejících zemí dovezou jako preferenční cukr AKT/Indie v rámci povinných dodávek osvobozených od cla.
Článek 13
1. Úředním datem dodání zásilky cukru AKT/Indie je datum předložení zásilky k celnímu řízení uvedenému v článku 40 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [14].
Úřední datum dodání se doloží předložením kopie doplňkového dokladu uvedeného v čl. 17 odst. 1, případně v čl. 18 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1, pokud dovozce předloží prohlášení velitele příslušného plavidla, jež je potvrzeno příslušnou přístavní správou a v němž je uvedeno, že zásilka je připravena k vyložení v dotyčném přístavu, pak úředním datem dodání je datum uvedené ve zmíněném prohlášení, k němuž je zásilka připravena k vyložení.
Článek 14
1. Pokud je množství cukru ze zemí AKT/Indie, které představuje celé množství povinné dodávky nebo část tohoto množství, dodáno po uplynutí příslušného dodacího období, dodané množství se přesto započítá do uvedeného období, jestliže bylo ve vyvážejícím přístavu naloženo v řádném termínu s přihlédnutím k obvyklé době přepravy.
Obvyklá doba přepravy je počet dnů, který se vypočte tak, že délka obvyklé trasy v námořních mílích mezi oběma dotyčnými přístavy se vydělí číslem 480.
2. Odstavec 1 se nepoužije na množství, o němž rozhodla Komise na základě čl. 7 odst. 1 nebo 2 protokolu AKT nebo čl. 7 odst. 1 nebo 2 dohody s Indií.
Článek 15
1. Pokud je celkové množství cukru ze zemí AKT/Indie započítané u dané vyvážející země do určitého dodacího období nižší než množství povinné dodávky, použijí se ustanovení článku 7 protokolu AKT nebo článku 7 dohody s Indií.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud se rozdíl mezi množstvím povinné dodávky a celkovým započítaným množstvím cukru ze zemí AKT/Indie rovná nejvýše 5 % množství povinné dodávky nebo pokud se rovná nejvýše 5000 tunám cukru vyjádřenému jako bílý cukr.
3. Odchylně od čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, množství dovezená v rámci kladné přípustné odchylky stanovené v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 jsou připuštěna do režimu cukru ze zemí AKT/Indie, pokud je k nim vystaveno osvědčení o původu uvedené v článku 16, popřípadě v článku 17 tohoto nařízení.
4. Pokud se použijí odstavce 2 a 3, příslušné rozdíly Komise přičte k množství povinné dodávky v následujícím dodacím období, případně je od tohoto množství odečte.
Článek 16
1. V žádostech o dovozní licence a v licencích jsou uvedeny tyto údaje:
a) v kolonce 8: země původu (země uvedená v protokolu AKT nebo Indie);
b) v kolonkách 17 a 18: množství cukru vyjádřené v ekvivalentu bílého cukru, které nemůže přesáhnout povinnou dodávku pro příslušnou zemi stanovenou podle článku 12;
c) v kolonce 20: dodací období, ke kterému se vztahují a nejméně jeden z údajů uvedených v části A přílohy III.
2. K žádosti o dovozní licenci se připojí originál vývozní licence vydaný příslušnými orgány vyvážející země, podle vzoru uvedeného v příloze II, a to na množství stejné, jako je uvedeno na žádosti o licenci.
Tato vývozní licence může být nahrazena opisem ověřeným příslušnými orgány vyvážející země dokladu původu uvedeného v článku 17 pro země spadající do protokolu AKT nebo v článku 18 pro Indii.
3. Licence jsou platné do konce třetího měsíce následujícího po skutečném vydání pro cukr ze zemí AKT/Indie, který není určen k rafinaci.
Pro cukr ze zemí AKT/Indie, který je určen k rafinaci jsou licence platné až do konce dodacího období, ke kterému se vztahují, nebo pro licence vydané po 1. dubnu až do konce třetího měsíce následujícího po skutečném vydání.
4. Odchylně od čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 může být dovozní licence, v jejíchž kolonkách 15 a 16 je uveden popis a kód KN 17019910, použita pro dovoz:
a) cukru kódu KN 17011110, pokud se jedná o licenci na cukr určený k rafinaci;
b) cukru kódu KN 17011190, pokud se jedná o licenci na cukr, který není určený k rafinaci.
Článek 17
1. S dokladem o původu uvedeným v článku 14 protokolu 1 připojeným k příloze V dohody o partnerství AKT-ES se při dovozu předkládá celním orgánům doplňkový doklad, v němž se uvede:
a) nejméně jeden z údajů uvedených v části A přílohy III tohoto nařízení;
b) datum nakládky zboží a příslušné dodací období;
c) podpoložka KN odpovídající dotyčnému produktu.
Platnost dokladu původu nezávisí na dodacím období uvedeném v písmenu b).
2. Doklad o původu a doplňkový doklad obsahující popis cukru kódu KN 170199 mohou být případně použity pro dovoz cukru kódu KN 170111.
3. Za účelem kontroly zejména dodacího období a množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu členského státu, v němž dochází k propuštění do volného oběhu, kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 1, v níž uvede:
a) datum, k němuž byla podle příslušného námořního konosamentu dokončena nakládka cukru ve vyvážejícím přístavu;
b) datum uvedené v čl. 13 odst. 1;
c) údaje týkající se dovozní operace, zejména udávaná polarizace a skutečně dovezená množství vyjádřená v hmotnosti tel quel.
Článek 18
1. Pro účely této kapitoly se cukr, jehož původ je stanoven v souladu s platnými předpisy Společenství a u nějž byl doklad o původu předložen ve formě osvědčení o původu vydaného podle článku 47 nařízení (EHS) č. 2454/93, považuje za cukr pocházející z Indie.
2. Při dovozu se celním orgánům předkládá doplňkový doklad, v němž se uvede:
a) nejméně jeden z údajů uvedených v části A přílohy III;
b) datum nakládky zboží a dotyčné dodací období, přičemž uvedené období nemá při dovozu zboží vliv na platnost dokladu o původu;
c) podpoložka KN odpovídající dotyčnému produktu.
3. Doklad o původu a doplňkový doklad obsahující popis cukru kódu KN 170199 mohou být případně použity pro dovoz cukru kódu KN 170111.
4. Za účelem kontroly zejména dodacího období a množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu členského státu, v němž dochází k propuštění do volného oběhu, kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 2, v níž uvede:
a) datum, k němuž byla podle příslušného námořního konosamentu dokončena nakládka cukru ve vyvážejícím přístavu v Indii;
b) datum uvedené v čl. 13 odst. 1;
c) údaje týkající se daného dovozu, zejména udávaná polarizace a skutečně dovezená množství surového cukru.
KAPITOLA V
DOPLŇKOVÝ CUKR
Článek 19
1. Chybějící množství podle čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 jsou stanovena postupem uvedeným v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 pro každý hospodářský rok nebo část hospodářského roku na základě vyčerpávající předpokládané bilance Společenství týkající se zásobování surovým cukrem. Tato množství jsou dovezena jako doplňkový cukr.
Pro účely tohoto stanovení jsou množství cukrů francouzských zámořských departamentů a preferenčních cukrů určených k přímé spotřebě, která se mají brát v úvahu v každé bilanci, každý rok vyhodnocována na základě údajů předaných členskými státy Komisi pro poslední hospodářské roky.
2. První stanovení množství uvedených v odstavci 1 je stanoveno před 31. říjnem a je revidováno do 31. května.
Pokud si to vyžádají nové informace, může být revidováno i k jinému datu v průběhu hospodářského roku.
Článek 20
1. V případě dovozu uskutečněného v rámci množství uvedených v článku 19 je nezbytné, aby provozovatelé rafinerií uhradili minimální kupní cenu surového cukru standardní jakosti (CIF vyplaceně z evropského přístavu Společenství).
2. Minimální kupní cena pro každý hospodářský rok odpovídá zaručené ceně uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006.
Článek 21
1. V žádostech o dovozní licence a v licencích jsou uvedeny tyto údaje:
a) v kolonce 8: země původu nebo více zemí původu (země uvedené v příloze VI nařízení (ES) č. 318/2006);
b) v kolonkách 17 a 18: množství surového cukru vyjádřené v ekvivalentu bílého cukru, které nemůže přesáhnout počáteční množství stanovené podle článku 19;
c) v kolonce 20: hospodářský rok, ke kterému se vztahují a nejméně jeden z údajů uvedených v části A přílohy III.
2. K žádosti o dovozní licence se přikládá:
a) originál vývozní licence vydaný příslušnými orgány vyvážející země, nebo jedné z vyvážejících zemí, podle vzoru uvedeného v příloze II, a to na množství stejné, jako je uvedeno na žádosti o licenci.
Tato vývozní licence může být nahrazena opisem ověřeným příslušnými orgány vyvážející země dokladu původu uvedeného v článku 22 pro země spadající do protokolu AKT nebo v článku 23 pro Indii;
b) závazek schváleného provozovatele rafinerie podle článku 17 nařízení (ES) č. 318/2006, aby se zajistilo, že zaplacená cena se nejméně rovná minimální kupní ceně uvedené v článku 20 tohoto nařízení.
Článek 22
1. S dokladem o původu uvedeným v článku 14 protokolu 1 připojeným k příloze V dohody o partnerství AKT-ES se při dovozu předkládá celním orgánům doplňkový doklad, v němž se uvede:
a) nejméně jeden z údajů uvedených v části C přílohy III tohoto nařízení;
b) kód KN 17011110.
2. Za účelem kontroly, zejména množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu dovážejícího členského státu kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 1, v níž jsou uvedeny údaje týkající se dovozní operace, zejména udávaná polarizace a množství vyjádřená v hmotnosti tel quel, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu.
Článek 23
1. Pro účely této kapitoly se doplňkový cukr, jehož původ je stanoven v souladu s platnými předpisy Společenství a u nějž byl doklad o původu předložen ve formě osvědčení o původu vydaného podle článku 47 nařízení (EHS) č. 2454/93, považuje za cukr pocházející z Indie.
2. Při dovozu se celním orgánům předkládá doplňkový doklad, v němž se uvede nejméně jeden z údajů uvedených v části C přílohy III tohoto nařízení.
3. Za účelem kontroly, zejména množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu dovážejícího členského státu kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 2, v níž jsou uvedeny údaje týkající se dovozní operace, zejména udávaná polarizace a skutečně dovezená množství surového cukru.
KAPITOLA VI
KONCESNÍ CUKR CXL
Článek 24
1. V každém hospodářském roce jsou otevřeny celní kvóty na celkem 96801 tun surového třtinového cukru určeného k rafinaci kódu KN 17011110 jako koncesní cukr CXL s clem ve výši 98 EUR za tunu.
V hospodářském roce 2006/07 se však jedná o množství 126671 tun surového třtinového cukru.
2. Množství uvedená v odstavci 1 se rozdělí mezi jednotlivé země původu takto:
—Kuba _BAR_ 58969 tun, _BAR_
—Brazílie _BAR_ 23930 tun, _BAR_
—Austrálie _BAR_ 9925 tun, _BAR_
—ostatní třetí země _BAR_ 3977 tun. _BAR_
Pro hospodářský rok 2006/07 je však rozdělení zemí původu následující:
—Kuba _BAR_ 73711 tun, _BAR_
—Brazílie _BAR_ 29913 tun, _BAR_
—Austrálie _BAR_ 17369 tun, _BAR_
—ostatní třetí země _BAR_ 5678 tun. _BAR_
3. Clo ve výši 98 EUR za tunu se použije na surový cukr standardní jakosti definované v příloze I bodu III nařízení (ES) č. 318/2006.
Pokud se polarizace dovezeného surového cukru nerovná 96 °, clo ve výši 98 EUR za tunu se zvýší, popřípadě sníží o 0,14 % za každou desetinu stupně zjištěné odchylky.
Článek 25
V žádostech o dovozní licence a v licencích jsou uvedeny tyto údaje:
a) v kolonce 8: země původu (jedna ze zemí uvedených v čl. 24 odst. 2);
b) v kolonkách 17 a 18: množství surového cukru vyjádřené v hmotnosti tel quel, která nemůže přesáhnout počáteční množství stanovené v čl. 24 odst. 2;
c) v kolonce 20: hospodářský rok, ke kterému se vztahují, a nejméně jeden z údajů uvedených v části D přílohy III;
d) v kolonce 24: nejméně jeden z údajů uvedených v části E přílohy III.
Článek 26
1. Pro účely této kapitoly se koncesní cukr CXL, jehož původ je stanoven v souladu s platnými předpisy Společenství a u nějž byl doklad o původu předložen ve formě osvědčení o původu vydaného podle článku 47 nařízení (EHS) č. 2454/93, považuje za cukr pocházející z Austrálie, Kuby nebo Brazílie.
2. Při dovozu se celním orgánům předkládá doplňkový doklad, v němž se uvede nejméně jeden z údajů uvedených v části F přílohy III.
3. Za účelem kontroly, zejména množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu dovážejícího členského státu kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 2, v níž jsou uvedeny údaje týkající se dovozní operace, zejména udávaná polarizace a skutečně dovezená množství surového cukru.
Článek 27
V případě množství týkajících se Kuby uvedených v čl. 24 odst. 2 a pro množství 23930 tun původem z Brazílie, na která nebyly do 1. července běžného hospodářského roku vydány dovozní licence, Komise vezme v úvahu stávající dodávkové programy a může rozhodnout o tom, zda licence mohou být přiděleny v rámci uvedených množství ostatním třetím zemím uvedeným ve zmíněném článku.
KAPITOLA VII
CUKR Z BALKÁNSKÝCH ZEMÍ
Článek 28
1. V každém hospodářském roce jsou otevřeny celní kvóty na celkem 200000 tun produktů odvětví cukru kódu KN 1701 a KN 1702 jako cukr z balkánských zemí s nulovým clem.
V hospodářském roce 2006/07 se však jedná o množství 246500 tun produktů odvětví cukru kódu KN 1701 a KN 1702.
2. Množství uvedená v odstavci 1 se rozdělí mezi jednotlivé země původu takto:
—Albánie _BAR_ 1000 tun, _BAR_
—Bosna a Hercegovina _BAR_ 12000 tun, _BAR_
—Srbsko a Černá Hora _BAR_ 180000 tun, _BAR_
—Bývalá jugoslávská republika Makedonie _BAR_ 7000 tun. _BAR_
Pro hospodářský rok 2006/07 je však rozdělení zemí původu následující:
—Albánie _BAR_ 1250 tun, _BAR_
—Bosna a Hercegovina _BAR_ 15000 tun, _BAR_
—Srbsko a Černá Hora _BAR_ 225000 tun, _BAR_
—Bývalá jugoslávská republika Makedonie _BAR_ 5250 tun. _BAR_
Kvóta pro Bývalou jugoslávskou republikou Makedonii pro hospodářský rok 2006/07 se otevírá až od 1. ledna 2007.
Článek 29
1. V žádostech o dovozní licence a v licencích jsou uvedeny tyto údaje:
a) v kolonce 8: země původu (jedna ze zemí uvedených v čl. 28 odst. 2);
b) v kolonkách 17 a 18: množství vyjádřené v hmotnosti tel quel, které nemůže přesáhnout počáteční množství stanovené v čl. 28 odst. 2;
c) v kolonce 20: hospodářský rok, ke kterému se vztahují, a nejméně jeden z údajů uvedených v části G přílohy III.
2. K žádosti o dovozní licenci na cukr z balkánských zemí pocházející z celních území Černé Hory, Srbska nebo Kosova se připojí originál vývozní licence vydaný příslušnými orgány celních území Černé Hory, Srbska nebo Kosova, podle vzoru uvedeného v příloze II, a to na množství stejné, jako je uvedeno na žádosti o licenci.
KAPITOLA VIII
CUKR VÝJIMEČNÉHO A PRŮMYSLOVÉHO DOVOZU
Článek 30
1. Množství cukru výjimečného dovozu a/nebo cukru průmyslového dovozu, pro která budou všechna dovozní cla nebo jejich část pozastavena, jsou stanovena postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 pro každý hospodářský rok nebo část hospodářského roku.
2. Pro účely stanovení množství cukru průmyslového dovozu podle odstavce 1 je vypracována vyčerpávající předpokládaná bilance Společenství týkající se zásobování cukrem nutným k výrobě produktů uvedených v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 318/2006. Tato bilance bere v úvahu zejména množství a cenu cukru nepodléhajícího kvótám, který je dostupný na trhu Společenství a možnost stanovenou v čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení považovat cukr stažený z trhu za cukr přebytkový, který by se mohl stát cukrem průmyslovým.
Článek 31
V žádostech o dovozní licence a v licencích jsou uvedeny tyto údaje:
a) v kolonce 8: země původu nebo více zemí původu;
b) v kolonkách 17 a 18: množství vyjádřené v hmotnosti tel quel, které nemůže přesáhnout počáteční množství určené na základě článku 30;
c) v kolonce 20:
i) hospodářský rok, ke kterému se vztahují;
ii) alespoň jeden z údajů uvedených:
- v části H přílohy III pro cukr výjimečného dovozu,
- v části I přílohy III pro cukr průmyslového dovozu.
KAPITOLA IX
ZRUŠUJÍCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Nařízení (ES) č. 1004/2005 se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2006.
Nařízení (ES) č. 2151/2005 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2007.
Článek 33
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Přesto se na kvótu uvedenou v čl. 1 písm. g) použije až ode dne 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 951/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 23 odst. 4 a na čl. 40 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 318/2006 obsahuje ustanovení použitelná pro dovozní a vývozní licence, poskytování vývozních náhrad a řízení dovozu v odvětví cukru.
S cílem zvýšit transparentnost pravidel použitelných pro obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru by měla být prováděcí pravidla k těmto ustanovením sjednocena v jednom předpisu.
(2) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví možnost poskytnout náhrady při vývozu do třetích zemí s cílem pokrýt rozdíl mezi cenami na světovém trhu a cenami v rámci Společenství.
(3) Pro zajištění rovného zacházení, pokud jde o stanovení výše vývozní náhrady, by se měla stanovit standardní metoda stanovení obsahu sacharosy v některých produktech.
Rovněž je nutno stanovit zvláštní kritéria pro případy, kdy standardní metoda neumožňuje stanovení celkového obsahu sacharosy.
V případě sirupů s relativně nízkým stupněm čistoty by měl být obsah sacharosy stanoven paušálně na základě obsahu extrahovatelného cukru.
(4) Kandovaný cukr, který se vyrábí z bílého cukru nebo z rafinovaného surového cukru, má velmi často stupeň polarizace nižší než 99,5 %.
Vzhledem k vysokému stupni čistoty použité suroviny by náhrada pro kandovaný cukr měla být co nejblíže náhradě pro bílý cukr.
Z tohoto důvodu by se měla stanovit přesná definice kandovaného cukru.
(5) V případě, že bude rozhodnuto poskytnout vývozní náhradu pro isoglukosu, by měly být stanoveny limity, pokud jde o obsah fruktózy a polysacharidů, s cílem zajistit, aby náhrada byla poskytována jen pro skutečný produkt jako takový.
(6) Ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že dovoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení do Společenství, s výjimkou produktů uvedených v písmenu h) uvedeného odstavce, nebo jejich vývoz ze Společenství podléhá předložení dovozní nebo vývozní licence. Měla by být stanovena prováděcí pravidla, zejména s cílem určit údaje, které musí být uvedeny v žádostech o licenci a v licencích, podmínky vydávání licencí, včetně jistot, jež mají být složeny, jakož i dobu platnosti vydané licence.
(7) V souladu s článkem 34 nařízení (ES) č. 318/2006 by dodržování závazků ohledně objemů vývozu, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, mělo být zajišťováno na základě režimu vývozních licencí.
Za tímto účelem by požadované licence měly být vydávány po uplynutí určité doby, která by Komisi umožnila posoudit požadovaná množství a přijmout opatření v situacích, kdy by v důsledku přijetí žádostí došlo nebo mohlo dojít k překročení objemu a/nebo částek stanovených v uvedených dohodách na daný hospodářský rok.
Za tímto účelem by mělo být vyžadováno, aby členské státy bezodkladně informovaly o všech žádostech o licence zahrnující pravidelné náhrady.
Žadatelům o vývozní náhrady by mělo být za určitých podmínek umožněno stáhnout své žádosti, pokud bude stanovena procentní sazba pro přijetí.
(8) Přesné a pravidelné monitorování obchodu s třetími zeměmi je jediným prostředkem, jak úzce sledovat vývoj s ohledem na omezení vyplývající ze závazků Společenství podle dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy a případně přijmout potřebná opatření, zejména pokud jde o použití čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006. Komise by proto měla pravidelně získávat příslušné informace nejen o dovozech a vývozech produktů, pro něž byly stanoveny náhrady v souladu s články 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006, ale také o dovozech a vývozech produktů vyvážených bez náhrady, s licencí nebo bez licence, ve volném oběhu na trhu Společenství, jakož i o produktech, které jsou předmětem aktivního zušlechťovacího styku.
(9) S cílem zajistit stabilitu trhů s cukrem ve Společenství a zabránit poklesu tržních cen pod referenční ceny cukru se považuje za nutné umožnit ukládání dodatečných dovozních cel.
(10) Ustanovení čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že dovoz uskutečněný za ceny nižší než spouštěcí ceny, které byly oznámeny Světové obchodní organizaci, může podléhat dodatečnému dovoznímu clu.
(11) Při uložení dodatečného dovozního cla se musí vzít v úvahu dovozní cena CIF dotčené zásilky.
Dovozní cena CIF musí být prověřena na základě reprezentativních cen dotčeného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
Za tímto účelem je nutné určit kritéria pro stanovení reprezentativních dovozních cen CIF produktů, na které může být uloženo dodatečné dovozní clo.
Pro stanovení reprezentativních dovozních cen CIF by Komise měla vzít v úvahu všechny informace, které má k dispozici přímo nebo prostřednictvím sdělení těchto informací členskými státy.
(12) Nařízením Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené jejich zpracováním pocházející z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č.
1706/98 [2], se otevírá roční celní kvóta 600000 tun pro melasu pocházející ze států AKT, v rámci které jsou dovozní cla snížena o 100 %. Z tohoto hlediska a při uvážení, že dovoz melasy v rámci uvedeného množstevního omezení nejspíše nepovede k narušení trhu Společenství, se nepovažuje za vhodné ukládat na uvedený dovoz dodatečná cla, neboť by to bylo v protikladu se záměrem usnadnit dovoz zemědělských produktů z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) do Společenství.
Celková výše dovozního cla, které lze uložit na třtinovou melasu pocházející z uvedených států, by tedy měla být snížena na nulu.
(13) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], stanoví pravidla pro správu celních kvót, které mají být používány chronologicky podle dat přijetí celních prohlášení.
(14) Prováděcí pravidla stanovená tímto nařízením nahrazují pravidla stanovená nařízením Komise (EHS) č. 784/68 ze dne 26. června 1968, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výpočet cen CIF pro bílý cukr a surový cukr [4], (EHS) č. 785/68 ze dne 26. června 1968, kterým se stanoví standardní jakost a pravidla pro výpočet ceny CIF pro melasu [5], (ES) č. 1422/95 [6], (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [7], (ES) č. 1464/95 ze dne 27. června 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru [8], a (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [9]. Uvedená nařízení by tedy měla být zrušena z důvodu transparentnosti a právní jasnosti.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví, v souladu s hlavou III nařízení (ES) č. 318/2006, zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí, poskytování vývozních náhrad a řízení dovozu, včetně ukládání dodatečných dovozních cel, v odvětví cukru.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "pravidelnou náhradou" vývozní náhrada stanovená v pravidelných intervalech v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 318/2006;
2. "kandovaným cukrem" cukr, který:
a) se skládá z velkých krystalů alespoň 5 mm dlouhých, získaných chlazením a pomalou krystalizací dostatečně koncentrovaného cukerného roztoku, a
b) obsahuje nejméně 96 % hmotnostních sacharosy v sušině, stanoveno polarimetrickou metodou.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
Článek 3
Stanovení obsahu sacharosy v různých cukerných sirupech způsobilých pro vývozní náhradu
1. Vývozní náhrada na 100 kilogramů produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 318/2006 se rovná základní částce vynásobené obsahem sacharosy dotčeného produktu, k němuž se případně přičte obsah ostatních cukrů přepočtených na ekvivalent sacharosy.
2. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, obsah sacharosy, k němuž se případně přičte obsah ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa, je celkovou cukernatostí stanovenou u invertního roztoku podle Clergeta-Herzfelda za použití Laneovy a Eynonovy metody (metody redukce mědi).
Celková cukernatost stanovená uvedenou metodou se převede na sacharosu tak, že se vynásobí koeficientem 0,95.
3. V případě sirupů o čistotě nejméně 85 %, avšak méně než 94,5 % se obsah sacharosy, včetně případného obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa, stanoví paušálně ve výši 73 % hmotnostních v sušině.
Procento čistoty sirupů se vypočítá tak, že se celková cukernatost vydělí obsahem sušiny a výsledek se vynásobí číslem 100.
Celková cukernatost se stanoví metodou uvedenou v odstavci 2 a obsah sušiny areometrickou metodou.
4. V případě karamelu získaného výhradně z nedenaturovaného cukru kódu KN 1701 se obsah sacharosy, včetně případného obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa, stanoví na základě obsahu sušiny.
Obsah sušiny se stanoví na základě hustoty roztoku zředěného v hmotnostním poměru jedna k jedné.
Výsledek stanovení obsahu sušiny se vyjádří jako sacharosa vynásobením koeficientem jedna.
Na žádost, s cílem vzít v úvahu karamel uvedený v prvním pododstavci, však lze stanovit skutečně použité množství sacharosy, včetně případného obsahu jiných cukrů vyjádřených jako sacharosa, pokud byl kandovaný cukr vyroben v režimu uskladnění v celním skladu nebo v režimu svobodného celního pásma poskytujícím rovnocenné záruky.
5. Základní částka podle odstavce 1 se nevztahuje na sirupy o čistotě menší než 85 %.
Článek 4
Vývozní náhrada na isoglukosu
Vývozní náhrady lze poskytovat jen na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006, pokud tyto produkty:
a) byly získávány izomerizací glukosy;
b) mají obsah fruktózy v sušině nejméně 41 % hmotnostních;
c) mají celkový obsah polysacharidů a oligosacharidů včetně di- a trisacharidů v sušině nejvýše 8,5 % hmotnostních.
Obsah isoglukosy v sušině se stanoví na základě hustoty roztoku zředěného v hmotnostním poměru jedna k jedné nebo, v případě produktů s velmi vysokou konzistencí, sušením.
KAPITOLA III
VÝVOZNÍ LICENCE
Článek 5
Nezbytnost licence
1. Veškerý vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst.1 nařízení (ES) č. 318/2006, s výjimkou produktů uvedených v písmenu h) uvedeného článku, vyžaduje vydání vývozní licence.
2. Pro účely použití čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [10] se ustavují tyto skupiny produktů:
a) skupina produktů I: produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006;
b) skupina produktů II: produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 318/2006;
c) skupina produktů III: produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006.
Článek 6
Vývozní licence s náhradou
1. Je-li náhrada stanovena na základě nabídkového řízení, které proběhlo v rámci Společenství, žádost o vývozní licenci se podává příslušnému orgánu členského státu, v němž bylo vydáno oznámení o výběru nabídky.
2. V kolonce 20 žádosti o licenci a licence se uvede tento údaj:
"Nařízení (ES) č. 951/2006 (Úř. věst.
L 178, 1.7.2006, s. 24), lhůta pro předložení nabídek vyprší: …".
3. Vývozní licence se vydává na množství uvedené v příslušném oznámení o výběru nabídky.
V kolonce 22 licence se uvede sazba vývozní náhrady v EUR stanovená v příslušném oznámení. Uvede se tento údaj:
"Sazba použitelné náhrady: …".
4. Nepoužije se článek 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [11].
Článek 7
Vývozní licence na cukr, isoglukosu nebo inulinový sirup bez náhrady
Pokud se cukr, isoglukosa nebo inulinový sirup, které jsou ve volném oběhu na trhu Společenství a nejsou považovány za produkty "mimo rámec kvót", mají vyvézt bez náhrady, uvede se v kolonce 22 žádosti o licenci a licence tento údaj, podle toho, o který produkt se bude jednat:
"(Cukr) nebo (Isoglukosa) nebo (Inulinový sirup), (který/která) se nepovažuje za produkt" mimo rámec kvót", pro vývoz bez náhrady."
Článek 8
Platnost vývozních licencí
1. Vývozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 318/2006 v množství přesahujícím 10 tun jsou platné ode dne skutečného vydání do konce třetího měsíce následujícího po měsíci vydání.
2. Vývozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EHS) č. 318/2006 v množství nepřesahujícím 10 tun jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do konce třetího měsíce následujícího po měsíci vydání.
V případě uvedeném v prvním pododstavci nesmí dotčená strana použít více než jednu licenci tohoto druhu pro stejný vývoz.
3. Vývozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), d), e), f) a g) nařízení (ES) č. 318/2006 jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do konce třetího měsíce následujícího po měsíci vydání.
Článek 9
Pozastavení vydávání vývozních licencí
1. Hrozí-li při vydávání vývozních licencí překročení dostupných rozpočtových částek nebo překročení maximálních množství a/nebo závazků ohledně výdajů stanovených v Dohodě WTO o zemědělství [12] pro dotčené období, může Komise:
a) stanovit procentní sazbu pro přijetí, pokud jde o množství, o která žadatelé požádali, avšak na která dosud nebyly vydány licence;
b) odmítnout žádosti, na základě kterých dosud nebyly vydány vývozní licence;
c) pozastavit příjem žádostí o licence na pět pracovních dnů; pozastavení lze vyhlásit na delší období v souladu s postupem uvedeným v čl. 39 odst.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 mohou být přijata také tehdy, když se žádosti o vývozní licence týkají množství, která přesahují, nebo u kterých hrozí, že přesáhnou, obvyklý obchodní tok pro jedno místo určení nebo skupinu míst určení, a vydání požadovaných licencí by s sebou neslo riziko spekulace, narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty nebo narušení dotčeného obchodu či trhu Společenství.
3. Pokud dojde ke snížení nebo zamítnutí požadovaného množství, neprodleně se uvolní jistota, na kterou je licence vázána, a to pro množství, u kterých nebylo žádosti vyhověno.
Žadatelé mohou stáhnout své žádosti o licence ve lhůtě 10 pracovních dnů od zveřejnění procentní sazby pro přijetí uvedené v odst. 1 písm. a) v Úředním věstníku Evropské Unie, je-li tato sazba nižší než 80 %.
Členské státy poté uvolní příslušnou jistotu.
KAPITOLA IV
DOVOZNÍ LICENCE
Článek 10
Dovozní licence a jejich platnost
1. Veškerý dovoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006, s výjimkou produktů uvedených v písmenu h) uvedeného odstavce, do Společenství podléhá předložení dovozní licence.
2. Dovozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006 v množství přesahujícím 10 tun jsou platné ode dne skutečného vydání do konce měsíce následujícího po měsíci vydání.
Dovozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006 v množství nepřesahujícím 10 tun a dovozní licence na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), e), f) a g) uvedeného nařízení jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do konce měsíce následujícího po měsíci vydání.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ PRAVIDLA PRO VÝVOZNÍ A DOVOZNÍ LICENCE
ODDÍL 1
Vydávání licencí a jistota
Článek 11
Žádost o vývozní a dovozní licence a jejich vydání
1. Licence na cukr kódu KN 1701 v množství přesahujícím 10 tun se vydají:
a) v případě dovozních licencí třetí pracovní den po dni podání žádosti;
b) v případě vývozních licencí pátý pracovní den po dni podání žádosti;
c) v případě vývozních licencí s předem stanovenou výší náhrady pátý pracovní den následující po dni podání žádosti za předpokladu, že Komise v mezidobí neučinila žádné zvláštní opatření podle čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení.
První pododstavec se nepoužije pro:
a) kandovaný cukr;
b) aromatizovaný cukr; cukr s přídavkem barviv;
c) preferenční cukr určený k dovozu do Společenství v souladu s nařízením (ES) č. 950/2006 [13].
2. Pokud se žádost o licenci na produkty, na něž se vztahuje odst. 1 první pododstavec, týká množství nepřesahujícího 10 tun, dotyčná strana nesmí ve stejný den a u téhož příslušného orgánu podat více než jednu žádost tohoto typu.
Článek 12
Jistota
1. Jistota, kterou je nutno složit u licencí na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006, s výjimkou produktů uvedených v písmenu h) uvedeného odstavce, na 100 kilogramů čisté hmotnosti produktu nebo 100 kilogramů čisté hmotnosti sušiny isoglukosy nebo 100 kilogramů čisté hmotnosti sušiny ekvivalentu cukr/isoglukosa inulinového sirupu, je stanovena takto:
a) v případě dovozní licence:
- 0,30 EUR u produktů kódů KN 1701, 1702 a 2106, kromě produktů kódů KN 17025000 a 17029010 a inulinového sirupu,
- 0,06 EUR u produktů kódů KN 121291, 12129920 a 1703,
- 0,60 EUR u inulinového sirupu kódů KN ex17026080 a 17029080;
b) v případě vývozní licence:
- 11,00 EUR u produktů kódu KN 1701,
- 0,90 EUR u produktů kódů KN 121291, 12129920 a 1703,
- 4,20 EUR u produktů kódů KN 170220, 17026095, 17029060, 17029071, 17029099 a 21069059, kromě inulinového sirupu,
- 4,20 EUR u produktů kódů KN 17023010, 17024010, 17026010, 17029030 a 21069030,
- 8,00 EUR u inulinového sirupu kódu KN 17026080 a 0,60 EUR u inulinového sirupu kódu KN 17029080.
2. U produktů kódu KN 1701 složí držitel licence dodatečnou jistotu, pokud:
a) závazek uskutečnit vývoz vyplývající z vývozních licencí jiných než licencí vydaných na základě nabídkového řízení zahájeného ve Společenství, s výjimkou případů zásahu vyšší moci, není splněn a
b) částka jistoty uvedená v první a druhé odrážce odst. 1 písm. b) je nižší než částka vývozní náhrady platná v poslední den platnosti licence, po snížení náhrady uvedené v licenci.
Částka dodatečné jistoty se rovná rozdílu částek uvedených v prvním pododstavci písm. b).
ODDÍL 2
Licence pro specifické rafinační operace ("EX/IM")
Článek 13
Obecná pravidla
1. Odchylně od článku 2 nařízení (ES) č. 1291/2000, pokud na základě povolení podle článku 116 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [14] po předchozím vývozu bílého cukru kódu KN 17019910 následuje dovoz surového cukru kódů KN 17011110, 17011190, 17011210 a 17011290, jsou vyžadovány licence na vývoz bílého cukru a na dovoz surového cukru.
2. Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z vývozních a dovozních licencí podle odstavce 1 převoditelná.
Článek 14
Žádosti o licence
1. Žádost o vývozní licenci na bílý cukr se přijme pouze za předpokladu, že je předloženo povolení uvedené v čl. 13 odst. 1 a současně podána žádost o dovozní licenci na surový cukr.
2. Žádost o dovozní licenci se musí týkat takového množství surového cukru standardní jakosti, které při zohlednění jeho výtěžnosti odpovídá množství bílého cukru uvedenému v žádosti o vývozní licenci.
Výtěžnost surového cukru se vypočítá odečtením čísla 100 od čísla získaného vynásobením stupně polarizace cukru dvěma.
Pokud dovezený surový cukr neodpovídá standardní jakosti, množství surového cukru, které se má dovézt na základě licence, se vypočítá vynásobením množství surového cukru standardní jakosti uvedeného v licenci opravným faktorem.
Opravný faktor se získá vydělením čísla 92 procentem výtěžnosti skutečně dovezeného surového cukru.
3. V kolonce 20 žádosti o vývozní licenci a vývozní licence na bílý cukr, jakož i žádosti o dovozní licenci a dovozní licence na surový cukr se uvede tento údaj:
"EX/IM, článek 116 nařízení (EHS) č. 2913/92 – licence platná v … (vydávající členský stát)."
V kolonce 20 vývozní licence se rovněž uvede číslo odpovídající dovozní licence a v příslušné kolonce dovozní licence se uvede číslo odpovídající vývozní licence.
4. V případě zrušení podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se současně zruší dovozní licence i vývozní licence podle odstavce 1.
Článek 15
Platnost licencí
1. Odchylně od článků 9 a 11 jsou vývozní licence na bílý cukr a dovozní licence na surový cukr platné:
a) do 30. června, pokud byla žádost podána, ve smyslu čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, dne 1. října nebo později v daném hospodářském roce;
b) do 30. září, pokud byla žádost podána, ve smyslu čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, dne 1. července nebo později v daném hospodářském roce.
2. Při použití článku 561 nařízení (EHS) č. 2454/93 je lhůta, ve které musí být uskutečněn dovoz surového cukru odpovídající předchozímu vývozu bílého cukru, stejná jako doba platnosti dovozní licence na surový cukr.
Článek 16
Jistota
1. Odchylně od ustanovení čl. 12 odst. 1 a aniž jsou dotčeny následující odstavce, jistota pro dovozní licence uvedené v čl. 13 odst. 1 činí 11,50 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije na vývozní licence uvedené v čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení. Ustanovení čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije na dovozní licence uvedené v čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení.
3. Odchylně od čl. 8 odst. 5 a čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000:
a) celková částka jistoty odpovídající dovozní licenci se uvolní pouze tehdy, pokud je množství skutečně dovezeného surového cukru rovné nebo větší než množství skutečně vyvezeného bílého cukru, a to při zohlednění výtěžnosti surového cukru;
b) pokud je množství skutečně dovezeného surového cukru menší než množství skutečně vyvezeného bílého cukru, potom jistota propadá pro množství odpovídající rozdílu mezi množstvím skutečně vyvezeného bílého cukru a množstvím skutečně dovezeného surového cukru.
Při použití prvního pododstavce písm. b) se zohlední výtěžnost daného surového cukru.
KAPITOLA VI
SDĚLENÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 17
Sdělení o vydaných vývozních licencích
Pokud jde o vývoz do třetích zemí, každý členský stát oznámí Komisi do 15. dne každého měsíce zpětně za předcházející měsíc:
a) množství, pro která byly licence skutečně vydány, s částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 318/2006, v členění na:
- bílý cukr kódů KN 17019100, 17019910 a 17019990,
- surový cukr, vyjádřený v hmotnosti tel. quel, kódů KN 17011190 a 17011290,
- sacharosové sirupy, vyjádřené jako bílý cukr, kódů KN 17026090, 17029060, 17029071, 17029099 a 21069059,
- isoglukosu, vyjádřenou jako sušina, kódů KN 17024010, 17026010, 17029030 a 21069030,
- inulinový sirup, vyjádřený jako ekvivalent sušiny cukru/isoglukosy, kódu KN ex17026090;
b) množství bílého cukru kódu KN 17019910, pro která byla licence skutečně vydána, s částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 33 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006;
c) množství bílého cukru, množství surového cukru a sacharosového sirupu vyjádřené jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřené jako sušina, s odpovídajícími částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 318/2006, pro která byla skutečně vydána vývozní licence za účelem vývozu ve formě produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [15].
Článek 18
Sdělení o vyvezených množstvích
Každý členský stát oznámí Komisi:
1. nejpozději na konci každého kalendářního měsíce zpětně za předcházející kalendářní měsíc množství bílého cukru uvedená v čl. 17 písm. b), vyvezená podle čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 1291/2000;
2. za každý kalendářní měsíc a nejpozději na konci třetího kalendářního měsíce následujícím po dotyčném kalendářním měsíci:
a) množství cukru a sirupu vyjádřená jako bílý cukr, s odpovídajícími částkami vývozních náhrad, uvedená v čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 1291/2000, vyvezená v nezměněném stavu a bez vývozní licence;
b) množství cukru zahrnutého v kvótách, vyvezená jako bílý cukr nebo ve formě zpracovaných produktů, vyjádřená jako bílý cukr, na která byla vydána vývozní licence za účelem provádění potravinové pomoci Společenství a jednotlivých členských států podle mezinárodních úmluv nebo jiných doplňkových programů, jakož i za účelem provádění jiných opatření Společenství týkajících se bezplatných dodávek potravin;
c) v případě vývozu uvedeného v čl. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 800/1999, množství cukru a sacharosových sirupů vyjádřená jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, vyvezená v nezměněném stavu, spolu s částkami odpovídajících náhrad;
d) množství bílého cukru, množství surového cukru a sacharosového sirupu vyjádřená jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, vyvezená ve formě produktů uvedených v příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [16] a ve formě produktů uvedených v příloze II nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 [17], s odpovídajícími částkami vývozních náhrad stanovených v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 318/2006;
e) v případě vývozu uvedeného v čl. 17 písm. c) a v písmenu d) tohoto článku, množství vyvezená bez náhrady.
Oznámení uvedená v písmenech d) a e) se Komisi předkládají zvlášť podle jednotlivých nařízení použitelných pro dotyčný zpracovaný produkt.
Článek 19
Sdělení o dovozních licencích
Každý členský stát oznámí Komisi:
1. každý měsíc zpětně za předcházející měsíc množství bílého cukru a surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, jiného než preferenčního cukru, množství cukerných sirupů, isoglukosy a inulinového sirupu, pro která byla skutečně vydána dovozní licence;
2. každý týden zpětně za předcházející týden množství bílého cukru a množství surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, pro která byla vydána vývozní nebo dovozní licence podle článku 13;
3. za každé čtvrtletí a samostatně nejpozději na konci druhého kalendářního měsíce následujícího po dotyčném čtvrtletí množství cukru dovezená ze třetích zemí a vyvezená jako zušlechtěné produkty v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku uvedeného v článku 116 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 20
Ad hoc sdělení o vývozních licencích s náhradou
Na žádost Komise a za uvedené období začnou členské státy neprodleně Komisi každý den oznamovat:
a) u množství převyšujících 10 tun všechny žádosti o vývozní licence na produkty způsobilé pro pravidelnou náhradu;
b) množství, na která se vztahují opatření učiněná podle čl. 9 odst. 1.
Článek 21
Komunikační prostředky
Sdělení členských států stanovená v této kapitole se podávají elektronicky za použití formulářů, které Komise poskytne členským státům.
KAPITOLA VII
ŘÍZENÍ DOVOZU
ODDÍL 1
Výpočet cen CIF bílého cukru a surového cukru
Článek 22
Určení cen CIF
Komise stanoví ceny CIF bílého cukru a surového cukru na základě nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu.
Uvedené ceny se vypočítají v souladu s články 23 až 26.
Článek 23
Informace, které se vezmou v úvahu
Při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu se vezmou v úvahu všechny informace, které má Komise k dispozici přímo nebo prostřednictvím příslušných agentur členských států a které se týkají:
a) nabídek na světovém trhu;
b) kotací na burzách, které jsou významné pro mezinárodní obchod s cukrem;
c) cen zaznamenaných na významných trzích ve třetích zemích;
d) prodejů uskutečněných v rámci mezinárodního obchodu.
Článek 24
Informace, které se nevezmou v úvahu
Při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu se nepřihlíží k uvedeným informacím, jestliže:
a) zboží není řádné a uspokojivé obchodní jakosti nebo
b) možnost získat zboží za cenu uvedenou v nabídce platí pouze pro malé množství, které není pro daný trh reprezentativní, nebo
c) na základě všeobecného vývoje cen nebo na základě dostupných informací se Komise domnívá, že cena uvedená v nabídce nereprezentuje skutečný vývoj trhu.
Článek 25
Úprava na přístav Rotterdam
1. Ceny, které nejsou platnými cenami CIF Rotterdam pro volně ložené zboží, se upraví.
Při provádění úpravy se vezmou v úvahu zejména rozdíly v nákladech na přepravu zboží mezi přístavem nakládky a přístavem určení na jedné straně a mezi přístavem nakládky a Rotterdamem na straně druhé.
2. Jestliže se cena vztahuje na zboží balené v pytlích, sníží se o 0,88 EUR na 100 kilogramů.
Článek 26
Úprava na standardní jakost
1. V případech, kdy se upravují ceny, které odpovídají jiné než standardní jakosti:
a) u bílého cukru se provede zvýšení nebo snížení stanovené v souladu s článkem 18 nařízení (ES) č. 318/2006;
b) u surového cukru se použijí opravné faktory získané vydělením čísla 92 procentem výtěžnosti cukru, k němuž se daná cena vztahuje.
2. Výtěžnost se vypočítá postupem podle bodu III odst. 3 přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006.
ODDÍL 2
Stanovení standardní jakosti a výpočet ceny CIF melasy
Článek 27
Standardní jakost melasy
Melasa standardní jakosti:
a) je řádné a uspokojivé obchodní jakosti;
b) má celkovou cukernatost 48 %.
Článek 28
Určení cen CIF
Komise stanoví cenu CIF melasy na základě nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu.
Uvedené ceny se vypočítají v souladu s články 29 až 33.
Článek 29
Informace, které se vezmou v úvahu
Při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu se vezmou v úvahu všechny informace, které se týkají:
a) nabídek na světovém trhu;
b) cen zaznamenaných na významných trzích ve třetích zemích;
c) prodejů uskutečněných v rámci mezinárodního obchodu, o kterých je Komise informována přímo nebo prostřednictvím příslušných agentur členských států.
Článek 30
Informace, které se nevezmou v úvahu
Při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu se nepřihlíží k uvedenými informacím, jestliže:
a) zboží není řádné a uspokojivé obchodní jakosti nebo
b) možnost získat zboží za cenu uvedenou v nabídce platí pouze pro malé množství, které není pro daný trh reprezentativní, nebo
c) na základě všeobecného vývoje cen nebo na základě dostupných informací se Komise domnívá, že cena uvedená v nabídce nereprezentuje skutečný vývoj trhu.
Článek 31
Úprava na přístav Amsterdam
Ceny, které nejsou platnými cenami CIF Amsterdam pro volně ložené zboží, se upraví.
Při provádění úpravy se vezmou v úvahu zejména rozdíly v nákladech na přepravu zboží mezi přístavem nakládky a přístavem určení na jedné straně a mezi přístavem nakládky a Amsterdamem na straně druhé.
Článek 32
Úprava na standardní jakost
Ceny stanovené při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu, které neodpovídají standardní jakosti, se:
a) zvýší o jednu osmačtyřicetinu za každý procentní bod celkové cukernatosti, o kterou je cukernatost dotčené melasy nižší než 48 %;
b) sníží o jednu osmačtyřicetinu za každý procentní bod celkové cukernatosti, o který je cukernatost dotčené melasy vyšší než 48 %.
Článek 33
Průměrná cena
Při zjišťování nejvýhodnějších možností nákupu na světovém trhu lze vycházet z průměru několika cen, za předpokladu že tento průměr lze považovat za reprezentativní ukazatel skutečného vývoje trhu.
ODDÍL 3
Dodatečné dovozní clo
Článek 34
Dodatečné clo na melasu
1. Dodatečná dovozní cla uvedená v čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006 se uloží na melasu kódů KN 17031000 a 17039000.
2. Pro účely tohoto nařízení se reprezentativními cenami melasy na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství, jak je uvedeno v čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, rozumí ceny CIF těchto produktů stanovené Komisí v souladu s oddílem 2 (dále jen "reprezentativní ceny melasy").
Tyto ceny se stanoví pro každý hospodářský rok postupem uvedeným v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006. Komise může tyto ceny změnit během uvedeného období, pokud informace jí dostupné naznačují změnu dříve stanovených reprezentativních cen melasy alespoň o 0,5 EUR na 100 kilogramů.
3. Členské státy poskytnou Komisi dostupné informace uvedené v článku 29 vždy do 15. dne každého měsíce.
Článek 35
Spouštěcí ceny pro melasu
Pro 100 kilogramů melasy standardní jakosti uvedené v článku 27 tohoto nařízení činí spouštěcí cena uvedená v čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006:
a) 7,90 EUR u melasy kódu KN 17031000;
b) 8,20 EUR u melasy kódu KN 17039000.
Článek 36
Dodatečné clo na cukerné produkty
1. Dodatečná dovozní cla uvedená v čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006 se uloží na produkty kódů KN 17011110, 17011190, 17011210, 17011290, 17019100, 17019910, 17019990 a 17029099.
2. Pro účely tohoto nařízení se reprezentativními cenami bílého cukru a surového cukru na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství, jak je uvedeno v čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, rozumí ceny CIF těchto produktů stanovené podle oddílu 1 (dále jen "reprezentativní ceny cukru").
Tyto ceny se stanoví pro každý hospodářský rok postupem uvedeným v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006. Komise může tyto ceny změnit během uvedeného období, pokud fluktuace složek výpočtu vede ke zvýšení nebo snížení alespoň o 1,20 EUR na 100 kilogramů oproti dříve stanoveným reprezentativním cenám cukru.
3. Za reprezentativní ceny cukru pro produkty kódu KN 17029099 se považují reprezentativní ceny stanovené pro bílý cukr a uplatněné pro každé 1 % obsahu sacharosy na 100 kilogramů čisté hmotnosti dotyčného produktu.
Článek 37
Spouštěcí ceny pro cukerné produkty
Pro 100 kilogramů čisté hmotnosti produktu činí spouštěcí cena uvedená v čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006:
a) 53,10 EUR u bílého cukru kódů KN 17019910 a 17019990 standardní jakosti podle bodu II přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006;
b) 64,70 EUR u cukru kódu KN 17019100;
c) 54,10 EUR u surového řepného cukru kódu KN 17011290 standardní jakosti podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006;
d) 41,30 EUR u surového řepného cukru kódu KN 17011210 standardní jakosti podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006;
e) 55,20 EUR u surového třtinového cukru kódu KN 17011190 standardní jakosti podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006;
f) 41,80 EUR u surového třtinového cukru kódu KN 17011110 standardní jakosti podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006;
g) 1,184 EUR pro každé 1 % obsahu sacharosy u produktů kódu KN 17029099.
Článek 38
Doklady
1. Výše dodatečných dovozních cel na každý druh melasy uvedený v čl. 34 odst. 1 a cukerných produktů uvedených v čl. 36 odst. 1 se stanoví na základě dovozní ceny CIF dotčené zásilky v souladu s článkem 39.
V případě melasy se dovozní cena CIF dotčené zásilky přepočte na cenu melasy standardní jakosti úpravou podle článku 32.
V případě bílého cukru nebo surového cukru se dovozní cena CIF dotčené zásilky přepočte na cenu cukru standardní jakosti dle definic v bodech II a III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006, nebo případně na ekvivalentní cenu produktu kódu KN 17029099.
2. Pokud je dovozní cena CIF na 100 kilogramů zásilky vyšší než použitelná reprezentativní cena melasy uvedená v čl. 34 odst. 2 nebo reprezentativní cena cukru uvedená v čl. 36 odst. 2, je dovozce povinen předložit příslušným orgánům dovážejícího členského státu alespoň tyto doklady:
a) kupní smlouvu nebo jakýkoli jiný rovnocenný doklad;
b) pojistnou smlouvu;
c) fakturu;
d) osvědčení o původu (případně);
e) přepravní smlouvu;
f) v případě námořní přepravy nákladní list.
Orgány dovážejícího členského státu si mohou k ověření dovozní ceny CIF dotčené zásilky vyžádat jakékoli další informace nebo dokumenty, které považují za nutné.
3. V případě uvedeném v odstavci 2 složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 a rovnající se rozdílu mezi částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě reprezentativní ceny použitelné pro dotčený produkt a částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě dovozní ceny CIF dotčené zásilky.
4. Složená jistota se uvolní, jakmile jsou příslušným orgánům předloženy dostatečné důkazy o podmínkách prodeje.
V opačném případě jistota propadá jako platba dodatečného dovozního cla.
5. Pokud při kontrole příslušné orgány zjistí, že nebyly dodrženy požadavky tohoto článku, přistoupí k zajištění celního dluhu v souladu s článkem 220 nařízení (EHS) č.
2913/92. Do částky vymahatelných cel nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne zaplacení.
Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 39
Výpočet dodatečného dovozního cla
Pokud rozdíl mezi příslušnou spouštěcí cenou uvedenou v článku 34 pro melasu nebo v článku 36 pro cukerné produkty a dovozní cenou CIF dotčené zásilky představuje:
a) nejvýše 10 % spouštěcí ceny, je dodatečné clo nulové,
b) více než 10 %, avšak nejvýše 40 % spouštěcí ceny, činí dodatečné clo 30 % z částky nad 10 %,
c) více než 40 %, avšak nejvýše 60 % spouštěcí ceny, činí dodatečné clo 50 % z částky nad 40 % a přičte se k němu dodatečné clo podle písmene b);
d) více než 60 %, avšak nejvýše 75 % spouštěcí ceny, činí dodatečné clo 70 % z částky přesahující 60 % a přičtou se k němu dodatečná cla podle písmen b) a c);
e) více než 75 % spouštěcí ceny, činí dodatečné clo 90 % z částky nad 75 % a přičtou se k němu dodatečná cla podle písmen b), c) a d).
ODDÍL 4
Pozastavení nebo snížení dovozních cel na melasu
Článek 40
Pozastavení ukládání dovozních cel na melasu
Pokud reprezentativní cena melasy podle čl. 34 odst. 2 navýšená o dovozní clo na třtinovou melasu kódu KN 17031000 nebo na řepnou melasu kódu KN 17039000 přesahuje u dotčeného produktu částku 8,21 EUR na 100 kilogramů, dovozní cla se pozastaví a nahradí částkou rozdílu, který určí Komise. Tato částka se stanoví současně s reprezentativními cenami uvedenými v čl. 34 odst. 2.
Pokud by však pozastavení dovozních cel mohlo mít nepříznivé účinky na trh Společenství s melasou, je možné stanovit postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, že v určitém období se toto pozastavení nebude používat.
Článek 41
Preferenční dovoz melasy
1. Celkové dovozní clo na třtinovou melasu kódu KN 17031000 nebo na řepnou melasu kódu KN 17039000 pocházející z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) se sníží na nulu až do limitu kvóty 600000 tun na hospodářský rok.
V hospodářském roce 2006/07 však tato kvóta činí 750000 tun.
2. Pro účely tohoto článku se pojem "původní produkt" a metody správní spolupráce chápou tak, jak jsou stanoveny v Protokolu č. 1, který je přílohou dohody z Cotonou.
3. Celní kvótu uvedenou v odstavci 1 bude spravovat Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
ODDÍL 5
Výpočet obsahu sacharosy v surovém cukru a některých sirupech
Článek 42
Metody výpočtu
Jestliže se výtěžnost dovezeného surového cukru stanovená podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006 liší od výtěžnosti stanovené pro standardní jakost, clo celního sazebníku na produkty kódů KN 17011110 a 17011210 a dodatečné clo na produkty kódů KN 17011110, 17011190, 17011210 a 17011290, které má být uloženo na 100 kilogramů dotčeného surového cukru, se vypočítá vynásobením příslušného cla stanoveného pro surový cukr standardní jakosti opravným koeficientem.
Opravný koeficient se získá tak, že se procento výtěžnosti dovezeného surového cukru vydělí číslem 92.
2. U produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 318/2006 se obsah sacharosy, včetně obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa, stanoví u invertního roztoku podle Clergeta-Herzfelda za použití Laneovy a Eynonovy metody (metody redukce mědi). Celková cukernatost takto stanovená se vyjádří jako sacharosa vynásobením číslem 0,95.
Obsah sacharosy, včetně obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa, v produktech obsahujících méně než 85 % sacharosy nebo ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa a invertního cukru vyjádřeného jako sacharosa se však stanoví na základě obsahu sušiny.
Obsah sušiny se stanoví podle hustoty roztoku zředěného v hmotnostním poměru 1:1 a u pevných výrobků sušením.
Obsah sušiny se vyjádří jako sacharosa vynásobením koeficientem 1.
3. V případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006 se obsah sušiny stanoví v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem tohoto článku.
4. V případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 318/2006 se přepočet na ekvivalent sacharosy provede vynásobením sušiny stanovené v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem tohoto článku koeficientem 1,9.
KAPITOLA VIII
ZRUŠUJÍCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 784/68, nařízení (EHS) č. 785/68, nařízení (ES) č. 1422/95, nařízení (ES) č. 1423/95, nařízení (ES) č. 1464/95 a nařízení (ES) č. 2135/95 se tímto zrušují.
Nařízení (ES) č. 1464/95 zůstává nicméně použitelné pro licence vydané v souladu s uvedeným nařízením před dnem 1. července 2006.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 952/2006
ze dne 29. června 2006
o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o řízení vnitřního trhu s cukrem a režim kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro používání režimu kvót v odvětví cukru je třeba přesně definovat pojmy výroby cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu určitého podniku.
Možnost, aby jeden podnik přenechal část své výroby jinému podniku, který nechá cukr vyrobit na základě pracovní smlouvy, je nutné omezit na zvláštní případy.
(2) Článek 17 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že členské státy udělí na žádost schválení podnikům vyrábějícím cukr, isoglukosu nebo inulinový sirup nebo podnikům zpracovávajícím tyto výrobky na výrobek uvedený v článku 13 uvedeného nařízení.
Je nutno upřesnit obsah žádosti o schválení, které výrobci cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu, jakož i rafinerie musí předložit příslušným orgánům členských států.
Je třeba definovat závazky, které podniku vyplývají ze schválení, zejména povinnost vést aktuální záznamy o množství surovin na vstupu, při zpracování a na výstupu v podobě hotového výrobku.
(3) Je třeba stanovit povinnosti členských států ohledně kontroly schválených podniků a definovat dostatečně odstrašující režim sankcí.
(4) V článku 4 nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví informační systém o používaných cenách cukru.
Článek 17 uvedeného nařízení stanoví schváleným podnikům povinnost poskytnout údaje o množstvích prodaného bílého cukru a odpovídajících cenách a podmínkách.
Je třeba určit četnost a obsah informací o používaných cenách, které výrobci cukru a rafinerie musí stanovit za účelem jejich předání Komisi. K získání údajů o krátkodobých perspektivách je vhodné, aby podniky stanovily a předaly rovněž předpokládané průměrné prodejní ceny na tři následující měsíce.
Schválené podniky, které používají cukr za účelem jeho zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 13 odst.
2 nařízení (ES) č. 318/2006, musí rovněž za účelem předání Komisi stanovit cenu nakupovaného cukru, a to ve stejné četnosti a podobě jako v případě jejich stanovování výrobci cukru.
(5) K zajištění zveřejňování úrovní cen podle článku 4 nařízení (ES) č. 318/2006 je vhodné stanovit, že Komise, zaručující důvěrnost údajů, informuje dvakrát ročně Řídící výbor pro cukr o průměrných cenách bílého cukru uvedeného na trh Společenství během předchozího pololetí, s rozlišením mezi cukrem podléhajícím kvótám a cukrem nepodléhajícím kvótám.
(6) Bude sestavena zpráva o fungování registračního a informačního systému cen stanovená tímto nařízením s cílem navrhnout patřičná zlepšení, jakož i informatizovaný systém přenosu cen.
Během přechodného období 2006 a 2007, dokud nebudou k dispozici tato zlepšení, musí být ceny stanovené podniky zaslané přímo Komisi za účelem informování Řídícího výboru pro cukr.
(7) V případě použití článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006 převede výrobce část své výroby do následujícího hospodářského roku, v němž bude považována za součást výroby tohoto roku.
V důsledku toho je výrobce cukru povinen uzavřít pro daný hospodářský rok smlouvy o dodání za minimální cenu cukrové řepy pouze na množství cukru v rámci jeho základní kvóty, které dosud nevyrobil.
(8) Má-li systém kvót správně fungovat, je vhodné definovat pojmy "před zasetím" a "minimální cena" uvedené v čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 318/2006. Je třeba zohlednit zvláštní zemědělské a klimatické podmínky pro pěstování cukrové řepy v některých oblastech Itálie a stanovit konečné datum odlišné od ukončení zasetí.
3 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že se minimální cena upraví za použití cenové přirážky nebo srážky podle odchylek jakosti cukrové řepy od standardní jakosti.
Jakost, a tedy hodnotu cukrové řepy určuje zejména její cukernatost.
Nejvhodnější způsob stanovení hodnoty cukrové řepy, jejíž jakost se liší od standardní jakosti, je zavedení stupnice cenových přirážek a srážek vyjádřených jako procento minimální ceny.
(10) Článek 8 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví přidělování dodatečných kvót na cukr.
Toto přidělování, kterým se má usnadnit přechod od předchozího režimu kvót k režimu současnému, musí být vyhrazeno podnikům, které dostaly kvótu v letech 2005/06.
Kromě toho je vhodné upřesnit, za jakých podmínek je možné toto přidělování pro hospodářský rok 2006/07.
(11) Ustanovení čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví přidělování doplňkových kvót na isoglukosu. Příslušné členské státy musí přidělovat tyto kvóty podnikům v poměru ke kvótě isoglukosy, která jim byla přidělena, s vyloučením jakékoli diskriminace. Je třeba stanovit mezní datum pro úhradu jednorázové částky stanovené v čl. 9 odst. 3 tohoto nařízení.
2 bodu 5 nařízení (ES) č. 318/2006 definuje výrobu cukru podléhajícího kvótám jako množství vyrobené za určitý hospodářský rok v rámci kvóty daného podniku a bod 9 uvedeného článku definuje cukrovou řepu podléhající kvótám jako cukrovou řepu zpracovanou na cukr podléhající kvótám.
Je proto nezbytné stanovit pravidlo týkající se přiřazování výroby cukru k určitému hospodářskému roku s tím, že se členským státům ponechá jistá pružnost u specifických případů, jimiž jsou výroba cukru z podzimní cukrové řepy a výroba třtinového cukru.
(13) K zajištění správného řízení režimu kvót, stanovení měsíční spotřeby cukru a vyhotovení odhadu zásobení je třeba stanovit mechanismus sdělování údajů mezi schválenými podniky a členskými státy na straně jedné a mezi členskými státy a Komisí na straně druhé.
Sdělované údaje se musejí týkat zásob, úrovně výroby a zasetých ploch.
2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví intervenční opatření prostřednictvím nákupu cukru.
Provádění intervenčních opatření Společenství vyžaduje, aby intervenční agentury přejímaly cukr na určeném místě.
Za tímto účelem je třeba stanovit, že se přejímá pouze cukr uskladněný v okamžiku nabídky ve schváleném místě skladování.
(15) Za účelem umožnění přístupu k intervenci v oblastech, kde je to obzvláště nutné vzhledem k významnosti výroby v těchto oblastech, maximální množství stanovené v čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 musí být nejdříve rozděleno mezi všechny produkující členské státy podle jejich kvót na výrobu cukru. Je vhodné mít možnost upravit toto rozdělení jednak před každým novým hospodářským rokem s ohledem na změny v přidělování kvót členským státem, a jednak v průběhu každého hospodářského roku za účelem případného opětovného přidělení nevyužitých množství.
(16) Pro stanovení podmínek, za jakých se místům skladování udělují nebo odebírají schválení, je vhodné vzít v úvahu požadavky na uchování cukru v dobrém stavu a snadný odběr cukru, jakož i na kapacitu vyskladnění.
(17) Pro intervenci nelze přijímat cukr se znaky, které by mohly být překážkou pro jeho následný odbyt a které by mohly cukr během skladování znehodnotit a upřesnit maximální požadované množství.
Je mimo jiné třeba stanovit, že smlouva o skladování, kterou se bude řídit výkup cukru k intervenci, se uzavře mezi intervenční agenturou a prodejcem.
(18) Pro usnadnění řádného řízení intervenčního režimu je třeba nabízet cukr v šaržích a tuto šarži definovat, zejména stanovit její množství.
(19) Intervenční agentura musí znát všechny skutečnosti potřebné k rozhodnutí, zda nabídka splňuje stanovené požadavky.
Za tímto účelem jí musí předkladatel nabídky sdělit všechny potřebné údaje.
2 nařízení (ES) č. 318/2006, že se výkupní cena upraví, pokud se jakost cukru liší od standardní jakosti.
Proto je třeba stanovit tabulky cenových přirážek a srážek s ohledem na jakost nabízeného cukru, použitelné pro výkupní ceny.
Tyto tabulky a z nich vyplývající cenové srážky mohou být stanoveny na základě objektivních údajů běžně používaných při obchodních transakcích.
(21) Cukr v držení intervenčních agentur musí být prodáván kupujícím ve Společenství bez diskriminace a za podmínek co možná ekonomicky nejvýhodnějších.
Těchto cílů lze obvykle dosáhnout v nabídkovém řízení.
Má-li se zabránit tomu, aby odbyt cukru probíhal za nepříznivé situace na trhu, je nutné podmínit vyhlášení nabídkového řízení předchozím schválením.
Za určitých zvláštních okolností je však vhodné využít jiných postupů než nabídkového řízení.
(22) Mají-li mít všechny zúčastněné strany ve Společenství zaručeno rovné zacházení, musí se nabídková řízení vyhlášená intervenčními agenturami řídit jednotnými zásadami.
V této souvislosti je nezbytné stanovit podmínky jako záruku toho, že se cukr skutečně použije k zamýšlenému účelu.
(23) Ke stanovení jakostní třídy prodávaného bílého cukru a výtěžnosti prodávaného surového cukru je třeba použít stejná kritéria jako kritéria používaná při výkupu cukru intervenčními agenturami.
Rovné zacházení pro všechny zúčastněné strany může být zajištěno pouze zavedením jednotných a přesně formulovaných ustanovení ohledně úpravy prodejní ceny, případně vývozní náhrady, jakož i opravy vývozní licence v případě, je-li zjištěna jakost odlišná od jakosti stanovené v oznámení o nabídkovém řízení.
(24) V zájmu jasnosti je potřeba zrušit nařízení Komise (ES) č. 1261/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o smlouvy o dodávkách cukrové řepy a o cenové přirážky a srážky použitelné pro ceny cukrové řepy [2], nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami [3], a nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru [4], a nahradit je novým nařízením.
(25) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 318/2006, zejména pokud jde o stanovení výroby, schválení výrobců a rafinérií, režim cen a kvót, jakož i podmínky nákupu a prodeje cukru k intervenci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "surovinou" rozumí cukrová řepa, cukrová třtina, čekanka, obiloviny, cukr pro rafinaci nebo jakýkoli jejich meziprodukt určený ke zpracování na hotový výrobek;
b) "hotovým výrobkem" rozumí cukr, inulinový sirup nebo isoglukosa;
c) "výrobcem" rozumí podnik vyrábějící konečné výrobky, kromě rafinerií definovaných v čl. 2 bodu 13 nařízení (ES) č. 318/2006;
d) "místem skladování" rozumí silo nebo sklad.
KAPITOLA II
STANOVENÍ VÝROBY
Článek 3
Výroba cukru
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se "výrobou cukru" rozumí celkové množství vyjádřené jako bílý cukr:
a) bílého cukru;
b) surového cukru;
c) invertního cukru;
d) sirupů jedné z těchto kategorií (dále jen "sirupy"):
i) sirupů ze sacharosy nebo z invertního cukru, které mají čistotu nejméně 70 % a jsou vyrobeny z cukrové řepy,
ii) sirupů ze sacharosy nebo z invertního cukru, které mají čistotu nejméně 75 % a jsou vyrobeny z cukrové třtiny.
2. Výroba cukru nezahrnuje:
a) množství bílého cukru vyrobená ze surového cukru nebo sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl bílý cukr vyroben;
b) množství bílého cukru vyrobená ze surového cukru, sirupů nebo cukerných smetků, které nebyly vyrobeny během hospodářského roku, v němž byl bílý cukr vyroben;
c) množství surového cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl surový cukr vyroben;
d) množství surového cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny během stejného hospodářského roku, v němž byl surový cukr vyroben;
e) množství surového cukru zpracovaná na bílý cukr během dotyčného hospodářského roku v podniku, který tato množství vyrobil;
f) množství sirupů zpracovaná na cukr nebo invertní cukr během dotyčného hospodářského roku v podniku, který tato množství vyrobil;
g) množství cukru, invertního cukru a sirupů vyrobená v režimu zušlechťovacího styku;
h) množství invertního cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny v podniku, v němž byl invertní cukr vyroben;
i) množství invertního cukru vyrobená ze sirupů, které nebyly vyrobeny během stejného hospodářského roku, v němž byl invertní cukr vyroben.
3. Výroba cukru se vyjádří jako bílý cukr tímto způsobem:
a) v případě bílého cukru bez ohledu na rozdíly v jakosti;
b) v případě surového cukru na základě výtěžnosti stanovené podle přílohy I bodu III nařízení (ES) č. 318/2006;
c) v případě invertního cukru vynásobením výroby koeficientem 1;
d) v případě sirupů, které nejsou považovány za meziprodukty, na základě extrahovatelné cukernatosti stanovené podle odstavce 5 tohoto článku;
e) v případě sirupů, které nejsou považovány za meziprodukty, na základě cukernatosti vyjádřené jako sacharosa podle čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 [5].
4. Cukerné smetky z předcházejícího hospodářského roku se vyjadřují jako bílý cukr na základě obsahu sacharosy.
5. Čistota sirupů se vypočítá vydělením celkové cukernatosti obsahem sušiny.
Extrahovatelná cukernatost se vypočítá tak, že se od stupně polarizace dotyčného sirupu odečte výsledek vynásobení koeficientu 1,70 rozdílem mezi obsahem sušiny a stupněm polarizace tohoto sirupu.
Obsah sušiny se stanoví pomocí areometrické nebo refraktometrické metody.
Extrahovatelná cukernatost se však může stanovit pro celý hospodářský rok na základě skutečné výtěžnosti sirupů.
Článek 4
Výroba isoglukosy
Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se "výrobou isoglukosy" rozumí množství produktu získané z glukosy nebo jejích polymer s obsahem nejméně 10 % hmotnostních fruktosy v sušině, bez ohledu na obsah fruktosy přesahující tento limit.
Výroba isoglukosy je vyjádřena jako sušina a stanovena podle odstavce 2.
2. Výroba isoglukosy se stanoví okamžitě po skončení procesu isomerace a před jakoukoli operací související s oddělením složek glukosy a fruktosy nebo s vytvořením směsi, fyzikálním odměřením objemu samotného produktu a stanovením obsahu sušiny refraktometrickou metodou.
3. Každý podnik musí bez prodlení nahlásit všechna zařízení, která používá pro isomeraci glukosy nebo jejích polymerů.
Toto prohlášení se předkládá členskému státu, na jehož území se dané zařízení nachází.
Členský stát může po podniku požadovat, aby v tomto ohledu poskytl všechny dodatečné informace.
Článek 5
Výroba inulinového sirupu
Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se "výrobou inulinového sirupu" rozumí množství produktu získané po hydrolýze inulinu nebo oligofruktos s obsahem nejméně 10 % hmotnostních fruktosy v sušině, ve volné formě nebo jako sacharosa, bez ohledu na obsah fruktosy přesahující uvedený limit mající čistotu nejméně 70 %.
Výroba inulinového sirupu je vyjádřena jako ekvivalent sušiny cukru/isoglukosy.
"Čistotou" se rozumí procentuální poměr monosacharidů a disacharidů k sušině, stanovený metodou International Commission for Uniform Methods of Sugar Analysis, dále jen "metoda Icumsa" (ICUMSA method GS7/8/4-24).
2. Ke stanovení výroba inulinového sirupu se používají tyto operace:
a) fyzikální měření objemu samotného produktu ihned po opuštění prvního odpařovacího zařízení po každé hydrolýze a před každou operací související s oddělením složek glukosy a fruktosy nebo s mícháním;
b) stanovení obsahu sušiny refraktometrickou metodou a měření hmotnostního obsahu fruktosy v sušině na základě denního reprezentativního odběru vzorků;
c) převedení obsahu fruktosy na 80 % hmotnostních v sušině vynásobením množství stanoveného v sušině koeficientem představujícím poměr mezi naměřeným obsahem fruktosy v uvedeném množství sirupu a 80 %;
d) vyjádření jako ekvivalent cukru/isoglukosy s použitím koeficientu 1,9.
3. Každý podnik musí bez prodlení nahlásit všechna zařízení, která používá pro hydrolýzu inulinu, jakož i roční množství a použití produktů uvedených v odstavci 1, jejichž čistota je však nižší 70 %.
Tyto informace se předkládají členskému státu, na jehož území se dané zařízení nachází.
Členský stát může po podniku požadovat, aby poskytl všechny dodatečné informace s cílem ujistit se zejména, že se produkty uvedené v prvním pododstavci nepoužívají jako náhradní sladidla určená pro potraviny na trhu Společenství.
Příslušný členský stát podá Komisi nejpozději do 31. ledna každého roku podrobnou zprávu obsahující informace týkající se předcházejícího roku.
První zpráva bude předána nejpozději do 31. ledna 2007.
Článek 6
Výroba jednoho podniku
1. Pro účely použití hlavy II nařízení (ES) č. 318/2006 se "výrobou cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu jednoho podniku" rozumí výroba cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu definovaných v článku 3, 4 a 5 tohoto nařízení, tímto podnikem skutečně vyrobené.
2. Celkovou výrobou cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu jednoho podniku v daném hospodářském roce je výroba uvedená v odstavci 1:
- ke které se přičte množství cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu převedené do tohoto hospodářského roku a od které se odečte množství cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu převedené do následujícího hospodářského roku podle článků 14 a 19 nařízení (ES) č. 318/2006,
- ke které se přičte množství vyrobené zpracovateli v rámci dohody o provedení práce podle odstavce 3 a od které se odečte množství vyrobené podnikem na zakázku objednatele v rámci dohody o provedení práce podle odstavce 3.
3. Množství cukru vyrobené na základě dohody o provedení práce podnikem (dále jen "zpracovatel") na zakázku jiného podniku (dále jen "objednatel"), je považováno za výrobu objednatele, a to na základě písemné žádosti podané dotyčnému členskému státu a řádně podepsané oběma dotyčnými podniky, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a) celková výroba cukru zpracovatele je nižší než jeho kvóta;
b) celková výroba cukru zpracovatele a objednatele je vyšší než součet jejich kvót.
Celková výroba cukru uvedená v prvním pododstavci písm. b) jednoho podniku je výroba uvedená v odstavci 1, ke které je přidán převod z předcházejícího hospodářského roku a množství vyrobené zpracovateli jménem tohoto podniku, v rámci zpracování na základě pracovních smluv, přičemž se sníží o množství vyrobené podnikem jménem příkazce, v rámci zpracování na základě pracovních smluv.
Namísto skutečně vyrobených množství uvedených v druhém pododstavci, mohou příslušné orgány členských států, v případě, že celkový výsledek je vyšší, ponechat výrobu odhadovanou na základě smluv o dodání uzavřených mezi podniky.
4. Pokud se továrna objednatele a továrna zpracovatele nacházejí v jiných členských státech, žádost uvedená v odstavci 3 je podána oběma členským státům.
V tomto případě dotyčné členské státy jednají při vyřizování žádosti ve shodě a přijímají nezbytná opatření, jejichž cílem je zkontrolovat, zda jsou dodržovány podmínky uvedené ve zmíněném odstavci.
5. Množství cukru vyrobené zpracovatelem lze považovat za výrobu objednatele v případě vyšší moci uznané členským státem a vyžaduje, aby cukrová řepa, cukrová třtina nebo melasa byly zpracovány na cukr v jiném podniku, než je podnik objednatele.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ VÝROBCŮ A RAFINERIÍ
Článek 7
Žádost o schválení
1. Schválení mohou získat podniky, které podají v této věci žádost a které vykonávají činnost jakožto:
a) výrobce cukru,
b) výrobce isoglukosy,
c) výrobce inulinového sirupu,
d) rafinerie zabývající se výhradně rafinací podle čl. 2 bodu 13 nařízení (ES) č. 318/2006.
Žádost uvedená v prvním pododstavci se předloží příslušnému orgánu jednoho nebo více členských států, ve kterých dotčený podnik vykonává svou činnost.
Jeden podnik může žádat o schválení pro jednu či více činností uvedených v prvním pododstavci.
2. Ve své žádosti o schválení podnik uvede svůj název, adresu, kapacitu výroby cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu, případně počet výroben usazených v členském státě s upřesněním adresy a výrobní kapacity každé výrobny.
3. Podnik, který žádá schválení na základě odst. 1 prvního pododstavce písm. d), doloží, že splňuje definici podle čl. 2 bodu 13 nařízení č. 318/2006.
Článek 8
Závazky
1. Pro účely získání schválení se podnik písemně zaváže:
a) oznámit bez prodlení příslušnému orgánu členského státu veškeré změny údajů stanovených v čl. 7 odst. 2;
b) mít pro příslušný orgán členského státu k dispozici záznamy podle článku 9 a prodejní ceny stanovené podle článku 13;
c) sdělit členskému státu informace podle článku 21;
d) poskytnout na žádost příslušného orgánu členského státu veškeré informace nebo průkazné doklady pro řízení a kontrolu.
2. Schválení nabývá formu aktu přijatého příslušným orgánem, k němuž je přiložen dokument podepsaný podnikem, přebírajícím na sebe závazky uvedené v odstavci 1.
3. Schválení je odebráno, jakmile se zjistí, že jedna z podmínek uvedených v odstavci 1 není splněna.
K odebrání schválení může dojít během hospodářského roku. Odebrání nemá zpětnou platnost.
Článek 9
Záznamy
Příslušný orgán členského státu stanoví záznamy, které každý schválený podnik musí vést podle článků 7 a 8 pro každou ze svých výroben, jakož i pravidelnost pořizování záznamů, které je nutno provádět alespoň jedenkrát za měsíc.
Tyto záznamy jsou uchovávané podnikem alespoň po dobu tří let následujících po dotčeném roce a obsahují alespoň tyto údaje:
1) množství získaných surovin s uvedením cukernatosti u cukrové řepy a cukrové třtiny, tak jak byla stanovena při dodání do podniku;
2) případně získané hotové výrobky nebo polotovary;
3) množství vyrobených hotových výrobku, jakož i množství polotovarů;
4) ztráty způsobené zpracováním;
5) zničená množství, jakož i odůvodnění jejich zničení;
6) množství hotových odeslaných výrobků.
Článek 10
Kontroly
1. Během každého hospodářského roku provede příslušný orgán členského státu kontroly každého schváleného výrobce a rafinerie.
2. Kontroly se mají ujistit o přesnosti a úplnosti údajů v záznamech uvedených v článku 9 a o sdělování údajů podle článku 21, zejména rozborem vzájemného souladu mezi množstvím dodaných surovin a množstvím vyrobených hotových výrobků, jakož i porovnáním s obchodní dokumentací a dalšími souvisejícími doklady.
Kontroly zahrnují ověření přesnosti vážících nástrojů a laboratorních rozborů užívaných ke stanovení dodávek surovin a jejich vstupu do výroby, vyrobených produktů a pohybu zásob.
Kontroly zahrnují ověření přesnosti a úplnosti údajů používaných ke stanovování průměrných měsíčních prodejních cen podniku uvedených v čl. 13 odst. 2.
U výrobců cukru se kontroly týkají rovněž dodržování povinnosti placení minimální ceny pěstiteli cukrové řepy.
Nejméně jedenkrát za dva roky je součástí kontrol fyzická inspekce zásob.
3. Je-li příslušnými orgány členského státu stanoveno, že se některé kontrolní úkony mohou provádět na základě vzorku, musí tento vzorek zajišťovat spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
4. Členský stát může na schválených podnicích požadovat, aby použily služeb auditora, jehož postavení členský stát uznává, aby provedl ověření cenových údajů podle článku 13.
5. O každé kontrole je sepsán kontrolní protokol s podpisem kontrolora, v němž jsou přesně uvedeny různé údaje o kontrole.
V protokolu se zejména uvede:
a) datum kontroly a přítomné osoby;
b) kontrolované období a dotčená množství;
c) použité kontrolní technické postupy, případně včetně odkazu na metody odebírání vzorků;
d) výsledky kontroly a případně požadovaná nápravná opatření;
e) hodnocení závažnosti, rozsahu, míry stálosti a doba přetrvávání případně zjištěných chyb a nesrovnalostí, jakož i všech skutečností, které se musí zohlednit při používání sankce.
Každý protokol o kontrole se archivuje a uchovává alespoň po dobu tří let následujících po roce provedení kontroly tak, aby byl snadno dostupný kontrolním službám Komise.
Článek 11
Sankce
1. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí nesrovnalost mezi fyzickým stavem zásob a údaji v záznamech uvedených v článku 9 anebo vzájemný nesoulad mezi množstvím suroviny a vyrobenými hotovými výrobky anebo mezi souvisejícími doklady a nahlášenými či zaznamenanými údaji, stanoví nebo případně určí odhadem skutečné množství výroby a zásob za současný hospodářský rok, popřípadě i za hospodářské roky předcházející.
Na jakékoli množství, kvůli kterému došlo k nesprávné deklaraci, jejímž následkem byla neoprávněná finanční výhoda, se vztahuje platba 500 EUR za každou tunu dotčeného množství.
2. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí, že některý podnik nedodržel své závazky podle článku 8 a že scházejí dostatečně průkazné doklady ke splnění cílů kontroly uvedené v čl. 10 odst. 2, nařídí příslušný orgán sankci 500 EUR na tunu, která se použije na paušální množství konečného výrobku určeného členským státem podle závažnosti porušení.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí v případě, kdy zjištěné nesrovnalosti a vzájemný nesoulad nepřesáhnou 5 % váhového množství deklarovaných nebo zaznamenaných hotových výrobků, na které se vztahuje kontrola, nebo vyplývají-li z opomenutí nebo z prostých administrativních chyb, za podmínky, že byla přijata nápravná opatření, aby se v budoucnu vyloučilo opakování nedostatků.
4. Sankce stanovené v odstavcích 1 a 2 se nepoužijí v případě vyšší moci.
Článek 12
Sdělování údajů Komisi
1. Členský stát sdělí Komisi:
a) seznam schválených podniků;
b) kvótu přidělenou každému schválenému výrobci.
Sdělení údajů se uskuteční nejpozději do 31. ledna každého hospodářského roku.
První sdělení údajů pro hospodářský rok 2006/07 se uskuteční do 31. července 2006.
V případě, že je schválení odebráno, členský stát o tom neprodleně informuje Komisi.
2. Členský stát předá Komisi nejpozději do 31. března následujícího po příslušném hospodářském roce roční zprávu obsahující počet kontrol provedených podle článku 10, jakož i nesrovnalosti zjištěné při každé kontrole, následná opatření a udělené sankce.
KAPITOLA IV
CENY
Článek 13
Stanovení průměrných cen
1. Schválené podniky v souladu s články 7 a 8 tohoto nařízení, jakož i schválení zpracovatelé v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 318/2006, stanovují každý měsíc pro kvótový bílý cukr a bílý cukr nepodléhající kvótám:
a) pro předcházející měsíc průměrnou prodejní, resp. kupní cenu, jakož i příslušné prodané, resp. nakoupené množství;
b) pro současný měsíc a dva následující měsíce předpokládanou průměrnou prodejní, resp. kupní cenu a příslušné množství stanovené v rámci smluv či jiných transakcí.
Tato cena se týká bílého cukru volně loženého, převzatého v závodě, standardní jakosti, jak je definována v příloze I bodu II nařízení Rady (ES) č. 318/2006.
2. Aby se umožnily kontroly stanovené v článku 10, uchovávají schválené podniky po dobu alespoň tří let následujících po roce, kdy byly ceny stanoveny, údaje použité pro stanovení cen a množství uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 14
Informace o cenách
Komise informuje v červnu a prosinci každého roku Řídící výbor pro cukr o stávající průměrné ceně bílého cukru, resp. ceně za první pololetí probíhajícího hospodářského roku a za druhé pololetí předchozího hospodářského roku.
První informace však přijde v červnu 2007 a týká se období od 1. července 2006 do 31. března 2007.
Cena se liší podle toho, zda se jedná o kvótový bílý cukr či bílý cukr nepodléhající kvótám.
Informace vychází z váženého průměru cen, které stanovily podniky podle čl. 13 odst. 1 písm. a) a sdělily podle článku 15.
Článek 15
Přechodná ustanovení pro poskytování údajů o ceně
Nejpozději dne 20. října 2006, dne 20. ledna 2007, dne 20. dubna 2007 a dne 20. července 2007, schválené podniky v souladu s články 7 a 8 tohoto nařízení, jakož i schválení zpracovatelé v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 318/2006, sdělí Komisi ceny stanovené podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení za předcházející tři měsíce.
Přijetí, zpracování a uchovávání údajů Komisí se zajistí tak, aby se zaručila důvěrnost těchto údajů.
Ostatní subjekty v odvětví cukru a zejména kupující mohou Komisi sdělit průměrnou kupní cenu cukru stanovenou postupy uvedenými v článku 13.
Tyto subjekty uvedou své jméno, adresu a obchodní název.
Článek 16
Smlouva o dodání
1. Pro účely čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 318/2006 se za smlouvu o dodání považuje smlouva uzavřená mezi výrobcem cukru a prodejcem cukrové řepy, který prodávanou řepu vypěstoval.
2. V případě, že výrobce převádí část své výroby do následujícího hospodářského roku na základě článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006, považuje se kvóta tohoto výrobce na tento hospodářský rok za sníženou o převáděné množství pro účely použití čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení.
3. Za smlouvy uzavřené před zasetím se považují pouze smlouvy uzavřené před ukončením veškerého zasetí a vždy:
- před 1. dubnem v Itálii,
- před 1. květnem v ostatních členských státech.
Článek 17
Cenové přirážky a srážky
1. Pro účely cenových přirážek a srážek uvedených v čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006, minimální cena cukrové řepy podléhající kvótě uvedená v odstavci 1 uvedeného článku se za každé 0,1 % cukernatosti:
a) zvýší nejméně o:
i) 0,9 % pro cukernatost vyšší než 16 %, avšak nejvýše 18 %;
ii) 0,7 % pro cukernatost vyšší než 18 %, avšak nejvýše 19 %;
iii) 0,5 % pro cukernatost vyšší než 19 %, avšak nejvýše 20 %;
b) sníží nejvýše o:
i) 0,9 % pro cukernatost nižší než 16 %, avšak nejméně 15,5 %;
ii) 1 % pro cukernatost nižší než 15,5 %, avšak nejméně 14,5 %.
U cukrové řepy s cukernatostí vyšší než 20 % se použije aspoň minimální cena upravená podle písm. a) bodu iii).
2. Smlouvy o dodání a mezioborové dohody uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 318/2006 mohou vedle cenových přirážek a srážek podle odstavce 1 tohoto článku stanovit:
a) další přirážky pro cukernatost vyšší než 20 %,
b) další srážky pro cukernatost nižší než 14,5 %.
Tyto smlouvy a dohody mohou v případě cukrové řepy s cukernatostí nižší než 14,5 % definovat cukrovou řepu vhodnou ke zpracování na cukr, pokud jsou další srážky pro cukernatost nižší než 14,5 %, avšak nejméně na úrovni minimální cukernatosti uvedené v dané definici stanoveny v těchto smlouvách či dohodách.
Pokud smlouvy a dohody neobsahují definici uvedenou ve druhém pododstavci, může dotyčný členský stát tuto definici stanovit.
V takovém případě současně stanoví další srážky uvedené ve zmíněném pododstavci.
KAPITOLA V
KVÓTY
Článek 18
Dodatečné kvóty na cukr
1. Dodatečné kvóty na cukr uvedené v článku nařízení (ES) č. 318/2006 lze přidělit pouze výrobcům cukru, kterým byla přidělena kvóta pro hospodářský rok 2005/06.
2. Podnik ve své žádosti o dodatečné kvóty na cukr uvede, zda chce využívat dodatečnou kvótu pro hospodářský rok 2006/07 nebo 2007/08.
Pokud členský stát přidělí nějakému podniku dodatečnou kvótu, uvede, pro který hospodářský rok přidělení nabývá účinnosti.
Přidělení kvót, k němuž dojde po 1. lednu 2007, však nabývá účinnosti pro hospodářský rok 2007/08.
Článek 19
Doplňková kvóta na isoglukosu
1. Itálie, Litva a Švédsko přidělí doplňkové kvóty na isoglukosu podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 pro jeden nebo více ze čtyř hospodářských roků 2006/07 až 2009/10 tak, aby se zamezilo jakékoliv diskriminaci mezi příslušnými subjekty.
2. Každý dotčený podnik jednorázovou částku uvedenou v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 zaplatí ve lhůtě, kterou stanoví členský stát a která uplyne nejpozději 31. prosince hospodářského roku, pro který je dodatečná kvóta na isoglukosu přidělena.
Pokud není jednorázová částka zaplacena ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, nepovažují se doplňkové kvóty na isoglukosu za přidělené dotyčnému podniku.
Článek 20
Přiřazení sklizní cukrové řepy
Cukr získaný z cukrové řepy zaseté během určitého hospodářského roku se přičítá k výrobě následujícího hospodářského roku.
Španělsko, Itálie a Portugalsko však mohou rozhodnout, s výhradou adekvátního kontrolního systému, že cukr získaný z cukrové řepy zaseté na podzim určitého hospodářského roku se přičítá k výrobě dotčeného hospodářského roku.
Španělsko, Itálie a Portugalsko informují Komisi o svých rozhodnutích podle tohoto článku nejpozději do 30. září 2006.
Článek 21
Sdělování týkající se výroby a zásob
1. Každý výrobce cukru nebo schválená rafinerie sdělí do 20. dne každého měsíce příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila výroba nebo rafinace, celková množství cukru a sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 1 písm. a) až d):
- která vlastní nebo na která se vztahuje skladní list,
- která má uskladněna na konci předcházejícího měsíce v režimu volného oběhu na území Společenství.
Každý členský stát uskladnění rozepíše v množství připadajícím na:
- cukr vyrobený dotyčným podnikem s rozlišením množství podléhajícího kvótám a množství nepodléhajícího kvótám nebo převedená podle článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006,
- jiné druhy cukru.
2. Každý členský stát sdělí Komisi do konce druhého následujícího měsíce množství cukru uskladněného na konci každého měsíce podniky uvedenými v odstavci 1, rozepsané podle druhů cukru podle druhého pododstavce uvedeného odstavce.
V případě uskladnění v členských státech jiných než je ten, který Komisi odesílá sdělení, tento členský stát informuje dotyčné členské státy do konce následujícího měsíce o množstvích skladovaných na jejich území a příslušných místech uskladnění.
3. Každý schválený výrobce isoglukosy nebo inulinového sirupu sdělí do 30. listopadu příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila výroba, množství isoglukosy vyjádřená jako sušina nebo inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která vlastní a která byla uskladněna na konci předcházejícího hospodářského roku ve volném oběhu na území Společenství, rozepsaná na:
a) isoglukosu nebo inulinový sirup vyrobené tímto podnikem s rozlišením množství podléhajícího kvótám a množství nepodléhajícího kvótám nebo převedená podle článku 14 nebo článku 19 nařízení (ES) č. 318/2006;
b) ostatní.
Do 31. prosince sdělí každý členský stát Komisi množství isoglukosy a inulinového sirupu uskladněná na konci předcházejícího hospodářského roku rozepsaná způsobem stanoveným v prvním pododstavci.
4. Do patnáctého dne každého měsíce sdělí každý podnik vyrábějící isoglukosu členskému státu, na jehož území se výroba uskutečnila, množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, která byla skutečně vyrobena během předcházejícího měsíce.
Členské státy stanoví a sdělí Komisi za každý měsíc a do konce druhého následujícího měsíce, údaje o výrobě isoglukosy každého dotyčného podniku.
Množství vyrobená v režimu aktivního zušlechťovacího styku se sdělují samostatně.
Článek 22
Odhad zásobování
1. Pro každý hospodářský rok se vypracují předběžné odhady Společenství týkající se zásobování cukrem, isoglukosou a inulinovým sirupem.
Tyto odhady se konsolidují na konci následujícího hospodářského roku.
2. Členské státy musí do 1. března stanovit a sdělit Komisi předběžné údaje o výrobě cukru a inulinového sirupu pro běžný hospodářský rok a pro každý podnik nacházející se na jejich území.
Výroba cukru se rozepíše podle měsíců.
Pro francouzské departementy Guadeloupe a Martinique, jakož i pro Španělsko v případě třtinového cukru se předběžné údaje o výrobě stanovují a sdělují do 1. července.
3. Do 1. června sdělí členské státy Komisi údaje o rozloze a produkci řepy určené k výrobě cukru, bioethanolu a jiných produktů na jedné straně, a o rozloze a produkci čekanky určené k výrobě inulinového sirupu na straně druhé, a to za běžný hospodářský rok a jejich předpokládanou výši v následujícím roce.
4. Do 30. listopadu členské státy stanoví a sdělí Komisi konečnou výrobu cukru, isoglukosy a inulinového sirupu, které v předchozím roce dosáhl každý podnik nacházející se na jejich území.
Celková výroba cukru se rozepíše podle měsíců.
5. Pokud je nezbytné změnit konečnou výrobu cukru na základě informací sdělených podle odstavce 4, rozdíl vyplývající z této změny se vezme v úvahu při stanovení konečné výroby v hospodářském roce, během něhož byl tento rozdíl zjištěn.
KAPITOLA VI
VEŘEJNÁ INTERVENCE
ODDÍL 1
Nabídky k intervenci
Článek 23
Nabídka
1. Nabídka k intervenci se podává písemně intervenční agentuře členského státu, na jehož území se nabízený cukr v době podání nabídky nachází.
2. Nabídku k intervenci lze převzít pouze tehdy, pokud ji předkládá schválený výrobce podle článků 7 a 8 na cukr jím vyrobený v rámci kvóty v běžném hospodářském roce, skladovaný v době podání nabídky odděleně ve schváleném místu skladování podle článku 24.
3. Pro každý hospodářský rok mohou členské státy přijmout k intervenci pouze maximální množství, uvedené pro každý z nich v příloze.
V případě, že nabídky k intervenci přesáhnou maximální množství, použije příslušný orgán členského státu jednotný koeficient snížení tak, aby celkové přijaté množství bylo rovno množství dostupnému pro daný členský stát.
4. Před začátkem každého hospodářského roku změní Komise na základě úprav uvedených v článku 10 nařízení (ES) č. 318/2006 množství stanovená v příloze tohoto nařízení a v rámci limitu celkového množství stanoveného v čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení.
Případně jsou změněna množství stanovená v příloze tohoto nařízení během posledního čtvrtletí každého hospodářského roku na základě nevyužitých množství podle postupu uvedeného v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a v rámci limitu celkového množství stanoveného v čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 24
Schválení místa skladování
1. Schválení se uděluje na žádost výrobce intervenční agentuře, každému místu skladování, které splňuje tyto podmínky:
a) je upraveno pro uchovávání cukru;
b) nachází se v místě, kde jsou k dispozici dopravní zařízení nezbytná pro vyskladnění cukru;
c) umožňuje oddělené skladování množství nabídnutého k intervenci.
Intervenční agentury mohou vyžadovat další podmínky.
2. Schválení místa skladování se uděluje buď pro skladování volně loženého cukru, nebo pro skladování v obalech.
Stanovuje množstevní limit pro skladování odpovídající nejvýše padesátinásobku denní kapacity vyskladnění, které se žadatel zavazuje dát k dispozici intervenční agentuře.
Ve schválení je uvedeno celkové množství, které se schvaluje a denní kapacita vyskladnění.
3. Cukr musí být skladován způsobem umožňujícím identifikaci a dostupnost.
Pokud je balený, musí být umístěn s výjimkou balení "big-bags" na paletách.
4. Schválení intervenční agentura odebere, pakliže se zjistí, že některá z podmínek uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 již není splněna.
Schválení lze odebrat během hospodářského roku. Odebrání nemá retroaktivní účinek.
Článek 25
Minimální jakost cukru
1. Cukr nabízený k intervenci musí splňovat tyto podmínky:
a) musí být vyroben v rámci kvóty během hospodářského roku, v němž byla nabídka podána;
b) musí být ve formě krystalů.
2. Bílý cukr nabízený k intervenci musí být dobré, ryzí jakosti s vyhovujícími tržními parametry, sypký, o vlhkosti nejvýše 0,06 % .
3. Surový cukr nabízený k intervenci musí být dobré, ryzí jakosti s vyhovujícími tržními parametry, s výtěžností vypočtenou podle přílohy I bodu III nařízení (ES) č. 318/2006 nejméně ve výši 89 %.
Jde-li o surový třtinový cukr, musí mít bezpečnostní faktor nejvýše 0,30.
Jde-li o surový řepný cukr, musí mít cukr:
- pH hodnotu nejméně 7,9 v okamžiku přijetí nabídky,
- obsah invertního cukru nejvýše 0,07 %,
- teplotu, která nepředstavuje žádné riziko pro uchování jakosti,
- bezpečnostní faktor nejvýše 0,45, je-li stupeň polarizace nejméně 97, nebo obsah vlhkosti nejvýše 1,4 %, je-li stupeň polarizace nižší než 97.
Bezpečnostní faktor se stanoví tak, že se vlhkost dotčeného cukru vydělí rozdílem mezi číslem 100 a stupněm polarizace tohoto cukru.
Článek 26
Šarže
Veškerý cukr nabízený k intervenci se dodává v šaržích.
Pro účely tohoto oddílu se "šarží" rozumí množství alespoň 2000 tun cukru stejné jakosti a ve stejném obalu, uskladněných na stejném místě skladování.
Článek 27
Obsah nabídky
1. Nabídka podaná intervenční agentuře uvádí:
a) jméno a adresu předkladatele nabídky;
b) místo skladování, kde je cukr uskladněn v době podání nabídky;
c) kapacitu pro vyskladnění zaručenou pro odběr nabízeného cukru;
d) čisté množství nabízeného cukru;
e) druh a jakost nabízeného cukru a hospodářský rok, v němž byl cukr vyroben;
f) způsob obchodní úpravy cukru.
2. Intervenční agentura může požadovat doplňující údaje.
3. K nabídce se přiloží prohlášení předkladatele nabídky, ve kterém potvrdí, že dotčený cukr nebyl již dříve nakoupen v rámci určitého intervenčního opatření, že je vlastníkem cukru a že cukr splňuje podmínky stanovené v čl. 25 odst. 1 písm. a).
Článek 28
Posouzení nabídek
1. Nabídka zůstává v platnosti po dobu tří týdnů ode dne podání.
Během tohoto období je však možné ji se souhlasem intervenční agentury stáhnout.
2. Intervenční agentura nabídku posoudí.
Přijme ji nejpozději do konce období uvedeného v odstavci 1.
Nabídku však zamítne, jestliže se při jejím posouzení ukáže, že nesplňuje některou ze stanovených podmínek.
ODDÍL 2
Skladování
Článek 29
Smlouva o skladování
1. Smlouva o skladování, kterou před přijetím nabídky uzavírá předkladatel nabídky s intervenční agenturou, je smlouvou na dobu neurčitou.
Smlouva o skladování vstupuje v platnost pět týdnů po dni přijetí nabídky a končí na konci desetidenní lhůty, během níž je dokončen odběr dotčeného množství cukru.
"Desetidenní lhůtou" se pro účely tohoto článku rozumí jedno z následujících období pro každý kalendářní měsíc: od prvního do desátého, od jedenáctého do dvacátého, od dvacátého prvního do konce měsíce.
2. Smlouva o skladování zejména obsahuje:
a) doložku, podle níž k ukončení smlouvy podle podmínek uvedených v tomto nařízení dochází po nejméně desetidenní výpovědní lhůtě;
b) výši nákladů na skladování, které hradí intervenční agentura;
3. Intervenční agentura hradí náklady na skladování od počátku desetidenní lhůty, během níž vstupuje v platnost podepsaná smlouva podle odstavce 2, do ukončení platnosti této smlouvy.
4. Náklady na skladování nesmí být vyšší než 0,48 EUR na tunu v jedné desetidenní lhůtě.
5. Smlouva o skladování končí po dokončení odběru uvedeného v článku 50.
Článek 30
Převod vlastnictví
1. Převod vlastnictví cukru, na který se vztahuje smlouva o skladování, se uskuteční při zaplacení dotčeného cukru.
2. Prodávající je až do odběru odpovědný za jakost cukru podle odstavce 1 a za obal, ve kterém byl cukr přijat k intervenci.
Článek 31
Uvedení jakosti nebo balení do souladu
1. Prodávající neprodleně nahradí množství dotčeného cukru, u něhož se zjistilo, že neodpovídá požadavkům na jakost stanoveným v článku 25, stejným množstvím cukru odpovídajícím požadovaným podmínkám, který je skladován buď na stejném místě skladování, nebo na jiném místě schváleném podle článku 24.
2. Pokud se cukr skladuje v obalu a zjistí se, že obal neodpovídá uvedeným specifikacím, požádá intervenční agentura prodávajícího, aby nahradil obaly požadovaného standardu.
ODDÍL 3
Podmínky nákupu k intervenci
Článek 32
Kupní cena a jakost bílého cukru
1. Výkupní cena bílého cukru k intervenci je:
- 505,52 EUR za tunu pro hospodářský rok 2006/07,
- 433,20 EUR za tunu pro hospodářský rok 2007/08,
- 323,52 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09 a 2009/10.
2. Bílý cukr je zařazen do čtyř jakostních tříd takto:
a) I. jakostní třída: cukr vyšší jakosti než standardní jakost;
b) II. jakostní třída: cukr standardní jakosti definované v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 318/2006;
c) III. a IV. jakostní třída: cukr horší jakosti než standardní jakost.
3. Cukr I. jakostní třídy vykazuje tyto znaky:
a) dobrá, ryzí jakost s vyhovujícími tržními parametry, suchý, ve formě krystalů stejnoměrného zrnění, sypký;
b) maximální vlhkost: 0,06 %;
c) maximální obsah invertního cukru: 0,04 %;
d) celkový počet bodů nebyl vyšší než osm nebo:
- šest u obsahu popela,
- čtyři u barevného typu stanoveného podle metody Brunswického ústavu pro zemědělskou technologii a cukrovarnický průmysl (dále jen "metoda Brunswick"),
- tři u barvy roztoku stanovené dle metody Icumsa.
Jeden bod odpovídá:
a) 0,0018 % obsahu popela určeného dle metody ICUMSA při 28° Brix;
b) 0,5 jednotek barevného typu dle metody Brunswick;
c) 7,5 jednotek barvy roztoku určené dle metody ICUMSA.
4. Cukr III. jakostní třídy vykazuje tyto znaky:
a) dobrá, ryzí jakost s vyhovujícími tržními parametry, suchý, ve formě krystalů stejnoměrného zrnění, sypký;
b) minimální polarizace: 99,7° S;
c) maximální vlhkost: 0,06 %:
d) maximální obsah invertního cukru: 0,04 %;
e) barevný typ: maximálně č. 6, dle metody Brunswick.
5. Do IV. jakostní třídy patří cukr, který není zařazen do I., II. a III. jakostní třídy.
6. Kupní cena stanovená v odstavci 1 se sníží o:
a) 7,30 EUR za tunu u cukru III. jakostní třídy;
b) 13,10 EUR za tunu u cukru IV. jakostní třídy.
Článek 33
Kupní cena surového cukru
1. Výkupní cena surového cukru k intervenci je:
- 397,44 EUR za tunu pro hospodářský rok 2006/07,
- 359,04 EUR za tunu pro hospodářský rok 2007/08,
- 268,16 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09 a 2009/10.
2. Kupní cena stanovená v odstavci 1 se:
a) zvýší při výtěžnosti dotčeného cukru vyšší než 92 %;
b) sníží při výtěžnosti dotčeného cukru nižší než 92 %.
3. Částka cenové přirážky nebo srážky vyjádřená v eurech na jednu tunu se rovná rozdílu mezi intervenční cenou surového cukru a stejnou cenou vynásobenou příslušným koeficientem.
Koeficient se zjistí tak, že se výtěžnost dotčeného surového cukru vydělí 92 %.
4. Výtěžnost surového cukru se vypočítá podle bodu III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006.
Článek 34
Platební lhůta
Intervenční agentura provede platbu nejdříve stodvacátý den ode dne přijetí nabídky, pokud byly podle oddílu 4 ukončeny kontroly týkající se ověřování hmotnosti a jakosti nabízených šarží.
ODDÍL 4
Kontroly
Článek 35
Vzorky pro účely kontroly jakosti
Ve lhůtě podle článku 34 odeberou buď odborníci schválení příslušnými orgány dotčeného členského státu nebo odborníci určení společně intervenční agenturou a prodávajícím čtyři reprezentativní vzorky za účelem provedení rozborů.
Pro každou smluvní stranu je určen jeden vzorek.
Zbylé dva vzorky si ponechá buď odborník, nebo laboratoř schválená příslušnými orgány.
Každý vzorek se analyzuje dvakrát a za výsledek rozboru dotyčného vzorku se považuje průměrná hodnota obou vzorků.
Článek 36
Spory týkající se jakosti
1. V případě zjištěné odchylky mezi výsledky rozborů provedených kupujícím a prodávajícím podle článku 35, je pro určení jakostní třídy dotčeného cukru rozhodující aritmetický průměr obou získaných výsledků, pokud je odchylka:
- u cukru I. jakostní třídy nejvýše 1 bod u každého ze znaků uvedených v čl. 32 odst. 3 písm. d),
- u cukru II. jakostní třídy nejvýše 2 body u každého ze znaků, které danou třídu určují a které jsou stanoveny pomocí bodů.
Na žádost jedné ze smluvních stran však může laboratoř uvedená v čl. 35 prvním pododstavci provést rozhodčí analýzu.
V takovém případě se aritmetický průměr stanoví na základě výsledku rozhodčí analýzy a výsledku rozboru prodávajícího a rozboru kupujícího, podle toho, který výsledek je bližší výsledku rozhodčí analýzy.
Tato průměrná hodnota je rozhodující pro stanovení jakostní třídy dotčeného cukru.
Pokud se výsledek rozhodčí analýzy nachází uprostřed mezi výsledky rozborů provedených prodávajícím a kupujícím, je pro stanovení jakostní třídy dotčeného cukru rozhodující pouze rozhodčí analýza.
2. Je-li zjištěna odchylka mezi výsledky rozborů prodávajícího a kupujícího podle článku 35 větší než odchylka uvedená v odst. 1 prvním pododstavci v první, nebo případně druhé odrážce tohoto článku, provede případně rozhodčí analýzu laboratoř schválená příslušnými orgány. V takovém případě se postupuje podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku;
3. U sporů týkajících se maximální hodnoty barevného cukru III. jakostní třídy, polarizace, vlhkosti nebo obsahu invertního cukru, se postupuje podle odstavců 1 a 2.
Odchylky uvedené v odstavci 1 se však nahradí tímto:
- 1,0 jednotek barevného typu pro cukr III. jakostní třídy,
- 0,2° S pro polarizaci,
- 0,02 % pro vlhkost,
- 0,01 % pro obsah invertního cukru.
4. Vznikne-li po použití článku 35 spor mezi smluvními stranami ohledně výtěžnosti nakoupeného surového cukru, provede rozhodčí analýzu laboratoř uvedená v prvním pododstavci uvedeného článku.
V takovém případě se aritmetický průměr stanoví na základě výsledku rozhodčí analýzy a výsledků rozboru prodávajícího a rozboru kupujícího, podle toho, který výsledek je bližší výsledku rozhodčí analýzy.
Tato průměrná hodnota je pro stanovení výtěžnosti dotčeného surového cukru rozhodující.
Pokud se výsledek rozhodčí analýzy nachází uprostřed mezi výsledky rozborů provedených prodávajícím a kupujícím, je pro stanovení výtěžnosti dotčeného surového cukru rozhodující pouze rozhodčí analýza.
5. Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nese smluvní strana požadující analýzu.
Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odstavci 2 nesou rovným dílem intervenční agentura a kupující.
Náklady na provedení rozhodčí analýzy uvedené v odstavci 3 nese smluvní strana, která vznesla námitky proti výsledku analýzy provedené podle článku 35.
Článek 37
Kontrola míst skladování
Příslušný subjekt pověřený kontrolou provádí kontrolu míst skladování bez ohlášení, jak stanoví článek 4 nařízení Komise (ES) č. 2148/96 [6].
Článek 38
Kontrola hmotnosti a náklady na kontrolu
1. Odborníci uvedení v článku 35 zkontrolují hmotnost prodaného cukru.
Prodávající učiní všechna nezbytná opatření, aby odborníkům umožnil zkontrolovat hmotnost a odebrat vzorky.
2. Náklady na kontrolu hmotnosti nese prodávající.
3. Náklady na činnost odborníků, kteří provádějí kontrolu hmotnosti a odběr vzorků, nese intervenční agentura.
4. Množství může být stanovováno na základě skladové evidence, které musí odpovídat odborným požadavkům jakož i požadavkům intervenční agentury, pokud:
a) skladové účetnictví eviduje hmotnost zjištěnou vážením a jakostní fyzické znaky v okamžiku vážení, přičemž doba uplynulá od vážení nesmí přesáhnout deset měsíců;
b) skladovatel prohlásí, že nabízená šarže odpovídá ve všech ohledech údajům vedeným ve skladovém účetnictví;
c) se jakostní znaky zjištěné v okamžiku vážení shodují se znaky odebraných vzorků.
ODDÍL 5
Prodej k intervenci
Článek 39
Prodej
1. Intervenční agentury mohou prodávat cukr až poté, co o prodeji bylo rozhodnuto postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006.
2. Prodej cukru podle podmínek uvedených v čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 se uskuteční prostřednictvím nabídkového řízení nebo jiným způsobem prodeje.
3. Současně s rozhodnutím o vyhlášení nabídkového řízení se stanoví podmínky nabídkového řízení, a zejména zamýšlené použití cukru určeného k prodeji.
Pro účely tohoto oddílu se "zamýšleným použitím" rozumí:
a) krmivo pro zvířata;
b) vývoz;
c) popřípadě jiné účely, které budou stanoveny.
Účelem nabídkového řízení je stanovit prodejní cenu, částku prémie za denaturaci, popřípadě částku vývozní náhrady.
4. Podmínky nabídkového řízení musí zaručit rovný přístup a rovné zacházení všem zúčastěným stranám nehledě na místo jejich usazení ve Společenství.
Článek 40
Oznámení o nabídkovém řízení
1. Nabídkové řízení vyhlašuje příslušná intervenční agentura na dotčené množství cukru, které má v držení.
2. Každá příslušná intervenční agentura připraví oznámení o nabídkovém řízení, které vyhlásí alespoň osm dnů před zahájením lhůty stanovené pro podání nabídek.
Oznámení o nabídkovém řízení jakož i veškeré jeho změny odesílá intervenční agentura Komisi ještě před vyhlášením.
3. Oznámení o nabídkovém řízení zejména obsahuje:
a) název a adresu intervenční agentury vyhlašující nabídkové řízení;
b) podmínky nabídkového řízení;
c) lhůtu pro podání nabídek;
d) šarže cukru, kterých se nabídkové řízení týká, a pro každou šarži:
- referenční číslo,
- množství,
- jakost dotčeného cukru,
- druh obalu,
- umístění místa, v němž je dotčený cukr uskladněn,
- stadium dodání,
- popřípadě, existující možnosti nakládky na dopravní prostředky určené k přepravě říční, námořní nebo železniční dopravou.
Pro účely tohoto oddílu se "šarží" rozumí množství cukru stejného jakostního zařazení, zabaleného ve stejném obalu a uskladněného na stejném místě skladování.
Minimální výše nabídky pro každé dílčí nabídkové řízení činí 250 tun.
4. Intervenční agentura přijme opatření, která považuje za nezbytná, aby umožnila zúčastněným stranám prohlédnout si cukr nabízený k prodeji, pokud ji o to požádají.
Článek 41
Nabídkové řízení
1. Výběr nabídky v nabídkovém řízení má stejnou platnost jako uzavření prodejní smlouvy na množství cukru ve vybrané nabídce.
Výběr nabídky se podle daných okolností uskuteční na základě těchto faktorů uvedených v nabídce:
a) cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána;
b) částka prémie za denaturaci;
c) částka vývozní náhrady.
2. Cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána, je:
a) v případě odst. 1 písm. a) cena uvedená v nabídce;
b) v případě odst. 1 písm. b) a c) cena uvedená v podmínkách nabídkového řízení.
Článek 42
Podmínky nabídkového řízení
1. Pro účely nabídkového řízení v odvětví cukru se v rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení stanoví tyto podmínky nabídkového řízení:
a) celkové množství nebo celková množství, na něž se nabídkové řízení vztahuje;
b) zamýšlený účel;
c) lhůta pro podání nabídek;
d) cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána, pokud je cukr určen k použití jako krmivo pro zvířata nebo na vývoz.
2. V rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení mohou být stanoveny dodatečné podmínky, zejména:
a) výše minimální ceny cukru prodávaného za jiným účelem než k použití jako krmivo pro zvířata nebo na vývoz;
b) maximální částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady;
c) minimální množství na jednoho účastníka nabídkového řízení nebo na šarži;
d) maximální množství na jednoho účastníka nabídkového řízení nebo na šarži;
e) přesně stanovená doba platnosti osvědčení o prémii za denaturaci nebo vývozní licence.
Článek 43
Stálé nabídkové řízení
1. Pokud to situace na trhu s cukrem ve Společenství vyžaduje, lze na prodej vyhlásit stálé nabídkové řízení.
Během doby trvání stálého nabídkového řízení se vyhlašují dílčí nabídková řízení.
2. Oznámení o stálém nabídkovém řízení se zveřejní pouze pro účely jeho vyhlášení.
Oznámení může být během doby trvání stálého nabídkového řízení změněno nebo nahrazeno.
Ke změně nebo náhradě dojde tehdy, změní-li se během uvedené doby podmínky nabídkového řízení.
Článek 44
Předložení nabídky
1. Předložené nabídky jsou předány intervenční agentuře v elektronické podobě.
2. V nabídce se uvede:
a) referenční číslo nabídkového řízení;
b) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
c) referenční číslo šarže;
d) množství, na které se nabídka vztahuje;
e) na každou tunu, vyjádřeno v eurech na dvě desetinná místa, popřípadě:
- navrhovaná cena bez vnitrostátních poplatků,
- navrhovaná částka prémie za denaturaci,
- navrhovaná částka vývozní náhrady.
Intervenční agentura může požadovat dodatečné údaje.
3. Nabídka, která se týká několika šarží, je považována za nabídku obsahující tolik nabídek, kolika šarží se týká.
4. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a) je před uplynutím lhůty pro podání nabídek doloženo, že v rámci daného nabídkového řízení byla složena nabídková jistota 200 EUR na jednu tunu cukru;
b) obsahuje prohlášení účastníka nabídkového řízení, v němž se zavazuje, že pro množství cukru, na které případně získá prémii za denaturaci nebo vývozní náhradu:
- požádá o osvědčení o prémii za denaturaci a složí jistotu v této souvislosti požadovanou, jestliže se nabídkové řízení týká cukru určeného jako krmivo pro zvířata,
- požádá o vývozní licenci a složí jistotu v této souvislosti požadovanou, jestliže se nabídkové řízení týká cukru určeného na vývoz.
5. V nabídce může být uvedeno, že ji lze považovat za podanou pouze tehdy, pokud se výběr nabídky:
a) týká celkového množství uvedeného v nabídce nebo určité jeho části;
b) uskutečnil nejpozději do stanoveného dne a hodiny.
6. Nabídka, která nebyla podána podle odstavců 1 až 5 nebo která obsahuje podmínky odlišné od podmínek uvedených v oznámení o nabídkovém řízení, se nevezme v úvahu.
7. Podanou nabídku nelze stáhnout.
Článek 45
Posouzení nabídek
1. Nabídky posoudí intervenční agentura na neveřejném zasedání.
Osoby, které se posouzení nabídek účastní, jsou vázány mlčenlivostí.
2. Nabídky jsou neprodleně sděleny Komisi.
Článek 46
Stanovení částek
Jestliže podmínky nabídkového řízení nestanoví minimální cenu nebo maximální částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady, stanoví se tyto částky postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení č. 318/2006 po posouzení nabídek a zejména s přihlédnutím k podmínkám na trhu a odbytovým možnostem. Může však být rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka.
Článek 47
Výběr nabídky v nabídkovém řízení
1. S výjimkou případů, kdy se rozhodne, že se v nabídkovém řízení nebo dílčím nabídkovém řízení nevybere žádná nabídka, a aniž jsou dotčena ustanovení odstavců 2 a 3, vybere se nabídka každého účastníka nabídkového řízení, která není nižší než minimální cena nebo vyšší než maximální částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady.
2. Pro stejnou šarži se vybere nabídka účastníka nabídkového řízení, která obsahuje nejvyšší cenu, nebo popřípadě nejnižší částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady.
Pokud šarže není danou nabídkou zcela vyčerpána, zbývající množství je přiděleno dalším účastníkům nabídkového řízení na základě cen obsažených v jejich nabídce, a to počínaje nabídkou s nejvyšší cenou nebo druhou nejnižší prémií za denaturaci nebo vývozní náhradou.
3. Jestliže na jednu šarži nebo část šarže nabízí několik účastníků nabídkového řízení stejnou cenu nebo stejnou částku prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady, intervenční agentura dotčené množství přidělí jedním z těchto způsobů:
a) přidělí úměrně k množstvím uvedeným v dotčených nabídkách;
b) rozdělí mezi jednotlivé účastníky nabídkového řízení po vzájemné dohodě s nimi;
c) rozdělí losováním.
Článek 48
Práva a povinnosti vyplývající z výběru nabídky
1. Jestliže je cukr určen k použití jako krmivo pro zvířata, výběr nabídky zakládá:
a) právo obdržet pro množství, na které se poskytuje prémie na denaturaci, příslušné osvědčení o prémii na denaturaci, v němž je zejména uvedena prémie za denaturaci stanovená v nabídce;
b) povinnost požádat intervenční agenturu, jíž byla nabídka adresována, aby toto osvědčení pro dané množství vydala.
2. Je-li cukr určen na vývoz, výběr nabídky zakládá:
a) právo obdržet pro množství, na které se poskytuje vývozní náhrada, příslušné osvědčení o vývozní náhradě, v němž je uvedena zejména vývozní náhrada stanovená v nabídce, jakož i v případě bílého cukru jakostní třídu uvedenou v oznámení o nabídkovém řízení;
b) povinnost požádat intervenční agenturu, jíž byla nabídka adresována, aby vydala osvědčení pro dané množství a v případě bílého cukru pro danou jakostní třídu.
3. Uvedené právo se uplatní a uvedená povinnost se splní během 18 dnů po uplynutí lhůty pro podání nabídek.
4. Práva a povinnosti vyplývající z výběru nabídky jsou nepřenosné.
Článek 49
Oznámení o výběru nabídky
1. Intervenční agentura neprodleně zašle vybraným účastníkům nabídkového řízení oznámení o výběru jejich nabídky a informuje všechny účastníky o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
2. V oznámení o výběru nabídky se přinejmenším uvede:
a) referenční číslo nabídkového řízení;
b) referenční číslo šarže a udělené množství;
c) popřípadě cena, částka prémie za denaturaci nebo částka vývozní náhrady, které byly přijaty pro udělené množství.
Článek 50
Odběr nakoupeného cukru
1. S výjimkou případu vyšší moci musí k odběru nakoupeného cukru dojít nejpozději do čtyř týdnů ode dne obdržení oznámení o výběru nabídky uvedeného v článku 49. Vybraný účastník nabídkového řízení a intervenční agentura se mohou dohodnout, že místo odběru cukru ze skladu uzavře účastník v uvedené lhůtě smlouvu o skladování s provozovatelem skladu, kde je dotčený cukr uskladněn.
Intervenční agentura však může v případě potřeby stanovit delší lhůtu pro odběr některých šarží, pokud se při vyskladnění vyskytnou technické potíže.
2. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 51
Povolení k odběru
1. Vybraný účastník nabídkového řízení nesmí odebrat koupený cukr ze skladu nebo uzavřít smlouvu o skladování podle čl. 50 odst. 1, dokud není vydáno povolení k odběru přiděleného množství.
Povolení k odběru se však mohou vydávat na části uvedeného množství.
Povolení k odběru vydává intervenční agentura na žádost zúčastněné strany.
2. Intervenční agentura nevydá povolení k odběru, dokud není doloženo, že vybraný účastník nabídkového řízení složil jistotu, že cena za přidělený cukr bude uhrazena ve stanovené lhůtě, nebo předložil obchodovatelný cenný papír.
Jistota i obchodovatelný cenný papír musí odpovídat ceně, kterou má uhradit vybraný účastník nabídkového řízení za množství cukru, pro které požádal o povolení k odběru.
Článek 52
Úhrada ceny
1. Cena za přidělený cukr musí být uhrazena na účet intervenční agentury nejpozději do třicátého dne následujícího po vydání povolení k odběru.
2. S výjimkou případu vyšší moci se jistota uvedená v čl. 51 odst. 2 uvolní pouze pro množství, za které vybraný účastník nabídkového řízení uhradil ve lhůtě stanovené v odstavci 1 tohoto článku kupní cenu na účet intervenční agentury. Jistota se uvolní okamžitě.
3. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 53
Převod vlastnictví
1. K převodu vlastnictví cukru, který byl přidělen v rámci nabídkového řízení, dochází v okamžiku odběru cukru.
2. Intervenční agentura a vybraný účastník nabídkového řízení se však mohou dohodnout, že k převodu vlastnictví dojde v jiném okamžiku. Jestliže intervenční agentura a vybraný účastník nabídkového řízení uzavřou dohodu podle čl. 50 odst. 1 mohou společně stanovit, ve kterém okamžiku dojde k převodu vlastnictví.
3. Dohoda o okamžiku převodu vlastnictví je platná pouze tehdy, je-li uzavřena písemně.
Článek 54
Stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti
Ke stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti dotčeného cukru při odběru se použijí články 35 a 36.
Smluvní strany se však mohou po výběru nabídky dohodnout, že výsledky stanovení jakostní třídy nebo výtěžnosti platné pro cukr nakupovaný intervenční agenturou platí rovněž pro cukr prodaný prostřednictvím nabídkového řízení.
Článek 55
Úprava ceny cukru
1. Pokud se v důsledku použití článků 35 a 36 zjistí, že jakostní třída bílého cukru je nižší než jakostní třída uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, upraví se podle čl. 32 odst. 6 cena tohoto cukru určeného k použití uvedenému v čl. 39 odst. 3 druhého pododstavce písm. b) a c).
2. Pokud se zjistí, že bílý cukr určený na vývoz je jiné jakostní třídy, než je jakostní třída uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, pak se opraví jakostní třída uvedená ve vývozní licenci.
3. Pokud se v důsledku použití článků 35 a 36 zjistí, že výtěžnost surového cukru se liší od výtěžnosti uvedené v oznámení o nabídkovém řízení:
a) upraví se cena tohoto cukru podle článku 33;
b) částka prémie za denaturaci nebo vývozní náhrady se upraví vynásobením koeficientem, který se rovná zjištěné výtěžnosti vydělené výtěžností uvedenou v oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 56
Uvolnění jistoty
1. S výjimkou případu vyšší moci se nabídková jistota uvolní pouze pro množství, u kterého:
a) buď vybraný účastník nabídkového řízení:
- požádal po splnění stanovených podmínek o osvědčení o prémii za denaturaci nebo o vývozní licenci,
- složil jistotu podle čl. 51 odst. 2 nebo předložil obchodovatelný cenný papír podle čl. 51 odst. 2,
- odebral cukr ve stanovené lhůtě;
b) nebo nebyla vybrána žádná nabídka.
2. Jistota se uvolní okamžitě.
3. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která považuje za nezbytná s ohledem na okolnosti uváděné vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 57
Sdělování množství
Členské státy neprodleně sdělí Komisi množství bílého cukru a surového cukru:
- nabízené ale dosud nepřijaté intervenční agenturou,
- přijaté intervenční agenturou,
- prodané intervenční agenturou.
KAPITOLA VII
VŠEOBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 58
Sdělení
Sdělení Komisi uvedená v článcích 12, 21, 22 a 57 tohoto nařízení se činí v elektronické podobě podle formulářů, které Komise dala členským státům k dispozici.
Článek 59
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 1261/2001, (ES) č. 1262/2001 a (ES) č. 314/2002.
Nařízení (ES) č. 1261/2001 a (ES) č. 314/2002 se však nadále použijí pro výrobu hospodářského roku 2005/06 a nařízení (ES) č. 1262/2001 se nadále použije pro cukr přijatý k intervenci do 10. února 2006.
Článek 60
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 953/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1673/2000, pokud jde o podporu pro zpracování lnu a konopí pěstovaných na vlákno, a nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud jde o konopí, které může využívat režim jednotné platby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [2] má Komise Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávu o podpoře pro zpracování, k níž případně přiloží návrhy. Na základě této zprávy by měl být současný režim zachován až do hospodářského roku 2007/08.
(2) Podpora pro zpracování krátkých lněných vláken a konopných vláken obsahujících nejvýše 7,5 % nečistot a pazdeří se použije do hospodářského roku 2005/06.
Vzhledem k příznivému vývoji na trhu s tímto druhem vlákna v současném režimu podpory a s cílem přispět ke konsolidaci inovovaných výrobků a k jejich odbytu na trhu by se však tato podpora měla prodloužit do hospodářského roku 2007/08.
(3) Nařízení (ES) č. 1673/2000 stanoví zvyšování podpory pro zpracování dlouhých lněných vláken od hospodářského roku 2006/07.
Protože podpora pro zpracování krátkých vláken zůstává zachována do hospodářského roku 2007/08, měla by být podpora pro zpracování dlouhých lněných vláken omezena na současnou úroveň až do hospodářského roku 2007/08.
(4) Poskytuje se podpora na vlákna obsahující nejvýše 7,5 % nečistot a pazdeří s cílem podpořit výrobu krátkých lněných vláken a konopných vláken dobré jakosti.
Členské státy se však mohou od tohoto omezení odchýlit a poskytovat podporu pro zpracování krátkých lněných vláken s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 15 % a konopných vláken s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 25 %.
Protože je to možné pouze do hospodářského roku 2005/06, je třeba umožnit členským státům odchýlit se od tohoto omezení ještě po další dva hospodářské roky.
(5) Pro zajištění přiměřené úrovně produkce v každém členském státě je nezbytné prodloužit dobu použití národních zaručených množství.
(6) Pokračování tradiční produkce lnu v některých oblastech Nizozemska, Belgie a Francie napomáhá doplňková podpora.
Poskytování této přechodné podpory je třeba prodloužit až do hospodářského roku 2007/08, aby bylo i nadále umožněno postupné přizpůsobování zemědělských struktur novým tržním podmínkám.
(7) Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit v dostatečném předstihu před počátkem hospodářského roku 2008/09 zprávu, aby bylo možno posoudit, zda je třeba současný režim upravit nebo zda by měl pokračovat.
(8) Článek 52 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [3], stanoví, že podporu v režimu jednotné platby podle hlavy III uvedeného nařízení lze poskytnout pouze na konopí pěstované na vlákno.
Je vhodné poskytovat tuto podporu i na pěstování konopí pro využití v jiných odvětvích.
(9) S ohledem na roční řízení přímých plateb by se měly být změny podmínek způsobilosti pro režim jednotné platby použitelné od 1. ledna 2007.
(10) Nařízení (ES) č. 1673/2000 a (ES) č. 1782/2003 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1673/2000 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Výše podpory pro zpracování se na jednu tunu vláken stanoví takto:
a) pro dlouhá lněná vlákna:
- 100 EUR pro hospodářský rok 2001/02,
- 160 EUR pro hospodářské roky 2002/03 až 2007/08,
- 200 EUR od hospodářského roku 2008/09;
b) pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna obsahující nejvýše 7,5 % nečistot a pazdeří: 90 EUR pro hospodářské roky 2001/02 až 2007/08.
Pro hospodářské roky 2001/02 až 2007/08 mohou členské státy s ohledem na tradiční možnosti odbytu rozhodnout o poskytnutí podpory také pro:
- krátká lněná vlákna s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 15 %,
- konopná vlákna s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 25 %.
V případech uvedených ve druhém pododstavci poskytují členské státy podporu pro množství, které se při základu 7,5 % nečistot a pazdeří nejvýše rovná vyprodukovanému množství."
2. V čl. 3 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Národní zaručená množství pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna se přestávají používat od hospodářského roku 2008/09.";
3. V čl. 4 prvním pododstavci se rok "2005/06" nahrazuje rokem "2007/08".
4. Článek 12 se zrušuje.
5. V článku 15 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, k níž případně přiloží návrhy, a to v dostatečném předstihu, aby bylo možné provést navrhovaná opatření během hospodářského roku 2008/09.
Zpráva posoudí dopad podpory pro zpracování na producenty, zpracovatelský průmysl a trh s textilními vlákny.
Prověří možnost prodloužit poskytování podpory pro zpracování krátkých lněných vláken a konopných vláken a doplňkové podpory po hospodářském roce 2007/08 a rovněž možnost integrace tohoto režimu podpory do obecného rámce podpory pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky stanoveného nařízením (ES) č. 1782/2003."
Článek 2
V nařízení (ES) č. 1782/2003 se článek 52 nahrazuje tímto:
"Článek 52
Produkce konopí
1. V případě produkce konopí je obsah tetrahydrokannabinolu v použitých odrůdách nejvýše 0,2 %.
Členské státy zřídí systém umožňující ověřit obsah tetrahydrokannabinolu v plodinách pěstovaných nejméně na 30 % ploch konopí.
Pokud však členský stát zavede systém předběžného schválení pro uvedené pěstování, činí toto minimum 20 %.
2. V souladu s postupem podle čl. 144 odst. 2 je poskytnutí platby závislé na použití certifikovaných osiv určitých odrůd.".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 954/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000, kterým se ukončuje prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, a kterým se ukončují prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení řízení
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 31. března 2005 (dále jen "oznámení o zahájení řízení") informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu do Společenství některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli (dále jen "výrobek podle rozšířené definice") pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, a o zahájení dvou prozatímních přezkumů antidumpingových cel z dovozu bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli (dále jen "výrobek podle původní definice") pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny do Společenství.
(2) Antidumpingové řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět, který podal dne 14. února 2005 Výbor na obranu odvětví Evropské unie vyrábějícího bezešvé ocelové trubky (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby rozšířené definice výrobku ve Společenství.
Podnět obsahoval důkazy o dumpingu zmíněného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(3) Prozatímní přezkum zahájila Komise z vlastního podnětu, v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení, aby bylo možné případně změnit nebo zrušit konečná antidumpingová opatření uložená nařízeními Rady (ES) č. 2320/97 [3] a (ES) č. 348/2000 [4] na dovoz výrobků podle původní definice mimo jiné z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny ("konečná opatření"). Tyto nezbytné změny nebo zrušení mohou v případě, že opatření budou uložena na výrobek podle rozšířené definice, vyplývat ze skutečnosti, že výrobky, na které byla opatření nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 uložena, patří mezi výrobky spadající mezi výrobky podle rozšířené definice.
1.2. Platná opatření týkající se výrobků podle původní definice
(4) Nařízením (ES) č. 2320/97 byla uložena antidumpingová cla na dovoz výrobků podle původní definice pocházející mimo jiné z Rumunska a Ruska.
Nařízeními Komise 97/790/ES [5] a 2000/70/ES [6] byly přijaty závazky od vývozců mimo jiné z Rumunska a Ruska. Nařízením Rady (ES) č.
1322/2004 [7] bylo rozhodnuto dále nepoužívat platná opatření ohledně dovozu výrobků podle původní definice z Rumunska a Ruska z důvodu obezřetnosti v souvislosti s chováním poškozujícím hospodářskou soutěž některých výrobců ve Společenství v minulosti (viz 9. a následující body odůvodnění uvedeného nařízení).
20. bod odůvodnění stejného nařízení potvrdil, že prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené oznámením o zahájení řízení v listopadu 2002 [8] stále platí, dokud nebudou dostupná nová zjištění, jež umožní posouzení do budoucna, která se budou opírat o údaje nepochybně neovlivněné jednáním v rozporu s pravidly hospodářské soutěže.
(5) Po přezkumném šetření provedeném v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení změnila Rada nařízením (ES) č. 258/2005 [9] konečná opatření uložená nařízením (ES) č. 348/2000, zrušila možnost osvobození od cla podle článku 2 stejného nařízení a uložila antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Chorvatska ve výši 38,8 % a antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Ukrajiny ve výši 64,1 %, s výjimkou dovozu od Dnepropetrovsk Tube Works ("DTW"), na nž se ukládá antidumpingové clo ve výši 51,9 %.
(6) Rozhodnutím 2005/133/ES [10] Komise částečně pozastavila konečná opatření na dobu devíti měsíců s účinkem od 18. února 2005. Částečné pozastavení bylo nařízením Rady (ES) č.
1866/2005 [11] dále prodlouženo o dobu jednoho roku. Proto platí cla stanovená nařízením (ES) č.
348/2000, tj. 23 % pro Chorvatsko a 38,5 % pro Ukrajinu.
1.3. Prozatímní opatření
(7) Vzhledem k potřebě dále prozkoumat některé aspekty šetření a také vzhledem ke vzájemnému vztahu s prozatímním přezkumem a přezkumem před pozbytím platnosti, uvedeném výše v oddíle 1.2., bylo rozhodnuto pokračovat v šetření bez uložení prozatímních opatření.
1.4. Účastníci řízení
(8) Komise zahájení řízení úředně oznámila známým vyvážejícím výrobcům v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a na Ukrajině, dovozcům nebo obchodníkům, uživatelům, dodavatelům a sdružením, jichž se řízení týká, zástupcům dotčených zemí vývozu, žadatelů z řad výrobců ve Společenství a dalším výrobcům ve Společenství.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby písemně oznámily svá stanoviska a aby požádaly o slyšení ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
(9) Vzhledem k velkému počtu ruských a ukrajinských vyvážejících výrobců uvedených v podnětu, velkému počtu dovozců dotčeného výrobku ve Společenství a velkému počtu výrobců ve Společenství, kteří podnět podporují, bylo v oznámení o zahájení řízení vyhlášeno, že se počítá s provedením výběru vzorku pro určení dumpingu a újmy v souladu s článkem 17 základního nařízení oznámení o zahájení řízení.
(10) Aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí provést výběr vzorku, a aby mohla popřípadě výběr vzorku provést, byli ruští a ukrajinští vyvážející výrobci, dovozci ve Společenství výrobci ve Společenství vyzváni, aby se přihlásili Komisi a poskytli během období šetření (od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004) základní informace o své činnosti týkající se dotyčného výrobku, stanovené v oznámení o zahájení řízení.
1.4.1. Výběr vzorků vývozců a výrobců
(11) Po prozkoumání informací předložených ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci a vzhledem ke skutečnosti, že v obou zemích náleží většina společností k velkým seskupením výrobců, bylo rozhodnuto, že ohledně Ruska a Ukrajiny není výběr vzorků zapotřebí.
1.4.2. Výběr vzorku výrobního odvětví Společenství a dovozců ve Společenství
17 odst. 1 základního nařízení na základě největšího reprezentativního objemu vývozů a prodeje výrobců ve Společenství, který přiměřeně vysledovat v dostupném čase.
Na základě informací získaných od výrobců ve Společenství vybrala Komise pět společností umístěných ve čtyřech různých členských státech.
Jeden z původně vybraných výrobců ve Společenství následně nespolupracoval a byl nahrazen jiným výrobcem ve Společenství.
Co se týče objemu výroby, představovalo pět vybraných společností 49 % celkové výroby Společenství. V souladu s čl.
17 odst. 2 základního nařízení byly zúčastněné strany konzultovány a nevznesly žádné námitky.
Mimo to byli ostatní výrobci ve Společenství požádáni, aby poskytli některé obecné údaje pro analýzu újmy.
S ohledem na malé množství odpovědí získaných od dovozců bylo rozhodnuto, že výběr vzorků dovozců není nutný.
1.5. Status tržního hospodářství a formuláře žádosti o individuální zacházení
(13) Aby bylo vyvážejícím výrobcům na Ukrajině umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, pokud si to přejí, zaslala Komise formuláře žádosti dotčeným ukrajinským vyvážejícím výrobcům.
Žádosti o status tržního hospodářství nebo pro individuální zacházení v případě, že šetření prokáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství, byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení.
1.6. Dotazníky
(14) Komise rozeslala dotazníky všem stranám o kterých je známo, že mají na věci zájem, a všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
Byly obdrženy odpovědi od tří rumunských vyvážejících výrobců spolu s dvěma jejich společnostmi ve spojení, od dvou skupin ruských vyvážejících výrobců spolu s pěti společnostmi ve spojení, z nichž tři se nacházejí ve Společenství, a od tří skupin ukrajinských vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení.
Byly také obdrženy odpovědi na dotazníky od pěti výrobců ve Společenství.
Ačkoli šest dovozců odpovědělo na formuláři o výběru vzorků, pouze tři z nich spolupracovali a zaslali úplnou odpověď na dotazník.
Další dovozce souhlasil s provedením inspekce na místě ve svém areálu, i když nezaslal odpověď na dotazník.
(15) Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla stanovit dumping, následnou újmu a zájmy Společenství.
Inspekci na místě provedla u těchto společností:
Výrobci ve Společenství
- Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
- Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
- Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
- Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Francie
- V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
Vyvážející výrobci v Rumunsku
- S.C. T.M.K. – Artrom S.A., Slatina
- S.C. Silcotub S.A., Zălau
- S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Vyvážející výrobci v Rusku
- Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company ("Volzhsky"), Volžskij
- Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works ("Tagmet"), Taganrog
- Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works ("Pervouralsky"), Pervouraľsk
- Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant ("Chelyabinsk"), Čeljabinsk
Společnost ve spojení v Rusku
- CJSC Trade House TMK, Moskva
Vyvážející výrobci na Ukrajině
- CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopoľ
- CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopoľ
- OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dněpropetrovsk
- OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dněpropetrovsk
Obchodník ve spojení na Ukrajině
- SPIG Interpipe, Dněpropetrovsk, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Obchodník ve spojení ve Švýcarsku
- SEPCO S.A., Lugano, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Dovozce ve spojení
- Sinara Handel GmbH, Köln, ve spojení s Artrom
Dovozci, kteří nejsou ve spojení
- Thyssen Krupp Energostal S.A., Toruń, Polsko
- Assotubi S.P.A., Cesena, Itálie
- Bandini Sider S.R.L., Imola, Itálie
1.7. Období šetření
(16) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 (dále jen "období šetření").
Kontrola tendencí významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(17) Dotčeným výrobkem jsou některé bezešvé trubky a duté profily ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm s hodnotou uhlíkového ekvivalentu nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW).
Dotčený výrobek je v současnosti zařazen pod kódy KN ex73041010, ex73041030, ex73042100, ex73042911, ex73043180, ex73043958, ex73043992, ex73043993, ex73045189, ex73045992 a ex73045993 [12] (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320).
(18) Dotčený výrobek má široké použití, jako potrubní trubky pro přepravu tekutin, ve stavebnictví jako pilíře, pro mechanická použití, jako plynové potrubí, kotlové trubky a vrtné trubky ("OCTG") pro vrtání, lití a kladení trubek v ropném průmyslu.
(19) V okamžiku dodání uživateli mají ocelové trubky a duté profily velmi odlišné formy. Mohou být např. galvanizované, se závitem, doručené jako "zelené trubky" (tj. bez jakéhokoli tepelného zpracování), se zvláštními koncovkami, různými příčnými průřezy, nařezané na míru či nikoli.
Pro trubky neexistují všeobecné standardní rozměry, což vysvětluje, proč je většina ocelových trubek a dutých profilů vyráběna na zakázku.
Obvykle se ocelové trubky a duté profily se obvykle spojují svařováním.
V některých případech však mohou být spojeny závitem nebo použity samostatně, ačkoli zůstávají svařovatelné.
Šetření prokázalo, že všechny ocelové trubky a duté profily sdílejí stejné fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
(20) Rozsah "výrobku podle definice" v tomto řízení byl některými zúčastněnými stranami zpochybněn.
Za prvé, některé strany uvedly, že některé výrobky podle definice zahnuté v popisu výrobku mají odlišné základní mechanické a chemické vlastnosti (viz 21. až 26. bod odůvodnění).
Za druhé, některá tvrzení odmítala použití kritéria svařovatelnosti a prahovou hodnotu uhlíkového ekvivalentu, které jsou propojeny (viz 27. až 36. bod odůvodnění).
Dále jedna strana požadovala, aby takzvané "certifikované ocelové trubky a duté profily" byly vyňaty z definice výrobku (viz 37. bod odůvodnění).
Další základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a koncové užití
(21) Bylo uvedeno, že některé výrobky podle definice v rámci popisu výrobku, jmenovitě profily OCTG a plynová potrubí, mají ve srovnání s ostatními ocelovými trubkami a dutými profily jiné základní mechanické a chemické vlastnosti i koncové užití a neměly by se vzájemně zaměňovat.
(22) Výrobek, tak jak je definován, se skládá z různých typů výrobků.
Avšak výrobky podle definice spadající do různých segmentů (včetně dolního a horního konce) jsou považovány za výrobky tvořící jediný výrobek, pokud mezi různými segmenty nejsou jasné hranice, tj. pokud mezi sousedními segmenty existují přesahy a hospodářská soutěž.
To je případ tohoto řízení, kdy byly předloženy důkazy, že legované i nelegované duté profily, které jsou předmětem šetření, lze použít pro stejné koncové užití a že v rámci kategorií legovaných i nelegovaných dutých profilů neexistují jasné hranice.
(23) Co se týče profilů OCTG a plynových potrubí, šetření prokázalo, že mají mimo jiné srovnatelné chemické vlastnosti s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů, neboť spadají pod hodnotu 0,86 uhlíkového ekvivalentu.
Dále mají s jinými výrobky podle definice společné i jiné vlastnosti, jako např. vnější průměr a tloušťku stěn.
(24) Co se týče koncového užití profilů OCTG a plynových potrubí, argumentovali někteří vyvážející výrobci tím, že profily OCTG a plynové potrubí se použijí v jiných případech a nejsou zaměnitelné s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů.
V tomto ohledu bylo zjištěno, že profily OCTG s hladkými konci uvedené v současnosti pod kódem KN 73042100 a používané ve stavebnictví jsou zaměnitelné s jinými nelegovanými ocelovými dutými profily uvedenými v současnosti pod kódem KN 73043958.
Existuje tedy alespoň částečný přesah v oblasti koncového užití různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(25) Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení, že profily OCTG a plynové trubky na straně jedné a jiné ocelové trubky a duté profily na straně druhé nejsou zaměnitelné, zamítá.
Hodnota uhlíkového ekvivalentu je chemickou vlastností výrobku
(26) Jiný vyvážející výrobce tvrdil, že hodnota uhlíkového ekvivalentu není chemickou vlastností výrobku, protože není přímo spojena s chemickým složením ocelových trubek a dutých profilů, ale je jejich funkcí.
Jelikož je pravdou, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je výsledkem vzorce, je vzorec přímo spojen s chemickým složením výrobku a umožňuje srovnání různých tříd oceli podle svařitelnosti.
Hodnota uhlíkového ekvivalentu není spojena s technickými nebo mechanickými vlastnostmi oceli, závisí pouze na jejím chemickém složení.
Na základě této skutečnosti se hodnota uhlíkového ekvivalentu považuje za chemickou vlastnost výrobku a toto tvrzení bylo zamítnuto.
Svařitelnost jako nevhodné kritérium k určení definice výrobku
(27) Některé strany argumentovaly, že kritérium svařitelnosti jako takové je vedlejší vlastností dotčeného výrobku, protože se uvádí, že významná část výrobků, teré jsou výrobky podle definice, totiž duté profily se závitem a profily OCTG, se nikdy nesvařuje.
Proto bylo prohlášeno, že použitím kritéria svařovatelnosti byly různé výrobky uměle považovány za jediný výrobek.
(28) Nejprve je třeba podotknout, že svařovatelnost je nepochybně chemickou a technickou vlastností (protože závisí na chemickém složení oceli) společnou všem ocelovým trubkám a dutým profilům.
Vzhledem k tomu, že většina ocelových trubek a dutých profilů se spojuje svařováním, je základním rysem pro definici výrobku.
Za druhé, s ohledem na duté profily se závitem a profilů OCTG, které se obvykle nesvařují, prokázalo šetření, že nicméně zůstávají svařovatelné, a tím také mají tuto základní technickou a chemickou vlastnost.
Navíc nelze vyloučit, že ocelové trubky a duté profily se závity nebo vhodné k řezání závitů a stejně tak profily OCTG budou přeměněny na svařovatelné ocelové trubky a duté profily jednoduchým odstraněním.
Zvláště pokud se týká profilů OCTG, existuje důkaz, že stejný dutý profil může být zařazenn do dvou různých kategorií (a dokonce i kódů KN) čistě v závislosti na jeho koncovém užití, např. na použití ve stavebnictví nebo v průmyslu těžby ropy.
Konečně, bylo zjištěno, že některé dovezené výrobky z dotčených zemí, které byly klasifikovány jako profil OCTG, nebyly použity v odvětví ropy a zemního plynu.
(29) Jeden dovozce uvedl, že podle evropských norem je pro duté profily vhodné k řezání závitů vhodná pouze jedna třída oceli, a že by tudíž tyto výrobky měly být odlišeny od jiných ocelových trubek a dutých profilů.
Analýza různých norem existujících konkrétně pro profily OCTG však prokázala, že neexistuje jediná třída oceli, kterou lze použít pro výrobu dutých profilů vhodných k řezání závitů.
(30) Vzhledem k výše uvedenému se kritérium svařovatelnosti považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku.
Argument, že navrhovaná definice výrobku uměle seskupuje různé výrobky, se proto zamítá.
Prahová hodnota uhlíkového ekvivalentu jako nevhodná pro určení svařovatelnosti ocelových trubek a dutých profilů
(31) Bylo uvedeno, že použití prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu není kritériem, které by umožňovalo určit definici výrobku, stejně jako to není vhodné kritérium pro určení svařovatelnosti různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(32) Šetření prokázalo, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je skutečně ukazatelem, který je přímo spojen jak s chemickým složením oceli, tak s její svařitelností.
Vysoká hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená nejen, že ocel obsahuje více uhlíku nebo slitin, ale také, že se tato ocel bude obtížněji svařovat.
Na druhou stranu nižší hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená, že ocel je méně bohatá na uhlík nebo slitiny a také že se bude snadněji svařovat.
Jinými slovy, různé rovně hodnoty uhlíkového ekvivalentu vyžadují různé podmínky pro svařování.
Ocel s hodnotou uhlíkového ekvivalentu 0,86 již bude vyžadovat zvláštní podmínky svařování, a tudíž se nebude svařovat běžným způsobem.
Protože je hodnota uhlíkového ekvivalentu ukazatelem svařovatelnosti, byla jeho prahová hodnota uznána za důležité kritérium pro určení definice výrobku.
(33) Vyvážející výrobce uvedl, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je jen jednou z mnoha chemických, technických a mechanických charakteristik oceli, a proto ji nelze použít samostatně k určení definice výrobku.
V této souvislosti se poznamenává, že hodnota uhlíkového ekvivalentu se považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku.
Mimo to, jak ukazuje definice výrobku, hodnota uhlíkového ekvivalentu není jediným používaným kritériem.
V neposlední řadě byla srovnatelnost definic výrobků prováděna na podrobnějším základě, s ohledem na různé vlastnosti výrobku (např. rozměry a tepelné zpracování).
Hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 byla stanovena svévolně
(34) Mimo to některé zúčastněné strany tvrdily, že prahová hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 byla stanovena svévolně, jelikož hranice pro snadnou svařovatelnost je nižší než 0,86.
Avšak hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 nesouvisí s pojmem snadné svařovatelnosti.
Ve skutečnosti žadatel – průmyslové odvětví Společenství – prokázal a předložil důkazy, že představuje maximální hodnotu uhlíkového ekvivalentu pro nelegovanou ocel, kterou lze podle evropských norem použít pro ocelové trubky a duté profily.
(35) Proto se soudí, že jak používání hodnoty uhlíkového ekvivalentu, tak určená prahová hodnota 0,86 zachycují řadu výrobků, které lze považovat za jediný výrobek, třebaže se z definice vyloučí např. korozivzdorná ocel nebo duté profily s kuličkovými ložisky, které mají hodnotu uhlíkového ekvivalentu vyšší než 0,86.
(36) Vzhledem k výše uvedenému zůstává žadatelem navrhovaná hodnota uhlíkového ekvivalentu v definici dotčeného výrobku.
"Certifikované ocelové trubky a duté profily"
(37) Jeden z dovozců ve Společenství uvedl, že by tzv. "certifikované" ocelové trubky a duté profily neměly spadat mezi výrobky podle definice.
Tyto ocelové trubky a duté profily se vyrábějí podle certifikovaných postupů schválených italským ministerstvem veřejných prací a používají se při zpevňovacích pracích na italských stavebních projektech.
Avšak bylo ustanoveno, že všechny typy dotčeného výrobku, včetně certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a koncová užití.
Nebyl nalezen žádný důkaz, který by umožnil shrnout, že by tyto certifikované duté profily byly jiným výrobkem, a měly by proto být vyňaty z působnosti opatření (rovněž společnost neposkytla žádný takový důkaz).
Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(38) Vzhledem k výše uvedenému bylo shrnuto, že všechny ocelové trubky a duté profily, nehledě na různé možné typy výrobků, tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, protože mají stejné základní fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
2.2. Obdobný výrobek
(39) U výrobku vyváženého do Společenství z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, výrobku vyráběného a prodávaného na domácích trzích těchto zemí a rovněž u výrobku vyráběného a prodávaného ve Společenství výrobci ve Společenství byly shledány stejné základní fyzikální a technické a chemické vlastnosti stejně jako stejné použití, a tyto výrobky jsou tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. DUMPING
3.1. Obecná metodika
(40) Níže uvedená obecná metodika byla použita u všech spolupracujících vyvážejících výrobců v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a také u spolupracujících vyvážejících výrobců na Ukrajině, jimž byl přidělen status tržního hospodářství.
Předložení zjištění o dumpingu pro každou z dotčených zemí proto popisuje pouze to, co je pro každou vyvážející zemi specifické.
3.1.1. Běžná hodnota
2 odst. 2 základního nařízení se pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce nejprve zkoumalo, zda byl jeho domácí prodej dotčeného výrobku reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu tohoto vývozce do Společenství.
Komise následně určila ty typy dotčeného výrobku, které jsou na domácím trhu prodávány společnostmi, jež mají celkově reprezentativní domácí prodej, a které jsou totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
(42) Pro každý typ, který je prodáván vyvážejícími výrobci na jejich domácím trhu a který je shledán přímo srovnatelným s typem dotčeného výrobku prodávaným na vývoz do Společenství, bylo určeno, zda byl domácí prodej dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Domácí prodej určitého typu dotčeného výrobku byl považovány za dostatečně reprezentativní, pokud během období šetření celkový objem domácího prodeje tohoto typu výrobku představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu dotčeného výrobku vyváženého do Společenství.
(43) Následně bylo stanovením poměru ziskového prodeje zmíněného typu výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu prozkoumáno, zda každý typ dotčeného výrobku prodávaného doma v reprezentativních množstvích lze považovat za výrobek prodávaný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(44) V případech, kdy objemy prodeje příslušného typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu nejméně rovnou vypočítaným nákladům představovaly více než 80 % celkového objemu prodeje onoho typu a kdy vážená průměrná cena onoho typu byla nejméně rovna výrobním nákladům, byla běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně, vypočítané jako vážený průměr cen veškerého domácího prodeje uskutečněného během období šetření, bez ohledu na to, zda tento prodej byl nebo nebyl ziskový.
V případech, kdy objem ziskového prodeje typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu nebo kdy byla vážená průměrná cena tohoto typu nižší než výrobní náklady, je běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně vypočítané jako vážený průměr ziskového prodeje pouze tohoto typu za předpokladu, že tento prodej představoval alespoň 10 % celkového objemu prodeje tohoto typu.
V případech, kde objem ziskovýého prodeje kteréhokoli typu výrobku představoval méně než 10 % celkového objemu prodeje, považoval se tento konkrétní typ výrobku za prodávaný za domácí cenu v nedostatečném množství na to, aby poskytl vhodný podklad pro stanovení běžné hodnoty.
(45) Kdykoli nebylo ke stanovení běžné hodnoty možné použít domácí ceny konkrétního typu výrobku prodávaného vyvážejícím výrobcem, bylo třeba použít jinou metodu.
V důsledku toho použila Komise početně zjištěnou běžnou hodnotu. V souladu s čl.
3 základního nařízení byla běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů na vyvážené typy výrobku, v případě potřeby přizpůsobených, s připočtením přiměřeného procenta za prodejní, správní a režijní náklady (dále jen "dodatečné náklady") a přiměřeného ziskového rozpětí. Podle čl.
2 odst. 6 základního nařízení byl procentní podíl pro dodatečné náklady a rozpětí zisků založen na průměrných dodatečných nákladech a ziskovém rozpětí z prodeje obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
3.1.2. Vývozní cena
(46) Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvážen nezávislým odběratelům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, totiž na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
2 odst. 9 základního nařízení vývozní cena vypočítána na základě ceny, za jakou byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, náležitě upravené s přihlédnuitím ke všem nákladům, které byly vynaloženy mezi dovozem a opětovným prodejem, a k přiměřenému rozpětí pro dodatečné náklady a zisk.
V důsledku toho byly použity vlastní dodatečné náklady dovozce ve spojení.
Ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě informací dostupných od spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení.
3.1.3. Srovnání
(48) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnány na základě cen ze závodu.
V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení provedena náležitá úprava o rozdíly, které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Pokud to bylo považováno za vhodné a existovaly pro to ověřené důkazy, byly provedeny odpovídající úpravy.
3.1.4. Dumpingové rozpětí pro prošetřované společnosti
(49) Podle čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl pro každého vyvážejícího výrobce srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku.
(50) Pro ty vyvážející výrobce, o kterých bylo zjištěno, že jsou společnostmi ve spojení, bylo průměrné dumpingové rozpětí vypočítáno v souladu s běžnou praxí Komise pro vyvážející výrobce ve spojení.
3.1.5. Zbytkové dumpingové rozpětí
(51) V souladu s článkem 18 základního nařízení bylo pro nespolupracující společnosti určeno zbytkové dumpingové rozpětí na základě dostupných údajů.
3.2. Chorvatsko
3.2.1. Nedostatečná spolupráce chorvatského vývozce
(52) Jediný chorvatský výrobce, Mechel Željezara Ltd., se na podzim 2004 dostal do likvidace.
Na jejím místě založil Chorvatský privatizační fond, státní instituce zabývající se privatizačním procesem v Chorvatsku, novou právnickou osobu s názvem Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (dále jen "VCS").
(53) VCS informovala Komisi, že není schopna spolupracovat v probíhajícím šetření, neboť její právní předchůdce přestal formálně existovat a výroba ocelových trubek a dutých profilů byla ukončena v červenci 2004.
Podle svého vyjádření nemá společnost oprávnění zveřejnit jakékoli obchodní, účetní nebo výrobní údaje držené svými předchozími vlastníky.
Proto, vzhledem k tomu, že nebylo možné stanovit dumpingové rozpětí na základě vlastních údajů společnosti, bylo v souladu s článkem 18 základního nařízení vypočítáno na základě dostupných údajů.
(54) Z obdržených informací se zdá, že VCS obnovila výrobu ocelových trubek a dutých profilů v červnu 2005. Společnost může v souladu s čl.
11 odst. 3 základního nařízení předložit žádost o prozatímní přezkum.
3.2.2. Běžná hodnota
(55) Pro nedostatek jiných informací byla běžná hodnota vypočítána na základě dostupných údajů, tj. informací uvedených v podnětu.
3.2.3. Vývozní cena
(56) Vývozní cena byla vypočítána na základě údajů Eurostatu pro období šetření.
3.2.4. Srovnání
(57) Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byla podle informací v podnětu vývozní cena upravena s ohledem na náklady na dopravu a pojištění a provize.
3.2.5. Dumpingové rozpětí
(58) Dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla je tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. _BAR_ 29,8 % _BAR_
(59) Vzhledem k tomu, že VCS je jediným výrobcem dotčeného výrobku v Chorvatsku, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno ve stejné výši.
3.3. Rumunsko
(60) Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří vyvážejících výrobců, z nichž dva jsou ve spojení s dovozci dotčeného výrobku ve Společenství.
3.3.1. Běžná hodnota
(61) Pro všechny tři vyvážející výrobce byl celkový objem domácího prodeje reprezentativní, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění.
Pro většinu typů výrobků byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli v Rumunsku v běžném obchodním styku.
Avšak pro některé typy výrobků byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby byl považován za reprezentativní, nebo se neuskutečnil v běžném obchodním styku, a proto byla běžná hodnota vypočítána, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
3.3.2. Vývozní cena
(62) Během období šetření byla většina vývozního prodeje jednoho z vyvážejících výrobců do Společenství učiněn dvěma dovozcům ve spojení.
Vývozní cena byla proto vypočítána, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(63) Tento vývozce nesouhlasil s výpočtem provedeným Komisí a namítal, že použité ziskové rozpětí bylo nepřiměřené.
Uvedl, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě číselných údajů poskytnutých třemi spolupracujícími dovozci, kteří nejsou ve spojení, do Společenství nebylo reprezentativní, neboť těmto společnostem výrobky nikdy neprodával.
Dále namítal, že tyto tři společnosti jsou větší než dovozci, kterým prodával své výrobky, že během posledního šetření bylo použito nižší ziskové rozpětí a že skutečný zisk oněch dvou dovozců ve spojení byl nižší než průměrné procento zisku použité Komisí.
(64) V tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že je stálou praxí orgánů používat pro úpravu uvedenou v čl. 2 odst.
9 základního nařízení vážený průměrný zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, pokud je zaručen. Zda vývozce skutečně prodal své výrobky těmto společnostem, není pro určení přiměřeného ziskového rozpětí podle čl.
2 odst. 9 základního nařízení důležité.
Dále nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, jak by velikost dovozců ovlivnila jejich procento zisku. Konečně vzhledem ke vztahu mezi vývozci a jejich dovozci ve spojení nelze v této souvislosti použít zisk dovozců ve spojení jako základ nebo reference, neboť úroveň zisku dovozce ve spojení bude záviset na vnitropodnikové ceně mezi stranami.
Toto tvrzení bylo tedy zamítnuto.
(65) Podstatnou část vývozního prodeje jiného vyvážejícího výrobce do Společenství tvořily prodej dvěma společnostem, z nichž jedna byla ve spojení s výrobcem a druhá s ním byla ve spojení po část období šetření.
Posledně uvedená společnost v šetření nespolupracovala, a její ceny opětovného prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství proto nebyly Komisi zaslány.
Jediné dostupné vývozní ceny pro tyto transakce s dovozcem ve spojení, jenž byl ve spojení s vývozcem po část období šetření, byly ceny dohodnuté mezi vývozcem a jeho dovozcem ve spojení.
Bylo stanoveno, že se tyto ceny rovnaly běžným cenám.
Cenové srovnání mezi obdobím, kdy byly tyto společnosti ve spojení, a obdobím, kdy již ve spojení nebyly, skutečně prokázalo, že neexistovaly žádné významné změny v účtovaných cenách.
Mimo to byly ceny účtované tomuto dovozci ve spojení srovnány s cenami odběratelů ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, a byly shledány shodnými.
Vývozní cena byla proto pro tyto transakce založena na prodejních cenách rumunského vyvážejícího výrobce vůči jeho obchodní společnosti ve spojení.
(66) Co se týče transakcí s druhou společností ve spojení, která spolupracovala při šetření, bylo zjištěno, že dotčený výrobek byl společností ve spojení dále pozměněn, než byl znovu prodán do Společenství.
V tom případě nelze určit cenu opětovného prodeje dotčeného výrobku nezávislému odběrateli ve Společenství.
Byl však nalezen dostatečný důkaz, že vnitropodnikovou cenu mezi rumunským vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení ve Společenství lze považovat za rovnou běžné ceně za předpokladu, že se podle čl. 2 odst.
10 písm. d) bodu i) základního nařízení provede úprava týkající se obchodní úrovně týkající se výrobce původního zařízení. Bylo provedeno srovnání cen účtovaných za všechny modely dovozci ve spojení a dovozcům, kteří nejsou ve spojení.
Proto byla vývozní cena založena na vnitropodnikové ceně.
(67) Šetření prokázalo, že vývozní prodej třetího vyvážejícího výrobce byl uskutečňován přímo odběratelům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení.
Proto byla vývozní cena stanovena na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné za dotčený výrobek prodaný prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(68) Tento vyvážející výrobce žádal, aby část prodeje dotčeného výrobku byla vyňata z výpočtu dumpingu na základě toho, že v určitém okamžiku během období šetření byla výroba některých modelů ocelových trubek a dutých profilů zastavena.
Jak je však vysvětleno výše, je praxí orgánů běžně brát v úvahu všechen prodej dotčeného výrobku stranám, které nejsou ve spojení, ve vážené průměrné vývozní ceně.
Je také třeba poznamenat, že prodej těchto typů dotčeného výrobku byl v období šetření uskutečněn ve významných objemech a navíc bylo zjištěno, že výrobní zařízení pro tyto typy ocelových trubek a dutých profilů nebylo rozebráno a může v budoucnosti opět začít vyrábět.
Vzhledem k výše uvedenému byl požadavek zamítnut.
3.3.3. Srovnání
(69) V souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly ve vhodných případech učiněny úpravy s ohledem slevy za rozdíly v množství, dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry, provize a rozdíly v úrovni obchodu.
(70) Jeden vyvážející výrobce žádal úpravy pro rozdíly v úrovni obchodu z důvodu zvláštních logistických nákladů, které mu údajně nastaly v domácím prodeji a ne v prodeji vývozním, a v rozdílech v množství.
Vývozce však svá tvrzení nepodložil a ani šetření jinak neprokázalo, že by jeho nároky byly oprávněné.
Proto musely být zamítnuty.
Žádost pro rozdíly v množství byla částečně zamítnuta, protože tvrzené množství nebylo doloženo důkazy shromážděnými na místě a informacemi poskytnutými vyvážejícím výrobcem v odpovědi na dotazník.
(71) Další vyvážející výrobce požadoval úpravy pro rozdíly v inflaci, přepočet měn, úroveň obchodu a rozdíly v nepřímých prodejních výdajích.
(72) S ohledem na žádost o úpravy pro inflaci je třeba poznamenat, že během období šetření byla míra inflace v Rumunsku na hodnotě 10,8 %, což je velmi vzdáleno od míry hyperinflace.
Protože nebylo zjištěno, že by byla ovlivněna srovnatelnost cen, byla žádost zamítnuta.
Vývozce s tímto závěrem nesouhlasil a opakoval svou žádost o náhradu.
Nebyl však předložen žádný nový důkaz vyvracející předchozí závěr, a je potvrzeno, že se tato žádost zamítá.
Je třeba také poznamenat, že byla navržena možnost čtvrtletního hodnocení, ale byla vývozcem odmítnuta.
(73) Co se týče přepočtu měn, žádal vyvážející výrobce podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení o poskytnutí období 60 dnů, aby se odrazily změny ve směnném kurzu. Bylo zjištěno, že uvedené ustanovení nelze v tomto případě použít, neboť byl nalezen důkaz, že během období šetření nenastal žádný trvalý pohyb v příslušném směnném kurzu, pouze fluktuace o malé amplitudě. Proto musela být tato žádost zamítnuta a přepočet měn byl ve všech případech založen na hodnotě v datum faktury, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení.
(74) Co se týče žádosti pro rozdíly v úrovni obchodu, šetření prokázalo, že pro některé kategorie odběratelů, pro než byla žádost učiněna, existovaly důsledné a zřejmé rozdíly ve funkcích a cenách v míře uvedené vyvážejícím výrobcem.
Žádost byla proto uznána, co se týče kategorií odběratelů, pro něž lze rozdíly prokázat, a uznána jen částečně ohledně ostatních kategorií odběratelů, u nichž byl rozdíl shledán menším, než jak uvedl vyvážející výrobce.
V druhém případě byl výpočet úpravy založen na důkazech shromážděných na místě u vyvážejícího výrobce.
(75) Co se týče žádosti pro rozdíly v nepřímých prodejních výdajích, byla shledána nadbytečnou z důvodu úprav provedených na základě rozdílu v úrovni obchodu, a byla tedy zamítnuta.
(76) Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho bylo znovu přepočítáno dumpingové rozpětí.
3.3.4. Dumpingové rozpětí
(77) Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu.
Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
S.C. T.M.K. – Artrom S.A. _BAR_ 17,8 % _BAR_
S.C. Mittal Steel Roman S.A. _BAR_ 17,7 % _BAR_
S.C. Silcotub S.A. _BAR_ 11,7 % _BAR_
(78) Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Rumunska do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vývozců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce v Rumunsku stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce S.C. T.M.K. – Artrom S.A., jmenovitě 17,8 %.
3.4. Rusko
(79) Odpovědi na dotazník byly obdrženy od dvou skupin vyvážejících výrobců, z nichž jednu tvoří čtyři výrobci a pět společností ve spojení ("skupina TMK") a druhou tvoří dva výrobci ("Pervouralsky a Chelyabinsk").
3.4.1. Nedostatečná spolupráce skupiny TMK
(80) Odpovědi na dotazník od všech čtyř výrobců a pěti společností ve spojení byly výrazně neúplné a rozporné a s výjimkou dvou společností ve spojení nebyly žádné odpovědi zaslány ve lhůtě pro vyplnění odpovědí na dotazník.
(81) U dvou ze čtyř výrobců a u jedné společnosti ve spojení v Rusku byly provedeny inspekce na místě, ty však odhalily další slabá místa odpovědí na dotazník.
Co se týče dvou navštívených výrobců, nebylo možno stanovit žádnou spolehlivou běžnou hodnotu a vývozní cenu, neboť přehledy domácího i vývozního prodeje byly velice nedostačující; hodnoty a množství neodpovídaly fakturám a kontrolní čísla výrobků se ukázala jako nesprávná.
Dále nebylo možné získat žádné spolehlivé údaje o výrobních nákladech.
(82) Vzhledem k této zcela neuspokojivé spolupráci dvou navštívených výrobců, velmi nedostačujícím odpovědím v dotazníku od dvou zbývajících výrobců ve skupině, zvláště pak vzhledem k tomu, že jeden z výrobců neposkytl žádné přehledy prodeje, a že v dané lhůtě nebyly poskytnuty žádné odpovědi na dopisy Komise ohledně nedostatečnosti, bylo rozhodnuto u dalších dvou členů skupiny inspekce na místě neprovádět.
(83) Pouze dva ze tří dovozců ve spojení poskytli úplnější odpovědi na dotazník, avšak ověřitelné byly odpovědi jen jednoho z nich, zatímco přehled opětovného prodeje u druhého z nich byl velmi nedostačující.
Proto i dovozci ve spojení spolupracovali jen částečně a vskutku jen na velmi nízké úrovni.
(84) Skupina TMK tvrdila, že nemohla patřičně spolupracovat kvůli výběru kontrolních čísel výrobků, která byla podle jejich mínění nepřiměřená vzhledem k velmi rozmanité řadě výrobků zmíněných čtyř výrobců.
Je však třeba poznamenat, že klasifikace dotčeného výrobku v navrhované struktuře kontrolních čísel výrobků nezpůsobila žádné problémy, ani výrobcům ve Společenství ani jiným vyvážejícím výrobcům, z nichž někteří také vyrábějí širokou škálu ocelových trubek a dutých profilů.
Toto tvrzení proto bylo zamítnuto.
(85) Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že dumpingové rozpětí pro skupinu TMK nelze stanovit na základě jejích vlastních údajů.
Dumpingové rozpětí bylo proto v souladu s článkem 18 základního nařízení stanoveno na základě dostupných údajů.
3.4.1.1. Běžná hodnota
(86) V tomto případě se zjistilo, že informace o běžné hodnotě stanovené pro Pervouralsky a Chelyabinsk budou tvořit nejvhodnější dostupné údaje podle článku 18 základního nařízení.
Tato informace patrně skutečně nejlépe vystihovala situaci na ruském trhu.
(87) Podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení byla cena zemního plynu použitá k výpočtu výrobních nákladů v podnětu upravena stejně jako pro dva spolupracující výrobce, jak je popsáno v 94. až 99. bodě odůvodnění, aby odrážela tržní ceny zemního plynu během období šetření.
3.4.1.2. Vývozní cena
(88) Vývozní cena byla vypočtena na základě údajů Eurostatu pro dané období šetření, snížená o množství a hodnoty získané od dvou spolupracujících výrobců uvedených níže v 91. bodě odůvodnění.
3.4.1.3. Srovnání
(89) Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly provedeny na základě informací v podnětu úpravy vývozní ceny s ohledem náklady na na dopravu a pojištění
3.4.1.4. Dumpingové rozpětí
(90) Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu.
Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company a Seversky Tube Works Open Joint Stock Company _BAR_ 35,8 % _BAR_
3.4.2. Pervouralsky a Chelyabinsk
(91) Chelyabinsk a Pervouralsky byly během období šetření dvě odlišné právnické osoby, ale od konce roku 2004 jsou ve spojení, neboť Chelyabinsk vlastní největší podíl akcií společnosti Pervouralsky, a tak ji přímo kontroluje.
Proto by skupině mělo být uloženo pouze jediné clo.
3.4.2.1. Běžná hodnota
(92) U obou vyvážejících výrobců byl domácí prodej reprezentativní ve smyslu 41. bodu odůvodnění.
V souladu s metodami popsanými v 42. až 45. bodě odůvodnění byly stanoveny běžné hodnoty závisející na typu vyváženého výrobku, na základě prodejních cen všech prodejů, prodejních cen pouze ziskových obchodů nebo na základě početně zjištěných běžných hodnot.
(93) Bylo zjištěno, že přidělování nákladů společnosti na některé jednotlivé typy výrobku neodráží velkou rozmanitost v cenách domácích obchodů ani důležité nákladové rozpětí.
Proto je třeba považovat je za nespolehlivé.
Byla tudíž použita dostupné údaje, jak je uvedeno v článku 18 základního nařízení.
V tomto případě byl zisk celé skupiny vypočítán s ohledem na prodej dotčeného výrobku a následně byl použit pro výpočet běžné hodnoty.
(94) S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že cen za elektřinu placené oběma společnostmi přiměřeně odrážely skutečné výrobní náklady na zakoupenou elektřinu.
To bylo v tomto případě dosvědčeno skutečností, že ceny elektřiny byly v souladu s mezinárodními tržními cenami, pokud je srovnáme se zeměmi jako Norsko nebo Kanada, které také závisí na hydroelektřině.
To však nelze říci o cenách zemního plynu.
Ve skutečnosti bylo zjištěno, že obě společnosti platily za zemní plyn ceny, které neodrážely přiměřeně náklady na něj.
(95) Na základě údajů zveřejněných ve výroční zprávě ruského poskytovatele zemního plynu OAO Gazprom za rok 2004 bylo stanoveno, že domácí cena zemního plynu placená těmito dvěma ruskými výrobci byla mnohem nižší než průměrné vývozní ceny z Ruska jak do západní, tak do východní části Evropy.
Stejná zpráva uvádí: "Gazprom je žádán, aby dodával zemní plyn ruským spotřebitelům za ceny regulované Federální tarifní službou.
Od nynějška jsou tyto ceny nižší než mezinárodní ceny zemního plynu."
A dále: "OAO Gazprom spolu s Ruskou federací provádí mnoho práce na optimalizaci regulovaných velkoobchodních cen zemního plynu."
Mimo to je cena za zemní plyn, kterou platili tito dva ruští výrobci, významně nižší, než cena zemního plynu zaplacená Rumunskem nebo výrobci ve Společenství.
(96) Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené dvěma ruskými výrobci ocelových trubek a dutých profilů v období šetření nemohly patřičně odrážet náklady spojené s výrobou a distribucí zemního plynu.
(97) Proto byly náklady na zemní plyn těchto dvou ruských vyvážejících výrobců upraveny podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení tak, aby odrážely tržní ceny zemního plynu v období šetření, na základě ceny zemního plynu pro vývoz do západní Evropy, čistých přepravních nákladů a spotřební daně.
(98) Oba výrobci namítali, že se náklady na zemní plyn patřičně odrážely v jejich účetních záznamech a že úprava podle čl. 2 odst.
5 základního nařízení nebyla důvodná. V tomto ohledu se nezpochybňuje, že společnosti správně účtovaly ceny, které platily svému dodavateli zemního plynu.
Avšak úprava je odůvodněná skutečností, že zaplacená cena zemního plynu neodráží přiměřeným způsobem náklady na výrobu a distribuci zemního plynu.
(99) Tito dva výrobci dále uvedli, že nebylo dokázáno, že ceny účtované průmyslovým uživatelům Gazpromem jsou pod úrovní náhrady nákladů.
Několik veřejně přístupných zdrojů však potvrdilo přístup Komise, mezi jinými dokument "The Economic Survey of the Russian Federation, 2004" (Ekonomický průzkum Ruské federace, 2004), zveřejněný OECD v červenci 2004.
3.4.2.2. Vývozní cena
(100) Všechen vývozní prodej do Společenství se uskutečnil přímo nezávislým odběratelům, a proto byla vývozní cena stanovena tak, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
3.4.2.3. Srovnání
(101) Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny úpravy s ohledem na dopravu, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, balné a provize.
3.4.2.4. Dumpingové rozpětí
(102) Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu.
Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works _BAR_ 24,1 % _BAR_
3.4.3. Závěry o dumpingu týkající se Ruska
(103) Vzhledem k tomu, že společnosti uvedené v 79. bodě odůvodnění představují všechen vývozní prodej Ruska do Společenství, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno jako to stanovené pro nespolupracující skupinu vyvážejících výrobců, totiž 35,8 %.
3.5. Ukrajina
3.5.1. Status tržního hospodářství
(104) V době zahájení tohoto šetření se na Ukrajinu vztahoval čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Tento článek uvádí, že postup při antidumpingovém setření týkajícím se dovozu pocházejícího z Ukrajiny je takový, že se v souladu s odstavci 1 až 6 uvedeného článku běžná hodnota stanoví podle kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(105) Stručně a pouze pro usnadnění reference, kritéria, jejichž splnění musí žadatelské společnosti prokázat, jsou níže uvedeny v souhrnné formě:
- obchodní rozhodnutí se činí v reakci na signály trhu, bez viditelného zasahování státu, a náklady odrážejí tržní hodnoty;
- firmy mají jeden soubor základních účetních záznamů, které procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a které se používají pro všechny účely;
- neexistují žádná významná zkreslení přetvrávající z původního systému netržního hospodářství;
- právní jistota a stabilita jsou zaručeny právnímim předpisy o úpadku a vlastnickém právu;
- převody směnného kurzu jsou prováděny na základě tržní úrovně.
(106) Tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců požadovalo status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a odpověděly na formuláři žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
(107) Komise na místě u těchto společností získala a ověřila veškeré informace zaslané v jejich žádostech o status tržního hospodářství.
(108) Šetření prokázalo, že tyto výše uvedené tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců splnily požadovaná kritéria, a tudíž jim byl přidělen status tržního hospodářství.
(109) Výrobní odvětví Společenství dostalo možnost podat připomínky a namítlo, že některá z pěti kritérií uvedených v čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení nebyla splněna všemi vyvážejícími výrobci. Konkrétněji výrobní odvětví Společenství namítlo že i) stát může opět převzít některé z privatizovaných vyvážejících výrobců; ii) stát zasahuje do jejich každodenních rozhodnutí; iii) právní předpisy platné v období šetření na Ukrajině týkající se práce, úpadku a vlastnického práva nezaručovaly patřičné podmínky tržního hospodářství a iv) došlo k intervenci státu ohledně vývozní prodejní ceny a nákladů na vstupy.
K připomínkám výrobního odvětví Společenství bylo náležitě přihlédnuto.
(110) Tyto připomínky však neposkytly dostatečný důkaz, že kterékoli z pěti kritérií, podle nichž byly žádosti ukrajinských vyvážejících výrobců o status tržního hospodářství analyzovány podle čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení, jak je uvedeno výše, nebylo splněno. Ve skutečnosti šetření prokázalo, že při obchodních rozhodnutích společností nehrálo vměšování státu žádnou významnou úlohu.
(111) V tomto ohledu lze připomenout, že částečný vlastnický podíl státu není jako takový podle praxe Komise dostatečným důvodem pro to, aby bylo kritérium 1 podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení považováno za nesplněné.
(112) Bylo také zjištěno, že náklady na hlavní vstupy odrážely tržní hodnoty.
(113) Co se týče cen elektřiny a zemního plynu, bylo zjištěno, že byly shodné s průměrnými cenami na Ukrajině, i když byly nižší než v Evropě a na jiných trzích.
Tato skutečnost nebyla považována za dostatečný důvod pro to, aby bylo kritérium 1 považováno za nesplněné, potože elektřina a zemní plyn tvoří poměrně malou část výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a protože tyto ceny, pokud by byly zkreslené, by byly upraveny na tržní ceny pro účely výpočtu dumpingu (viz 119. až 127. bod odůvodnění).
(114) Šetření dále prokázalo, že platné ukrajinské právní předpisy týkající s zaměstnávání a pracovních podmínek jsou v souladu se zásadami tržního hospodářství.
Zejména bylo zjištěno, že tři skupiny vyvážejících výrobců mohou svobodně najímat a propouštět své zaměstnance.
(115) Podobně žádný argument přednesený výrobním odvětvím Společenství nevyvrátil závěr Komise, že právní předpisy o úpadku a vlastnických právech zaručují třem skupinám vývozců řádné podmínky tržního hospodářství.
(116) Proto nebyl důvod neudělit třem skupinám vyvážejících výrobců status tržního hospodářství.
Poradní výbor byl konzultován a neměl proti závěrům Komise námitky.
3.5.2. Výpočet dumpingu
(117) Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců.
Jedna skupina byla tvořena dvěma výrobci a dvěma obchodníky ve spojení, druhou skupinu tvoří jeden výrobce a dva obchodníci ve spojení a třetí vyvážející výrobce nemá žádnou společnost ve spojení zapojenou do výroby nebo prodeje dotčeného výrobku.
3.5.3. Běžná hodnota
(118) Po všechny tři skupiny vyvážejících výrobců byl celkový objem domácích prodejů obdobného výrobku dostatečný, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění.
Pro některé typy výrobku byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli na Ukrajině v běžném obchodním styku, a pro typy výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby se považoval za reprezentativní, nebo nebyl uskutečněn v rámci běžného obchodního styku, byla běžná hodnota vypočtena, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
(119) S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že ceny energií, které platily tři skupiny společností, byly regulovány státem a byly výrazně nižší než mezinárodní ceny.
(120) Ceny účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli elektřiny třem skupinám vyvážejících výrobců byly srovnány s cenami pro stejnou obecnou kategorii spotřebitelů elektřiny v Rumunsku a ve Společenství.
Ve všech případech byly tyto ceny shledány výrazně nižšími než ceny v Rumunsku a ve Společenství a byl učiněn závěr, že ceny elektřiny zaplacené ukrajinskými vývozci neodrážely přiměřeně skutečné výrobní a prodejní náklady na zakoupenou elektřinu.
(121) Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům elektřiny.
Avšak žádný z předložených argumentů nemohl vysvětlit rozdíly oproti cenám v Rumunsku a průměrným cenám ve Společenství, a tudíž byl výše uvedený závěr potvrzen.
(122) Obdobný přístup byl dodržen ohledně cen zemního plynu.
Srovnání ukázalo, že ceny plynu účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli svým ukrajinským vývozcům se pohybovaly okolo poloviny ceny účtované v Rumunsku a také podstatně níže, než průměrné ceny účtované ve Společenství stejné obecné kategorii odběratelů.
(123) Během období šetření získala Ukrajina velkou část dodávek svého zemního plynu z Ruska.
OAO Gazprom ve své výroční zprávě za rok 2004 uvádí, že: "Při dodávce zemního plynu do států SNS sledoval OAO "Gazprom" svůj hlavní strategický cíl zajistit prostředí pro nepřerušenou dodávku ruského zemního plynu do Evropy přes jejich území", a dále že: "v uvedeném roce bylo 84,9 % celkového množství zemního plynu dodaného na Ukrajinu […] použito jako platba za tranzitní služby".
Vývozní cena zemního plynu z Ruska na Ukrajinu tedy může sloužit jako řádný základ pro srovnání za účelem určení, zda ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vývozci odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu, neboť vývozní cena může být ovlivněna dohodou o výměnném obchodu.
(124) Mimo to byly ceny zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci srovnány s průměrnou vývozní cenou z Ruska do západní a východní Evropy, jak je určeno výše, a s průměrnými cenami zemního plynu v severní Americe, které jsou určeny s použitím Nymex Henry Hub indexu pro zemní plyn.
V obou případech byly ukrajinské ceny shledány výrazně nižšími.
(125) Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci, které byly v přímém spojení s vývozní cenou deklarovanou OAO Gazprom pro vývoz na Ukrajinu a u nichž bylo zjištěno, že jsou velmi pravděpodobně ovlivněny existující dohodou o výměnném obchodu, neodrážejí přiměřeným způsobem náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu
(126) Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru opět namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům zemního plynu.
Předložené argumenty však nevyvrátily výe zmíněné závěry, neboť cena zemního plynu dodaného Ruskem na Ukrajinu během období šetření byla výrazně ovlivněna platnou dohodou o tranzitu zemního plynu přes Ukrajinu, jak je uvedeno ve výroční zprávě "OAO Gazprom" za rok 2004.
2 odst. 5 základního nařízení budou náklady ukrajinských vyvážejících výrobců na elektřinu a zemní plyn upraveny tak, aby přiměřeně odrážely náklady spojené s výrobou a prodejem elektřiny a zemního plynu během období šetření.
Úprava se zakládá na průměrných cenách zjištěných během období šetření v Rumunsku, zemi s tržním hospodářstvím, která také dováží zemní plyn z Ruska a je přibližně stejně vzdálena od ruských nalezišť zemního plynu.
Průměrná cena pro Rumunsko byla založena na ověřených údajích shromážděných u rumunských vyvážejících výrobců dotčeného výrobku.
Je třeba též poznamenat, že tato průměrná cena není výrazně odlišná od výše uvedené průměrné vývozní ceny zemního plynu pro Rusko.
(128) Jeden z vývozců tvrdil, že ziskové rozpětí použité pro výpočet běžné hodnoty bylo jiné než průměrný zisk vytvořený tímto vývozcem na domácím trhu a že bylo příliš vysoké.
Toto tvrzení muselo být zamítnuto, neboť zisk použitý při výpočtu běžné hodnoty byl vypočítán v souladu s platným ustanovením, tj. první větou čl. 2 odst.
6 základního nařízení. Jinými slovy, použité ziskové rozpětí se rovnalo ziskovému rozpětí příslušnému pro výrobu a prodej obdobného výrobku na ukrajinském domácím trhu v běžném obchodním styku.
Bylo vypočítáno na základě informací poskytnutých společností v odpovědi na dotazník a lze je ověřit.
3.5.4. Vývozní cena
(129) Dvě skupiny vyvážejících výrobců uskutečnily velkou většinu svého vývozního prodeje prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení umístěné ve třetí zemi.
Vývozní cena pro tyto dvě skupiny vyvážejících výrobců byla založena na základě cen obchodních společností ve spojení pro opětovný prodej výrobku prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, s výjimkou několika transakcí, které odpovídaly přímému prodeji oněch vyvážejících výrobců nezávislým odběratelům ve Společenství.
V tomto případě byla vývozní cena určena jako cena výrobku skutečně zaplacená nebo splatná při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
(130) Další vyvážející výrobce uskutečnil všechny své prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství, a vývozní cena byla proto stanovena, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění, z ceny výrobku skutečně zaplacené nebo splatné při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
3.5.5. Srovnání
(131) Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny náležité úpravy s ohledem na slevy za dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry a provize.
(132) Pro dvě skupiny vyvážejících výrobců, kteří prováděli většinu prodejů prostřednictvím obchodníků ve spojení, byla provedena úprava vývozní ceny o provizi v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. i) základního nařízení v případech, kdy se prodej uskutečnil prostřednictvím těchto obchodníků ve spojení, neboť tito obchodníci ve spojení mají stejnou funkci jako zástupce pracující na základě provize.
Úroveň provize byla vypočtena na základě přímého důkazu vedoucího k existenci takových funkcí. V této souvislosti byly při výpočtu provize vztaty v úvahu dodatečné prodejní, správní a režijní náklady, jež vznikly obchodníkům ve spojení, kteří prodávají dotčený výrobek vyrobený na Ukrajině, a přiměřené ziskové rozpětí.
To je založeno na váženém průměru ziskových rozpětí z prodeje obdobných výrobků odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zjištěných ve Společenství pro tři dovozce, kteří nejsou ve spojení, a kteří spolupracovali při šetření a zaslali informace, které byly ověřeny.
(133) Tyto dvě skupiny vývozců napadly výpočet Komise a namítaly, že ziskové rozpětí použité při této úpravě bylo příliš vysoké.
Jedna skupina vývozců tvrdila, že jeden z dovozců, který není ve spojení, dovážel a opětovně prodával pouze jeden typ dutých profilů, který nebyl v ES prodáván ukrajinským vývozcem.
Mimo to obě skupiny vývozců uvedly, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě hodnot uvedených třemi spolupracujícími výrobci, kteří nejsou ve spojení, ve Společenství, nebylo přiměřené, protože zjištěné vážené průměrné ziskové rozpětí bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství.
(134) V tomto ohledu je třeba poznamenat, že tvrzení, že ziskové rozpětí použité jako základ úpravy bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství, není podstatné.
Obě zisková rozpětí jsou stanovena v jiných souvislostech a slouží jiným účelům.
Kromě toho to nedokazuje, že použité ziskové rozpětí není přiměřené.
V tomto případě je třeba poznamenat, že použité ziskové rozpětí bylo založeno na ověřených informacích zaslaných spolupracujícími společnostmi a majících vztah k období šetření.
Dále nebyl předložen žádný důkaz ohledně toho, jak by typy stejného výrobku prodávané těmito spolupracujícími společnostmi ovlivnily výpočet ziskového rozpětí.
Za těchto okolností je úprava pro prodeje prostřednictvím obchodních společností ve spojení podle čl. 2 odst.
(135) Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho byla znovu přepočítána dumpingová rozpětí.
3.5.6. Dumpingové rozpětí
(136) Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu.
Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works _BAR_ 12,3 % _BAR_
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube a OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant _BAR_ 25,1 % _BAR_
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist _BAR_ 25,7 % _BAR_
(137) Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Ukrajiny do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vyvážejících výrobců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce na Ukrajině stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, totiž 25,7 %.
4. ÚJMA
4.1. Výroba ve Společenství
(138) Dotčený výrobek ve Společenství vyrábí osm registrovaných výrobců, jejichž jménem byl podán podnět.
Sídlí v Německu, Itálii, Španělsku, Francii a Rakousku a představují 62 % výroby Společenství, která v období šetření dosáhla 2618771 tun.
(139) Dále bylo v počáteční fázi dvanáct známých výrobců ve Společenství, kteří nebyli žadateli a kteří se nacházejí ve Spojeném království, v Polsku, České republice, Švédsku, Itálii a na Slovensku.
Byli kontaktováni i další výrobci ve Společenství sídlící převážně v nových členských státech, kteří nebyli známi v počáteční fázi.
Pouze dva z těchto výrobců zaslali základní informace týkající se výroby a prodeje obdobného výrobku v zmíněném období.
Na tomto základě dosáhla výroba obdobného výrobku ve Společenství za období šetření 2618771 tun.
4.2. Výrobní odvětví Společenství
(140) Podnět podpořili tito výrobci ve Společenství:
- Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
- Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
- Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
- Vallourec & Mannesmann France S.A, Boulogne Billancourt, Francie
- V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
- Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Rakousko
(141) Vzhledem k tomu, že těchto šest žadatelů – spolupracujících výrobců ve Společenství představuje 57 % výroby dotčeného výrobku ve Společenství, tvoří průmyslové odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(142) Uvádí se, že jeden z žadatelských výrobců (Dalmine) je ve spojení s jedním ze spolupracujících rumunských vyvážejících výrobců (Silcotub) a dováží od něj dotčený výrobek.
Bylo ověřeno, že tento dovoz byl omezený ve srovnání s objemem výroby Dalmine a sloužil zejména k doplnění jeho řady výrobků.
Proto bylo rozhodnuto, že tento vztah není takové povahy, aby vyloučil tohoto výrobce ve Společenství z definice výrobního odvětví Společenství.
4.3. Spotřeba Společenství
(143) Spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu prodeje pěti vybraných výrobců ve Společenství a všech ostatních výrobců ve Společenství, kteří zaslali takové informace, plus dovoz ze všech třetích zemí pod příslušnými kódy KN podle Eurostatu na trhu Společenství.
(144) Na základě těchto údajů bylo zjištěno, že za dotčené období se spotřeba snížila o 8 % z 2149024 tun v roce 2001 na 1985361 tun v roce 2004.
Nejprve se spotřeba významně snížila o 14 % v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 a zůstala stálá v roce 2003, aby pak opět v roce 2004 vzrostla, kdy dosáhla 1985361 tun.
Spotřeba ocelových trubek a dutých profilů je spojena s celkovým hospodářským cyklem, a zvláště s vývojem v odvětví ropy a zemního plynu.
Nárůst spotřeby v období šetření by se dal vysvětlit skutečností, že vysoké ceny ropy a zemního plynu v roce 2004 podpořily investice v těchto odvětvích, a tudíž zvýšily poptávku po určitých ocelových trubkách a dutých profilech.
Tabulka 1
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Spotřeba Společenství (tuny) _BAR_ 2149024 _BAR_ 1855723 _BAR_ 1851502 _BAR_ 1985361 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 86 _BAR_ 86 _BAR_ 92 _BAR_
4.4. Dovoz ocelových trubek a dutých profilů z dotčených zemí
Souhrnné hodnocení
(145) Komise zvažovala, zda by měly být účinky dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z Chorvatska, Ukrajiny, Rumunska a Ruska hodnoceny souhrnně v souladu čl. 3 odst. 4 základního nařízení.
Rozpětí dumpingu a objem dovozu
(146) Jak je uvedeno výše, toto šetření prokázalo, že průměrná dumpingová rozpětí stanovená pro čtyři dotčené země nejsou zanedbatelná, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3 základního nařízení, a že objem dovozu z každé z těchto zemí nelze považovat za zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení (jeho podíl na trhu dosahoval v období šetření 1,3 % pro Chorvatsko, 4,3 % pro Rumunsko, 4,6 % pro Ukrajinu a 11,3 % pro Rusko).
Podmínky hospodářské soutěže
(147) Objemy dovozu ze všech dotčených zemí během sledovaného období vzrostly, kromě Ukrajiny, která svůj dovoz udržela na vysoké úrovni po celé posuzované období.
Vývoj cen dovozu je pro všechny dotčené země obdobný, výrazně snižuje ceny výrobního odvětví Společenství.
Průměrné cenové hladiny dovozu z dotčených zemí byly všechny výrazně pod cenovou hladinou výrobního odvětví Společenství.
Dovozní ceny z Chorvatska, Ukrajina, Rumunska byly přibližně na stejné úrovni.
Rusko mělo výrazně nižší cenové hladiny, což však může být výsledkem jiné skladby výrobků vyvážených do Společenství.
Jak bylo uvedeno výše, bylo stanoveno, že dotčený výrobek dovážený do Společenství ze čtyř dotčených zemí a obdobný výrobek vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství mají stejné základní technické, fyzikální a chemické vlastnosti a koncová užití.
Kromě toho byly všechny výrobky prodávány stejnými obchodními kanály stejným zákazníkům a zjistilo se, že si konkurují.
(148) Vzhledem k výše uvedenému bylo rozhodnuto, že všechny podmínky ospravedlňující kumulaci dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících ze čtyř dotčených zemí byly splněny.
(149) Někteří vyvážející výrobci z Ukrajiny a Rumunska namítali, že dovoz z jejich zemí by neměl být kumulovány s dovozem z jiných zemí prošetřovaných z důvodu újmy a analýzy příčinných souvislostí, protože tendence v objemech dovozu byly odlišné.
K tomu se uvádí, že tendence v objemech dovozu jsou pouze jedním z mnoha parametrů, které se v této souvislosti zkoumají.
Skutečnost, že úrovně dovozu z různých zemí nejsou totožné, není důvodem pro dekumulaci.
V 147. bodě odůvodnění byly popsány podobnosti mezi dovozem ze čtyř zemí, které jsou předmětem šetření.
Na tomto základě a z nedostatku dalších ukazatelů týkajících se nedostatku hospodářské soutěže není možné rozlišit vliv dovozu z těchto čtyř zemí pouze na základě příslušných objemových tendencí.
Naopak výše popsané podobnosti opravňují k souhrnnému hodnocení.
(150) V tomto případě bylo u všech čtyř zemí včetně Ukrajiny a Rumunska zjištěno, že dovážené výrobky na jedné straně a výrobky vyráběné ve Společenství na straně druhé mají společné fyzikální nebo chemické vlastnosti (viz 39. bod odůvodnění týkající se obdobného výrobku).
Mimo to byl dovoz z každé z těchto čtyř zemí významný, tj. nad hranicí zanedbatelnosti definovanou v čl. 5 odst.
7 základního nařízení. V tomto ohledu je třeba si všimnout, že dovoz z Ukrajiny a Rumunska představoval podíl na trhu větší než 4,5 %, respektive 4,3 %.
Konečně kromě argumentů uvedených výše dovoz ze všech čtyř zemí významně snižoval ceny výrobního odvětví Společenství (z 22 na 43 %), ukrajinský a rumunský dovoz snižoval ceny výrobního odvětví Společenství o 36 % a 22 % (viz níže).
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že jsou splněny všechny podmínky pro kumulaci dovozů ze čtyř zemí prošetřovaných pro újmu a analýzu příčinných souvislostí.
Žádost o dekumulaci proto musela být zamítnuta.
Kumulovaný objem a podíl na trhu
(151) Dovoz ze čtyř dotčených zemí se zvýšil z 304268 tun v roce 2001 na 426186 tun v období šetření.
Kombinovaný podíl na trhu se zvýšil ze 14,2 % v roce 2001 na 21,5 % během období šetření.
To je třeba vidět na pozadí klesající spotřeby.
Tabulka 2
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Import (tuny) _BAR_ 304268 _BAR_ 307441 _BAR_ 342626 _BAR_ 426186 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 113 _BAR_ 140 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 14,2 % _BAR_ 16,6 % _BAR_ 18,5 % _BAR_ 21,5 % _BAR_
Ceny
(152) Vážená průměrná cena dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z těchto čtyř zemí vzrostla o 16 %, tj. ze 433 EUR za tunu na 501 EUR za tunu mezi rokem 2001 a obdobím šetření.
Mezi lety 2001 a 2002 se ceny nejprve lehce snižovaly o 3 % z 433 EUR na 418 EUR a dále v roce 2003 klesly na 397 EUR, pak prudce vzrostly na 501 EUR, tj. na významně vyšší úroveň než v roce 2001.
Nárůst cen v období šetření může být způsoben zejména nárůstem ceny surovin v období šetření.
Tabulka 3
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Vážená průměrná cena CIF (EUR/tuna) _BAR_ 433 _BAR_ 418 _BAR_ 397 _BAR_ 501 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 92 _BAR_ 116 _BAR_
Cenové podbízení
(153) Pro určení cenového podbízení Komise analyzovala údaje týkající se období šetření.
Příslušné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly ceny pro nezávislé odběratele, v případě potřeby upravené na úroveň ze závodu, tj. bez přepravních nákladů ve Společenství a po odečtu slev a rabatů.
Ceny různých typů ocelových trubek a dutých profilů definované v dotazníku byly porovnány s prodejními cenami účtovanými vývozci, čistými beze slev a v případě potřeby upravenými o dovozní ceny CIF s příslušnou úpravou o antidumpingové clo a podovozní náklady.
(154) Pro výpočet váženého průměrného rozpětí cenového podbízení se braly v úvahu vývozní ceny spolupracujících výrobců a údaje Eurostatu.
Během období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení 43 % pro Rusko, 36 % pro Ukrajinu, 22 % pro Rumunsko a 26 % pro Chorvatsko.
4.5. Situace výrobního odvětví Společenství
(155) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnuje prozkoumání dopadu dumpingového dovozu na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech hospodářskkých faktorů, které mají vliv na stav výrobního odvětví Společenství během dotčeného období.
Výroba
(156) Objem výroby vykázal stejnou tendenci jako objem spotřeby, ačkoli pokles během let 2002 a 2003 a obnova během období šetření byly relativně výraznější než pokles a obnova spotřeby ve stejném období.
Výroba prudce klesla o 21 %, z 1495278 tun v roce 2001 na 1174414 tun v roce 2002.
V roce 2003 dosáhl objem výroby pouze tří čtvrtin objemu výroby z roku 2001.
Avšak v souladu se zlepšením situace v oblasti poptávky, jež vedla k investičním akcím v průmyslu ropy a zemního plynu během období šetření, se objem výroby opět zvýšil a dosáhl v období šetření 1290258 tun.
Tabulka 4
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Výroba (tuny) _BAR_ 1495278 _BAR_ 1174414 _BAR_ 1126188 _BAR_ 1290258 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 79 _BAR_ 75 _BAR_ 86 _BAR_
Kapacita výroby a míra využití kapacity
(157) Výrobní kapacita byla stanovena na základě nominální kapacity výrobních jednotek v majetku výrobního odvětví Společenství s ohledem na přerušení výroby a na skutečnost, že v některých případech se část kapacity využívala pro jiné výrobky vyráběné na stejných výrobních linkách.
(158) Výrobní kapacita ocelových trubek a dutých profilů zůstala během dotčeného období stálá.
Avšak míra využití kapacity se snížila o 12 procentních bodů z 87 % na 75 % jako následek snížení objemu výroby.
Zvýšení využití kapacity během období šetření je výsledkem zvýšeného objemu výroby v období šetření na pozadí stálé výrobní kapacity.
Tabulka 5
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Výrobní kapacita (tuny) _BAR_ 1722350 _BAR_ 1717919 _BAR_ 1709605 _BAR_ 1709078 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 99 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ 87 % _BAR_ 68 % _BAR_ 66 % _BAR_ 75 % _BAR_
Zásoby
(159) Co se týče zásob, většina výroby se vyrábí v návaznosti na objednávku.
Proto zatímco byl v dotčeném období pozorován nárůst zásob o 13 %, má se za to, že v tomto případě nebyly zásoby podstatným ukazatelem újmy.
Tabulka 6
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) _BAR_
Zásoby (tuny) _BAR_ 95032 _BAR_ 100471 _BAR_ 90979 _BAR_ 107521 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 96 _BAR_ 113 _BAR_
Investice
(160) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření se investice do výroby obdobného výrobku zmenšily z 66852644 EUR na 26101700 EUR a byly vynakládány pouze na udržení výrobní kapacity na její současné úrovni, nikoli s cílem zvýšit objem výroby.
Tabulka 7
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ období šetření _BAR_
Investice (EUR) _BAR_ 66852644 _BAR_ 56581829 _BAR_ 45518515 _BAR_ 26101700 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 85 _BAR_ 68 _BAR_ 39 _BAR_
Podej a podíl na trhu
(161) Bylo zjištěno, že prodej výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení byl uskutečněn za tržní ceny, a tudíž se tento prodej bral v úvahu pro analýzu prodeje a podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(162) Objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů klesl na trhu Společenství z 862054 tun roce 2001 na 725145 tun v roce 2002, tj. o 16 %, a dále na 683985 tun v roce 2003, kdy byla podle výrobního odvětví Společenství poptávka neobvykle nízká.
Během období šetření se prodeje opět zvýšily a dosáhly 729555 tun, což je stále podstatně méně než úroveň v roce 2001.
(163) Zatímco celkový objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů na trhu Společenství klesal od roku 2001 do období šetření o 15 %, klesla zároveň spotřeba Společenství o pouhých 8 %, a tudíž výrobní odvětví Společenství utrpělo ztrátu podílu na trhu ve výši 3 procentních bodů. Podíl na trhu klesl z 40,1 % v roce 2001 na 36,7 % v období šetření.
Tabulka 8
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Prodej v ES (tuny) _BAR_ 862054 _BAR_ 725145 _BAR_ 683985 _BAR_ 729555 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 84 _BAR_ 79 _BAR_ 85 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 40,1 % _BAR_ 39,1 % _BAR_ 36,9 % _BAR_ 36,7 % _BAR_
Ceny
(164) Průměrná prodejní cena jednotky výrobního odvětví Společenství vzrostla během dotčeného období o 10 % v důsledku zvýšených nákladů na suroviny, což ovlivnilo celé odvětví.
(165) Po 4 % nárůstu průměrných cen z 672 EUR v roce 2001 na 701 EUR v roce 2002 klesly ceny na nejnižší úroveň 651 EUR v roce 2003, pak ovšem zase podstatně stouply během období šetření, kdy dosáhly 736 EUR.
(166) V závislosti na výrobním postupu používalo výrobní odvětví Společenství jako suroviny pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů buď šrot, nebo sochory či ingoty.
Surovina je hlavní složkou ovlivňující cenu výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a má přímý vliv na vývoj prodejních cen.
Zatímco v letech 2001 a 2002 tvořila surovina 35 % celkových výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily výrobního odvětví Společenství a v roce 2003 38 %, během období šetření již cena suroviny představovala 47 % celkových nákladů.
(167) Byl zjištěno, že průměrné ceny surovin během roku 2004 prudce stouply, což se odrazilo na vyšších prodejních cenách výrobního odvětví Společenství a také na vyšších dovozních cenách.
Tabulka 9
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Vážená průměrná cena (EUR/tuna) _BAR_ 672 _BAR_ 701 _BAR_ 651 _BAR_ 736 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 97 _BAR_ 110 _BAR_
Ziskovost a peněžní tok
(168) Během dotčeného období klesla vážená průměrná ziskovost čistého obratu výrobního odvětví prudce z 3 % v roce 2001 na – 10 % v období šetření.
Ziskovost se nevyvíjí v souladu s prodejní hodnotou.
Ziskovost dotčeného výrobku byla jistě během období šetření mnohem nepříznivější než ve třech předchozích letech, kdy se prodeje ve skutečnosti v období šetření zvyšoval v porovnání s úrovní z let 2002 a 2003. Důvodem tohoto vývoje je to, že vzestup cen surovin nebylo možné plně odrazit v prodejních cenách.
Vyšší ceny surovin nebylo možné přesunout na koncového zákazníka vzhledem k nízkým cenovým úrovním dovozu z dotčených zemí.
Tabulka 10
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Rozpětí ziskovosti před zdaněním _BAR_ 3 % _BAR_ –9 % _BAR_ –5 % _BAR_ –10 % _BAR_
(169) Výrobní odvětví Společenství vytvořilo během období šetření negativní peněžní tok –16735140 EUR.
Likvidita výrobního odvětví Společenství se v roce 2003 stala velmi zápornou, pak se však situace peněžního toku poněkud zlepšila, ale stále byla vzdálená tomu získat zpět pozitivní hodnoty.
Peněžní tok musel být vypočítán na základě čistého zisku před zdaněním pro výrobek prodávaný ve Společenství i mimo ně, v roce 2002 byl pozitivní (26 milionů EUR), ale v roce 2003 se změnil na velkou čistou ztrátu (minus 86 milionů), což vysvětluje značný pokles peněžního toku mezi lety 2002 a 2003.
Peněžní tok se nevyvíjel v souladu se ziskovostí jako devalvace, která je pro tento kapitálově náročný průmysl typicky vysoká, ale klesl mezi lety 2002 a 2003 z 51795853 EUR na 48276850 EUR, ale opět vzrostl v období šetření na 58820712 EUR.
Během období šetření však zůstal peněžní tok negativní.
Tabulka 11
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Peněžní tok (EUR) _BAR_ 68221405 _BAR_ 83464355 _BAR_ –35612924 _BAR_ –16735140 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 122 _BAR_ –52 _BAR_ –25 _BAR_
Návratnost čistých aktiv
(170) Návratnost čistých aktiv se vypočítala vyjádřením čistého zisku před zdaněním obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně jako procentní podíl čisté účetní hodnoty fixního majetku přiděleného obdobnému výroku prodávaného ve Společenství i mimo ně.
Negativní vývoj tohoto ukazatele po roce 2001 je na jedné straně způsoben klesajícími investicemi do obdobného výrobku od roku 2001 do období šetření a na straně druhé ziskem obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně, který byl v letech 2001 a 2002 ještě pozitivní, ale v roce 2003 se stal negativním.
Návratnost aktiv, ačkoli se v období šetření zlepšuje ve srovnání s rokem 2003, stále dosahuje pouhých – 11 % během období šetření.
Hodnota zisku použitá pro určení tohoto faktoru byla ziskem získaným jak z domácího, tak z vývozního prodeje výrobního odvětví Společenství.
Bylo to nezbytné z toho důvodu, že aktiva se používala pro oba prodejní kanály a přidělení aktiv nebylo možné.
Tabulka 12
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Návratnost čistých aktiv _BAR_ 10 % _BAR_ 6 % _BAR_ –18 % _BAR_ –11 % _BAR_
Schopnost opatřit si kapitál
(171) S výjimkou jedné společnosti nebyla zaznamenána žádost výrobního odvětví Společenství ani známka toho, že by výrobní odvětví Společenství mělo problém opatřit si kapitál pro své činnosti, a proto se má za to, že výrobní odvětví Společenství jako celek bylo v dotčeném období schopno si kapitál pro své činnosti obstarat.
Zaměstnanost a mzdy
(172) Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství klesla o 13 % a náklady práce klesly během dotčeného období o 9 %.
Tabulka 13
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Zaměstnanci _BAR_ 6058 _BAR_ 5424 _BAR_ 5276 _BAR_ 5245 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 90 _BAR_ 87 _BAR_ 87 _BAR_
Náklady práce (EUR/rok) _BAR_ 275296896 _BAR_ 251059144 _BAR_ 244153692 _BAR_ 249190971 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 89 _BAR_ 91 _BAR_
Produktivita
(173) Produktivita měřená ve výstupu (výrobě) na jednoho zaměstnance za rok dosáhla v období šetření stejné úrovně jako v roce 2001, po snížení v letech 2002 a 2003.
Tabulka14
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Produktivita (tun/zaměstnanec) _BAR_ 247 _BAR_ 217 _BAR_ 213 _BAR_ 246 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 88 _BAR_ 86 _BAR_ 100 _BAR_
Růst
(174) Zatímco spotřeba Společenství klesla mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 8 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení i těm, kteří ve spojení nejsou, klesl o 15 %.
Na druhé straně stoupl podíl na trhu dovozu ze čtyř dotčených zemí o 7,3 procentního bodu.
Proto prodej výrobního odvětví Společenství klesl v dotčeném období mnohem prudčeji než poptávka.
Rozsah dumpingu a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(175) Co se týče vlivu rozsahu skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Společenství, vzhledem k objemu a cenám dovozu ze čtyř dotčených zemí, nelze jejich vliv považovat za zanedbatelný.
(176) Jak je prokázáno v analýze indikátorů újmy výše, hospodářská a finanční situace výrobního odvětví Společenství se od uložení antidumpingových opatření na dovoz částí dotčeného výrobku z Ruska a Rumunska v roce 1997 a z Chorvatska a Ukrajiny v únoru 2000 příliš nezlepšila.
Jsou také důkazem toho, že Společenství je stále v křehké a zranitelné situaci.
4.6. Závěr o újmě
(177) Analýza indikátorů újmy odhalila, že situace výrobního odvětví Společenství se po roce 2001 výrazně zhoršila a v roce 2003 dosáhla nejhoršího stavu.
Během období šetření ukázaly indikátory újmy ve srovnání s nesmírně špatnou situací v roce 2003 zlepšení.
Zlepšení situace v období šetření lze spojit s celkově lepší situací trhu, a zvláště se zvýšením poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech průmyslem ropy a zemního plynu.
Výrobní odvětví Společenství se však ani zdaleka nedokázalo vrátit na úroveň roku 2001, tj. před nárůstem dumpingového dovozu.
V tomto ohledu je řečeno, že nárůst prodejní ceny pozorovaný v období šetření nebyl ani dostačující k tomu, aby plně odrazil zvýšené náklady na suroviny, o zlepšení situace ve výrobním odvětví Společenství ani nemluvě.
(178) Je pravdou, že na první pohled některé indikátory újmy vykazují stálý (schopnost opatřit si investice, zaměstnanost) nebo dokonce příznivý vývoj (průměrné prodejní ceny). Většina indikátorů újmy (např. ziskovost, investice, výroba a objemy prodeje) však vykazuje v dotčeném období jasný negativní vývoj, ačkoli ve srovnání s předchozím rokem se slabě zlepšují během období šetření.
Toto zlepšení však nezmění nic na tom, že nejpodstatnější indikátory újmy zůstávají negativní.
(179) Co se týče příznivého vývoje cen, nelze růst cen během období šetření přičítat zlepšení situace výrobního odvětví Společenství, ale byl spíše náhodným důsledkem zvýšených cen surovin.
Mimo to výše uvedené faktory vykazující stálý vývoj neurčují celkový stav výrobního odvětví Společenství.
Vzhledem k velmi nepřízivému vývoji indikátorů souvisejících se ziskem je životnost odvětví ohrožena, pokud se situace ve střednědobém výhledu nebo i dříve nenapraví.
(180) Po zveřejnění konečných zjištění někteří vyvážející výrobci namítali, že výrobní odvětví Společenství netrpělo během období šetření podstatnou újmou.
Bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje naznačovaly, že výrobní odvětví Společenství bylo v dobré finanční situaci a že prodej a ziskovost výrobního odvětví Společenství vykazovaly během období šetření příznivou tendenci.
(181) Poznamenává se, že roční finanční výsledky některých výrobců ve Společenství byly v období šetření zajisté pozitivní, objemy prodeje rostly a bylo dosaženo ziskových výsledků.
Zatímco však celková finanční situace některých výrobců ve Společenství byla v období šetření skutečně příznivá, musí být příslušná analýza založena na finančním výkonu výrobního odvětví Společenství s ohledem na výrobu a prodej obdobného výrobku na trhu Společenství.
Jelikož obdobný výrobek netvoří celý objem výroby výrobního odvětví Společenství ani jeho celkový prodej ve Společenství, bylo zjištěno, že i přes celkově dobrý výkon některých výrobců ocelových trubek a dutých profilů ve Společenství existuje podstatná újma, pokud jde o prodej obdobného výrobku ve Společenství.
(182) S ohledem na výše uvedené se má za to, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Úvod
(183) Podle čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení Komise přezkoumala, zda dumpingový dovoz dotčeného výrobku pocházející z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu. Přezkoumány byly i známé činitele jiné než dumpingový dovoz, které mohly ve stejnou dobu poškodit výrobní odvětví Společenství, aby se zajistilo, že případná újma způsobená těmito dalšími činiteli nebude připisována dumpingovému dovozu.
5.2. Účinky dumpingového dovozu
(184) Dovoz ze čtyř dotčených zemí se v dotčeném období podstatně zvýšil, tj. o 40 %, co se týče objemu, a o 7,3 procentního bodu, co se týče podílu na trhu.
Zároveň průměrné ceny dovozu pocházejícího z dotčených zemí snížily v období šetření průměrné ceny výrobního odvětví Společenství o 32 %.
Nárůst cen zaznamenaného dumpingového dovozu pouze odrážel zvýšení nákladů na suroviny.
Tento podstatný růst objemu dovozu ze čtyř dotčených zemí a získávání podílu na trhu v dotčeném období za ceny, které zůstávaly pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství, se časově shodovaly se zřejmým zhoršením celkové finanční situace výrobního odvětví Společenství během stejného období.
(185) Jednotkové ceny výrobního odvětví Společenství se během dotčeného období rovněž zvýšily o 10 %.
Tyto ceny však byly stlačeny a nemohly ani pokrýt značný nárůst nákladů na suroviny, jak je patrné z významné úrovně ztrát, jež utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(186) Na základě výše uvedených úvah by se zdálo, že levný dovoz z dotčených čtyř zemí měl na zhoršení situace výrobního odvětví Společenství určující vliv, což se odráží zvláště na nedostatečném vývoji prodejních cen a rovněž na snížení výroby, objemů prodeje, podílů na trhu a na prudkém poklesu ziskovosti a zmenšení investic.
5.3. Účinek ostatních faktorů
Snížení spotřeby Společenství
(187) Během dotčeného období se spotřeba Společenství snížila o 8 %.
Snížení samotné však nelze považovat za určující příčinu nastalé újmy výrobního odvětví Společenství, neboť prodej výrobního odvětví Společenství v dotčeném období klesal relativně rychleji než spotřeba (respektive – 16 % a – 14 % mezi rokem 2001 a koncem období šetření).
Mimo to se ukázalo, že se dovoz z dotčených zemí v dotčeném období zvýšil, a přebíral tak podíly na trhu ztracené výrobním odvětvím Společenství.
Z těchto důvodů bylo zjištěno, že snížení spotřeby nemohlo být skutečnou příčinou újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Dovoz pocházející ze třetích zemí jiných než čtyři dotčené země
(188) Podle Eurostatu a informací shromážděných během šetření jsou hlavními třetími zeměmi, odkud se dovážejí ocelové trubky a duté profily, Japonsko, Argentina a USA.
(189) Dovoz z Japonska dosáhl v roce 2001 52960 tun a během dotčeného období se snížil o 34 % na 34857.
Japonský dovoz dotčeného výrobku dosahoval podílu na trhu ve výši 2,5 % v roce 2001, během období šetření pak klesl na 1,8 %.
Japonský dovoz se uskutečňoval za ceny, které byly nejméně dvojnásobkem cen výrobního odvětví Společenství.
Proto se dovoz z Japonska nepovažoval za dovoz s nepříznivým vlivem na situaci výrobního odvětví Společenství.
(190) Dovoz z Argentiny vzrostl o 52 %, z 30962 tun v roce 2001 na 46918 tun v období šetření.
To odpovídá podílu na trhu, který se zvýšil o jeden procentní bod z 1,4 % v roce 2001 na 2,4 % v období šetření.
Úroveň cen dovozu z Argentiny se během dotčeného období držela nad cenami čtyř dotčených zemí, např. v období šetření dosahovala průměrná dovozní cena CIF dovozu z Argentiny 660 EUR, zatímco vážená průměrná dovozní cena CIF čtyř dotčených zemí byla 501 EUR za tunu.
V průběhu analýzy byla brána v úvahu skutečnost, že jeden výrobce ve Společenství je ve spojení s vyvážejícím výrobcem.
Bylo však dokázáno, že ocelové trubky a duté profily dovezené tímto výrobcem ve Společenství ze společnosti ve spojení v Argentině nebyly vzhledem k množství či ceně určujícím důvodem stavu újmy tohoto konkrétního výrobce ve Společenství i celého výrobního odvětví Společenství.
(191) Co se týče USA, statistiky Eurostatu ukazují, že podíl na trhu dovozu ocelových trubek a dutých profilů z USA vzrostl v období šetření z 0,6 % v roce 2001 na 1,8 %.
Průměrné prodejní ceny amerického dovozu na počátku dotčeného období byly 2414 EUR za tunu, tj. téměř čtyřikrát více než ceny výrobního odvětví Společenství, a následně během období šetření značně klesly o 77 % na 797 EUR za tunu, stále však převyšují ceny výrobního odvětví Společenství o 8 %.
Proto i přes zvýšený dovoz z USA nemůže být tento dovoz kvůli své cenové úrovni považován za skutečnou příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(192) Bylo uvedeno, že dovoz z Argentiny a Spojených států od roku 2001 stále roste, že jeho spojený podíl na trhu překročil v období šetření 4 % a že americké ceny zůstaly pod cenami účtovanými vyvážejícími výrobci ve třech ze čtyř dotčených zemí.
(193) Tvrzení, že americké ceny byly nižší než ceny účtované třemi ze čtyř dotčených zemí, se nezakládá na pravdě.
Obecněji se má za to, že zvláště vzhledem k vysokým cenám nemůže být tento dovoz považován za určující příčinu újmy.
(194) Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že výrobní odvětví Společenství bylo aktivní zejména ve výrobě a prodeji výrobků vyšší kategorie (profily OCTG), které by konkurovaly dovozům z Japonska, Argentiny a Spojených států.
Bylo namítnuto, že dovoz z těchto tří zemí spolu zvýšil podíl na trhu o 1,5 procentního bodu mezi lety 2001 a obdobím šetření a že dovoz z těchto tří zemí nahrazoval ocelové trubky a duté profily vyráběné výrobním odvětvím Společenství spíše než ocelové trubky a duté profily dovážené z Ruska a Ukrajiny.
(195) Je zdůrazněno, že výrobní odvětví Společenství i přes prosazování výroby výrobků vyšší kategorie a s přidanou hodnotou stále vyrábí podstatná množství různých ocelových trubek a dutých profilů, včetně výrobků nižší kategorie.
Ve skutečnosti představují profily OCTG jen malý podíl aktivit výrobního odvětví Společenství, totiž 5 % celkového objemu prodeje a 7 % celkové hodnoty prodeje obdobného výrobku prodávaného během období šetření na trhu Společenství.
Nárůst společného podílu na trhu Japonska, Argentiny a Spojených států o 1,5 procentního bodu z 4,5 % v roce 2001 na 6,0 % v období šetření může, pokud vůbec, být do jisté míry spojen s výraznější ztrátou podílu na trhu výrobního odvětví Společenství během stejného období, tj. z 40,1 % na 36,7 %.
Proto musí být tvrzení, že dovoz z těchto tří zemí způsobil podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, zamítnuto.
(196) Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že služby Komise opomněly vzít v úvahu vliv dovozu ocelových trubek a dutých profilů z nových členských států.
Zejména Slovensko, dokazoval, dříve vyváželo do ES za dumpingové ceny způsobující újmu.
Tento dovoz byl předmětem antidumpingových cel, která přestala platit v souvislosti s rozšířením v období šetření.
Také se tvrdilo, že tento dovoz je příčinou ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(197) Je však poznamenáno, že objemy prodeje z výrobního odvětví Společenství a od jiných evropských výrobců (včetně Slovenska) postupně klesaly o přibližně 133000 tun a o 112000 tun mezi lety 2001 a 2004, zatímco ve stejné době stoupal dovoz ze čtyř dotčených států o přibližně 120000 tun [13].
(198) Co se týče dovozu ze Slovenska před rozšířením, nelze tvrdit, že by takový dovoz mohl výrobnímu odvětví Společenství způsobit nebezpečný dumping za období od roku 2001 do rozšíření (tj. 1. květen 2004), neboť byl předmětem antidumpingových cel a dostal se na stejnou úroveň s výrobním odvětvím Společenství.
Možný účinek tohoto prodeje v EU 25 počínaje 1. květnem nelze považovat za takový, aby vyvrátil zjištění o újmě nebo narušoval příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem ze čtyř prošetřovaných zemí a újmou, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Ve skutečnosti analýza dovozu dotčeného výrobku ze Slovenska do Společenství před rozšíření a po něm, založená na údajích Eurostatu, ukazuje, že v roce přistoupení tento dovoz dotčeného výrobku na ostatní trh Společenství (EU 24) vzrostl o 7 % neboli o 5911 tun ve srovnání s rokem předcházejícím přistoupení.
Toto zvýšení objemu je ve srovnání s vývojem dovozu ze čtyř dotčených zemí velmi malé.
(199) Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že se podíl na trhu výrobního odvětví Společenství nezmenšil v důsledku hospodářské soutěže uvnitř Společenství.
(200) Proto se tvrzení, že by hospodářská soutěž uvnitř Společenství mohla být důvodem snížení nebo ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství, zamítá.
Cykličnost trhu a směnné kurzy
(201) V reakci na zveřejnění konečných zjištění uvedl jeden vyvážející výrobce, že faktor cykličnosti trhu s ocelí nebyl brán v úvahu, jak požaduje čl. 3 odst. 7 základního nařízení.
(202) V této souvislosti se poznamenává, že vyvážející výrobce nepředložil žádný důkaz, kterým by podložil své tvrzení, že cykličnos trhu s ocelí způsobila nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství.
Mimo to se poznamenává, že cykličnost trhu s ocelí by měla dopad na výrobní odvětví Společenství i na vyvážející výrobce stejnou měrou.
Z toho důvodu by měl mít klesající cyklus trhu s ocelovými trubkami a dutými profily, který měl údajně nepříznivý vliv na stav výrobního odvětví Společenství, nepříznivý vliv i na objem dovozu ocelových trubek a dutých profilů, tj. objem dovozu ze čtyř dotčených zemí by se měl snížit.
Jak však bylo uvedeno v 151. bodě odůvodnění, společný objem dovozu čtyř dotčených zemí se od roku 2001 do roku 2004 každoročně zvyšoval.
Proto se má za to, že cykličnost trhu s ocelí nelze považovat za příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(203) Jedna společnost uvedla, že pokles hodnoty USD vůči EUR od roku 2001 do období šetření měl vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, aniž by poskytla jakýkoli důkaz, že tyto pohyby směnných kurzů mají skutečně nějaký nepříznivý vliv na výkon výrobního odvětví Společenství.
Bez jakékoli podložené informace ukazující, že nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství byla ovlivněna zhodnocením EUR vůči USD se má za to, že pohyby směnných kurzů neporušily příčinné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a nepříznivou situací výrobního odvětví Společenství.
Mimo to byla analýza výrobního odvětví Společenství založena na finančním výkonu obdobného výrobku vyráběného a prodávaného na trhu Společenství.
Protože velká většina prodeje obdobného výrobku na trhu Společenství byla fakturována v EUR a protože všechny významné výrobní náklady byly rovněž primárně uskutečňovány v EUR, neměly pohyby směnných kurzů v žádném případě vliv na újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(204) S ohledem na výše popsaný vývoj objemů, cen a podílů na trhu dovozu pocházejícího z jiných třetích zemí se má za to, že podstatná újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství nemůže být připisována tomuto dovozu.
Nárůst cen surovin
(205) Dva vyvážející výrobci tvrdili, že snížení ziskovosti bylo následkem růstu nákladů na suroviny, a tudíž by se nemělo spojovat s dumpingovým dovozem z dotčených zemí.
Ceny šrotu nebo sochorů, které jsou hlavními surovinami pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů během dotčeného období skutečně podstatně vzrostly.
Dva výrobci ve Společenství prokázali, že se cena šrotu mezi posledním čtvrtletím roku 2003 a posledním čtvrtletím období šetření zvýšila o 66 % u prvního a o 77 % u druhého výrobce.
Jeden z výrobců ve Společenství prokázal, že za celé dotčené období od roku 2001 do období šetření se cena šrotu více než zdvojnásobila z 99 EUR za tunu v roce 2001 na 253 EUR za tunu v období šetření.
Podobný cenový vývoj lze vysledovat na průměrné ceně sochorů.
(206) Avšak podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství nebyla způsobena nárůstem cen surovin jako takovým, ale okolnostmi vysvětlenými v 168. bodě odůvodnění, skutečností, že výrobní odvětví Společenství nebylo schopno přenést tyto vyšší náklady na zákazníka.
Ve skutečnosti vzhledem k dumpingovému dovozu z dotčených zemí, který výrazně snížil ceny výrobního odvětví Společenství, nemohlo výrobní odvětví Společenství zvýšit prodejní ceny na hodnotu, která by náležitě odrážela vzestup cen surovin.
(207) Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že nebylo správné odůvodňovat snížení ziskovosti za období šetření tím, že výrobci ve Společenství nebyli kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu schopni zvýšit ceny tak, aby pokryly zvýšené náklady na suroviny.
Podle této společnosti se cena surovin (šrotu) v období šetření zvýšila o 15,8 %.
Bylo namítnuto, že se ceny dumpingového dovozu zvýšily nad zvýšenou úroveň nákladů na suroviny.
(208) Jak však bylo uvedeno výše, důkazy získané během šetření ukázaly, že nárůst nákladů výrobců ve Společenství na suroviny během období šetření byl mnohem vyšší než údajných 15,8 %.
Na základě informací poskytnutých některými výrobci ve Společenství bylo také zjištěno, že zvýšení cen surovin překročilo během celého dotčeného období růst vážené průměrné ceny ocelových trubek a dutých profilů od čtyř dotčených stran.
Proto zůstává tvrzení, že kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu nebyli výrobci ve Společenství schopni zvýšit ceny a zachovat tak ziskovost prodeje.
Protisoutěžní chování některých výrobců ve Společenství
(209) Antidumpingová opatření platná od roku 1997 na výrobky podle původní definice, týkající se Rumunska a Ruska, se již od července 2004 neuplatňují z důvodu obezřetnosti v souvislosti s protisoutěžním jednáním některých výrobců ve Společenství v minulosti.
(210) Někteří vyvážející výrobci a dovozci žádali, aby byl prozkoumán rozsah, v jakém mohou mít někteří výrobci ve Společenství sdružení do kartelu vliv na výkon celkového výrobního odvětví Společenství.
(211) V tomto smyslu bylo zjištěno, že neexistoval žádný časový přesah mezi trváním přestupku některých výrobců ve Společenství (1990 až 1995 a, pro některé výrobky, do 1999) a posuzovaným obdobím (2001 až 2004) tohoto antidumpingového řízení.
Mimo to nebyla během šetření zjištěna žádná informace o tom, že by ceny výrobního odvětví Společenství nebo jiné indikátory újmy byly ovlivněny nějakým protisoutěžním jednáním.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a z nedostatku jakékoli informace nebo náznaku o opaku lze mít za to, že kartel utvořený některými výrobci ve Společenství před rokem 2001 neměl vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
(212) Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že útvary Komise opoměly prozkoumat možné účinky návratu k běžným soutěžním podmínkám výrobního odvětví Společenství po skončení kartelového chování v roce 1999.
Bylo namítnuto, že časový přesah kartelového chování a zmíněného období tohoto šetření byl nepodstatný a že útvary Komise chybovaly v jeho hodnocení s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí a mohly porušit čl. 3 odst.
(213) Nejprve bylo zdůrazněno, že kartelovým řízením byla dotčena pouze malá část dotčeného výrobku, jmenovitě profily OCTG (pod kódy KN 7304210020 a 7304291120).
Během období šetření představoval objem profilů OCTG prodaných na trhu Společenství pouze 5 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Společenství.
(214) Mimo to bylo zjištěno, že dvouleté období mezi koncem kartelového chování a počátkem období používaného pro určení újmy je dostačující, neboť poskytlo možnost k návratu k běžným soutěžním podmínkám pro výrobní odvětví Společenství.
Situace během období šetření však byla nepříznivá.
(215) Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení zamítá.
5.4. Závěry o příčinné souvislosti
(216) Časová shoda mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí, zvýšením podílu na trhu a zjištěným cenovým podbízením na jedné straně a zřejmým poškozením situace ve výrobním odvětví Společenství na straně druhé vede k závěru, že dumpingový dovoz způsobil podstatnou újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství, ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(217) V souladu s článkem 21 základního nařízení je třeba posoudit zda, i přes závěry o škodlivém dumpingu, existují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství přijmout v tomto konkrétním případě opatření.
V tomto smyslu je třeba zvážit vliv možných opatření na všechny zúčastněné strany a také důsledky případného nepřijetí opatření.
6.1. Výrobní odvětví Společenství
(218) Nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství je důsledkem jeho problémů konkurovat levnému dumpingovému dovozu.
(219) Má se za to, že uložení opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství zvýšit objem svého prodeje a podíl na trhu, čímž vytvoří lepší úspory ze zvýšené výroby, a tím vytvoří nezbytnou úroveň zisku pro opodstatnění dalších investic do svých výrobních zařízení.
(220) Pokud by opatření nebyla uložena, bude pokračovat zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství.
Nebylo by schopno investovat do nové výrobní kapacity a účinně konkurovat dovozu ze třetích zemí.
Některé společnosti by musely ukončit výrobu obdobného výrobku a propustit zaměstnance.
Proto se má za to, že uložení antidumpingových opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství.
(221) Jeden z výrobců ve Společenství, který není žadatelem a který je ve spojení s vyvážejícím výrobcem v Rumunsku, tvrdil, že výrobci ve Společenství již pracují na plnou výrobní kapacitu a nebyli by schopni uspokojit vysokou poptávku po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství a ve třetích zemích.
Společnost namítala, že uložení cel povede k nedostatku dodávek na trh Společenství.
Jak však bylo uvedeno výše, šetření prokázalo, že během zmíněného období mělo výrobní odvětví Společenství významné rezervní výrobní kapacity, které by mohly být v budoucnosti použity k uspokojení poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství.
(222) Bylo též tvzeno, že uložení opatření povede k omezení hospodářské soutěže na trhu Společenství.
Poznamenává se, že kromě výrobců, kteří jsou žadateli, existuje několik dalších významných výrobců dotčeného výrobku v nových členských státech, jak je uvedeno v 139. bodě odůvodnění.
Počet výrobců ve Společenství se považuje za dostatečný, aby zajistil hospodáskou soutěž v rámci tohoto trhu i po uložení antidumpingových opatření.
Dále, jak je uvedeno v 188. až 195. bodech odůvodnění, výrobci z jiných třetích zemí (například z USA) také soutěží s výrobním odvětvím Společenství stejnými výrobky a cenami.
Proto se má za to, že uložení opatření nebude rizikem pro dodávky ocelových trubek a dutých profilů a ani neomezí hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
6.2. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(223) Pokud jde o dovozce, pouze tři dovozci, kteří nejsou ve spojení, odpověděli na dotazník a u dvou z nich byla následně vykonána inspekce na místě.
Čtvrtý dovozce, který není ve spojení, přijal inspekci na místě v pozdním stádiu řízení.
Objemy dotčeného výrobku dováženého těmito čtyřmi dovozci představují 8 % celkového dovozu do Společenství a 3 % spotřeby Společenství.
(224) S ohledem na skutečnost, že většina všeho dovozu ocelových trubek a dutých profilů do Společenství je uskutečňována prostřednictvím dovozců, kteří jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci, a méně než polovina všeho dovozu vstupuje na trh Společenství prostřednictvím výrobců, kteří nejsou ve spojení, lze dovoz čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, považovat za reprezentativní pro ostatní dovozce, kteří nejsou ve spojení.
(225) Pro jednoho z dovozců představovaly dovoz dotčeného výrobku 22 % jeho celkových dovozů ocelových trubek a dutých profilů a odpovídající objemy prodeje představovaly 3 % jeho celkového obratu během období šetření.
Tento prodej byly během období šetření vysoce ziskový.
S ohledem na to, že většina dodavatelů této společnosti se nachází ve Společenství nebo v zemích nedotčených uložením antidumpingových cel, nelze vliv uložení antidumpingových opatření považovat za významný.
(226) Druhý dovozce, jehož hlavní činnost tvoří dovoz a přepracování ocelových trubek a dutých profilů, dovezly všechny ocelové trubky a duté profily z dotčených zemí, zvláště pak z Ruska.
Malou část tohoto dovozu tvořily tzv. "certifikované duté profily".
Má se proto za to, že uložení cel na dovoz z Ruska bude mít nepříznivý vliv na celkové podnikatelské činnosti, a zvláště na ziskovost této společnosti.
Avšak vezmeme-li v úvahu, že kromě tohoto dovozce existuje v současnosti ve Společenství jen jeden dodavatel certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, je velmi pravděpodobné, že jakékoli zvýšení ceny v důsledku antidumpingového cla na tento výrobek může být přeneseno na konečného zákazníka.
Kromě toho bude společnost také schopna získat alespoň část svých nákupů od místního dodavatele ve Společenství nebo část svých nákupů nahradit jinými než dotčenými výrobky.
(227) Další dva spolupracující dovozci, jejichž objemy dovozu představují také pouze malý podíl z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku během období šetření, mají za to, že se jich uložení cel nedotkne.
(228) Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že dovozci budou uložením antidumpingových opatření dotčeni různým způsobem v závislosti na jejich individuální situaci.
Lze proto prohlásit, že uložení opatření jistě může mít významný nepříznivý účinek na finanční situaci jednoho dovozce.
V průměru se však neočekává, že by uložení opatření mělo významný finanční vliv na celkovou situaci dovozců.
6.3. Zájem uživatelů
(229) Žádný z uživatelů dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník zaslaný Komisí.
Šetření však prokázalo, že ocelové trubky a duté profily používají zejména stavební a ropné společnosti.
Podle dostupných informací jsou ocelové trubky a duté profily součástmi větších projektů (bojlery, potrubí, konstrukce), z nichž však tvoří pouze omezenou část.
Proto se dospělo k závěru, že uložení antidumpingových opatření na ocelové trubky a duté profily velmi pravděpodobně nebude mít významný vliv na náklady takovýchto uživatelů, což by mohlo vysvětlit nedostatek spolupráce ze strany uživatelů v tomto řízení.
(230) Na základě výše uvedených zjištění a při nedostatku jiných bodů či reakcí ze strany organizací spotřebitelů se má za to, že vliv navrhovaných opatření na spotřebitele lze považovat za okrajový.
(231) Proto se má za to, že neexistují žádné přesvědčivé důvody na základě zájmů Společenství, proč by antidumpingová cla neměla být uložena.
7. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň odstraňující újmu
(232) Aby se zabránilo další újmě způsobené dumpingovým dovozem, považuje se za přiměřené přijmout antidumpingová opatření.
(233) Opatření by měla být uložena na takové úrovni, aby odstranila újmu způsobenou tímto dovozem, aniž by překročila zjištěné dumpingové rozpětí.
Při výpočtu hodnoty cla potřebné k odstranění účinků dumpingu působícího újmu bylo bráno v úvahu, že jakékoli opatření by mělo umožnit výrobnímu odvětví Společenství, aby pokrylo své výrobní náklady a celkově získalo zisk před zdaněním, jehož by výrobní odvětví tohoto typu přiměřeně dosáhlo v odvětví s běžnými podmínkami soutěže, tj. bez dumpingového dovozu, prodejem obdobného výrobku ve Společenství.
Vezmeme-li v úvahu průměrnou úroveň ziskovosti získanou výrobním odvětvím Společenství v roce 2001, bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 3 % obratu lze považovat za přiměřené minimum, které by mohlo výrobní odvětví Společenství očekávat při neexistenci dumpingu působícího újmu.
Nezbytný růst cen byl pak určen na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny, jak je stanovena pro výpočty cenového podbízení, a ceny dotčeného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, která nezpůsobuje újmu.
Cena, která nezpůsobuje újmu, byla získána úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství o skutečnou ztrátu nebo zisk dosažený během období šetření a připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí.
Jakýkoli rozdíl plynoucí z tohoto srovnání byl pak vyjádřen jako procentní podíl celkové dovozní ceny CIF.
7.2. Konečná opatření
(234) S ohledem na výše uvedené se má za to, že v souladu s článkem 9 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku ve výši nejnižšího rozpětí dumpingu a újmy, v souladu pravidlem nižšího cla.
(235) Pokud jsou úrovně odstranění újmy vyšší než stanovená dumpingová rozpětí, stanoví se konečná opatření na základě dumpingového rozpětí.
Zbytková dumpingová rozpětí byla stanovena na úrovni pro společnost s nejvyšším individuálním rozpětím v každé zemi.
(236) Následující sazba cla, vyjádřená jako procentní podíl ceny CIF s dodáním na hranice Společenství před proclením, se stanoví takto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Celní sazba (%) _BAR_
Chorvatsko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 29,8 % _BAR_
Rumunsko _BAR_ S.C. T.M.K. – Artrom S.A. _BAR_ 17,8 % _BAR_
S.C. Mittal Steel Roman S.A. _BAR_ 17,7 % _BAR_
S.C. Silcotub S.A. _BAR_ 11,7 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 17,8 % _BAR_
Rusko _BAR_ Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works _BAR_ 24,1 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 35,8 % _BAR_
Ukrajina _BAR_ OJSC Dnepropetrovsk Tube Works _BAR_ 12,3 % _BAR_
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant _BAR_ 25,1 % _BAR_
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist _BAR_ 25,7 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 25,7 % _BAR_
(237) Jednotlivá antidumpingová cla specifická pro každou společnost a uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě zjištění tohoto šetření.
Proto odrážejí situaci zjištěnou během šetření s ohledem na tyto společnosti.
Tato cla (na rozdíl od celostátních cel použitelných na "všechny ostatní společnosti") se tudíž požijí výhradně na dovoz výrobků pocházejících z dané země a vyrobené společnostmi, tedy uvedenými jedinečnými právnickými osobami.
Dovážené výrobky vyráběné jakoukoli jinou společností neuvedenou výslovně jménem v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou ve spojení s těmi výslovně uvedenými, nemohou mít z těchto cel prospěch a jsou předmětem cel použitelných pro "všechny ostatní společnosti".
(238) Jakákoli žádost požadující použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně zaslána Komisi [14] se všemi příslušnými informacemi, zvláště pak s jakoukoli změnou v činnostech společnosti související s výrobou, domácími a vývozními prodeji spojenými např. se změnou jména nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů.
Pokud jsou oprávněné, budou příslušné změny vyhotoveny, včetně aktualizace seznamu společností majících prospěch z individuálních celních sazeb.
Aby se zajistilo vhodné vymáhání antidumpingových cel, nepoužijí se celostátní úrovně sazeb pouze na nespolupracující vývozce, ale i na společnosti, které v období šetření neměly žádný vývoz. Poslední jmenované společnosti však mají možnost, pokud splní požadavky čl.
11 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení, předložit žádost pro přezkum podle tohoto článku, aby byle jejich situace individuálně posouzena.
(239) Co se týče určení prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu celním úřadem na hranici Společenství, lze určení hodnoty uhlíkového ekvivalentu provést nepřímo, ověřením jedenácti kódů KN, pod nimiž je dotčený výrobek zařazen.
Během dotčeného období tvořily 99,9 % všeho dovozu dotčeného výrobku ocelové trubky a duté profily s hodnotou uhlíkového ekvivalentu pod hranicí 0,86.
Proto se má za to, že by se všechny ocelové trubky a duté profily dovážené z dotčených zemí pod jedenácti kódy KN měly považovat za dotčený výrobek, kromě velmi vzácných případů, kdy je dovozce schopen předložením osvědčení prokázat, že hodnota uhlíkového ekvivalentu dováženého zboží přesahuje hranici 0,86.
7.3. Žádost o výjimku
(240) Jeden z dovozců dovážející takzvané "certifikované ocelové trubky a duté profily" do Společenství navrhl, aby jeho společnost byla osvobozena od použití antidumpingového cla.
Společnost však neuvedla žádné důvody, na jejichž základě by bylo oprávněné provést takovou individuální výjimku.
Mělo by být poznamenáno, že tento dovozce dovážel dumpingové ocelové trubky a duté profily, které způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství, a že proto nebyl žádný důvod udělit této společnosti jakoukoli individuální výjimku.
Dále se má za to, že osvobození tohoto dovozce od antidumpingových cel by bylo základem nepřiměřeně velkého rizika obcházení těchto opatření.
Vzhledem k tomu, že certifikované duté profily lze použít mnoha různými způsoby, totiž nelze dostatečně zajistit, že by tento dovoz byl používán pouze na stavbách v Itálii.
7.4. Žádost o částečné pozastavení
(241) Po zveřejnění konečných zjištění požádal jeden z dovozců o částečné pozastavení cel na určitý dovoz dotčeného výrobku vyráběného ruským vyvážejícím výrobcem TMK, zařazeného pod kódem KN 73043992 a certifikovaného italským ministerstvem veřejných prací pro použití na veřejných konstrukcích v Itálii, na dobu devíti měsíců (s možností prodloužení o dalších dvanáct měsíců).
(242) Dovozce namítal, že částečné pozastavení by bylo oprávněné na základě zájmu Společenství podle čl. 14. odst.
4 základního nařízení. Bylo uvedeno, že bez částečného pozastavení opatření by dovozce zastavil dodávky certifikovaných dutých profilů, čímž by v Itálii byla jen jedna společnost vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, což by zavedlo monopol.
(243) Dovozce uvedl, že částečné pozastavení opatření by nezpůsobilo žádnou újmu uvedenému jedinému výrobci ve Společenství, protože jeho objem výroby certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů údajně pokrývá přibližně dvě třetiny roční poptávky po certifikovaných ocelových trubkách a dutých profilech v Itálii.
Dovozce dále uvedl, že částečné pozastavení by mohly snadno sledovat italské celní orgány prostým ověřením certifikačních dokumentů, které musí být předloženy na celnici při každém dovozu.
(244) Pokud jde o argument, že nečástečné pozastavení by způsobilo vznik monopolu na trhu Společenství, je poznamenáno, že zatímco během období šetření existovali v Itálii dva výrobci vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, od konce roku 2005 skutečně zůstává jen jedna společnost.
Lze však dokázat, že během období šetření dumpingový dovoz certifikovaných dutých profilů z Ruska snižoval ceny certifikovaných dutých profilů vyráběných výrobním odvětvím Společenství do té míry, že výrobci ve Společenství nebyli schopni tomuto dumpingovému dovozu konkurovat a následně museli výrobu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů ukončit nebo výrazně omezit.
Vzhledem k tomu, že skutečnost, že na trhu Společenství zůstal jediný výrobce ve Společenství vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, byla vlastně důsledkem dumpingového dovozu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů z Ruska, byl argument, že částečné pozastavení cel nezpůsobí výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu, zamítnut.
Naopak se doufá, že uložení cel povede ke zvýšení hospodářské soutěže a opětovnému vstupu na trh Společenství pro výrobce certifikovaných dutých profilů.
(245) Zatímco se uznává, že sledování částečného pozastavení by bylo v podstatě snadné prostřednictvím celních orgánů Itálii, požadované částečné pozastavení muselo být také zamítnuto ze stejných důvodů jako žádost o výjimku uvedená výše v 240. bodě odůvodnění.
Udělení částečného pozastavení opatření pro jednoho dovozce by znamenalo nepřiměřeně vysoké riziko obcházení, neboť certifikované ocelové trubky a duté profily dovážené touto společností by mohly být použit i pro jiné účely než na stavbách v Itálii.
7.5. Závazky
(246) Stejný dovozce navrhl, že by od jeho dodávajícího ruského vyvážejícího výrobce měl být přijat závazek.
Závazek by stanovoval dovozní objem, na který by se nevztahovalo clo, s množstevním stropem.
Dovozce navrhoval, že by byly dovážené výrobky do určitého množství používány pouze na veřejných stavebních projektech v Itálii.
Proto by tento dovoz nezpůsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Dále by ve Společenství byla nedostatečná dodávka certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů. Mělo by však být poznamenáno, že v souladu s čl.
8 odst. 1 základního nařízení mohou závazky nabídnout pouze vyvážející výrobci, nikoli dovozci.
Proto byla tato žádost zamítnuta.
(247) Po zveřejnění základních údajů a úvah, na jejichž základě bylo v úmyslu doporučit uložení konečných antidumpingových cel, většina vyvážejících výrobců v dotčených zemích nabídla cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(248) Dotčený výrobek je však charakterizován podstatným množstvím typů výrobků s některými vlastnostmi, které nelze při dovozu snadno rozeznat.
Tím je prakticky nemožné zavést pro každý typ výrobku minimální ceny, které by byly smysluplné a Komise a celní orgány členských států dovozu by je mohly patřičně sledovat.
Mimo to dotčený výrobek v posledních letech vykazoval značnou pohyblivost cen, a tudíž není příliš vhodný pro závazek o pevné ceně na delší časové období.
Pohyblivost cen je důsledkem pohyblivosti cen surovin, jmenovitě kovových sochorů, ingotů nebo ocelového šrotu, jež tvoří velkou, ale variabilní složku výrobních nákladů.
Pokud by byly minimální dovozní ceny indexovány podle ceny jedné ze surovin, musely by být zavedeny různé vzorce indexování pro podskupiny výrobků, což by učinilo určování parametrů vzorce indexování a sledování závazků nesmírně složitým.
(249) Kromě toho se připomíná, že v minulosti byly přijímány závazky pro některé výrobky spadající mezi výdobky podle definice tohoto šetření.
Tyto závazky byly založeny na principu, že ceny skupiny výrobků byly v souladu s cenovou strukturou používanou ve Společenství, ukázalo se však, že bylo pro Komisi velmi obtížné je sledovat, anebo zezpůsobily zvýšení cen na úroveň nepůsobící újmu, která by znovu zavedla spravedlivý obchod na trhu Společenství [15].
(250) Mimo to v mnoha případech nebyla navrhovaná klasifikace výrobků dostatečně podrobná, aby umožnila řádné sledování, nebo navržená cenová úroveň neumožňuje odstranění dumpingu působícího újmu.
(251) Vzhledem k výše uvedenému, zejména k obtížím při sledování různých minimálních cen, se má za to, že závazky v zásadě nefungují.
Avšak vzhledem k nadcházejícímu přistoupení Rumunska do Společenství budou mít opatření vůči Rumunsku omezené trvání.
Proto jsou rizika obcházení minimálních dovozních cen rumunskými vývozci i možnost významných cenových změn časově omezené.
Komise proto rozhodnutím 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 [16] o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících mimo jiné z Rumunska, nabídku závazku rumunských vyvážejících výrobců přijala.
Uvedené rozhodnutí stanoví podrobněji důvody pro přijetí tohoto závazku.
Komise uznává, že nabídka závazku odstraňuje poškozující účinek dumpingu a značně snižuje riziko obcházení.
(252) Aby byly Komise a celní orgány dále schopny účinně sledovat plnění závazku společnostmi, je osvobození od antidumpingového cla při předložení žádosti o uvolnění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno i) předložením závazkové faktury, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedená v příloze I, ii) skutečností, že jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, a iii) skutečností, že zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
Pokud nejsou tyto podmínky splněny, bude v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uloženo příslušné antidumpingové clo.
(253) Kdykoli Komise po jeho porušení zruší podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení přijetí závazku, a to odkazem na konkrétní transakci a prohlášením příslušných faktur za neplatné, vznikne v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu těchto transakcí celní dluh.
(254) Dovozci by si měli být vědomi, že jako běžné obchodní riziko může celní dluh vzniknout v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění do volného oběhu, jak je popsáno ve 252. a 253. bodě odůvodnění, i pokud byl závazek nabídnutý výrobcem, od nějž nakupovali, přímo nebo nepřímo, Komisí přijat.
(255) Podle čl. 14 odst. 7 základního nařízení by proto celní orgány měly bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakékoli skutečnosti poukazující na porušení závazku.
(256) Z výše uvedených důvodů shledala Komise závazky nabídnuté rumunskými vyvážejícími výrobci přijatelnými a dotčeným společnostem byly sděleny podstatné skutečnosti, úvahy a povinnosti, na nichž je přijetí závazku založeno.
Z výše uvedených důvodů jsou však závazky nabídnuté ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci nepřijatelné.
(257) Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku nebo v případě podezření z porušení může být v souladu s čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo antidumpingové clo.
7.6. Závěry týkající se dvou prozatímních přezkumů a stávajících opatření
(258) Připomíná se, že, jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění, byly z vlastního podnětu Komise zahájeny dva prozatímní přezkumy, aby se umožnila případná změna nebo zrušení platných konečných antidumpingových opatření na dovoz výrobků podle původní definice z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny.
(259) Na základě zjištění tohoto šetření by měla být uložena opatření na dovoz ocelových trubek a dutých profilů, jak jsou definovány v 17. bodě odůvodnění, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny.
Protože dotčený výrobek tak, jak je definován v oddílu 2.1, zahrnuje také výrobky podle definice již existujícího opatření, není již další ukládání opatření uložených na výrobek podle původní definice nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č.
348/2000 vhodné, a proto by tato nařízení, ve znění pozdějších předpis, měla být zrušena.
(260) Stejně tak by již zmíněné prozatímní přezkumy, stejně jako prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a uvedené v oddíle 1.2, měly být ukončeny.
(261) Dále se nařízení (ES) č. 1866/2005, kterým se prodlužuje částečné pozastavení opatření na výrobek podle původní definice z Chorvatska a Ukrajiny, po zrušení nařízení (ES) č. 348/2000 stává nepotřebným,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm, s hodnotou uhlíkového ekvivalentu (CEV) nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW) [17], kódů KN ex73041010, ex73041030, ex73042100, ex73042911, ex73043180, ex73043958, ex73043992, ex73043993, ex73045189, ex73045992 a ex73045993 [18] (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320), pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny se ukládá konečné antidumpingové clo.
Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením výrobků uvedených výše a vyrobených společnostmi uvedenými níže se stanoví takto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Antidumpin-gové clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Chorvatsko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 29,8 % _BAR_ _BAR_
Rumunsko _BAR_ S.C. T.M.K. – Artrom S.A. _BAR_ 17,8 % _BAR_ A738 _BAR_
S.C. Mittal Steel Roman S.A. _BAR_ 17,7 % _BAR_ A739 _BAR_
S.C. Silcotub S.A. _BAR_ 11,7 % _BAR_ A740 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 17,8 % _BAR_ A999 _BAR_
Rusko _BAR_ Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works _BAR_ 24,1 % _BAR_ A741 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 35,8 % _BAR_ A999 _BAR_
Ukrajina _BAR_ OJSC Dnepropetrovsk Tube Works _BAR_ 12,3 % _BAR_ A742 _BAR_
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant _BAR_ 25,1 % _BAR_ A743 _BAR_
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist _BAR_ 25,7 % _BAR_ A744 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 25,7 % _BAR_ A999 _BAR_
Bez ohledu na první pododstavec se konečné antidumpingové clo nepoužije na dovezené výrobky propuštěné do volného oběhu podle článku 2.
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovážené výrobky, na něž bylo předloženo prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedena v rozhodnutí 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 [19] ve znění pozdějších předpisů, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uloženého podle článku 1 pod podmínkou, že
- jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství,
- k těmto dováženým produktům je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze tohoto nařízení, a
- zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká přijetím prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu,
- pokud se ve vztahu k dováženým výrobkům popsaným v odstavci 1 zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci, nebo
- pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení nařízením nebo rozhodnutím, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Zrušují se nařízení (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000.
Článek 4
Prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu ocelových trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny, zahájené v březnu 2005, se ukončují.
Prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a potvrzené 20. bodem odůvodnění nařízení (ES) č. 1322/2004 se ukončují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 955/2006
ze dne 28. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 956/2006
ze dne 28. června 2006,
kterým se upravuje nařízení (EHS) č. 94/92, pokud jde o seznam třetích zemí, z nichž musí určité zemědělské produkty získané ekologickou metodou produkce pocházet, aby mohly být uvedeny na trh ve Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam třetích zemí, z nichž musí určité zemědělské produkty získané ekologickou metodou produkce pocházet, aby mohly být uvedeny na trh ve Společenství, podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 (dále jen "seznam") je stanoven v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 ze dne 14. ledna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [2].
(2) Určité zemědělské produkty dovážené z Indie jsou v současnosti uváděny na trh Společenství podle odchylky stanovené v čl. 11 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(3) Indie předložila Komisi žádost o zahrnutí do seznamu. Předložila informace požadované podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 94/92.
(4) Z posouzení těchto informací a následných jednání s indickými orgány vyplynulo, že pravidla, kterými se v této zemi řídí produkce a kontrola zemědělských produktů, jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v nařízení (EHS) č. 2092/91.
(5) Komise provedla kontrolu na místě týkající se pravidel produkce a kontrolních opatření skutečně uplatňovaných v Indii, jak stanoví čl. 11 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(6) Trvání zařazení Kostariky a Nového Zélandu do seznamu končí dnem 30. června 2006.
Aby se zabránilo narušení obchodu, je nutné prodloužit na další období zařazení těchto zemí do seznamu.
(7) Austrálie informovala Komisi o změně názvu jednoho kontrolního subjektu a opravě názvu jiného kontrolního subjektu.
(8) Švýcarsko požádalo Komisi, aby upravila podmínky pro jeho zahrnutí do seznamu v souladu s Dohodou mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty [3] schválenou rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES [4], a zejména v souladu s přílohou 9 uvedené Dohody o ekologicky vyprodukovaných zemědělských produktech a potravinách.
(9) Švýcarsko předložilo informace požadované podle čl. 2 odst. 5 nařízení (EHS) č. 94/92. Z posouzení předložených informací vyplynulo, že tyto požadavky jsou rovnocenné požadavkům vyplývajícím z právních předpisů Společenství.
(10) Nový Zéland informoval Komisi o změně názvu jednoho kontrolního subjektu.
(11) Nařízení (EHS) č. 94/92 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 957/2006
ze dne 28. června 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury a o změně nařízení (EHS) č. 48/90
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Zařazení "bodových maticových displejů" v nařízení Komise (EHS) č. 48/90 ze dne 9. ledna 1990 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [3] vedlo k nesprávným zařazením, a bod 2 přílohy uvedeného nařízení by proto měl být zrušen.
(6) Výbor pro celní kodex nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, pokud jde o výrobek číslo 3, uvedený v tabulce v příloze.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex pokud jde o výrobky číslo 1 a 2 uvedené v tabulce v příloze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
V příloze nařízení (EHS) č. 48/90 se zrušuje bod 2.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 958/2006
ze dne 28. června 2006
o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 23 odst. 4 a na čl. 40 odst. 1 písm. g) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k situaci na trhu s cukrem v rámci Společenství a na světovém trhu je vhodné zahájit co nejdříve stálé nabídkové řízení na vývoz bílého cukru pro hospodářský rok 2006/07, který s ohledem na možné výkyvy světových cen otevírá možnost stanovit vývozní náhrady.
(2) Je vhodné použít obecná pravidla nabídkového řízení pro stanovení vývozních náhrad cukru uvedených v článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Při obchodování mezi Společenstvím na straně jedné a Bulharskem a Rumunskem na straně druhé se u některých výrobků z odvětví cukru stále uplatňují dovozní cla a vývozní náhrady a míra vývozních náhrad je znatelně vyšší než míra dovozních cel.
S ohledem na přistoupení zmíněných zemí k Evropské unii může být tento rozdíl příčinou jednání spekulativního charakteru.
(4) Aby se u výrobků z odvětví cukru, na které byla poskytnuta vývozní náhrada, zabránilo jakémukoliv zpětnému vývozu nebo zpětnému dovozu z a do Společenství, nemohou být vývozní náhrady přiděleny žádné ze zemí západního Balkánu.
(5) Vzhledem ke zvláštní povaze tohoto postupu je potřeba stanovit náležitá ustanovení o vývozních licencích, které jsou vydány podle stálého nabídkového řízení, především co se týče lhůt na vydávání licencí, jejich dobu platnosti, výši záruky a množství, pro které je splněna vývozní povinnost vyplývající z licence. Nicméně použitelná musejí zůstat ustanovení nařízení Komise (ES) č.
1291/2000 ze dne 9. června 2000 o společných prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2] a ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 120/89 ze dne 19. ledna 1989 o společných prováděcích pravidlech k vývozním dávkám a poplatkům pro zemědělské produkty [3].
(6) Co se týká dílčích nabídkových řízení na měsíc červenec 2006, nahrazují ustanovení tohoto nařízení ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005 o stálých nabídkových řízeních v hospodářském roce 2005/06 pro určení vývozních dávek a/nebo náhrad u bílého cukru [4].
Z důvodu právní průhlednosti a srozumitelnosti je proto vhodné zrušit dané nařízení s účinností k 1. červenci 2006.
(7) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Stálé nabídkové řízení na stanovení vývozních náhrad bílého cukru spadající pod kód celního sazebníku 17019910 pro všechna určení kromě Albánie, Bulharska, Chorvatska, Bosny a Hercegoviny, Srbska a Černé Hory [5], Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Rumunska.
Po celou dobu tohoto stálého nabídkového řízení probíhají dílčí nabídková řízení.
2. Stálé nabídkové řízení je otevřeno až do 27. září 2007.
Článek 2
1. Oznámení o nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
Na tomto základě členské státy vypracují oznámení o nabídkovém řízení, které mohou zveřejnit nebo nechat zveřejnit v jiných médiích.
2. V oznámení o nabídkovém řízení jsou uvedeny zejména podmínky nabídkového řízení.
3. Oznámení o nabídkovém řízení může být změněno během celé doby trvání stálého nabídkového řízení.
Je změněno tehdy, pokud se během této doby změní podmínky nabídkového řízení.
Článek 3
1. Termín pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení:
a) začíná 5. července 2006,
b) vyprší ve čtvrtek 13. července 2006 v 10:00 hodin bruselského času.
2. Pro každé následující dílčí nabídkové řízení termín pro předložení nabídek:
a) začíná běžet prvním pracovním dnem po vypršení lhůty stanovené pro předešlé dílčí nabídkové řízení,
b) vyprší v těchto datech v 10:00 hodin bruselského času:
- 27. července 2006,
- 10. a 31. srpna 2006,
- 14. a 28. září 2006,
- 5. a 19. října 2006,
- 9. a 23. listopadu 2006,
- 7. a 21. prosince 2006,
- 11. a 25. ledna 2007,
- 8. a 22.února 2007,
- 8. a 29. března 2007,
- 19. a 26. dubna 2007,
- 10. a 24. května 2007,
- 14. a 28. června 2007,
- 12. a 19. července 2007,
- 9. a 30. srpna 2007,
- 13. a 27. září 2007.
Článek 4
1. Zájemci se účastní nabídkového řízení podle jednoho z těchto pravidel:
a) podáním písemné nabídky u kompetentního orgánu členského státu, proti potvrzení o přijetí;
b) doporučeným dopisem nebo telegramem adresovaným uvedenému orgánu;
c) telefaxem, faxem nebo elektronickou zprávou, které jsou adresovány uvedenému orgánu, pokud tento orgán akceptuje tyto formy komunikace.
2. Nabídka je platná, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) nabídka uvádí:
i) referenci nabídkového řízení a dílčího nabídkového řízení,
ii) jméno a adresa uchazeče a jeho registrační číslo pro účely DPH,
iii) množství bílého cukru na vývoz,
iv) částku vývozní náhrady za 100 kilogramů bílého cukru vyjádřenou v eurech se třemi desetinnými místy,
v) částku krytou pojištěním v souladu se čl. 5 odst. 1, která je uvedena za množství bílého cukru v bodě iii) a je vyjádřená v měně členského státu, v němž je nabídka provedena;
b) množství bílého cukru k vývozu je minimálně 250 tun,
c) před uplynutím lhůty pro předložení nabídek musí být předložen i důkaz, že uchazeč složil záruku uvedenou v nabídce,
d) nabídka obsahuje prohlášení uchazeče, kterým se zavazuje, že v případě, že se stane úspěšným uchazečem, požádá v termínu podle čl. 11 odst. 2 druhého pododstavce o vývozní licenci nebo vývozní licence pro vývoz produktů na množství bílého cukru k vývozu;
e) nabídka obsahuje prohlášení uchazeče, kterým se v případě, že se stane úspěšným uchazečem, zavazuje:
i) doplnit záruku složením částky uvedené ve čl. 12 odst. 3, pokud nebyl splněn závazek vyvézt podle vývozní licence stanovené ve čl. 11 odst. 2,
ii) informovat orgán, který vydal danou vývozní licenci, ve lhůtě třiceti dnů po vypršení platnosti licence o množství nebo množstvích, pro něž vývozní licence nebyla použita.
3. Nabídka může obsahovat údaj o tom, že je uznána za předloženou, pouze pokud splňuje jednu podmínku nebo obě tyto podmínky:
a) rozhodnutí musí být učiněno na maximální částku vývozní náhrady v den vypršení termínu pro předložení daných nabídek;
b) výběr nabídky se musí týkat celku nebo jedné stanovené části nabízeného množství.
4. Není přijata ta nabídka, která není předložena podle odstavců 1 a 2 nebo která obsahuje jiné podmínky, než které jsou stanoveny pro toto nabídkové řízení.
5. Předložená nabídka nemůže být stažena zpět.
Článek 5
1. Každý uchazeč složí záruku 11 EUR na 100 kilogramů bílého cukru, který se má v rámci tohoto nabídkového řízení vyvézt.
Pro úspěšného uchazeče představuje tato záruka, bez omezení čl. 12 odst. 3, záruku pro vývozní licenci při předložení žádosti stanovené ve čl. 11 odst. 2.
2. Záruka stanovená v odstavci 1 je složena, podle výběru uchazeče, v hotovosti nebo ve formě záruky, kterou dává instituce splňující kritéria stanovená členským státem, v němž je nabídka učiněna.
3. Záruka stanovená v odstavci 1 je osvobozena:
a) co se týká uchazečů, na množství, na něž nebylo nabídce vyhověno;
b) co se týká úspěšných uchazečů, kteří nepožádali o danou vývozní licenci v termínu stanoveném v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci, ve výši 10 EUR na 100 kilogramů bílého cukru;
c) co se týká úspěšných uchazečů, na množství, pro něž splnili podle čl. 31 písm. b) a čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (ES) č. 1291/2000 vývozní povinnost vyplývající z licence podle čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení za podmínek článku 35 nařízení (ES) č. 1291/2000.
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. b) je případně snížena uvolnitelná část záruky o rozdíl mezi maximální částkou vývozní náhrady stanovené pro dané dílčí nabídkové řízení a maximální částkou vývozní náhrady stanovené pro následující dílčí nabídkové řízení, pokud je tato druhá částka vyšší než první.
S výjimkou vyšší moci část záruky nebo záruka, která není uvolněna, zůstává přijata na množství cukru, pro nějž nebyly splněny odpovídající závazky.
4. V případě vyšší moci stanoví kompetentní orgán daného členského státu opatření týkající se uvolnění záruky, která považuje za nutná z důvodu okolností uvedených zájemcem.
Článek 6
1. Excerpci nabídek provádí kompetentní orgán s vyloučením veřejnosti.
Osoby, které nabídky probírají, jsou vázány závazkem mlčení.
2. Nabídky předložené v souladu s ustanoveními tohoto nařízení jsou, pokud jsou platné, předány anonymním způsobem a prostřednictvím členských států musejí být předány Komisi, nejpozději hodinu a 30 minut po vypršení lhůty pro týdenní podání nabídek tak, jak stanovuje oznámení o nabídkovém řízení.
Pokud nejsou předloženy žádné nabídky, členské státy o tom informují v tomtéž termínu Komisi.
Článek 7
1. Po přezkoumání obdržených nabídek nabídek může být pro dílčí nabídkové řízení stanoveno maximální množství.
2. Může být rozhodnuto, že se nevyhoví danému dílčímu nabídkovému řízení.
Článek 8
1. Pokud se Komise rozhodne vybrat dílčí nabídku, stanoví v souladu s postupem podle čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 maximální částku vývozní náhrady. Tato částka se stanoví zejména s ohledem na situaci a na předvídatelný vývoj na trhu s cukrem ve Společenství a na světovém trhu.
2. Bez újmy na použitelnosti článku 9 je vybrána ta nabídka uchazeče nebo uchazečů, která se pohybuje na úrovni maximální částky vývozní náhrady, nebo na úrovni nižší.
Článek 9
1. Pokud je při dílčím nabídkovém řízení stanoveno maximální množství, nabídkové řízení je přiznáno tomu uchazeči, jehož nabídka uvádí nejnižší vývozní náhradu.
Pokud touto nabídkou není vyčerpáno celé maximální množství, nabídkové řízení je přiznáno až do vyčerpání tohoto množství na základě výše vývozní náhrady, vychází se přitom z té nejnižší.
2. V případě, že by přidělovací pravidla stanovená v odstavci 1 vedla s ohledem na nabídku k překročení maximálního množství, nabídkové řízení je přiděleno daným uchazečům pouze na množství, které zaručí vyčerpání maximálního množství.
Nabídky uvádějící stejnou vývozní náhradu, které by vedly v případě přidělení veškerého představovaného množství k překročení maximálního množství, jsou brány v úvahu podle jednoho z těchto pravidel:
a) poměrně k celkovému množství stanovenému v každé z nabídek;
b) nabídkovým řízením až do maximální tonáže, která se stanoví;
c) losem.
Článek 10
1. Kompetentní orgán daného členského státu neprodleně informuje všechny uchazeče o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
Tento orgán rovněž zašle úspěšným účastníkům nabídkového řízení prohlášení o výběru nabídky.
2. Prohlášení o výběru nabídky minimálně obsahuje:
a) referenci nabídkového řízení;
b) množství bílého cukru k vývozu;
c) částku vývozní náhrady v eurech, která bude poskytnuta na 100 kilogramů bílého cukru na množství stanovené v písmeni b).
Článek 11
1. Úspěšný uchazeč má právo za podmínek stanovených v odstavci 2 na vydání vývozní licence na přidělené množství. Tato licence uvede, že se jedná o vývozní náhradu uvedenou v nabídce.
2. Úspěšný uchazeč má povinnost předložit v souladu s danými ustanoveními nařízení (ES) č. 1291/2000 žádost o vývozní licenci na množství, které mu bylo přiděleno, tato žádost je neodvolatelná, odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 120/89.
Žádost je podána nejpozději k jednomu z těchto dat:
a) poslední pracovní den před dílčím nabídkovým řízením, které je stanoveno na následující týden;
b) poslední pracovní den následujícího týdne, pokud není nabídkové řízení stanoveno na tento uvedený týden.
3. Závazkem úspěšného uchazeče je vyvézt množství uvedené v nabídce a případně zaplatit, pokud teto závazek není dodržen, částku stanovenou v čl. 12 odst. 3.
4. Práva a povinnosti uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 nejsou převoditelné.
Článek 12
1. K určení délky platnosti licencí se používá čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000.
2. Vývozní licence vydané v rámci dílčího nabídkového řízení jsou platné ode dne jejich vydání až po vypršení pátého měsíce od měsíce, kdy proběhlo dané dílčí nabídkové řízení.
Nicméně vývozní licence vydané v rámci dílčích nabídkových řízení, která probíhají od 1. května 2007, jsou platné pouze do 30. září 2007.
3. Pouze s výjimkou vyšší moci držitel licence zaplatí kompetentnímu orgánu stanovenou částku na množství, pro něž nebyla splněna vývozní povinnost, která vyplývá z vývozní licence podle čl. 11 odst. 2, pokud je záruka uvedená v čl. 5 odst. 1 nižší než rozdíl mezi vývozní náhradou podle čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 318/2006, které platí poslední den platnosti licence, a náhradou uvedenou v dané licenci.
Částka, která se má zaplatit, stanovená v prvním pododstavci, se rovná rozdílu mezi výsledkem podle prvního pododstavce a zárukou stanovenou ve čl. 5 odst. 1.
Článek 13
Nařízení (ES) č. 1138/2005 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení nabývá účinnosti dnem svého vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 959/2006
ze dne 28. června 2006,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 647/2006 o vydání dovozních licencí pro rýži na základě žádostí podaných během prvních deseti pracovních dnů měsíce dubna 2006 podle nařízení (ES) č. 327/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě některých celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 647/2006 [3] stanovilo procenta snížení použitelná na množství, o něž bylo požádáno v rámci tranše na měsíc duben 2006, a množství převedená do tranše na měsíc červenec 2006 pro kvótu omleté nebo poloomleté rýže kódu KN 100630.
(2) Z důvodu administrativní chyby jednoho členského státu množství kvóty 09.4128, které se má převést do tranše na měsíc červenec 2006, neodpovídá skutečně převedenému množství.
(3) Nařízení (ES) č. 647/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem opraveno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Písmeno a) přílohy nařízení (ES) č. 647/2006 se nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 960/2006
ze dne 28. června 2006,
kterým se stanoví množství některých produktů v odvětví mléka a mléčných výrobků, jež jsou k dispozici na druhé pololetí roku 2006 v rámci kvót otevřených Společenstvím na základě pouhé dovozní licence
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [2], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Při přidělování dovozních licencí na první pololetí roku 2006 se u některých kvót stanovených v nařízení (ES) č. 2535/2001 žádosti o licence vztahovaly na nižší množství, než jsou pro dané produkty k dispozici.
Proto by pro každou kvótu mělo být stanoveno dostupné množství na období od 1. července do 31. prosince 2006, přičemž by se vzala v úvahu nepřidělená množství vyplývající z nařízení Komise (ES) č.
160/2006 [3], kterým se stanoví, do jaké míry lze přijímat žádosti o dovozní licence podané na některé mléčné výrobky v července 2006 v rámci některých celních kvót otevřených nařízením (ES) č. 2535/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství, která jsou k dispozici na období ode dne 1. července do dne 31. prosince 2006 na druhé pololetí dovozního roku v rámci některých kvót uvedených v nařízení (ES) č. 2535/2001, jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 961/2006
ze dne 28. června 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 19. do 23. června 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech od 19. do 23. června 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 980/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 981/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 31. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 31. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 29,877 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 982/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 983/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 984/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 985/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 986/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 987/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 15,82 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 22,08 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 988/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se omezuje doba platnosti vývozních licencí pro některé produkty zpracované z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 28. července 2003 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1 nařízení (ES) č. 1342/2003 stanovuje dobu platnosti vývozních licencí, zejména u produktů zpracovaných z kukuřice.
Tato doba platnosti je stanovena do konce čtvrtého měsíce následujícího měsíc vydání licence.
Platnost se stanovuje podle potřeb trhu a s ohledem na požadavky řádného hospodaření.
(2) Současná situace na trhu kukuřice vyžaduje omezení vydávání licencí, aby nebylo dotčeno množství určené pro nový hospodářský rok.
Licence vydávané v příštích měsících musí být vyhrazeny pro vývozy uskutečněné do 8. září 2006.
Je proto nutné dočasně omezit dobu platnosti vývozních licencí, které budou vydány do 7. září 2006 s tím, že je třeba dočasně pozměnit ustanovení čl. 7 odst.
1 nařízení (ES) č. 1342/2003.
(3) Za účelem zajištění řádného hospodaření na trhu a zamezení spekulacím je třeba stanovit, že celní formality musí být v případě vývozních licencí pro produkty zpracované z kukuřice vyřízeny nejpozději 7. září 2006, ať už se bude jednat o přímý vývoz, nebo vývoz dle ustanovení článků 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [3]. Toto omezení se odchyluje od ustanovení čl. 28 odst. 6 a čl. 29 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999 o společných prováděcích pravidlech k režimu vývozních náhrad u zemědělských produktů [4].
(4) Realizace opatření stanovených v tomto nařízení se musí časově shodovat s jeho vstupem v platnost, aby se zamezilo případnému riziku narušení trhu.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1342/2003 se doba platnosti vývozních licencí u produktů uvedených v příloze I omezuje do 31. srpna 2006, pokud byly žádosti o udělení těchto licencí podány v období ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost do 7. září 2006.
2. Celní formality u výše uvedených vývozních licencí musí být vyřízeny nejpozději 7. září 2006.
Tento termín se vztahuje rovněž na formality uvedené v článku 32 nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o produkty, které na základě dotyčných licencí podléhají režimu nařízení (EHS) č. 565/80.
V oddíle 22 těchto licencí je třeba uvést jeden z údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 989/2006
ze dne 30. června 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 990/2006
ze dne 30. června 2006
o zahájení stálých nabídkových řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu obilovin je s přihlédnutím k množstvím obilovin dostupným v intervenčních zásobách a k vyhlídkám na vývoz uvedených obilovin do třetích zemí vhodné zahájit stálá nabídková řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států.
Každé z těchto nabídkových řízení je třeba považovat za samostatné nabídkové řízení.
(4) Pro zaručení řádnosti úkonů a jejich kontroly je třeba stanovit zvláštní kontrolní pravidla, jež by byla vhodná pro odvětví obilovin.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování cílů stanovených právními předpisy a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
(5) Je tedy třeba stanovit odchylky od některých pravidel, zejména od ustanovení nařízení (EHS) č. 2131/93, pokud jde o požadovanou cenu, lhůty pro předložení nabídek a částku jistot, a od nařízení (EHS) č. 3002/92, pokud jde o poznámky uváděné na vývozní certifikát, odběrné poukazy a případně exemplář T5.
(6) S cílem zabránit, aby byly produkty zpětně dovezeny, vývoz v rámci nabídkového řízení podle tohoto nařízení by se měl omezit pouze na některé třetí země.
(7) V čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se stanoví, že nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem nakládky v přístavu nebo místem výjezdu, které lze dosáhnout za nejnižších dopravních nákladů, se vybranému vývozci uhradí. Pro členské státy, které nemají námořní přístavy, se v čl. 7 odst. 2a téhož nařízení stanoví možnost uhradit vybranému vývozci nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem skutečného výjezdu nacházejícím se mimo jejich území, které nepřesáhnou určitou výši. Toto ustanovení je třeba použít na dotyčné členské státy a stanovit podmínky jeho použití.
(8) Z důvodu efektivního řízení systému je rovněž třeba stanovit, aby se informace požadované Komisí předávaly elektronicky.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Intervenční agentury členských států v příloze I zahájí stálá nabídková řízení pro vývoz každé z obilovin ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
V příloze I jsou uvedena maximální množství různých obilovin, na která se tato nabídková řízení vztahují.
2. U pšenice obecné a žita se každé nabídkové řízení týká maximálního množství, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Černé Hory, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska [4] a Švýcarska.
U ječmene se nabídkové řízení vztahuje na maximální množství, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Černé Hory, Chorvatska, Kanady, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Spojených států amerických, Srbska [4] a Švýcarska.
Článek 2
1. U vývozů uskutečněných na základě tohoto nařízení se neuplatňuje žádná náhrada ani vývozní daň ani měsíční přirážka.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužije.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
4. U České republiky, Lucemburska, Maďarska, Rakouska a Slovenska se podle čl. 7 odst. 2a nařízení (EHS) č. 2131/93 vybranému vývozci uhradí nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem skutečného vývozu nacházejícím se mimo jejich území, které nepřesáhnou výši stanovenou v oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 3
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci každého nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 4
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 6. července 2006 v 09:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 09:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 3. srpna 2006, 17. srpna 2006, 24. srpna 2006, 2. listopadu 2006, 28. prosince 2006, 5. dubna 2007 a 17. května 2007, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2007 v 09:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předkládat dotyčným intervenčním agenturám, jejichž kontaktní údaje jsou uvedeny v příloze I.
Článek 5
Dotyčná intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem, pokud však tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě napadení výsledků analýz se výsledky analýz oznamují Komisi elektronickou cestou.
Článek 6
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr u pšenice obecné, nižší než 64 kilogramů na hektolitr u ječmene a nižší než 68 kilogramů na hektolitr u žita,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy I nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické vlastnosti požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl, který jde nad rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) buď šarži přijmout jako takovou;
b) nebo odmítnout dotčenou šarži převzít.
V případu uvedeném v prvním pododstavci v písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží, včetně jistot, musí však o tom neprodleně informovat Komisi a dotyčnou intervenční agenturu na formuláři podle přílohy II.
3. Pokud konečný výsledek analýz vzorků vykazuje nižší jakost, než jsou požadované minimální charakteristické vlastnosti při intervenci, nesmí vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot je zproštěn poté, co neprodleně informuje Komisi a dotyčnou intervenční agenturu na formuláři podle přílohy II.
Článek 7
6 odst. 3 může vybraný účastník požadovat na dotyčné intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži obilovin o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K výměně šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně elektronicky informuje Komisi na formuláři v příloze II.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně elektronicky informuje Komisi a dotyčnou intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 8
1. Pokud k vyskladnění obilovin došlo dříve, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 5, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odběrem vzorků a analýzami podle článku 5 kromě odběrů a analýz podle čl. 6 odst. 3 nese s výjimkou nákladů na zasilážování, v limitu jedné analýzy na 500 tun, Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 9
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje obilovin podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat:
a) u pšenice obecné jednu z poznámek uvedených v příloze III části A tohoto nařízení;
b) u ječmene jednu z poznámek uvedených v příloze III části B tohoto nařízení;
c) u žita jednu z poznámek uvedených v příloze III části C tohoto nařízení.
Článek 10
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání vývozní licence a zůstatek před odběrem obilovin z místa skladování.
Článek 11
Do dvou hodin po vypršení lhůty pro předložení nabídek podle čl. 4 odst.
1 vyrozumí intervenční agentury Komisi o předložených nabídkách. Pokud nejsou předloženy žádné nabídky, členský stát tuto skutečnost sdělí Komisi ve stejné lhůtě.
Pokud členský stát v předepsaných lhůtách nezašle Komisi vyrozumění, má Komise za to, že v dotyčném členském státě nebyla předložena žádná nabídka.
Sdělení uvedená v prvním pododstavci se provádějí elektronicky podle vzoru v příloze IV.
U každého otevřeného nabídkového řízení se Komisi podává samostatný formulář na každý druh obiloviny. Nesdělí však informace o totožnosti účastníků řízení.
Článek 12
1. Komise postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví pro každou dotyčnou obilovinu a na každý členský stát minimální prodejní cenu nebo podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2131/93 rozhodne, že z obdržených nabídek žádnou nevybere.
2. V případě, že by se v důsledku stanovení minimální ceny podle odstavce 1 překročilo maximální množství dostupné pro nějaký členský stát, může být tato minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství na úrovni minimální ceny tak, aby se respektovalo maximální dostupné množství v daném členském státě.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 991/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1870/2005 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 34 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou podle článku XXIV.6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) z roku 1994 [2], schválená rozhodnutím Rady 2006/398/ES [3], stanoví pro Čínu zvýšení celní kvóty česneku kódu KN 07032000 o 20500 tun.
(2) Uvedené zvýšení by se mělo odrazit v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1870/2005 [4].
(3) Zkušenost ukázala, že některá ustanovení nařízení (ES) č. 1870/2005 týkající se referenčního množství, definice dovozců, uplatňování dovozních licencí a informací poskytnutých Komisí by měla být v zájmu jasnosti zdokonalena.
(4) Nařízení (ES) č. 1870/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1870/2005 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 5 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) pro tradiční dovozce, kteří nespadají pod písmeno a) nebo b), se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z prvních tří ukončených dovozních období, během nichž obdrželi dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení."
2. Článek 3 se mění takto:.
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. "Tradičními dovozci" se rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízená v souladu s vnitrostátními právními předpisy, u kterých má členský stát za to, že:
a) získali dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení v každém ze tří předchozích ukončených dovozních období;
b) v nejméně dvou ze tří předchozích ukončených dovozních období dováželi česnek do Společenství;
c) během posledního ukončeného dovozního období předcházejícího podání žádosti dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96."
b) v odst. 3 písm. a) se bod i) nahrazuje tímto:
"i) v nejméně dvou ze tří předchozích ukončených dovozních období dováželi česnek z jiných zemí původu, než jsou nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004;".
3. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Celkové množství, o které požádá v žádostech o "A" licenci nový dovozce, nemůže v dovozním období přesáhnout 10 % celkového referenčního množství uvedeného pro dané čtvrtletí a daný původ v příloze I. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty."
4. V čl. 8 odst. 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud během předchozího ukončeného dovozního období obdrželi noví dovozci dovozní licence podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 565/2002, předloží důkaz, že nejméně 90 % jim přiděleného množství bylo propuštěno do volného oběhu."
5. Článek 17 se mění takto:
a) druhý pododstavec se zrušuje;
b) třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"Komise v pravý čas a vhodným způsobem pravidelně informuje členské státy o výši používaných kvót a o informacích, které obdržela podle článku 12 a čl. 16 odst. 2."
6. Příloha I se nahrazuje zněním v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 992/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 993/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 994/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 995/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 1785/2003 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 996/2006
ze dne 29. června 2006,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu stabilizace trhů a zajištění dobrých životních podmínek zemědělcům v odvětví cukru byl proveden zásadní přezkum společné organizace trhu v odvětví cukru.
(2) S ohledem na tyto skutečnosti bylo nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 [2] o společné organizaci trhů v odvětví cukru zrušeno a nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 318/2006 [3].
(3) Nařízení (ES) č. 318/2006 vyžaduje změnu doplňkové poznámky 2 ke kapitole 17 kombinované nomenklatury, uvedené v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87.
(4) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 997/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 32 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) a g) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze VII uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a v bodě 1 článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 998/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 999/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1000/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví maximální nákupní ceny másla v 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], bylo v Úředním věstníku Evropské Unie zveřejněno oznámení o nabídkovém řízení za účelem nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 796/2006 [3].
(2) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví maximální nákupní cena nebo se přijme rozhodnutí, že nebude vyhověno žádné nabídce, v souladu s článkem 17a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci 1. dílčího nabídkového řízení by měla být stanovena maximální nákupní cena.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 2. dílčí nabídkové řízení uskutečněné v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006, pro které lhůta pro podání nabídek vypršela dne 27. června 2006, se maximální nákupní cena másla stanoví na 238,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1001/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 36 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro určité produkty v odvětví cukru pro hospodářský rok 2006/2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], stanoví, že dovozní ceny CIF pro bílý cukr a surový cukr stanovené v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 784/68 jsou považovány za "ceny reprezentativní". Tyto ceny se stanovují pro standardní jakosti vymezené v příloze I bodu II a bodu III nařízení (ES) č. 318/2006.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí vzít Komise v úvahu všechny dostupné údaje stanovené v článku 23 nařízení (ES) č. 951/2006, kromě případů uvedených v článku 24 uvedeného nařízení.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba u bílého cukru k vybraným nabídkám přičíst, či od nich odečíst zvýšení či snížení cen uvedená v čl. 26 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 951/2006. U surového cukru je třeba použít opravné faktory stanovené v písm. b) uvedeného odstavce.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, je třeba stanovit dodatečná dovozní cla v souladu s podmínkami uvedenými článkem 39 nařízení (ES) č. 951/2006.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 36 odst. 2 nařízení (ES) č. 951/2006.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1003/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 1. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006 [2], pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 27 nařízení (ES) č. 951/2006.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 29 nařízení (ES) č. 951/2006, kromě případů uvedených v článku 30 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 33 nařízení (ES) č. 951/2006.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 32 nařízení (ES) č. 951/2006.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 39 nařízení (ES) č. 951/2006.
Jsou-li dovozní cla podle článku 40 nařízení (ES) č. 951/2006 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 34 nařízení (ES) č. 951/2006.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 34 nařízení (ES) č. 951/2006 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1004/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1005/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky podle přílohy tohoto nařízení, za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Aby byly produkty způsobilé pro poskytnutí náhrady podle odstavce 1, musí splňovat příslušné požadavky uvedené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 951/2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1006/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se na období od 1. července 2005 do 31. března 2006 stanoví výše podpory na nevyzrněnou bavlnu na hospodářský rok 2005/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Řecka, a zejména na protokol č. 4 o bavlně tohoto aktu [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3], stanoví, že nejpozději do 30. června příslušného hospodářského roku Komise stanoví částku podpory, která se poskytuje na nevyzrněnou bavlnu v každém období, pro které byla stanovena světová tržní cena nevyzrněné bavlny.
(2) Podle článku 7 nařízení (ES) č. 1051/2001 stanovilo nařízení Komise (ES) č. 871/2006 [4] na hospodářský rok 2005/2006 skutečnou produkci nevyzrněné bavlny, jakož i z ní vyplývající snížení cílové ceny.
(3) Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1051/2001 byla světová tržní cena nevyzrněné bavlny pravidelně stanovována v průběhu hospodářského roku 2005/2006.
(4) Je tedy třeba na hospodářský rok 2005/2006 stanovit výši podpory platné na každé období, pro které byla stanovena světová tržní cena nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na období od 1. července 2005 do 31. března 2006 se výše podpory na nevyzrněnou bavlnu odpovídající světové tržní ceně stanovené v nařízeních, která jsou uvedena v příloze, stanoví v uvedené příloze ode dne vstupu dotyčných nařízení v platnost.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1007/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 21,259 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1008/2006
ze dne 30. června 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1009/2006
ze dne 3. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1010/2006
ze dne 3. července 2006
o některých výjimečných opatřeních na podporu trhu s vejci a drůbeží v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. b) první pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. b) první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodu výskytu vysoce patogenní influenzy ptáků (H5N1) v oblastech nacházejících se od podzimu 2005 blízko území Společenství a od února 2006 v několika členských státech, v některých členských státech značným způsobem poklesla spotřeba drůbežího masa a v menší míře spotřeba vajec.
(2) Značný a rychlý pokles spotřeby drůbežího masa vedl ke snížení cen.
Trh s drůbežím masem je tedy vážně narušen.
(3) Protože tato vážná narušení trhu přímo souvisí se ztrátou důvěry spotřebitele, která vyplývá z rizika pro zdraví zvířat, na žádost příslušných členských států je tedy odůvodněné přijmout výjimečná opatření na podporu trhu ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75 a článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 a poskytnout podpory, které umožní vyrovnat část hospodářských ztrát způsobených zničením násadových vajec nebo kuřat, předčasnou porážkou části reprodukčního hejna, dočasným snížením produkce nebo porážkou kuřic připravených ke snášce s ohledem na opatření biologické bezpečnosti, která preventivně přijala některé členské státy.
(4) Za násadová vejce přepracovaná na vaječné produkty musejí být vypláceny nižší náhrady než za zničená násadová vejce.
(5) Maximální množství, za která může být vyplacena finanční náhrada pro všechna výjimečná opatření na podporu trhu, stanoví Komise po posouzení žádostí členských států.
(6) Protože ustanovení článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75 a článku 14 nařízení (EHS) č.
2777/75, která stanoví přijetí uvedených opatření, jsou v platnosti od 11. května 2006, je tedy třeba stanovit, aby toto nařízení bylo také použitelné od tohoto data.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zničení násadových vajec kódů KN 04070011 a 04070019 se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75.
2. Náhrada za zničení podle odstavce 1 se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu kusů uvedených v příloze I a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na:
a) 0,15 EUR za jedno násadové vejce na kuře "kura domácího" kódu KN 04070019;
b) 0,23 EUR za jedno násadové vejce "kuřete chovaného ve venkovním výběhu" kódu KN 04070019;
c) 0,23 EUR za jedno násadové vejce "perličky" kódu KN 04070019;
d) 0,35 EUR za jedno násadové vejce "kachny" kódu KN 04070019;
e) 0,66 EUR za jedno násadové vejce "krůty" kódu KN 04070011;
f) 1,20 EUR za jedno násadové vejce "husy" kódu KN 04070011.
Článek 2
1. Přepracování násadových vajec kódů KN 04070019 se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75.
2. Náhrada za přepracování podle odstavce 1 se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu kusů uvedených v příloze II a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady se rovná částce stanovené v čl. 1 odst. 2, snížené vždy o 0,03 EUR na jedno násadové vejce nebo o prodejní cenu, pokud je tato cena vyšší než 0,03 EUR.
Článek 3
1. Zničení mláďat kódů KN 010511, 010512 a 010519 se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75.
2. Náhrada za zničení podle odstavce 1 se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu kusů uvedených v příloze III a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na:
a) 0,24 EUR za jedno mládě "kura domácího";
b) 0,40 EUR za jedno mládě "perličky";
c) 0,54 EUR za jedno mládě "kachny";
d) 0,85 EUR za jedno mládě "krůty";
e) 1,50 EUR za jedno mládě "husy".
Článek 4
1. Předčasnou porážkou části reprodukčního hejna nejméně o 6 týdnů dříve za účelem snížení produkce násadových vajec kódů KN 01059200, 01059300, 01059910, 01059920, 01059930 a 01059950 se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 za podmínky, že v tomto období nebylo v příslušných podnicích žádné zvíře zařazeno zpět do produkce.
2. Náhrada za předčasnou porážku podle odstavce 1 se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu kusů uvedených v příloze IV a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na:
a) 3,2 EUR za jednoho kura domácího k reprodukci kódů KN 01059200 a 01059300;
b) 3,2 EUR za jednu kachnu k reprodukci kódu KN 01059910;
c) 30 EUR za jednu husu k reprodukci kódu KN 01059920;
d) 15 EUR za jednu krůtu k reprodukci kódu KN 01059930;
e) 5 EUR za jednu perličku k reprodukci kódu KN 01059950.
Článek 5
1. Dobrovolné prodloužení sanitární přestávky nad tři týdny se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 za podmínky, že v tomto období nebylo v příslušných podnicích žádné zvíře zařazeno zpět do produkce.
2. Náhrada za prodloužení podle odstavce 1 na m2 a na týden sanitární přestávky přesahující dobu tří týdnů pro chov drůbeže se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximální plochy uvedené v příloze V a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na:
a) 0,46 EUR/m2 a na týden pro chovy kuřecích brojlerů;
b) 0,41 EUR/m2 a na týden pro chovy krůt;
c) 0,62 EUR/m2 a na týden pro chovy kachen;
d) 0,41 EUR/m2 a na týden pro chovy perliček.
3. Členské státy, které již poskytly určité náhrady za příslušné plochy, dbají na to, aby částky již vyplacené na úrovni jednotlivých členských států byly odečteny od náhrad stanovených v odstavci 2.
Článek 6
1. Dobrovolné snížení produkce snížením nasazení mláďat za účelem snížení hustoty se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75.
2. Náhrada za snížení produkce podle odstavce 1 za kus, o který se vyprodukuje méně vzhledem k obvyklému produkčnímu cyklu v každém jednotlivém podniku, se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu kusů zvířat uvedených v příloze VI a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na:
a) 0,20 EUR/kus pro chovy kuřecích brojlerů;
b) 1,24 EUR/kus pro chovy krůt;
c) 0,75 EUR/kus pro chovy kachen;
d) 0,40 EUR/kus pro chovy perliček.
Článek 7
1. Předčasná porážka "kuřic připravených ke snášce" se považuje za výjimečné opatření na podporu trhu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75.
2. Náhrada za porážku podle odstavce 1 se poskytuje každému příslušnému členskému státu v mezích maximálního počtu zvířat uvedených v příloze VII a pro období stanovené v uvedené příloze.
Maximální výše náhrady je stanovena paušálně na 3,20 EUR/kuřice "připravenou ke snášce".
Článek 8
Členské státy, které Komisi sdělily částky na částečné náhrady nižší než jsou maximální částky uvedené v článcích 1 až 7, se musejí omezit na částky, které sdělily.
Článek 9
Rozhodnou skutečností pro směnný kurz podpor uvedených v tomto nařízení je první pracovní den měsíce května 2006.
Použije se poslední směnný kurz vydaný Evropskou centrální bankou k datu předcházejícímu datu rozhodné skutečnosti.
Článek 10
Výdaje členských států na platby uvedené v článcích 1 až 7 jsou způsobilé pro financování Společenstvím, za podmínek stanovených v článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75 a v článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75, pouze pokud členské státy uskuteční platby příjemcům podpor do 31. prosince 2006.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1011/2006
ze dne 3. července 2006,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1008/2006, kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1008/2006 [3].
(2) Kontrola prokázala, že v přílohách nařízení (ES) č. 1008/2006 došlo ke kalkulační chybě.
V důsledku těchto skutečností je nutné opravit dotyčné nařízení. Tato oprava by se měla uplatnit zpětně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1008/2006 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1012/2006
ze dne 3. července 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 4. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1008/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1008/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1008/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006
ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavním a rozhodujícím cílem a předmětem tohoto nařízení je ochrana životního prostředí, přičemž jeho dopady na mezinárodní obchod jsou podružné.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [3] již bylo několikrát podstatně změněno a vyžaduje další změnu. Do nařízení je zejména nezbytné zahrnout obsah rozhodnutí Komise 94/774/ES ze dne 24. listopadu 1994 o standardním nákladním listu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 [4] a rozhodnutí Komise 1999/412/ES ze dne 3. června 1999 o dotazníku pro informační povinnost členských států podle čl. 41 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 [5]. Z důvodu srozumitelnosti by tudíž mělo být nařízení (EHS) č. 259/93 nahrazeno.
(3) Na základě rozhodnutí Rady 93/98/EHS [6] byla jménem Společenství uzavřena Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování [7], jíž je Společenství stranou od roku 1994.
Nařízením (EHS) č. 259/93 stanovila Rada pravidla pro omezení a kontrolu tohoto pohybu, navržená kromě jiného k uvedení dosavadního systému Společenství pro dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu do souladu s požadavky Basilejské úmluvy.
(4) Na základě rozhodnutí Rady 97/640/ES [8] byla jménem Společenství schválena změna Basilejské úmluvy, stanovená v rozhodnutí III/1 konference stran.
Touto změnou byly zakázány všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k odstranění ze zemí uvedených v příloze VII úmluvy do zemí, které v této příloze uvedeny nejsou, a dále byly s účinkem od 1. ledna 1998 zakázány i všechny takovéto vývozy nebezpečných odpadů uvedených v čl. 1 odst.1 písm. a) úmluvy, které jsou určeny k využití.
Nařízení (EHS) č. 259/93 bylo odpovídajícím způsobem změněno nařízením Rady (ES) č.
(5) Vzhledem ke skutečnosti, že Společenství schválilo rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí OECD C(92)39/v konečném znění o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen "rozhodnutí OECD"), aby sladilo seznamy odpadů s Basilejskou úmluvou a upravilo některé další požadavky, je nutné obsah tohoto rozhodnutí včlenit do právních předpisů Společenství.
(6) Společenství podepsalo Stockholmskou úmluvu ze dne 22. května 2001 o perzistentních organických znečišťujících látkách.
(7) Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který přispívá k jednotnějšímu uplatňování nařízení v celém Společenství.
(8) Je rovněž důležité mít na paměti požadavek stanovený v čl. 4 odst. 2 písm. d) Basilejské úmluvy, že přeprava nebezpečných odpadů se má snížit na minimum slučitelné s účinným nakládáním s takovými odpady, které je šetrné k životnímu prostředí.
(9) Dále je důležité mít na paměti právo každé strany Basilejské úmluvy v souladu s jejím čl. 4 odst. 1 zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy.
(10) Přeprava odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi by měla být z působnosti tohoto nařízení vyloučena, jsou-li dováženy do Společenství za určitých situací (včetně tranzitu v rámci Společenství, kdy odpady vstupují na jeho území).
V souvislosti s touto přepravou by měly být dodrženy požadavky mezinárodního práva a mezinárodních dohod.
V těchto případech by měl být o přepravě a jejím cíli předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
(11) Je nutné zamezit duplicitě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [10], které již obsahuje ustanovení upravující zasílání, směrování a pohyb (sběr, doprava, manipulace, zpracování, použití, využití nebo odstranění, evidence, průvodní doklady a vysledovatelnost) vedlejších produktů živočišného původu v rámci Společenství, do něj a z něj.
(12) Do dne vstupu tohoto nařízení v platnost by Komise měla podat zprávu o vztahu mezi stávajícími odvětvovými právními veterinárními a hygienickými předpisy a ustanoveními tohoto nařízení a předložit do uvedeného dne návrhy, které jsou nezbytné pro uvedení těchto právních předpisů do souladu s tímto nařízením, aby se tím dosáhlo rovnocenné úrovně kontroly.
(13) Přestože je dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola pravomocí dotyčného členského státu, měly by vnitrostátní systémy týkající se přepravy odpadů brát v úvahu potřebu soudržnosti se systémem Společenství, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
(14) V případě přepravy odpadů určených k odstranění a odpadů neuvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB, určených k využití, je vhodné zajistit optimální dozor a kontrolu tím, že se pro tuto přepravu vyžaduje udělení předchozího písemného souhlasu.
Takový postup by měl v sobě zahrnovat předchozí oznámení, na jehož základě budou příslušné orgány řádně informovány tak, aby mohly učinit veškerá potřebná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Toto oznámení by rovněž mělo uvedeným orgánům umožnit vznést proti takové přepravě odůvodněné námitky.
(15) V případě přepravy odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB a určených k využití je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že se bude vyžadovat, aby tyto přepravy byly provázeny určitými informacemi.
(16) Vzhledem k potřebě jednotného uplatňování nařízení a řádného fungování vnitřního trhu je nezbytné v zájmu účinnosti požadovat, aby oznámení vyřizoval příslušný orgán místa odeslání.
(17) Je rovněž důležité vyjasnit soustavu finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění.
(18) S ohledem na odpovědnost původců odpadů za nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by formulář oznámení a průvodní doklady pro přepravu odpadů měli vyplňovat, je-li to možné, původci odpadů.
(19) Oznamovateli je nezbytné poskytnout procesní záruky, a to jak v zájmu právní jistoty, tak pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a řádného fungování vnitřního trhu.
(20) V případě přepravy odpadů určených k odstranění by členské státy měly zohlednit zásady blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech [11] tím, že v souladu se Smlouvou přijmou opatření, aby takovou přepravu úplně nebo částečně zakázaly nebo aby proti této přepravě soustavně vznášely námitky.
Rovněž by se měl vzít v úvahu požadavek stanovený směrnicí 2006/12/ES, podle kterého mají členské státy zřídit jednotnou a přiměřenou síť zařízení pro odstraňování odpadů, aby umožnily Společenství jako celku soběstačnost v odstraňování odpadů a členským státům se k tomuto cíli jednotlivě přibližovat, s ohledem na zeměpisnou polohu nebo na potřebu specializovaných zařízení pro určité druhy odpadů.
Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [12], používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky vymezené uvedenou směrnicí a že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí týkajícími se odstraňování odpadů, které jsou stanoveny právními předpisy Společenství.
(21) V případě přepravy odpadů určených k využití by členské státy měly mít rovněž možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Společenství, a že se s přihlédnutím k čl.
7 odst. 4 směrnice 2006/12/ES s odpady nakládá v souladu s plány odpadového hospodářství vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Společenství.
(22) Vypracování závazných požadavků na úrovni Společenství pro zařízení pro nakládání s odpady a pro nakládání s určitými odpadními látkami, které doplní stávající ustanovení právních předpisů Společenství, může přispět k vytvoření vysoké úrovně ochrany životního prostředí na celém území Společenství, pomoci při vzniku rovných podmínek pro recyklaci a při zajištění toho, že nebude bráněno rozvoji hospodářsky životaschopného vnitřního trhu pro recyklaci.
Na úrovni Společenství je proto třeba zajistit rozvoj rovných podmínek pro recyklaci používáním společných norem v určitých oblastech, případně včetně vztahu k druhotným surovinám, aby se zlepšila kvalita recyklace.
Komise by měla případně předložit návrhy takových norem pro některé odpady a některá zařízení pro jejich recyklaci, jakmile to bude prakticky proveditelné na základě dalšího zkoumání v rámci strategie nakládání s odpady a s ohledem na stávající právní předpisy Společenství a právní předpisy členských států.
V mezidobí by mělo být možné vznášet za určitých podmínek námitky proti plánované přepravě, pokud by související využití nebylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy o využívání odpadů v zemi odeslání.
V mezidobí by Komise měla rovněž přezkoumávat situaci týkající se možných nežádoucích přeprav odpadů do nových členských států a v případě potřeby předložit vhodné návrhy na řešení takových situací.
(23) Členské státy by měly zajistit, aby v souladu s úmluvou EHK OSN ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Aarhuská úmluva) příslušné orgány vhodným způsobem zveřejnily informace o oznámení přepravy, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
(24) Měla by být stanovena povinnost v tom smyslu, že odpady z přepravy, kterou nelze podle původního záměru dokončit, se převezmou zpět do země odeslání nebo se využijí nebo odstraní jiným způsobem.
(25) Rovněž by mělo být povinné, aby osoba, jejíž činnost je příčinou nedovolené přepravy, převzala dotčené odpady zpět nebo učinila jiná opatření k jejich využití nebo odstranění.
Pokud tak neučiní, měly by zasáhnout příslušné orgány místa odeslání nebo případně místa určení.
(26) Za účelem ochrany životní prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu odpadů určených k odstranění ve třetí zemi, jež není zemí ESVO (Evropského sdružení volného obchodu), ze Společenství, stanoveného na základě Basilejské úmluvy.
(27) Země, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou přijmout kontrolní postupy stanovené pro přepravu v rámci Společenství.
(28) Za účelem ochrany životního prostředí dotčených zemí je rovněž nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu nebezpečných odpadů určených k využití v zemi, na níž se nevztahuje rozhodnutí OECD, který je rovněž stanoven na základě Basilejské úmluvy.
Zejména je nezbytné vyjasnit seznam odpadů, na které se tento zákaz vztahuje, a zajistit, aby rovněž zahrnoval odpady uvedené v příloze II Basilejské úmluvy, zejména komunální odpad shromážděný z domácností a zbytky ze spalování komunálního odpadu.
(29) Měla by být zachována zvláštní ujednání pro vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití v zemích, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD, a měla by se přijmout ustanovení k jejich dalšímu pozdějšímu zjednodušení.
(30) Dovozy odpadů určených k odstranění do Společenství by měly být povoleny, pokud je vyvážející země stranou Basilejské úmluvy.
Dovozy odpadů určených k využití do Společenství by měly být povoleny, pokud se na vyvážející zemi vztahuje rozhodnutí OECD nebo pokud je stranou Basilejské úmluvy.
V ostatních případech by však měly být dovozy povoleny pouze tehdy, je-li vyvážející země vázána dvoustrannou nebo vícestrannou dohodou nebo ujednáním, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, kromě situací, kdy to není možné z důvodu krizových situací, operací k nastolení nebo udržení míru nebo z důvodu války.
(31) Toto nařízení by se mělo používat v souladu s mezinárodním mořským právem.
(32) Toto nařízení by mělo odrážet pravidla o vývozu odpadů do zámořských zemí a území a o dovozu z nich, stanovených v rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("Rozhodnutí o přidružení zámoří") [13].
(33) Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 2006/12/ES a jinými právními předpisy Společenství o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Společenství a s odpady dováženými do Společenství v průběhu celé doby přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí.
Pokud jde o vývozy ze Společenství, které nejsou zakázány, mělo by se usilovat o zajištění toho, aby se s odpady po celou dobu jejich přepravy a včetně jejich využití nebo odstranění ve třetí zemi určení nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Zařízení, které přijímá odpad, by mělo být provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které jsou v podstatě rovnocenné normám stanoveným právními předpisy Společenství.
Měl by být stanoven seznam nezávazných pokynů, v nichž by se dala nalézt vodítka pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí.
(34) Členské státy by měly Komisi poskytovat informace o provádění tohoto nařízení jak prostřednictvím zpráv předkládaných sekretariátu Basilejské úmluvy, tak na základě samostatného dotazníku.
(35) V zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí je nutné zajistit bezpečnou demontáž lodí šetrnou k životnímu prostředí.
Dále je třeba zmínit, že loď se může stát odpadem ve smyslu článku 2 Basilejské úmluvy a že zároveň může být podle jiných mezinárodních pravidel stále definována jako loď.
Je důležité připomenout, že pokračuje úsilí zahrnující spolupráci mezi Mezinárodní organizací práce (ILO), Mezinárodní námořní organizací (IMO) a sekretariátem Basilejské úmluvy, jehož cílem je stanovit na globální úrovni povinné požadavky zajišťující efektivní a účinné vyřešení problému demontáže lodí.
(36) Účinná mezinárodní spolupráce při kontrole přepravy odpadů má zásadní význam pro zajištění kontroly přepravy nebezpečných odpadů.
Pro zajištění nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by měla být podporována výměna informací, společná odpovědnost a snaha o spolupráci mezi Společenstvím a jeho členskými státy a třetími zeměmi.
(37) Některé přílohy tohoto nařízení by Komise měla přijmout postupem podle čl. 18 odst.
3 směrnice 2006/12/ES. Tento postup by se měl použít rovněž pro změny příloh, které zohledňují vědecký a technický pokrok, úpravy příslušných právních předpisů Společenství nebo události spojené s rozhodnutím OECD nebo Basilejskou úmluvou a s dalšími souvisejícími mezinárodními úmluvami a dohodami.
(38) Při přípravě pokynů pro vyplňování formuláře oznámení a průvodního dokladu stanovených v příloze IC by Komise měla s ohledem na rozhodnutí OECD a Basilejskou úmluvu kromě jiného upřesnit, že formulář oznámení a průvodní doklad by měly být pokud možno dvoustránkové a jaké jsou přesné lhůty pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu v přílohách IA a IB, s přihlédnutím k příloze II.
Kromě toho, jestliže se terminologie a požadavky rozhodnutí OECD a Basilejské úmluvy liší od tohoto nařízení, měly by se zvláštní požadavky objasnit.
(39) Při zvažování směsí odpadů, které se mají doplnit do přílohy IIIA, by se měly vzít v úvahu mimo jiné tyto údaje: vlastnosti odpadů, jako například jejich případné nebezpečné vlastnosti, schopnost znečišťovat a fyzikální stav; hlediska nakládání s nimi, jako například technologická schopnost využít odpad a environmentální přínosy vyplývající z takového využití včetně toho, zda by nemohlo dojít k nakládání s odpady, které by bylo méně šetrné k životnímu prostředí.
Komise by měla dosáhnout pokroku v dopracování této přílohy pokud možno před vstupem tohoto nařízení v platnost a dokončit tento úkol nejpozději do šesti měsíců poté.
(40) Další opatření vztahující se k provádění tohoto nařízení by měla Komise rovněž přijmout postupem podle čl. 18 odst.
3 směrnice 2006/12/ES. Tato opatření by měla zahrnovat způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, který by měla Komise dokončit pokud možno před dnem použitelnosti tohoto nařízení.
(41) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(42) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění ochrany životního prostředí při přepravě odpadů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví postupy a kontrolní režimy pro přepravu odpadů v závislosti na původu, určení a trase přepravy, druhu přepravovaných odpadů a způsobu nakládání s odpady v místě určení.
2. Toto nařízení se vztahuje na přepravu odpadů:
a) mezi členskými státy, v rámci Společenství nebo tranzitem přes třetí země;
b) dovážených do Společenství ze třetích zemí;
c) vyvážených ze Společenství do třetích zemí;
d) tranzitem přes Společenství na cestě ze třetí země do třetí země.
3. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny:
a) vykládka na pobřeží odpadů, včetně odpadních vod a zbytků, vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, pokud se na tyto odpady vztahuje Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, ve znění protokolu k této úmluvě z roku 1978 (Marpol 73/78), nebo jiné závazné nástroje mezinárodního práva;
b) odpad vzniklý v motorových vozidlech a vlacích a na palubě letadel a lodí, dokud tento odpad není vyložen za účelem jeho využití nebo odstranění;
c) přeprava radioaktivních odpadů ve smyslu článku 2 směrnice Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole [15];
d) přeprava, na kterou se vztahují požadavky pro schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002;
e) přeprava odpadů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) body ii), iv) a v) směrnice 2006/12/ES, pokud se na tuto přepravu již vztahují jiné právní předpisy Společenství obsahující podobná ustanovení;
f) přeprava odpadů do Společenství z Antarktidy, která je v souladu s požadavky Protokolu o ochraně životního prostředí připojeného ke Smlouvě o Antarktidě z roku 1991;
g) dovoz odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi v krizových situacích nebo při operacích k nastolení nebo udržení míru do Společenství, pokud jsou tyto odpady přepravovány přímo nebo nepřímo do země určení ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi či jejich jménem.
V těchto případech je o přepravě a jejím místu určení předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
4. Na přepravu odpadů z Antarktidy do zemí mimo Společenství tranzitem přes Společenství se vztahují články 36 a 49.
5. Na přepravu odpadů výhradně v rámci členského státu se vztahuje pouze článek 33.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "odpad" definuje v čl.
1 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/12/ES;
2. "nebezpečný odpad" definuje v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [16];
3. "směsí odpadů" rozumí odpad vzniklý úmyslným či neúmyslným smícháním dvou nebo více různých odpadů, přičemž pro tuto směs neexistuje jedna položka v přílohách III, IIIB, IV a IVA.
Za směs odpadů se nepovažuje odpad přepravovaný v jedné zásilce skládající se ze dvou nebo více odpadů, pokud jsou jednotlivé odpady odděleny;
4. "odstraňování" definuje v čl.
1 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/12/ES;
5. "předběžným odstraněním" rozumí postupy pro odstraňování D 13 až D 15 vymezené v příloze II A směrnice 2006/12/ES;
6. "využití" definuje v čl.
1 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/12/ES;
7. "předběžným využitím" rozumí postupy pro využití R 12 a R 13 vymezené v příloze II B směrnice 2006/12/ES;
8. "nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí" rozumí provedení všech praktických kroků k zajištění toho, že se s odpady nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před škodlivými účinky, které by mohly být těmito odpady způsobeny;
9. "původcem" rozumí kdokoli, jehož činností vzniká odpad (prvotní původce), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů (nový původce) (podle definice v čl. 1 odst.
10. "držitelem" rozumí původce odpadu nebo právnická či fyzická osoba, která má odpad v držení (a podle definice v čl. 1 odst.
11. "osobou, která sbírá odpad" rozumí jakákoli osoba, která provádí sběr odpadů podle definice v čl. 1 odst.
12. "obchodníkem" rozumí jakákoli osoba, která jedná jako příkazce při nákupu a následném prodeji odpadů, včetně obchodníků, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
13. "zprostředkovatelem" rozumí jakákoli osoba, která zařizuje využití nebo odstraňování odpadu jménem jiných, včetně zprostředkovatelů, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
14. "příjemcem" rozumí osoba nebo podnik spadající pod jurisdikci země určení, jimž je odpad přepravován k využití nebo odstranění;
15. "oznamovatelem" rozumí:
a) v případě přepravy z členského státu jakákoli fyzická nebo právnická osoba v jurisdikci daného členského státu, která zamýšlí provést nebo nechat provést přepravu odpadů a které je uložena oznamovací povinnost.
Oznamovatelem je jedna z osob nebo jeden ze subjektů, níže uvedených, vybraných podle pořadí stanoveného v tomto výčtu:
i) prvotní původce nebo
ii) oprávněný nový původce, který provádí operace před přepravou, nebo
iii) osoba oprávněná ke sběru odpadů, která z různých malých množství stejného druhu odpadu sebraných u různých zdrojů vytvořila zásilku pro přepravu, která má být zahájena na jednom oznámeném místě, nebo
iv) registrovaný obchodník, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
v) registrovaný zprostředkovatel, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
vi) pokud žádná z osob uvedených v podbodech i), ii), iii), iv) a v) není známa nebo pokud jsou všechny tyto osoby v platební neschopnosti, držitel.
Pokud oznamovatel uvedený v podbodech iv) a v) nesplní závazky uvedené v článcích 22 až 25, týkající se převzetí odpadů zpět, považuje se pro účely uvedených povinností týkajících se převzetí odpadů zpět za oznamovatele prvotní původce, nový původce nebo osoba oprávněná ke sběru odpadů, uvedení v podbodech i), ii) a iii), kteří tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnili, aby jednal jejich jménem.
V případě nedovolené přepravy, kterou oznámili obchodník nebo zprostředkovatel uvedení v podbodech iv) nebo v), se pro účely tohoto nařízení považuje za oznamovatele osoba uvedená v podbodech i), ii) nebo iii), která tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnila, aby jednal jejím jménem;
b) v případě dovozu do Společenství nebo tranzitu přes Společenství odpadů, které nepocházejí z členského státu, jakákoli z následujících fyzických nebo právnických osob v jurisdikci dané země původu, která zamýšlí provést nebo nechat provést či která nechala provést přepravu odpadů a je:
i) osobou určenou podle práva země odeslání, nebo pokud není takto určena,
ii) držitelem v době, kdy k vývozu došlo;
16.
"Basilejskou úmluvou" rozumí Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
17. "rozhodnutím OECD" rozumí rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí C(92)39/v konečném znění o kontrole pohybů odpadů určených k využití přes hranice;
18. "příslušným orgánem" rozumí:
a) v případě členských států orgán určený dotyčným členským státem podle článku 53 nebo
b) v případě třetí země, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, orgán určený touto zemí podle článku 5 úmluvy jako příslušný orgán pro účely uvedené úmluvy nebo
c) v případě země neuvedené ani v písmenu a), ani v písmenu b), orgán určený dotyčnou zemí nebo dotyčným regionem jako příslušný orgán, nebo pokud není takto určen, regulační orgán pro zemi nebo případně region, který je příslušný pro přepravu odpadů k využití nebo odstranění nebo případně tranzit;
19. "příslušným orgánem místa odeslání" rozumí příslušný orgán pro oblast, ze které má být nebo je přeprava zahájena;
20. "příslušným orgánem místa určení" rozumí příslušný orgán pro oblast, do které je přeprava plánována nebo uskutečňována nebo ve které je odpad naložen před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
21. "příslušným orgánem pro tranzit" rozumí příslušný orgán pro jakoukoliv zemi, jiný než příslušný orgán místa odeslání nebo místa určení, přes kterou je přeprava plánována nebo uskutečňována;
22. "zemí odeslání" rozumí jakákoli země, ze které má být nebo je přeprava odpadů zahájena;
23. "zemí určení" rozumí jakákoli země, do které je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována, aby v ní byly využity nebo odstraněny nebo aby v ní byly naloženy před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
24. "zemí tranzitu" rozumí jakákoli země, jiná než země odeslání či země určení, přes kterou je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována;
25. "oblastí pod vnitrostátní jurisdikcí země" rozumí jakékoli území nebo mořská oblast, nad nimiž stát vykonává správní a řídící pravomoc v souladu s mezinárodním právem, pokud jde o ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
26. "zámořskými zeměmi a územími" rozumí zámořské země a území uvedené v příloze IA rozhodnutí 2001/822/ES;
27. "celním úřadem vývozu ze Společenství" rozumí celní úřad definovaný v čl. 161 odst.
5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [17];
28. "celním úřadem výstupu ze Společenství" rozumí celní úřad definovaný v čl. 793 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [18];
29. "celním úřadem vstupu do Společenství" rozumí celní úřad, kam se přivážejí odpady dopravené na celní území Společenství v souladu s čl. 38 odst.
30. "dovozem" rozumí vstup odpadů do Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
31. "vývozem" rozumí výstup odpadů ze Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
32. "tranzitem" rozumí přeprava nebo plánovaná přeprava odpadů přes jednu nebo více zemí, jiných než země odeslání nebo určení;
33. "dopravou" rozumí převoz odpadů po silnici, železnici, letecky, po moři a po vnitrozemských vodních cestách;
34. "přepravou" rozumí doprava odpadů určených k využití nebo odstranění, která je plánována nebo se uskutečňuje:
a) mezi zemí a jinou zemí nebo
b) mezi zemí a zámořskými zeměmi a územími nebo jinými oblastmi pod ochranou dané země nebo
c) mezi zemí a územím, které podle mezinárodního práva není součástí žádné země, nebo
d) mezi zemí a Antarktidou nebo
e) z jedné země přes některou z výše uvedených oblastí nebo
f) v rámci země přes některou z výše uvedených oblastí a která začíná i končí ve stejné zemi nebo
g) do země ze zeměpisné oblasti, která nespadá pod jurisdikci žádné země;
35. "nedovolenou přepravou" rozumí přeprava odpadů, která se uskutečňuje:
a) bez oznámení všem dotčeným příslušným orgánům podle tohoto nařízení nebo
b) bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení nebo
c) se souhlasem dotčených příslušných orgánů, který byl získán paděláním, uvedením nesprávných údajů nebo podvodem, nebo
d) způsobem, který není výslovně uveden ve formuláři oznámení nebo v průvodním dokladu, nebo
e) způsobem, který má za následek využití nebo odstranění v rozporu s předpisy Společenství nebo mezinárodními předpisy, nebo
f) v rozporu s články 34, 36, 39, 40, 41 a 43 nebo
g) která s ohledem na přepravu odpadů uvedenou v čl. 3 odst. 2 a 4 byla zapříčiněná:
i) odhalením, že odpad není uveden v přílohách III, IIIA nebo IIIB, nebo
ii) nedodržením čl. 3 odst. 4,
iii) uskutečněním přepravy způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII.
HLAVA II
PŘEPRAVA ODPADŮ V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ TRANZITEM NEBO BEZ TRANZITU PŘES TŘETÍ ZEMĚ
Článek 3
Celkový procedurální rámec
1. Přeprava těchto odpadů podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle ustanovení této hlavy:
a) je-li odpad určen k odstranění:
veškeré odpady;
b) je-li odpad určen k využití:
i) odpady uvedené v příloze IV, které mimo jiné zahrnují odpady uvedené v přílohách II a VIII Basilejské úmluvy,
ii) odpady uvedené v příloze IVA,
iii) odpady nezařazené pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA,
iv) směsi odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
2. Přeprava těchto odpadů určených k využití podléhá obecným požadavkům na informace podle článku 18, jestliže množství přepravovaného odpadu překračuje 20 kg:
a) odpady uvedené v příloze III nebo IIIB;
b) směsi nezařazené pod jednu položku v příloze III, skládající se ze dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III, pokud složení těchto směsí neztěžuje jejich využití způsobem šetrným k životnímu prostředí a pokud jsou tyto směsi v souladu s článkem 58 uvedeny v příloze IIIA.
3. Pro odpady uvedené v příloze III se ve výjimečných případech použijí příslušná ustanovení, jako by byly uvedeny v příloze IV, pokud vykazují některou z nebezpečných vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS.
V těchto případech se postupuje podle článku 58.
4. Přeprava odpadů výslovně určených k laboratorní analýze k posouzení jejich fyzikálních nebo chemických vlastností nebo ke stanovení jejich vhodnosti pro využití nebo odstranění nepodléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle odstavce 1. Místo toho se použijí požadavky na postup podle článku 18. Množství odpadu, na který se vztahuje výjimka, je-li výslovně určen k laboratorní analýze, se stanoví na základě minimálního množství, které je odůvodněně potřebné k odpovídajícímu provedení analýzy v každém jednotlivém případě, a nepřekročí 25 kg.
5. Na přepravu směsného komunálního odpadu (položka 20 03 01) sebraného v soukromých domácnostech, včetně případů, kdy tento sběr odpadu zahrnuje rovněž odpad od jiných původců, do zařízení k využití nebo odstranění odpadů se podle tohoto nařízení vztahují stejná ustanovení jako na přepravu odpadů určených k odstranění.
KAPITOLA 1
Předchozí písemné oznámení a souhlas
Článek 4
Oznámení
Zamýšlí-li oznamovatel přepravit odpad uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo b), podá u příslušného orgánu místa odeslání a prostřednictvím tohoto orgánu předchozí písemné oznámení, a pokud podává obecné oznámení, dodrží článek 13.
Při podávání oznámení musí být splněny tyto požadavky:
1. Formulář oznámení a průvodní doklad:
Oznámení se provádí pomocí těchto dokladů:
a) formuláře oznámení uvedeného v příloze IA a
b) průvodního dokladu uvedeného v příloze IB.
Při podávání oznámení vyplní oznamovatel formulář oznámení a případně průvodní doklad.
Pokud oznamovatel není prvotním původcem podle čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodu i), zajistí, aby formulář oznámení uvedený v příloze IA podepsal, je-li to možné, i tento původce nebo jedna z osob uvedených v čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodech ii) nebo iii).
Formulář oznámení a průvodní doklad vydá oznamovateli příslušný orgán místa odeslání.
2. Informace a dokumentace ve formuláři oznámení a v průvodním dokladu:
Oznamovatel ve formuláři oznámení nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 1.
Oznamovatel v průvodním dokladu nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 2 v rozsahu možném v době oznámení.
Oznámení se považuje za řádně podané, pokud je příslušný orgán místa odeslání toho názoru, že formulář oznámení a průvodní doklad byly vyplněny v souladu s prvním pododstavcem.
3. Doplňující informace a dokumentace:
Pokud je o to oznamovatel některým z dotčených příslušných orgánů požádán, poskytne doplňující informace a dokumentaci.
Seznam doplňujících informací a dokumentace, které lze požadovat, je uveden v příloze II části 3.
Oznámení se považuje za řádně provedené, pokud je příslušný orgán místa určení toho názoru, že byl vyplněn formulář oznámení a průvodní doklad a že oznamovatel poskytl informace a dokumentaci uvedené v příloze II částech 1 a 2, jakož i doplňující informace a dokumentaci požadované podle tohoto odstavce a uvedené v příloze II části 3.
4. Uzavření smlouvy mezi oznamovatelem a příjemcem:
Oznamovatel uzavře o využití nebo odstranění oznámeného odpadu s příjemcem smlouvu podle článku 5.
Při oznámení se dotčeným příslušným orgánům poskytne důkaz o uzavření této smlouvy nebo prohlášení, kterým se osvědčuje její existence, v souladu s přílohou IA.
Oznamovatel nebo příjemce poskytne na žádost příslušného orgánu kopii smlouvy nebo důkaz, který je pro příslušný orgán uspokojivý.
5. Poskytnutí finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění:
Poskytne se finanční záruka nebo odpovídající pojištění podle článku 6.
Za tímto účelem učiní oznamovatel prohlášení vyplněním příslušné části formuláře oznámení uvedeného v příloze IA.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění (nebo pokud to příslušný orgán umožní, důkaz o finanční záruce nebo pojištění nebo prohlášení, kterým se osvědčuje jejich existence) se poskytne jako součást formuláře oznámení v době oznámení nebo, pokud to příslušný orgán na základě vnitrostátních právních předpisů umožní, v době před zahájením přepravy.
6. Rozsah oznámení:
Oznámení se vztahuje na přepravu odpadů z původního místa odeslání, včetně jejich předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstranění.
Pokud dojde k následným předběžným nebo jiným než předběžným postupům v zemi, která není první zemí určení, uvede se v oznámení jiný než předběžný postup a jeho místo určení a použije se čl. 15 písm. f).
Každé oznámení se vztahuje pouze na jeden identifikační kód odpadu, s výjimkou:
a) odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA.
V tomto případě se uvede pouze jeden druh odpadu;
b) směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
V tomto případě se uvede kód pro každou část odpadu v pořadí podle významu.
Článek 5
Smlouva
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být mezi oznamovatelem a příjemcem uzavřena smlouva o využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
2. Smlouva musí být uzavřená a účinná v době oznámení a po celou dobu trvání přepravy, dokud není vydáno potvrzení podle čl. 15 písm. e), čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. d).
3. Smlouva musí obsahovat povinnost:
a) oznamovatele převzít v souladu s článkem 22 a čl. 24 odst. 2 odpady zpět, pokud přeprava odpadů nebo jejich využití či odstranění nebylo dokončeno tak, jak bylo plánováno, nebo pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
b) příjemce využít nebo odstranit odpad podle čl. 24 odst. 3, pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
c) zařízení poskytnout v souladu s čl. 16 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení.
4. Pokud jsou přepravované odpady určeny k předběžnému využívání nebo odstraňování, smlouva musí obsahovat tyto dodatečné povinnosti:
a) povinnost zařízení místa určení poskytnout v souladu s čl. 15 písm. d) a případně s čl. 15 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení, a
b) povinnost příjemce případně podat prvotnímu příslušnému orgánu prvotní země odeslání oznámení podle čl. 15 písm. f) bodu ii).
5. Pokud jsou odpady přepravovány mezi dvěma zařízeními, která jsou ovládána týmž právním subjektem, může být tato smlouva nahrazena prohlášením tohoto právního subjektu, že se zavazuje využít nebo odstranit oznámený odpad.
Článek 6
Finanční záruka
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které pokrývají:
a) dopravní náklady;
b) náklady na využití nebo odstranění, včetně nezbytných předběžných postupů, a
c) náklady na uskladnění po dobu 90 dnů.
2. Finanční záruka nebo odpovídající pojištění má pokrývat náklady vzniklé:
a) v případě, kdy přepravu nebo využití či odstranění odpadů nelze dokončit podle plánu, jak je uvedeno v článku 22, a
b) v případě, kdy se jedná o nedovolenou přepravu, využití či odstranění odpadů, jak je uvedeno v článku 24.
3. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění poskytne oznamovatel nebo jiná fyzická či právnická osoba jménem oznamovatele a tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění musí být v době oznámení, nebo pokud to povolí příslušný orgán, který tuto záruku nebo pojištění schvaluje, nejpozději při zahájení přepravy účinné a platit pro oznámenou přepravu nejpozději od okamžiku jejího zahájení.
4. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění, včetně jejich druhu, znění a výše krytí, schválí příslušný orgán místa odeslání.
Při dovozu do Společenství však přezkoumá výši krytí a případně schválí dodatečnou finanční záruku nebo odpovídající pojištění příslušný orgán místa určení ve Společenství.
5. Finanční záruky nebo odpovídající pojištění musí platit pro a vztahovat se na oznámenou přepravu a využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití a odstranění.
6. Odchylně od odstavce 5, pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění a další využívání nebo odstraňování se uskutečňuje v zemi určení, je možno uvolnit finanční záruku nebo odpovídající pojištění, pokud odpad opustí zařízení, které provedlo předběžný postup, a dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl.
15 písm. d). V tomto případě se na další přepravu do zařízení k využití nebo odstranění odpadů vztahuje nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění, ledaže je příslušný orgán místa určení toho názoru, že tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění není nutné.
V tomto případě odpovídá příslušný orgán místa určení za závazky vzniklé v případě nedovolené přepravy nebo za převzetí odpadů zpět, pokud nelze přepravu nebo další využití nebo odstranění dokončit tak, jak bylo plánováno.
7. Příslušný orgán ve Společenství, který finanční záruku nebo odpovídající pojištění schválil, k nim má přístup a využívá je ke splnění závazků vzniklých podle článků 23 a 25, včetně plateb jiným dotčeným orgánům.
8. V případě obecného oznámení podle článku 13 lze místo jediné finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, které se vztahují na celé obecné oznámení, poskytnout finanční záruku nebo odpovídající pojištění, které se vztahují pouze na jeho části.
V těchto případech finanční záruka nebo odpovídající pojištění platí pro přepravu nejpozději od zahájení oznámené přepravy, kterou pokrývají.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl.
15 písm. e), pokud jde o předběžné využití nebo odstranění dotyčného odpadu. Ustanovení odstavce 6 se použije obdobně.
9. Členské státy uvědomí Komisi o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle tohoto článku.
Článek 7
Předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání
Po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 si příslušný orgán místa odeslání ponechá kopii oznámení a oznámení předá příslušnému orgánu místa určení a kopii příslušným orgánům pro tranzit a o předání uvědomí oznamovatele.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
2. Pokud není oznámení řádně podané, vyžádá si příslušný orgán místa odeslání od oznamovatele informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
V tomto případě má příslušný orgán místa odeslání tři pracovní dny po obdržení požadovaných informací nebo dokumentace na to, aby dodržel ustanovení odstavce 1.
3. Příslušný orgán místa odeslání může ve lhůtě tří pracovních dnů po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 rozhodnout, že oznámení nepostoupí dále, pokud má podle článků 11 a 12 k přepravě námitky.
Neprodleně oznamovatele uvědomí o svém rozhodnutí a o námitkách.
4. Pokud ve lhůtě 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa odeslání nepředal oznámení podle odstavce 1, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
To však neplatí, pokud nebylo vyhověno žádosti o informace podle odstavce 2.
Článek 8
Žádosti dotčených příslušných orgánů o informace a dokumentaci a potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení
Pokud po předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání má některý z dotčených příslušných orgánů za to, že potřebuje doplňující informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, vyžádá si od oznamovatele tyto informace a dokumentaci a uvědomí o své žádosti ostatní příslušné orgány.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů od obdržení oznámení.
V takových případech mají dotčené příslušné orgány tři pracovní dny od obdržení požadovaných informací a dokumentace na to, aby uvědomily příslušný orgán místa určení.
Pokud má příslušný orgán místa určení za to, že oznámení bylo řádně provedeno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, zašle potvrzení o přijetí oznamovateli a kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení řádně provedeného oznámení.
3. Pokud do 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa určení nepotvrdí příjem oznámení podle odstavce 2, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
Článek 9
Souhlas příslušných orgánů místa určení, místa odeslání a pro tranzit a lhůty pro dopravu, využití nebo odstranění
1. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a pro tranzit mají 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 na to, aby písemně vydaly jedno z níže uvedených, řádně odůvodněných rozhodnutí o oznámené přepravě:
a) souhlas bez uložení podmínek;
b) souhlas s uložením podmínek podle článku 10 nebo
c) námitky podle článků 11 a 12.
Tichý souhlas příslušného orgánu pro tranzit lze předpokládat, pokud v uvedené lhůtě 30 dnů nebyla vznesena žádná námitka.
2. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit předají oznamovateli své rozhodnutí s uvedením důvodů písemně ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 a kopii zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
3. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit stvrdí svůj písemný souhlas tak, že formulář oznámení nebo jeho kopii náležitě opatří razítkem, podpisem a datem.
4. Písemný souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od jeho udělení nebo k pozdějšímu dni uvedenému ve formuláři oznámení.
To však naplatí, pokud dotčené příslušné orgány uvedou kratší lhůtu.
5. Tichý souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od uplynutí lhůty 30 dnů uvedené v odstavci 1.
6. Plánovanou přepravu je možno provést pouze tehdy, pokud byly splněny požadavky čl. 16 písm. a) a b), a pouze v době platnosti tichých nebo písemných souhlasů všech příslušných orgánů.
7. Využití nebo odstranění odpadů v souvislosti s plánovanou přepravou musí být dokončeno nejpozději jeden kalendářní rok od převzetí odpadů zařízením, pokud dotyčné příslušné orgány neuvedou kratší lhůtu.
8. Dotčené příslušné orgány zruší svůj souhlas, pokud je jim známo, že:
a) složení odpadu neodpovídá oznámení nebo
b) nejsou dodrženy podmínky, které byly pro přepravu uloženy, nebo
c) odpad není využit nebo odstraněn v souladu s povolením zařízení, které dotyčný postup provádí, nebo
d) odpad má být nebo byl přepraven, využit nebo odstraněn způsobem, který neodpovídá informacím uvedeným ve formuláři oznámení a průvodním dokladu nebo v jejich příloze.
9. Zrušení souhlasu se oznamovateli sdělí prostřednictvím úředního sdělení a kopie se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
Článek 10
Podmínky přepravy
1. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 stanovit v souvislosti se svým souhlasem s oznámenou přepravou podmínky.
Tyto podmínky se mohou zakládat na jednom nebo více důvodech uvedených v článku 11 nebo článku 12.
2. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínky, pokud jde o dopravu odpadů v jejich jurisdikci.
Tyto podmínky pro dopravu nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravy prováděné plně v jejich jurisdikci a musí zohledňovat stávající dohody, zejména příslušné mezinárodní dohody.
3. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že jejich souhlas má být považován za zrušený, pokud finanční záruka nebo odpovídající pojištění nejsou podle čl. 6 odst. 3 platné nejpozději od okamžiku zahájení oznámené přepravy.
4. Podmínky sdělí oznamovateli příslušný orgán, který je stanoví, písemně a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům.
Podmínky uvede dotčený příslušný orgán ve formuláři oznámení nebo jeho příloze.
5. Příslušný orgán místa určení může také ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že zařízení, které odpad přijímá, musí vést pravidelnou evidenci vstupů a výstupů nebo objemu odpadů a souvisejících využití nebo odstranění, jak jsou uvedeny v oznámení, a to po dobu platnosti oznámení.
Takovou evidenci podepíše osoba právně odpovědná za toto zařízení a zašle se příslušnému orgánu místa určení do jednoho měsíce od ukončení oznámeného využití nebo odstranění.
Článek 11
Námitky k přepravě odpadů určených k odstranění
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k odstranění, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a) plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s opatřeními, která byla přijata k provádění zásad blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni podle směrnice 2006/12/ES a k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadů nebo k soustavnému vznášení námitek proti přepravě nebo
b) plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c) oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí.
V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
d) oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
e) členský stát hodlá uplatnit své právo podle čl. 4 odst. 1 Basilejské úmluvy zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy nebo
f) plánovaná přeprava nebo odstranění je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g) plánovaná přeprava nebo odstranění odpadů není při zohlednění zeměpisných okolností nebo potřeby specializovaného zařízení pro určité druhy odpadů v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména s články 5 a 7 uvedené směrnice,
i) podle které má být prováděna zásada soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo
ii) v případě, kdy je specializované zařízení povinno odstraňovat odpady z bližšího zdroje a příslušný orgán upřednostňuje tento odpad, nebo
iii) podle které má být zajištěno, aby přeprava byla v souladu s plány nakládání s odpady, nebo
h) odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
i) odpadem je směsný komunální odpad sebraný v soukromých domácnostech (položka odpadů 20 03 01) nebo
j) dotčené odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k odstraňování odpadů, jež jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), c), d) a f).
13. V případě nebezpečných odpadů, které se v členském státu odeslání produkují v tak malých množstvích za rok, že zřízení nových specializovaných zařízení k odstraňování odpadů v tomto členském státě by bylo nehospodárné, se odst. 1 písm. a) neuplatní.
Příslušný orgán místa určení spolupracuje s příslušným orgánem místa odeslání, který se domnívá, že by se měl použít tento odstavec, a nikoliv odst. 1 písm. a), s cílem vzájemného vyřešení problému.
Pokud není nalezeno uspokojivé řešení, může kterýkoli členský stát předložit záležitost Komisi. Komise o otázce rozhodne postupem podle čl.
18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
4. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
5. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti.
Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
6. Opatření, která přijmou členské státy podle odst. 1 písm. a) k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadu určeného k odstranění nebo k soustavnému vznášení námitek proti takové přepravě nebo která přijmou podle odst. 1 písm. e), se bezodkladně oznámí Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Námitky k přepravě odpadů určených k využití
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k využití, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména články 3, 4, 7 a 10 uvedené směrnice, nebo
b) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy v zemi odeslání, které se týkají využití odpadů, a to i pokud by se plánovaná přeprava týkala odpadů určených k využití v zařízení, které má méně přísné normy pro zpracování určitých odpadů, než jsou normy v zemi odeslání, přičemž je nutno přihlédnout k potřebě zajistit řádné fungování vnitřního trhu.
Toto se nepoužije, pokud:
i) existují odpovídající právní předpisy Společenství, zejména pro odpady, a pokud požadavky, které jsou přinejmenším stejně přísné jako požadavky stanovené v právních předpisech Společenství, byly do vnitrostátních právních předpisů zavedeny při provádění těchto právních předpisů Společenství,
ii) využívání se v zemi určení uskutečňuje za podmínek, které všeobecně odpovídají podmínkám stanoveným ve vnitrostátních právních předpisech země odeslání,
iii) vnitrostátní právní předpisy v zemi odeslání, kromě předpisů uvedených v bodu i), nebyly oznámeny v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [19], pokud to uvedená směrnice vyžaduje, nebo
d) oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí.
V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
e) oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
f) plánovaná přeprava nebo využití je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g) poměr využitelných a nevyužitelných odpadů, odhadovaná hodnota materiálů, které mají být využitím nakonec získány, či náklady na využití a náklady na odstranění nevyužitelných částí využití z hlediska hospodárnosti či životního prostředí neospravedlňují nebo
h) přepravovaný odpad je určen k odstranění a nikoliv k využití nebo
i) odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu v čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
j) dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k využívání nebo právně závaznými povinnostmi týkajícími se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky, nebo
k) dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s plány nakládání s odpady vypracovanými podle článku 7 směrnice 2006/12/ES za účelem zajištění splnění právně závazných povinností týkajících se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), d), e) a f).
3. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti.
Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
5. Námitky, které příslušné orgány vznesly podle odst. 1 písm. c), oznámí členské státy Komisi podle článku 51.
6. Členský stát odeslání sdělí Komisi a ostatním členským státům vnitrostátní právní předpisy, na jejichž základě mohou příslušné orgány vznést námitky podle odst. 1 písm. c), a uvede, kterých odpadů a postupů využívání odpadů se tyto námitky týkají, a to dříve, než se těchto právních předpisů využije ke vznesení odůvodněných námitek.
Článek 13
Obecné oznámení
1. Oznamovatel může podat obecné oznámení, které se vztahuje na více přeprav, pokud při každé přepravě:
a) má odpad v podstatě stejné fyzikální a chemické vlastnosti a
b) odpad se přepravuje stejnému příjemci a stejnému zařízení a
c) trasa přepravy uvedená ve formuláři oznámení je stejná.
2. Pokud z důvodu nepředvídaných okolností nelze dodržet stejnou trasu, uvědomí oznamovatel co nejdříve dotčené příslušné orgány, pokud možno před zahájením přepravy, je-li již známa nutnost změny.
Pokud je změna trasy známá před zahájením přepravy a pokud se týká jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené obecným oznámením, nelze obecné oznámení použít a je nutno podat nové oznámení.
3. Dotčené příslušné orgány mohou podmínit svůj souhlas s použitím obecného oznámení pozdějším předložením doplňujících informací a dokumentace podle čl. 4 druhého pododstavce bodů 2 a 3.
Článek 14
Zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem
1. Příslušné orgány místa určení, pod jejichž jurisdikci spadají specializovaná zařízení k využití odpadů, mohou rozhodnout o vydání předchozího souhlasu pro tato zařízení.
Tato rozhodnutí jsou omezena na určitou dobu a lze je kdykoli odvolat.
2. V případě obecného oznámení podaného podle článku 13 může příslušný orgán místa určení po dohodě s ostatními dotčenými příslušnými orgány prodloužit období platnosti souhlasu uvedené v čl. 9 odst. 4 a 5 až na tři roky.
3. Příslušné orgány, které se rozhodnou vydat předchozí souhlas pro zařízení podle odstavců 1 a 2, sdělí Komisi a případně sekretariátu OECD tyto údaje:
a) název, registrační číslo a adresu zařízení k využití odpadů;
b) popis používaných technologií, včetně kódů R;
c) odpady podle příloh IV a IVA nebo odpady, na které se rozhodnutí vztahuje;
d) celkové předem odsouhlasené množství;
e) období platnosti;
f) případné změny předchozího souhlasu;
g) jakoukoliv změnu sdělených informací a
h) odvolání předchozího souhlasu.
K tomuto účelu se použije formulář uvedený v příloze VI.
4. Odchylně od článků 9, 10 a 12 podléhají souhlas udělený podle článku 9, podmínky uložené podle článku 10 nebo námitky vznesené podle článku 12 dotčenými příslušnými orgány lhůtě v délce sedmi pracovních dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
5. Bez ohledu na odstavec 4 může příslušný orgán místa odeslání rozhodnout, že je zapotřebí více času, aby od oznamovatele obdržel další informace nebo dokumentaci.
V takových případech uvědomí příslušný orgán oznamovatele písemně ve lhůtě sedmi pracovních dnů a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Celková potřebná doba nepřekročí 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
Článek 15
Dodatečná ustanovení o předběžném využití a odstranění
Na přepravu odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění se vztahují tato dodatečná ustanovení:
a) Pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění, uvedou se ve formuláři oznámení kromě prvotního předběžného využití nebo odstranění rovněž všechna zařízení, ve kterých se navrhuje následné předběžné i jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
b) Příslušné orgány místa odeslání a místa určení mohou udělit svůj souhlas s přepravou odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění pouze tehdy, pokud neexistují žádné důvody pro vznesení námitek podle článku 11 nebo 12 k přepravě odpadů do zařízení, která provádějí jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
c) Do tří dnů od převzetí odpadů zařízením, které provádí toto předběžného využívání nebo odstraňování, poskytne uvedené zařízení písemné potvrzení, že odpad obdrželo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
d) Co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e) Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, dodá odpad pro jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění v zařízení umístěném v zemi určení, získá co nejdříve, avšak nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od dodání odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, potvrzení od uvedeného zařízení, že bylo dokončeno následné, jiné než předběžné využití nebo odstranění.
Zařízení, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, zašle neprodleně příslušná potvrzení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům, přičemž uvede přepravu, na kterou se potvrzení vztahuje.
f) Pokud se dodávka podle písmene e) uskutečňuje do zařízení, které se nachází:
i) v prvotní zemi odeslání nebo v jiném členském státu, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení této hlavy, nebo
ii) v třetí zemi, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení tohoto nařízení s tím, že ustanovení o dotčených příslušných orgánech se použijí rovněž na prvotní příslušný orgán prvotní země odeslání.
Článek 16
Požadavky po odsouhlasení přepravy
Po odsouhlasení oznámené přepravy dotčenými příslušnými orgány vyplní všechny dotčené podniky na příslušných místech průvodní doklad, nebo v případě obecného oznámení průvodní doklady, podepíší je a ponechají si kopie.
Musí být splněny tyto požadavky:
a) Vyplnění průvodního dokladu oznamovatelem: jakmile oznamovatel obdrží od příslušného orgánu místa odeslání, místa určení a pro tranzit souhlas nebo může s ohledem na příslušný orgán pro tranzit předpokládat tichý souhlas, zapíše skutečné datum přepravy a v možném rozsahu vyplní ostatní údaje v průvodním dokladu.
b) Předchozí informace o skutečném zahájení přepravy: oznamovatel zašle podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu podle písmene a) dotčeným příslušným orgánům a příjemci nejméně tři pracovní dny před zahájením přepravy.
c) Doklady provázející každou dopravu: oznamovatel si ponechá kopii průvodního dokladu.
Každou dopravu provází průvodní doklad a kopie formuláře oznámení s uvedením písemných souhlasů a podmínek dotčených příslušných orgánů.
Průvodní doklad si ponechá zařízení, které přijímá odpad.
d) Písemné potvrzení o přijetí odpadu zařízením: do tří dnů od přijetí odpadu poskytne zařízení písemné potvrzení, že odpad přijalo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e) Potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění zařízením: co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení jiného než předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku po převzetí odpadu, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo jiné než předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
Článek 17
Změny v přepravě po odsouhlasení
1. Dojde-li k podstatným změnám v podrobnostech nebo podmínkách odsouhlasené přepravy, včetně změn plánovaného množství, trasy, plánu přepravy, data přepravy nebo dopravce, uvědomí oznamovatel neprodleně dotčené příslušné orgány a příjemce, a to pokud možno před zahájením přepravy.
2. V tomto případě se podá nové oznámení, ledaže se všechny dotčené příslušné orgány domnívají, že navržené změny nové oznámení nevyžadují.
3. Pokud se tyto změny týkají jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené původním oznámením, podá se nové oznámení.
KAPITOLA 2
Obecné požadavky na informace
Článek 18
Odpady, které mají být doprovázeny určitými informacemi
1. Odpady uvedené v čl. 3 odst. 2 a 4, které mají být přepraveny, podléhají těmto procedurálním požadavkům:
a) Aby bylo možno lépe sledovat přepravu těchto odpadů, osoba v jurisdikci země odeslání, která přepravu zařizuje, zajistí, aby byl odpad doprovázen dokladem obsaženým v příloze VII.
b) Doklad obsažený v příloze VII podepíše před zahájením přepravy osoba, která přepravu zařizuje, a po převzetí daného odpadu jej podepíše zařízení k využití odpadů nebo laboratoř a příjemce.
2. Smlouva o využití odpadů mezi osobou, která přepravu zařizuje, a příjemcem uvedená v příloze VII musí být při zahájení přepravy účinná a musí obsahovat závazek, že pokud přepravu odpadů nebo jejich využití nelze dokončit podle plánu nebo pokud byla provedena jako nedovolená přeprava, osoba, která přepravu zařizuje, nebo pokud tato osoba není s to přepravu odpadů nebo jejich využití dokončit (např. je v platební neschopnosti), příjemce:
a) převezme odpad zpět nebo zajistí jeho využití jiným způsobem a
b) je-li to nezbytné, zajistí jeho prozatímní uskladnění.
Osoba, která přepravu zařizuje, nebo příjemce poskytne dotčenému příslušnému orgánu na jeho žádost kopii smlouvy.
3. Pro účely kontroly, vymáhání, plánování a pro statistické účely mohou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů požadovat informace uvedené v odstavci 1 o přepravách, na které se vztahuje tento článek.
4. S informacemi uvedenými v odstavci 1 se nakládá jako s důvěrnými, pokud je to vyžadováno právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA 3
Obecné požadavky
Článek 19
Zákaz směšování odpadů během přepravy
Od zahájení přepravy odpadů do jejich převzetí v zařízení k využití nebo odstranění odpadů se nesmí odpady uvedené ve formuláři oznámení nebo v článku 18 směšovat s jinými odpady.
Článek 20
Uchovávání dokladů a informací
1. Veškeré doklady zaslané příslušným orgánům nebo zaslané těmito orgány, jež se týkají oznámené přepravy, uchovávají ve Společenství příslušné orgány, oznamovatel, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
2. Informace poskytnuté podle čl. 18 odst. 1 uchovává ve Společenství osoba, která přepravu zařizuje, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
Článek 21
Zpřístupnění oznámení veřejnosti
Příslušné orgány místa odeslání nebo místa určení mohou vhodným způsobem, např. prostřednictvím internetu, zpřístupnit veřejnosti informace týkající se oznámení přepravy, kterou povolily, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
KAPITOLA 4
Povinnost zpětného převzetí
Článek 22
Zpětné převzetí v případě, kdy přepravu nelze dokončit podle plánu
Pokud se některý z dotčených příslušných orgánů dozví, že přepravu odpadů, včetně jejich využití nebo odstranění, nelze dokončit podle plánu v souladu s podmínkami formuláře oznámení a průvodního dokladu nebo smlouvy uvedené v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa odeslání.
Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů odmítne převzít přepravené odpady, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa určení.
2. Příslušný orgán místa odeslání zajistí, aby s výjimkou případů uvedených v odstavci 3 dotyčný odpad převzal zpět oznamovatel určený podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, samotný příslušný orgán nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem, do oblasti jeho jurisdikce nebo do jiné oblasti v zemi odeslání.
To se provede ve lhůtě 90 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven, že odsouhlasenou přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, a je informován o důvodech.
Taková zpráva může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
3. Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud jsou příslušné orgány místa odeslání, pro tranzit nebo místa určení, které jsou dotčeny odstraňováním nebo využíváním odpadů, toho názoru, že odpad může v zemi určení nebo jinde využít nebo odstranit jiným způsobem oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud přepravovaný odpad byl během zpracování v dotčeném zařízení nevratným způsobem smíchán s jiným odpadem před tím, než se dotčený příslušný orgán dověděl o skutečnosti, že oznámenou přepravu nelze dokončit, jak je uvedeno v odstavci 1.
Taková směs se využije nebo odstraní jiným způsobem v souladu s prvním pododstavcem.
4. V případě převzetí odpadů zpět podle odstavce 2 se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Případné nové oznámení podá prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Příslušné orgány nesmí bránit vrácení odpadů z přepravy, kterou nebylo možno dokončit, nebo souvisejícímu využívání nebo odstraňování či proti nim vznášet námitky.
5. V případě jiného postupu mimo prvotní zemi určení podle odstavce 3 podá případné nové oznámení prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud toto nové oznámení podává oznamovatel, podá se toto oznámení také u příslušného orgánu prvotní země odeslání.
6. V případě jiného postupu v prvotní zemi určení podle odstavce 3 se nevyžaduje nové oznámení a postačuje řádně odůvodněná žádost.
Tuto řádně odůvodněnou žádost o souhlas s jiným postupem zašle příslušnému orgánu místa určení a místa odeslání prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušnému orgánu místa určení prvotní příslušný orgán místa odeslání.
7. Pokud se podle odstavců 4 a 6 nepožaduje podání nového oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s článkem 15 nebo 16 prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud nové oznámení podává podle odstavců 4 nebo 5 prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
8. Povinnost oznamovatele a doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zajistit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění podle čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. e). V případech předběžného využívání nebo odstraňování podle čl. 6 odst. 6 doplňující povinnost země odeslání končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použijí se čl. 24 odst. 3 a čl. 25 odst. 2.
9. Pokud je v členském státu odhalen odpad z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně jeho využití nebo odstranění, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadu až do jeho vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
Článek 23
Náklady na převzetí odpadů zpět, pokud přeprava nemůže být dokončena
1. Náklady vzniklé při vrácení odpadů z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 22 odst. 2 nebo 3 a nákladů na uskladnění podle čl. 22 odst. 9 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, se účtují:
a) oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné,
b) případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c) příslušnému orgánu místa odeslání, nebo pokud to není možné,
d) podle jiné dohody mezi dotčenými příslušnými orgány.
2. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 24
Převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Pokud příslušný orgán odhalí přepravu, kterou považuje za nedovolenou, neprodleně uvědomí ostatní dotčené příslušné orgány.
2. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá oznamovatel, příslušný orgán místa odeslání zajistí, že dotyčný odpad:
a) převezme zpět oznamovatel de facto, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b) převezme zpět oznamovatel de iure, nebo pokud to není možné,
c) převezme zpět samotný příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
d) bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v zemi určení nebo zemi odeslání samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
e) bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v jiné zemi samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, pokud s tím všechny dotčené příslušné orgány souhlasí.
Toto převzetí zpět, využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech.
Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
V případě převzetí odpadů zpět podle písmen a), b) a c) se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Nové oznámení podá osoba nebo orgán uvedení v písmenech a), b) nebo c), v uvedeném pořadí.
Příslušné orgány nesmí bránit vracení odpadů z nedovolené přepravy či proti tomu vznášet námitky.
V případě jiného postupu podle písmen d) a e) příslušného orgánu místa odeslání podá nové oznámení prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost tohoto orgánu.
3. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá příjemce, příslušný orgán místa určení zajistí, že dotyčný odpad využije nebo odstraní způsobem šetrným k životnímu prostředí:
a) příjemce, nebo pokud to není možné,
b) samotný příslušný orgán nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Toto využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa určení dozví nebo je příslušnými orgány místa odeslání nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech.
Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa odeslání nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
Za tímto účelem dotčené příslušné orgány v případě potřeby při využívání nebo odstraňování odpadů spolupracují.
4. Pokud nemá být podáno nové oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s články 15 nebo 16 osoba odpovědná za převzetí odpadů zpět, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání.
Pokud nové oznámení podává prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
5. Ve zvláštních případech, kdy odpovědnost za nedovolenou přepravu nelze přičíst oznamovateli ani příjemci, spolupracují dotčené příslušné orgány při zajištění využití nebo odstranění dotyčného odpadu.
6. V případě předběžného využití nebo odstranění podle čl. 6 odst. 6, pokud je nedovolená přeprava odhalena po dokončení předběžného využití nebo odstranění, doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zařídit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použije se odstavec 3 a čl. 25 odst. 2.
7. Pokud je v členském státu odhalen odpad z nedovolené přepravy, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadů až do jejich vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
8. Články 34 a 36 se nepoužijí v případech, kdy se odpady z nedovolené přepravy vracejí do země odeslání, na kterou se vztahují zákazy stanovené v uvedených článcích.
9. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
10. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 25
Náklady na převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Náklady vzniklé při převzetí zpět odpadů z nedovolené přepravy, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 24 odst. 2 a nákladů na uskladnění podle čl. 24 odst. 7 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů, se účtují:
a) oznamovateli de facto určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b) oznamovateli de iure nebo případně jiným fyzickým či právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c) příslušnému orgánu místa odeslání.
2. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 3, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a) příjemci, nebo pokud to není možné,
b) příslušnému orgánu místa určení.
3. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 5, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a) oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 nebo příjemci podle rozhodnutí dotčených příslušných orgánů, nebo pokud to není možné,
b) případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c) příslušným orgánům místa odeslání a místa určení.
4. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
KAPITOLA 5
Obecná správní ustanovení
Článek 26
Forma sdělení
1. Tyto informace a doklady lze zasílat poštou:
a) oznámení o plánované přepravě podle článků 4 a 13;
b) žádost o informace a dokumentaci podle článků 4, 7, a 8;
c) poskytnutí informací a dokumentace podle článků 4, 7, a 8;
d) písemný souhlas s oznámenou přepravou podle článku 9;
e) podmínky přepravy podle článku 10;
f) námitky k přepravě podle článků 11 a 12;
g) informace o rozhodnutích vydat předchozí souhlas pro specializovaná zařízení k využití odpadů podle čl. 14 odst. 3;
h) písemné potvrzení o převzetí odpadů podle článků 15 a 16;
i) potvrzení o využití nebo odstranění odpadů podle článků 15 a 16;
j) předchozí informace o skutečném zahájení přepravy podle článku 16;
k) informace o změnách v přepravě po odsouhlasení podle článku 17;
l) písemné souhlasy a průvodní doklady, které mají být zaslány podle hlav IV, V a VI.
2. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze doklady uvedené v odstavci 1 alternativně předat některým z těchto způsobů:
a) faxem nebo
b) faxem s následným odesláním poštou nebo
c) elektronickou poštou s digitálním podpisem.
V tomto případě nahrazuje potřebné razítko nebo podpis digitální podpis, nebo
d) elektronickou poštou bez digitálního podpisu s následným odesláním poštou.
3. Doklady, které v souladu s čl. 16 písm. c) a článkem 18 mají provázet každou dopravu, mohou mít elektronickou podobu s digitálním podpisem pouze tehdy, pokud je lze během přepravy kdykoli učinit čitelnými a pokud to je pro dotčené příslušné orgány přijatelné.
4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 zasílat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [20] nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti.
V těchto případech je možno přijmout organizační opatření týkající se elektronické výměny údajů.
Článek 27
Jazyk
1. Oznámení, informace, dokumentace a jiná sdělení předávaná podle ustanovení této hlavy se předloží v jazyce, který je pro dotčené příslušné orgány přijatelný.
2. Na žádost dotčených příslušných orgánů jim oznamovatel poskytne ověřené překlady do jazyka, který je pro ně přijatelný.
Článek 28
Neshody týkající se zařazení
1. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout na zařazení, pokud jde o rozlišení, co je a co není odpad, nakládá se s dotyčným materiálem jako s odpadem.
Tím není dotčeno právo země určení nakládat s přepravovaným materiálem po jeho doručení podle svých vnitrostátních právních předpisů, pokud jsou tyto předpisy v souladu s právem Společenství nebo mezinárodním právem.
2. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda má být oznámený odpad zařazen jako odpad uvedený v příloze III, IIIA, IIIB nebo IV, považuje se odpad za uvedený v příloze IV.
3. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda se u oznámeného postupu zpracování odpadů jedná o využití nebo odstranění, použijí se ustanovení pro odstranění.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení a nejsou jimi dotčena práva dotčených stran vyřešit případný spor týkající se těchto otázek soudní cestou.
Článek 29
Správní náklady
Oznamovateli mohou být účtovány příslušné a přiměřené správní náklady na provádění postupů oznamování a kontroly a obvyklé náklady příslušných analýz a inspekcí.
Článek 30
Dohody pro příhraniční oblasti
1. Ve výjimečných případech, pokud takovýto krok odůvodňují zvláštní zeměpisné nebo demografické podmínky, mohou členské státy uzavřít dvoustranné dohody o zjednodušení postupu oznamování u přeprav zvláštních toků odpadů, pokud jde o přeshraniční přepravy do nejbližšího vhodného zařízení, které se nachází v příhraniční oblasti mezi těmito dvěma členskými státy.
2. Takovéto dvoustranné dohody lze rovněž uzavřít, pokud se odpad přepravuje ze země odeslání a v této zemi se i zpracovává, ale přeprava se uskutečňuje tranzitem přes jiný členský stát.
3. Členské státy mohou rovněž uzavřít tyto dohody se zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
4. Tyto dohody se před jejich vstupem v platnost oznámí Komisi.
KAPITOLA 6
Přeprava v rámci Společenství s tranzitem přes třetí země
Článek 31
Přeprava odpadů určených k odstranění
Dochází-li k přepravě odpadu v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí a jsou-li odpady určeny k odstranění, příslušný orgán místa odeslání se kromě ustanovení této hlavy dotáže příslušného orgánu ve třetích zemích, zda si přeje zaslat jeho písemný souhlas s plánovanou přepravou:
a) v případě smluvních stran Basilejské úmluvy během 60 dnů, pokud se tato nezřekla tohoto práva v souladu s ustanoveními této úmluvy, nebo
b) v případě států, které nejsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, ve lhůtě dohodnuté mezi příslušnými orgány.
Článek 32
Přeprava odpadů určených k využití
1. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a jsou-li odpady určeny k využití, použije se článek 31.
2. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a jsou-li odpady určeny k využití, může být souhlas uvedený v článku 9 tichý, a pokud nebyly vzneseny námitky nebo uloženy podmínky, může být přeprava zahájena 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
HLAVA III
PŘEPRAVA VÝHRADNĚ V RÁMCI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 33
Použití tohoto nařízení na přepravy výhradně v rámci členských států
1. Členské státy zavedou vhodný systém pro dozor nad přepravami odpadů výhradně v jejich jurisdikci a pro jejich kontrolu.
Tento systém zohlední nutnost souladu se systémem Společenství, zavedeným hlavami II a VII.
2. Členské státy uvědomí Komisi o svých systémech pro dozor nad přepravami odpadů a pro jejich kontrolu.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou v rámci své jurisdikce uplatnit systém stanovený v hlavách II a VII.
HLAVA IV
VÝVOZ ZE SPOLEČENSTVÍ DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Vývoz odpadů určených k odstranění
Článek 34
Zákaz vývozu s výjimkou do zemí ESVO
1. Veškerý vývoz odpadů určených k odstranění se zakazuje.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na vývoz odpadů určených k odstranění v zemích ESVO, které jsou rovněž smluvními stranami Basilejské úmluvy.
3. Vývoz odpadů určených k odstranění do některé země ESVO, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, se však rovněž zakazuje,
a) jestliže země ESVO dovoz takových odpadů zakáže nebo
b) jestliže se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s odpadem nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
4. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
Článek 35
Postupy při vývozu do zemí ESVO
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpad určený k odstranění v zemích ESVO, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo udělil písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich, a
b) příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdrží písemný souhlas od příslušného orgánu místa určení a případně tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit mimo Společenství, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit.
Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení;
b) příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
d) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
e) pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, co odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
f) smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i) pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o odstranění, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, příjemce nese náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii) do tří dnů od převzetí odpadů určených k odstranění zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu, kromě potvrzení o odstranění odpadu uvedeného v bodě iii), a
iii) co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení odstranění, a nejpozději do jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že odstranění bylo dokončeno, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit mimo Společenství a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d) je zajištěno nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k odstranění v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
6. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Vývoz odpadů určených k využití
Oddíl 1
Vývoz do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD
Článek 36
Zákaz vývozu
1. Vývoz ze Společenství těchto odpadů určených k využití v zemích, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, se zakazuje:
a) nebezpečné odpady uvedené v příloze V;
b) odpady uvedené v příloze V části 3;
c) nebezpečné odpady nezařazené pod jednu položku v příloze V;
d) směsi nebezpečných odpadů a směsi nebezpečných a nikoliv nebezpečných odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze V;
e) odpady, které země určení oznámila jako nebezpečné podle článku 3 Basilejské úmluvy;
f) odpady, jejichž dovoz země určení zakázala, nebo
g) odpady, u nichž se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s nimi nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
2. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
3. Členské státy mohou ve výjimečných případech na základě dokladů předložených oznamovatelem stanovit, že určitý nebezpečný odpad uvedený v příloze V je vyloučen ze zákazu vývozu, pokud nevykazuje vlastnosti uvedené v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech [21].
4. Skutečnost, že odpad není uveden jako nebezpečný odpad v příloze V nebo je uveden v příloze V části 1 seznamu B, nevylučuje možnost charakterizovat ve výjimečných případech takovýto odpad jako nebezpečný odpad, na který se tedy vztahuje zákaz vývozu, pokud vykazuje některé z vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 4 druhé odrážce směrnice 91/689/EHS a v úvodním odstavci přílohy III tohoto nařízení.
5. V případech uvedených v odstavcích 3 a 4 dotčený členský stát informuje předpokládanou zemi určení před vydáním rozhodnutí.
Do konce každého kalendářního roku oznámí členské státy tyto případy Komisi.
Komise předá tyto informace všem členským státům a sekretariátu Basilejské úmluvy.
Na základě poskytnutých informací může Komise uvést připomínky a případně v souladu s článkem 58 upravit přílohu V.
Článek 37
Postupy při vývozu odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA
1. V případě odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA, jejichž vývoz není podle článku 36 zakázán, zašle Komise ve lhůtě 20 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost každé zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, písemnou žádost o:
i) písemné potvrzení, že odpady je možno vyvážet ze Společenství k využití v této zemi, a
ii) uvedení případného kontrolního postupu, který bude země určení uplatňovat.
Země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, mají tyto možnosti:
a) zákaz nebo
b) postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle článku 35 nebo
c) žádnou kontrolu v zemi určení.
2. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení Komise přijme nařízení, které vezme v úvahu všechny odpovědi obdržené podle odstavce 1, a informuje výbor zřízený podle článku 18 směrnice 2006/12/ES.
Pokud země nevydala potvrzení podle odstavce 1 nebo pokud z nějakého důvodu země nebyla kontaktována, použije se odst. 1 písm. b).
Přijaté nařízení Komise pravidelně aktualizuje.
3. Pokud země ve své odpovědi uvede, že určité přepravy odpadů nepodléhají kontrole, použije se na tyto přepravy přiměřeně článek 18.
4. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
5. V případě přepravy odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo přepravy směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo IIIA nebo přepravy odpadů zařazených do přílohy IIIB a pokud není vývoz zakázán podle článku 36, použije se odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Oddíl 2
Vývoz do zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD
Článek 38
Vývoz odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV a IVA
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpady uvedené v příloze III, IIIA, IIIB, IV a IVA nebo odpady či směsi odpadů nezařazené do jedné položky v příloze III, IV nebo IVA a jsou určeny k využití v zemích, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a to též s tranzitem přes země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2, 3 a 5.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) směsi odpadů uvedených v příloze IIIA, určené pro předběžné postupy, podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu, pokud se případné následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění má uskutečnit v zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje;
b) odpady uvedené v příloze IIIB podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu;
c) souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa určení mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu.
3. Pokud jde o vývoz odpadů uvedených v přílohách IV a IVA, použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
b) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c) jakmile odpad opustí území Společenství, celní úřad výstupu ze Společenství zašle orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
d) pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, kdy odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
e) smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i) pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o využití, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, nese příjemce náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii) do tří dnů od převzetí odpadů určených k využití zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu kromě potvrzení o využití odpadu uvedeného v bodu iii) a
iii) co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení využití, a nejpozději do jednoho kalendářního roku po převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že bylo dokončeno využití, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo příslušné orgány místa určení a pro tranzit mimo Společenství udělily tichý souhlas nebo lze takovýto souhlas předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) jsou dodržena ustanovení čl. 35 odst. 4 písm. b), c) a d).
5. Pokud se vývoz podle odstavce 1 odpadů uvedených v přílohách IV a IVA uskutečňuje s tranzitem přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b) příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdržel tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit.
Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
6. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
7. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 39
Vývoz do Antarktidy
Vývoz odpadů ze Společenství do Antarktidy se zakazuje.
Článek 40
Vývoz do zámořských zemí a území
1. Vývoz odpadů určených k odstranění v zámořských zemích nebo územích ze Společenství se zakazuje.
2. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích nebo územích, použije se obdobně zákaz uvedený v článku 36.
3. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích a územích, na které se nevztahuje zákaz uvedený v odstavci 2, použijí se obdobně ustanovení hlavy II.
HLAVA V
DOVOZ DO SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Dovoz odpadů určených k odstranění
Článek 41
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Dovoz odpadů určených k odstranění do Společenství se zakazuje s výjimkou dovozu:
a) ze zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
b) z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
c) z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání v souladu s odstavcem 2, nebo
d) z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize nebo války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody a ujednání o odstranění určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
Tyto dohody a ujednání musí být slučitelné s právními předpisy Společenství a článkem 11 Basilejské úmluvy.
Tyto dohody a ujednání zaručí, že odstraňování proběhne ve schváleném zařízení a že přitom budou dodrženy požadavky na nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Tyto dohody a ujednání rovněž zaručí, že odpad vznikl v zemi odeslání a že odstranění bude provedeno výhradně v členském státu, který dohodu nebo ujednání uzavřel.
Tyto dohody a ujednání se před uzavřením oznámí Komisi.
V mimořádných situacích však mohou být oznámeny do jednoho měsíce po uzavření.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. b) a c) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42.
4. Od zemí uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) se vyžaduje, aby příslušnému orgánu členského státu určení předem předložily řádně odůvodněnou žádost založenou na skutečnosti, že nemají a nemohou přiměřeným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení pro odstranění odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 42
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k odstranění ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b) v případech uvedených v čl. 41 odst. 1 písm. d), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům;
b) příslušné orgány místa určení a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vstupu do Společenství;
c) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vstupu do Společenství a
d) po vyřízení nezbytných celních formalit zašle celní úřad vstupu do Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům místa určení a pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad vstoupil do Společenství.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6, a
d) je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Dovoz odpadů k využití
Článek 43
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Veškerý dovoz odpadů určených k využití do Společenství se zakazuje, s výjimkou dovozu:
a) ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b) z jiných zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
c) z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
d) z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání podle odstavce 2, nebo
e) z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize, války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání o využití určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
V těchto případech se použije čl. 41 odst. 2.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody a ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. c) a d) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42, pokud to může být významné.
Článek 44
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k využití ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu;
b) předchozí písemné oznámení podle článku 4 může podat oznamovatel a
c) v případech uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. e), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Kromě toho musí být dodržena ustanovení čl. 42 odst. 3 písm. b), c) a d).
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo pokud byl udělen tichý souhlas příslušného orgánu místa odeslání mimo Společenství nebo jej lze předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d) je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
Článek 45
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
Pokud se odpad určený k využití dováží do Společenství:
a) ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b) přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD a která je zároveň smluvní stranou Basilejské úmluvy,
použije se obdobně článek 42.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 46
Dovoz ze zámořských zemí nebo území
1. Pokud se do Společenství dováží odpad ze zámořských zemí nebo území, použije se obdobně hlava II.
2. Zámořské země a území a členské státy, se kterými jsou spojeny, mohou na přepravu ze zámořské země a území do daného členského státu použít vnitrostátní postupy.
3. Členské státy, které uplatňují odstavec 2, oznámí Komisi používané vnitrostátní postupy.
HLAVA VI
TRANZIT PŘES SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ A DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Tranzit odpadů určených k odstranění
Článek 47
Tranzit odpadů určených k odstranění přes Společenství
Pokud jsou odpady určené k odstranění přepravovány přes členské státy ze třetích zemí a do třetích zemí, použije se obdobně článek 42 s těmito úpravami a doplněními:
a) první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
KAPITOLA 2
Tranzit odpadů určených k využití
Článek 48
Tranzit odpadů určených k využití přes Společenství
1. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 47.
2. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 44 s těmito úpravami a doplněními:
a) první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu či orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
3. Pokud se odpad určený k využití přepravuje přes členské státy ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, do země, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje, nebo naopak, použije se odstavec 1 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje, a odstavec 2 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje.
HLAVA VII
JINÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Doplňkové povinnosti
Článek 49
Ochrana životního prostředí
1. Původce, oznamovatel nebo jiné podniky, které se podílejí na přepravě odpadů nebo na jejich využití či odstranění, podniknou všechny nezbytné krok pro zajištění toho, že je s jimi přepravovanými odpady během celé doby přepravy a během jejich využívání a odstraňování nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví, a způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Pokud se přeprava uskutečňuje ve Společenství, musí být zejména dodrženy požadavky článku 4 směrnice 2006/12/ES a ostatních právních předpisů Společenství o odpadech.
2. V případě vývozu ze Společenství příslušný orgán místa odeslání ve Společenství:
a) stanoví a snaží se zajistit, aby se v třetí zemi určení nakládalo s veškerými vyváženými odpady během celé doby přepravy, včetně využívání podle článků 36 a 38 nebo odstraňování podle článku 34, způsobem šetrným k životnímu prostředí;
b) zakáže vývoz odpadů do třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí při daném využívání nebo odstraňování lze mimo jiné předpokládat, pokud může oznamovatel nebo příslušný orgán v zemi určení prokázat, že zařízení, které přebírá odpad, bude provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které všeobecně odpovídají normám stanoveným v právních předpisech Společenství.
Tímto předpokladem však není dotčeno celkové posouzení nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí během celé doby přepravy, včetně využívání nebo odstraňování v třetí zemi určení.
Jako vodítko pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí lze použít pokyny uvedené v příloze VIII.
3. V případě dovozů do Společenství příslušný orgán místa určení ve Společenství:
a) stanoví a přijme opatření pro zajištění toho, že je s veškerými odpady přepravovanými do oblasti jeho jurisdikce během celé doby přepravy včetně jejich využívání nebo odstraňování v zemi určení nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí, a v souladu s článkem 4 směrnice 2006/12/ES a s ostatními právními předpisy Společenství o odpadech;
b) zakáže dovoz odpadů z třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Článek 50
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví předpisy pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se předcházení nedovoleným přepravám odpadů, jejich odhalování a sankcí za takové přepravy.
2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení členské státy mimo jiné stanoví kontroly zařízení a podniků v souladu s článkem 13 směrnice 2006/12/ES a namátkové kontroly přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování.
3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a) na místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b) na místě určení za účasti příjemce nebo zařízení;
c) na hranicích Společenství nebo
d) během přepravy uvnitř Společenství.
4. Kontroly přeprav zahrnují prohlídku dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.
5. Členské státy navzájem dvoustranně nebo mnohostranně spolupracují, aby usnadnily předcházení nedovoleným přepravám a jejich odhalování.
6. Členské státy určí stálé zaměstnance odpovědné za spolupráci podle odstavce 5 a těžiště fyzických kontrol podle odstavce 4.
Informaci zašlou Komisi, která předá jejich soupis kontaktním subjektům uvedeným v článku 54.
7. Na žádost jiného členského státu může členský stát přijmout donucovací opatření vůči osobám podezřelým z účasti na nedovolené přepravě odpadů, které se nacházejí v tomto členském státě.
Článek 51
Zprávy podávané členskými státy
1. Před koncem každého kalendářního roku zašlou členské státy Komisi kopii zprávy za předchozí kalendářní rok, kterou podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy vypracovaly a zaslaly sekretariátu Basilejské úmluvy.
2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi.
3. Zprávy vypracované členskými státy podle odstavců 1 a 2 se Komisi zasílají v elektronické podobě.
4. Komise na základě těchto zpráv vypracuje každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení Společenstvím a jeho členskými státy.
Článek 52
Mezinárodní spolupráce
Členské státy, je-li to vhodné a nezbytné, ve spojení s Komisí spolupracují s ostatními smluvními stranami Basilejské úmluvy a s mezistátními organizacemi, mimo jiné prostřednictvím výměny nebo sdílení informací, podpory technologií šetrných k životnímu prostředí a vypracovávání pravidel osvědčené praxe.
Článek 53
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení.
Každý členský stát určí pouze jeden příslušný orgán pro tranzit.
Článek 54
Určení kontaktních subjektů
Členské státy a Komise určí každý jeden nebo více kontaktních subjektů, které odpovídají za informování a poskytování poradenství osobám a podnikům požadujícím informace.
Kontaktní subjekt Komise postoupí kontaktním subjektům členských států jakékoli otázky, které mu byly položeny a které se jich týkají, a naopak.
Článek 55
Určení celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství
Členské státy mohou určit zvláštní celní úřady na vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství pro přepravy odpadů, které vstupují do Společenství nebo z něj vystupují.
Jestliže se členský stát rozhodne určit tyto celní úřady, nelze pro žádnou přepravu odpadů použít pro účely vstupu do Společenství nebo výstupu z něj žádný jiný hraniční přechod v tomto členském státu.
Článek 56
Oznámení určení a s ním související údaje
1. Členské státy oznámí Komisi určení:
a) příslušných orgánů podle článku 53;
b) kontaktních subjektů podle článku 54 a
c) případně celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství podle článku 55.
2. Ve vztahu k těmto určením sdělí členské státy Komisi tyto údaje:
a) názvy;
b) poštovní adresy;
c) elektronické adresy;
d) telefonní čísla;
e) faxová čísla a
f) jazyky přijatelné pro příslušné orgány.
3. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
4. Tyto údaje, jakož i všechny jejich změny, se předávají Komisi v elektronické podobě a v případě potřeby rovněž v listinné podobě.
5. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů, kontaktních subjektů a celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství na své internetové stránce a tyto seznamy případně aktualizuje.
KAPITOLA 2
Jiná ustanovení
Článek 57
Zasedání kontaktních subjektů
Komise na žádost členských států nebo v jiných vhodných případech pravidelně pořádá zasedání kontaktních subjektů, aby posoudila otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení.
Pokud se všechny členské státy a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na taková zasedání nebo jejich části pozváni hlavní aktéři.
Článek 58
Změny příloh
1. Komise může změnit přílohy prostřednictvím nařízení a v souladu s postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES, aby zohlednila vědecký a technický pokrok. Kromě toho se:
a) změní přílohy I, II, III, IIIA, IV a V, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD; mimo to se příloha IC o zvláštních pokynech pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu dokončí nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení s ohledem na pokyny OECD;
b) nezařazené odpady mohou prozatímně doplnit do přílohy IIIB, IV nebo V, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD;
c) na základě žádosti podané členským státem může zvážit prozatímní zahrnutí směsí dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III do přílohy IIIA v případech uvedených v čl. 3 odst.
2, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD. Původní položky, které mají být zahrnuty do přílohy IIIA, se pokud možno vloží do dne použitelnosti tohoto nařízení a nejpozději do šesti měsíců od uvedeného dne.
Příloha IIIA může obsahovat výhradu, že jednu nebo více jejích položek nelze použít na vývozy do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD;
d) stanoví výjimečné případy podle čl. 3 odst. 3 a tyto odpady se případně doplní do příloh IVA a V a odstraní z přílohy III;
e) změní příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu nebezpečných odpadů přijaté podle čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
f) změní příloha VIII, aby se zohlednily příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
2. Při změnách přílohy IX se jednání plně účastní výbor zřízený směrnicí Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [22].
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 59
Dodatečná opatření
1. Komise může k provádění tohoto nařízení přijmout tato dodatečná opatření:
a) způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění podle článku 6;
b) pokyny pro uplatňování čl. 12 odst. 1 písm. g);
c) další podmínky a požadavky týkající se zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem podle článku 14;
d) pokyny pro uplatňování článku 15, pokud jde o identifikaci a sledování odpadů, u kterých při předběžném využívání nebo odstraňování dochází k podstatným změnám;
e) pokyny pro spolupráci příslušných orgánů, pokud jde o nedovolené přepravy podle článku 24;
f) technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů k poskytování dokladů a informací podle čl. 26 odst. 4;
g) další pokyny týkající se používání jazyků podle článku 27;
h) další vyjasnění procedurálních požadavků hlavy II, pokud jde o jejich použití na vývozy odpadů ze Společenství, dovozy odpadů do Společenství a tranzity odpadů přes Společenství;
i) další pokyny týkající se nedefinovaných právních pojmů.
2. O těchto opatřeních se rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 60
Přezkum
1. Do 15. července 2006 Komise dokončí přezkum vztahu mezi stávajícími oborovými předpisy o zdraví lidí a zvířat, včetně přeprav odpadů, na které se vztahuje nařízení (ES) č.
1774/2002, a ustanoveními tohoto nařízení. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy týkající se dosažení rovnocenné úrovně postupů a úpravy kontrol pro přepravu těchto odpadů.
2. Do pěti let od 12. července 2007 Komise přezkoumá provádění čl. 12 odst. 1 písm. c), včetně jeho dopadu na ochranu životního prostředí a fungování vnitřního trhu. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy na změnu tohoto ustanovení.
Článek 61
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 259/93 a rozhodnutí 94/774/ES se zrušují s účinkem od 12. července 2007.
2. Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 259/93 se považují za odkazy na toto nařízení.
3. Rozhodnutí 1999/412/ES se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2008.
Článek 62
Přechodná ustanovení
1. Na přepravu, která byla oznámena a pro kterou příslušný orgán místa určení vydal potvrzení o přijetí před 12. červencem 2007, se vztahuje nařízení (EHS) č. 259/93.
2. Každá přeprava, k níž dotčené příslušné orgány dají souhlas v souladu s nařízením (EHS) č. 259/93, se dokončí nejpozději do jednoho roku od 12. července 2007.
3. Předkládání zpráv podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 a článku 51 tohoto nařízení za rok 2007 je založeno na dotazníku uvedeném v rozhodnutí 1999/412/ES.
Článek 63
Přechodná ustanovení pro některé členské státy
1. Do 31. prosince 2010 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, do Lotyšska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení místa určení.
2. Do 31. prosince 2012 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Polska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
B2020 a GE020 (odpadní sklo)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 a GH013 (odpad z tuhých plastů)
B3020 (odpadní papír)
B3140 (odpadní pneumatiky)
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arsenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
S výjimkou odpadního skla, odpadního papíru a odpadních pneumatik může být toto období prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2012 vznést příslušné orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Polska:
a) těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b) odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
3. Do 31. prosince 2011 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, na Slovensko vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 94/67/ES [23] a směrnice 96/61/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [24] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [25], během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
4. Do 31. prosince 2014 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Bulharska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2009 vznést příslušné bulharské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Bulharska:
a) A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b) odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné bulharské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
5. Do 31. prosince 2015 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Rumunska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
B2070
B2100, s výjimkou odpadního oxidu hlinitého
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu, rtuti a thalia)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2011 vznést příslušné rumunské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Rumunska:
a) A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b) odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné rumunské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, směrnice 2000/76/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
6. Odkazuje-li se v tomto článku v souvislosti s odpady uvedenými v příloze III na hlavu II, nepoužije se čl. 3 odst. 2, čl. 4 druhý pododstavec bod 5 a články 6, 11, 22, 23, 24, 25 a 31.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 12. července 2007.
2. Přistoupí-li Bulharsko nebo Rumunsko až po dni použitelnosti uvedeném v odstavci 1, použije se čl. 63 odst. 4 a 5, odchylně od odstavce 1 tohoto článku, ode dne přistoupení.
3. S výhradou souhlasu dotčených členských států je možno použít čl. 26 odst. 4 před 12. červencem 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 14. června 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler
Nařízení Komise (ES) č. 1014/2006
ze dne 4. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1015/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení pro prodej alkoholu vinného původu určeného k užití jako bioethanol ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné prováděcí pravidla pro odbyt zásob alkoholu, které byly získány destilací podle článků 35, 36 a 39 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3] a podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a jsou v držení intervenčních agentur.
(2) V souladu s článkem 92 nařízení (ES) č. 1623/2000 je třeba zahájit nabídkové řízení pro alkohol vinného původu určený k výlučnému užití v odvětví pohonných hmot ve formě bioethanolu ve Společenství, aby se snížily zásoby alkoholu vinného původu ve Společenství a zajistilo plynulé pokračování zásobování podniků schválených podle tohoto článku.
(3) Podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4] musejí být od 1. ledna 1999 prodejní ceny a jistoty vyjadřovány v eurech a platby musejí být prováděny v eurech.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajuje se nabídkové řízení č. 6/2006 ES na prodej vinného alkoholu k užití jako bioethanol ve Společenství.
Alkohol pochází z destilace podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v držení intervenčních agentur členských států.
2. K prodeji je nabízeno 700000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových, rozdělených takto:
a) šarže číslo 54/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
b) šarže číslo 55/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
c) šarže číslo 56/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
d) šarže číslo 57/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
e) šarže číslo 58/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
f) šarže číslo 59/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
g) šarže číslo 60/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
h) šarže číslo 61/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
i) šarže číslo 62/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
j) šarže číslo 63/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
k) šarže číslo 64/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
l) šarže číslo 65/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
m) šarže číslo 66/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
n) šarže číslo 67/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
3. Místo skladování a číslo nádrží, které tvoří šarže, množství alkoholu v každé nádrži, obsah alkoholu a jeho vlastnosti jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
4. Nabídkového řízení se mohou účastnit pouze podniky schválené podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 2
Prodej se uskuteční v souladu s články 93, 94, 94b, 94c, 94d, 95 až 98, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 3
1. Nabídky je třeba předkládat intervenčním agenturám uvedeným v příloze II, jež mají alkohol v držení, nebo zasílat na adresu těchto intervenčních agentur doporučeným dopisem.
2. Nabídky se předkládají ve dvou zapečetěných obálkách, přičemž na vnitřní obálce je uvedeno "Nabídka v rámci nabídkového řízení č. 6/2006 ES k užití jako bioethanol ve Společenství" a na vnější obálce je uvedena adresa příslušné intervenční agentury.
3. Nabídky musejí být příslušné intervenční agentuře doručeny nejpozději dne 26. července 2006 ve 12:00 hodin (bruselského času).
Článek 4
1. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud je v souladu s články 94 a 97 nařízení (ES) č. 1623/2000.
2. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud se současně s ní předkládá:
a) doklad o složení účastnické jistoty 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových u příslušné intervenční agentury;
b) jméno a adresa účastníka, číslo oznámení o nabídkovém řízení, nabízená cena vyjádřená v eurech na hektolitr čistého alkoholu o 100 % objemových;
c) závazek účastníka dodržovat všechna ustanovení daného nabídkového řízení;
d) prohlášení účastníka, kterým:
i) se vzdává reklamací na jakost a vlastnosti případně přiděleného produktu,
ii) souhlasí se všemi kontrolami ohledně místa určení a užití alkoholu,
iii) je připraven nést důkazní břemeno o užití alkoholu v souladu s podmínkami stanovenými v daném oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 5
Oznámení uvedená v článku 94a nařízení (ES) č. 1623/2000 týkající se nabídkového řízení zahájeného tímto nařízením jsou předána Komisi na adresu uvedenou v příloze III tohoto nařízení.
Článek 6
Formální požadavky na odběr vzorků jsou stanoveny v článku 98 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Intervenční agentura poskytne veškeré nezbytné informace o vlastnostech alkoholu nabízeného k prodeji.
Každý zájemce může obdržet od příslušné intervenční agentury vzorky alkoholu nabízeného k prodeji, které byly odebrány zástupcem příslušné intervenční agentury.
Článek 7
1. Intervenční agentury členských států, ve kterých je skladován alkohol nabízený k prodeji, provedou vhodné kontroly, aby ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
Za tímto účelem mohou:
a) přiměřeně použít ustanovení článku 102 nařízení (ES) č. 1623/2000;
b) provést kontrolu vzorků prostřednictvím rozboru za použití nukleární magnetické rezonance, aby tak ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
2. Náklady související s kontrolami podle odstavce 1 nesou podniky, jimž se alkohol prodává.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1016/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1615/2001, kterým se stanoví obchodní norma pro melouny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1615/2001 [2] stanovilo obchodní normu pro melouny, zejména pokud jde o označování.
(2) V zájmu jasnosti a transparentnosti na mezinárodní úrovni je třeba zohlednit nedávné změny normy FFV-23 o uvádění na trh a kontrole obchodní jakosti melounů, které provedla Pracovní skupina pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti působící v rámci Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK-OSN).
(3) Melouny se označují a uvádějí na trh podle tržního druhu.
Hlavní tržní druhy jsou uvedeny v publikaci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), která stanoví seznam hlavních tržních druhů melounů, k němuž jsou připojeny komentáře a ilustrace.
Cílem této publikace je usnadnit společný výklad platných norem, a zejména normy FFV-23 EHK-OSN, z níž vychází nařízení (ES) č. 1615/2001.
(4) Nařízení (ES) č. 1615/200 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1651/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1017/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1472/2003 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro hroznovou šťávu a hroznový mošt od hospodářského roku 2003/2004, pokud jde o dotčenou celní kvótu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 62 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1472/2003 [2] stanoví otevření celní kvóty pro dovoz 14000 tun hroznové šťávy a hroznového moštu kódů KN 20096190, 20096911, 20096919, 20096951 a 20096990.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článku XXIV:6 a článku XXVIII dohody GATT 1994 schválená rozhodnutím Rady 2006/333/CE [3] stanoví ode dne 15. června 2006 zvýšení roční dovozní celní kvóty pro hroznovou šťávu o 29 tun.
Proto je třeba doplnit uvedené množství hroznové šťávy a hroznového moštu v rámci celní kvóty 09.0067 uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1472/2003.
(3) Nařízení (ES) č. 1472/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V ustanovení čl. 1 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1472/2003 se výraz "14000 tun" nahrazuje výrazem "14029 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1018/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2799/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [2] stanovuje výše dotace na odstředěné mléko a odstředěný mléčný prášek, určený jako krmivo pro zvířata, s uvážením faktorů, uvedených v článku 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999. S ohledem na snížení regulace ceny odstředěného mléka k 1. červenci 2006, by se měla výše dotace snížit.
(2) Nařízení (ES) č. 2799/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 2799/1999 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Výše podpory se stanoví na:
a) 0,81 EUR na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
b) 0,71 EUR na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %;
c) 10,00 EUR na 100 kg sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
d) 8,82 EUR na 100 kg sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 &.;quot%
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1019/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky druhu Phycis blennoides v oblastech ICES VIII, IX (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1020/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu mníka modrého v oblastech ICES VI, VII (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1021/2006
ze dne 5. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1022/2006
ze dne 5. července 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1071/2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 4, čl. 5 odst. 1 a článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení (ES) č. 2826/2000 stanoví kritéria, která se mají použít pro určení témat a produktů, u kterých by se mohly provádět informační a/nebo propagační opatření na vnitřním trhu.
Témata a produkty jsou uvedené na seznamu přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1071/2005 [2].
(2) Podle článku 5 nařízení (ES) č. 2826/2000 je třeba pro každé vybrané odvětví nebo produkt určit hlavní směry, které stanoví obecné zásady pro kampaně, které se mají v těchto odvětvích uskutečnit.
Hlavní směry pro vybraná odvětví a produkty jsou uvedeny v příloze II nařízení (ES) č. 1071/2005.
(3) Nedávná krize influenzy ptáků ohrozila odvětví drůbežího masa tím, že vyvolala značné snížení spotřeby v důsledku ztráty důvěry spotřebitelů.
Proto je třeba stanovit možnost provádět informační a/nebo propagační opatření v tomto odvětví, zejména poskytováním odpovídajících informací, aby spotřebitelé znovu nabyli trvalé důvěry.
(4) Je proto třeba zařadit drůbeží maso na seznam produktů určených k propagaci a určit hlavní směry, které by stanovily obecné zásady pro budoucí kampaně v tomto odvětví.
(5) Nařízení (ES) č. 1071/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem společného řídícího výboru pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1071/2005 se mění takto:
1. V příloze I se doplňuje nová odrážka, která zní:
- "— drůbeží maso".
2. V příloze II se doplňuje znění této přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1023/2006
ze dne 5. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 958/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/286/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Bulharské republiky, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2809/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím 2003/286/ES se Společenství zavázalo, že pro každý hospodářský rok stanoví dovozní celní kvóty s nulovou celní sazbou pro pšenici a sourež, pšeničný lepek a kukuřici pocházející z Bulharské republiky.
(2) S ohledem na zkušenosti získané při používání nařízení Komise (ES) č. 958/2003 [2] je třeba objasnit a zjednodušit některá ustanovení uvedeného nařízení.
(3) Ve snaze ověřit skutečná množství, o než žádá jeden hospodářský subjekt, je třeba stanovit pro hospodářský subjekt povinnost podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období, jakož i určit sankci pro případ nesplnění této povinnosti.
(4) Nařízení (ES) č. 958/2003 proto musí být pozměněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 958/2003 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Hospodářský subjekt může podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období podle čl. 2 odst.
1. Pokud hospodářský subjekt podá více než jednu žádost, všechny jeho žádosti jsou zamítnuty a jistoty složené při podání žádostí propadají ve prospěch příslušného členského státu."
2. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států druhé pondělí každého měsíce nejpozději do 13:00 hodin bruselského času.
Žadatel podá svou žádost o licenci u příslušného orgánu členského státu, v němž je zaregistrován pro účely DPH.
Množství uvedené v žádosti o licenci nesmí být vyšší než množství, které je pro dovoz produktu stanoveno pro dotyčný hospodářský rok.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku období a množství podle odstavce 2 přesáhne příslušnou podkvótu nebo tranši, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí koeficienty přidělení, které se použijí pro požadovaná množství.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Po případném použití koeficientů přidělení stanovených v souladu s odstavcem 3 vydají příslušné orgány členských států čtvrtý pracovní den, který následuje po dni podání žádosti, dovozní licence odpovídající žádostem sděleným Komisi v souladu s odstavcem 2.
Nejpozději do 18:00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušné orgány členského státu Komisi elektronickou cestou celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro která byly téhož dne vydány dovozní licence, a to na základě vzoru uvedeného v příloze."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1024/2006
ze dne 5. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 573/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/18/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Rumunska, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2809/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/18/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství se v souladu s rozhodnutím 2003/18/ES zavázalo k tomu, že pro pšenici a sourež a kukuřici pocházející z Rumunska zavede každý hospodářský rok dovozní celní kvóty s nulovým clem.
(2) S ohledem na zkušenosti získané při používání nařízení Komise (ES) č. 573/2003 [2] je třeba objasnit a zjednodušit některá ustanovení uvedeného nařízení.
(3) Ve snaze ověřit skutečná množství, o než žádá jeden hospodářský subjekt, je třeba stanovit pro hospodářský subjekt povinnost podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období, jakož i určit sankci pro případ nesplnění této povinnosti.
(4) Nařízení (ES) č. 573/2003 proto musí být pozměněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 573/2003 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Hospodářský subjekt může podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na pořadové číslo a příslušné týdenní období podle čl. 2 odst.
1. Pokud hospodářský subjekt podá více než jednu žádost, všechny jeho žádosti jsou zamítnuty a jistoty složené při podání žádostí propadají ve prospěch příslušného členského státu."
2. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států druhé pondělí každého měsíce nejpozději do 13:00 hodin bruselského času.
Žadatel podá svou žádost o licenci u příslušného orgánu členského státu, v němž je zaregistrován pro účely DPH.
Množství uvedené v žádosti o licenci nesmí být vyšší než množství, které je pro dovoz produktu stanoveno pro dotyčný hospodářský rok.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku období a množství podle odstavce 2 přesáhne příslušnou podkvótu nebo tranši, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí koeficienty přidělení, které se použijí pro požadovaná množství.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Po případném použití koeficientů přidělení stanovených v souladu s odstavcem 3 vydají příslušné orgány členských států čtvrtý pracovní den, který následuje po dni podání žádosti, dovozní licence odpovídající žádostem sděleným Komisi v souladu s odstavcem 2.
Nejpozději do 18:00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušné orgány členského státu Komisi elektronickou cestou celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro která byly téhož dne vydány dovozní licence, a to na základě vzoru uvedeného v příloze."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1025/2006
ze dne 5. července 2006,
kterým se stanoví konečná sazba náhrad a procentní podíl pro vývozní licence v režimu B vydávané pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 557/2006 [3] stanovilo směrná množství pro vydávání vývozních licencí v režimu B.
(2) Pro žádosti o vydání licencí v režimu B pro rajčata, pomeranče, citrony a jablka podané od 16. května a 30. června 2006 je třeba stanovit konečnou sazbu ve výši směrné sazby a je třeba stanovit i procentní podíl pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o vydání licence v režimu B podané podle článku 1 nařízení (ES) č. 557/2006 mezi 16. květnem a 30. červnem 2006 se procentní podíl pro požadovaná množství, na která mají být licence vydány, a sazba příslušných náhrad stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1026/2006
ze dne 5. července 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení použitelný v rámci celní kvóty Společenství otevřené nařízením (ES) č. 969/2006 pro dovoz kukuřice pocházející ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 969/2006 ze dne 29. června 2006 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro dovoz kukuřice pocházející ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 969/2006 byla otevřena roční celní kvóta o objemu 242074 tun kukuřice (pořadové číslo 09.4131).
(2) Podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 969/2006 bylo množství tranše č. 2 na období od 1. července do 31. prosince 2006 stanoveno na 242074 tun.
(3) Množství požadovaná do pondělí 3. července 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 969/2006 přesahují množství, která jsou k dispozici. Je proto nutné stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence pro kvótu pro kukuřici, která byla podána a předložena Komisi do pondělí 3. července 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 969/2006, se vyhovuje do výše 0,46439 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropské Centrální banky (ES) č. 1027/2006
ze dne 14. června 2006
o statistické zpravodajské povinnosti bank poštovních úřadů, které přijímají vklady od institucí jiných než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny
(ECB/2006/8)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 stanoví, že pro splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči Evropské centrální bance (ECB) má ECB ve spolupráci s národními centrálními bankami právo shromažďovat statistické informace v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek a v mezích toho, co je nutné k provádění úkolů Evropského systému centrálních bank. Čl. 2 odst. 2 písm. b) dále stanoví, že banky poštovních úřadů jsou součástí referenčního souboru zpravodajských jednotek v rozsahu nezbytném ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB mimo jiné v oblasti měnové a bankovní statistiky.
(2) Nařízení (ES) č. 2423/2001 Evropské centrální banky ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2001/13) [2] bylo přijato na základě nařízení (ES) č. 2533/98. Podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) tvoří skutečný soubor zpravodajských jednotek měnové finanční instituce, které jsou rezidenty na území zúčastněných členských států.
(3) Měnové agregáty eurozóny a jejich protipoložky se odvozují zejména z údajů rozvahy měnových finančních institucí, jež se shromažďují podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13).
Měnové agregáty eurozóny však nezahrnují pouze měnové závazky měnových finančních institucí vůči institucím jiným než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny, s výjimkou ústředních vládních institucí, ale zahrnují též měnové závazky ústředních vládních institucí vůči institucím jiným než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny, s výjimkou ústředních vládních institucí.
Doplňkové statistické informace o vkladových závazcích ústředních vládních institucí a o držbě hotovosti a cenných papírů, emitovaných měnovými finančními institucemi, ústředními vládními institucemi se v současné době shromažďují podle obecných zásad ECB/2003/2 ze dne 6. února 2003 o některých požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti a o postupech používaných národními centrálními bankami při vykazování statistických informací v oblasti měnové a bankovní statistiky [3].
(4) V některých zúčastněných členských státech již banky poštovních úřadů do sektoru ústředních vládních institucí ve smyslu Evropského systému národních a regionálních účtů ve Společenství (ESA 95) [4] nepatří, přičemž tyto banky nepřijímají vklady pouze jménem svých státních pokladen, ale mohou přijímat vklady i na svůj vlastní účet.
Není tedy možné, aby se statistické informace o těchto vkladech nadále vykazovaly v rámci obecných zásad ECB/2003/2.
(5) Banky poštovních úřadů, které přijímají vklady, v tomto směru vykonávají obdobné činnosti jako měnové finanční instituce.
Oba druhy těchto subjektů by tedy měly podléhat obdobné statistické zpravodajské povinnosti v rozsahu, v němž se tato povinnost týká jejich činnosti.
(6) S cílem zajistit uvedený harmonizovaný přístup a zajistit dostupnost statistických informací o vkladech přijatých bankami poštovních úřadů je třeba přijmout nové nařízení, jež těmto subjektům uloží zpravodajskou povinnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
- výrazy "zúčastněný členský stát", "zpravodajské jednotky" a "rezident" mají stejný význam jako v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98,
- "bankou poštovního úřadu" se rozumí poštovní úřad, který patří do sektoru "nefinanční podniky" (sektor 11 v rámci ESA 95), a jako doplňkovou činnost k poštovním službám přijímá vklady od institucí jiných než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny, s cílem poskytovat svým vkladatelům služby spojené s převodem peněz.
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek tvoří banky poštovních úřadů, které jsou rezidenty na území zúčastněných členských států.
2. Výkonná rada ECB může vytvořit a vést seznam bank poštovních úřadů podle tohoto nařízení.
Tento seznam i jeho aktualizace zpřístupní národní centrální banky a ECB bankám poštovních úřadů vhodným způsobem, mimo jiné pomocí elektronických prostředků, prostřednictvím internetu, nebo požádají-li o to dotčené banky poštovních úřadů, v tištěné podobě.
Seznam má pouze informativní povahu.
Je-li však nejnovější dostupná verze seznamu nesprávná, nesmí ECB uložit sankci bance poštovního úřadu, která řádně nesplnila svou zpravodajskou povinnost, neboť v dobré víře vycházela z nesprávného seznamu.
3. Národní centrální banky mohou bankám poštovních úřadů udělit výjimky z povinnosti vykazovat statistické informace podle tohoto nařízení za předpokladu, že požadované statistické informace jsou již shromažďovány z jiných dostupných zdrojů.
Národní centrální banky včas kontrolují plnění této podmínky, aby po dohodě s ECB mohly tuto výjimku udělit nebo případně zrušit, a to s účinky k počátku příslušného roku.
Článek 3
Statistická zpravodajská povinnost
1. Jednotky zařazené do skutečného souboru zpravodajských jednotek vykazují národní centrální bance zúčastněného členského státu, v němž je banka poštovního úřadu rezidentem, jednou měsíčně statistické informace týkající se jejich stavové rozvahy sestavované ke konci měsíce.
2. Statistické informace, jež se vyžadují podle tohoto nařízení, se týkají činnosti, kterou banka poštovního úřadu vykonává na svůj účet a která je blíže popsána v přílohách I a II.
3. Statistické informace, jež se vyžadují podle tohoto nařízení, se vykazují v souladu s minimálními standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jež stanoví příloha III.
4. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se má řídit skutečný soubor zpravodajských jednotek, v souladu s vnitrostátními specifiky.
Národní centrální banky zabezpečí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly statistické informace, jež se vyžadují podle tohoto nařízení, a umožňovaly přesnou kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jež stanoví příloha III.
5. V případě fúze, rozdělení nebo jiné reorganizace, která by mohla ovlivnit plnění statistické zpravodajské povinnosti, informují dotčené zpravodajské jednotky příslušnou národní centrální banku, jakmile je záměr takovou operaci provést veřejně znám a včas před uskutečněním takové fúze, rozdělení nebo reorganizace, o postupu, který plánují použít, aby byla splněna statistická zpravodajská povinnost stanovená tímto nařízením.
Článek 4
Lhůty
Národní centrální banky předávají ECB statistické informace, které vykazují podle čl. 3 odst. 1 a odst. 2, do konce pracovní doby patnáctého pracovního dne následujícího po skončení měsíce, ke kterému se tyto informace vztahují. Národní centrální banky rozhodují o tom, kdy od zpravodajských jednotek potřebují obdržet údaje, aby mohly tuto lhůtu splnit.
Článek 5
Účetní pravidla
1. S výhradou odstavců 2 a 3 jsou účetními pravidly, jež banky poštovních úřadů používají pro účely vykazování podle tohoto nařízení, pravidla stanovená ve vnitrostátních předpisech provádějících směrnici Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí [5], jakož i v ostatních platných mezinárodních účetních standardech v rozsahu, v němž se na banky poštovních úřadů vztahují.
Aniž jsou dotčeny účetní postupy a možnosti vzájemného započtení (netting) běžné v zúčastněných členských státech, vykazují se veškerá finanční aktiva a pasiva pro statistické účely v hrubém vyjádření.
2. Vkladové závazky a úvěry se vykazují v nominální zůstatkové hodnotě ke konci měsíce a v hrubém vyjádření.
Nominální hodnotou se rozumí částka jistiny, kterou je dlužník smluvně zavázán splatit věřiteli.
3. Za předpokladu, že tyto postupy pro vykazování používají všechny rezidentské zpravodajské jednotky a že jsou nezbytné k tomu, aby ve statistickém oceňování úvěrů byla zachována kontinuita s údaji vykazovanými za období předcházející měsíci lednu 2005, mohou národní centrální banky dovolit, aby se úvěry, k nimž se vytvářejí opravné položky, vykazovaly po započtení opravných položek (netto způsobem), a aby se úvěry nabyté za úplatu vykazovaly v ceně sjednané v okamžiku jejich nabytí.
Článek 6
Ověřování a nucené shromažďování
Právo ověřovat nebo vynuceně shromažďovat informace, které zpravodajské jednotky poskytují v souladu se statistickou zpravodajskou povinností stanovenou v tomto nařízení, vykonávají národní centrální banky, aniž je dotčeno právo ECB vykonávat toto právo sama.
Toto právo se vykonává zejména tehdy, jestliže některá banka poštovního úřadu, která je součástí skutečného souboru zpravodajských jednotek, neplní minimální standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy stanovené v příloze III.
Článek 7
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1028/2006
ze dne 19. června 2006
o obchodních normách pro vejce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Obchodní normy pro vejce mohou přispět ke zlepšení jakosti vajec a následně usnadnit jejich prodej.
Je proto v zájmu producentů, obchodníků i spotřebitelů, aby se obchodní normy uplatňovaly.
(2) Zkušenosti získané při uplatňování nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [2] jasně ukázaly potřebu dalších změn a zjednodušení.
Nařízení (EHS) č. 1907/90 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3) Obchodní normy by se měly v zásadě vztahovat na všechna vejce pocházející od slepic kura domácího Gallus gallus která jsou uváděna na trh ve Společenství.
Přesto je vhodné, aby členské státy mohly vyloučit z oblasti působnosti těchto norem vejce prodávaná některými formami přímého prodeje producentem konečnému spotřebiteli, jde-li o malá množství.
(4) Je třeba jasně odlišovat vejce vhodná k přímé lidské spotřebě od vajec, která nejsou vhodná k přímé lidské spotřebě a jsou určena pro potravinářský nebo jiný průmysl.
Je proto vhodné rozlišovat dvě třídy jakosti vajec, třídu A a třídu B.
(5) Spotřebitel by měl mít možnost rozlišit vejce různé jakosti a hmotnosti a identifikovat způsob chovu použitý v souladu se směrnicí Komise 2002/4/ES ze dne 30. ledna 2002 o registraci zařízení pro chov nosnic, kterou stanoví směrnice Rady 1999/74/ES [3].
Tomuto požadavku je třeba vyhovět prostřednictvím označování vajec a obalů.
(6) Vejce třídy A by měla být označena rozlišovacím číslem producenta, jak stanoví směrnice 2002/4/ES, aby bylo možné sledovat vejce uvedená na trh a určená k lidské spotřebě.
Vejce třídy B by rovněž měla být označena, aby se zabránilo podvodným praktikám.
Mělo by však být rovněž možné, aby byla vejce třídy B označena jiným způsobem než rozlišovacím číslem producenta, pokud to umožňuje rozlišit mezi třídami jakosti.
V souladu se zásadou proporcionality by mělo být členským státům povoleno udělit výjimky v případech, kdy jsou vejce třídy B uváděna na trh výhradně na jejich území.
(7) Ve snaze zabránit podvodným praktikám by měla být vejce označena co nejdříve po snášce.
(8) Balírny/třídírny schválené v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004 kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [4] by měly třídit vejce podle jakosti a hmotnosti.
Balírny/třídírny, které pracují výlučně pro potravinářský a jiný průmysl, by neměly být povinny třídit vejce podle hmotnosti.
(9) Aby bylo zajištěno, že balírny/třídírny mají vhodné vybavení pro třídění vajec a balení vajec třídy A, měly by obdržet rovněž schválení příslušných orgánů a vlastní kód, který usnadňuje sledování vajec uvedených na trh.
(10) V zájmu producentů i spotřebitelů je nezbytné, aby vejce dovezená ze třetích zemí splňovala normy Společenství.
Zvláštní předpisy platné v určitých třetích zemích však mohou být důvodem odchylek od uvedených norem, je-li zaručena rovnocennost právních předpisů.
(11) Členské státy by měly určit inspekční orgány příslušné pro kontrolu podle tohoto nařízení.
Kontrolní postupy by měly být jednotné
(12) Členské státy by měly stanovit pravidla pro ukládání sankcí za porušení ustanovení tohoto nařízení.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky uvádění vajec vyprodukovaných ve Společenství nebo dovezených ze třetích zemí na trh ve Společenství.
Tyto podmínky uvádění na trh se rovněž vztahují na vejce určená na vývoz mimo Společenství.
2. Členské státy mohou stanovit výjimku z požadavků tohoto nařízení, s výjimkou čl. 4 odst. 3, pro vejce, která producent přímo dodává konečnému spotřebiteli
a) ve svém produkčním místě,
b) na místním veřejném trhu nebo při podomním prodeji v regionu produkce daného členského státu.
Je-li taková výjimka udělena, může každý producent rozhodnout o tom, zda ji využije či nevyužije.
Pokud se výjimka využije, nesmějí se použít třídy jakosti ani hmotnostní skupiny.
Členské státy mohou v souladu s vnitrostátním právem stanovit vymezení pojmů "místní veřejný trh", "podomní prodej" a "region produkce".
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "vejci" vejce ve skořápce, jiná než rozbitá vejce, vejce umístěná do inkubátoru nebo vařená vejce, pocházející od slepic kura domácího (Gallus gallus) a vhodná k přímé lidské spotřebě nebo k přípravě vaječných výrobků;
2. "rozbitými vejci" vejce vykazující porušení jak skořápky, tak i blány, což má za následek ohrožení obsahu;
3. "vejci umístěnými do inkubátoru" vejce od okamžiku jejich umístění do inkubátoru;
4. "uváděním na trh" držení vajec za účelem prodeje, včetně nabízení k prodeji, skladování, balení, označování, dodání nebo jakýkoli jiný způsob převodu, úplatného či bezúplatného;
5. "hospodářským subjektem" producent nebo jakákoli jiná fyzická či právnická osoba, která se podílí na uvádění vajec na trh;
6. "produkčním místem" zařízení pro chov nosnic registrované v souladu se směrnicí 2002/4/ES;
7. "balírnou/třídírnou" podnik ve smyslu nařízení (ES) č. 853/2004, schválený podle čl.
5 odst. 2 tohoto nařízení, kde jsou vejce tříděna podle jakosti a hmotnosti;
8. "konečným spotřebitelem" poslední spotřebitel potraviny, který nepoužije potravinu v rámci provozování potravinářského podniku nebo činnosti;
9. "kódem producenta" rozlišovací číslo produkčního místa podle bodu 2 přílohy směrnice 2002/4/ES.
Článek 3
Třídění podle jakosti a hmotnosti
1. Vejce jsou tříděna podle jakosti takto:
- třída A neboli "čerstvá",
- třída B.
2. Vejce třídy A jsou tříděna podle hmotnosti.
Třídění podle hmotnosti se však nevyžaduje u vajec dodávaných do potravinářského a jiného průmyslu.
3. Vejce třídy B se smějí dodávat pouze do potravinářského a jiného průmyslu.
Článek 4
Označování vajec
1. Vejce třídy A se označují kódem producenta.
Vejce třídy B se označují kódem producenta nebo jiným způsobem.
Členské státy mohou stanovit výjimkou z tohoto požadavku pro vejce třídy B, pokud jsou uváděna na trh výhradně na jejich území.
2. Označování vajec podle odstavce 1 se uskutečňuje v produkčním místě nebo v první balírně/třídírně, do níž jsou vejce dodána.
3. Vejce, která konečnému spotřebiteli prodává producent na místním veřejném trhu v regionu produkce dotyčného členského státu, se označují v souladu s odstavcem 1.
Členské státy však mohou stanovit výjimku z tohoto požadavku pro producenty, kteří vlastní nejvýše 50 nosnic, jsou-li název a adresa producenta uvedeny v místě prodeje.
Článek 5
Balírny/třídírny
1. V balírnách/třídírnách se třídí a balí vejce a označují se jejich obaly.
2. Příslušný orgán udělí balírnám/třídírnám schválení ke třídění vajec a přidělí kód balírny/třídírny všem hospodářským subjektům, jejichž prostory a technické zařízení jsou vhodné pro třídění vajec podle jakosti a hmotnosti.
Pro balírny/třídírny, které pracují výlučně pro potravinářský a jiný průmysl, se žádné vhodné technické vybavení pro třídění podle hmotnosti nevyžaduje.
3. Uvedené schválení je možné odebrat, nejsou-li nadále plněny požadované podmínky stanovené v prováděcích pravidlech přijatých podle článku 11.
Článek 6
Dovoz vajec
1. Na žádost dotčených zemí Komise zhodnotí obchodní normy pro vejce platné ve vyvážejících třetích zemích.
Toto hodnocení se rozšíří na pravidla týkající se označování, způsobů chovu a kontrol, jakož i na provádění.
Zjistí-li se, že uvedená pravidla poskytují dostatečné záruky rovnocennosti s právními předpisy Společenství, označují se vejce dovezená z dotčených zemí rozlišovacím číslem, které je totožné s kódem producenta.
2. Je-li to nezbytné, vede Komise se třetími zeměmi jednání, jejichž cílem je najít vhodné způsoby pro poskytování záruk uvedených v odstavci 1, a uzavřít o takových zárukách dohody.
3. Nejsou-li poskytnuty dostatečné záruky rovnocennosti pravidel, označují se vejce dovezená z dotyčných třetích zemí kódem umožňujícím identifikaci země původu a označení způsobů chovu jako "neupřesněno".
Článek 7
Kontroly
1. Členské státy určí inspekční orgány, jejichž úkolem je kontrolovat dodržování tohoto nařízení.
2. Inspekční orgány uvedené v odstavci 1 kontrolují produkty, na které se vztahuje toto nařízení, ve všech stádiích uvádění na trh.
Vedle náhodného odběru vzorků se kontroly provádějí na základě analýzy rizik, přičemž se zohlední druh a kapacita dotyčného zařízení a dřívější záznamy o hospodářském subjektu, pokud jde o dodržování obchodních norem pro vejce.
3. V případě vajec třídy A dovezených ze třetích zemí se kontroly stanovené v odstavci 2 provádějí při celním odbavení a před uvedením do volného oběhu.
Vejce třídy B dovezená ze třetích zemí se uvolňují do volného oběhu, pouze pokud se při celním odbavení zkontroluje, že jejich konečné místo určení je ve zpracovatelském průmyslu.
Článek 8
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 9
Sdělení
Členské státy a Komise si navzájem sdělují informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 2 a upravují zejména
1. četnost sběru vajec, dodávky a ošetření vajec a manipulaci s nimi;
2. kritéria jakosti, zejména vzhled skořápky, hustotu bílku a žloutku a velikost vzduchové bubliny;
3. třídění podle hmotnosti, včetně výjimek;
4. označení na vejcích a údaje na jejich obalech, včetně dalších výjimek;
5. kontroly;
6. obchod se třetími zeměmi;
7. sdělení uvedená v článku 9;
8. způsoby chovu;
9. záznamy a jejich uchovávání.
Článek 12
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 1907/90 se zrušuje s účinkem od 1. července 2007.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1029/2006
ze dne 19. června 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S účinkem od 1. ledna 2006 byla směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh [2] zrušena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES [3] a nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [4] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [5].
(2) Směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [6] byla zrušena a nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [7].
(3) Nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 [8] obsahuje několik odkazů na směrnice 71/118/EHS a 79/112/EHS.
Z důvodů jasnosti je vhodné tyto odkazy upravit.
Definice pojmu "jatečně upravené tělo" by měla být obdobně přizpůsobena oddílu II kapitole IV bodu 7 písm. c) přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
(4) Ustanovení čl. 1 odst. 3 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 1906/90 vyjímá z oblasti působnosti uvedeného nařízení způsoby prodeje uvedené v kapitole II čl. 3 bodě II směrnice 71/118/EHS. Uvedené ustanovení směrnice upravovalo možnost členských států přijmout odchylnou úpravu pro malou produkci nižší než 10000 kusů drůbeže. Nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004 sice umožňují odchylnou úpravu, ale bez možnosti volby a bez početního omezení drůbeže, a taková volitelná odchylná úprava, jaká je uvedena v kapitole II čl. 3 bodě II směrnice 71/118/EHS, omezená na určitý počet drůbeže by měla být v nařízení (EHS) č. 1906/90 zachována.
(5) Článek 6 nařízení (EHS) č. 1906/90 obsahuje odkaz na směrnici Komise 80/879/EHS ze dne 3. září 1980 o značení prováděném veterinární inspekcí na velká balení drůbežího masa [9].
Uvedená směrnice byla zrušena směrnicí Rady 92/116/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se mění a aktualizuje směrnice 71/118/EHS o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [10].
Zmíněný odkaz je nadbytečný, a proto by měl být zrušen.
(6) Nařízení (EHS) č. 1906/90 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1906/90 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Toto nařízení se nevztahuje na
a) drůbeží maso určené k vývozu ze Společenství,
b) drůbež určenou k pozdějšímu vykuchání ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [11].
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"3a. Členské státy se mohou odchýlit od požadavků tohoto nařízení v případech, kdy výrobce s roční produkcí nižší než 10000 kusů drůbeže přímo dodává malá množství drůbežího masa podle čl. 1 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 853/2004."
2. Článek 2 se mění takto:
a) bod 2 se nahrazuje tímto:
"2. "jatečně upraveným tělem" celé tělo ptáka živočišného druhu podle čl.
1 odst. 1 po vykrvení, oškubání a vykuchání; avšak vyjmutí ledvin není povinné; vykuchané tělo lze prodávat s droby nebo bez nich, přičemž droby se rozumí srdce, játra, žaludek a krk vložené do dutiny břišní;"
b) bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. "hotově baleným drůbežím" masem drůbeží maso v obchodní úpravě podle podmínek stanovených v čl.
1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [12].
3. V článku 4 se návětí nahrazuje tímto:
"Kromě náležitostí, které závazně stanoví vnitrostátní právní předpisy přijaté v souladu se směrnicí 2000/13/ES, musí obchodní dokumentace ve smyslu čl. 13 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice obsahovat tyto dodatečné údaje:"
4. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "ze směrnice 79/112/EHS" nahrazují slovy "ze směrnice 2000/13/ES";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto.
"2. U čerstvého drůbežího masa se datum minimální trvanlivosti nahrazuje datem "spotřebujte do" v souladu s článkem 10 směrnice 2000/13/ES."
c) v odstavci 3 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) registrační číslo jatek nebo závodu na porcování drůbeže přidělené podle článku 4 nařízení (ES) č. 853/2004, s výjimkou případů, kdy se drůbež porcuje a vykosťuje v místě prodeje, jak stanoví čl. 4 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení;"
d) odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
"4. Pokud se drůbeží maso prodává bez hotového balení, s výjimkou případů, kdy k porcování a vykosťování dochází v místě prodeje v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 853/2004 a za předpokladu, že toto porcování a vykosťování se provádí na žádost spotřebitele a v jeho přítomnosti, použije se na údaje uvedené v odstavci 3 tohoto článku článek 14 směrnice 2000/13/EHS.
5. Podrobná pravidla pro uvádění názvu, pod nímž je výrobek prodáván, ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2000/13/ES mohou být stanovena postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2777/75."
5. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Odchylně od článků 3, 4 a 5 není nezbytné třídit drůbeží maso ani uvádět další údaje uvedené ve zmíněných článcích v případě dodávek do závodů na porcování a zpracování drůbeže."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1030/2006
ze dne 6. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1031/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 808/2004 o statistice Společenství o informační společnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 808/2004 ze dne 21. dubna 2004 o statistice Společenství o informační společnosti, a zejména na článek 8 uvedeného nařízení [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 808/2004 stanovilo společný rámec pro systematické sestavování statistiky Společenství o informační společnosti.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 808/2004 jsou k určení údajů, které mají být poskytnuty za účelem sestavení statistiky definované v článcích 3 a 4 tohoto nařízení, a ke stanovení lhůt pro předání výsledků zapotřebí prováděcí opatření.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Údaje, které mají být poskytnuty za účelem sestavení statistiky Společenství o informační společnosti, jak stanoví čl. 3 odst. 2 a článek 4 nařízení (ES) č. 808/2004, jsou uvedeny v příloze I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1032/2006
ze dne 6. července 2006,
kterým se stanoví požadavky na automatické systémy pro výměnu letových údajů pro účely oznamování, koordinace a předávání letů mezi stanovišti řízení letového provozu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Činnost řízení letového provozu vyžaduje bezpečné a účinné mechanismy pro oznamování, koordinaci a předávání letů mezi stanovišti řízení letového provozu.
K poskytování těchto mechanismů v evropské síti řízení letového provozu je zapotřebí automatická výměna letových údajů mezi systémy pro zpracování letových údajů.
Posouzení současné situace ve Společenství odhalilo, že v některých členských státech tyto mechanismy dosud nedosáhly uspokojivé úrovně a je zapotřebí je dále zlepšit.
Proto je nutno stanovit požadavky na systémy zpracování letových údajů s ohledem na interoperabilitu, výkonnost a kvalitu služeb funkcí výměny letových údajů těchto systémů.
(2) V souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 549/2004 bylo Evropské organizaci pro bezpečnost leteckého provozu (Eurocontrol) vydáno pověření rozvíjet požadavky na automatické systémy pro výměnu letových údajů pro účely oznamování, koordinace a předávání letů. Toto nařízení je založeno na výsledné zprávě o pověření ze dne 31. března 2005.
(3) Norma organizace Eurocontrol pro výměnu údajů on-line byla přiložena k nařízení Komise (ES) č. 2082/2000 ze dne 6. září 2000, kterým se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice 97/15/ES, kterou se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice Rady 93/65/EHS [3], jímž se stanoví povinnost jejího používání ve Společenství v případě zadávání zakázek na nové systémy zpracování letových údajů.
Jelikož bylo nařízení (ES) č. 2082/2000 zrušeno s účinkem od 20. října 2005, je nutno aktualizovat právní předpisy Společenství, aby byl zajištěn soulad příslušných právních předpisů.
(4) Toto nařízení by se nemělo vztahovat na vojenské činnosti a výcvik podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004.
(5) Členské státy se v prohlášení o vojenských otázkách týkajících se jednotného evropského nebe [4] zavázaly, že budou navzájem spolupracovat a zároveň zohlední vnitrostátní vojenské požadavky, aby koncepce pružného užívání vzdušného prostoru byla plně a jednotně uplatňována všemi uživateli vzdušného prostoru ve všech členských státech.
(6) Uplatňování koncepce pružného užívání vzdušného prostoru, jak stanoví čl. 2 odst. 22 nařízení (ES) č. 549/2004, vyžaduje zřízení systémů pro včasnou výměnu letových údajů mezi stanovišti letových provozních služeb a řídícími vojenskými stanovišti.
(7) Automatizované postupy související s oznámením a počáteční koordinací by měly být prováděny oblastními středisky řízení, aby předávající stanoviště poskytovalo přijímajícímu stanovišti ucelené letové informace a aby byla podporována koordinace plánovaného předávání letů.
Tyto postupy byly součástí norem stanovených nařízením (ES) č. 2082/2000, a proto by měly být používány ode dne vstupu uvedeného nařízení v platnost.
(8) Letové informace přenášené v průběhu počáteční koordinace by měly být aktualizovány.
Automatizované procesy by proto měly být zaváděny postupně, aby bylo možno opravit informace týkající se letů, které dříve podléhaly postupu počáteční koordinace nebo zrušení koordinace, pokud se přijímací stanoviště již daným letem nezabývá.
(9) Jiná stanoviště řízení letového provozu než oblastní střediska řízení by mohla zavedení automatizovaných postupů využívat pro oznamování, počáteční koordinaci, opravu koordinace a zrušení koordinace letů.
Pokud se k tomuto kroku rozhodnou, bude potřeba interoperability evropské sítě řízení letového provozu (dále jen "EATMN") vyžadovat, aby uplatňovala stejné požadavky, jaké se uplatňují pro oblastní střediska řízení.
(10) Včasná výměna letových údajů mezi stanovišti letových provozních služeb a řídícími vojenskými stanovišti by měla spoléhat na postupné zavádění automatizovaných postupů.
Prvním krokem by mělo být zavedení přenosu základních letových údajů mezi civilními a vojenskými stanovišti a možnost jejich aktualizace v případě potřeby.
(11) Byly stanoveny další automatizované postupy, které by mohly dále posílit koordinaci mezi stanovišti řízení letového provozu nebo mezi stanovišti letových provozních služeb a řídícími vojenskými stanovišti.
Pokud se rozhodnou používat další automatizované postupy, bude potřeba interoperability EATMN vyžadovat, aby na tyto postupy uplatňovala harmonizované požadavky.
(12) Provádění tohoto nařízení by mělo umožňovat další vývoj pro dosažení vyšší úrovně interoperability.
(13) Za účelem zachování nebo zvýšení existující úrovně bezpečnosti provozu by členské státy měly být povinny zajistit provedení hodnocení bezpečnosti dotčenými stranami, včetně postupů označení rizik, hodnocení a zmírnění rizik.
K harmonizovanému zavádění těchto postupů do systémů, kterých se toto nařízení týká, je zapotřebí, aby byly určité požadavky na bezpečnost stanoveny jako součást všech povinných požadavků na interoperabilitu, výkonnost a kvalitu služeb.
(14) Podle čl. 3 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 552/2004 by prováděcí pravidla pro interoperabilitu měla popisovat jednotlivé postupy při posuzování shody, které se mají použít pro posuzování shody nebo vhodnosti k používání složek, jakož i k ověřování systémů.
(15) Podle čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 552/2004 mohou být data pro použití přechodných ustanovení stanovena příslušnými prováděcími předpisy pro interoperabilitu.
(16) Výrobcům a poskytovatelům letových navigačních služeb by měl být poskytnut čas na rozvoj nových prvků a systémů v souladu s novými technickými požadavky.
(17) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe zřízeného na základě článku 5 nařízení (ES) č. 549/2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah
1. Toto nařízení stanoví požadavky na automatickou výměnu letových údajů pro účely oznamování, koordinace a předávání letů mezi stanovišti řízení letového provozu a pro účely civilně-vojenské koordinace.
2. Toto nařízení se vztahuje na:
a) systémy zpracování letových údajů, které slouží stanovištím řízení letového provozu a poskytují služby pro všeobecný letecký provoz;
b) systémy výměny letových údajů, které podporují koordinaci mezi stanovišti letových provozních služeb a řídícími vojenskými stanovišti.
3. Toto nařízení se nepoužije na výměnu letových údajů mezi stanovišti řízení letového provozu, jimž poskytují služby systémy zpracování letových údajů označené v odstavci 2, pro které se letové údaje zahrnuté v tomto nařízení synchronizují prostřednictvím společného systému.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice vymezené v nařízení (ES) č. 549/2004.
2. Vedle definic uvedených v odstavci 1 se použijí tyto definice:
1. "oznamováním" se rozumí postup, kterým předávající stanoviště odesílá údaje k aktualizaci systému přijímajícímu stanovišti v rámci přípravy na koordinaci;
2. "koordinací" se rozumí koordinace plánovaných přeletů přes společnou hranici mezi stanovišti řízení letového provozu tak, aby byla zajištěna bezpečnost letu;
3. "stanovištěm řízení letového provozu" (dále jen "stanovištěm ATC") se rozumí oblastní středisko řízení, přibližovací stanoviště řízení nebo letištní řídící věž;
4. "civilně-vojenskou koordinací" se rozumí koordinace mezi civilními a vojenskými stranami, jež jsou oprávněné přijímat rozhodnutí a schvalovat opatření;
5. "systémem zpracování letových údajů" se rozumí část systému letových provozních služeb, která přijímá, automaticky zpracovává údaje o letovém plánu a související zprávy a rozděluje je na pracovní místa stanovišť řízení letového provozu;
6. "stanovištěm letových provozních služeb" (dále jen "stanovištěm ATS") se rozumí civilní nebo vojenské stanoviště poskytující letové provozní služby;
7. "řídícím vojenským stanovištěm" se rozumí stacionární nebo mobilní vojenské stanoviště, které řídí vojenský letový provoz a/nebo vykonává jiné činnosti, které z důvodu své specifické povahy mohou vyžadovat vyhrazení nebo omezení vzdušného prostoru;
8. "předávajícím stanovištěm" se rozumí stanoviště řízení letového provozu, které předává odpovědnost za poskytování služby řízení letového provozu letadlu dalšímu stanovišti ATC na trati letu;
9. "přijímacím stanovištěm" se rozumí stanoviště řízení letového provozu, kterému je zasílána zpráva;
10. "hranicí" se rozumí podélná nebo svislá rovina, která vymezuje vzdušný prostor, v němž stanoviště ATC poskytuje letové provozní služby;
11. "oblastním střediskem řízení" (dále jen "ACC") se rozumí stanoviště ustavené k poskytování letových provozních služeb řízeným letům v řízených oblastech pod jeho pravomocí;
12. "pracovním místem" se rozumí místo na pracovišti, vybavené technickým zařízením, prostřednictvím kterého pracovník letových provozních služeb vykonává činnost související s jeho funkcí;
13. "letovým plánem" se rozumí předepsané informace, vztahující se k zamýšlenému letu letadla, nebo k části letu, poskytované stanovištím řízení letového provozu;
14. "výstrahou" se rozumí zpráva zobrazená na pracovním místě, pokud dojde k selhání automatizovaného postupu koordinace;
15. "předpokládanými údaji" se rozumí koordinační bod, předpokládaný čas letadla a předpokládaná letová hladina letadla nad bodem předání;
16. "sekundárním přehledovým radarem" (dále jen "SSR") se rozumí systém přehledového radaru, který využívá vysílačů nebo přijímačů a odpovídačů;
17. "koordinační dohodou" se rozumí dohoda mezi dvěma sousedními stanovišti ATC, která určuje jejich koordinaci při řízení letového provozu;
18. "bodem předání řízení" se rozumí určený bod umístěný na letové dráze letadla, ve kterém jedno stanoviště ATC předává druhému odpovědnost za poskytování služby řízení letového provozu letadlu;
19. "koordinačními údaji" se rozumí údaje pro pracovníky ATS související s postupy oznamování, koordinace a předávání letů a s postupy při civilně-vojenskou koordinaci;
20. "letovou hladinou pro předání" se rozumí letová hladina dohodnutá v průběhu koordinace, pokud je letovou hladinou nebo povolenou letovou hladinou, do které let pokračuje v případě stoupání nebo klesání nad bodem přechodu;
21. "přebírajícím stanovištěm" se rozumí stanoviště řízení letového provozu, které jako další převezme řízení letu letadla;
22. "koordinačním bodem" se rozumí bod na hranici nebo v blízkosti hranice, kterou využívají stanoviště ATC a na kterou se odkazuje při postupu koordinace;
23. "vyrozuměným stanovištěm" se rozumí stanoviště ATC, které obdrželo oznámení;
24. "korelací" se rozumí postup propojení údajů letového plánu a radarové stopy téhož letu;
25. "uvolněním" se rozumí oprávnění řídícího letového provozu na přijímacím stanovišti udělené řídícím letového provozu předávajícím letadlo vydat letadlu před přeletem letadla nad bodem předání řízení řídící pokyny;
26. "dostupností" se rozumí míra, v jaké budou určitý systém nebo jeho součást provozuschopné a dostupné, pokud bude zapotřebí je použít;
27. "spolehlivostí" se rozumí míra pravděpodobnosti, že pozemní zařízení bude pracovat v daných tolerancích.
Článek 3
Požadavky na interoperabilitu a výkonnost
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) a poskytující služby střediskům ACC splňovaly požadavky na interoperabilitu a výkonnost uvedené v příloze I částech A a B.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří ve své koordinační dohodě uvedli, že zavedou postupy výměny informací, počáteční koordinace, oprav koordinace, zrušení koordinace, poskytování základních letových údajů nebo oprav základních letových údajů mezi stanovišti ATC jinými než ACC, zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) splňovaly požadavky na interoperabilitu a výkonnost uvedené v příloze I částech A a B.
3. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří ve své koordinační dohodě uvedli, že zavedou předodletové postupy výměny informací a koordinace, postupy změny kmitočtu nebo potvrzení o manuálním převzetí spojení, zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) splňovaly požadavky na interoperabilitu a výkonnost uvedené v příloze I částech A a C.
4. Členské státy zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) splňovaly požadavky na interoperabilitu a výkonnost uvedené v příloze I částech A a B, pokud jde o procesy, týkající se informací o základních letových údajích a změnách základních letových údajů.
5. Pokud stanoviště civilních a vojenských letových provozních služeb mezi svými systémy uvedenými v čl. 1 odst. 2 písm. b) zavedla postupy výměny informací o zamýšleném přeletu, žádosti o povolení přeletu, protinávrhu přeletu nebo zrušení přeletu, členské státy zajistí, aby tyto systémy splňovaly požadavky na interoperabilitu a výkonnost uvedené v příloze I částech A a C.
Článek 4
Požadavky na kvalitu služeb
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) splňovaly požadavky na kvalitu služeb uvedené v příloze II.
2. Členské státy zajistí, aby systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) splňovaly požadavky na kvalitu služeb uvedené v příloze II.
Článek 5
Související postupy
1. U letů podléhajících počáteční koordinaci jsou dohodnuté podmínky předání letu provozně závazné pro obě stanoviště ATC, pokud není koordinace zrušena nebo opravena.
2. U letů podléhajících opravě koordinace jsou dohodnuté podmínky předání letu provozně závazné pro obě stanoviště ATC, pokud není koordinace zrušena nebo pokud nejsou podmínky dále opraveny.
3. Pokud nedojde k potvrzení, že postupy opravy nebo zrušení postupu koordinace byly dokončeny v rámci příslušných požadavků na kvalitu služby, zahájí předávající stanoviště ústní koordinaci.
Článek 6
Požadavky na bezpečnost
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, že jakýmkoli změnám stávajících nebo zavedení nových automatických systémů pro letové plány, na které se vztahuje toto nařízení, předcházelo hodnocení bezpečnosti, včetně označení rizik, hodnocení a zmírnění rizik, provedené dotčenými stranami.
Při tomto posouzení bezpečnosti budou zohledněny minimálně požadavky na bezpečnost uvedené v příloze III.
Článek 7
Shoda nebo vhodnost k používání složek systémů
Před vydáním prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání podle článku 5 nařízení (ES) č. 552/2004 posoudí výrobci složek systémů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) shodu nebo vhodnost k používání uvedených složek v souladu s požadavky uvedenými v příloze IV části A.
Článek 8
Ověření systémů
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří mohou prokázat, že splňují podmínky uvedené v příloze V, provedou ověření systémů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) v souladu s požadavky uvedenými v příloze IV části B.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří nemohou prokázat, že splňují podmínky uvedené v příloze V, pověří stanovený subjekt ověřením systémů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a). Ověření se provádí v souladu s požadavky uvedenými v příloze IV části C.
3. Členské státy zajistí, aby ověření systémů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) prokázalo shodu těchto systémů s požadavky na interoperabilitu a výkonnost, kvalitu služeb a bezpečnost uvedenými v tomto nařízení.
Článek 9
Soulad
Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění souladu s tímto nařízením.
Článek 10
Přechodná opatření
1. Přechodná opatření uvedená v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 552/2004 se použijí na systémy evropské sítě řízení letového provozu (dále jen "EATMN") uvedené v čl. 1 odst. 2 ode dne vstupu v platnost tohoto nařízení, pokud jde o postupy oznámení a počáteční koordinace.
Použijí se na systémy EATMN ode dne 1. ledna 2009, pokud jde o postupy opravy koordinace, zrušení koordinace, základních letových údajů a změny základních letových údajů.
2. Přechodná opatření uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 552/2004 se použijí na systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 ode dne 31. prosince 2012.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1033/2006
ze dne 4. července 2006,
kterým se stanoví požadavky na postupy pro letové plány v předletové fázi pro jednotné evropské nebe
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Velký počet studií, které provedla Komise a Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol), upozornil na výrazné nesrovnalosti v údajích letových plánů, které mají k dispozici strany zúčastněné na bezpečném provádění letů, zejména stanoviště letových provozních služeb, provozovatelé a piloti.
Tyto nesrovnalosti mohou mít vliv na bezpečnost a účinnost evropského systému uspořádání letového provozu.
Kromě toho by větší konzistentnost údajů letového plánu přispěla k hladkému provozu, podpořila by nové koncepce provozu, zejména v oblasti uspořádání toku letového provozu, a přispěla k posílení bezpečnosti.
Měla by být přijata vhodná opatření ke snížení výskytu nesrovnalostí v údajích letových plánů.
(2) V souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 549/2004 byl Eurocontrol pověřen vypracováním požadavků na letové plány v předletové fázi pro jednotné evropské nebe. Toto nařízení je založeno na výsledné zprávě o pověření ze dne 17. března 2005.
(3) Územní rozsah působnosti tohoto nařízení by se měl jasně vymezit odkazem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi [3].
(4) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen "ICAO") vymezila postupy předkládání, přijímání a distribuce letových plánů, které by měly vstoupit v platnost pro účely jednotného použití v rámci vzdušného prostoru jednotného evropského nebe.
Tyto postupy by měla doplnit ustanovení, která uloží provozovatelům, pilotům, stanovištím letových provozních služeb a dalším předkladatelům letových plánů povinnost, aby zabezpečili, že klíčové položky letových plánů, které mají k dispozici, zůstanou konzistentní až do ukončení předletové fáze pro lety vycházející ze vzdušného prostoru, na který se vztahuje toto nařízení.
Tyto klíčové položky by měly být jasně určeny.
(5) Centralizovaná služba zpracování a distribuce letových plánů poskytovaná prostřednictvím Integrovaného systému zpracování předložených letových plánů (dále jen "IFPS") byla zřízena pod dohledem organizace Eurocontrol.
Členské státy by měly být povinny přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že IFPS poskytne informace podporující konzistentnost klíčových položek letových plánů.
(6) Pokud IFPS nedostane žádný letový plán pro lety z přilehlých vzdušných prostorů vstupující do vzdušného prostoru, na který se vztahuje toto nařízení, mohou vzniknout rizika podobná těm, která vyplývají z nekonzistence údajů letových plánů, které mají k dispozici stanoviště letových provozních služeb, provozovatelé a piloti pro lety vycházející z tohoto vzdušného prostoru.
V těchto případech by měly stanoviště letových provozních služeb poskytovat IFPS náležité letové údaje s cílem předejít uvedeným rizikům.
(7) Za účelem zachování nebo zvýšení existující úrovně bezpečnosti provozu by členské státy měly být povinny zajistit provedení hodnocení bezpečnosti dotčenými stranami, včetně postupů označení rizik, hodnocení a zmírnění rizik.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe zřízeného na základě článku 5 nařízení (ES) č. 549/2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na postupy pro letové plány v předletové fázi za účelem zabezpečit konzistentnost letových plánů, stálých letových plánů a souvisejících aktualizujících zpráv mezi provozovateli, piloty a stanovišti letových provozních služeb prostřednictvím Integrovaného systému zpracování předložených letových plánů v době před vydáním letového povolení pro vzlety v rámci vzdušného prostoru, na který se vztahuje toto nařízení, nebo v době před vstupem do tohoto vzdušného prostoru pro jiné lety.
2. Toto nařízení se použije na všechny lety určené k provádění nebo prováděné v rámci všeobecného letového provozu v souladu s předpisy pro let podle přístrojů v rámci vzdušného prostoru vymezeného v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 551/2004.
3. Toto nařízení se vztahuje na každou z těchto stran, které se podílejí na předkládání, změně, přijímání a distribuci letových plánů:
a) provozovatelé a zástupci jednající jejich jménem;
b) piloti a zástupci jednající jejich jménem;
c) stanoviště letových provozních služeb poskytující služby všeobecnému letovému provozu prováděnému v souladu s pravidly pro let podle přístrojů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice vymezené v nařízení (ES) č. 549/2004.
2. Vedle definic uvedených v odstavci 1 se použijí tyto definice:
1. "letovým plánem" se rozumí stanovené údaje poskytnuté stanovištím letových provozních služeb vztahující se k zamýšleného letu nebo k části letu;
2. "předletovou fází" se rozumí období od prvního předložení letového plánu do prvního vydání letového povolení;
3. "stálým letovým plánem" se rozumí letový plán týkající se série často se opakujících, pravidelně prováděných jednotlivých letů s totožnými základními charakteristikami, který předkládá provozovatel k uchování a opakovanému použití stanovišti letových provozních služeb;
4. "provozovatelem" se rozumí osoba, organizace či podnik provozující letadla nebo nabízející jejich provoz;
5. "stanovištěm letových provozních služeb" (stanoviště ATS) se rozumí civilní nebo vojenské stanoviště odpovědné za poskytovaní letových provozních služeb;
6.
"Integrovaným systémem zpracování předložených letových plánů" (dále jen "IFPS") se rozumí systém v rámci evropské sítě řízení letového provozu, jehož prostřednictvím se centralizovaná služba zpracování a distribuce letových plánů, zabývající se přijímáním, potvrzováním a distribucí letových plánů, poskytuje v rámci vzdušného prostoru, na který se vztahuje toto nařízení;
7. "letovým povolením" (dále jen "povolení ATC") se rozumí povolení pro letadlo postupovat podle podmínek, které vymezuje stanoviště řízení letového provozu;
8. "pravidly pro let podle přístrojů" se rozumí pravidla pro let podle přístrojů, jak jsou stanovena v příloze 2 [4] Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944;
9. "stanovištěm řízení letového provozu" (dále jen "stanovištěm ATC") se rozumí oblastní středisko řízení, přibližovací stanoviště řízení nebo letištní řídící věž;
10. "klíčovými položkami letového plánu" se rozumí tyto položky letového plánu:
a) identifikace letadla;
b) letiště odletu;
c) předpokládané datum zahájení pojíždění;
d) předpokládaný čas zahájení pojíždění;
e) letiště určení;
f) trať kromě postupů v koncovém řízeném prostoru;
g) cestovní rychlost a požadovaná letová hladina;
h) typ letadla a kategorie turbulence v úplavu;
i) pravidla letu a druh letu;
j) vybavení letadla a související schopnosti;
11. "předkladatelem" se rozumí osoba nebo organizace, včetně pilotů, provozovatelů a zástupců jednajících jejich jménem a stanovišť ATS, předkládající IFPS letové plány a související aktualizující zprávy;
12. "předloženým letovým plánem" se rozumí letový plán, který podal předkladatel, včetně změn, které iniciovali a přijali piloti, provozovatelé, stanoviště ATS nebo centralizovaná služba zpracování a distribuce letových plánů během předletové fáze;
13. "identifikací letadla" se rozumí skupina písmen, číslic nebo jejich kombinace, která je buď totožná s volacím znakem letadla, nebo je jeho kódovaným ekvivalentem, který se má používat v obousměrném spojení "letadlo – země", a která se používá k identifikaci letadla při pozemním spojení letových provozních služeb;
14. "předpokládaným datem zahájení pojíždění" se rozumí předpokládané datum, kdy se letadlo začne pohybovat v souvislosti s odletem;
15. "předpokládaným časem zahájení pojíždění" se rozumí předpokládaný čas, kdy se letadlo začne pohybovat v souvislosti s odletem;
16. "postupy v koncovém řízeném prostoru" se rozumí standardizované postupy na trati odletů podle přístrojů a standardizované postupy na trati příletů podle přístrojů definované v Postupech provozních služeb ICAO (PANS-OPS, Doc 8168 – 1. díl – čtvrté vydání – 1993 – obsahující změnu č. 13).
Článek 3
Interoperabilita a výkonnostní požadavky
1. Ustanovení ICAO uvedená v příloze se použijí na předkládání, přijímání a distribuci letových plánů na každý let, na který se vztahuje toto nařízení, a na všechny změny klíčové položky letového plánu v předletové fázi v souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že jakmile IFPS dostane letový plán nebo jeho změnu:
a) zkontroluje jeho soulad s dohodami, které se týkají formátu a údajů;
b) zkontroluje jeho úplnost a v maximální možné míře jeho přesnost;
c) v případě potřeby přijme opatření, aby byl plán přijatelný pro letové provozní služby, a
d) oznámí předkladateli přijetí letového plánu nebo jeho změnu.
3. Členské státy přijmou potřebná opatření, aby zabezpečily, že IFPS oznámí všem dotčeným stanovištím ATS přijatý letový plán a všechny přijaté změny klíčových položek letového plánu v předletové fázi a související aktualizující zprávy.
4. Předkladatel, který není provozovatelem ani pilotem, zabezpečí, aby podmínky přijetí letového plánu a jakýchkoli potřebných změn těchto podmínek oznámených službou IFPS byly zpřístupněny provozovateli nebo pilotovi, který předložil letový plán.
5. Provozovatel zabezpečí, aby podmínky přijetí letového plánu a jakékoli jeho změny oznámené IFPS předkladateli byly začleněny do plánovaného provedení letu a byly oznámeny pilotovi.
6. Provozovatel se před provedením letu musí přesvědčit, že obsah původního letového plánu odpovídá zamýšlenému letu.
7. Stanoviště ATC v předletové fázi zpřístupní prostřednictvím IFPS všechny potřebné změny týkající se klíčových položek tratě nebo letové hladiny v letovém plánu, které by mohly ovlivnit bezpečné provedení letu, pro letové plány a související aktualizující zprávy, které předtím dostaly od IFPS.
Bez koordinace s provozovatelem nesmí stanoviště ATC v předletové fázi provést žádné jiné změny letového plánu nebo jej zrušit.
8. Členské státy přijmou potřebná opatření, aby zabezpečily, že IFPS oznámí předkladateli letového plánu jakékoli změny v předletové fázi uvedené v odst. 7 prvním pododstavci.
9. Pokud IFPS předem neobdržel od stanovišť ATS žádný letový plán pro let vstupující do vzdušného prostoru, za který nesou odpovědnost, zpřístupní dotčená stanoviště prostřednictvím IFPS alespoň identifikaci letadla, typ letadla, bod vstupu do prostoru jejich odpovědnosti, čas a letovou hladinu v tomto bodě, trať a letiště určení pro tyto lety.
Článek 4
Požadavky na bezpečnost
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, že jakýmkoli změnám stávajících nebo zavedení nových postupů pro letové plány v předletové fázi, na které se vztahuje toto nařízení, předcházelo hodnocení bezpečnosti, včetně označení rizik, hodnocení a zmírnění rizik, provedené dotčenými stranami.
Článek 5
Dodatečné požadavky
1. Stanoviště ATS zabezpečí, aby jejich pracovníci, kteří jsou zapojeni do plánování letů byli řádně informováni o příslušných ustanoveních tohoto nařízení a absolvovali dostatečný výcvik pro své pracovní funkce.
2. Členské státy přijmou potřebná opatření, aby zabezpečily, že pracovníci provozující službu IFPS, která se podílí na plánovaní letů byli řádně informováni o příslušných ustanoveních tohoto nařízení a absolvovali dostatečný výcvik pro své pracovní funkce.
3. Stanoviště ATS:
a) vypracují a aktualizují příručky obsahující potřebné pokyny a informace, aby umožnily svým pracovníkům, kteří jsou odpovědni za provoz, používat ustanovení tohoto nařízení;
b) zabezpečí, aby příručky uvedené v písmenu a) byly dostupné a aktualizované a aby jejich aktualizace a distribuce podléhala náležitému řízení jakosti a uspořádání dokumentace;
c) zajistí, aby pracovní metody a provozní postupy byly v souladu s příslušnými ustanoveními uvedenými v tomto nařízení.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabezpečily, že centralizovaná služba zpracování a distribuce letových plánů:
a) vypracuje a aktualizuje příručky obsahující potřebné pokyny a informace, aby umožnily svým pracovníkům, kteří jsou odpovědni za provoz, používat ustanovení tohoto nařízení;
b) zabezpečí, aby tyto příručky byly dostupné a aktualizované a aby jejich aktualizace a distribuce podléhala náležitému řízení jakosti a uspořádání dokumentace;
c) zajistí, aby pracovní metody a provozní postupy byly v souladu s příslušnými ustanoveními uvedenými v tomto nařízení.
5. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění souladu s tímto nařízením.
Článek 6
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1034/2006
ze dne 6. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1035/2006
ze dne 6. července 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 935/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 935/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 30. června do 6. července 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 935/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1036/2006
ze dne 6. července 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 30. června do 7. července 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 936/2006 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 2,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1037/2006
ze dne 6. července 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 7. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1008/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1008/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1008/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1038/2006
ze dne 7. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1039/2006
ze dne 7. července 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej cukru na trhu Společenství ze zásob intervenčních agentur Belgie, České republiky, Německa, Španělska, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska a Švédska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 40 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 39 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 952/2006 ze dne 29 června 2006 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o řízení vnitřního trhu s cukrem a režim kvót [2], stanoví, že intervenční agentury mohou prodávat cukr až poté, co Komise v tomto smyslu přijme rozhodnutí.
(2) Belgie, Česká republika, Německo, Španělsko, Irsko, Itálie, Maďarsko, Polsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko mají intervenční zásoby cukru.
Aby se reagovalo na potřeby trhu, je vhodné zpřístupnit tyto zásoby na vnitřním trhu.
(3) S ohledem na situaci na trhu Společenství by měla Komise pro každé dílčí nabídkové řízení stanovit minimální prodejní cenu.
(4) Intervenční agentury Belgie, České republiky, Německa, Španělska, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska a Švédska by měly nabídky sdělit Komisi.
Měla by být zachována anonymita účastníků.
(5) Ustanovení čl. 59 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 952/2006 stanoví, že nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami [3], se nadále použije pro cukr přijatý k intervenci do 10. února 2006. Pro další prodej intervenčního cukru je však toto rozlišování zbytečné a jeho provádění by pro členské státy představovalo administrativní potíže. Není proto vhodné použít nařízení (ES) č. 1262/2001 pro další prodej intervenčního cukru.
(6) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Intervenční agentury Belgie, České republiky, Německa, Španělska, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska a Švédska uvedou ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení do prodeje na vnitřním trhu Společenství celkem 1370636,672 tun cukru přijatého k intervenci a nabízeného k prodeji na vnitřním trhu.
Příslušná množství na členský stát jsou stanovena v příloze I.
Článek 2
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení začíná dne 19. července 2006 a končí dne 26. července 2006 v 15:00 hodin bruselského času.
Lhůty pro podání nabídek pro druhé a následující dílčí nabídková řízení začnou první pracovní den, který následuje po uplynutí předešlé lhůty.
Končí v 15:00 hodin bruselského času:
- 9. a 30. srpna 2006,
- 13. a 27. září 2006,
- 4. a 18. října 2006,
- 8. a 22. listopadu 2006,
- 6. a 20. prosince 2006,
- 10. a 24. ledna 2007,
- 7. a 21. února 2007,
- 7. a 28. března 2007,
- 18. a 25. dubna 2007,
- 9. a 23. května 2007,
- 13. a 27. června 2007,
- 11. a 18. července 2007,
- 8. a 29. srpna 2007,
- 12. a 26. září 2007.
2. Nabídky se předkládají intervenční agentuře, z jejíchž zásob cukr pochází, jak je stanoveno v příloze I.
Článek 3
Dotyčné intervenční agentury uvědomí Komisi o předložených nabídkách nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek stanovené v čl. 2 odst. 1.
Nesdělí však informace o totožnosti účastníků řízení.
Sdělení o předložených nabídkách se uskuteční elektronickou cestou podle vzoru uvedeného v příloze II.
Pokud nejsou předloženy žádné nabídky, členský stát tuto skutečnost sdělí Komisi v tomtéž termínu.
Článek 4
1. Komise stanoví minimální prodejní cenu pro dotyčný členský stát, nebo se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006 nabídky nepřijmout.
2. V případě, že by výběr nabídky za minimální cenu podle odstavce 1 vedl k překročení dostupného množství, které má dotyčný členský stát k dispozici, výběr se omezí pouze na množství, které je ještě k dispozici.
V případě, že by pro daný členský stát výběr nabídek všech účastníků, kteří nabídli stejnou cenu, vedl k překročení dostupného množství, přidělí se toto množství takto:
a) dotyčným účastníkům úměrně k celkovým množstvím uvedeným v jejich jednotlivých nabídkách nebo
b) dotyčným účastníkům s ohledem na maximální množství připadající na každého z nich nebo
c) losováním.
Článek 5
Odchylně od čl. 59 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 952/2006 se uvedené nařízení použije pro další prodej cukru (podle článku 1 tohoto nařízení) přijatého k intervenci do 10. února 2006.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1041/2006
ze dne 7. července 2006,
kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o dohled nad přenosnými spongiformními encefalopatiemi u ovcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 23 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro dohled nad přenosnými spongiformními encefalopatiemi (TSE) u ovcí.
(2) Dne 8. března 2006 potvrdila skupina odborníků na TSE u malých přežvýkavců, jíž předsedala referenční laboratoř Společenství pro TSE, že u těchto zvířat v návaznosti na výsledky druhé fáze rozlišovacího testování vzorků mozku dvou ovcí z Francie a jedné ovce z Kypru nelze vyloučit bovinní spongiformní encefalopatii (BSE).
Je třeba provést další testování, aby se u těchto zvířat vyloučila přítomnost BSE.
(3) V dubnu roku 2002 přijal bývalý Vědecký řídící výbor Evropské komise (VŘV) stanovisko k bezpečnému zásobování materiálem z malých přežvýkavců pro případ, že by se ukázalo, že je BSE u malých přežvýkavců pravděpodobná.
Ve svém stanovisku z listopadu roku 2003 podpořila Vědecká komise pro biologická nebezpečí zřízená při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) doporučení ze stanoviska VŘV, pokud jde o bezpečnost produktů z některých malých přežvýkavců v souvislosti s TSE.
(4) Je třeba posoudit význam uvedených případů TSE ve Francii a na Kypru, u nichž nelze vyloučit přítomnost BSE.
V tomto ohledu jsou výsledky zvýšeného dohledu nad TSE u ovcí klíčové.
V souladu s výše uvedenými stanovisky VŘV a EFSA by měl být proto dohled nad ovcemi rozšířen za účelem zlepšení programů Společenství týkajících se eradikace.
Tyto programy rovněž zvyšují úroveň ochrany spotřebitele a doplňují bezpečné zásobování produkty z ovcí, které je zajišťováno pomocí současných opatření, zejména ustanovení nařízení (ES) č. 999/2001 týkajících se odstraňování specifikovaného rizikového materiálu.
(5) Rozšířený dohled by proto měl vycházet ze statisticky platného zjišťování, aby se pravděpodobná prevalence BSE u ovcí zjistila co nejdříve a aby se zlepšily poznatky o zeměpisném rozšíření nákazy.
(6) Vzhledem k vysoké úrovni TSE u populací ovcí a koz na Kypru se může rozšířený dohled nad ovcemi omezit na nezasažená stáda.
(7) Program dohledu nad ovcemi by měl být zhodnocen nejméně po šesti měsících účinného dohledu.
(8) Nařízení (ES) č. 999/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) V zájmu zajištění nejvyšší možné úrovně ochrany spotřebitele vyhodnocením možné prevalence BSE u ovcí by změny stanovené tímto nařízením měly vstoupit v platnost okamžitě.
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1042/2006
ze dne 7. července 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 28 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 28 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 2371/2002 se mají přijmout prováděcí pravidla k čl. 28 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení.
(2) Je třeba stanovit podmínky, za nichž mohou členské státy provádět inspekce rybářských plavidel ve všech vodách Společenství, které jsou mimo vody pod jejich svrchovaností, a v mezinárodních vodách, jak je stanoveno v čl. 28 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(3) Podle čl. 28 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 sestaví Komise seznam inspektorů, inspekčních plavidel, letadel a jiných inspekčních prostředků Společenství, které jsou oprávněny provádět ve vodách Společenství inspekce rybářských plavidel Společenství podle kapitoly V uvedeného nařízení. Uvedení inspektoři Společenství by měli být pověřeni prováděním zvláštních kontrol a inspekčních programů přijatých v souladu s článkem 34c nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2].
(4) Je třeba stanovit podmínky, za nichž mohou inspektoři Společenství provádět ve vodách Společenství inspekce rybářských plavidel Společenství v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
INSPEKCE ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 1
Inspekce plavidel plujících pod vlajkou členského státu provádějícího inspekci
1. Členský stát, který zamýšlí provést inspekci rybářských plavidel Společenství plujících pod jeho vlajkou ("dále jen členský stát provádějící inspekci") ve vodách Společenství, které spadají pod jurisdikci jiného členského státu ("pobřežní členský stát"), oznámí dotčenému pobřežnímu členskému státu svůj záměr v souladu s čl. 28 odst. 3 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Předběžné oznámení podle odstavce 1 obsahuje tyto informace:
a) název a volací značku inspekčního plavidla;
b) odhad místa a času vstupu do vod spadajících pod jurisdikci pobřežního členského státu.
3. Po předběžném oznámení podle odstavce 1 pobřežní členský stát uvědomí za účelem operační koordinace členský stát provádějící inspekci o všech inspekčních činnostech, které jsou v současné době v dotyčné oblasti vykonávány.
Článek 2
Inspekce plavidel plujících pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země
1. Členský stát, který zamýšlí provést inspekci rybářských plavidel plujících pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země ve vodách Společenství, které spadají pod jurisdikci jiného členského státu, požádá příslušný pobřežní stát o povolení v souladu s čl. 28 odst. 3 druhým pododstavcem písm. a) nařízení (ES) č. 2371/2002. Žádost obsahuje informace uvedené v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Do dvaceti čtyř hodin po přijetí žádosti dotčený pobřežní členský stát rozhodne, zda inspekci povolí, a ihned o tom informuje členský stát provádějící inspekci.
Rozhodnutí jsou rovněž sdělena Komisi nebo subjektu, který Komise za tímto účelem určila.
3. Podmínky, za nichž může členský stát provádět inspekce rybářských plavidel plujících pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země ve vodách Společenství, které spadají pod jurisdikci jiného členského státu, jsou v souladu s čl. 28 odst. 3 druhým pododstavcem písm. b) nařízení (ES) č. 2371/2002 stanoveny v pravidlech pro přijetí zvláštních kontrol a inspekčních programů.
Článek 3
Kontaktní místa
1. Členské státy určí příslušný orgán, který slouží jako kontaktní místo pro tyto účely:
a) vydávání a přijímání předběžných oznámeních v souladu s článkem 1;
b) vydávání a přijímání žádostí a rozhodnutí v souladu s článkem 2.
2. Kontaktní místo uvedené v odstavci 1 je dostupné 24 hodin denně.
3. Kontaktní údaje určeného příslušného orgánu jsou oznámeny Komisi a ostatním členských státům.
4. Komise určí své kontaktní místo pro účely sdělování podle tohoto nařízení.
Článek 4
Povinnost podávat zprávy
1. Poté, co v souladu s články 1 a 2 provede členský stát inspekce ve vodách Společenství, které spadají pod jurisdikci jiného členského státu, členský stát provádějící inspekci předloží dotčenému pobřežnímu členskému státu denní zprávu o svých činnostech.
2. Je-li při inspekci provedené v souladu s články 1 a 2 zjištěno protiprávní jednání, členský stát provádějící inspekci ihned předloží pobřežnímu členskému státu souhrnnou inspekční zprávu.
Celková inspekční zpráva je pobřežnímu členskému státu a státu vlajky předložena do sedmi dní po provedení inspekce.
3. Inspekční zpráva, která byla vypracována po inspekci rybářského plavidla Společenství v mezinárodních vodách v souladu s čl. 28 odst. 3 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 2371/2002, je předložena členskému státu vlajky uvedeného plavidla do sedmi dní po provedení inspekce. Je-li při inspekci zjištěno protiprávní jednání, členský stát provádějící inspekci ihned předloží členskému státu vlajky uvedeného plavidla souhrnnou inspekční zprávu.
4. Odstavec 3 se použije, aniž jsou dotčena pravidla pro mezinárodní dohody v oblasti rybolovu.
5. Denní zprávy uvedené v odstavci 1 a inspekční zprávy uvedené v odstavcích 2 a 3 jsou na požádání předkládány Komisi nebo subjektu, který Komise za tímto účelem určila.
KAPITOLA II
INSPEKTOŘI A INSPEKČNÍ PROSTŘEDKY SPOLEČENSTVÍ
Článek 5
Navržení inspektorů a inspekčních prostředků Společenství
1. Členské státy navrhnou inspektory, inspekční plavidla, letadla a jiné inspekční prostředky Společenství, které mají být zařazeny na seznam sestavený Komisí v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Členské státy zajistí, že navržení inspektoři Společenství:
a) jsou rybářskými inspektory v členském státě;
b) mají rozsáhlé zkušenosti v oblasti kontrol a inspekcí v oblasti rybolovu;
c) mají důkladné znalosti právních předpisů Společenství v odvětví rybolovu;
d) mají výbornou znalost jednoho z úředních jazyků Společenství a dostatečnou znalost dalšího jazyka;
e) jsou fyzicky schopni plnit své úkoly;
f) absolvovali nezbytnou odbornou přípravu v oblasti bezpečnosti na moři.
Článek 6
Seznam inspektorů a inspekčních prostředků Společenství
1. Do 31. října 2006 členské státy elektronickou cestou oznámí Komisi jména inspektorů, inspekční plavidla, letadla a jiné inspekční prostředky, které navrhly.
2. Na základě oznámení členských států Komise do 31. prosince 2006 přijme seznam inspektorů, inspekčních plavidel, letadel a jiných inspekčních prostředků Společenství, které jsou oprávněny provádět inspekce v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Po sestavení původního seznamu členské státy do 31. října každého roku oznámí Komisi jakékoli změny, které by chtěly provést v seznamu pro následující kalendářní rok.
Komise odpovídajícím způsobem změní seznam do 31. prosince každého roku.
4. Seznam a v něm provedené změny se zveřejní na úřední internetové stránce Komise nebo subjektu, který Komise za tímto účelem určila.
Článek 7
Úkoly inspektorů Společenství
1. Aniž je dotčena hlavní odpovědnost pobřežních členských států, inspektoři Společenství provádějí ve vodách Společenství inspekce rybářských plavidel Společenství podle kapitoly V nařízení (EHS) č. 2371/2002.
2. Inspektoři Společenství mohou být pověřeni:
a) prováděním zvláštních kontrol a inspekčních programů přijatých v souladu s článkem 34c nařízení (ES) č. 2847/93;
b) prováděním mezinárodních kontrolních a inspekčních programů v odvětví rybolovu, v jejichž případě je Společenství povinno zajistit inspekce a kontroly, nebo
c) prováděním inspekčních programů, které byly zavedeny mezi členskými státy podle čl. 34b odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 8
Pravomoci a povinnosti inspektorů Společenství
1. Za účelem plnění svých úkolů a ve smyslu odstavce 2 mají inspektoři Společenství stejné pravomoci jako rybářští inspektoři členského státu, v němž inspekce probíhá, zejména pokud jde o přístup do všech prostor na palubě rybářských plavidel Společenství a na všechna ostatní plavidla vykonávající činnosti související se společnou rybářskou politikou.
2. Inspektoři Společenství nemají žádné policejní ani vynucovaní pravomoci mimo území nebo vody Společenství, které spadají pod pravomoc a jurisdikci jejich členského státu původu.
3. Inspektoři Společenství předkládají písemné zmocnění.
Pro tento účel jsou vybaveni průkazem totožnosti vydaným Komisí nebo subjektem, který Komise za tímto účelem určila, a uvádějícím jejich totožnost a funkci.
4. Členské státy poskytují inspektorům Komise pomoc v míře nezbytné pro splnění jejich úkolů.
Článek 9
Inspekční zprávy a zprávy o sledování
1. Inspektoři Společenství předkládají dotčenému pobřežnímu státu denní zprávu o svých činnostech, která obsahuje název a identifikační číslo každého plavidla, u něhož byla provedena inspekce, jakož i druh provedené inspekce.
2. Pokud inspektoři Společenství při inspekci zjistí protiprávní jednání, ihned předloží souhrnnou inspekční zprávu pobřežnímu členskému státu nebo, byla-li inspekce provedena mimo vody Společenství, státu vlajky plavidla, u něhož byla provedena inspekce.
Celkovou inspekční zprávu předloží do sedmi dní po provedení inspekce.
3. Inspektoři Společenství předloží kopii celkové inspekční zprávy státu vlajky plavidla, u něhož byla provedena inspekce, do sedmi dní po provedení inspekce.
4. Denní a inspekční zprávy uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou na požádání předány Komisi nebo subjektu, který Komise za tímto účelem určila.
Článek 10
Posuzování zpráv
1. Členské státy posuzují a zpracovávají zprávy, které předložili inspektoři Společenství v souladu s čl. 9 odst. 2, stejným způsobem, jakým posuzují a zpracovávají zprávy svých vlastních inspektorů.
2. Členský stát původu inspektora Společenství spolupracuje s členským státem zpracovávajícím zprávu předloženou inspektorem Společenství s cílem zjednodušit soudní a správní řízení.
3. Inspektor Společenství na požádání Komise pomáhá a poskytuje důkazy v řízeních pro protiprávní jednání, k jejichž zahájení dal podnět jakýkoli členský stát.
KAPITOLA III
PŘÍSTUP K INFORMACÍM
Článek 11
Přístup k informacím
1. V rámci inspekcí provedených podle čl. 28 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 mají inspektoři členských států a inspektoři Společenství bezprostřední přístup ke všem informacím a dokumentům, zejména k údajům o sledování včetně údajů získaných ze systému satelitního sledování, které potřebují k plnění svých úkolů, ve stejné míře a za stejných podmínek jako inspektoři členského státu, v němž inspekce probíhá.
2. Přístup k informacím podle odstavce 1 je omezen podle účelu, období a zeměpisné oblasti dotyčné inspekce.
3. Údaje získané v rámci tohoto článku jsou zpracovány důvěrným způsobem a mohou být použity pouze pro účely, k nimž jsou určeny.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1043/2006
ze dne 7. července 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví skutečná produkce olivového oleje a jednotková částka podpory produkce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [2], a zejména na čl. 17a odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení č. 136/66/EHS musí být jednotková částka podpory produkce přizpůsobena v každém členském státě, jehož skutečná produkce překročí příslušné zaručené množství pro daný členský stát podle odstavce 3 uvedeného článku.
Při výpočtu výše tohoto překročení je v případě Řecka, Španělska, Francie, Itálie a Portugalska třeba zohlednit odhady produkce stolních oliv přepočítané na ekvivalent olivového oleje na základě příslušných koeficientů stanovených pro Řecko rozhodnutím Komise 2001/649/ES [3], pro Španělsko rozhodnutím Komise 2001/650/ES [4], pro Francii rozhodnutím Komise 2001/648/ES [5], pro Itálii rozhodnutím Komise 2001/658/ES [6] a pro Portugalsko rozhodnutím Komise 2001/670/ES [7].
1 nařízení (EHS) č. 2261/84 stanoví, že je třeba určit odhadovanou produkci pro daný hospodářský rok, aby bylo možné určit jednotkovou částku podpory produkce olivového oleje, kterou je možno vyplatit předem.
Tato částka musí být stanovena tak, aby bylo vyloučeno jakékoli nebezpečí neoprávněných výplat pěstitelům oliv.
Uvedená částka se rovněž týká stolních oliv přepočtených na ekvivalent olivového oleje.
Na hospodářský rok 2004/05 stanovilo nařízení Komise (ES) č. 1709/2005 [8] jak odhadovanou produkci, tak jednotkovou částku podpory produkce, kterou je možno vyplatit předem.
(3) Pro určení skutečné produkce, na kterou byl přiznán nárok na podporu, musí dotyčné členské státy sdělit Komisi nejpozději dne 15. května následujícího po každém hospodářském roku množství uznané za způsobilé pro podporu v každém členském státě podle ustanovení čl. 14 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [9]. Z těchto došlých sdělení vyplývá, že množství uznané za způsobilé k podpoře za hospodářský rok 2004/05 se rovná u Řecka 484598 tunám, u Španělska 1107906 tunám, u Francie 3107 tunám, u Itálie 951528 tunám, u Portugalska 45296 tunám a u Slovinska 26 tunám.
(4) Jestliže členské státy uznaly tato množství za způsobilá k podpoře, znamená to, že byly provedeny kontroly podle nařízení (EHS) č. 2261/84 a (ES) č.
2366/98. Tím, že se podle informací o množstvích uznaných za způsobilá k podpoře Společenství ze strany členských států stanoví skutečná produkce, však zůstávají nedotčeny závěry, které lze vyvodit z ověření přesnosti údajů v rámci postupu schválení účtů.
(5) Na základě skutečné produkce je třeba stanovit rovněž jednotkovou částku podpory produkce stanovenou v čl. 5 odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS, která se vyplácí na způsobilá množství skutečné produkce.
(6) Pro Slovinsko vyplývá jednotková částka podpory produkce stanovená tímto nařízením z uplatnění podílu v roce 2005 podle článku 143a nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [10], kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro olivový olej a stolní olivy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro hospodářský rok 2004/05 činí skutečná produkce olivového oleje, která je uznána za způsobilou k podpoře podle článku 5 nařízení č. 136/66/EHS:
- 484598 tun pro Řecko,
- 1107906 tun pro Španělsko,
- 3107 tun pro Francii,
- 951528 tun pro Itálii,
- 45296 tun pro Portugalsko,
- 26 tun pro Slovinsko.
2. Pro hospodářský rok 2004/05 činí jednotková částka podpory produkce podle článku 5 nařízení č. 136/66/EHS, která se vyplácí na způsobilá množství skutečné produkce:
- 130,27 EUR/100 kg pro Řecko,
- 90,53 EUR/100 kg pro Španělsko,
- 132,25 EUR/100 kg pro Francii,
- 73,93 EUR/100 kg pro Itálii,
- 132,25 EUR/100 kg pro Portugalsko,
- 39,68 EUR/100 kg pro Slovinsko.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1044/2006
ze dne 7. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1019/2002 o obchodních normách pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami a o změně nařízení (EHS) č. 827/68 [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 [2] stanoví pravidla pro uvádění některých nepovinných údajů pro olivové oleje. V souladu s čl. 5 písm. c) tohoto nařízení se údaje o organoleptických vlastnostech panenských olivových olejů mohou uvádět na označení pouze za předpokladu, že jsou založeny na výsledcích metody analýzy stanovené nařízením Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy [3].
1 desáté odrážky nařízení (EHS) č. 2568/91 se hodnocení organoleptických vlastností panenského olivového oleje provádí metodou uvedenou v příloze XII uvedeného nařízení.
Lze použít pouze kladné znaky podle uvedené přílohy.
Ukazuje se však, že kvůli velmi omezenému počtu organoleptických znaků stanovených v uvedené příloze mají hospodářské subjekty obtíže s popsáním organoleptických vlastností na označení svých panenských olivových olejů.
(3) Práce Mezinárodní rady pro olivový olej v oblasti výzkumu nových metod pro organoleptické hodnocení, které pomohou rozšířit škálu kladných znaků panenských olivových olejů, jsou u konce pro extra panenské olivové oleje s označením původu.
Pro panenské olivové oleje bez označení původu tyto práce ještě pokračují.
(4) Aby se umožnilo použití bohatšího slovníku nezbytného pro lepší vymezení odrůdové a chuťové rozmanitosti panenských olivových olejů bez označení původu, je třeba stanovit novou lhůtu dostatečnou pro zavedení metody pro organoleptické hodnocení, která umožní rozšířit škálu kladných znaků panenských olivových olejů s výjimkou těch, které nesou označení původu.
(5) Proto je třeba odložit použitelnost ustanovení čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1019/2002 na pozdější datum, které bude totožné s počátkem hospodářského roku 2008/09.
(6) Nařízení (ES) č. 1019/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro olivový olej a stolní olivy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1019/2002 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Ustanovení čl. 5 písm. c) se použije ode dne 1. července 2008."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1045/2006
ze dne 7. července 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/2007.
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/2007, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1046/2006
ze dne 7. července 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 5. července 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 31. srpna 2006 pro místa určení oblastí 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 1. do 4. července 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tuto oblast pozastaveno do 16. září 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 1. do 4. července 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 9,19 % množství požadovaných pro oblast 1. Afrika, 12,52 % množství požadovaných pro oblast 2. Asie, 13,48 % množství požadovaných pro oblast 3. východní Evropa a 8,76 % množství požadovaných pro oblast 4. západní Evropa.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 5. července 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 8. července 2006 pro oblasti určení 1. Afrika, 2. Asie, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa se pozastavuje do dne 16. září 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1047/2006
ze dne 10. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1048/2006
ze dne 10. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2185/2005, kterým se pro rok 2006 otevírají celní kvóty Společenství pro ovce, kozy, skopové a kozí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2185/2005 [2] se stanoví otevření celních kvót Společenství pro ovce, kozy, skopové a kozí maso na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článku XXIV.6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválená rozhodnutím Rady 2006/106/ES [4], stanoví v rámci celní kvóty pro Austrálii od 1. ledna 2006 poskytnutí dodatečného množství 136 tun (hmotnost jatečně upravených těl), které je třeba přičíst k množství dostupnému pro rok 2006.
(3) Jako výsledek jednání, která vedla k uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [5], schválené rozhodnutím Rady 2006/333/ES [6], se Společenství zavázalo začlenit do svého rozpisu erga omnes roční dovozní celní kvótu na živé ovce, jiné než čistokrevná plemenná zvířata, o živé hmotnosti 91 tun (43 tun hmotnosti jatečně upravených těl).
Dovozní celní kvóta pro živá zvířata, jejichž hmotnost jatečně upravených těl dosahuje 49 tun, která byla původně určena pro "ostatní", může být otevřena všem.
Dvě dovozní celní kvóty pro živá zvířata by měly být shrnuty do jedné s celkovou hmotností jatečně upravených těl, která dosahuje 92 tun.
Pořadové číslo kvóty zůstává beze změny.
(4) Nařízení (ES) č. 2185/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Jelikož jsou celní kvóty otevřeny od 1. ledna 2006, použije se toto nařízení se zpětnou platností od stejného data.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2185/2005 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1049/2006
ze dne 10. července 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či zčásti založena nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1050/2006
ze dne 11. července 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu chloridu draselného pocházejícího z Běloruska a Ruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 2 a odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1) Nařízením (EHS) č. 3068/92 [2] (dále jen "původní nařízení") Rada uložila konečná antidumpingová cla z dovozu chloridu draselného (dále jen "potaš" nebo "dotčený výrobek") pocházejícího mimo jiné z Běloruska a Ruska (dále jen "dotčené země").
(2) Po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (dále jen "předchozí šetření") Rada nařízením (ES) č. 969/2000 [3] rozhodla o zachování výše uvedených opatření a pozměnila jejich podobu. Pro různé kategorie a kvality potaše byla uložena opatření v podobě fixní částky v eurech za tunu potaše.
(3) Nařízením (ES) č. 992/2004 [4] Rada umožnila osvobodit dovoz do nových členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 (dále jen "EU-10"), od antidumpingových cel pod podmínkou nabídek zvláštních závazků (dále jen "závazky z rozšíření") a zmocnila Komisi, aby tyto závazky přijala.
Na tomto základě Komise nařízením (ES) č. 1002/2004 [5] přijala závazky z rozšíření od i) vyvážejícího výrobce v Bělorusku společně se společnostmi usazenými v Rakousku, Litvě a v Rusku, ii) od vyvážejícího výrobce v Rusku společně se společnostmi usazenými v Rusku a Rakousku a iii) od vyvážejícího výrobce v Rusku společně se společností, která byla v době přijetí závazku usazená na Kypru.
(4) Nařízením (ES) č. 858/2005 [6] Komise přijala od výše zmíněných vyvážejících výrobců nové závazky platné do dne 13. dubna 2006.
(5) Po dvou samostatných šetřeních týkajících se částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, které požadovali ruští vyvážející výrobci JSC Silvinit a JSC Uralkali, pozměnila Rada nařízením (ES) 1891/2005 [7] nařízení (EHS) č. 3068/92 a nahradila všechny pevné částky cel jediným valorickým clem pro všechny typy potaše, které tyto ruské společnosti vyrábějí. Rozhodnutím Komise 2005/802/ES [8] byly přijaty závazky od dvou žádajících společností.
(6) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti platných antidumpingových opatření [9] vypršela platnost opatření uložených na dovoz pocházející z Ukrajiny dne 12. května 2005, jelikož nebyla podána žádná žádost o přezkum před pozbytím platnosti.
2. Žádosti o přezkum
2.1 Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(7) Po zveřejnění výše uvedeného oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti obdržela Komise žádost o přezkum těchto opatření s ohledem na Rusko a Bělorusko podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(8) Žádost byla podána dne 10. února 2005 Evropskou asociací výrobců potaše (dále jen "žadatel") jménem výrobců, jejichž společný objem výroby představuje přibližně 99 % výroby potaše ve Společenství, tj. významný podíl celkové výroby ve Společenství.
(9) Žádost byla odůvodněna tím, že pozbytí platnosti stávajících opatření by pravděpodobně vedlo k pokračování nebo obnovení dumpingu způsobujícího újmu výrobnímu odvětví ve Společenství.
Žadatel tvrdil, že potaš z dotčených zemí se ve Společenství stále prodává za dumpingové ceny.
Žadatel rovněž uvedl, že se dovoz dotčeného výrobku z Běloruska a Ruska zvýšil a že objemy a ceny dováženého výrobku měly i nadále nepříznivý účinek na podíl na trhu, prodávaná množství a na výši cen účtovaných výrobním odvětvím Společenství, což mělo závažné nepříznivé účinky na celkovou výkonnost a finanční situaci výrobního odvětví ve Společenství.
Konečně žadatel tvrdil, že je další dumping působící újmu výrobnímu odvětví pravděpodobný, a předložil důkazy, že pokud by opatření pozbyla platnosti, nestabilní situace výrobního odvětví Společenství by se dále zhoršila.
(10) Komise po konzultaci s poradním výborem uznala, že pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti existují dostatečné důkazy, a zahájila šetření zveřejněním oznámení o zahájení [10] podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
2.2 Žádost o částečný prozatímní přezkum
(11) Částečný prozatímní přezkum omezený na dumping požadoval jediný vyvážející výrobce v Bělorusku, společnost Republican Unitary Enterprise Production Amalgamation Belaruskali ("Belaruskali").
(12) Společnost Belaruskali poskytla důkazy, že pokud jde o ni, změnily se okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, a že tyto změny jsou trvalé povahy.
(13) Společnost Belaruskali prokázala, že srovnání běžné hodnoty ve vhodné zemi s tržním hospodářstvím a jejích vývozních cen do EU v delším období ukazuje významné snížení dumpingu pod úroveň stávajících opatření.
K vyrovnání dumpingu proto není nutné zachovat opatření na současné úrovni založené na dříve zjištěném dumpingu.
(14) Komise po konzultaci s poradním výborem uznala, že pro zahájení tohoto částečného prozatímního přezkumu existují dostatečné důkazy, a zahájila šetření zveřejněním oznámení o zahájení [11] podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
3. Šetření
3.1 Období šetření
(15) Šetření o pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení dumpingu pro přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst.
2 základního nařízení s ohledem na Bělorusko a Rusko se týkalo období od 1. ledna do 31. prosince 2004 (dále jen "období šetření"). Zkoumání trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
(16) Období šetření u částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení týkajícího se Běloruska je stejné jako v případě přezkumu před pozbytím platnosti.
3.2 Strany dotčené šetřením
(17) Komise oficiálně informovala výrobce Společenství, vývozce a výrobce ve vyvážejících zemích a dovozce a uživatele, jakož i jejich známé zájmové svazy dotčené šetřením, a zástupce vyvážejících zemí o zahájení těchto dvou přezkumů.
Komise rozeslala dotazníky všem těmto stranám i stranám, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámeních o zahájení.
Kromě toho byli kontaktováni známí výrobci v Kanadě, která byla vybrána jako možná srovnatelná země, a těmto výrobcům byly také zaslány dotazníky.
Komise rovněž umožnila přímo dotčeným stranám vyjádřit písemně své stanovisko a požádat o slyšení.
(18) Na dotazník odpověděli tři výrobci ve Společenství.
Úplnou odpověď na dotazník rovněž poskytlo a písemně vyjádřilo své stanovisko čtrnáct dovozců a uživatelů, kteří nejsou ve spojení.
(19) Odpovědi na dotazníky přišly od tří vyvážejících výrobců z dotčených zemí a od pěti dovozců do Společenství a jednoho vyvážejícího obchodníka z Ruska, kteří byli ve spojení s vyvážejícími výrobci.
(20) Jeden výrobce ve srovnatelné zemi poskytl úplnou odpověď na dotazník a druhý výrobce poskytl podrobné informace o svých výrobních nákladech na obdobný výrobek.
3.3 Zúčastněné strany a inspekce
(21) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné k určení toho, zda je pokračování nebo obnovení dumpingu a újmy pravděpodobné a zda je zachování opatření v zájmu Společenství.
Komise si rovněž vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné k určení úrovně dumpingu u jediného vyvážejícího výrobce v Bělorusku.
Šetření se uskutečnila v prostorách těchto společností:
a) výrobci ve Společenství:
- Cleveland Potash Limited, Saltburn, Spojené království,
- Iberpotash, S.A., Suria (Barcelona), Španělsko,
- K+S Kali GmbH, Kassel, Německo;
b) vyvážející výrobci v Rusku:
- JSC Silvinit ("Silvinit"), Solikamsk, Permská oblast, Rusko,
- JSC Uralkali ("Uralkali"), Berezniki, Permská oblast, Rusko;
c) vývozce ve spojení s JSC Silvinit a Belaruskali:
- International Potash Company ("IPC"), Moskva, Rusko;
d) dovozce ve spojení s JSC Silvinit a Belaruskali:
- Belurs GmbH ("Belurs"), Vídeň, Rakousko;
e) výrobci ve srovnatelné zemi:
- Agrium, Inc.
("Agrium"), Calgary, Alberta, Kanada,
- PCS Potash Corp, Inc ("PCS").
Saskatoon, Saskatchewan, Kanada;
f) dovozci ve Společenství, kteří nejsou ve spojení:
- AUREPIO SP, Varšava, Polsko;
g) uživatelé ve Společenství, kteří nejsou ve spojení:
- Zaklady Chemiczne "Police" SA, Police, Polsko,
- Fosfan S.A., Štětín, Polsko,
- Tessenderlo Chemie NV/SA, Brusel, Belgie,
- Yara SA, Brusel, Belgie.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(22) Jedná se o stejný výrobek jako v předchozím šetření, tj. chlorid draselný (dále jen "potaš").
Obecně se používá jako zemědělské hnojivo přímo, ve směsi s jinými hnojivy nebo po zpracování v komplexním hnojivu nazývaném hnojivo NPK (dusík, fosfor, draslík).
Obsah draslíku je proměnlivý a vyjadřuje se jako procento hmotnosti oxidu draselného (K2O) v sušině.
(23) Potaš se obecně uvádí na trh ve standardní formě/prášku ("standardní potaš") nebo v jiné než standardní formě, která obsahuje též granulovanou formu ("granulovaná potaš").
Výrobek je obecně řazen do tří základních kategorií podle obsahu K2O, konkrétně:
- o obsahu draslíku nepřesahujícím 40 % K2O – kód KN 31042010,
- o obsahu draslíku převyšujícím 40 % K2O, avšak nepřesahujícím 62 % – kód KN 31042050,
- o obsahu draslíku převyšujícím 62 % K2O – kód KN 31042090
a některé speciální směsi s vysokým obsahem potaše, konkrétně:
- o obsahu draslíku rovnajícím se nebo převyšujícím 35 % hmotnostních K2O, avšak nepřesahujícím 40 % hmotnostních – kód KN ex31052010, ex31052090, ex31056090, ex31059091 a ex31059099,
- o obsahu draslíku převyšujícím 40 % K2O, avšak nepřesahujícím 62 % – kód KN ex31052010, ex31052090, ex31056090, ex31059091 a ex31059099.
Stejně jako v předchozích šetřeních bylo zjištěno, že různé druhy a kvality potaše vykazují stejné fyzikální i chemické vlastnosti a mají v zásadě stejné základní využití.
Proto je nutno je považovat za jeden výrobek.
2. Obdobný výrobek
(24) Šetření potvrdilo, že dotčený výrobek a potaš vyráběná a prodávaná výrobci ve Společenství na trhu Společenství a potaš vyráběná a prodávaná na domácím trhu dotčených zemí a vyráběná a prodávaná kanadskými výrobci na kanadském trhu má stejné základní fyzikální i chemické vlastnosti a stejné využití. Proto se považují za obdobný výrobek ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
(25) Jeden vývozce v Rusku požadoval vyloučení standardní potaše s obsahem K2O vyšším než 62 %, která se podle jeho tvrzení používá pouze ve farmaceutických aplikacích, liší se cenami a dodává se jako balená (na rozdíl od volně ložené potaše používané jako hnojivo).
Jak však bylo vysvětleno výše, dotčený výrobek má stejné základní fyzikální vlastnosti a stejné základní chemické složení jako potaš jiné kvality.
Pokud jde o údajné rozdíly v ceně, šetření prokázalo, že tento výrobek se často prodává za ceny srovnatelné s potaší s obsahem K2O 60 %–62 %.
Mimoto skutečnost, že má mírně vyšší obsah K2O, ani způsob balení nebrání tomu, aby se používala jako hnojivo.
Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.
C. DUMPING
1. Dumpingový dovoz během doby šetření
1.1 Bělorusko
1.1.1 Srovnatelná země
(26) Poněvadž se Bělorusko považuje za zemi bez tržního hospodářství, Komise musela určit v tomto případě běžnou hodnotu pomocí údajů získaných od výrobců v třetí zemi s tržním hospodářstvím v souladu s čl. 2 odst.
7 základního nařízení. V oznámení o zahájení byla jako vhodná srovnatelná země určena Kanada.
Kanada byla srovnatelnou zemí rovněž ve všech předchozích šetřeních v tomto řízení.
(27) Všechny zúčastněné strany mohly podat připomínky k výběru srovnatelné země.
(28) Běloruské orgány tvrdily, že by vhodnější srovnatelnou zemí než Kanada bylo Rusko, jelikož po předchozím šetření Společenství uznalo Rusko jako zemi s tržním hospodářstvím.
Dále tvrdily, že domácí trh v Kanadě není více konkurenční než trh Ruska.
A konečně uvedly, že jeden z předních kanadských výrobců je prostřednictvím třetí společnosti ve spojení s některými výrobci ve Společenství, a proto by nebylo vhodné vypočítat běžnou hodnotu pro Bělorusko na základě informací poskytnutých kanadskými společnostmi.
(29) Běloruské orgány dále navrhly, že by mělo být jako srovnatelná země zvoleno Rusko, jelikož i) běloruští a ruští výrobci potaše byli za éry SSSR součástí jednoho výrobního odvětví, ii) úroveň rozvoje ruského výrobního odvětví je nejvíce srovnatelná s úrovní běloruského výrobního odvětví a iii) objem výroby v Rusku je srovnatelnější s Běloruskem než kanadský objem výroby.
Kromě toho by Rusko bylo jako srovnatelná země vhodnější, neboť přístup k surovinám a mzdové náklady v Rusku jsou srovnatelné s podmínkami v Bělorusku.
Konečně se tvrdilo, že by Rusko mělo být vybráno, jelikož se ruští vyvážející výrobci podílejí na přezkumu před pozbytím platnosti a riziko, že by ruské společnosti nespolupracovaly, je zanedbatelné.
(30) Společnost Belaruskali uvedla, že srovnatelnost mezi přístupem k surovinám a výrobním procesem v Kanadě a Bělorusku nebyla dostatečně odůvodněna.
Dále tvrdila, že skutečnost, že Kanada je největším výrobcem potaše, nemá pro výběr srovnatelné země přímý význam a že výběr Ruska by byl k tomuto účelu vhodnější.
(31) Výrobní odvětví Společenství uvedlo, že běloruské a kanadské doly jsou srovnatelné, pokud jde o strukturu nákladů a účinnost, a že přístup k surovinám je v obou zemích velkou měrou obdobný.
Dále uvedlo, že ceny potaše v Kanadě podléhají běžným tržním silám a nejsou narušeny izolací trhu nebo jinými činiteli.
Kromě toho výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že existují jednoznačné náznaky, že některé nákladové faktory v Rusku nevyjadřují přesně stav skutečných nákladů a v každém případě by je bylo nutno upravit.
Konečně bylo namítnuto, že existuje úzký vztah mezi nejméně jedním ruským výrobcem potaše a běloruským výrobcem prostřednictvím společné prodejní společnosti, a proto by tato společnost měla zájem na tom, prokázat nízkou běžnou hodnotu na ruském trhu.
(32) Co se týče tvrzení o vhodnosti Kanady jako srovnatelné země, je nutno připomenout, že v předchozích šetřeních v témže řízení byly běžné hodnoty pro Bělorusko zjištěny použitím Kanady jako vhodné srovnatelné země a že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že tento výběr již není vhodný.
Dále se připomíná, že Kanada je celosvětovým hlavním výrobcem a vývozcem potaše před Běloruskem a Ruskem.
Pokud jde o hospodářskou soutěž na kanadském a ruském trhu, bylo zjištěno, že jak s ohledem na objem výroby, tak i počet subjektů je kanadský trh přinejmenším stejně konkurenční jako trh ruský.
Šetření dále prokázalo, že na dovoz potaše do Kanady nejsou uložena cla ani jiná omezení.
Pokud jde o výrobní proces a přístup k surovinám, budiž připomenuto, že v předchozích šetřeních již bylo zjištěno, že výrobní proces a přístup k surovinám jsou v Kanadě a Bělorusku do značné míry obdobné, a nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že se toto změnilo.
(33) Pokud jde o vhodnost Ruska jakožto srovnatelné země, byl učiněn závěr, že strany nepředložily žádné přesvědčivé důkazy, proč by se jako lepší základ pro stanovení běžné hodnoty potaše v Bělorusku měly místo informací z kanadského trhu použít informace získané z ruského trhu.
V této souvislosti je nutno připomenout, že některé prvky nákladů v Rusku nebyly ve výrobních nákladech ruských výrobců přiměřeně zohledněny a že tyto prvky nákladů by musely být upraveny o významné částky, jak je vysvětleno v 54. bodu odůvodnění.
Předpokládalo se však, že vztah jednoho ruského výrobce s běloruským výrobcem nemusí nutně vylučovat možný výběr Ruska jakožto srovnatelné země.
Tvrzení, že by ruská společnost měla zájem na prokázání nízké běžné hodnoty, nebere v potaz skutečnost, že údaje použité mimo jiné ve srovnatelných zemích podléhají podrobnému prozkoumání, než je lze použít.
(34) Orgány vzaly na vědomí tvrzení, které předložily běloruské orgány s ohledem na vztah mezi nejméně jedním výrobcem ve srovnatelné zemi a výrobci ve Společenství.
Proto se šetřilo, zda mezi společnostmi v Kanadě, které poskytly informace, a výrobci ve Společenství takový vztah existuje.
Šetření prokázalo, že jeden kanadský výrobce, který poskytl nezbytné informace, byl nepřímo ve spojení s některými výrobci ve Společenství.
Informace předložené touto společností byly ověřeny v prostorách této společnosti a bylo zjištěno, že jsou přesné a spolehlivé, a že tudíž představují vhodný základ pro zjištění normální hodnoty.
Byl vyvozen závěr, že vztah jedné společnosti ve srovnatelné zemi s některými výrobci ve Společenství nevylučuje výběr Kanady jakožto srovnatelné země.
Mimoto skutečnost, že běloruští a ruští výrobci byli za éry SSSR součástí jednoho výrobního odvětví, neznamená, že je Rusko vhodnější srovnatelnou zemí než Kanada, jelikož nebylo odůvodněno, jak by tato skutečnost měla přispět k tomu, že Rusko je vhodnější srovnatelnou zemí.
S ohledem na objem výroby v Kanadě budiž připomenuto, že Kanada je největší výrobce potaše na světě, který prodává potaš ve značných množstvích jak na domácím trhu, tak i na vývoz.
Jednotliví kanadští výrobci se však navzájem liší, pokud jde o objem výroby a prodávaná množství.
To přispívá k tomu, že dostupné informace o kanadském trhu jsou vyvážené a objektivní.
Je nutno rovněž připomenout, že velikost trhu není pro výběr srovnatelné země rozhodující a že na základě úspor z rozsahu mohl větší trh znamenat pouze přínos pro běloruského výrobce.
Proto bylo rovněž toto tvrzení odmítnuto. Konečně, tvrzení o úrovni rozvoje nebylo odůvodněno, a proto muselo být rovněž zamítnuto.
(35) Šetření proto potvrdilo, že by se Kanada měla použít jako vhodná srovnatelná země.
(36) Výpočty se tudíž zakládaly na ověřených informacích dvou kanadských výrobců.
1.1.2 Běžná hodnota
(37) Bylo zjištěno, že domácí prodej kanadského výrobce (který poskytl úplnou odpověď na dotazník) obdobného výrobku je reprezentativní, jelikož s ohledem na dotčený výrobek vyvážený do Společenství vyvážejícím výrobcem z Běloruska představuje významný podíl.
(38) Rovněž proběhlo posouzení, zda prodej jednotlivých typů výrobku, které se na domácím trhu prodávají v reprezentativních množstvích, lze považovat za prodej v běžném obchodním styku, a to tak, že se určil podíl ziskového prodeje daného typu nezávislým odběratelům.
Pokud objem prodeje dotyčného typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu rovnající se vypočteným výrobním nákladům či za cenu vyšší představoval více než 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu a pokud vážená průměrná cena tohoto typu byla stejná jako výrobní náklady nebo vyšší, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr cen všech domácích prodejů daného typu během období šetření, bez ohledu na to, zda tyto prodeje byly ziskové.
Bylo zjištěno, že tak tomu bylo v případě jednoho typu výrobku společnosti Agrium prodávaného na kanadském trhu a vyváženého do Společenství společností Belaruskali.
(39) U tří typů výrobku, které se na domácím trhu neprodávaly v reprezentativních množstvích, se použila početně zjištěná běžná hodnota v souladu s čl. 2 odst.
Běžná hodnota byla zjištěna tak, že se k výrobním nákladům vyvážených typů připočetla přiměřená procentní hodnota prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřená zisková marže. Výše prodejních, správních a režijních nákladů byla v souladu s čl.
2 odst. 6 základního nařízení založena na aktuálních údajích týkajících se výroby a prodeje obdobného výrobku na domácím trhu v běžném obchodním styku.
Informace o výrobních nákladech se zakládaly na odpovědích obdržených od dvou spolupracujících kanadských výrobců.
1.1.3 Vývozní cena
(40) Vzhledem k tomu, že vývoz spolupracujícího vývozce představoval v období šetření celkové množství dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Běloruska do Společenství, určení vývozní ceny bylo založeno na informacích, které poskytl spolupracující vyvážející výrobce v Bělorusku.
Bylo zjištěno, že se prodej potaše společnosti Belaruskali do Společenství během období šetření uskutečnil 1) přímo nezávislým odběratelům ve Společenství, 2) prostřednictvím dovozců ve Společenství, kteří jsou ve spojení, nebo 3) prostřednictvím obchodníka ve spojení usazeného v Rusku (společnost IPC).
Obchodník ve spojení v Rusku prodával výrobek buď odběratelům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, nebo dovozcům ve Společenství, s nimiž je ve spojení.
(41) Pokud jde o přímý prodej nezávislým odběratelům ve Společenství, pro výpočet vývozní ceny byly použity skutečně zaplacené ceny nebo ceny, které mají tito odběratelé zaplatit společnosti Belaruskali nebo IPC.
(42) Pokud jde o prodej společnosti Belaruskali nebo IPC dovozcům do Společenství, s nimiž jsou ve spojení, vývozní cena byla početně zjištěna na základě ceny, za kterou byly dovážené výrobky poprvé prodány dále nezávislému kupujícímu.
Všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem těmito dovozci, včetně prodejních, správních a režijních nákladů, cel a předpokládaného přiměřeného zisku, byly upraveny.
U tohoto typu trhu se za přiměřený považoval zisk ve výši 7,9 %, přičemž bylo zjištěno, že tato výše zisku odpovídá zisku dovozců, kteří nejsou ve spojení.
1.1.4 Srovnání
(43) Pro zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst.
10 základního nařízení provedeny náležité úpravy u rozdílů ovlivňujících srovnatelnost cen. Na tomto základě byly popřípadě provedeny úpravy v nákladech na dopravu (včetně manipulačních nákladů), námořní dopravu a pojištění, v nákladech na balení a na poskytnutí úvěru.
Úpravy vývozní ceny s ohledem na tuzemskou dopravu ve vyvážející zemi a náklady na poskytnutí úvěru vycházely z nákladů zjištěných ve srovnatelné zemi.
U prodeje na vývoz prostřednictvím obchodníka ve spojení v Rusku se rovněž provedla úprava vývozní ceny podle čl. 2 odst.
10 písm. i) základního nařízení. Byla provedena úprava podle tohoto článku ve výši 3 %, poněvadž tato výše se považovala za přiměřenou k zohlednění provizí zaplacených nezávislým obchodním zástupcům podílejícím se na obchodu s dotčeným výrobkem.
1.1.5 Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí zjištěno na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny jednotlivých typů výrobků.
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny společnosti Belaruskali ukázalo dumpingové rozpětí během doby šetření ve výši 27,5 %.
(45) Srovnání údajů o vývozu do Společenství, které poskytla společnost Belaruskali, a celkového objemu dovozu odvozeného ze statistických údajů Eurostatu naznačilo vysokou míru spolupráce, poněvadž jak bylo zmíněno výše, vývoz společnosti Belaruskali představoval během období šetření celkový objem veškerého dovozu Společenství z Běloruska.
1.2 Rusko
1.2.1 Běžná hodnota
(46) Nejprve bylo u obou spolupracujících vyvážejících výrobců zjišťováno, zda je objem jejich celkového domácího prodeje obdobného výrobku reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % z celkového objemu vývozu do Společenství v souladu s čl. 2 odst.
2 základního nařízení. U obou vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že tomu tak je.
(47) Následně byla prostřednictvím definice typů výrobku v souladu s kódy TARIC, podle kterých je výrobek klasifikován (tj. jako standardní kvalita nebo jiná než standardní kvalita, včetně granulované), a prostřednictvím balení nebo formy, ve které je přepravován (tj. jako volně ložený, v pytlích nebo v kontejnerech), provedena analýza s cílem určit, zda je domácí prodej jednotlivých typů výrobku dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Prodej konkrétního typu výrobku na domácím trhu se považoval za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem prodeje na domácím trhu u daného typu výrobku během období šetření představoval nejméně 5 % z celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Společenství.
Tak tomu bylo u tří ze čtyř typů výrobku vyvážených do Společenství společností Uralkali a u dvou ze tří typů výrobku vyvážených do Společenství společností Silvinit.
(48) Rovněž proběhlo posouzení, zda prodej jednotlivých typů výrobků, prodávaných na domácím trhu v reprezentativních množstvích, lze považovat za prodej v běžném obchodním styku, a to tak, že se určil podíl ziskového prodeje daného typu výrobku nezávislým odběratelům.
Pokud objem prodeje dotyčného typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu rovnající se upraveným jednotkovým nákladům či za cenu vyšší představoval více než 80 % celkového objemu prodeje tohoto druhu a pokud vážená průměrná cena tohoto typu byla stejná jako upravené jednotkové náklady nebo vyšší, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr cen všech domácích prodejů daného typu během období šetření, bez ohledu na to, zda tyto prodeje byly ziskové.
Bylo zjištěno, že tak tomu bylo u všech typů výrobku společností Silvinit a Uralkali, které byly prodávány jak na domácím trhu, tak vyváženy do Společenství.
(49) Pokud ke zjištění běžné hodnoty nebylo možno použít ceny konkrétního typu výrobku prodávaného vyvážejícím výrobcem na domácím trhu, jelikož se na domácím trhu tento typ neprodával v reprezentativních množstvích, bylo nutno použít jinou metodu.
Nebyla-li k dispozici jiná přiměřená metoda, použila se početně zjištěná běžná hodnota.
(50) Ve všech případech, kdy se použila početně zjištěná běžná hodnota v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení, byla běžná hodnota zjištěna tak, že se k výrobním nákladům vyvážených typů připočetla přiměřená procentní hodnota prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřená zisková marže. Výše prodejních, správních a režijních nákladů byla v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení založena na aktuálních údajích týkajících se výroby a prodeje obdobného výrobku na domácím trhu v běžném obchodním styku.
(51) Pokud jde o náklady na energie, jako jsou elektřina a plyn, které se používají při těžbě a výrobních procesech dotčeného výrobku, šetření zjistilo, že zmíněné náklady tvoří významnou část celkových nákladů na výrobu potaše nejen v Rusku, ale i v ostatních výrobních zemích.
V tomto případě bylo rovněž považováno za vhodné porovnat jednotkové náklady ruských výrobců na nákup energií s náklady jiných předních výrobců potaše, kteří využívají srovnatelné výrobní metody, mají podobnou úroveň výstupu a srovnatelné přírodní výhody, aby se zjistilo, zda zaplacené ceny nejsou příliš nízké a zda přiměřeně odrážejí běžné náklady.
Jelikož v Rusku neexistují žádní další výrobci potaše, tyto informace byly vyžádány a získány od dvou kanadských výrobců.
(52) Poskytnuté údaje ukázaly, že energetické požadavky obou kanadských výrobců byly podobné požadavkům ruských výrobců a že elektřina a plyn zakoupené těmito společnostmi pochází z domácích hydroelektrických zdrojů a hlavních plynových nalezišť stejně jako elektřina a plyn používané ruskými společnostmi.
Ze srovnání vyplynulo, že jednotkové náklady na elektřinu, které vydávají kanadští výrobci, jsou obdobné jako náklady ruských výrobců.
(53) Pokud jde o dodávky plynu, bylo na základě údajů ze zveřejněné výroční zprávy za rok 2004 společnosti OAO Gazprom, ruského dodavatele plynu (jehož regionální distributor byl rovněž dodavatelem pro dané vyvážející výrobce), zjištěno, že domácí cena plynu účtovaná těmto dvěma ruským výrobcům byla ve srovnání s vývozní cenou z Ruska přibližně pětinová.
Stejná zpráva jasně uvádí, že "společnost OAO Gazprom spolu s vládou Ruské federace vynaložila velké úsilí na optimalizaci regulovaných velkoobchodních cen plynu."
Podle analýzy předložené ve zmíněné zprávě "existuje riziko nízkých cen zemního plynu prodávaného na domácím trhu" a "od skupiny Gazprom se požaduje, aby ruským odběratelům dodávala zemní plyn za ceny regulované Federální tarifní službou.
Tyto ceny jsou podstatně nižší než mezinárodní ceny zemního plynu."
Mimoto bylo v rámci předchozího přezkumu, který skončil v listopadu 2005 nařízením (ES) č. 1891/2005, zjištěno, že ve výroční zprávě za rok 2003 se uvádělo, že "společnost OAO Gazprom nevykázala na domácím trhu žádný zisk".
Jelikož se ceny účtované těmto společnostem nezvýšily, neexistuje žádný náznak, že by se tato situace v období šetření změnila.
Ze všech dostupných údajů tedy jednoznačně vyplývá, že ceny zemního plynu byly domácím spotřebitelům účtovány v regulované výši, která zdaleka nepokrývala náklady.
Dále šetření ukázalo, že ceny plynu, které platili dva ruští výrobci, byly podstatně nižší než ceny plynu, které platili oba kanadští výrobci.
(54) S ohledem na výše uvedené se tudíž mělo za to, že ceny účtované ruským regionálním dodavatelem plynu ruským výrobcům potaše během období šetření nemohly odpovídajícím způsobem odrážet náklady spojené s výrobou plynu, pokud se porovnají s vývozní cenou plynu z Ruska a s cenou, kterou účtuje kanadský dodavatel plynu předním průmyslovým uživatelům v Kanadě. Proto byla v souladu s čl.
2 odst. 5 základního nařízení provedena úprava výrobních nákladů obou ruských společností.
S ohledem na neexistenci jiného přiměřeného základu byla úprava provedena za pomoci informací o vývozní ceně plynu, čistých nákladech na dopravu, dani z přidané hodnoty a spotřební dani.
Tato úprava byla provedena v souladu s metodikou použitou v předchozím přezkumu, který byl ukončen v listopadu 2005 nařízením (ES) č. 1891/2005.
(55) S ohledem na úpravu týkající se cen zemního plynu ruské orgány uvedly, že v antidumpingovém řízení je nutno patřičně zohlednit srovnatelné přírodní nebo konkurenční výhody. Ruské orgány mimoto tvrdily, že metodika použitá k určení zisku při početním zjišťování běžné hodnoty byla protiprávní a nepřijatelná.
Za tímto účelem je nutno připomenout, že nebyla provedena žádná úprava týkající se zmíněných srovnatelných nebo konkurenčních výhod.
Byla však provedena úprava nákladů na plyn při výrobě chloridu draselného podle čl. 2 odst.
5 základního nařízení, jak je vysvětleno v 51. až 54. bodu odůvodnění, poněvadž tyto náklady nebyly přiměřeně vyjádřeny v záznamech dotčených stran. Běžná hodnota byla početně zjištěna v souladu s čl.
2 odst. 6 základního nařízení, jak je vysvětleno v 50. bodu odůvodnění.
Tato tvrzení byla proto odmítnuta.
(56) S ohledem na výrobní náklady tvrdilo výrobní odvětví Společenství, že odpisy, za jejichž základ se běžně pokládá původní nabývací hodnota dlouhodobých aktiv, by podle čl. 2 odst.
5 základního nařízení neodrážely odpovídajícím způsobem náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku. Z uvedených důvodů se objevil požadavek, aby byla provedena úprava nákladů ruských výrobců směrem vzhůru.
(57) Inspekce na místě v prostorách ruských výrobců prokázala, že původní hodnota jejich aktiv byla stanovena na základě ocenění provedených během privatizačního procesu, který proběhl v roce 1993.
Následně byly tyto hodnoty aktiv v letech 1993 až 1997 zrevidovány v rámci uplatňování "koeficientů pro přecenění" vydaných ruskou vládou za účelem boje s hyperinflací.
Na konci roku 1997 v návaznosti na dekret ruské vlády provedli nezávislí hodnotitelé nezávislá ocenění.
Byla přijata tři základní kritéria pro určení hodnot aktiv, jedním z nichž byla reprodukční hodnota aktiv.
Výsledek těchto nezávislých hodnocení je uveden v počáteční rozvaze společností z roku 1998.
(58) Jelikož neexistují žádné hmotněprávní důkazy o tom, že by v účetnictví vyvážejících výrobců nebyly odpisy správně zaznamenány, není v současnosti možné upravit odpisové náklady v údajích o výrobních nákladech, které se používají pro stanovení běžné hodnoty společností.
1.2.2 Vývozní cena
(59) Pokud jde o Silvinit, bylo zjištěno, že se prodej potaše této společnosti do Společenství během období šetření uskutečnil 1) přímo nezávislým odběratelům ve Společenství, 2) prostřednictvím dovozců do Společenství, kteří jsou ve spojení, nebo 3) prostřednictvím obchodníka usazeného ve Švýcarsku, který není ve spojení.
V případě Uralkali se veškerý prodej potaše do Společenství uskutečnil prostřednictvím obchodníků usazených na Kypru a ve Švýcarsku, kteří nejsou ve spojení.
(60) Ve všech případech, kdy vývoz potaše provedl nezávislý odběratel ve Společenství, byla vývozní cena zjištěna v souladu s čl. 2 odst.
8 základního nařízení, tj. na základě skutečně zaplacených cen nebo splatných cen. U prodeje obchodníka ve spojení dovozcům ve Společenství, kteří jsou ve spojení, byla vývozní cena početně zjištěna na základě ceny, za kterou byly dovážené výrobky poprvé prodány dále nezávislému kupujícímu.
Všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem těmito dovozci, včetně prodejních, správních a režijních nákladů, cel a předpokládaného přiměřeného zisku, byly upraveny v souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení. U tohoto typu trhu se za přiměřený považoval zisk ve výši 7,9 %, přičemž bylo zjištěno, že tato výše zisku odpovídá zisku dovozců, kteří nejsou ve spojení.
1.2.3 Srovnání
(61) Pro zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst.
10 základního nařízení provedeny náležité úpravy u rozdílů ovlivňujících srovnatelnost cen. Na tomto základě byly popřípadě provedeny úpravy s ohledem na nepřímé daně, dopravu (včetně manipulačních nákladů), námořní dopravu a pojištění, v nákladech na balení a na poskytnutí úvěru.
Úpravy se provedly rovněž v případě vývozu uskutečněného prostřednictvím společnosti ve spojení usazené v zemi mimo Společenství podle čl. 2 odst.
10 písm. i) základního nařízení. Byla provedena úprava podle tohoto článku ve výši 3 %, poněvadž tato výše se považovala za přiměřenou k zohlednění provizí zaplacených nezávislým obchodním zástupcům podílejícím se na obchodu s dotčeným výrobkem.
1.2.4 Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí zjištěno na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozních cen jednotlivých typů výrobku.
Toto srovnání ukázalo u dovozu dotčeného výrobku spolupracujících vývozců existenci významného dumpingu, a to více než 8 % v případě společnosti Uralkali a více než 14 % v případě společnosti Silvinit.
(63) Srovnání údajů o vývozu do Společenství, které poskytli vyvážející výrobci, a celkového objemu dovozu odvozeného ze statistických údajů Eurostatu naznačilo vysokou míru spolupráce, jelikož spolupracující vyvážející výrobci představovali během období šetření celkový objem veškerého dovozu do Společenství z Ruska.
2. Pravděpodobnost pokračování dumpingu
2.1 Obecně
(64) Tři spolupracující výrobci představují celkový objem dovozu z dotčených zemí.
Proto posouzení, zda je po zrušení opatření pravděpodobné přetrvávání dumpingu, bylo z velké části založeno na informacích poskytnutých těmito spolupracujícími vyvážejícími výrobci.
2.1.1 Stávající dumping
(65) K určení toho, zda je pokračování dumpingu pravděpodobné, Komise šetřila existenci stávajícího dumpingu u vývozu z dotčených zemí do Společenství s tím, že při existenci dumpingu by v případě, že nejsou k dispozici žádné informace svědčící o opaku, bylo vhodné se domnívat, že by dumping pravděpodobně pokračoval i v budoucnu.
V této souvislosti se připomíná, že výše dumpingu u potaše pocházející z obou dotčených zemí by byla i nadále značná (viz 26. až 62. bod odůvodnění).
2.1.2 Vztah mezi vývozními cenami do třetích zemí a prodejní cenou ve Společenství
(66) Poznamenává se rovněž, že u všech dotčených výrobců bylo zjištěno, že vývozní ceny do třetích zemí jsou v průměru nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství ve Společenství.
To znamená, že cenová hladina u dotčeného výrobku převládající na trhu Společenství činí tento trh pro vývozce z dotčených zemí velmi přitažlivým.
S ohledem na to se usuzovalo, že v případě zrušení platných opatření skutečně existuje hospodářská pobídka k přesunu vývozu ze zemí, které nejsou členy EU, na ziskovější trh Společenství.
2.2 Bělorusko
2.2.1 Výroba, výrobní kapacita a investice v Bělorusku
(67) Společnosti Belaruskali se během posuzovaného období podařilo zvýšit výrobu o 25 %.
Jak ukazuje tabulka, objemy výroby se zvýšily hlavně v roce 2003 a během období šetření.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Skutečná výroba v Bělorusku _BAR_ 100 _BAR_ 102 _BAR_ 114 _BAR_ 125 _BAR_
(68) Během posuzovaného období zvýšila společnost Belaruskali svou výrobní kapacitu o 3 %.
Do roku 2006 se předpokládalo další zvýšení výrobní kapacity o 12 %.
Kromě toho se poznamenává, že ačkoli společnost Belaruskali využívala během období šetření téměř celou svou výrobní kapacitu, oznámila další významné zvyšování kapacity a celkových investic v letech 2005 a 2006. Oznámená výrobní kapacita a investice v přepočtu na eura v indexované podobě činí:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (Období šetření) _BAR_ 2005 [12] _BAR_ 2006 [12] _BAR_
Výrobní kapacita _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 114 _BAR_ 115 _BAR_
Investice _BAR_ 100 _BAR_ 132 _BAR_ 111 _BAR_ 128 _BAR_ 175 _BAR_ 175 _BAR_
(69) Vzhledem k výše uvedenému lze učinit závěr, že společnost Belaruskali má potenciál ke zvýšení svého vývozu na trh Společenství, pokud by byla opatření zrušena, jelikož společnost oznámila další zvýšení své výrobní kapacity a značný nárůst investiční aktivity.
2.2.2 Domácí trh v Bělorusku
(70) Prodej potaše na domácím trhu v Bělorusku zůstal během posuzovaného období na úrovni představující méně než 10 % celkového prodeje společnosti Belaruskali.
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření se objem prodeje na domácím trhu v Bělorusku snížil o 3 %.
Jelikož se domácí trh mírně zmenšil, nemohl absorbovat nárůst výroby. To se v budoucnu pravděpodobně nezmění.
Společnost proto musí podstatnou část své výroby vyvážet.
2.2.3 Běloruský vývoz do ostatních zemí
(71) Z informací poskytnutých jediným vyvážejícím výrobcem v Bělorusku vyplývá, že se prodej zemím, které nejsou členy EU, uskutečňoval ve významném množství, které představovalo 82 % celkového vývozu (přičemž hlavními vývozními trhy jsou Čínská lidová republika, Brazílie a Indie).
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření se objem vývozu do třetích zemí zvýšil o 25 %.
Šetření tedy potvrdilo, že většina potaše vyrobené v Bělorusku je v rostoucích množstvích určena na vývozní trhy.
(72) Bylo zjištěno, že ceny typů potaše prodávaných společností Belaruskali do Společenství byly v průměru mírně vyšší než ceny odpovídajících typů potaše prodávaných na trzích třetích zemí.
Jelikož podle závěru v 44. bodu odůvodnění se u vývozu z Běloruska do Společenství jednalo o dumpingový vývoz, naznačuje to, že vývoz na trhy třetích zemí je rovněž dumpingový, a to na mírně vyšší úrovni než dovoz do Společenství.
Trh Společenství je pro dumpingový dovoz potaše dotčené společnosti atraktivnější kvůli mírně vyšší cenové úrovni, své blízkosti, menšímu platebnímu riziku vzhledem k solventnosti odběratelů a kvůli příznivým platebním podmínkám.
2.3 Rusko
2.3.1 Výroba, výrobní kapacita a investice v Rusku
(73) Během posuzovaného období se ruským výrobcům podařilo zvýšit výrobu o 29 %.
Jak vyplývá z tabulky, objemy výroby se zvýšily zejména v období šetření.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Skutečná výroba v Rusku _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 112 _BAR_ 129 _BAR_
(74) Ačkoli v posuzovaném období byla výrobní kapacita obou ruských společností neměnná, společnosti oznámily nárůst o 6 % do roku 2006.
Jak ruští výrobci uvedli, mají dosud volnou kapacitu ke zvýšení výroby potaše.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (Období šetření) _BAR_ 2005 [13] _BAR_ 2006 [13] _BAR_
Výrobní kapacita v Rusku _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 102 _BAR_ 106 _BAR_
(75) Kromě toho oznámili významný růst investic v letech 2005 a 2006.
Oznámené investice v přepočtu na eura v indexované podobě činí:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (Období šetření) _BAR_ 2005 [14] _BAR_ 2006 [14] _BAR_
Investice v Rusku _BAR_ 100 _BAR_ 64 _BAR_ 71 _BAR_ 84 _BAR_ 103 _BAR_ 261 _BAR_
(76) Vzhledem k výše uvedenému lze učinit závěr, že vyvážející výrobci v Rusku mají dostatečnou kapacitu, aby zvýšili svůj vývoz na trh Společenství, pokud by byla opatření zrušena.
Kromě toho obě společnosti oznámily významný nárůst investic, který znamená další možný růst jejich výrobní kapacity.
2.3.2 Domácí trh v Rusku
(77) Prodej potaše na domácím trhu v Rusku zůstal během posuzovaného období na nízké úrovni, když představoval v průměru stále méně než 15 % celkového prodeje obou společností.
Objem domácího prodeje v Rusku se mezi rokem 2001 a obdobím šetření zvýšil o 5 %.
Růst domácího trhu nemohl absorbovat nárůst výroby (29 %), a proto obě společnosti musí podstatnou část své produkce vyvážet.
2.3.3 Ruský vývoz do ostatních zemí
(78) Z informací předložených vyvážejícími výrobci vyplývá, že prodej zemím, které nejsou členy EU, se uskutečnil ve významném množství představujícím 95 % celkového vývozu (přičemž hlavními vývozními trhy jsou Čínská lidová republika a Brazílie).
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření ruský vývoz do třetích zemí vzrostl o 46 %.
Šetření tudíž potvrdilo, že výroba potaše v Rusku byla v rostoucích množstvích nasměrována na vývozní trhy.
(79) Bylo zjištěno, že ceny typů potaše prodávaných dotčenými společnostmi do Společenství byly v průměru mírně nižší než ceny odpovídajících typů potaše prodávaných na třetích trzích.
Trh Společenství je však pro dumpingový dovoz potaše od dotčených společností stále atraktivní kvůli své blízkosti, menšímu platebnímu riziku vzhledem k solventnosti odběratelů a kvůli příznivým platebním podmínkám.
2.4 Závěr o pravděpodobnosti pokračujícího dumpingu
(80) Skutečnost, že cenová úroveň výrobců ve Společenství obecně převažující ve Společenství je vyšší než průměrná úroveň vývozních cen běloruských a ruských vyvážejících výrobců na trhy třetích zemí, musí být brána v úvahu jako pobídka ke zvýšení vývozu do Společenství za dumpingové ceny.
(81) Jelikož vyvážející výrobci jak v Bělorusku, tak i Rusku mají nevyužité výrobní kapacity a vzhledem k tomu, že všechny dotčené společnosti vykázaly významný nárůst celkových investic a výrobní kapacity, lze učinit závěr, že pokud by byla opatření zrušena, byla by dodatečná výroba vyvezena do Společenství nebo vývoz, který se v současnosti uskutečňuje do zemí mimo Společenství, by byl ve významném množství přesměrován na trh Společenství.
(82) Šetření mimoto prokázalo, že během období šetření trh s potaší mimo Společenství vykazoval určitou nestálost v podobě značného kolísání vývozních cen.
Má se za to, že tato nestálost je důsledkem mimořádné situace způsobené silným nárůstem poptávky na některých vznikajících trzích, např. v Asii a Jižní Americe.
Za této situace je pravděpodobné, že by významné množství potaše z Běloruska a Ruska bylo přesměrováno na poměrně stabilní trh Společenství, pokud by se růst na těchto vývozních trzích nasytil, a v důsledku toho by poptávka dále nerostla nebo začala klesat.
V této souvislosti je rovněž nutno poznamenat, že zámořské trhy znamenají mnohem vyšší náklady na dopravu než v případě trhu Společenství, který je vzhledem ke své blízkosti nákladově efektivnější, pokud jde o dopravu lodí či po železnici.
(83) S ohledem na ceny šetření ukázalo, že se dovoz do Společenství pocházející z Běloruska a Ruska dosud uskutečňuje za dumpingové ceny.
Proto je v případě, že neexistují náznaky svědčící o opaku, vhodné usuzovat, že by dumping pravděpodobně pokračoval i v budoucnu.
(84) Z těchto důvodů se došlo k závěru, že pokračování dumpingového dovozu z dotčených zemí je pravděpodobné a že v případě zrušení opatření by se dumpingový dovoz značně zvýšil.
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY
1. Definice výrobního odvětví Společenství
(85) Šetření potvrdilo, že tři žádající výrobci ve Společenství představují 99 % výroby potaše ve Společenství. Proto tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl.
4 odst. 1 základního nařízení.
(86) Jelikož dva výrobci ve Společenství jsou ve spojení (Cleveland Potash Ltd. a Iberpotash S.A., obě společnosti patří do skupiny ICL, Israel Chemicals Ltd, Tel-Aviv), výrobní odvětví Společenství se skládá pouze ze dvou nezávislých skupin výrobců, a to skupiny ICL a společnosti K+S Kali GmbH.
(87) Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství tvoří pouze dvě skupiny výrobců, lze údaje o výrobním odvětví Společenství poskytnout pouze v indexované podobě z důvodu zachování v důvěrnosti. Pro účely analýzy újmy se brala v úvahu pouze potaš vyrobená výrobním odvětvím Společenství, zatímco další prodej nakoupené potaše (zejména potaš vyrobená skupinou ICL v Izraeli) byl vyloučen.
(88) Analýza ukazatelů újmy byla provedena na základě údajů Eurostatu a informací uvedených v odpovědích na dotazník spolupracujícími vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Společenství.
2. Analýza situace výrobního odvětví Společenství a trhu s potaší ve Společenství
2.1 Spotřeba Společenství
(89) Celková spotřeba potaše ve Společenství byla zjištěna sečtením prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství a dovozu potaše pocházejícího z dotčených zemí a ze všech ostatních třetích zemí do Společenství.
(90) Na tomto základě se spotřeba Společenství zvýšila z 7231000 tun v roce 2001 na přibližně 8030000 tun v období šetření, to znamená nárůst o přibližně 11 %.
Spotřeba Společenství v tisících tun _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (Období šetření) _BAR_
EU-10 _BAR_ 1053 _BAR_ 1055 _BAR_ 1154 _BAR_ 1381 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 131 _BAR_
EU-15 _BAR_ 6177 _BAR_ 6206 _BAR_ 6568 _BAR_ 6649 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 108 _BAR_
EU-25 _BAR_ 7231 _BAR_ 7262 _BAR_ 7722 _BAR_ 8030 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 111 _BAR_
(91) Během posuzovaného období se prakticky všechen dovoz z Běloruska a Ruska do EU-15 uskutečnil v režimu aktivního zušlechťovacího styku, zatímco u dovozu do EU-10 tento režim využíván nebyl.
Výrobky dovážené v režimu aktivního zušlechťovacího styku soutěží s obdobným výrobkem vyráběným výrobním odvětvím Společenství, jelikož jsou ve Společenství zpracovávány výrobci hnojiv, kteří nakupují část svých surovin používaných při výrobě komplexních hnojiv, která jsou určená také pro vývoz, od výrobního odvětví Společenství.
V souladu s praxí orgánů Společenství byl proto dovoz v režimu aktivního zušlechťovacího styku brán v úvahu při zjišťování spotřeby Společenství a při analýze dovozu z dotčených zemí.
2.2 Dovoz z dotčených zemí
2.2.1 Objem dovozu
(92) Během období šetření vyvážející výrobci v dotčených zemích prodávali potaš na trhu EU-10 v rámci zvláštních závazků z rozšíření uvedených v 3. bodu odůvodnění.
Množství prodávaná v rámci závazku byla brána v úvahu pro účely vyjádření přítomnosti dotčených zemí na trhu EU.
(93) Objem dovozu potaše pocházejícího z Ruska do EU-25 se během posuzovaného období zvýšil o 19 %.
Objem dovozu z Běloruska se ve stejném období zvýšil o 44 %.
Celkový dovoz z dotčených zemí vypočítaný pro EU-25 se během posuzovaného období zvýšil o 37 %.
Po mírném snížení v roce 2002 kvůli poklesu prodeje z Běloruska hlavně do Španělska se vývoz z dotčených zemí v letech 2003 a 2004 významně zvýšil, a to v obou letech přibližně o 20 %.
Dovážené množství _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (Období šetření) _BAR_
Bělorusko EU-15 _BAR_ 100 _BAR_ 58 _BAR_ 104 _BAR_ 154 _BAR_
Bělorusko EU-10 _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 127 _BAR_ 140 _BAR_
Bělorusko EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 122 _BAR_ 144 _BAR_
Rusko EU-15 _BAR_ 100 _BAR_ 88 _BAR_ 95 _BAR_ 105 _BAR_
Rusko EU-10 _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 98 _BAR_ 131 _BAR_
Rusko EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 97 _BAR_ 119 _BAR_
Dotčené země EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 115 _BAR_ 137 _BAR_
2.2.2 Podíl na trhu
(94) Tržní podíl dovozu z dotčených zemí na trh Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 23 %.
Růst však nebyl stálý: podíl na trhu byl až do roku 2003 téměř neměnný a v roce 2004 se pak náhle zvýšil.
Podíl na trhu dotčených zemí _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Bělorusko EU-15 _BAR_ 100 _BAR_ 57 _BAR_ 98 _BAR_ 143 _BAR_
Bělorusko EU-10 _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 116 _BAR_ 107 _BAR_
Bělorusko EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 114 _BAR_ 129 _BAR_
Rusko EU-15 _BAR_ 100 _BAR_ 88 _BAR_ 90 _BAR_ 97 _BAR_
Rusko EU-10 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 90 _BAR_ 107 _BAR_
Rusko EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 89 _BAR_ 100 _BAR_
Dotčené země EU-25 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 108 _BAR_ 123 _BAR_
2.2.3 Vývoj cen a cenová politika
2.2.3.1 Vývoj cen u dotčeného dovozu
(95) Ceny dovozu, který je předmětem šetření, v posuzovaném období vykazovaly sestupnou tendenci, jak ukazuje tabulka.
V období šetření došlo k mírnému růstu ceny po zvýšení poptávky v ostatních třetích zemích, zejména v Číně.
Tento růst však byl podstatně menší než cenový pokles v předchozích letech.
Průměrné ceny potaše v EUR/t (EU-25) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Bělorusko (index) _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 82 _BAR_ 95 _BAR_
Rusko (index) _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 78 _BAR_ 84 _BAR_
Celkem (index) _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 82 _BAR_ 93 _BAR_
(96) Průměrný pokles ceny potaše z dotčených zemí činil v posuzovaném období 7 %.
2.2.3.2 Cenová politika
(97) K zjištění cenového podbízení byly srovnány ceny vývozu potaše pocházejícího z Běloruska a Ruska při prodeji nezávislým odběratelům s fakturovanými cenami výrobního odvětví Společenství při prodeji na trhu Společenství.
Bylo zjištěno, že rozpětí podbízení u potaše pocházející z Běloruska činilo 18 %, zatímco rozpětí podbízení u potaše pocházející z Ruska se pohybovalo mezi 17 % a 23 %.
2.3 Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
2.3.1 Výroba
(98) Během posuzovaného období celková výroba potaše ve Společenství mírně rostla s výjimkou roku 2002, kdy se u jednoho výrobce Společenství výroba mírně snížila kvůli nedostatku vytěženého nerostu z dolů.
Číselné údaje o celkové výrobě potaše ve Společenství jsou:
Výroba _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 102 _BAR_ 104 _BAR_
2.3.2 Výrobní kapacita
(99) Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství byla během posuzovaného období stálá.
Číselné údaje o celkové výrobní kapacitě u potaše jsou:
Kapacita _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_
2.3.3 Využití kapacity
(100) Využití kapacity ve výrobním odvětví Společenství v roce 2002 pokleslo, ale v roce 2003 se začalo zvyšovat.
V posuzovaném období se využití kapacity ve výrobním odvětví Společenství zvýšilo o 3 %.
Využití kapacity _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 102 _BAR_ 103 _BAR_
2.3.4 Objem prodeje v EU
(101) Celkový objem prodeje výrobního odvětví Společenství odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení, se během posuzovaného období mírně zvýšil o 1 %, jak vyplývá z této tabulky:
Objem prodeje EU _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 102 _BAR_ 101 _BAR_
2.3.5 Podíl na trhu
(102) Podíl na trhu výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období neustále snižoval, jak ukazuje tabulka:
Podíl na trhu EU _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 95 _BAR_ 91 _BAR_
2.3.6 Růst
(103) Ačkoli se během posuzovaného období trh Společenství s potaší zvýšil o 11 %, výrobní odvětví Společenství nemohlo tohoto růstu využít.
Bylo pouze schopno zvýšit svůj objem prodeje v EU pouze o 1 %, což je podstatně méně, než kolik činil růst trhu.
2.3.7 Vývoj cen
(104) Šetření prokázalo, že průměrná prodejní cena výrobců ve Společenství se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 6 %.
V období mezi roky 2001 a 2003 byla nejdříve poměrně stálá, ale mezi rokem 2003 a obdobím šetření se zvýšila o 6 %.
Cenový růst se kryje s významným nárůstem poptávky v ostatních třetích zemích, zejména v Čínské lidové republice.
Z toho plyne, že ceny na trhu s potaší ve Společenství ovlivňuje poptávka na ostatních trzích.
Průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství za potaš na trhu Společenství se vyvíjela takto:
Průměrná prodejní cena v EUR/t _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_
2.3.8 Ziskovost
(105) Ziskovost domácího prodeje výrobního odvětví Společenství vyjádřená jako procento čistého prodeje se během posuzovaného období zvýšila.
Ačkoli v letech 2001 a 2002 výrobní odvětví Společenství utrpělo ztráty, v letech 2003 a 2004 bylo opět ziskové.
Ziskovost výrobního odvětví Společenství se na trhu Společenství s potaší vyvíjela takto:
Míra zisku _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ –100 _BAR_ –497 _BAR_ 51 _BAR_ 412 _BAR_
2.3.9 Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(106) Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství byla v zásadě neměnná:
Zaměstnanci podílející se na výrobě potaše _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 100 _BAR_
2.3.10 Zásoby
(107) Konečné zásoby potaše se u výrobců ve Společenství během posuzovaného období trvale snižovaly o přibližně 27 %.
Konečné zásoby výrobního odvětví Společenství činily ve střednědobém průměru zhruba 500000 tun.
Konečné zásoby na konci období šetření byly podprůměrné, a to kvůli rostoucímu prodeji, zejména většímu vývozu, a logistickým důvodům.
Konečné zásoby potaše se ve výrobním odvětví Společenství vyvíjely takto:
Konečné zásoby _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 84 _BAR_ 73 _BAR_
2.3.11 Investice
(108) Celkové investice výrobního odvětví Společenství se zpočátku v období let 2001 a 2002 významně zvyšovaly, poté však poklesly na úroveň 22 % pod údaji za rok 2001, hlavně kvůli plánovanému snížení obnovovacích investic u jednoho výrobce Společenství.
Investice výrobního odvětví Společenství se vyvíjely takto:
Investice _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 147 _BAR_ 98 _BAR_ 78 _BAR_
2.3.12 Návratnost investic
(109) Jelikož se čistá účetní hodnota aktiv používaných při výrobě obdobného výrobku během posuzovaného období změnila jen velmi málo, návratnost investic se vyvíjela analogicky se ziskovostí.
Návratnost investic _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ –100 _BAR_ –477 _BAR_ 48 _BAR_ 412 _BAR_
2.3.13 Peněžní tok a schopnost navýšení kapitálu
(110) Celkový peněžní tok se ve výrobním odvětví Společenství v období mezi rokem 2001 až 2002 nejdříve značně snižoval, poté se ale v roce 2003 a v období šetření zvýšil.
Během posuzovaného období se peněžní tok zvýšil o 64 %.
Peněžní tok _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 56 _BAR_ 127 _BAR_ 164 _BAR_
(111) Všichni výrobci ve Společenství jsou součástí velkých skupin společností kotovaných na burze, což jim umožňuje získat kapitál v rámci skupiny.
2.3.14 Rozsah dumpingu a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(112) Pokud jde o dopad skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze s ohledem na objem a ceny dovozu z těchto dvou zemí tento dopad považovat za zanedbatelný.
Je však nutno poznamenat, že dumpingové rozpětí je u Běloruska nižší, než bylo rozpětí zjištěné v předchozím šetření.
Je třeba rovněž poznamenat, že objem dumpingového dovozu z Běloruska a Ruska se od předchozího šetření zvýšil.
2.3.15 Závěr o stavu výrobního odvětví Společenství
(113) Výrobní odvětví Společenství dosud překonává účinky dřívějšího dumpingu.
Během posuzovaného období se toto zotavení do jisté míry projevilo rostoucími prodejními cenami a kladným vývojem takových ukazatelů, jako je výroba, využití kapacity, objem prodeje a zásoby.
Tento kladný vývoj vedl k ziskovosti výrobního odvětví Společenství během období šetření.
Podíl na trhu však vykazoval negativní trend a jak bylo zmíněno výše, výrobní odvětví Společenství muselo omezit investice.
Dosažená úroveň zisku je mimoto dosud významně pod výší zisku, která byla uvažována jako výše zisku, kterou by výrobní odvětví Společenství mohlo očekávat při neexistenci dumpingového dovozu, tj.
9 %. Proto lze učinit závěr, že výrobní odvětví Společenství částečně překonalo účinky dumpingu působícího újmu, jeho situace je však dosud nestabilní.
(114) Po zveřejnění zjištění jeden vývozce a zúčastněná strana uvedli, že negativní vývoj některých ukazatelů újmy byl ovlivněn skutečností, že jeden výrobce Společenství usazený ve Francii v průběhu analyzovaného období ukončil výrobu potaše.
V této souvislosti je nutno poznamenat, že vzhledem k tomu, že tento francouzský výrobce ukončil výrobu potaše v průběhu roku 2001 a že zahrnutí jeho výroby do analýzy újmy za tento rok by pouze narušilo srovnatelnost údajů, nebyly informace o tomto výrobci Společenství do ukazatelů újmy vůbec zařazeny.
2.4 Objemy dovozu a dovozní ceny z ostatních třetích zemí
(115) Objem dovozu potaše z ostatních třetích zemí se během posuzovaného období zvýšil z přibližně 1016000 tun v roce 2001 na 1255000 tun během období šetření.
To odpovídá nárůstu o 24 %.
Hlavní část tohoto nárůstu lze přičíst dovozu z Izraele a Jordánska.
Je nutno poznamenat, že dovoz z Izraele uskutečnily převážně společnosti, které jsou ve spojení s výrobním odvětvím Společenství.
Dovoz z ostatních třetích zemí v tisících tun _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_ Změna 2001 – období šetření _BAR_
Izrael _BAR_ 552 _BAR_ 745 _BAR_ 740 _BAR_ 643 _BAR_ +17 % _BAR_
Jordánsko _BAR_ 140 _BAR_ 180 _BAR_ 210 _BAR_ 278 _BAR_ +99 % _BAR_
Kanada _BAR_ 225 _BAR_ 184 _BAR_ 174 _BAR_ 203 _BAR_ –10 % _BAR_
Ostatní země _BAR_ 91 _BAR_ 96 _BAR_ 95 _BAR_ 128 _BAR_ –55 % _BAR_
Celkem _BAR_ 1016 _BAR_ 1209 _BAR_ 1223 _BAR_ 1255 _BAR_ +24 % _BAR_
(116) Tržní podíl dovozu z ostatních třetích zemí se mírně zvýšil ze 14 % v roce 2001 na 15 % v roce 2004.
Dovoz z těchto zemí se uskutečnil převážně do EU-15.
(117) Podle údajů Eurostatu se průměrná prodejní cena tohoto dovozu snižovala z 134,94 EUR za tunu v roce 2001 na 127,24 EUR za tunu během období šetření, vždy však převyšovala ceny výrobního odvětví Společenství a byla podstatně vyšší než ceny potaše pocházející z Ruska a Běloruska.
Podrobný vývoj:
Průměrné dovozní ceny z ostatních třetích zemí (EUR/t) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_ Změna 2001 – období šetření _BAR_
Izrael _BAR_ 119,80 _BAR_ 126,25 _BAR_ 127,17 _BAR_ 125,16 _BAR_ +4 % _BAR_
Jordánsko _BAR_ 170,55 _BAR_ 145,41 _BAR_ 123,69 _BAR_ 117,02 _BAR_ –31 % _BAR_
Kanada _BAR_ 139,83 _BAR_ 137,12 _BAR_ 120,46 _BAR_ 127,51 _BAR_ –9 % _BAR_
Ostatní země _BAR_ 159,95 _BAR_ 142,94 _BAR_ 158,24 _BAR_ 157,76 _BAR_ –1 % _BAR_
Celkem _BAR_ 134,94 _BAR_ 132,10 _BAR_ 128,03 _BAR_ 127,24 _BAR_ –6 % _BAR_
(118) Z výše uvedeného vyplývá, že zejména vzhledem k vyšším cenovým úrovním a poměrně stálému podílu na trhu neměl dovoz z třetích zemí nepříznivý účinek na současnou situaci výrobního odvětví Společenství.
2.5 Vývozní aktivita výrobního odvětví Společenství
(119) Vývozy potaše výrobního odvětví Společenství do třetích zemí zaznamenaly pozitivní trend.
Celkový nárůst vývozu činil v posuzovaném období 23 %.
Vývoz proto neměl na situaci výrobního odvětví Společenství žádné nepříznivé účinky.
Podrobný vývoj během posuzovaného období:
Objemy vývozu výrobního odvětví Společenství _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 127 _BAR_ 123 _BAR_
3. Závěr o pokračování nebo obnovení újmy
3.1 Současná situace výrobního odvětví Společenství
(120) Jak bylo uvedeno v 90. bodu odůvodnění, spotřeba potaše ve Společenství se v posuzovaném období zvýšila o přibližně 11 % a nejvyšší úrovně dosáhla v roce 2004.
(121) Zatímco podíl na trhu výrobního odvětví Společenství poklesl o 9 %, podíl na trhu dotčených zemí se během posuzovaného období zvýšil o 23 %.
(122) Podíl na trhu ostatních třetích zemí se zvýšil o 1 % a dosáhl výše 15 % při cenách, které nejsou nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
Proto se dospělo k závěru, že dovoz z ostatních třetích zemí neměl během období šetření žádný významný dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství.
(123) Vývoj hospodářské situace výrobního odvětví Společenství byl smíšený, jelikož řada ukazatelů újmy, např. podíl na trhu a investice, se vyvíjela nepříznivě, zatímco jiné ukazatele, např. výroba, objem prodeje, prodejní ceny a ziskovost, se zlepšily.
(124) Šetření prokázalo existenci mimořádně nízkých dovozních cen, které jsou i nadále dumpingovými cenami a mají nepříznivý účinek na objemy prodeje, podíl na trhu a následně i na ziskovost výrobního odvětví Společenství.
Nepříznivý účinek na objem prodeje prokazuje skutečnost, že objem prodeje výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období zvýšil jen velmi málo (+1 %) v porovnání s růstem spotřeby na trhu Společenství (+11 %).
Jen během posledních šesti měsíců období šetření se situace s ohledem na dotčené dovozní ceny poněkud zlepšila, jelikož tyto ceny byly v důsledku platných závazků zvýšeny.
(125) Celkově by tedy výrobní odvětví Společenství bylo i nadále citlivé na pokračování dumpingu působícího újmu, pokud by opatření pozbyla platnosti.
(126) Na základě výše uvedeného bylo zjištěno, že neexistuje žádný jednoznačný důkaz o pokračování újmy.
Proto se posuzovalo, zda je pravděpodobné obnovení újmy.
3.2 Pravděpodobnost obnovení újmy
(127) Byl učiněn závěr (viz 84. bod odůvodnění), že dumpingový dovoz z dotčených zemí by se významně zvýšil, pokud by opatření byla zrušena.
Trh Společenství je přitažlivý vzhledem ke své zeměpisné blízkosti ve srovnání s ostatními hlavními vývozními trhy (Brazílie, Čína a Indie) a příznivějším platebním podmínkám.
Domácí trhy vyvážejících výrobců kromě toho absorbují jen omezené části jejich výroby.
(128) Výrobní kapacita byla v Bělorusku a Rusku během posuzovaného období poměrně stálá a činila celkem 20 milionů tun potaše, což je zhruba 33 % celosvětové kapacity a přibližně 250 % spotřeby Společenství.
Plánují se další významné investice ke zvýšení výrobní kapacity.
V Rusku mimoto existuje volná výrobní kapacita.
(129) Částečné překonání účinků dumpingu u výrobního odvětví Společenství popsané ve 113. bodu odůvodnění je kromě toho velkou měrou zapříčiněno existencí antidumpingových opatření.
Překonání účinků dumpingu by bylo ohroženo, pokud by opatření byla zrušena.
Zrušení opatření by vedlo k prodeji rostoucího množství potaše z dotčených zemí na trhu Společenství s potaší.
Takovéhoto růstu prodeje lze dosáhnout pouze cenovým podbízením s ohledem na současnou výši cen.
Toto cenové podbízení by nevyhnutelně způsobilo narušení prodejních cen a snížení ziskovosti výrobního odvětví Společenství, což by vedlo k újmě.
3.3 Závěr o obnovení újmy
(130) Jak bylo uvedeno výše, situace výrobního odvětví Společenství je i nadále citlivá a nestabilní.
V 81. bodu odůvodnění byl učiněn závěr, že dodatečná výroba by pravděpodobně byla z Běloruska a Ruska vyvážena do Společenství, pokud by opatření pozbyla platnosti.
Jelikož by se tyto vývozy pravděpodobně uskutečnily za dumpingové ceny, vedlo by to ke snížení prodeje výrobního odvětví Společenství, jeho podílů na trhu, prodejních cen a následně rovněž ke zhoršení jeho finanční situace.
Vzhledem k tomu se došlo k závěru, že pokud by opatření pozbyla platnosti, vedlo by to se vší pravděpodobností ke zhoršení dosud nestabilní situace výrobního odvětví Společenství a obnovení újmy.
Proto se navrhuje zachování současných antidumpingových opatření.
E. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(131) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zvažováno, zda by prodloužení stávajících antidumpingových opatření nebylo v rozporu se zájmem Společenství jako celku.
Stanovení zájmu Společenství vycházelo z posouzení všech různých zájmů, např. zájmů výrobního odvětví Společenství, zájmů dovozců a uživatelů dotčeného výrobku.
Pro účely posouzení pravděpodobného dopadu zachování těchto opatření si útvary Komise vyžádaly informace od všech výše uvedených zúčastněných stran.
(132) Je třeba připomenout, že v předchozím šetření nebylo zjištěno, že by přijetí a zachování opatření bylo v rozporu se zájmem Společenství.
(133) Vzhledem k vysokému počtu dovozců bylo rozhodnuto použít výběr vzorku.
Dotazníky k výběru vzorku byly zaslány 21 dovozcům a uživatelům a od všech došly odpovědi.
Vybraný vzorek zahrnoval pět dovozců Společenství.
V souladu s článkem 17 základního nařízení tento vzorek pokrýval více než 80 % celkového dovozu a představoval největší reprezentativní objem dovozu, který bylo možno prošetřit během doby, která byla k dispozici.
Všech pět dovozců zařazených do vzorku poskytlo úplnou odpověď na dotazník.
(134) Uživatelům bylo rozesláno celkem 23 dotazníků, z toho odpověď na dotazník zaslalo 7 z nich.
Dotazníky byly dále rozeslány organizacím dovozců a uživatelů: na dotazník odpovědělo Evropské sdružení dovozců hnojiv (EFIA) i řada sdružení uživatelů z různých členských států.
(135) Na tomto základě se posuzovalo, zda i přes zjištění o přetrvávajícím dumpingu a obnovení újmy existují přesvědčivé důkazy, které by vedly k závěru, že zachování opatření v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství.
2. Zájmy výrobního odvětví Společenství
(136) V průběhu šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství je životaschopné a konkurenceschopné, ale dosud se nachází v nestabilní situaci.
Částečně to je způsobeno jeho zmenšujícím se podílem na trhu ve Společenství a rovněž jeho neuspokojivou situací, pokud jde o zisk, který se dosud nedostal na běžnou a stálou úroveň. Bude zapotřebí velkých investic, aby výrobní odvětví mělo z dlouhodobého hlediska opět dobré vyhlídky.
(137) Odborový svaz horníků ve Společenství a General Workers Union ze Spojeného království vystoupily s tvrzením, že výrobní odvětví Společenství poskytuje významný počet pracovních příležitostí ve Společenství, které by byly ohroženy, pokud by opatření pozbyla platnosti.
(138) S ohledem na hospodářské potíže, kterým výrobní odvětví Společenství čelilo v minulosti, a na dosud nestabilní situaci trhu zjištěnou během období šetření se má za to, že pokud by opatření pozbyla platnosti, byla by situace výrobního odvětví Společenství ohrožena.
To znamená vysokou pravděpodobnost, že by se současná mírně zisková situace výrobního odvětví Společenství opět zhoršila, což by mohlo způsobit významné omezení investic a počtu pracovníků.
(139) Pokud však budou opatření zachována, umožní to výrobnímu odvětví Společenství dále se zotavit a zejména získat vyhlídky, které umožní investice nezbytné k zajištění dlouhodobé životaschopnosti a konkurenceschopnosti výrobního odvětví.
Zachování opatření je proto v zájmu výrobního odvětví Společenství.
3. Zájmy dovozců (obchodníků)
(140) Spolupracující dovozci potaše byli obecně proti prodloužení antidumpingových opatření.
Tvrdili, že zachování opatření by mělo nepříznivý vliv vzhledem k přerušení vazeb s tradičními dodavateli, zejména pokud by nebyly zachovány závazky.
Uvedli rovněž, že výrobci ve Společenství by mohli v případě prodloužení cel získat na trhu Společenství dominantní postavení, což by snížilo volnou hospodářskou soutěž ve Společenství na minimum a dále vyhánělo ceny ve Společenství směrem vzhůru.
Jeden dovozce však tvrdil, že současná situace s platnými opatřeními zaručuje správný vývoj trhu.
Tento dovozce proto požadoval zachování antidumpingových opatření.
(141) Zatímco v EU-15 byla většina potaše z dotčených zemí dovezena v režimu aktivního zušlechťovacího styku, závazky z rozšíření umožnily za určitých podmínek dovoz z dotčených zemí osvobozený od cla.
Dovoz z ostatních třetích zemí byl mimoto na poměrně stálé úrovni odpovídající 15 % podílu na trhu.
Na trhu Společenství tedy byla značná hospodářská soutěž a není důvod očekávat, že by se to změnilo.
Tvrzení o údajném dominantním postavení výrobního odvětví Společenství je proto nutno odmítnout.
(142) Po zveřejnění zjištění řada zúčastněných stran tvrdila, že zachování opatření by vedlo k situaci narušující hospodářskou soutěž, protože výrobní odvětví Společenství by mělo dominantní postavení.
V této souvislosti se poznamenává, že během šetření nebylo zjištěno, že by existence opatření, vyjma snížení účinků dumpingu působícího újmu, významně pozměnila podmínky hospodářské soutěže ve prospěch výrobního odvětví Společenství.
Naopak, dovoz z dotčených zemí se dokonce zvýšil a dovoz z ostatních třetích zemí i nadále představoval značný podíl na trhu Společenství.
Proto se nezdá, že by cokoli naznačovalo, že by zachování opatření způsobilo zhoršení podmínek hospodářské soutěže na trhu Společenství.
(143) Pokud jde o údajný obtížný přístup obchodníků k dovezené potaši, toto tvrzení nebylo doloženo.
Tvrzení tedy bylo nutno odmítnout.
(144) Je třeba rovněž poznamenat, že dovozci potaše (obchodníci s potaší) často dovážejí i jiné výrobky.
Ačkoli se někteří dovozci na obchod s potaší soustředí, u ostatních dovozců představuje tato obchodní činnost jen 10 % jejich podnikatelských aktivit.
Dovozci, kteří se v současnosti zaměřují na potaš, mimoto uvedli, že by se mohli přeorientovat na jiné výrobky požadované jejich zákaznickou základnou, zejména na jiná hnojiva.
Po zveřejnění zjištění však jeden dovozce a jedno sdružení dovozců tvrdili, že někteří dovozci jsou silně závislí na dovozu potaše z Běloruska a že by se v případě zachování opatření jen stěží mohli přeorientovat na jiné zdroje dodávek.
Bylo však zjištěno, že přesun k jiným zdrojům dodávek, např. výrobní odvětví Společenství nebo dovoz z jiných zemí než z Běloruska, představuje pro dovozce dostupnou možnost.
I když tento přesun může mít určitý dopad na hospodářské a finanční výsledky těchto dovozců, má se za to, že jejich ziskovost by nebyla dotčena tak významně, aby to narušilo jejich dlouhodobou životaschopnost.
Se zřetelem na veškerá tvrzení předložená dovozci je učiněn závěr, že účinky antidumpingových opatření na finanční situaci dovozců jsou poměrně omezené.
Na základě ověřených odpovědí na dotazník bylo zjištěno, že ziskovost dovozců nebyla stávajícími antidumpingovými opatřeními dosud nijak dotčena.
Není důvod se domnívat, že by se tato situace významně změnila, pokud budou opatření zachována.
(145) Proto se došlo k závěru, že zachování opatření nebude mít na situaci dovozců (obchodníků) žádný významný dopad.
4. Zájmy uživatelů
4.1 Zemědělci
(146) Ze strany přímých uživatelů potaše jako hnojiva (zemědělců) nebyla spolupráce poskytnuta, ačkoli jejich zájmová organizace dotazník obdržela.
Jedno sdružení zemědělců v členském státě však tvrdilo, že antidumpingová cla poškozují postavení zemědělců na konkurenčním trhu, kde dovozní ceny vstupů, jako hnojiv, jsou regulovány, zatímco ceny dovážených potravin regulovány nejsou.
(147) Toto tvrzení je nutno odmítnout, jelikož antidumpingová opatření se nezabývala obecnými otázkami týkajícími se zemědělské politiky.
Antidumpingová šetření se zaměřují pouze na obnovení poctivého obchodu po dumpingu působícím újmu.
Jelikož se neobjevila žádná další závažná tvrzení ani náznaky, že by stávající antidumpingová opatření měla na zemědělce nepříznivý účinek, dospělo se k závěru, že zachování antidumpingových cel nebude mít na zemědělce významný nepříznivý dopad.
4.2 Výrobci hnojiv
(148) Všichni uživatelé, kteří poskytli odpovědi na dotazník, patřili k výrobcům hnojiv, kteří nakupují potaš od výrobního odvětví Společenství a rovněž ji dovážejí z dotčených zemí nebo z ostatních třetích zemí.
Pro ně je potaš surovinou k výrobě hnojiv, která se často skládají ze tří různých živin: dusíku, fosfátu a potaše (hnojiva NPK nebo vícesložková hnojiva).
To znamená, že potaš je jednou z položek nákladů na jejich konečné výrobky, která představuje 15 až 30 % výrobních nákladů.
Během posuzovaného období se výrobní náklady na hnojiva obsahující potaš v letech 2002 a 2003 značně snižovaly, poté následovalo mírné zvýšení v období šetření, aniž však bylo dosaženo úrovně z roku 2001.
Proto lze vyvodit závěr, že antidumpingová opatření u potaše neměla významný dopad na strukturu nákladů výrobců hnojiv.
(149) Většina těchto uživatelů argumentovala proti zachování opatření stejným způsobem jako dovozci.
Jeden významný výrobce hnojiv však poukázal na to, že by bylo v jeho zájmu mít i v budoucnu výrobce potaše ve Společenství i mimo ně.
(150) Jelikož konkurenční výrobci hnojiv v třetích zemích neplatí antidumpingová cla z nákupu potaše, tvrdili výrobci hnojiv ze Společenství rovněž, že nejsou schopni konkurovat cenám konečného výrobku, které nabízejí jejich zahraniční konkurenti.
V této souvislosti je však třeba poznamenat, že výrobci hnojiv ve Společenství mají možnost dovážet v režimu aktivního zušlechťovacího styku, tj. bez placení antidumpingových cel.
Dále budiž připomenuto, že existují další zdroje dodávek jak v třetích zemích, na něž se antidumpingová opatření nevztahují, tak i ve Společenství.
Šetření kromě toho neprokázalo, že by tito uživatelé nemohli na trhu Společenství konkurovat dováženým vícesložkovým hnojivům.
(151) Vzhledem k výše uvedenému se došlo k závěru, že opatření neměla významný nepříznivý účinek na situaci uživatelů.
Dopad opatření na ziskovost výrobců hnojiv během posuzovaného období byl minimální a nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že by se to při zachování opatření změnilo.
Proto se vyvozuje závěr, že zájmy uživatelů nejsou takové, aby bránily zachování opatření.
5. Důsledky pro hospodářskou soutěž na trhu Společenství
(152) Opatření v současné podobě měla na výrobní odvětví Společenství jednoznačně stabilizující účinek, výrobní odvětví se mohlo vymanit ze ztrátového období a dostat se do mírně ziskové situace.
Tento vývoj by nebyl bez opatření možný.
To však nemohlo zabránit další koncentraci trhu, jak dokládá převzetí dvou výrobců ve Společenství skupinou ICL z Izraele.
Kromě toho v roce 2001 ukončilo činnost francouzské odvětví potaše, protože doly byly vytěženy.
Dovozci a uživatelé tvrdili, že tento vývoj prakticky vedl k duopolu na trhu EU, který měl podíl na trhu větší než 70 %, a v EU-15 dokonce 80 %.
Proto se tvrdilo, že současná opatření měla nepříznivý účinek na trh tím, že bránila hospodářské soutěži.
(153) Toto tvrzení je nutno odmítnout, jelikož stávající opatření umožnila výrobnímu odvětví Společenství zachovat činnost a částečně překonat účinky dumpingu působícího újmu.
Pokud by opatření neexistovala, hospodářská soutěž by se pravděpodobně omezila ještě více, jelikož výrobci ve Společenství by byli nuceni výrobu potaše ukončit.
Proto zachování opatření brání dalšímu omezování hospodářské soutěže tím, že výrobnímu odvětví Společenství umožňuje přežít a zůstat konkurenceschopné.
(154) Je třeba rovněž připomenout, že přítomnost řady jiných konkurentů na trhu Společenství z třetích zemí, jakož i z dotčených zemí zajistila hospodářskou soutěž na trhu Společenství a není důvod předpokládat, že by se toto změnilo, budou-li opatření zachována.
6. Závěr o zájmu Společenství
(155) Po analýze různých dotčených zájmů se došlo k závěru, že na straně jedné zachování antidumpingových opatření pravděpodobně povede ke stabilnímu a předvídatelnému vývoji na trhu Společenství s potaší, což výrobnímu odvětví Společenství umožní dále se zotavit a zůstat konkurenceschopné za spravedlivých podmínek hospodářské soutěže.
Na straně druhé, pokud by bylo výrobní odvětví Společenství ponecháno bez přiměřené ochrany před dumpingovým dovozem, zlikvidovalo by to s největší pravděpodobností jeho malou ziskovost, které v posledních letech dosáhlo, a vedlo by to k vážnému zhoršení jeho situace.
Pokud by opatření pozbyla platnosti, bylo by výrobní odvětví Společenství se vší pravděpodobností nuceno postupně trh opustit a větší část trhu by převzali běloruští a ruští vývozci, což by znamenalo ještě omezenější výběr zdrojů potaše pro dovozce, zemědělce a uživatele ve Společenství.
Cenová výhoda pro dovozce, která by vyplývala z pozbytí platnosti antidumpingových opatření, je zdaleka převážena výhodami pro výrobní odvětví Společenství plynoucími ze zachování opatření proti dumpingu působícímu újmu.
(156) Má se za to, že nevýhoda pro uživatele a konečné spotřebitele při zachování opatření je velmi omezená v porovnání s vyhlídkou na získání stabilního a životaschopného výrobního odvětví Společenství.
Prodloužení opatření ve skutečnosti nezmění žádnou ze současných podmínek na trhu, za nichž uživatelé nejsou významným způsobem nepříznivě dotčeni.
Pravděpodobné nepříznivé účinky na situaci výrobního odvětví Společenství převažují možnou zátěž pro uživatele a konečné spotřebitele, jejichž situace se nebude lišit od situace současné.
Proto se dospělo k závěru, že nejsou žádné přesvědčivé důvody proti prodloužení stávajících antidumpingových opatření.
F. TRVALÁ POVAHA ZMĚNĚNÝCH OKOLNOSTÍ
(157) V rámci šetření týkajícího se prozatímního přezkumu o dovozu potaše pocházející z Ruska se rovněž posuzovalo, zda lze změněné okolnosti s ohledem na původní šetření o dumpingu považovat za trvalé v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(158) Srovnáním běžných hodnot a vývozních cen zjištěných při předchozím a současném šetřením se zjistilo, že s přihlédnutím k srovnatelným typům výrobku se běžná hodnota značně zvýšila, ale průměrná vývozní cena se zvýšila ještě více, což znamenalo nižší úroveň dumpingu.
Pokud jde o běloruské vývozní ceny na ostatní trhy, bylo zjištěno, že obecně jsou v souladu s vývozními cenami na trh EU.
Bylo zjištěno, že vývoz z Běloruska za dumpingové ceny pokračoval, ačkoli se tak dělo na nižší úrovni než v minulosti.
Vzhledem k výše uvedenému lze celkem bezpečně dospět k závěru, že nová nižší úroveň dumpingu je trvalé povahy.
(159) Při zohlednění všech těchto faktorů se považuje za vhodné změnit stávající opatření týkající se Běloruska snížením dumpingového rozpětí na hodnoty zjištěné tímto šetřením.
9 odst. 4 základního nařízení nesmí být antidumpingové clo vyšší než dumpingové rozpětí, které bylo zjištěno, ale mělo být nižší než toto rozpětí, pokud takové menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
Vzhledem k tomu, že stávající clo pro Bělorusko bylo stanoveno na základě dumpingového rozpětí a že nové dumpingové rozpětí je nižší než dříve stanovené dumpingové rozpětí, je třeba toto clo upravit vzhledem k nižšímu dumpingovému rozpětí, které bylo zjištěno v tomto šetření, konkrétně na 27,5 %.
G. ZÁVAZEK
(161) Po zveřejnění konečných zjištění nabídl vyvážející výrobce v Bělorusku závazek týkající se ceny.
(162) V souladu se svou obvyklou praxí Komise nepřijímá závazky od společností, které nesplňují kritéria pro status tržního hospodářství nebo individuálního zacházení, poněvadž závazky od těchto společností se nepovažují za neupotřebitelné.
Nicméně za určitých konkrétních okolností mohou být závazky od těchto společností přijaty.
Tyto okolnosti vyžadují zejména účast státních orgánů vyvážející země, aby bylo zajištěno, že budou dodrženy podmínky závazku.
(163) Rozhodujícím činitelem pro přijetí závazku je to, že mezi Společenstvím a stranami závazku musí existovat vztah důvěry.
V tomto ohledu budiž připomenuto, že společným postojem 2006/276/SZBP [15] a nařízením Rady (ES) č. 765/2006 [16] Rada uložila určitá omezující opatření vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska.
Připomenout je nutno rovněž skutečnost, že společnost Belaruskali je zcela ve vlastnictví státu, a proto nynější orgány mají přímý a rozhodující vliv na činnost společnosti.
Protože se Komise nemohla ujistit o existenci vztahu důvěry mezi Společenstvím a všemi stranami závazku, učinila závěr, že závazek, který společnost Belaruskali nabídla, nelze použít.
Nabídka byla tedy odmítnuta.
H. NAVRHOVANÁ CLA
(164) S ohledem na závěry o pokračování dumpingu, pravděpodobnosti obnovení újmy a o zájmu Společenství by se měla uložit opatření na dovoz z Běloruska a Ruska s cílem zabránit obnovení újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství dumpingovým dovozem.
1. Rusko
(165) S ohledem na výše uvedená zjištění a podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení by se opatření na dovoz chloridu draselného pocházejícího z Ruska uložená nařízením (EHS) č. 3068/92, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1891/2005, měla zachovat.
(166) Závazky nabídnuté dvěma ruskými výrobci byly přijaty v rámci částečných prozatímních přezkumů, které byly ukončeny nařízením (ES) č. 1891/2005.
2. Bělorusko
(167) S ohledem na výše uvedená zjištění a podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení by se měla upravit opatření na dovoz chloridu draselného pocházejícího z Běloruska.
Stávající opatření pro Bělorusko zahrnují pevné částky ve výši od 19,51 EUR za tunu po 48,19 EUR za tunu v závislosti na druhu výrobku.
Během nynějšího období šetření však bylo zjištěno, že veškerý vývoz společnosti Belaruskali do Společenství byl omezen na druhy výrobku dvou kódů KN. Se zřetelem na informace o ostatních druzích výrobku a vzhledem k tomu, že uvedené druhy potaše se jeví jako nejvíce uváděné na trh, se proto má za to, že nejvhodnějším přístupem k provedení pozměněných cel je nahrazení všech pevných částek valorickým clem nebo minimální dovozní cenou, podle podmínek na trhu s potaší v období šetření.
(168) Poněvadž zjištěná výše dumpingu je nižší než rozpětí újmy zjištěné v předchozím šetření, mělo by se stanovit valorické clo ve výši dumpingu, tj. 27,5 %.
(169) Vzhledem ke zvláštním podmínkám na trhu s potaší, zejména nárůst vývozních cen dotčeného výrobku mezi rokem 2003 a obdobím šetření, který pokračoval i v letech 2005 a 2006, se dospělo k závěru, že je vhodné uložit opatření v podobě minimální dovozní ceny i) na základě zjištění z období šetření, která odstraní účinky dumpingu působícího újmu, jež byly zjištěny u druhů výrobku dovážených do Společenství kódů KN 31042050 (kódy TARIC 3104205010 a 3104205090) a 31042090 (kód TARIC 3104209000) během období šetření, které představovaly druhy výrobku s největším objemem, které budou pravděpodobně dováženy do Společenství rovněž během období, na něž se vztahují prodloužená opatření, a ii) s ohledem na nebezpečí obcházení opatření spojeného s určitými okolnostmi popsanými v 163. bodu odůvodnění až do výše množstevního stropu, při jehož překročení se použije valorické clo ve výši 27,5 %.
Stejné valorické clo by se mělo použít rovněž na dovoz spadající do množstevního stropu, pokud nebude dodržena minimální dovozní cena nebo pokud dovoz výrobku, na nějž se vztahují opatření, předložený k propuštění do volného oběhu patří do těch kódů KN, u nichž se minimální dovozní cena neuplatňuje (tj. kódy KN 31042010, ex31052010 (kódy TARIC 3105201010 a 3105201020), ex31052090 (kódy TARIC 3105209010 a 3105209020), ex31056090 (kódy TARIC 3105609010 a 3105609020), ex31059091 (kódy TARIC 3105909110 a 3105909120), ex31059099 (kódy TARIC 3105909910 a 3105909920)).
Množstevní strop by se měl stanovit s ohledem na objem vývozu běloruského vývozce do Společenství v roce 2005, jelikož to je množství vývozu, jež může vývozce dosáhnout, aniž by obcházel minimální dovozní cenu.
Na tomto základě by se množstevní strop pro minimální dovozní cenu pro zboží propuštěné do volného oběhu měl stanovit ve výši 700000 tun ročně.
(170) Aby se vzala v úvahu skutečnost, že výrobky jsou dodávány s dodacími podmínkami DAF i CIF (přístav Společenství) (podle Incoterms 2000) a že náklady na dopravu, manipulaci a nakládku ve fakturovaných cenách vykazují značné rozdíly v závislosti na tom, zda se jedná o pozemní dopravu na hranice Společenství (podmínky DAF) nebo námořní dopravu přes námořní přístavy ve třetích zemích do přístavu Společenství (podmínky CIF (přístav Společenství)), minimální dovozní cena by s ohledem na tyto dvě dodací podmínky měla být odlišná.
(171) Rada uznává, že zavedení množstevního stropu vyžaduje systém správy, který nelze zavést před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Vzhledem ke složitosti této záležitosti se Rada domnívá, že je vhodné, aby Komise stanovila, jakmile to bude technicky možné, formou nařízení pravidla používání systému správy tohoto množstevního stropu.
(172) Rada dále uznává, že vzhledem k tomu, že nařízení měnící současnou podobu a úroveň opatření vstoupí v platnost teprve ve druhé polovině roku 2006 a že významně vyšší vývoz dotčeného výrobku představuje z krátkodobého hlediska logistické problémy, je nebezpečí obcházení zmíněné ve 169. bodu odůvodnění z krátkodobého hlediska omezené.
Proto vzhledem k technickým obtížím uvedeným ve 171. bodu odůvodnění a omezenému nebezpečí obcházení se považuje za vhodné v této fázi množstevní strop neuložit.
Od vstupu tohoto nařízení v platnost by se proto měly uplatňovat minimální dovozní ceny a valorické clo, jak bylo vysvětleno ve 169. bodu odůvodnění.
(173) Ovšem pokud by množství propuštěné do volného oběhu zjištěné Komisí na základě údajů shromážděných podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení v kterémkoli daném kalendářním roce nebo ve zbývající části roku 2006 v poměru k času významně překročilo množství 700000 tun, které představuje obvyklé množství zjištěné ve 169. bodu odůvodnění, Komise by měla z důvodů uvedených v tomto bodu odůvodnění a s odvoláním na konkrétní okolnosti popsané ve 163. bodu odůvodnění předložit Radě návrh na uložení valorického cla pro všechny výrobky patřící do definice výrobku v tomto šetření.
(174) Aby se zajistilo dodržování minimální dovozní ceny, je třeba dát dovozcům na vědomí, že pokud je kontrolou po dodání zjištěno, že i) čistá cena s dodáním na hranice Společenství (tj.po odečtení cel a případných nákladů po dodání, např. nákladů na manipulaci, nakládku a dopravu) skutečně zaplacená prvním nezávislým odběratelem ve Společenství (dále jen "cena po dodání") je nižší než čistá cena s dodáním na hranice Společenství před proclením, jak vyplývá z celního prohlášení, a ii) cena po dodání je nižší než minimální dovozní cena, na příslušné transakce se zpětně uloží valorické clo.
Celní orgány by měly bezodkladně informovat Komisi o všech případech, kdy zjistí náznaky nesprávné deklarace zboží.
(175) V této souvislosti se odkazuje na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [17], mimo jiné na článek 78, podle něhož mohou po propuštění zboží celní orgány kontrolovat obchodní doklady a jiné údaje vztahující se k dovozním nebo vývozním operacím se zbožím nebo k následným obchodním operacím s týmž zbožím s cílem ujistit se o správnosti údajů obsažených v celním prohlášení.
Kontrolu lze provést u deklaranta nebo jiné osoby, která se přímo nebo nepřímo obchodně podílí na uvedených operacích, nebo jiné osoby, která má v držení zmíněné doklady a údaje pro obchodní účely,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu chloridu draselného kódů KN 31042010, 31042050, 31042090 a speciálních směsí (tj. chloridu draselného obsahujícího doplňující hnojivé prvky o obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O rovnajícím se nebo přesahujícím 35 % hmotnostních, avšak nepřesahujícím 62 % hmotnostních v sušině) kódů KN ex31052010 (kódy TARIC 3105201010 a 3105201020), ex31052090 (kódy TARIC 3105209010 a 3105209020), ex31056090 (kódy TARIC 3105609010 a 3105609020), ex31059091 (kódy TARIC 3105909110 a 3105909120), ex31059099 (kódy TARIC 3105909910 a 3105909920) pocházejících z Běloruska a Ruska.
Článek 2
1. Sazba antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením pro výrobek uvedený v odstavci 1 pocházející z Běloruska se stanoví ve výši 27,5 %.
Použije se za níže uvedených podmínek:
a) Clo se ukládá na výrobky kódů KN 31042050 a 31042090 (doplňkový kód TARIC A999) s výjimkou případů, kdy:
- se čistá cena výrobku s dodáním na hranice Společenství před proclením rovná příslušné minimální dovozní ceně stanovené v příloze I nebo je vyšší,
a
- celkové dovezené množství výrobků uvedených v příloze I a propuštěných do volného oběhu nedosahuje kumulativního objemu 700000 tun v kalendářním roce.
Komise co nejdříve stanoví pravidla pro systém správy tohoto množstevního stropu formou nařízení.
b) Clo se ukládá na výrobky kódů KN 31042010, ex31052010 (kódy TARIC 3105201010 a 3105201020), ex31052090 (kódy TARIC 3105209010 a 3105209020), ex31056090 (kódy TARIC 3105609010 a 3105609020), ex31059091 (kódy TARIC 3105909110 a 3105909120), ex31059099 (kódy TARIC 3105909910 a 3105909920).
2. Odchylně od čl. 2 odst. 1 se až do vstupu nařízení Komise uvedeného v odstavci 1 v platnost použije dané clo takto:
a) Clo se ukládá na výrobky kódů KN 31042050 a 31042090 (doplňkový kód TARIC A999) kromě případů, kdy se čistá cena výrobku s dodáním na hranice Společenství před proclením rovná příslušné minimální dovozní ceně stanovené v příloze I nebo je vyšší.
b) Clo se ukládá na výrobky kódů KN 31042010, ex31052010 (kódy TARIC 3105201010 a 3105201020), ex31052090 (kódy TARIC 3105209010 a 3105209020), ex31056090 (kódy TARIC 3105609010 a 3105609020), ex31059091 (kódy TARIC 3105909110 a 3105909120), ex31059099 (kódy TARIC 3105909910 a 3105909920).
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 3
1. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením pro výrobek popsaný v článku 1 pocházející z Ruské federace a vyrobený níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Rusko _BAR_ JSC Silvinit, Solikamsk _BAR_ 23,0 % _BAR_ A665 _BAR_
JSC Uralkali, Berezniki _BAR_ 12,3 % _BAR_ A666 _BAR_
2. Sazba antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením pro výrobek popsaný v článku 1 pocházející z Ruské federace a vyrobený všemi ostatními společnostmi kromě společností uvedených v odstavci 1 (doplňkový kód TARIC A999) se rovná pevné částce v eurech za tunu KCl uvedené níže pro jednotlivé kategorie a kvality (standardní potaší se rozumí potaš ve formě prášku):
Chlorid draselný, který neobsahuje doplňující hnojivé prvky
Kategorie: _BAR_ O obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O nejvýše 40 % hmotnostních v sušině _BAR_ O obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O více než 40 % hmotnostních, avšak nejvýše 62 % hmotnostních v sušině _BAR_ O obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O více než 62 % hmotnostních v sušině _BAR_
Kvalita _BAR_ Standardní _BAR_ Jiná než standardní (včetně granulí) _BAR_ Standardní _BAR_ Jiná než standardní (včetně granulí) _BAR_ _BAR_
Kód TARIC _BAR_ 3104201010 _BAR_ 3104201090 _BAR_ 3104205010 _BAR_ 3104205090 _BAR_ 3104209000 _BAR_
Pevná částka (EUR/tuna) _BAR_ 19,61 _BAR_ 26,01 _BAR_ 29,65 _BAR_ 39,33 _BAR_ 40,63 _BAR_
Chlorid draselný obsahující doplňující hnojivé prvky ve speciálních směsích
_BAR_ O obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O nejméně 35 % hmotnostních, avšak nejvýše 40 % hmotnostních v sušině _BAR_ O obsahu draslíku vyjádřeného jako K2O více než 40 % hmotnostních, avšak nejvýše 62 % hmotnostních v sušině _BAR_
Kód TARIC _BAR_ 3105201010, 3105209010, 3105609010, 3105909110, 3105909910 _BAR_ 3105201020, 3105209020, 3105609020, 3105909120, 3105909920 _BAR_
Pevná částka (EUR/tuna) _BAR_ 26,01 _BAR_ 39,33 _BAR_
3. Bez ohledu na článek 1 se konečné antidumpingové clo nepoužije na dovoz propuštěný do volného oběhu v souladu s článkem 4.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 4
1. Dovážené výrobky, na něž bylo předloženo prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, jsou osvobozeny od antidumpingových cel uložených podle článku 1, pokud jsou vyrobeny společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v rozhodnutí 2005/802/ES ve znění pozdějších předpisů, a dovoz se uskutečnil v souladu s ustanoveními zmíněného rozhodnutí.
2. Dovoz uvedený v odstavci 1 je osvobozen od antidumpingového cla pod podmínkou, že:
a) zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá výrobku popsanému v článku 1;
b) při předložení prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu je celním orgánům členských států předložena obchodní faktura, která obsahuje alespoň údaje uvedené v příloze II,
a
c) zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v obchodní faktuře.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1051/2006
ze dne 11. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1052/2006
ze dne 11. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2222/2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období (Sapard)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 7 odst. 3 nařízení Komise(ES) č. 2222/2000 [2] se stanoví pravidla pro automatické uvolňování nepoužitých rozpočtových položek, a zejména pravidlo, že k němu v letech 2004 a 2005 dochází 31. prosince druhého roku následujícího po roce dotyčného finančního závazku (pravidlo "n + 2" pro automatické uvolňování), v souladu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [3].
(2) V roce 2005 postihly Bulharsko a Rumunsko silné záplavy, které dále brzdily provádění nástroje, což bude mít pravděpodobně dopad na použití rozpočtových položek stanovených na roky 2004 a 2005.
(3) Je tedy zdůvodněno použít v případě Bulharska a Rumunska pro roky 2004 a 2005 pravidlo automatického uvolňování "n + 3".
(4) Nařízení (ES) č. 2222/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 2222/2000 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. S ohledem na požadavky článku 10 Komise uvolňuje každou část závazku, pro který se neuskutečnila záloha anebo pro který neobdržela přípustnou žádost o platbu, v těchto lhůtách:
a) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2000: 31. prosince 2004,
b) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2001: 31. prosince 2005,
c) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2002: 31. prosince 2006,
d) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2003: 31. prosince 2006,
e) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2004: 31. prosince 2007,
f) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2005: 31. prosince 2008,
g) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2006: 31. prosince 2008."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1053/2006
ze dne 11. července 2006,
kterým se podesáté mění nařízení Rady (ES) č. 1763/2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1763/2004 ze dne 11. října 2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1], a zejména na čl. 10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 obsahuje seznam osob, kterých se týká zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Komise je oprávněna změnit uvedenou přílohu s přihlédnutím k rozhodnutím Rady, kterými se provádí společný postoj Rady 2004/694/SZBP ze dne 11. října 2004 o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [2].
Uvedený společný postoj se provádí rozhodnutím Rady 2006/484/SZBP.
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1054/2006
ze dne 12. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1055/2006
ze dne 12. července 2006,
kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu, pokud jde o flubendazol a lasalocid
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], a zejména na článek 2 a čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanoviska Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků vyjádřená Výborem pro veterinární léčivé přípravky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny farmakologicky účinné látky používané v rámci Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, které jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin, by měly být hodnoceny v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(2) Chemická látka flubendazol je zařazena do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 u kuřat, krůt, pernaté zvěře a prasat pro svalovinu, kůži a tuk, játra a ledviny a u nosnic, jejichž vejce jsou určena k lidské spotřebě.
Položka flubendazol v uvedené příloze by se měla rozšířit, aby zahrnovala všechny druhy drůbeže pro svalovinu, kůži a tuk, játra, ledviny a vejce.
(3) Chemická látka lasalocid je zařazena do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 u drůbeže pro svalovinu, kůži a tuk, játra a ledviny, vyjma zvířat, jejichž vejce jsou určena k lidské spotřebě.
Chemická látka lasalocid by do dokončení validace analytických metod měla být zařazena do přílohy III uvedeného nařízení u drůbeže, jejíž vejce jsou učena k lidské spotřebě.
Současné ustanovení o výjimce u zvířat, jejichž vejce jsou určena k lidské spotřebě, by proto mělo být z položky lasalocid v příloze I nařízení (EHS) č. 2377/90 odstraněno.
(4) Nařízení (EHS) č. 2377/90 by proto mělo být změněno.
(5) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2].
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1056/2006
ze dne 12. července 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedených ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedených ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1057/2006
ze dne 12. července 2006
týkající se vyhlášení nabídkového řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice původem z třetích zemí dovážené do Portugalska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V smyslu mezinárodních závazků Společenství uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] je nutné vytvořit podmínky pro dovoz určitého množství kukuřice do Portugalska;
(2) nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám při dovozu kukuřice a čiroku do Španělska a při dovozu kukuřice do Portugalska [3], byla stanovena zvláštní prováděcí pravidla nutná pro realizaci nabídkových řízení.
(3) Vzhledem k aktuálním potřebám trhu v Portugalsku je třeba vyhlásit nabídkové řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice.
(4) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se vyhlašuje nabídkové řízení pro snížení dovozního cla uvedeného v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 u kukuřice dovezené do Portugalska.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použije se nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 2
Nabídkové řízení se vyhlašuje až do 31 srpna 2006.
Po dobu jeho trvání se budou konat týdenní nabídková řízení, pro která jsou určena množství a lhůty zveřejněné v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
Článek 3
Dovozní licence vydané v rámci těchto nabídkových řízení jsou platné padesát dnů od data jejich vydání dle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1058/2006
ze dne 12. července 2006
týkající se vyhlášení nabídkového řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice původem z třetích zemí dovážené do Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V smyslu mezinárodních závazků Společenství uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] je nutné vytvořit podmínky pro dovoz určitého množství kukuřice do Španělska.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám při dovozu kukuřice a čiroku do Španělska a při dovozu kukuřice do Portugalska [3], byla stanovena zvláštní prováděcí pravidla nutná pro realizaci nabídkových řízení.
(3) Vzhledem k aktuálním potřebám trhu v Španělsku je třeba vyhlásit nabídkové řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se vyhlašuje nabídkové řízení pro snížení dovozního cla uvedeného v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 u kukuřice dovezené do Španělska.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použije se nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 2
Nabídkové řízení se vyhlašuje až do 31. srpna 2006.
Po dobu jeho trvání se budou konat týdenní nabídková řízení, pro která jsou určena množství a lhůty zveřejněné v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
Článek 3
Dovozní licence vydané v rámci těchto nabídkových řízení jsou platné padesát dnů od data jejich vydání dle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1059/2006
ze dne 12. července 2006
o zahájení nabídkového řízení na snížení cla při dovozu čiroku pocházejícího ze třetích zemí do Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve smyslu mezinárodních závazků Společenství uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] se Společenství zavázalo k dovozu určitého množství čiroku do Španělska.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska [3], stanovilo zvláštní opatření nezbytná pro provádění nabídkových řízení.
(3) S přihlédnutím na současné potřeby trhu ve Španělsku je třeba zahájit nabídkové řízení na snížení cla při dovozu čiroku.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT) [4], zejména stanoví snížení cla o 60 % při dovozu čiroku v rámci kvóty 100000 tun za kalendářní rok a o 50 % při překročení této kvóty.
Kumulace tohoto zvýhodnění a zvýhodnění vyplývajícího z nabídkového řízení na snížení dovozního cla by mohlo narušit španělský trh s obilovinami. Je tedy třeba takovou kumulaci vyloučit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 se zahajuje nabídkové řízení na snížení cla při dovozu čiroku do Španělska.
2. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 1839/95.
3. V rámci nabídkového řízení se nepoužije snížení cla při dovozu čiroku podle přílohy II nařízení (ES) č. 2886/2002.
Článek 2
Nabídkové řízení bude probíhat až do 21. prosince 2006.
Po dobu jeho trvání se budou konat týdenní nabídková řízení, pro která jsou množství a lhůty stanovena v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
Článek 3
Ve smyslu čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1839/95 jsou dovozní licence, které byly vydány v rámci nabídkového řízení, platné padesát dní ode dne jejich vydání.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1060/2006
ze dne 12. července 2006,
kterým se mění opravná částka použitelná pro náhradu u obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opravná částka použitelná pro náhradu u obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 992/2006 [2].
(2) Vzhledem k cenám CIF a dnešním cenám CIF pro termínované nákupy a s ohledem na předpokládaný vývoj trhu je třeba změnit nyní platnou opravnou částku použitelnou pro náhradu u obilovin.
(3) Opravnou částku je třeba stanovovat podle téhož postupu jako náhradu, přičemž je možné ji v době mezi dvěma stanoveními změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se mění podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1061/2006
ze dne 12. července 2006,
kterým se stanoví jednotný koeficient přidělení, který se použije v rámci celní kvóty pro kukuřici podle nařízení (ES) č. 958/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 958/2003 ze dne 3. června 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/286/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Bulharské republiky, a mění nařízení (ES) č. 2809/2000 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 958/2003 byla pro hospodářský rok 2006/07 otevřena roční celní kvóta o objemu 104000 tun kukuřice (pořadové číslo 09.4677).
(2) Množství, o která bylo v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2003 požádáno v pondělí 10. července 2006, přesahují dostupná množství. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit jednotný koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní licenci pro kvótu kukuřice "Bulharská republika" podané a předložené Komisi v pondělí 10. července 2006 v souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 958/2003 se vyhovuje až do výše 1,612903 % požadovaných množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1062/2006
ze dne 12. července 2006,
kterým se stanoví jednotný koeficient přidělení, který se použije v rámci celní kvóty pro pšenici podle nařízení (ES) č. 958/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 958/2003 ze dne 3. června 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/286/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Bulharské republiky, a mění nařízení (ES) č. 2809/2000 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 958/2003 byla pro hospodářský rok 2006/07 otevřena roční celní kvóta o objemu 384000 tun pšenice (pořadové číslo 09.4676).
(2) Množství, o která bylo v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2003 požádáno v pondělí 10. července 2006, přesahují dostupná množství. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit jednotný koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní licenci pro kvótu pšenice "Bulharská republika" podané a předložené Komisi v pondělí 10. července 2006 v souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 958/2003 se vyhovuje až do výše 12,610837 % požadovaných množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1063/2006
ze dne 12. července 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. července 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce srpna 2006 pro množství 1701,414 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1064/2006
ze dne 12. července 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní práva pro dovoz býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen, podaným v souladu s nařízením (ES) č. 1081/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu v odvětví hovězího masa [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1081/1999 ze dne 26. května 1999 o otevření a správě celních kvót pro dovoz býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen, jež nejsou určeny na porážku, kterou se zrušuje nařízení (ES) č. 1012/98 a mění nařízení (ES) č. 1143/98 [2], zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1081/1999 se množství vyhrazená tradičním dovozcům v rámci obou celních kvót stanovují v poměru k počtu zvířat dovezených v období od 1. července 2003 do 30. června 2006.
(2) Množství vyhrazená v rámci obou celních kvót provozovatelům ve smyslu čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení se přidělují v poměru k množství, o něž tito hospodářské subjekty zažádali. Vzhledem k tomu, že požadovaná množství ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1081/1999 pod sériovým číslem 09.0003 přesahují množství, která jsou k dispozici, je třeba stanovit jednotné procento snížení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o dovozní právo podané v souladu s nařízením (ES) č. 1081/1999 pro pořadové číslo 09.0001 se vyhovuje v následujícím rozsahu:
a) 100 % množství dovezeného ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1081/1999;
b) 12,352941 % množství požadovaného ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1081/1999.
2. Každé žádosti o udělení dovozního práva podané v souladu s nařízením (ES) č. 1081/1999 pro pořadové číslo 09.0003 se vyhovuje v následujícím rozsahu:
a) 100 % množství dovezeného ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1081/1999;
b) 4,906976 % množství požadovaného ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1081/1999.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 13. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1066/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se ode dne 1. července 2006 upravují sazby příspěvků pro služební cesty úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství v členských státech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců těchto Společenství, stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na článek 13 přílohy VII uvedeného služebního řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v souladu s čl. 13 odst. 3 přílohy VII služebního řádu předložila zprávu o vývoji cen hotelového ubytování a restauračních a stravovacích služeb.
(2) Na základě této zprávy je třeba provést úpravu denního příspěvku pro služební cestu a maximální výše nákladů na hotelové ubytování, aby byl zohledněn cenový vývoj,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby denních příspěvků pro služební cesty uvedené v čl. 13 odst. 2 přílohy VII služebního řádu se nahrazují tímto:
(v EUR) _BAR_
Cílová země _BAR_ Maximální hrazená výše nákladů na hotelové ubytování _BAR_ Denní příspěvek pro služební cestu _BAR_
"Belgie _BAR_ 140 _BAR_ 92 _BAR_
Česká republika _BAR_ 155 _BAR_ 75 _BAR_
Dánsko _BAR_ 150 _BAR_ 120 _BAR_
Německo _BAR_ 115 _BAR_ 93 _BAR_
Estonsko _BAR_ 110 _BAR_ 71 _BAR_
Řecko _BAR_ 140 _BAR_ 82 _BAR_
Španělsko _BAR_ 125 _BAR_ 87 _BAR_
Francie _BAR_ 150 _BAR_ 95 _BAR_
Irsko _BAR_ 150 _BAR_ 104 _BAR_
Itálie _BAR_ 135 _BAR_ 95 _BAR_
Kypr _BAR_ 145 _BAR_ 93 _BAR_
Lotyšsko _BAR_ 145 _BAR_ 66 _BAR_
Litva _BAR_ 115 _BAR_ 68 _BAR_
Lucembursko _BAR_ 145 _BAR_ 92 _BAR_
Maďarsko _BAR_ 150 _BAR_ 72 _BAR_
Malta _BAR_ 115 _BAR_ 90 _BAR_
Nizozemsko _BAR_ 170 _BAR_ 93 _BAR_
Rakousko _BAR_ 130 _BAR_ 95 _BAR_
Polsko _BAR_ 145 _BAR_ 72 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 120 _BAR_ 84 _BAR_
Slovinsko _BAR_ 110 _BAR_ 70 _BAR_
Slovensko _BAR_ 125 _BAR_ 80 _BAR_
Finsko _BAR_ 140 _BAR_ 104 _BAR_
Švédsko _BAR_ 160 _BAR_ 97 _BAR_
Spojené království _BAR_ 175 _BAR_ 101" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1067/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se upravují opravné koeficienty použitelné na odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na články 63, 64, 65, 82 a přílohy VII, XI a XIII uvedeného služebního řádu a čl. 20 první pododstavec a články 64 a 92 uvedeného pracovního řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
Nařízení Komise (ES) č. 1068/2006
ze dne 13. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1069/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1070/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. července 2006.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. července 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1071/2006
ze dne 13. července 2006
o neposkytování náhrad u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné neposkytovat jakékoli náhrady po dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. července 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 11. července 2006, nejsou poskytovány žádné náhrady pro výrobek a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1072/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1073/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1074/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 13. července 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 13. července 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 28,424 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1075/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1076/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 0,00 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 12,02 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1077/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1078/2006
ze dne 13. července 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 935/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 935/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 7. do 13. července 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 935/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1079/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 7. do 13. července 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 936/2006 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 1,99 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006
ze dne 5. července 2006
o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o zrušení nařízení (ES) č. 1783/1999
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 162 první pododstavec a čl. 299 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 160 Smlouvy stanoví, že úkolem Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) je pomáhat odstraňovat zásadní regionální rozdíly ve Společenství.
Evropský fond pro regionální rozvoj proto přispívá ke snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a míry zaostávání nejvíce znevýhodněných regionů, včetně venkovských a městských oblastí, upadajících průmyslových oblastí, oblastí s geografickým nebo přírodním znevýhodněním, jako například ostrovů, hornatých oblastí, řídce osídlených oblastí a pohraničních regionů.
(2) Ustanovení, která jsou společná pro strukturální fondy a Fond soudržnosti, jsou obsažena v nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [4].
Měla by být přijata zvláštní ustanovení týkající se druhů činností, které je možné financovat z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci cílů stanovených v uvedeném nařízení.
(3) Evropský fond pro regionální rozvoj by měl poskytovat pomoc v rámci celkové strategie pro politiku soudržnosti, která zajišťuje větší soustředění pomoci na priority Společenství.
(4) Nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví, že pravidla pro způsobilost výdajů mají být určena na vnitrostátní úrovni, až na některé výjimky, pro něž je nutné přijmout zvláštní ustanovení.
Měla by být přijata zvláštní ustanovení o výjimkách pro Evropský fond pro regionální rozvoj.
(5) V rámci operace integrovaného rozvoje měst se považuje za nezbytné podpořit omezená opatření na obnovu bydlení v oblastech, ve kterých dochází nebo by mohlo docházet k fyzickému chátrání staveb a sociálnímu vyloučení a které se nacházejí v členských státech, jež přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později.
(6) Je třeba stanovit, že by se příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj na výdaje na bydlení měl týkat poskytování kvalitního ubytování vrstvám obyvatel s nižšími příjmy, včetně nedávno privatizovaného bytového fondu, a poskytování ubytování pro zranitelné sociální skupiny.
(7) Účinné a efektivní provádění opatření podporovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj závisí na řádné správě věcí veřejných a partnerství mezi všemi příslušnými územními a socioekonomickými partnery, zejména regionálními a místními orgány, a se všemi dalšími vhodnými subjekty během různých fází provádění operačních programů spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj.
(8) Členské státy a Komise by měly zajistit, aby v jednotlivých fázích provádění operačních programů spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj nedocházelo k diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(9) Na základě zkušeností a silných stránek iniciativy Společenství "URBAN", stanovené v čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5], by měl být posílen udržitelný rozvoj měst pomocí plného začlenění opatření v této oblasti do operačních programů spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj, se zvláštní pozorností věnovanou místnímu rozvoji a iniciativám v oblasti zaměstnanosti a jejich potenciálu pro inovace.
(10) Zvláštní pozornost by měla být věnována zajištění vzájemné doplňkovosti a provázanosti s dalšími politikami Společenství, zejména se sedmým rámcovým programem pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace a s rámcovým programem pro konkurenceschopnost a inovaci. Navíc by měla existovat součinnost mezi podporou poskytnutou na jedné straně z Evropského fondu pro regionální rozvoj a na druhé straně z Evropského sociálního fondu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1081/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském sociálním fondu [6], z Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o zřízení Fondu soudržnosti [7], z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [8] a z Evropského rybářského fondu.
(11) Je nezbytné zajistit, aby opatření podporovaná Evropským fondem pro regionální rozvoj ve prospěch malých a středních podniků zohlednila a podporovala provádění Evropské charty pro malé podniky, přijaté na zasedání Evropské rady v Santa Maria de Feira ve dnech 19. a 20. června 2000.
(12) Zvláštní pozornost by se měla věnovat nejvzdálenějším regionům, a to zejména mimořádným rozšířením oblasti působnosti Evropského fondu pro regionální rozvoj na financování operační podpory spojené s kompenzací dodatečných nákladů vyplývajících ze specifické hospodářské a sociální situace těchto regionů, která je výsledkem jejich odlehlosti, ostrovní povahy, malé rozlohy, složitého povrchu a podnebí a jejich hospodářské závislosti na malém množství produktů, přičemž neměnnost a spolupůsobení těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje rozvoj těchto regionů. Tato zvláštní opatření vyžadují použití čl.
299 odst. 2 Smlouvy jako právního základu.
(13) Evropský fond pro regionální rozvoj by měl reagovat na problémy dostupnosti a odlehlosti od velkých trhů, kterým čelí oblasti s mimořádně nízkou hustotou obyvatelstva, jak je uvedeno v Protokolu č. 6 o zvláštních ustanoveních týkajících se cíle 6 v rámci strukturálních fondů ve Finsku a Švédsku, připojeného k aktu o přistoupení z roku 1994.
Evropský fond pro regionální rozvoj by měl také reagovat na zvláštní obtíže některých ostrovů, hornatých oblastí, pohraničních regionů a řídce osídlených oblastí, jejichž geografická situace zpomaluje jejich rozvoj, s cílem podpořit jejich udržitelný rozvoj.
(14) Je nezbytné přijmout zvláštní ustanovení týkající se programování, řízení, monitorování a kontroly operačních programů v rámci cíle "Evropská územní spolupráce".
(15) Je nezbytné podporovat účinnou přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci se zeměmi sousedícími se Společenstvím v případech, kdy je nutné zajistit, aby mohly regiony členských států mající společné hranice se třetími zeměmi získat účinnou pomoc pro svůj rozvoj.
V souladu s tím je vhodné výjimečně povolit financování pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro projekty na území třetích zemí, pokud jsou přínosem pro regiony Společenství.
(16) V zájmu přehlednosti je třeba zrušit nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1783/1999 ze dne 12. července 1999 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [9],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví úkoly Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), rozsah jeho pomoci s ohledem na cíle "Konvergence", "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" a "Evropská územní spolupráce", jak jsou vymezeny v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a pravidla způsobilosti pro poskytnutí pomoci.
2. Evropský fond pro regionální rozvoj se řídí nařízením (ES) č. 1083/2006 a tímto nařízením.
Článek 2
Účel
Podle článku 160 Smlouvy a nařízení (ES) č. 1083/2006 přispívá Evropský fond pro regionální rozvoj k financování pomoci zaměřené na posílení hospodářské a sociální soudržnosti tím, že vyrovnává zásadní regionální rozdíly podporou rozvoje a strukturálních změn regionálních ekonomik, včetně přeměny upadajících průmyslových oblastí a zaostávajících regionů, a podporou přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce.
Při této činnosti naplňuje Evropský fond pro regionální rozvoj priority Společenství, zejména potřebu posílit konkurenceschopnost a inovace, vytvářet a chránit udržitelná pracovní místa a zajistit udržitelný rozvoj.
Článek 3
Rozsah pomoci
1. Evropský fond pro regionální rozvoj soustředí svou pomoc na tematické priority.
Druh a rozsah opatření, která jsou financována v rámci jednotlivých priorit, odráží různý charakter cílů "Konvergence", "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" a "Evropská územní spolupráce" v souladu s články 4, 5 a 6.
2. Evropský fond pro regionální rozvoj přispívá k financování
a) produktivních investic, které přispívají k tvorbě a ochraně udržitelných pracovních míst, zejména prostřednictvím přímé podpory investic zvláště do malých a středních podniků;
b) investic do infrastruktury;
c) rozvoje vnitřního potenciálu opatřeními, která podporují regionální a místní rozvoj.
Tato opatření zahrnují poskytování podpory a služeb podnikům, zejména malým a středním, vytváření a rozvoj nástrojů financování, jako jsou fondy rizikového kapitálu, úvěrové a záruční fondy a fondy pro místní rozvoj, úrokové dotace, vytváření sítí, spolupráci a výměnu zkušeností mezi regiony, městy a důležitými sociálními a hospodářskými činiteli a činiteli působícími v oblasti životního prostředí;
d) technické pomoci uvedené v článcích 45 a 46 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Investice a opatření uvedené v písmenech a) až d) slouží k provádění tematických priorit v souladu s články 4, 5 a 6.
Článek 4
Konvergence
V rámci cíle ",Konvergence" soustředí Evropský fond pro regionální rozvoj svou pomoc na podporu udržitelného integrovaného regionálního a místního hospodářského rozvoje a zaměstnanosti, a to mobilizací a posilováním vnitřních kapacit prostřednictvím operačních programů zaměřených na modernizaci a diverzifikaci hospodářských struktur a vytvářením a ochranou udržitelných pracovních míst.
Toho je dosahováno zejména prostřednictvím následujících priorit, přičemž přesná kombinace závisí na konkrétních podmínkách každého členského státu:
1. výzkum a technologický rozvoj, inovace a podnikání, včetně: posilování kapacit pro výzkum a technologický rozvoj a jejich začlenění do Evropského výzkumného prostoru, včetně infrastruktury; podpory výzkumu a technologického rozvoje, zejména v malých a středních podnicích, a podpory přenosu technologií; zlepšení spojení mezi malými a středními podniky, institucemi terciárního vzdělávání, výzkumnými ústavy a výzkumnými a technologickými středisky; rozvoje sítí podniků; partnerství veřejného a soukromého sektoru a skupin (klastrů); podpory poskytování služeb pro podnikatele a technologických služeb skupinám malých a středních podniků; a podpory podnikání a inovací v malých a středních podnicích prostřednictvím nástrojů finančního inženýrství;
2. informační společnost, včetně: rozvoje elektronické komunikační infrastruktury, místního obsahu, služeb a aplikací; zlepšování bezpečného přístupu k veřejným službám on-line a jejich rozvoje; a podpory a služeb pro malé a střední podniky při zavádění a účinném využívání informačních a komunikačních technologií nebo při využívání nových myšlenek;
3. místní rozvojové iniciativy a podpora subjektů poskytujících místní služby zaměřené na vznik nových pracovních míst, pokud tato opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1081/2006;
4. životní prostředí, včetně: investic souvisejících s dodávkami vody, vodním hospodářstvím a nakládáním s odpady; úpravy odpadních vod a kvality ovzduší, prevence a zvládání desertifikace a boje proti ní; integrované prevence a kontroly znečištění; podpory zaměřené na zmírnění následků změn klimatu; obnovy fyzického prostředí, včetně zamořených areálů a půdy, a přeměny starých průmyslových areálů; podpory biodiverzity a ochrany přírody, včetně investic do oblastí zařazených do soustavy NATURA 2000; a pomoci malým a středním podnikům při prosazování udržitelných výrobních postupů zaváděním ekonomicky efektivních systémů řízení z hlediska životního prostředí a přijímáním a používáním technologií zabraňujících znečišťování;
5. prevence rizik, včetně tvorby a provádění plánů pro prevenci a řešení přírodních a technologických rizik;
6. cestovní ruch, včetně: propagace přírodního bohatství jako potenciálu pro rozvoj udržitelného cestovního ruchu; ochrany a obnovy přírodního dědictví na podporu socioekonomického rozvoje; a podpory zaměřené na zlepšení nabídky služeb cestovního ruchu prostřednictvím nových služeb s vyšší přidanou hodnotou a na prosazování nových, udržitelnějších modelů cestovního ruchu;
7. investice do kultury, včetně: ochrany, propagace a zachování kulturního dědictví; rozvoje kulturní infrastruktury na podporu socioekonomického rozvoje; udržitelného cestovního ruchu a zvýšení regionální přitažlivosti; a podpory zaměřené na zlepšení nabídky kulturních služeb prostřednictvím nových služeb s vyšší přidanou hodnotou;
8. investice v oblasti dopravy, včetně: zdokonalení transevropských sítí a napojení na síť TEN-T; a integrovaných strategií pro čistou dopravu, které přispívají ke zlepšení dostupnosti a kvality přepravy cestujících a zboží, k dosažení větší rovnováhy ve využívání různých druhů dopravy, k podpoře intermodálních systémů a ke snížení dopadů na životní prostředí;
9. investice v oblasti energetiky, včetně: zdokonalení transevropských sítí, které přispívají ke zlepšení zabezpečení dodávek energie; začlenění environmentálních aspektů; zlepšování energetické účinnosti; a rozvoje obnovitelných zdrojů energie;
10. investice v oblasti vzdělávání, včetně odborné přípravy, které přispívají ke zlepšení přitažlivosti a kvality života;
11. investice do zdravotnické a sociální infrastruktury, které přispívají k regionálnímu a místnímu rozvoji a zlepšení kvality života.
Článek 5
Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost
V rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" soustředí Evropský fond pro regionální rozvoj svou pomoc v souvislosti se strategiemi udržitelného rozvoje, při současné podpoře zaměstnanosti, především na tyto tři priority:
1. inovace a znalostní ekonomika, mimo jiné prostřednictvím vytváření a posilování účinných regionálních inovačních ekonomik, systémových vztahů mezi soukromým a veřejným sektorem, univerzitami a technologickými centry, s přihlédnutím k místním potřebám, zejména:
a) zvyšování regionálních kapacit pro výzkum, technologický rozvoj a inovace, které přímo souvisejí s cíli regionálního hospodářského rozvoje podporou středisek zaměřených na určitá průmyslová odvětví nebo technologie, podporou průmyslového výzkumu a technologického rozvoje, malých a středních podniků a přenosu technologií, rozvojem technologického prognózování a mezinárodního srovnávacího hodnocení politik s cílem podpořit inovace, podporou spolupráce mezi podniky a podporou společných politik výzkumu a technologického rozvoje a inovace;
b) stimulace inovace a podnikavosti ve všech odvětvích regionálního a místního hospodářství podporou uvádění nových nebo vylepšených výrobků, procesů a služeb na trh malými a středními podniky, podporou podnikatelských sítí a skupin (klastrů), zlepšením přístupu malých a středních podniků k financování, propagací sítí spolupráce mezi podniky a vhodnými institucemi terciárního vzdělávání a výzkumnými ústavy, usnadňováním přístupu malých a středních podniků k službám na podporu podnikání a podporou zavádění čistších a inovačních technologií v malých a středních podnicích;
c) podpora podnikavosti, zejména usnadněním ekonomického využívání nových myšlenek a podporou zakládání nových podniků příslušnými institucemi terciárního vzdělávání a výzkumnými ústavy a stávajícími podniky;
d) vytváření nástrojů finančního inženýrství a inkubačních jednotek přispívajících ke schopnosti malých a středních podniků provádět výzkum a technologický rozvoj a k povzbuzení podnikání a vzniku nových podniků, zejména malých a středních, které ve vysoké míře využívají znalostí;
2. životní prostředí a předcházení rizikům, a zejména:
a) stimulace investic pro obnovu fyzického prostředí, včetně kontaminovaných, opuštěných a starých průmyslových areálů a pozemků;
b) podpora rozvoje infrastruktury vážící se k biodiverzitě a investicím do oblastí zařazených do soustavy NATURA 2000, pokud to přispívá k udržitelnému hospodářskému rozvoji nebo diverzifikaci venkovských oblastí;
c) stimulace energetické účinnosti a výroby energie z obnovitelných zdrojů a vývoj účinných systémů pro hospodaření s energií;
d) podpora čisté a udržitelné veřejné dopravy, zejména v městských oblastech;
e) rozvoj plánů a opatření na prevenci a řešení přírodních rizik (např. desertifikace, sucha, požáry a povodně) a technologických rizik;
f) ochrana a obnova přírodního a kulturního dědictví na podporu socioekonomického rozvoje a propagace přírodního a kulturního bohatství jako potenciálu pro rozvoj udržitelného cestovního ruchu;
3. přístup k dopravním a telekomunikačním službám obecného hospodářského zájmu, a zejména:
a) posilování sekundárních dopravních sítí zdokonalením napojení na sítě TEN-T, na regionální železniční uzly, letiště a přístavy nebo na platformy kombinované dopravy, poskytováním radiálních spojení k hlavním železničním tratím a podporou regionálních a místních vnitrozemských vodních cest a pobřežní plavby;
b) podpora dostupnosti, zavádění a účinného využívání informačních a komunikačních technologií malými a středními podniky prostřednictvím podpory přístupu k sítím, zřizování míst s veřejným přístupem k internetu, vybavení a rozvoje služeb a aplikací, zejména včetně tvorby akčních plánů pro velmi malé podniky a podniky zaměřené na řemeslnou výrobu.
Pro operační programy podporované Evropským fondem pro regionální rozvoj v regionech, které mají nárok na zvláštní a přechodné financování uvedené v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, mohou členské státy a Komise navíc rozhodnout o poskytování podpory prioritám uvedeným v článku 4 tohoto nařízení.
Článek 6
Evropská územní spolupráce
V rámci cíle "Evropská územní spolupráce" soustředí Evropský fond pro regionální rozvoj svou pomoc na tyto priority:
1. rozvoj přeshraničních hospodářských, sociálních a environmentálních činností prostřednictvím společných strategií pro udržitelný územní rozvoj, zejména:
a) podporou podnikání, především rozvoje malých a středních podniků, cestovního ruchu, kultury a přeshraničního obchodu;
b) povzbuzováním a zlepšováním společné ochrany a řízení přírodních a kulturních zdrojů, jakož i předcházení vzniku přírodních a technologických rizik;
c) podporou vazeb mezi městskými a venkovskými oblastmi;
d) snižováním izolace prostřednictvím zlepšené dostupnosti dopravy, informačních a komunikačních sítí a služeb a přeshraničních vodárenských, odpadních a energetických systémů a zařízení;
e) rozvojem spolupráce, kapacity a společného využívání infrastruktury, zejména v oblastech, jako jsou zdravotnictví, kultura, cestovní ruch a vzdělávání.
Kromě toho může Evropský fond pro regionální rozvoj přispívat na podporu právní a správní spolupráce, integrace přeshraničních trhů práce, místních iniciativ v oblasti zaměstnanosti, rovnosti pohlaví a rovných příležitostí, odborné přípravy a sociálního začlenění a sdílení lidských zdrojů a zařízení pro výzkum a technologický rozvoj.
Pokud jde o program PEACE mezi Severním Irskem a pohraničními hrabstvími Irska podle bodu 22 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006, přispívá Evropský fond pro regionální rozvoj vedle výše uvedených opatření rovněž na podporu sociální a hospodářské stability v dotyčných regionech, a to zejména opatřeními pro podporu soudržnosti mezi společenstvími;
2. navázání a rozvoj nadnárodní spolupráce, včetně dvoustranné spolupráce mezi pobřežními regiony, která není zahrnuta v bodě 1, prostřednictvím financování sítí a opatření přispívajících k integrovanému územnímu rozvoji, jež se zaměří se především na tyto priority:
a) inovace: vytvoření a rozvoj vědeckých a technologických sítí a posílení regionálních kapacit pro výzkum a technologický rozvoj a pro inovaci, pokud přímo přispívají k vyrovnanému hospodářskému rozvoji nadnárodních oblastí.
Tato opatření mohou zahrnovat: vytváření sítí mezi vhodnými institucemi terciárního vzdělávání, výzkumnými ústavy a malými a středními podniky; vazby pro zlepšení přístupu k vědeckým poznatkům a k přenosům technologií mezi zařízeními pro výzkum a technologický rozvoj a mezinárodními středisky excelence v oblasti výzkumu a technologického rozvoje; twinning institucí zabývajících se přenosem technologií; a rozvoj společných nástrojů finančního inženýrství zaměřených na podporu výzkumu a technologického rozvoje v malých a středních podnicích;
b) životní prostředí: činnosti v oblasti vodního hospodářství, energetické účinnosti, předcházení rizikům a ochrany životního prostředí, které mají zřetelný nadnárodní rozměr.
Tato opatření mohou zahrnovat: ochranu a správu povodí řek, pobřežních pásem, mořských zdrojů, vodohospodářských služeb a mokřadů; prevenci požárů, sucha a povodní; podporu námořní bezpečnosti a ochrany před přírodními a technologickými riziky; a ochranu a obnovu přírodního dědictví na podporu socioekonomického rozvoje a udržitelného cestovního ruchu;
c) dostupnost: činnosti vedoucí ke zlepšení kvality dopravních a telekomunikačních služeb a přístupu k nim, pokud mají zřetelný nadnárodní rozměr.
Tato opatření mohou zahrnovat: investice do přeshraničních částí transevropských sítí; zlepšení místního a regionálního přístupu k celostátním a nadnárodním sítím; zvýšení interoperability celostátních a regionálních systémů; a podporu vyspělých komunikačních a informačních technologií;
d) udržitelný rozvoj měst: posílení polycentrického rozvoje na nadnárodní, celostátní a regionální úrovni se zřetelným nadnárodním dopadem.
Tato opatření mohou zahrnovat: vytváření a zdokonalování městských sítí a vazeb mezi městy a venkovem; strategie pro řešení otázek společných městům i venkovu; ochranu a propagaci kulturního dědictví; a strategickou integraci rozvojových zón na nadnárodním základě.
Podpora dvoustranné spolupráce mezi pobřežními regiony může být rozšířena na priority uvedené v bodě 1;
3. posílení účinnosti regionální politiky podporou:
a) meziregionální spolupráce zaměřené na inovace a znalostní ekonomiku a na životní prostředí a předcházení rizikům ve smyslu čl. 5 bodů 1 a 2;
b) výměny zkušeností ohledně určení, přenosu a šíření osvědčených postupů, včetně postupů vedoucích k udržitelnému rozvoji měst, jak je uvedeno v článku 8, a
c) opatření týkajících se studií, sběru dat a sledování a analýzy směrů vývoje ve Společenství.
Článek 7
Způsobilost výdajů
1. Příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj nelze poskytnout na tyto výdaje:
a) úroky z úvěrů;
b) nákup pozemků za částku převyšující 10 % celkových způsobilých výdajů na danou operaci.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může řídící orgán povolit vyšší procentní sazbu pro operace týkající se ochrany životního prostředí;
c) vyřazování jaderných elektráren z provozu;
d) daň z přidané hodnoty s nárokem na odpočet.
2. Výdaje na bydlení jsou způsobilé pouze v členských státech, které přistoupily k Evropské unie 1. května 2004 nebo později, a to za těchto podmínek:
a) výdaje jsou programovány v rámci operace integrovaného rozvoje měst nebo prioritních os pro oblasti, ve kterých dochází nebo by mohlo docházet k fyzickému chátrání staveb a sociálnímu vyloučení;
b) příděly na výdaje na bydlení nepřekročí buď 3 % přídělu z Evropského fondu pro regionální rozvoj na dotyčné operační programy, nebo 2 % celkového přídělu z Evropského fondu pro regionální rozvoj;
c) výdaje jsou omezeny na
- bytové domy nebo
- budovy ve vlastnictví orgánů veřejné moci nebo neziskových provozovatelů a využívané jako bydlení pro domácnosti s nízkými příjmy nebo pro osoby se zvláštními potřebami.
Komise přijme seznam kritérií nezbytných pro určení oblastí uvedených v písmenu a) a seznam způsobilých intervencí postupem podle čl. 103 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006.
3. Pravidla způsobilosti stanovená v článku 11 nařízení (ES) č. 1081/2006 se použijí na opatření spolufinancovaná Evropským fondem pro regionální rozvoj, která spadají do oblasti působnosti článku 3 uvedeného nařízení.
KAPITOLA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ O ZACHÁZENÍ V PŘÍPADECH ZVLÁŠTNÍ POVAHY ÚZEMÍ
Článek 8
Udržitelný rozvoj měst
Vedle činností uvedených v článcích 4 a 5 může Evropský fond pro regionální rozvoj v případě opatření týkajících se udržitelného rozvoje měst podle čl. 37 odst. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 ve vhodných případech podpořit rozvoj strategií založených na společném rozhodování a integrovaných a udržitelných strategií za účelem řešení vysoké koncentrace hospodářských, environmentálních a sociálních problémů, s nimiž se potýkají městské oblasti.
Tyto strategie podpoří udržitelný rozvoj měst prostřednictvím činností, jako jsou posílení hospodářského růstu, obnova fyzického prostředí, přeměna starých průmyslových areálů, ochrana a rozvoj přírodního a kulturního dědictví, podpora podnikání, místní zaměstnanosti a rozvoje společenství a poskytování služeb obyvatelstvu s ohledem na měnící se demografickou strukturu.
Odchylně od čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 se financování opatření z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1081/2006 může zvýšit na 15 % daného programu nebo prioritní osy za předpokladu, že jsou tyto činnosti prováděny prostřednictvím zvláštního operačního programu nebo prioritní osy v rámci operačního programu.
Článek 9
Koordinace s Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova a s Evropským rybářským fondem
Pokud se operační program podporovaný Evropským fondem pro regionální rozvoj zaměřuje na operace, které jsou rovněž způsobilé podle jiného podpůrného nástroje Společenství, včetně osy 3 Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, a na udržitelný rozvoj pobřežních rybářských oblastí podle Evropského rybářského fondu, uvede členský stát v každém operačním programu kritéria pro rozlišení operací podporovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj od operací podporovaných ostatními podpůrnými nástroji Společenství.
Článek 10
Oblasti s geografickým a přírodním znevýhodněním
Regionální programy spolufinancované Evropským fondem pro regionální rozvoj v oblastech s geografickým a přírodním znevýhodněním, jak je uvedeno v čl. 52 písm. f) nařízení (ES) č. 1083/2006, věnují zvláštní pozornost řešení specifických obtíží těchto oblastí.
Aniž jsou dotčeny články 4 a 5, může Evropský fond pro regionální rozvoj přispívat zejména na financování investic, které mají za cíl zlepšit dostupnost, podporovat a rozvíjet hospodářské činnosti související s kulturním a přírodním dědictvím, podporovat udržitelné využívání přírodních zdrojů a podněcovat udržitelný cestovní ruch.
Článek 11
Nejvzdálenější regiony
1. Zvláštní dodatečný příděl uvedený v bodě 20 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 se použije na kompenzaci dodatečných nákladů souvisejících se znevýhodněními uvedenými v čl. 299 odst. 2 Smlouvy a vynaložených v nejvzdálenějších regionech na podporu
a) priorit uvedených v článku 4, případně v článku 5;
b) služeb nákladní dopravy a na podporu zavádění dopravních služeb;
c) činností souvisejících s omezeními při skladování, nadměrnou velikostí a údržbou výrobních nástrojů a nedostatkem lidského kapitálu na místním trhu práce.
2. V oblasti působnosti článku 3 může zvláštní dodatečný příděl financovat investiční náklady.
Nejméně 50 % zvláštního dodatečného přídělu se navíc použije na pomoc při financování operační pomoci a výdajů ke krytí závazků a smluv na veřejné služby v nejvzdálenějších regionech.
3. Částka, na kterou se použije míra spolufinancování, je úměrná dodatečným nákladům uvedeným v odstavci 1 vynaloženým příjemcem pouze v případě operační pomoci a výdajů ke krytí závazků a smluv na veřejné služby a v případě výdajů na investice může zahrnovat veškeré způsobilé výdaje.
4. Financování podle tohoto článku nesmí být použito na podporu
a) činností týkajících se produktů uvedených v příloze I Smlouvy;
b) příspěvku na přepravu osob oprávněných podle čl. 87 odst. 2 písm. a) Smlouvy;
c) osvobození od daně a od placení příspěvků na sociální zabezpečení.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO CÍL "EVROPSKÁ ÚZEMNÍ SPOLUPRÁCE"
ODDÍL 1
Operační programy
Článek 12
Obsah
Každý operační program v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" obsahuje tyto informace:
1. analýzu situace v oblasti spolupráce z hlediska jejích silných a slabých stránek s uvedením strategie zvolené v reakci na ni;
2. seznam způsobilých oblastí v rámci programové oblasti zahrnující, jedná-li se o programy přeshraniční spolupráce, oblasti pružnosti uvedené v čl. 21 odst. 1;
3. odůvodnění zvolených priorit s ohledem na strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost, národní strategický referenční rámec, pokud se členský stát rozhodl zahrnout do něj opatření financovaná v rámci cíle Evropská územní spolupráce, a výsledky hodnocení ex ante uvedeného v čl. 48 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006;
4. informace o prioritních osách a jejich konkrétních cílech.
Tyto cíle jsou kvantifikovány pomocí omezeného počtu ukazatelů pro výstupy a výsledky, s přihlédnutím k zásadě proporcionality.
Ukazatele musí umožnit měření pokroku ve vztahu k výchozí situaci a dosahování cílů prioritní osy;
5. pouze pro informativní účely orientační rozdělení podle kategorií plánovaného využití příspěvků z Evropského fondu pro regionální rozvoj na operační program v souladu s prováděcími pravidly přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006;
6. jednotný plán financování, který není rozepsán podle členských států a obsahuje dvě tabulky:
a) tabulku, která pro jednotlivé roky v souladu s články 52, 53 a 54 nařízení (ES) č. 1083/2006 uvádí celkovou výši finančních prostředků předpokládanou jako příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj.
Celkový roční příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj musí být v souladu s platným finančním rámcem;
b) tabulku, ve které je pro celé programové období, pro operační program a pro každou prioritní osu uvedena celková výše finančního příspěvku Společenství a příspěvků členských států a míra příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj.
V případech, kdy se v souladu s článkem 53 nařízení (ES) č. 1083/2006 příspěvek členských států skládá z veřejných a soukromých výdajů, uvede se v tabulce orientační rozdělení na veřejnou a soukromou složku.
V případech, kdy v souladu s uvedeným článkem tvoří příspěvek členských států veřejné zdroje, uvede se v tabulce výše příspěvku členských států z jejich veřejných zdrojů;
7. kde je to vhodné, informace o doplňkovosti ve vztahu k opatřením financovaným Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova a k opatřením financovaným Evropským rybářským fondem;
8. prováděcí opatření pro operační program, včetně
a) určení všech orgánů uvedených v článku 14 členskými státy;
b) popisu monitorovacích a hodnoticích systémů;
c) informací o subjektu příslušném pro příjem plateb prováděných Komisí a o subjektu nebo subjektech příslušných pro provádění plateb příjemcům;
d) stanovení postupů pro mobilizaci a oběh finančních toků pro zajištění jejich průhlednosti;
e) prvků zaměřených na zajištění propagace a informování o operačním programu podle článku 69 nařízení (ES) č. 1083/2006;
f) popisu postupů dohodnutých mezi Komisí a členskými státy pro výměnu údajů v elektronické podobě za účelem splnění požadavků na platby, monitorování a hodnocení podle nařízení (ES) č. 1083/2006;
9. orientační seznam velkých projektů ve smyslu článku 39 nařízení (ES) č. 1083/2006, jejichž předložení ke schválení Komisí se během programového období očekává.
ODDÍL 2
Způsobilost
Článek 13
Pravidla pro způsobilost výdajů
Pokud nejsou stanovena pravidla Společenství, určuje se způsobilost výdajů podle náležitých vnitrostátních pravidel dohodnutých mezi členskými státy, které se účastní operačního programu v rámci cíle "Evropská územní spolupráce".
Komise stanoví v souladu s čl. 56 odst. 4 nařízení (ES) č. 1083/2006, a aniž je dotčen článek 7 tohoto nařízení, společná pravidla pro způsobilost výdajů postupem podle čl. 103 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006.
V případech, kdy článek 7 stanoví různá pravidla způsobilosti výdajů v různých členských státech účastnících se operačního programu v rámci cíle "Evropská územní spolupráce", použijí se pro program nejširší pravidla způsobilosti.
ODDÍL 3
Řízení, monitorování a kontrola
Článek 14
Určení orgánů
1. Členské státy, které se účastní operačního programu, určí společný řídící orgán, společný certifikační orgán a společný auditní orgán, přičemž auditní orgán se nachází v členském státě řídícího orgánu.
Certifikační orgán dostává platby od Komise a zpravidla provádí platby hlavnímu příjemci.
Řídící orgán zřídí po poradě s členskými státy zastoupenými v programové oblasti společný technický sekretariát.
Tento sekretariát je nápomocen řídícímu orgánu, monitorovacímu výboru a případně auditnímu orgánu při plnění jejich povinností.
2. Auditnímu orgánu operačního programu napomáhá skupina auditorů skládající se z jednoho zástupce každého členského státu zapojeného do operačního programu a plnící povinnosti podle článku 62 nařízení (ES) č.
1083/2006. Skupina auditorů je vytvořena do tří měsíců od přijetí rozhodnutí o schválení operačního programu.
Skupina vypracuje svůj jednací řád.
Předsedá jí auditní orgán daného operačního programu.
Zúčastněné členské státy mohou jednomyslně rozhodnout, že auditní orgán je oprávněn provádět povinnosti stanovené článkem 62 nařízení (ES) č. 1083/2006 na celém území pokrytém programem přímo, aniž by byla zapotřebí skupina auditorů vymezená v prvním pododstavci.
Auditoři jsou nezávislí na kontrolním systému uvedeném v čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení.
3. Každý členský stát, který se účastní operačního programu, jmenuje své zástupce do monitorovacího výboru uvedeného v článku 63 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Článek 15
Funkce řídícího orgánu
1. Řídící orgán vykonává povinnosti stanovené v článku 60 nařízení (ES) č. 1083/2006, s výjimkou povinností, které se týkají řádnosti operací a výdajů v souvislosti s vnitrostátními pravidly a pravidly Společenství, jak je uvedeno v písmenu b) uvedeného článku. V této souvislosti se ujistí, že výdaje každého příjemce účastnícího se operace byly potvrzeny kontrolorem podle čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Řídící orgán stanoví prováděcí opatření pro každou operaci, případně po dohodě s hlavním příjemcem.
Článek 16
Kontrolní systém
1. Pro potvrzení výdajů zřídí každý členský stát kontrolní systém, který umožní ověřovat dodání spolufinancovaných výrobků a služeb, správnost výdajů vykázaných pro operace nebo části operací provedených na jeho území a soulad těchto výdajů a souvisejících operací nebo částí operací s pravidly Společenství a s jeho vnitrostátními pravidly.
K tomuto účelu určí každý členský stát kontrolory odpovědné za ověřování legality a řádnosti výdajů vykázaných každým příjemcem účastnícím se operace.
Členské státy mohou rozhodnout o určení jediného kontrolora pro celou programovou oblast.
Pokud lze dodání spolufinancovaných výrobků a služeb ověřit pouze s ohledem na celou operaci, provede ověření buď kontrolor členského státu, ve kterém se nachází hlavní příjemce, nebo řídící orgán.
2. Každý členský stát zajistí, aby výdaje mohly být potvrzeny kontrolory do tří měsíců.
Článek 17
Finanční řízení
1. Příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj se vyplácí na jeden účet bez vnitrostátních podúčtů.
2. Aniž je dotčena odpovědnost členských států za odhalování a napravování nesrovnalostí a za zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek, zajistí certifikační orgán, aby byla každá částka, která byla vyplacena v důsledku nesrovnalosti, získána zpět od hlavního příjemce.
Příjemci vrátí hlavnímu příjemci veškeré neoprávněně vyplacené částky v souladu s dohodou mezi nimi.
3. Pokud se hlavnímu příjemci nepodaří zajistit vrácení příslušné částky od příjemce, nahradí členský stát, na jehož území se dotyčný příjemce nachází, certifikačnímu orgánu částku, která byla tomuto příjemci neoprávněně vyplacena.
Článek 18
Evropské seskupení pro územní spolupráci
Členské státy, které se účastní operačního programu v rámci cíle "Evropská územní spolupráce", mohou využít evropského seskupení pro územní spolupráci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 ze dne 5. července 2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS) [10] s cílem přenést na toto seskupení odpovědnost za řízení operačního programu tím, že je pověří úkoly řídícího orgánu a společného technického sekretariátu.
V této souvislosti si každý členský stát nadále uchovává finanční odpovědnost.
ODDÍL 4
Operace
Článek 19
Výběr operací
1. Operace vybrané pro operační programy zaměřené na rozvoj přeshraničních činností podle čl. 6 bodu 1 a na navázání a rozvoj nadnárodní spolupráce podle čl. 6 bodu 2 zahrnují příjemce nejméně ze dvou zemí, z nichž alespoň jedna je členským státem, kteří u každé operace spolupracují nejméně dvěma z těchto způsobů: společná příprava, společné provádění, společné využívání pracovníků a společné financování.
Vybrané operace, které splňují výše uvedené podmínky, lze provádět v jediné zemi, pokud byly předloženy subjekty náležejícími do nejméně dvou zemí.
Výše uvedené podmínky se nepoužijí pro opatření v rámci programu PEACE podle čl. 6 bodu 1 třetího pododstavce.
2. Operace vybrané pro operační programy zahrnující meziregionální spolupráci, jak je uvedeno v čl. 6 bodě 3 písm. a), zahrnují na regionální nebo místní úrovni příjemce nejméně ze
a) tří členských států nebo
b) tří zemí, z nichž nejméně dvě musí být členské státy, pokud je zapojen příjemce ze třetí země.
Na operace vybrané pro operační programy podle čl. 6 bodu 3 písm. b) se použijí podmínky stanovené v prvním pododstavci tohoto odstavce všude tam, kde to daný typ operace umožňuje.
Tito příjemci spolupracují u každé operace těmito způsoby: společná příprava, společné provádění, společné využívání pracovníků a společné financování.
3. Kromě úkolů uvedených v článku 65 nařízení (ES) č. 1083/2006 odpovídá za výběr operací monitorovací výbor nebo jemu podřízený řídící výbor.
Článek 20
Povinnosti hlavního příjemce a ostatních příjemců
1. Pro každou operaci jmenují příjemci ze svých řad hlavního příjemce.
Hlavní příjemce plní tyto povinnosti:
a) stanoví opatření pro své vztahy s příjemci účastnícími se operace v dohodě, která mimo jiné obsahuje ustanovení zaručující řádné finanční řízení prostředků vyčleněných na operaci, včetně opatření pro zpětné získání neoprávněně vyplacených částek;
b) odpovídá za zajištění provádění celé operace;
c) zajišťuje, aby byly výdaje vykázané příjemci účastnícími se operace vynaloženy pro účely provádění operace a aby odpovídaly činnostem dohodnutým mezi uvedenými příjemci;
d) ověřuje, že výdaje vykazované příjemci účastnícími se operace byly potvrzeny kontrolory;
e) odpovídá za převod příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj příjemcům, kteří se účastní operace.
2. Každý příjemce, který se účastní operace,
a) nese odpovědnost v případě jakékoli nesrovnalosti ve výdajích, které vykázal;
b) uvědomí členský stát, ve kterém se nachází, o své účasti na operaci v případě, že se členský stát jako takový dotyčného operačního programu neúčastní.
Článek 21
Zvláštní podmínky pro umístění operací
1. V rámci přeshraniční spolupráce lze v řádně odůvodněných případech z Evropského fondu pro regionální rozvoj financovat výdaje vynaložené při provádění operací nebo částí operací až do výše 20 % jeho příspěvku na dotyčný operační program v oblastech úrovně NUTS 3, které přiléhají k oblastem způsobilým pro tento program uvedeným v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 nebo které jsou obklopeny takovými přilehlými oblastmi. Ve výjimečných případech, na nichž se dohodnou Komise a členské státy, se tato pružnost může rozšířit na oblasti úrovně NUTS 2, v nichž se nacházejí oblasti uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Na úrovni projektu mohou být výdaje vynaložené partnery nacházejícími se mimo území programu, jak je definováno v prvním pododstavci, způsobilé, pokud by projekt mohl jen obtížně plnit své cíle bez účasti těchto partnerů.
2. V souvislosti s nadnárodní spoluprací lze v řádně odůvodněných případech z Evropského fondu pro regionální rozvoj financovat výdaje vynaložené partnery účastnícími se operací, kteří se nacházejí mimo danou oblast, až do výše 20 % jeho příspěvku na dotyčný operační program, pokud jsou tyto výdaje v zájmu regionů v oblasti cíle spolupráce.
3. V souvislosti s přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spoluprácí lze z Evropského fondu pro regionální rozvoj financovat výdaje vzniklé při provádění operací nebo částí operací na území zemí mimo Evropské společenství, a to až do výše 10 % jeho příspěvku na dotyčný operační program, pokud je to v zájmu regionů Společenství.
4. Členské státy zajistí legalitu a řádnost těchto výdajů.
Řídící orgán potvrdí výběr operací mimo způsobilé oblasti podle odstavců 1, 2 a 3.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování ani změny, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Komisí na základě nařízení (ES) č. 1783/1999 nebo jakéhokoli jiného právního předpisu, který se na takovou pomoc vztahuje k 31. prosinci 2006, a který se tudíž na tuto pomoc nebo dotyčné projekty následně vztahuje až do jejich ukončení.
2. Žádosti podané podle nařízení (ES) č. 1783/1999 zůstávají v platnosti.
Článek 23
Zrušení
1. Aniž je dotčen článek 22 tohoto nařízení, zrušuje se s účinkem ode dne 1. ledna 2007 nařízení (ES) č. 1783/1999.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Přezkum
Evropský parlament a Rada toto nařízení přezkoumají do 31. prosince 2013 postupem podle článku 162 Smlouvy.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 5. července 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 255, 14.10.2005, s. 91. [2] Úř. věst. C 231, 20.9.2005, s. 19.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1081/2006
ze dne 5. července 2006
o Evropském sociálním fondu a o zrušení nařízení (ES) č. 1784/1999
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 148 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech a Fondu soudržnosti [4] vymezuje rámec pro činnost strukturálních fondů a Fondu soudržnosti a zavádí zejména cíle, zásady a pravidla pro partnerství, programování, hodnocení a řízení.
Z tohoto důvodu je nezbytné vymezit poslání Evropského sociálního fondu (ESF) s ohledem na úkoly popsané v článku 146 Smlouvy a v souvislosti s prací členských států a Společenství na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti podle článku 125 Smlouvy.
(2) Měla by se přijmout zvláštní ustanovení týkající se druhu činností, které může financovat Evropský sociální fond v rámci cílů stanovených v nařízení (ES) č. 1083/2006.
(3) Evropský sociální fond by měl posilovat hospodářskou a sociální soudržnost vytvářením většího množství pracovních příležitostí v rámci úkolů, které mu byly svěřeny článkem 146 Smlouvy, a úkolů svěřených strukturálním fondům podle článku 159 Smlouvy, v souladu s nařízením (ES) č. 1083/2006.
(4) Tento přístup je tím důležitější vzhledem k výzvám vyplývajícím z rozšíření Unie a vzhledem k jevu hospodářské globalizace.
V této souvislosti je třeba potvrdit význam evropského sociálního modelu a jeho modernizace.
(5) V souladu s články 99 a 128 Smlouvy a s cílem přeorientovat Lisabonskou strategii na růst a zaměstnanost přijala Rada integrovaný soubor zahrnující hlavní směry hospodářské politiky a hlavní zásady zaměstnanosti; hlavní zásady zaměstnanosti stanoví cíle, priority a úkoly v oblasti zaměstnanosti.
V tomto ohledu vyzvala Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 22. a 23. března 2005 k mobilizaci všech vhodných vnitrostátních zdrojů a zdrojů Společenství, včetně politiky soudržnosti.
(6) Nové poznatky byly získány z iniciativy Společenství "EQUAL", zejména pokud jde o spojení opatření na místní, regionální, celostátní a evropské úrovni.
Tyto poznatky by měly být začleněny do podpory z Evropského sociálního fondu.
Zvláštní pozornost by měla být věnována účasti cílových skupin, integraci migrantů, včetně žadatelů o azyl, určení politických otázek a jejich následnému širokému uplatňování, inovacím a experimentálním postupům, metodikám pro nadnárodní spolupráci, pomoci pro skupiny na okraji trhu práce, dopadu sociálních otázek na vnitřní trh a přístupu k projektům nevládních organizací a jejich řízení.
(7) Evropský sociální fond by měl podporovat politiky členských států, které jsou v úzkém souladu s hlavními směry a doporučeními Evropské strategie zaměstnanosti a souvisejícími cíli Společenství v oblasti sociálního začlenění, boje proti diskriminaci, podpory rovnosti, a vzdělávání a odborné přípravy, aby lépe přispěl k provádění cílů dohodnutých na zasedáních Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 a v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001.
(8) Evropský sociální fond by měl svou činnost rovněž zaměřit na významné rozměry a důsledky demografických změn aktivního obyvatelstva Společenství, zejména prostřednictvím celoživotního odborného vzdělávání.
(9) S cílem lépe předvídat a zvládat změny a zvyšovat hospodářský růst, pracovní příležitosti pro ženy i muže a kvalitu a produktivitu práce by se měla pomoc z Evropského sociálního fondu v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" a cíle "Konvergence" soustředit zejména na zlepšování přizpůsobivosti pracovníků a podniků, podporu lidského kapitálu a dostupnosti zaměstnání a účasti na trhu práce, posílení sociálního začlenění znevýhodněných osob a boj s diskriminací, podněcování ekonomicky neaktivních osob ke vstupu na trh práce a podporu partnerství pro reformu.
(10) V rámci cíle "Konvergence" a pro zvýšení hospodářského růstu, vytvoření většího množství pracovních příležitostí pro ženy i muže a zvýšení kvality a produktivity práce je kromě uvedených priorit nezbytné v nejméně rozvinutých regionech a členských státech rozšířit a zvýšit investice do lidského kapitálu a zlepšit institucionální, správní a soudní kapacitu zejména pro přípravu a provádění reforem a prosazování acquis.
(11) Volba intervencí Evropského sociálního fondu by v rámci tohoto spektra priorit měla být prováděna pružně, s cílem řešit konkrétní obtíže v každém členském státě, a druhy prioritních opatření financovaných Evropským sociálním fondem by měly poskytovat určitou míru pružnosti při reakci na tyto obtíže.
(12) Podpora inovativních nadnárodních a meziregionálních činností je důležitým rozměrem, který je třeba začlenit do oblasti působnosti Evropského sociálního fondu.
K posílení spolupráce by členské státy měly programovat nadnárodní a meziregionální opatření za použití horizontálního přístupu nebo prostřednictvím zvláště určené prioritní osy.
(13) Je nezbytné zajistit provázanost činnosti Evropského sociálního fondu s politikami stanovenými v rámci Evropské strategie zaměstnanosti a soustředit podporu z něj na provádění hlavních směrů a doporučení podle uvedené strategie.
(14) Účinné a efektivní provádění opatření podporovaných Evropským sociálním fondem závisí na řádné správě věcí veřejných a partnerství mezi všemi příslušnými územními a socioekonomickými činiteli, zejména sociálními partnery a ostatními účastníky, včetně účastníků na celostátní, regionální a místní úrovni.
Sociální partneři hrají ústřední úlohu v širokém partnerství pro změnu a jejich odhodlání posilovat hospodářskou a sociální soudržnost, spočívající ve zvyšování zaměstnanosti a počtu pracovních příležitostí, je zásadní.
V této souvislosti, kdy zaměstnavatelé a zaměstnanci společně přispívají na finanční podporu opatření Evropského sociálního fondu, by byl finanční příspěvek, přestože se jedná o soukromé výdaje, zahrnut pro účely výpočtu spolufinancování z Evropského sociálního fondu.
(15) Evropský sociální fond by měl podporovat opatření v souladu s hlavními směry a příslušnými doporučeními podle Evropské strategie zaměstnanosti.
Změny hlavních směrů a doporučení by nicméně vyžadovaly revizi operačního programu pouze tehdy, pokud by členský stát nebo Komise ve shodě s členským státem usoudily, že by operační program měl vzít v úvahu významné socioekonomické změny nebo by měl ve větší míře či odlišným způsobem zohlednit významné změny priorit Společenství nebo celostátních nebo regionálních priorit, nebo s ohledem na výsledky hodnocení, anebo v důsledku obtíží při provádění.
(16) Členské státy a Komise by měly zajistit, aby provádění priorit financovaných Evropským sociálním fondem v rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" přispívalo k podpoře rovnosti a odstraňování nerovností mezi ženami a muži.
Přístup založený na zohledňování rovnosti pohlaví je třeba kombinovat se specifickými opatřeními pro zvýšení udržitelné zaměstnanosti žen a udržitelného postupu žen v zaměstnání.
(17) Evropský sociální fond by měl také podporovat technickou pomoc, se zvláštním důrazem na povzbuzování vzájemného vzdělávání prostřednictvím výměny zkušeností, šíření osvědčených postupů a zdůrazňování příspěvku Evropského sociálního fondu k cílům a prioritám politiky Společenství, pokud jde o zaměstnanost a sociální začlenění.
(18) Nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví, že pravidla pro způsobilost výdajů mají být určena na vnitrostátní úrovni, až na některé výjimky, pro něž je nutné přijmout zvláštní ustanovení.
Je proto třeba přijmout zvláštní ustanovení o výjimkách pro Evropský sociální fond.
(19) V zájmu přehlednosti je třeba zrušit nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1784/1999 ze dne 12. července 1999 o Evropském sociálním fondu [5],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví úkoly Evropského sociálního fondu, rozsah jeho pomoci, zvláštní ustanovení a druhy výdajů způsobilých pro poskytnutí pomoci.
2. Evropský sociální fond se řídí nařízením (ES) č. 1083/2006 a tímto nařízením.
Článek 2
Úkoly
1. Evropský sociální fond přispívá k prioritám Společenství, pokud jde o posílení hospodářské a sociální soudržnosti zvyšováním zaměstnanosti a počtu pracovních příležitostí, podporou vysoké úrovně zaměstnanosti a zvyšováním počtu pracovních míst a jejich kvality.
Činí tak prostřednictvím podpory politik členských států, jejichž cílem je dosáhnout plné zaměstnanosti a kvality a produktivity práce, podpořit sociální začlenění, včetně přístupu znevýhodněných osob k zaměstnání, a snížit rozdíly v zaměstnanosti na celostátní, regionální a místní úrovni.
Evropský sociální fond podporuje zejména opatření, která jsou v souladu s opatřeními přijatými členskými státy na základě hlavních směrů Evropské strategie zaměstnanosti, jež jsou začleněny do integrovaných směrů pro růst a zaměstnanost, a připojených doporučení.
2. Při provádění úkolů uvedených v odstavci 1 Evropský sociální fond podporuje priority Společenství, které se týkají potřeby posílit sociální soudržnost, zvýšit produktivitu a konkurenceschopnost a podpořit hospodářský růst a udržitelný rozvoj.
Evropský sociální fond přitom zohledňuje příslušné priority a cíle Společenství v oblastech vzdělávání a odborné přípravy, zvyšování účasti ekonomicky neaktivních osob na trhu práce, boje proti sociálnímu vyloučení – zejména u znevýhodněných skupin, jako jsou postižené osoby – a prosazování rovnosti žen a mužů a boje proti diskriminaci.
Článek 3
Rozsah pomoci
1. V rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" podporuje Evropský sociální fond opatření v členských státech v rámci těchto priorit:
a) zvyšování přizpůsobivosti pracovníků, podniků a podnikatelů s cílem zlepšit předjímání hospodářských změn a jejich dobré zvládnutí, zejména podporou
i) celoživotního učení a zvýšených investic podniků, zejména malých a středních, a pracovníků samotných do lidských zdrojů, a to prostřednictvím vývoje a provádění systémů a strategií, včetně učňovského vzdělávání, které zajistí lepší přístup zejména nízce kvalifikovaných a starších pracovníků k odborné přípravě, rozvoje kvalifikací a schopností, šíření informačních a komunikačních technologií, e-učení, technologií příznivých pro životní prostředí a řídicích dovedností, jakož i podpory podnikání a inovace a zakládání podniků,
ii) navrhování a šíření inovativních a produktivnějších forem organizace práce, včetně zlepšení ochrany zdraví a bezpečnosti na pracovišti, zjišťování budoucích pracovních a kvalifikačních požadavků a rozvoje specifických služeb v oblasti zaměstnanosti, odborné přípravy a podpory pro pracující, včetně přeřazování na jinou práci, v souvislosti s restrukturalizací podniků a odvětví;
b) zlepšení přístupu k zaměstnání a trvalé začlenění osob hledajících zaměstnání a neaktivních osob do trhu práce, předcházení nezaměstnanosti, zejména dlouhodobé nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mládeže, podpora aktivního stáří a delšího pracovního života a zvyšování účasti na trhu práce, zejména podporou
i) modernizace a posílení institucí trhu práce, zvláště služeb zaměstnanosti a jiných příslušných iniciativ v rámci strategií Evropské unie a členských států pro plnou zaměstnanost,
ii) provádění aktivních a preventivních opatření pro zajištění včasného zjištění potřeb pomocí individuálních akčních plánů a individuální podpory, jako jsou přizpůsobená odborná příprava, hledání zaměstnání, přeřazování na jinou práci a mobilita, samostatná výdělečná činnost a zakládání podniků včetně družstev, podněty k podpoře účasti na trhu práce, pružná opatření k delšímu udržení starších pracovníků v zaměstnání a opatření k lepšímu sladění pracovního a soukromého života, například usnadnění přístupu k péči o děti a péči o závislé osoby,
iii) přístupu založeného na rovnosti pohlaví, cílených opatření pro zlepšení přístupu k zaměstnání, zvýšení udržitelné zaměstnanosti žen a udržitelného postupu žen v zaměstnání, snížení segregace podle pohlaví na trhu práce, včetně řešení příčin, přímých i nepřímých, mzdových a platových rozdílů mezi ženami a muži,
iv) zvláštních opatření na zvýšení účasti migrantů na zaměstnanosti, čímž se posílí jejich sociální začlenění a na usnadnění územní a profesní mobility pracovníků a integrace přeshraničních trhů práce, též prostřednictvím poradenství, jazykového vzdělávání a uznávání schopností a získaných dovedností;
c) posílení sociálního začlenění znevýhodněných osob za účelem jejich trvalého začlenění do pracovního procesu a boj se všemi formami diskriminace na trhu práce, zejména podporou
i) cest k začleňování a návratu znevýhodněných osob, například osob čelících sociálnímu vyloučení, osob bez ukončeného vzdělání, příslušníků menšin, postižených osob a osob pečujících o závislé osoby, do pracovního procesu, a to prostřednictvím opatření na zlepšení zaměstnatelnosti, včetně socioekonomických opatření, prostřednictvím přístupu k odbornému vzdělávání a přípravě a prostřednictvím doprovodných opatření a související podpory a služeb veřejné péče, které zvyšují množství pracovních příležitostí,
ii) kladného přístupu k rozmanitosti na pracovišti a boje proti diskriminaci v přístupu na trh práce a v profesním postupu, rovněž prostřednictvím zvyšování povědomí a zapojení místních společenství a podniků a podporou místních iniciativ na pomoc zaměstnanosti;
d) posílení lidského kapitálu, zejména podporou
i) navrhování a zavádění reforem systémů vzdělávání a odborné přípravy s cílem rozvíjet zaměstnatelnost, zlepšování zaměření základního a odborného vzdělávání a odborné přípravy na trh práce a trvalého zlepšování dovednosti vzdělávacích pracovníků s ohledem na inovaci a znalostní ekonomiku,
ii) vytváření sítí mezi vysokoškolskými institucemi, výzkumnými a technologickými středisky a podniky;
e) podpora partnerství, paktů a iniciativ prostřednictvím vytváření sítí důležitých činitelů, jako například sociálních partnerů a nevládních organizací, na nadnárodní, celostátní, regionální a místní úrovni s cílem podnítit reformy v oblasti zaměstnanosti a začleňování do trhu práce.
2. V rámci cíle "Konvergence" podporuje Evropský sociální fond v členských státech opatření v rámci těchto priorit:
a) rozšiřování a zlepšování investic do lidského kapitálu, zejména podporou
i) provádění reforem systémů vzdělávání a odborné přípravy, zvláště s cílem zlepšit schopnost lidí reagovat na potřeby znalostní společnosti a celoživotního učení,
ii) zvýšené celoživotní účasti na vzdělávání a odborné přípravě, mimo jiné prostřednictvím opatření zaměřených na snížení počtu osob s nedokončeným vzděláním a rozdělení předmětů podle pohlaví, jakož i zvyšování dostupnosti a kvality základního, odborného a terciárního vzdělávání a odborné přípravy,
iii) rozvoje lidského potenciálu v oblasti výzkumu a inovací, především prostřednictvím postgraduálního studia a odborné přípravy výzkumných pracovníků;
b) posilování institucionální kapacity a výkonnosti veřejné správy a veřejných služeb na celostátní, regionální a místní úrovni a případně též sociálních partnerů a nevládních organizací s ohledem na reformy, zdokonalení právní úpravy a řádnou správu věcí veřejných zejména v oblasti hospodářství, zaměstnanosti, vzdělávání, sociálních věcí, životního prostředí a soudnictví, zejména podporou
i) mechanismů ke zlepšení vypracovávání, monitorování a hodnocení politik a programů, mimo jiné pomocí studií, statistik a odborných doporučení, podpory koordinace mezi jednotlivými resorty a dialogu mezi důležitými veřejnými a soukromými činiteli,
ii) budování kapacit pro provádění politik a programů v odpovídajících oblastech, mimo jiné též pokud jde o prosazování právních předpisů, zejména prostřednictvím trvalého vzdělávání vedoucích i ostatních pracovníků a cílené podpory klíčových služeb, inspektorátů a socioekonomických činitelů, včetně sociálních partnerů a partnerů z oblasti životního prostředí, příslušných nevládních organizací a reprezentativních profesních organizací.
3. Členské státy se mohou v rámci priorit uvedených v odstavcích 1 a 2 zaměřit na ty, které jsou nejvhodnější pro řešení jejich konkrétních obtíží.
4. Evropský sociální fond může podporovat opatření uvedená v čl. 3 odst. 2 na celém území těch členských států, které jsou způsobilé pro podporu nebo přechodnou podporu z Fondu soudržnosti, jak je určují čl. 5 odst. 2 a čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006.
5. Při provádění cílů a priorit uvedených v odstavcích 1 a 2 podporuje Evropský sociální fond propagaci a široké uplatňování inovativních činností v členských státech.
6. Evropský sociální fond podporuje rovněž nadnárodní a meziregionální opatření zejména prostřednictvím sdílení informací, zkušeností, výsledků a osvědčených postupů a rozvojem doplňkových přístupů a koordinovaných nebo společných opatření.
7. Odchylně od čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 může být financování opatření v rámci priority sociálního začlenění uvedené v odst. 1 písm. c) bodu i) v oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [6] zvýšeno na 15 % dotyčné prioritní osy.
Článek 4
Provázanost a soustředění podpory
1. Členské státy zajistí, aby byla opatření podporovaná Evropským sociálním fondem provázána s Evropskou strategií zaměstnanosti a přispívala k opatřením prováděným podle této strategie.
Zejména zajistí, aby strategie stanovená v národním strategickém referenčním rámci a opatření stanovená v operačních programech podporovaly cíle a priority této strategie v každém členském státě v rámci jeho programu reforem a akčního plánu pro sociální začlenění.
Členské státy rovněž soustřeďují podporu tam, kde Evropský sociální fond může přispět k politikám na provádění příslušných doporučení v oblasti zaměstnanosti podle čl. 128 odst.
4 Smlouvy a příslušných cílů Společenství týkajících se zaměstnanosti v oblasti sociálního začlenění, vzdělávání a odborné přípravy. Členské státy tak činí ve stabilním programovacím prostředí.
2. V rámci operačních programů se zdroje směrují na nejdůležitější potřeby a soustřeďují se na takové oblasti politiky, ve kterých může podpora z Evropského sociálního fondu značným způsobem přispět k dosažení cílů programu.
Pro maximalizaci účinnosti podpory z Evropského sociálního fondu berou operační programy ve vhodných případech v úvahu zejména regiony a oblasti, které se potýkají s vážnými problémy, jako jsou zanedbané městské oblasti a nejvzdálenější regiony, zaostávající venkovské oblasti, oblasti závislé na rybolovu, jakož i oblasti zvláště nepříznivě zasažené přemístěním podniků.
3. Stručný oddíl o příspěvku z Evropského sociálního fondu na podporu příslušných aspektů trhu práce týkajících se sociálního začlenění bude případně zařazen do zpráv členských států v rámci otevřené metody koordinace v oblasti sociální ochrany a sociálního začlenění.
4. Ukazatele zahrnuté do operačních programů spolufinancovaných z Evropského sociálního fondu jsou strategické povahy, jejich počet je omezený a odrážejí ty ukazatele, které se používají pro provádění Evropské strategie zaměstnanosti a v souvislosti s příslušnými cíli Společenství v oblastech sociálního začlenění, vzdělávání a odborné přípravy.
5. Hodnocení prováděná v souvislosti s činností Evropského sociálního fondu posuzují také příspěvek opatření podporovaných Evropským sociálním fondem k provádění Evropské strategie zaměstnanosti a k dosažení cílů Společenství v oblasti sociálního začlenění, rovnosti a boje proti diskriminaci mezi ženami a muži a vzdělávání a odborné přípravy v dotyčném členském státě.
Článek 5
Řádná správa věcí veřejných a partnerství
1. Evropský sociální fond podporuje řádnou správu věcí veřejných a partnerství.
Podpora z tohoto fondu je v souladu s institucionálními opatřeními, které jsou specifické pro každý členský stát, navrhována a prováděna na vhodné územní úrovni s ohledem na celostátní, regionální a místní úroveň.
2. Členské státy zajistí, aby byli do přípravy, provádění a monitorování podpory z Evropského sociálního fondu zapojeni sociální partneři a aby se jich účastnili jiní činitelé na vhodné územní úrovni a proběhly s nimi odpovídající konzultace.
3. Řídící orgán každého operačního programu podporuje náležitou účast sociálních partnerů na opatřeních financovaných podle článku 3.
V rámci cíle "Konvergence" se přiměřená částka ze zdrojů Evropského sociálního fondu přidělí na budování kapacit, což zahrnuje odbornou přípravu, opatření na vytváření sítí, posílení sociálního dialogu a na činnostech společně uskutečňovaných sociálními partnery, zejména co se týče přizpůsobivosti pracujících a podniků uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a).
4. Řídící orgán každého operačního programu podporuje náležitou účast nevládních organizací a jejich přístup k financovaným činnostem, především v oblasti sociálního začlenění, rovnosti žen a mužů a rovnosti příležitostí.
Článek 6
Rovnost žen a mužů a rovnost příležitostí
Členské státy zajistí, aby operační programy obsahovaly popis způsobu, jakým je při přípravě, provádění, monitorování a hodnocení operačních programů podporována rovnost žen a mužů a rovnost příležitostí.
Členské státy podle potřeby podporují vyváženou účast žen a mužů na řízení a provádění operačních programů na místní, regionální a celostátní úrovni.
Článek 7
Inovativnost
V rámci každého operačního programu je zvláštní pozornost věnována propagaci a širokému uplatňování inovativních činností.
Řídící orgán volí témata pro financování inovací v rámci partnerství a definuje vhodnou úpravu provádění.
O vybraných tématech informuje monitorovací výbor uvedený v článku 63 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Článek 8
Nadnárodní a meziregionální opatření
1. Pokud členské státy podporují činnost ve prospěch nadnárodních nebo meziregionálních opatření uvedených v čl. 3 odst. 6 jako zvláštní prioritní osu v rámci operačního programu, může být příspěvek Evropského sociálního fondu zvýšen na úrovni prioritní osy o 10 %. Tento zvýšený příspěvek se nezahrnuje do výpočtu maximálních hodnot uvedených v článku 53 nařízení (ES) č. 1083/2006.
2. Členské státy zajistí, případně s pomocí Komise, aby Evropský sociální fond nepodporoval určité operace, které jsou současně podporovány prostřednictvím jiných nadnárodních programů Společenství, zejména v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
Článek 9
Technická pomoc
Komise podporuje zejména výměny zkušeností, činnosti na zvyšování povědomí, semináře, vytváření sítí a vzájemná hodnocení sloužící k určování a šíření osvědčených postupů a podpory vzájemného učení a nadnárodní a meziregionální spolupráce s cílem posílit politický rozměr a příspěvek Evropského sociálního fondu k cílům Společenství v souvislosti se zaměstnaností a sociálním začleněním.
Článek 10
Zprávy
Výroční a závěrečné zprávy o provádění pomoci z fondů uvedené v článku 67 nařízení (ES) č. 1083/2006 obsahují, je-li to vhodné, přehled o provádění
a) zohledňování rovnosti žen a mužů ve všech oblastech a veškerých opatření zaměřených specificky na ženy nebo muže;
b) opatření na zvyšování zaměstnanosti a zaměstnatelnosti přistěhovalců, a tím posilování jejich sociálního začlenění;
c) opatření na zvyšování zaměstnanosti a zaměstnatelnosti příslušníků menšin, a tím zlepšení jejich sociálního začlenění;
d) opatření na posilování integrace v oblasti zaměstnanosti a sociálního začlenění dalších znevýhodněných skupin, včetně zdravotně postižených osob;
e) inovativních činností, včetně předkládání témat, jejich výsledků a jejich šíření a prosazování;
f) nadnárodních nebo meziregionálních opatření.
Článek 11
Způsobilost výdajů
1. Evropský sociální fond poskytuje podporu pro způsobilé výdaje, které mohou, aniž je dotčen čl. 53 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006, zahrnovat jakékoli finanční zdroje, na které přispívají společně zaměstnavatelé a pracovníci. Pomoc má formu nevratných individuálních nebo globálních grantů, vratných grantů, slev na úrocích z půjček, drobných úvěrů, záručních fondů a nákupu zboží a služeb v souladu s pravidly týkajícími se veřejných zakázek.
2. Příspěvek z Evropského sociálního fondu nelze poskytnout na tyto výdaje:
a) daň z přidané hodnoty s nárokem na odpočet;
b) úroky z úvěrů;
c) nákup nábytku, vybavení, vozidel, infrastruktury, nemovitostí a pozemků.
3. Níže uvedené náklady jsou způsobilé pro příspěvek z Evropského sociálního fondu ve smyslu odstavce 1 za předpokladu, že byly vynaloženy v souladu s vnitrostátními pravidly, včetně účetních pravidel, a za těchto zvláštních podmínek:
a) odměny nebo platy vyplacené třetí osobou ve prospěch účastníků operace a potvrzené příjemci;
b) v případě grantů nepřímé náklady vykázané paušálně až do výše 20 % přímých nákladů operace;
c) odpisové náklady odpisovatelného majetku uvedeného v odst. 2 písm. c), přiděleného výhradně na dobu trvání operace, pokud na pořízení tohoto majetku nebyly použity též veřejné příspěvky.
4. Pravidla způsobilosti stanovená v článku 7 nařízení (ES) č. 1080/2006 se použijí pro opatření spolufinancovaná z Evropského sociálního fondu, která spadají do oblasti působnosti článku 3 uvedeného nařízení.
Článek 12
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování ani změny, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Komisí na základě nařízení (ES) č. 1784/1999 nebo jakéhokoli jiného právního předpisu, který se na takovou pomoc vztahuje dne 31. prosince 2006 a který se tudíž na tuto pomoc nebo dotyčné projekty následně vztahuje až do jejich ukončení.
2. Žádosti podané podle nařízení (ES) č. 1784/1999 zůstávají v platnosti.
Článek 13
Zrušení
1. Aniž je dotčen článek 12 tohoto nařízení, zrušuje se s účinkem ode dne 1. ledna 2007 nařízení (ES) č. 1784/1999.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 14
Přezkum
Evropský parlament a Rada toto nařízení přezkoumají do 31. prosince 2013 postupem podle článku 148 Smlouvy.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006
ze dne 5. července 2006
o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 159 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 159 třetího pododstavce Smlouvy lze mimo fondy, které jsou uvedeny v prvním pododstavci uvedeného článku, rozhodnout o provádění specifických činností za účelem dosažení cílů sociální a hospodářské soudržnosti stanovených ve Smlouvě.
Harmonický rozvoj celého území Společenství a větší hospodářská, sociální a územní soudržnost vyžadují posílení územní spolupráce.
K tomuto účelu je vhodné přijmout opatření nezbytná ke zlepšení podmínek, za nichž se územní spolupráce uskutečňuje.
(2) Je třeba přijmout opatření ke zmírnění závažných obtíží, jimž členské státy, zejména regionální a místní orgány, čelí při provádění a řízení činností v souvislosti s územní spoluprací v rámci rozdílných vnitrostátních právních předpisů a postupů.
(3) Zvláště s ohledem na větší počet pozemních a námořních hranic Společenství po jeho rozšíření je nutné usnadnit posilování územní spolupráce ve Společenství.
(4) Během programového období 2000–2006 se ukázalo, že stávající nástroje, například evropské hospodářské zájmové sdružení, nejsou vhodné k organizování strukturované spolupráce v rámci iniciativy INTERREG.
(5) Acquis Rady Evropy poskytuje různé příležitosti a rámce, na jejichž základě se mohou regionální a místní orgány zapojit do přeshraniční spolupráce.
Účelem tohoto nástroje není obcházet tyto jiné rámce ani vytvořit soubor zvláštních společných pravidel, kterými by se jednotně řídila všechna taková ujednání v celém Společenství.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [4] zvyšuje finanční prostředky na podporu evropské územní spolupráce.
(7) Je rovněž nutné usnadnit a následně hodnotit provádění činností v rámci územní spolupráce bez finančního příspěvku Společenství.
(8) V zájmu překonání překážek, které brání územní spolupráci, je třeba zavést nástroj pro spolupráci na úrovni Společenství, který vytvoří na území Společenství spolupracující seskupení s právní subjektivitou zvaná "evropská seskupení pro územní spolupráci" (ESÚS).
Využívání ESÚS by mělo být nepovinné.
(9) Je vhodné, aby ESÚS mělo pravomoc jednat jménem svých členů, zejména regionálních a místních orgánů, z nichž je složeno.
(10) Úkoly a pravomoci ESÚS by měly být stanoveny v úmluvě.
(11) ESÚS by mělo být schopno jednat buď za účelem provádění programů nebo projektů územní spolupráce spolufinancovaných Společenstvím, zvláště strukturálními fondy podle nařízení (ES) č. 1083/2006 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [5], nebo za účelem provádění opatření územní spolupráce vycházejících výlučně z podnětu členských států a jejich regionálních a místních orgánů, ať již s finančním příspěvkem Společenství, nebo bez něho.
(12) Je nutné upřesnit, že zřízením ESÚS není dotčena finanční odpovědnost regionálních a místních orgánů ani členských států, pokud jde o správu finančních prostředků Společenství i vnitrostátních finančních prostředků.
(13) Je nutné upřesnit, že předmětem úmluvy nemohou být pravomoci, které regionální a místní orgány vykonávají jako orgány veřejné moci, zvláště pak policejní a normotvorné pravomoci.
(14) Je nutné, aby ESÚS vypracovalo své stanovy a zřídilo vlastní orgány, jakož i pravidla pro svůj rozpočet a výkon své finanční odpovědnosti.
(15) Podmínky pro územní spolupráci by se měly stanovit v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním pořádkem každého členského státu.
(16) Ustanovení čl. 159 třetího pododstavce Smlouvy neumožňuje začlenění subjektů z třetích zemí do právních předpisů založených na uvedeném ustanovení.
Přijetí opatření Společenství umožňujícího zřízení ESÚS by však nemělo vyloučit možnost, aby se subjekty ze třetích zemí účastnily ESÚS zřízených v souladu s tímto nařízením, pokud to umožňují právní předpisy dotyčné třetí země nebo dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Povaha ESÚS
1. Evropské seskupení pro územní spolupráci (dále jen "ESÚS") může být zřízeno na území Společenství za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podpořit přeshraniční, nadnárodní nebo meziregionální spolupráci (dále jen "územní spolupráce") mezi jeho členy podle čl. 3 odst. 1 za výhradním účelem posílení hospodářské a sociální soudržnosti.
3. ESÚS má právní subjektivitu.
4. ESÚS má v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám; může zejména nabývat nebo zcizovat movitý i nemovitý majetek, přijímat zaměstnance do pracovního poměru a vystupovat před soudem.
Článek 2
Rozhodné právo
1. ESÚS se řídí:
a) tímto nařízením;
b) úmluvou uvedenou v článku 8 a stanovami uvedenými v článku 9, pokud to toto nařízení výslovně povoluje;
c) v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, právem členského státu, v němž má sídlo.
Je-li nutné podle práva Společenství nebo mezinárodního práva soukromého určit právo, kterým se ESÚS řídí, považuje se ESÚS za subjekt členského státu, v němž má sídlo.
2. Je-li členský stát tvořen více územními celky, které mají vlastní právní předpisy, zahrnuje odkaz na platné právo podle odst. 1 písm. c) právo dotyčných územních jednotek, s přihlédnutím k ústavnímu uspořádání dotyčného členského státu.
Článek 3
Složení ESÚS
1. ESÚS sdružuje členy, kteří patří, v mezích svých pravomocí podle vnitrostátního práva, do jedné nebo více následujících kategorií:
a) členské státy;
b) regionální orgány;
c) místní orgány;
d) veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [6].
Členy mohou být i sdružení tvořená subjekty patřícími do jedné nebo více těchto kategorií.
2. ESÚS sdružuje členy nacházející se na území nejméně dvou členských států.
Článek 4
Zřízení ESÚS
1. Rozhodnutí zřídit ESÚS se přijímá na základě podnětu ze strany jeho případných budoucích členů.
2. Každý případný budoucí člen:
a) oznámí členskému státu, podle jehož právních předpisů byl zřízen, svůj záměr účastnit se ESÚS a
b) zašle tomuto členskému státu jedno vyhotovení navrhované úmluvy uvedené v článku 8 a stanov uvedených v článku 9.
3. Poté, co případný budoucí člen uvědomí podle odstavce 2 dotyčný členský stát, schválí tento stát s přihlédnutím ke svému ústavnímu uspořádání jeho účast v ESÚS, ledaže shledá, že tato účast není v souladu s tímto nařízením nebo s vnitrostátními právními předpisy, včetně práv a povinností případného budoucího člena, nebo že tato účast není opodstatněná z důvodu veřejného zájmu nebo veřejné politiky dotyčného členského státu.
V takovém případě vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení.
Členský stát zpravidla dospěje k rozhodnutí ve lhůtě tří měsíců ode dne doručení přípustné žádosti v souladu s odstavcem 2.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat vnitrostátní pravidla.
4. Členské státy určí příslušné orgány, které přijímají oznámení a doklady uvedené v odstavci 2.
5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8 a stanovy uvedené v článku 9, přičemž zajistí jejich soulad se schválením členských států podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy a každou podstatnou změnu stanov schvalují členské státy postupem podle tohoto článku.
Podstatnými změnami stanov se rozumějí změny, jejichž přímým nebo nepřímým důsledkem je změna úmluvy.
Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Stanovy uvedené v článku 9 a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v souladu s platným vnitrostátním právem členského státu, v němž má dotyčné ESÚS sídlo.
ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace nebo dnem zveřejnění, podle toho, co nastane dříve.
Členové informují příslušné členské státy a Výbor regionů o úmluvě a o registraci nebo zveřejnění stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění stanov zajistí, aby byla Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství zaslána žádost o zveřejnění oznámení o zřízení ESÚS v Úředním věstníku Evropské unie s podrobnostmi o jeho názvu, cílech, členech a sídle.
Článek 6
Kontrola řízení veřejných finančních prostředků
1. Kontrolu toho, jak ESÚS řídí veřejné finanční prostředky, vykonávají příslušné úřady členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Členský stát, v němž má ESÚS sídlo, pro tento úkol určí příslušný orgán ještě předtím, než podle článku 4 schválí účast v ESÚS.
2. Pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy ostatních dotčených členských států, zajistí orgány členského státu, v němž má ESÚS sídlo, aby příslušné orgány v ostatních dotčených členských státech prováděly na svém území kontroly činností ESÚS, které jsou vykonávány v těchto členských státech, a vyměňovaly si veškeré související informace.
3. Veškeré kontroly se vykonávají v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním nebo druhém pododstavci zahrnují činnosti spolufinancované Společenstvím, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytovaných Společenstvím.
5. Členský stát, v němž má ESÚS sídlo, informuje ostatní dotčené členské státy o veškerých obtížích, s nimiž se během kontrol setká.
Článek 7
Úkoly
1. ESÚS vykonává úkoly, které mu svěří jeho členové v souladu s tímto nařízením.
Jeho úkoly stanoví úmluva, na níž se dohodnou jeho členové, v souladu s články 4 a 8.
2. ESÚS jedná v rámci úkolů, kterými byl pověřen, které se omezují na usnadnění a podporu územní spolupráce za účelem posílení hospodářské a sociální soudržnosti a které stanoví jeho členové, s tím, že všechny tyto úkoly spadají do pravomocí každého člena podle jeho vnitrostátního práva.
3. Úkoly ESÚS jsou konkrétně omezeny zejména na provádění programů územní spolupráce nebo projektů spolufinancovaných Společenstvím prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti.
ESÚS může provádět další zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cílů uvedených v čl. 1 odst. 2, ať již s finančním příspěvkem Společenství, nebo bez něho.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finančního příspěvku Společenství.
Tyto úkoly však zahrnují alespoň činnosti spolupráce uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 1080/2006.
4. Úkoly, kterými členové pověří ESÚS, se netýkají výkonu pravomocí, jež ukládá veřejné právo, ani povinností určených k ochraně obecných zájmů státu nebo jiných orgánů veřejné moci, jako jsou policejní a normotvorné pravomoci, výkon spravedlnosti a zahraniční politika.
5. Členové ESÚS mohou jednomyslně rozhodnout o zmocnění jednoho z členů k plnění úkolů seskupení.
Článek 8
Úmluva
1. ESÚS se řídí úmluvou, kterou jednomyslně uzavřou jeho členové v souladu s článkem 4.
2. Úmluva stanoví:
a) název ESÚS a jeho sídlo, které musí být v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů;
b) rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c) konkrétní cíl a úkoly ESÚS, dobu jeho trvání a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
d) seznam členů ESÚS;
e) právo rozhodné pro výklad a prosazování úmluvy, kterým je právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo;
f) vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly, a
g) postupy pro provádění změn úmluvy, které musí být v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším všechna ustanovení úmluvy a dále:
a) provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b) rozhodovací postupy ESÚS;
c) pracovní jazyk nebo jazyky;
d) ujednání o jeho fungování, zejména pokud jde o personální řízení, způsoby náboru zaměstnanců a povahu pracovních smluv;
e) ujednání o finančních příspěvcích členů a o použitelných účetních a rozpočtových pravidlech, včetně finančních otázek, každého z členů ESÚS ve vztahu k ESÚS;
f) ujednání o odpovědnosti člena podle čl. 12 odst. 2;
g) orgány odpovědné za určení nezávislých externích auditorů a
h) postupy pro změny stanov, které musí být v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
Článek 10
Uspořádání ESÚS
1. ESÚS má alespoň tyto orgány:
a) shromáždění, které je tvořeno zástupci jeho členů;
b) ředitele, který ESÚS zastupuje a jedná jeho jménem.
2. Stanovy mohou upravovat zřízení dalších orgánů s jasně vymezenými pravomocemi.
3. ESÚS odpovídá vůči třetím osobám za jednání svých orgánů, a to i v případě, že toto jednání nespadá do úkolů ESÚS.
Článek 11
Rozpočet
1. ESÚS vypracuje roční rozpočet, který přijímá shromáždění a který obsahuje zejména složku běžných nákladů a v případě potřeby provozní složku.
2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí ustanoveními podle čl. 2 odst. 1 písm. c).
Článek 12
Likvidace, úpadek, zastavení plateb a odpovědnost
1. Pokud jde o likvidaci, úpadek, zastavení plateb a podobné postupy, řídí se ESÚS právními předpisy členského státu, v němž má sídlo, pokud odstavce 2 a 3 nestanoví jinak.
2. ESÚS odpovídá za své dluhy jakékoli povahy.
Pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho příspěvku, pokud vnitrostátní právo, podle něhož je člen zřízen, odpovědnost daného člena nevylučuje nebo neomezuje.
Úprava příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové ve stanovách rovněž omezit svou odpovědnost.
Členové mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat slovo "omezené".
Úmluva, stanovy a účetní knihy ESÚS s omezenou odpovědností svých členů musí být zveřejněny přinejmenším ve stejném rozsahu, jako je požadováno pro jiné druhy právních subjektů s omezenou odpovědností svých členů, které jsou zřízeny podle práva členského státu, v němž má dané ESÚS sídlo.
Členský stát může na svém území zakázat registraci ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost.
3. Aniž je dotčena finanční odpovědnost členských států, pokud jde o finanční prostředky ze strukturálních fondů nebo Fondu soudržnosti poskytnuté určitému ESÚS, nevzniká v důsledku tohoto nařízení členským státům ve vztahu k ESÚS, jehož nejsou členy, žádná finanční odpovědnost.
Článek 13
Veřejný zájem
Pokud ESÚS provádí činnost v rozporu s předpisy členského státu o veřejné politice, veřejné bezpečnosti, veřejném zdraví nebo veřejné mravnosti nebo v rozporu s jeho veřejným zájmem, může příslušný orgán dotyčného členského státu tuto činnost na svém území zakázat nebo požadovat, aby se členové zřízení podle jeho práva vzdali členství v ESÚS, dokud ESÚS dotyčnou činnost neukončí.
Účelem těchto zákazů nesmí být svévolné ani skryté omezování územní spolupráce mezi členy ESÚS.
Rozhodnutí příslušného orgánu musí být přezkoumatelné soudem.
Článek 14
Rozpuštění
1. Bez ohledu na ustanovení o rozpuštění uvedená v úmluvě nařídí příslušný soud nebo orgán členského státu, v němž má ESÚS sídlo, na žádost kteréhokoli příslušného orgánu s oprávněným zájmem zrušení ESÚS, pokud shledá, že ESÚS nadále nesplňuje požadavky stanovené v čl. 1 odst. 2 nebo v článku 7, zejména že jedná mimo meze úkolů stanovených v článku 7. Příslušný soud nebo orgán uvědomí všechny členské státy, podle jejichž práva byli členové zřízeni, o každé žádosti o rozpuštění ESÚS.
2. Příslušný soud nebo orgán může ESÚS poskytnout lhůtu k nápravě nežádoucího stavu.
Nedojde-li k nápravě ve stanovené lhůtě, nařídí příslušný soud nebo správní orgán jeho zrušení.
Článek 15
Soudní příslušnost
1. Třetí osoby, které se cítí být poškozeny jednáním nebo opomenutím některého ESÚS, jsou oprávněny uplatňovat své nároky soudní cestou.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahují se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Společenství o soudní příslušnosti.
Ve věci, která není upravena právními předpisy Společenství, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pro řešení sporů podle čl. 4 odst. 3 nebo 6 anebo podle článku 13 jsou příslušné soudy členského státu, jehož rozhodnutí je napadáno.
3. Nic v tomto nařízení nebrání občanům uplatňovat svá vnitrostátní ústavní práva na podání opravného prostředku proti veřejnoprávním subjektům, které jsou členy ESÚS, pokud jde o:
a) správní rozhodnutí týkající se činností prováděných ESÚS;
b) přístup ke službám v jejich vlastním jazyce a
c) přístup k informacím.
Pro tyto případy jsou příslušné soudy členského státu, podle jehož ústavy vznikají práva na podání opravného prostředku.
Článek 16
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy přijmou předpisy nezbytné k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát uvědomí odpovídajícím způsobem Komisi a ostatní členské státy o veškerých předpisech přijatých na základě tohoto článku.
2. Členské státy mohou stanovit úhradu poplatků v souvislosti s registrací úmluvy a stanov; výše těchto poplatků však nesmí přesáhnout příslušné správní náklady.
Článek 17
Zpráva a přezkum
Do 1. srpna 2011 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení a případně též návrhy na jeho změny.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ke dni 1. srpna 2007, s výjimkou článku 16, který se použije ode dne 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 5. července 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 255, 14.10.2005, s. 76. [2] Úř. věst. C 71, 22.3.2005, s. 46.
Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006
ze dne 11. července 2006
o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 161 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 158 Smlouvy stanoví, že se Společenství za účelem posilování hospodářské a sociální soudržnosti zaměří na snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a na snížení zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů nebo ostrovů, včetně venkovských oblastí.
Článek 159 Smlouvy stanoví, že tuto činnost mají podporovat strukturální fondy, Evropská investiční banka (EIB) a jiné dostupné finanční nástroje.
(2) Politika soudržnosti by měla přispívat ke zvyšování růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti začleněním priorit Společenství v oblasti udržitelného rozvoje, jak byly definovány na zasedáních Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 a v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001.
(3) V rozšířené Evropské unii došlo k prohloubení hospodářských, sociálních a územních rozdílů na regionální i celostátní úrovni.
V celém Společenství by proto měla být posílena opatření v oblasti konvergence, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti.
(4) Zvýšení počtu pozemních i mořských hranic Společenství a zvětšení jeho území znamená, že by se měla zvýšit přidaná hodnota přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce ve Společenství.
(5) Do programování strukturální pomoci by měl být v zájmu dosažení větší součinnosti intervence jednotlivých fondů začleněn Fond soudržnosti.
(6) Měla by se upřesnit úloha nástrojů poskytujících podporu pro rozvoj venkova, zejména Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [5], jakož i pro odvětví rybolovu, zejména Evropského rybářského fondu.
Tyto nástroje by měly být začleněny do nástrojů společné zemědělské politiky a společné rybářské politiky a koordinovány s nástroji politiky soudržnosti.
(7) Fondy poskytující pomoc v rámci politiky soudržnosti se proto omezují na Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), Evropský sociální fond (ESF) a Fond soudržnosti.
Pravidla použitelná pro jednotlivé fondy budou stanovena v prováděcích nařízeních přijatých podle článků 148, 161 a 162 Smlouvy.
(8) Podle článku 55 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6] má Rada na návrh Komise uvedené nařízení přezkoumat do 31. prosince 2006.
Aby mohla být provedena reforma fondů navrhovaná v tomto nařízení, mělo by být nařízení (ES) č. 1260/1999 zrušeno.
(9) Pro zvýšení přidané hodnoty politiky soudržnosti Společenství by se činnost strukturálních fondů a Fondu soudržnosti měla zintenzívnit a zjednodušit a cíle stanovené v nařízení (ES) č. 1260/1999 by se měly odpovídajícím způsobem znovu definovat tak, aby usilovaly o konvergenci členských států a regionů, regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost, jakož i evropskou územní spolupráci.
(10) V rámci těchto tří cílů by se měly brát náležitě v úvahu jak hospodářské a sociální, tak i územní charakteristiky.
(11) Nejvzdálenější regiony by měly mít prospěch ze zvláštních opatření a doplňkového financování pro vyrovnání znevýhodnění plynoucích z faktorů uvedených v čl. 299 odst. 2 Smlouvy.
(12) Problémy dostupnosti a vzdálenosti od velkých trhů, kterým čelí oblasti s mimořádně nízkou hustotou obyvatelstva, jak je uvedeno v Protokolu č. 6 o zvláštních ustanoveních týkajících se cíle 6 v rámci strukturálních fondů ve Finsku a Švédsku k aktu o přistoupení z roku 1994, vyžadují vhodný způsob financování, kterým by se vyrovnaly dopady těchto znevýhodnění.
(13) Vzhledem k významu udržitelného rozvoje měst a přínosu měst zejména střední velikosti k regionálnímu rozvoji by se měla městům věnovat větší pozornost a rozvíjet jejich úloha při programování s cílem podpořit obnovu měst.
(14) Fondy by měly přijmout zvláštní a doplňková opatření k opatřením Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova a Evropského rybářského fondu na podporu hospodářské diverzifikace venkovských oblastí a oblastí závislých na rybolovu.
(15) Opatření pro oblasti s přírodním znevýhodněním, tj. některé ostrovy, hornaté oblasti a oblasti s nízkou hustotou obyvatelstva, jakož i pro určité hraniční oblasti Společenství po rozšíření by měla být posílena tak, aby odpovídala jejich konkrétním rozvojovým obtížím.
(16) Měla by být stanovena objektivní kritéria pro určování způsobilých regionů a oblastí.
K tomuto účelu by mělo být určení prioritních regionů a oblastí na úrovni Společenství založeno na společném systému klasifikace regionů stanoveném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) [7].
(17) Cíl "Konvergence" má zahrnout členské státy a regiony, jejichž rozvoj zaostává.
Tento cíl je zaměřen na regiony, jejichž hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele měřený paritou kupní síly je nižší než 75 % průměru Společenství.
Regiony postižené statistickým dopadem souvisejícím se snížením průměru Společenství po rozšíření Evropské unie mají z tohoto důvodu dostávat značnou přechodnou podporu, aby mohly dokončit konvergenční proces.
Tato podpora má skončit v roce 2013 a poté nemá následovat další přechodné období.
Členské státy, na něž je zaměřen cíl "Konvergence" a jejichž hrubý národní důchod (HND) na obyvatele je nižší než 90 % průměru Společenství, mají čerpat podporu v rámci Fondu soudržnosti.
(18) Cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" má zahrnout území Společenství mimo cíl "Konvergence".
Způsobilé regiony jsou regiony cíle 1 v programovém období 2000–2006, které již nadále nesplňují kritéria regionální způsobilosti cíle "Konvergence", a které proto čerpají přechodnou podporu, jakož i všechny ostatní regiony Společenství.
(19) Cíl "Evropská územní spolupráce" má zahrnout regiony v blízkosti pozemních nebo mořských hranic, oblasti nadnárodní spolupráce definované s ohledem na opatření prosazující integrovaný územní rozvoj a podporu meziregionální spolupráce a výměny zkušeností.
(20) Zlepšení a zjednodušení spolupráce podél vnějších hranic Společenství vyžaduje využívání nástrojů vnější pomoci Společenství, zejména nástroje evropského sousedství a partnerství a nástroje předvstupní pomoci, zřízeného nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 [8].
(21) Příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro spolupráci podél vnějších hranic Společenství pomáhá k odstraňování zásadních regionálních rozdílů ve Společenství, a tím i k posílení jeho hospodářské a sociální soudržnosti.
(22) Činnosti fondů a operace, na jejichž financování se podílejí, by měly být provázány s ostatními politikami Společenství a v souladu s právními předpisy Společenství.
(23) Činnost Společenství by měla doplňovat činnost členských států nebo by jejím cílem mělo být k této činnosti přispívat.
Partnerství by mělo být posíleno pomocí ujednání umožňujících účast různých typů partnerů, zejména regionálních a místních orgánů, s plným zřetelem k institucionálnímu uspořádání členských států.
(24) Víceleté programování by mělo být zaměřeno na dosažení cílů fondů zajištěním dostupnosti potřebných finančních zdrojů a soudržnosti a trvání společné činnosti Společenství a členských států.
(25) Jelikož cílů "Konvergence", "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" a "Evropská územní spolupráce" nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z důvodu rozsahu rozdílů a omezených finančních zdrojů členských států a regionů způsobilých v rámci cíle "Konvergence", a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství prostřednictvím víceleté záruky financování Společenství, která umožňuje, aby se politika soudržnosti soustředila na priority Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(26) Je vhodné, aby byly stanoveny měřitelné cíle, o jejichž splnění mají členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004 usilovat prostřednictvím výdajů v rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" v zájmu podpory konkurenceschopnosti a tvorby pracovních míst.
Je nezbytné určit vhodné způsoby, jakými měřit a vykazovat plnění těchto cílů.
(27) Je vhodné posílit subsidiaritu a proporcionalitu intervence strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
(28) Podle článku 274 Smlouvy by v souvislosti se sdíleným řízením měly být stanoveny podmínky umožňující Komisi výkon jejích povinností souvisejících s plněním souhrnného rozpočtu Evropských společenství a objasněny povinnosti, které vyplývají ze spolupráce s členskými státy.
Uplatňování těchto podmínek by mělo umožnit Komisi ujistit se o tom, že členské státy využívají fondy legálním a řádným způsobem a v souladu se zásadou řádného finančního řízení ve smyslu finančního nařízení.
(29) Aby byl zajištěn skutečný hospodářský dopad, neměly by příspěvky ze strukturálních fondů podle tohoto nařízení nahrazovat veřejné výdaje členských států.
Ověření zásady adicionality prostřednictvím partnerství by se mělo vzhledem k objemu přidělených finančních zdrojů soustředit na regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence" a může vést k finanční opravě v případě, že zásada adicionality není dodržena.
(30) V rámci úsilí o hospodářskou a sociální soudržnost má Společenství ve všech fázích provádění fondů za cíl odstraňovat nerovnosti a podporovat rovné zacházení pro muže a ženy, jak je stanoveno v článcích 2 a 3 Smlouvy, jakož i bojovat proti diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(31) Komise by měla objektivní a průhlednou metodou vypracovat orientační roční rozpis dostupných položek závazků, s přihlédnutím k návrhu Komise, závěrům ze zasedání Evropské rady ve dnech 15. a 16. prosince 2005 a interinstitucionální dohodě ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení [9], s cílem dosáhnout významného soustředění na regiony, jejichž rozvoj zaostává, včetně regionů, které čerpají přechodnou podporu z důvodu statistického dopadu.
(32) Finanční prostředky určené na cíl "Konvergence" by měly být zvýšeny vzhledem k větším rozdílům v rozšířené Evropské unii, úsilí o cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" za účelem zlepšení konkurenceschopnosti a zaměstnanosti ve zbytku Společenství by mělo být zachováno a zdroje pro cíl "Evropská územní spolupráce" by měly být zvýšeny vzhledem k její zvláštní přidané hodnotě.
(33) Každoroční prostředky přidělované určitému členskému státu z fondů by měly být omezeny stropem stanoveným s ohledem na jeho schopnost tyto prostředky využít.
(34) 3 % prostředků ze strukturálních fondů přidělovaných členským státům v rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" mohou být umístěna do národní rezervy pro odměňování výkonu.
(35) Prostředky, které jsou dostupné z fondů, by se pro účely programování měly paušálně indexovat.
(36) Ke zvýšení strategického obsahu a k podpoře průhlednosti politiky soudržnosti pomocí propojení s prioritami Společenství by měla Rada na návrh Komise přijmout strategické směry. Rada by měla posoudit provádění těchto strategických směrů členskými státy na základě strategických zpráv Komise.
(37) Je vhodné, aby každý členský stát na základě strategických směrů přijatých Radou vypracoval ve spolupráci s Komisí národní referenční dokument o své rozvojové strategii, který by měl tvořit rámec pro přípravu operačních programů.
Na základě národní strategie by měla Komise vzít na vědomí národní strategický referenční rámec a přijmout rozhodnutí o jeho určitých prvcích.
(38) Programování a řízení strukturálních fondů by se mělo zjednodušit s ohledem na jejich specifickou povahu vypracováním operačních programů, které budou financovány buď Evropským fondem pro regionální spolupráci, nebo Evropským sociálním fondem, přičemž oba fondy budou schopny doplňkovým a omezeným způsobem financovat opatření, která spadají do působnosti druhého fondu.
(39) Za účelem zlepšení doplňkovosti a zjednodušení provádění by se měla pomoc z Fondu soudržnosti a z Evropského fondu pro regionální rozvoj programovat společně v případě operačních programů v oblasti dopravy a životního prostředí a měla by mít celostátní územní působnost.
(40) Programování by mělo zajistit koordinaci fondů navzájem a s ostatními stávajícími finančními nástroji, Evropskou investiční bankou a Evropským investičním fondem (EIF).
Tato koordinace by měla rovněž zahrnovat přípravu komplexních finančních plánů a partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem.
(41) Je vhodné zajistit, aby zlepšený přístup k financování a inovační finanční inženýrství byly k dispozici zejména pro velmi malé, malé a střední podniky a pro investice do partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem a do dalších projektů zahrnutých v integrovaném plánu udržitelného rozvoje měst.
Členské státy mohou rozhodnout, že zřídí podílový fond prostřednictvím zadání veřejné zakázky podle platné právní úpravy veřejných zakázek, včetně veškerých odchylek ve vnitrostátním právu slučitelných s právem Společenství.
V jiných případech, kdy jsou členské státy přesvědčeny, že platná právní úprava veřejných zakázek není použitelná, odůvodňuje definice úkolů Evropského investičního fondu a Evropské investiční banky skutečnost, že jim členské státy udělí grant, tj. přímý finanční příspěvek z operačních programů prostřednictvím daru.
Vnitrostátní právo může za stejných podmínek umožňovat udělení grantu jiným finančním institucím bez výzvy k předkládání nabídek.
(42) Při posuzování velkých projektů produktivních investic by Komise měla mít veškeré informace nezbytné k posouzení, zda finanční příspěvek z fondů nezpůsobí podstatnou ztrátu pracovních míst s ohledem na stávající rozmístění v rámci Evropské unie, aby se zajistilo, že financování Společenství nepodporuje přemísťování výroby uvnitř Evropské unie.
(43) Programové období bude trvat po jediné období sedmi let, aby bylo zachováno zjednodušení řídicího systému definovaného v nařízení (ES) č. 1260/1999.
(44) Členské státy a řídící orgány mohou v rámci operačních programů spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj stanovit pravidla pro meziregionální spolupráci a vzít v úvahu zvláštní rysy oblastí s přírodním znevýhodněním.
(45) V zájmu řešení potřeby zjednodušení a decentralizace by se programování a finanční řízení mělo provádět pouze na úrovni operačních programů a prioritních os a mělo by se upustit od rámce podpory Společenství a komplementu programu stanovených v nařízení (ES) č. 1260/1999.
(46) U priorit týkajících se obnovy měst mohou členské státy, regiony a řídící orgány v operačních programech spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj v rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" zajistit přenesení působnosti na městské orgány.
(47) Dodatečné příděly na kompenzaci dodatečných nákladů, jimž čelí nejvzdálenější regiony, by měly být začleněny do operačních programů financovaných v těchto regionech Evropským fondem pro regionální rozvoj.
(48) Měla by existovat samostatná ustanovení pro provádění cíle "Evropská územní spolupráce", financovaného Evropským fondem pro regionální rozvoj.
(49) Komise by měla mít možnost schvalovat velké projekty zahrnuté do operačních programů, v případě potřeby po konzultaci s Evropskou investiční bankou, aby bylo možno vyhodnotit jejich účel, dopad a opatření pro plánované využití zdrojů Společenství.
(50) Je vhodné určit druhy opatření, jež by fondy měly podporovat v podobě technické pomoci.
(51) Je třeba zajistit, aby byly vyčleněny dostatečné zdroje na pomoc členským státům při přípravě a posuzování projektů.
Při poskytování této pomoci je činná Evropská investiční banka, a Komise by jí měla mít možnost udělit grant k tomuto účelu.
(52) Stejně tak je vhodné stanovit, že by Komise měla mít možnost udělit grant Evropskému investičnímu fondu na vyhodnocení potřeby inovačních nástrojů finančního inženýrství, které jsou dostupné pro velmi malé, malé a střední podniky.
(53) Z výše uvedených důvodů by Komise měla mít možnost udělit grant Evropské investiční bance a Evropskému investičnímu fondu na opatření technické pomoci v oblasti udržitelného rozvoje měst nebo na podporu restrukturalizačních opatření za účelem udržitelné hospodářské činnosti v regionech významně postižených hospodářskou krizí.
(54) Účinnost pomoci z fondů rovněž závisí na zapracování spolehlivého hodnocení do programování a monitorování.
V tomto ohledu by měly být přesně stanoveny povinnosti členských států a Komise.
(55) Členské státy si mohou v rámci svého národního přídělu podle cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" ustanovit malou rezervu, aby byly schopny rychle reagovat na nečekané odvětvové nebo místní otřesy vzniklé následkem socioekonomické restrukturalizace nebo vyplývající z obchodních dohod.
(56) Je vhodné definovat, jaké výdaje v členském státě mohou být zařazeny do veřejných výdajů pro účely výpočtu celkového národního veřejného příspěvku na operační program; za tímto účelem je vhodné odkazovat na příspěvek "veřejnoprávních subjektů", jak jsou definovány ve směrnicích Společenství o zadávání veřejných zakázek, neboť tyto subjekty zahrnují několik druhů veřejných nebo soukromých subjektů zřízených za zvláštním účelem uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu a které jsou ovládány státem nebo regionálními či místními orgány.
(57) Je nutné určit prvky pro úpravu příspěvků z fondů na operační programy, zejména za účelem posílení multiplikačního účinku zdrojů Společenství.
Rovněž je vhodné stanovit pro každý typ fondu a cíl maximální výši příspěvků z fondů, které nelze překročit.
(58) Rovněž je nutné definovat pojem projektu vytvářejícího příjmy a stanovit zásady a pravidla Společenství pro výpočet příspěvku z fondů. U některých projektů není objektivně možné odhadnout příjmy dopředu, a proto je nutné stanovit metodiku zajišťující, že tyto příjmy budou vyloučeny z veřejného financování.
(59) Je třeba určit počátek a konec období pro způsobilost výdajů za účelem vytvoření jednotného a spravedlivého pravidla platného pro provádění fondů v celém Společenství. Pro usnadnění provádění operačních programů je vhodné stanovit, že období pro způsobilost výdajů může začít před 1. lednem 2007, pokud dotyčný členský stát před tímto dnem předloží operační program.
(60) V souladu se zásadou subsidiarity a s výhradou výjimek stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [10], nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1081/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském sociálním fondu [11] a nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti [12] by měla existovat vnitrostátní pravidla pro způsobilost výdajů.
(61) Pro zajištění účinnosti, spravedlnosti a udržitelného vlivu intervence fondů by měla existovat ustanovení, která zaručí, že investice do podniků budou dlouhodobé, a zabrání tomu, aby byly tyto fondy využívány pro zavádění nenáležitých výhod.
Je nutno zajistit, aby investice využívající pomoci fondů mohly být odepisovány po dostatečně dlouhou dobu.
(62) Členské státy by měly přijmout odpovídající opatření pro zajištění řádného fungování svých řídicích a kontrolních systémů.
K tomuto účelu je nutno stanovit obecné zásady a nezbytné funkce, které mají plnit kontrolní systémy všech operačních programů na základě všech právních předpisů Společenství platných pro programové období 2000–2006.
(63) Proto je nutné určit jediný řídící orgán pro každý operační program a ujasnit jeho povinnosti, jakož i funkce auditního orgánu.
Rovněž je nutné zaručit jednotné standardy kvality týkající se certifikace výdajů a žádostí o platbu před jejich zasláním Komisi. Je nutné vysvětlit povahu a kvalitu informací, na nichž se tyto žádosti zakládají, a k tomuto účelu vymezit funkce certifikačního orgánu.
(64) Monitorování operačních programů je nutné k zajištění kvality jejich provádění.
K tomuto účelu by měly být zřízeny monitorovací výbory a definovány jejich úkoly, spolu s informacemi, které se mají předávat Komisi, a rámcem pro přezkoumání těchto informací.
Pro zlepšení výměny informací o provádění operačních programů by měla být stanovena zásada elektronické výměny dat.
(65) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality by měly hlavní odpovědnost za provádění a kontrolu intervencí nést členské státy.
(66) Měly by být přesně stanoveny povinnosti členských států, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy, certifikaci výdajů, prevenci, zjišťování a nápravu nesrovnalostí a porušování práva Společenství, aby bylo zaručeno účinné a správné provádění operačních programů.
Zejména pokud jde o řízení a kontrolu, je nutné stanovit, jakými postupy členské státy poskytnou ujištění, že systémy budou zavedeny a budou uspokojivě fungovat.
(67) Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, pokud jde o finanční kontrolu, měla by se v této oblasti prohloubit spolupráce mezi členskými státy a Komisí a měla by být stanovena kritéria, která Komisi umožní, aby v souvislosti se svou strategií kontroly vnitrostátních systémů určila úroveň ujištění, kterou jí mohou poskytnout vnitrostátní auditní subjekty.
(68) Rozsah a intenzita kontrol Společenství by měla odpovídat rozsahu jeho příspěvku.
Pokud je hlavním poskytovatelem finančních prostředků na program členský stát, je vhodné, aby dotyčný členský stát měl možnost provádět určité prvky kontrolních opatření v souladu s vnitrostátními pravidly.
Za stejných okolností je nutné stanovit, že Komise rozlišuje prostředky, jimiž by členské státy měly plnit funkce certifikace výdajů a ověřování řídicího a kontrolního systému, a určit podmínky, za nichž je Komise oprávněna omezit vlastní audit a spoléhat na ujištění poskytnutá vnitrostátními subjekty.
(69) Předběžná platba na počátku operačních programů zajišťuje pravidelný peněžní tok, který usnadňuje platby příjemcům při provádění operačního programu.
K urychlení provádění operačních programů by měly být upraveny platby na účet pro strukturální fondy ve výši 5 % (pro členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004) a ve výši 7 % (pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později) a do Fondu soudržnosti ve výši 7,5 % (pro členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004) a 10,5 % (pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později).
(70) Kromě pozastavení plateb v případě, že existují důkazy o možných nedostatcích v řídicích a kontrolních systémech, by měla existovat opatření umožňující, aby pověřený schvalující úředník přerušil platby v případě, že existují důkazy o možných významných nedostatcích v řádném fungování těchto systémů.
(71) Pravidla o automatickém zrušení závazků urychlí provádění programů.
K tomuto účelu je vhodné vymezit pravidla jejich uplatňování a části rozpočtových závazků, které z nich mohou být vyjmuty, zejména pokud prodlevy při provádění vyplývají z mimořádných nebo nepředvídatelných okolností nezávislých na dotyčné straně, jejichž následkům nelze ani přes veškeré prokázané úsilí zabránit.
(72) Postupy pro uzavírání by se měly zjednodušit, a tak poskytnout členským státům, které si to přejí, možnost částečně uzavřít operační program v souvislosti s dokončenými operacemi, a to podle časového rozvrhu, který si zvolí; k tomuto účelu by měl být stanoven vhodný rámec.
(73) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [13].
Pro zajištění průhlednosti a vyjasnění ustanovení týkajících se řízení operačních programů ohledně kategorizace výdajů, finančního inženýrství, řízení a kontroly, elektronické výměny dat a propagace by měla Komise přijmout prováděcí opatření k tomuto nařízení po obdržení stanoviska Výboru pro koordinaci fondů jednajícího jako řídící výbor.
Je vhodné, aby Komise zveřejnila seznam oblastí způsobilých na základě podmínek stanovených v tomto nařízení pro cíl "Evropská územní spolupráce", orientační pokyny pro analýzu nákladů a přínosů nezbytnou pro přípravu a předložení velkých projektů a pro projekty vytvářející příjmy, orientační pokyny pro hodnocení a seznam opatření způsobilých v rámci technické pomoci, a to z vlastního podnětu a po konzultaci Výboru pro koordinaci fondů jednajícího jako poradní výbor,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I CÍLE A OBECNÁ PRAVIDLA POMOCI
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1 Předmět
Článek 2 Definice
KAPITOLA II CÍLE A POSLÁNÍ
Článek 3 Cíle
Článek 4 Nástroje a poslání
KAPITOLA III ÚZEMNÍ ZPŮSOBILOST
Článek 5 Konvergence
Článek 6 Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost
Článek 7 Evropská územní spolupráce
Článek 8 Přechodná podpora
KAPITOLA IV ZÁSADY POMOCI
Článek 9 Doplňkovost, provázanost, koordinace a soulad
Článek 10 Programování
Článek 11 Partnerství
Článek 12 Územní úroveň provádění
Článek 13 Proporcionální intervence
Článek 14 Sdílené řízení
Článek 15 Adicionalita
Článek 16 Rovnost žen a mužů a zákaz diskriminace
Článek 17 Udržitelný rozvoj
KAPITOLA V FINANČNÍ RÁMEC
Článek 18 Celkové finanční zdroje
Článek 19 Zdroje pro cíl "Konvergence"
Článek 20 Zdroje pro cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost"
Článek 21 Zdroje pro cíl "Evropská územní spolupráce"
Článek 22 Nepřevoditelnost zdrojů
Článek 23 Zdroje pro výkonnostní rezervu
Článek 24 Zdroje pro technickou pomoc
HLAVA II STRATEGICKÝ PŘÍSTUP K SOUDRŽNOSTI
KAPITOLA I STRATEGICKÉ OBECNÉ ZÁSADY SPOLEČENSTVÍ PRO SOUDRŽNOST
Článek 25 Obsah
Článek 26 Přijetí a přezkum
KAPITOLA II NÁRODNÍ STRATEGICKÝ REFERENČNÍ RÁMEC
Článek 27 Obsah
Článek 28 Příprava a přijetí
KAPITOLA III NÁSLEDNÉ STRATEGICKÉ HODNOCENÍ
Článek 29 Strategické zprávy členských států
Článek 30 Strategické zprávy Komise a rozprava o politice soudržnosti
Článek 31 Zpráva o soudržnosti
HLAVA III PROGRAMOVÁNÍ
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ O STRUKTURÁLNÍCH FONDECH A FONDU SOUDRŽNOSTI
Článek 32 Příprava a schvalování operačních programů
Článek 33 Revize operačních programů
Článek 34 Specialita fondů
Článek 35 Územní působnost
Článek 36 Účast Evropské investiční banky a Evropského investičního fondu
KAPITOLA II OBSAH PROGRAMOVÁNÍ
ODDÍL 1 OPERAČNÍ PROGRAMY
Článek 37 Operační programy pro cíle "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost"
Článek 38 Operační programy pro cíl "Evropská územní spolupráce"
ODDÍL 2 VELKÉ PROJEKTY
Článek 39 Obsah
Článek 40 Informace předkládané Komisi
Článek 41 Rozhodnutí Komise
ODDÍL 3 GLOBÁLNÍ GRANTY
Článek 42 Obecná ustanovení
Článek 43 Prováděcí pravidla
ODDÍL 4 FINANČNÍ INŽENÝRSTVÍ
Článek 44 Nástroje finančního inženýrství
ODDÍL 5 TECHNICKÁ POMOC
Článek 45 Technická pomoc z podnětu Komise
Článek 46 Technická pomoc členských států
HLAVA IV ÚČINNOST
KAPITOLA I HODNOCENÍ
Článek 47 Obecná ustanovení
Článek 48 Povinnosti členských států
Článek 49 Povinnosti Komise
KAPITOLA II REZERVY
Článek 50 Národní výkonnostní rezerva
Článek 51 Národní rezerva pro nepředvídatelné události
HLAVA V FINANČNÍ PŘÍSPĚVKY Z FONDŮ
KAPITOLA I PŘÍSPĚVKY Z FONDŮ
Článek 52 Úprava míry příspěvku
Článek 53 Příspěvek z fondů
Článek 54 Jiná ustanovení
KAPITOLA II PROJEKTY VYTVÁŘEJÍCÍ PŘÍJMY
Článek 55 Projekty vytvářející příjmy
KAPITOLA III ZPŮSOBILOST VÝDAJŮ
Článek 56 Způsobilost výdajů
KAPITOLA IV STÁLOST OPERACÍ
Článek 57 Stálost operací
HLAVA VI ŘÍZENÍ, MONITOROVÁNÍ A KONTROLA
KAPITOLA I ŘÍDICÍ A KONTROLNÍ SYSTÉMY
Článek 58 Obecné zásady řídicích a kontrolních systémů
Článek 59 Určení orgánů
Článek 60 Úkoly řídícího orgánu
Článek 61 Úkoly certifikačního orgánu
Článek 62 Úkoly auditního orgánu
KAPITOLA II MONITOROVÁNÍ
Článek 63 Monitorovací výbor
Článek 64 Složení
Článek 65 Úkoly
Článek 66 Pravidla monitorování
Článek 67 Výroční zpráva a závěrečná zpráva o provádění
Článek 68 Každoroční přezkum programů
KAPITOLA III POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ A PROPAGACE
Článek 69 Poskytování informací a propagace
KAPITOLA IV POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ A KOMISE
ODDÍL 1 POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 70 Řízení a kontrola
Článek 71 Zavedení řídicích a kontrolních systémů
ODDÍL 2 POVINNOSTI KOMISE
Článek 72 Povinnosti Komise
Článek 73 Spolupráce s auditními orgány členských států
ODDÍL 3 PROPORCIONALITA V OBLASTI KONTROLY OPERAČNÍCH PROGRAMŮ
Článek 74 Proporcionální kontrolní opatření
HLAVA VII FINANČNÍ ŘÍZENÍ
KAPITOLA I FINANČNÍ ŘÍZENÍ
ODDÍL 1 ROZPOČTOVÉ ZÁVAZKY
Článek 75 Rozpočtové závazky
ODDÍL 2 SPOLEČNÁ PRAVIDLA PRO PLATBY
Článek 76 Společná pravidla pro platby
Článek 77 Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
Článek 78 Výkaz výdajů
Článek 79 Akumulace předběžných a průběžných plateb
Článek 80 Úplnost platby příjemcům
Článek 81 Používání eura
ODDÍL 3 PŘEDBĚŽNÉ PLATBY
Článek 82 Platba
Článek 83 Úroky
Článek 84 Zúčtování
ODDÍL 4 PRŮBĚŽNÉ PLATBY
Článek 85 Průběžné platby
Článek 86 Přijatelnost žádostí o platbu
Článek 87 Datum podání žádostí o platbu a platební lhůty
ODDÍL 5 UZAVŘENÍ PROGRAMU A PLATBA KONEČNÉHO ZŮSTATKU
Článek 88 Částečné uzavření
Článek 89 Podmínky pro platbu konečného zůstatku
Článek 90 Dostupnost dokladů
ODDÍL 6 STAVĚNÍ PLATEBNÍ LHŮTY A POZASTAVENÍ PLATEB
Článek 91 Stavění platební lhůty
Článek 92 Pozastavení plateb
ODDÍL 7 AUTOMATICKÉ ZRUŠENÍ ZÁVAZKU
Článek 93 Zásady
Článek 94 Doba přerušení v případě velkých projektů a režimů podpory
Článek 95 Stavění lhůt v případě soudního řízení a řízení o správním opravném prostředku
Článek 96 Výjimky z automatického zrušení závazku
Článek 97 Postup
KAPITOLA II FINANČNÍ OPRAVY
ODDÍL 1 FINANČNÍ OPRAVY PROVÁDĚNÉ ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 98 Finanční opravy prováděné členskými státy
ODDÍL 2 FINANČNÍ OPRAVY PROVÁDĚNÉ KOMISÍ
Článek 99 Kritéria pro opravy
Článek 100 Řízení
Článek 101 Povinnosti členských států
Článek 102 Vrácení platby
HLAVA VIII VÝBORY
KAPITOLA I VÝBOR PRO KOORDINACI FONDŮ
Článek 103 Postupy projednávání ve výboru
KAPITOLA II VÝBOR PODLE ČLÁNKU 147 SMLOUVY
Článek 104 Výbor podle článku 147 Smlouvy
HLAVA IX ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 105 Přechodná ustanovení
Článek 106 Přezkum
Článek 107 Zrušení
Článek 108 Vstup v platnost
PŘÍLOHA I Roční rozpis položek závazků na období 2007–2013
PŘÍLOHA II Finanční rámec
PŘÍLOHA III Stropy použitelné pro míry spolufinancování
PŘÍLOHA IV Kategorie výdajů
HLAVA I
CÍLE A OBECNÁ PRAVIDLA POMOCI
KAPITOLA I
Oblast působnosti a definice
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví obecná pravidla pro Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond (dále jen "strukturální fondy") a Fond soudržnosti, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení stanovená v nařízení (ES) č. 1080/2006, nařízení (ES) č. 1081/2006 a nařízení (ES) č. 1084/2006.
Toto nařízení vymezuje cíle, ke kterým mají strukturální fondy a Fond soudržnosti (dále jen "fondy") přispívat, kritéria způsobilosti členských států a regionů pro tyto fondy, dostupné finanční zdroje a kritéria pro jejich přidělování.
Toto nařízení vymezuje kontext pro politiku soudržnosti, včetně metody pro stanovení strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost, národního strategického referenčního rámce a procesu přezkumu na úrovni Společenství.
K tomuto účelu toto nařízení stanoví zásady a pravidla pro partnerství, programování, hodnocení, řízení, včetně finančního řízení, a pro monitorování a kontrolu na základě odpovědností sdílených členskými státy a Komisí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "operačním programem" dokument předložený členským státem a přijatý Komisí, který stanoví strategii rozvoje s uceleným souborem priorit, jež má být prováděna s podporou některého fondu nebo, v případě cíle "Konvergence", s podporou Fondu soudržnosti a Evropského fondu pro regionální rozvoj;
2. "prioritní osou" jedna z priorit strategie v operačním programu skládající se ze skupiny operací, které spolu vzájemně souvisejí a mají konkrétní měřitelné cíle;
3. "operací" projekt nebo skupina projektů, které byly vybrány řídícím orgánem dotyčného operačního programu nebo z jeho pověření v souladu s kritérii stanovenými monitorovacím výborem, které provádí jeden nebo více příjemců a které umožňují dosažení cílů prioritní osy, k níž se vztahují;
4. "příjemcem" hospodářský subjekt, orgán nebo podnik, veřejný či soukromý, odpovědný za zahájení nebo za zahájení a provádění operací.
V rámci režimů podpory podle článku 87 Smlouvy jsou příjemci veřejné nebo soukromé podniky, které provádějí jednotlivé projekty a dostávají veřejnou podporu;
5. "veřejným výdajem" veřejný příspěvek na financování operací, který pochází z rozpočtu státu, regionálních nebo místních orgánů anebo Evropských společenství v souvislosti se strukturálními fondy a Fondem soudržnosti, a jakýkoli podobný výdaj.
Za podobný výdaj se považuje každý příspěvek na financování operací pocházející z rozpočtu veřejnoprávních subjektů nebo sdružení jednoho nebo více regionálních nebo místních orgánů nebo veřejnoprávních subjektů jednajících v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [14];
6. "zprostředkujícím subjektem" veřejný či soukromý subjekt nebo služba, za jehož činnost odpovídá řídící nebo certifikační orgán nebo který z pověření takového orgánu plní povinnosti vůči příjemcům provádějícím operace;
7. "nesrovnalostí" porušení právních předpisů Společenství v důsledku jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, které vede nebo by mohlo vést ke ztrátě v souhrnném rozpočtu Evropské unie, a to započtením neoprávněného výdaje do souhrnného rozpočtu.
KAPITOLA II
Cíle a poslání
Článek 3
Cíle
1. Činnost Společenství podle článku 158 Smlouvy je zaměřena na posilování hospodářské a sociální soudržnosti rozšířené Evropské unie s cílem podporovat harmonický, vyvážený a udržitelný rozvoj Společenství.
Tato činnost se uskutečňuje za pomoci fondů, Evropské investiční banky a dalších stávajících finančních nástrojů.
Jejím cílem je zmenšovat hospodářské, sociální a územní rozdíly, které vznikly zejména v zemích a regionech, jejichž rozvoj zaostává, a v souvislosti s hospodářskou a sociální restrukturalizací a se stárnutím obyvatelstva.
Opatření přijatá v rámci fondů jsou na celostátní a regionální úrovni zaměřena na priority Společenství v zájmu udržitelného rozvoje posilováním růstu, konkurenceschopnosti, zaměstnanosti, sociálního začlenění a ochrany a kvality životního prostředí.
2. Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond, Fond soudržnosti, Evropská investiční banka a ostatní stávající finanční nástroje Společenství za tímto účelem vhodným způsobem přispívají k dosažení těchto tří cílů:
a) cíl "Konvergence", který je určen na urychlení konvergence nejméně rozvinutých členských států a regionů tím, že zlepší podmínky pro růst a zaměstnanost prostřednictvím zvýšení kvality investic do hmotného a lidského kapitálu, rozvoje inovací a znalostní společnosti, zlepšení schopnosti přizpůsobovat se hospodářským a sociálním změnám, ochrany a zlepšování životního prostředí a výkonnosti správy.
Tento cíl představuje prioritu fondů;
b) cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost", který je mimo nejméně rozvinuté regiony zaměřen na posílení konkurenceschopnosti a atraktivnosti regionů, jakož i zaměstnanosti v regionech předvídáním hospodářských a sociálních změn, včetně změn souvisejících s otevřením obchodu, a to prostřednictvím zvýšení množství a kvality investic do lidského kapitálu, inovací, podpory znalostní společnosti a podnikání, ochrany a zlepšování životního prostředí a zlepšování dostupnosti, přizpůsobivosti pracujících a podniků, jakož i rozvoje trhů práce přístupných pro všechny, a
c) cíl "Evropská územní spolupráce", který je zaměřen na posílení přeshraniční spolupráce prostřednictvím společných místních a regionálních iniciativ, na posílení nadnárodní spolupráce prostřednictvím opatření souvisejících s prioritami Společenství a přispívajících k integrovanému územnímu rozvoji a na posílení meziregionální spolupráce a výměny zkušeností na vhodné územní úrovni.
3. V rámci tří cílů uvedených v odstavci 2 bere pomoc fondů, na základě jejich povahy, v úvahu specifické hospodářské a sociální rysy na jedné straně a specifické územní rysy na straně druhé.
Pomoc vhodným způsobem podporuje udržitelný rozvoj měst, zejména jako součást regionálního rozvoje, a obnovu venkovských oblastí a oblastí závislých na rybolovu prostřednictvím hospodářské diverzifikace. Pomoc je také určena na podporu oblastí se zeměpisným nebo přírodním znevýhodněním, které ztěžuje problémy rozvoje, zejména v nejvzdálenějších regionech uvedených v čl.
299 odst. 2 Smlouvy, jakož i v severních oblastech s velmi nízkou hustotou obyvatelstva, na některých ostrovech a v ostrovních členských státech a hornatých oblastech.
Článek 4
Nástroje a poslání
1. V souladu se zvláštními ustanoveními, kterými se každý z fondů řídí, přispívají fondy k dosažení tří cílů uvedených v čl. 3 odst. 2 takto:
a) cíl "Konvergence": Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti;
b) cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost": Evropský fond pro regionální rozvoj a Evropský sociální fond;
c) cíl "Evropská územní spolupráce": Evropský fond pro regionální rozvoj.
2. Financování z Fondu soudržnosti se vztahuje rovněž na ty regiony, které nejsou způsobilé pro podporu v rámci cíle "Konvergence" v souladu s kritérii stanovenými v čl. 5 odst. 1 a které se nacházejí
a) v členském státě způsobilém pro podporu z Fondu soudržnosti v souladu s kritérii stanovenými v čl. 5 odst. 2 a
b) v členském státě způsobilém pro podporu z Fondu soudržnosti v souladu s kritérii stanovenými v čl. 8 odst. 3.
3. Fondy přispívají na financování technické pomoci z podnětu členských států a Komise.
KAPITOLA III
Územní způsobilost
Článek 5
Konvergence
1. Pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Konvergence" jsou způsobilé regiony odpovídající úrovni 2 společné klasifikace územních statistických jednotek (dále jen "úroveň NUTS 2") ve smyslu nařízení (ES) č. 1059/2003, jejichž hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství za období 2000–2002 je nižší než 75 % průměru HDP EU-25 na obyvatele za stejné referenční období.
2. Pro financování z Fondu soudržnosti jsou způsobilé členské státy, jejichž hrubý národní důchod (HND) na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství za období 2001–2003 je nižší než 90 % průměru HND EU-25 a které mají program pro splnění podmínek hospodářské konvergence uvedených v článku 104 Smlouvy.
3. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise seznam regionů, které splňují kritéria podle odstavce 1, a členských států, které splňují kritéria odstavce 2.
Tento seznam platí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Způsobilost členských států pro financování z Fondu soudržnosti bude v roce 2010 podrobena přezkumu na základě údajů Společenství o HND pro EU-25.
Článek 6
Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost
Pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" jsou způsobilé oblasti, na něž se nevztahuje čl. 5 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 a 2.
Při předkládání národního strategického referenčního rámce uvedeného v článku 27 každý dotyčný členský stát uvede, pro které regiony úrovně NUTS 1 nebo NUTS 2 předloží program pro financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj.
Článek 7
Evropská územní spolupráce
1. Pro účely přeshraniční spolupráce jsou pro financování způsobilé regiony Společenství úrovně NUTS 3 nacházející se podél všech vnitřních a některých vnějších pozemních hranic a všechny regiony Společenství úrovně NUTS 3 podél námořních hranic, které jsou od sebe obecně vzdáleny nejvýše 150 kilometrů, s uvážením případných úprav potřebných pro zajištění soudržnosti a trvání spolupráce.
Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise postupem podle čl. 103 odst.
2 seznam způsobilých regionů. Tento seznam platí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
2. Pro účely nadnárodní spolupráce přijme Komise postupem podle čl. 103 odst. 2 seznam způsobilých nadnárodních oblastí rozdělený podle programů. Tento seznam platí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
3. Pro účely meziregionální spolupráce, sítí spolupráce a výměny zkušeností je způsobilé celé území Společenství.
Článek 8
Přechodná podpora
1. Regiony úrovně NUTS 2, které by byly způsobilé v rámci cíle "Konvergence" podle čl. 5 odst. 1, pokud by práh způsobilosti zůstal na hodnotě 75 % průměru HDP EU-15, které však přestaly být způsobilé, protože jejich nominální úroveň HDP na obyvatele přesáhne 75 % průměru HDP EU-25, měřeno a vypočteno v souladu s čl. 5 odst. 1, jsou na přechodném a zvláštním základě způsobilé pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Konvergence".
2. Regiony úrovně NUTS 2, které v roce 2006 plně spadají pod cíl 1 podle článku 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 a jejichž nominální úroveň HDP na obyvatele měřená a vypočtená v souladu s čl. 5 odst. 1 přesáhne 75 % průměru HDP EU-15, jsou na přechodném a zvláštním základě způsobilé pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost".
Vzhledem ke skutečnosti, že na základě upravených údajů za období 1997–1999 měl být Kypr v letech 2004–2006 způsobilý pro cíl 1, využije Kypr v letech 2007–2013 přechodného financování použitelného na regiony uvedené v prvním pododstavci.
3. Členské státy, které jsou způsobilé pro financování z Fondu soudržnosti v roce 2006 a které by byly i nadále způsobilé, pokud by práh způsobilosti zůstal na hodnotě 90 % průměru HND EU-15, které však přestaly být způsobilé, protože jejich nominální úroveň HND na obyvatele přesáhne 90 % průměru HND EU-25, měřeno a vypočteno v souladu s čl. 5 odst. 2, jsou na přechodném a zvláštním základě způsobilé pro financování z Fondu soudržnosti v rámci cíle "Konvergence".
4. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise seznam regionů, které splňují kritéria podle odstavců 1 a 2, a členských států, které splňují kritéria podle odstavce 3.
Tento seznam platí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
KAPITOLA IV
Zásady pomoci
Článek 9
Doplňkovost, provázanost, koordinace a soulad
1. Fondy poskytují podporu, která vnitrostátní opatření, včetně opatření na regionální a místní úrovni, doplňuje tím, že do nich začleňuje priority Společenství.
2. Komise a členské státy zajistí, aby byla pomoc z fondů provázána s činnostmi, politikami a prioritami Společenství a vzájemně se doplňovala s dalšími finančními nástroji Společenství.
Tato provázanost a doplňkovost musí být uvedena zejména ve strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost, v národním strategickém referenčním rámci a v operačních programech.
3. Pomoc spolufinancovaná z fondů se zaměřuje na priority Evropské unie spočívající v podpoře konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst, včetně splnění cílů integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost (2005–2008), stanovených rozhodnutím Rady 2005/600/ES [15].
Za tímto účelem Komise a členské státy v souladu se svými povinnostmi zajistí, aby bylo na uvedené priority vyčleněno 60 % výdajů v rámci cíle "Konvergence" a 75 % výdajů v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" pro všechny členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004.
Tyto cíle se, na základě kategorií výdajů uvedených v příloze IV, použijí jako průměr po celé programové období.
Aby byla zohledněna konkrétní situace jednotlivých členských států, včetně priorit stanovených v národním programu reforem pro každý dotyčný členský stát, mohou Komise a tento členský stát rozhodnout, že seznam kategorií v příloze IV vhodným způsobem doplní.
K dosažení těchto cílů přispívá každý dotyčný členský stát.
Členské státy, které přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později, se mohou rozhodnout, zda budou tato ustanovení uplatňovat.
4. Komise a členské státy v souladu se svými povinnostmi zajišťují koordinaci pomoci z fondů, Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, Evropského rybářského fondu a intervencí Evropské investiční banky a dalších stávajících finančních nástrojů.
5. Operace financované z fondů musí být v souladu se Smlouvou a s akty přijatými na jejím základě.
Článek 10
Programování
Cíle fondů jsou sledovány v rámci systému víceletého programování organizovaného v několika fázích, které zahrnují určení priorit, financování a systém řízení a kontroly.
Článek 11
Partnerství
1. Cíle fondů jsou sledovány v rámci úzké spolupráce (dále jen "partnerství") mezi Komisí a každým členským státem.
Každý členský stát navazuje v případě potřeby a v souladu s platnými vnitrostátními pravidly a postupy partnerství s orgány a subjekty, jako jsou
a) příslušné regionální, místní, městské a jiné orgány veřejné moci;
b) hospodářští a sociální partneři;
c) veškeré jiné vhodné subjekty zastupující občanskou společnost, partneři v oblasti životního prostředí, nevládní organizace a subjekty zabývající se prosazováním rovnosti žen a mužů.
Každý členský stát určí nejreprezentativnější partnery na celostátní, regionální a místní úrovni v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti životního prostředí nebo jiných oblastech (dále jen "partneři") v souladu s vnitrostátními pravidly a postupy a s přihlédnutím k potřebě prosazovat rovnost mužů a žen a udržitelný rozvoj prostřednictvím začlenění požadavků na ochranu a zlepšování životního prostředí.
2. Partnerství se uskutečňuje v plném souladu s příslušnými institucionálními, právními a finančními pravomocemi každé kategorie partnerů vymezených v odstavci 1.
Partnerství zahrnuje přípravu, provádění, monitorování a hodnocení operačních programů.
Členské státy případně zapojí každého z příslušných partnerů, a zejména pak regiony, do jednotlivých fází programování ve lhůtě stanovené pro každou fázi.
3. Pomoc z fondů konzultuje Komise každý rok s organizacemi, které zastupují hospodářské a sociální partnery na evropské úrovni.
Článek 12
Územní úroveň provádění
Za provádění operačních programů uvedených v článku 32 odpovídají členské státy na příslušné územní úrovni, v souladu s institucionálním uspořádáním každého členského státu.
Tato povinnost je vykonávána v souladu s tímto nařízením.
Článek 13
Proporcionální intervence
1. Finanční a správní zdroje vynaložené Komisí a členskými státy při provádění pomoci z fondů musí být ve vztahu k
a) výběru ukazatelů podle čl. 37 odst. 1 písm. c);
b) hodnocení podle článků 47 a 48;
c) obecným zásadám systémů řízení a kontroly podle čl. 58 písm. e) a f);
d) podávání zpráv podle článku 67
úměrné celkové výši výdajů přidělených na operační program.
2. Zvláštní ustanovení týkající se proporcionality ve vztahu ke kontrolám jsou dále stanovena v článku 74.
Článek 14
Sdílené řízení
1. Rozpočet Evropské unie přidělený fondům je plněn v rámci sdíleného řízení, na němž se podílejí členské státy a Komise v souladu s čl. 53 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [16], s výjimkou technické pomoci podle článku 45 tohoto nařízení.
V souladu s čl. 48 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se uplatňuje zásada řádného finančního řízení.
2. Komise vykonává své povinnosti související s plněním souhrnného rozpočtu Evropské unie těmito způsoby:
a) kontroluje existenci a řádné fungování řídicích a kontrolních systémů v členských státech postupem podle článků 71, 72 a 73;
b) staví platební lhůty nebo pozastavuje všechny platby nebo jejich část v souladu s články 91 a 92, pokud dojde k selhání vnitrostátních řídicích a kontrolních systémů, a uplatňuje veškeré další nezbytné finanční opravy postupem podle článků 100 a 101;
c) kontroluje úhradu předběžných plateb a automaticky ruší rozpočtové závazky postupy podle čl. 82 odst. 2 a článků 93 až 97.
Článek 15
Adicionalita
1. Příspěvky ze strukturálních fondů nenahrazují veřejné nebo rovnocenné strukturální výdaje členského státu.
2. Pro regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence" určí Komise a členské státy úroveň veřejných nebo rovnocenných strukturálních výdajů, kterou členský stát zachová ve všech dotyčných regionech během programového období.
Úroveň výdajů členských států je jednou z položek zahrnutých v rozhodnutí Komise o národních strategických referenčních rámcích uvedeném v čl. 28 odst. 3. Vodítkem je metodický dokument Komise přijatý postupem podle čl. 103 odst. 3.
3. Obecně se úroveň výdajů uvedená v odstavci 2 rovná alespoň částce průměrných ročních výdajů v reálných hodnotách vynaložených během předchozího programového období.
Dále se úroveň výdajů stanoví s ohledem na celkové makroekonomické podmínky, za kterých financování probíhá, a s přihlédnutím k některým specifickým nebo výjimečným rysům hospodářské situace, jako je privatizace či mimořádná úroveň veřejných nebo rovnocenných strukturálních výdajů členského státu během předchozího programového období.
4. Komise ve spolupráci s každým členským státem ověří adicionalitu pro cíl "Konvergence" v polovině období v roce 2011.
Jako součást tohoto ověření v polovině období může Komise v konzultaci s členským státem rozhodnout o změně požadované úrovně strukturálních výdajů, pokud se hospodářská situace v dotyčném členském státě od okamžiku, kdy byla stanovena úroveň veřejných nebo rovnocenných strukturálních výdajů podle odstavce 2, výrazně změnila. Rozhodnutí Komise podle čl.
28 odst. 3 se změní tak, aby této úpravě odpovídalo.
Komise ve spolupráci s každým členským státem ověří adicionalitu následně pro cíl "Konvergence" dne 31. prosince 2016.
Členský stát předá Komisi informace požadované k tomu, aby bylo možné provést ověření, zda byly dodrženy předem stanovené úrovně veřejných nebo rovnocenných strukturálních výdajů.
V případě potřeby by se měly použít metody statistického odhadu.
Komise zveřejní výsledky ověření adicionality pro jednotlivé členské státy, včetně metodiky a zdrojů informací, po skončení každé ze tří fází ověření.
Článek 16
Rovnost žen a mužů a zákaz diskriminace
Členské státy a Komise zajistí podporu rovnosti žen a mužů a začlenění hlediska rovnosti pohlaví během jednotlivých fází provádění pomoci z fondů.
Členské státy a Komise přijmou vhodná opatření, aby v jednotlivých fázích provádění fondů, a zejména při přístupu k nim, nedocházelo k diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
Jedním z kritérií, které je třeba dodržovat při určení opatření spolufinancovaných fondy a které je třeba zohlednit během jednotlivých fází provádění, je zejména přístupnost pro osoby se zdravotním postižením.
Článek 17
Udržitelný rozvoj
Cíle fondů jsou sledovány v rámci zásad udržitelného rozvoje a prosazování cíle Společenství chránit životní prostředí a zlepšovat jeho kvalitu, jak je stanoveno v článku 6 Smlouvy.
KAPITOLA V
Finanční rámec
Článek 18
Celkové finanční zdroje
1. Zdroje, které jsou k dispozici na závazky z fondů pro období 2007 až 2013, se stanoví na 308041000000 EUR v cenách roku 2004 v souladu s ročním rozpisem uvedeným v příloze I.
Za účelem programování a následného zahrnutí do souhrnného rozpočtu Evropské unie jsou částky uvedené v prvním pododstavci indexovány sazbou 2 % ročně.
Rozdělení rozpočtových zdrojů mezi cíle definované v čl. 3 odst. 2 se provede tak, aby jejich významná část byla soustředěna na regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
2. Komise provede orientační roční rozdělení položek podle jednotlivých členských států v souladu s kritérii a metodikou stanovenými v příloze II, aniž jsou dotčeny články 23 a 24.
3. Částky uvedené v bodech 12 až 30 přílohy II se zahrnou do částek uvedených v článcích 19, 20 a 21 a v programovacích dokumentech se zřetelně označí.
Článek 19
Zdroje pro cíl "Konvergence"
Celkové zdroje pro cíl "Konvergence" představují 81,54 % zdrojů uvedených v čl. 18 odst. 1 (tj. celkem 251163134221 EUR) a rozdělují se mezi jednotlivé složky takto:
a) 70,51 % (tj. celkem 177083601004 EUR) na financování podle čl. 5 odst. 1, přičemž jako kritéria pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použijí počet způsobilých obyvatel, regionální prosperita, prosperita státu a míra nezaměstnanosti;
b) 4,99 % (tj. celkem 12521289405 EUR) na přechodnou a zvláštní podporu podle čl. 8 odst. 1, přičemž jako kritéria pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použijí počet způsobilých obyvatel, regionální prosperita, prosperita státu a míra nezaměstnanosti;
c) 23,22 % (tj. celkem 58308243811 EUR) na financování podle čl. 5 odst. 2, přičemž jako kritéria pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použijí počet obyvatel, prosperita státu a jeho rozloha;
d) 1,29 % (tj. celkem 3250000000 EUR) na přechodnou a zvláštní podporu uvedenou v čl. 8 odst. 3.
Článek 20
Zdroje pro cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost"
Celkové zdroje pro cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" představují 15,95 % zdrojů uvedených v čl. 18 odst. 1 (tj. celkem 49127784318 EUR) a rozdělují se mezi jednotlivé složky takto:
a) 78,86 % (tj. celkem 38742477688 EUR) na financování podle článku 6, přičemž jako kritéria pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použijí počet způsobilých obyvatel, regionální prosperita, míra nezaměstnanosti, míra zaměstnanosti a hustota obyvatelstva, a
b) 21,14 % (tj. celkem 10385306630 EUR) na přechodnou a zvláštní podporu podle čl. 8 odst. 2, přičemž jako kritéria pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použijí počet způsobilých obyvatel, regionální prosperita, prosperita státu a míra nezaměstnanosti.
Článek 21
Zdroje pro cíl "Evropská územní spolupráce"
1. Celkové zdroje pro cíl "Evropská územní spolupráce" představují 2,52 % zdrojů uvedených v čl. 18 odst. 1 (tj. celkem 7750081461 EUR). Tyto zdroje, s výjimkou částky uvedené v bodě 22 přílohy II, se rozdělují mezi jednotlivé složky takto:
a) 73,86 % (tj. celkem 5576358149 EUR) na financování přeshraniční spolupráce podle čl. 7 odst. 1, přičemž jako kritérium pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použije počet způsobilých obyvatel;
b) 20,95 % (tj. celkem 1581720322 EUR) na financování nadnárodní spolupráce podle čl. 7 odst. 2, přičemž jako kritérium pro výpočet orientačního rozdělení mezi členské státy se použije počet způsobilých obyvatel;
c) 5,19 % (tj. celkem 392002991 EUR) na financování meziregionální spolupráce, sítí pro spolupráci a výměny zkušeností podle čl. 7 odst. 3.
2. Příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj na programy přeshraniční spolupráce a programy spolupráce pobřežních oblastí v rámci Nástroje evropského sousedství a partnerství a pro programy přeshraniční spolupráce v rámci Nástroje pro předvstupní pomoc, zřízeného nařízením (ES) č. 1085/2006, se stanoví na 813966000 EUR, jako výsledek získaný na základě částky uvedené každým dotyčným členským státem, odečtené od jeho přídělů podle odst. 1 písm. a). Tyto příspěvky z Evropského fondu pro regionální rozvoj nepodléhají přerozdělování mezi dotyčnými členskými státy.
3. Příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj na program přeshraniční spolupráce a spolupráce pobřežních oblastí podle nástrojů uvedených v odstavci 2 se poskytne za předpokladu, že příspěvek z těchto nástrojů na každý takový program je přinejmenším stejný jako příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj.
Tento požadavek na stejnou výši příspěvku je však omezen maximální částkou 465690000 EUR v rámci Nástroje evropského sousedství a partnerství a maximální částkou 243782000 EUR v rámci nástroje předvstupní pomoci.
4. Roční příděly odpovídající příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj uvedenému v odstavci 2 se v rámci rozpočtového procesu pro rok 2007 zapisují do příslušných rozpočtových linií přeshraniční části nástrojů uvedených v odstavci 2.
5. V roce 2008 a v roce 2009 se roční příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj uvedený v odstavci 2, pro který není Komisi předložen žádný operační program nejpozději 30. června v rámci přeshraniční spolupráce a spolupráce pobřežních oblastí podle nástrojů uvedených v odstavci 2, následně poskytne dotyčnému členskému státu na financování přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), včetně spolupráce na vnějších hranicích.
Pokud budou nejpozději k 30. červnu 2010 stále existovat operační programy přeshraniční spolupráce a spolupráce pobřežních oblastí podle nástrojů uvedených v odstavci 2, které nebyly předloženy Komisi, poskytne se dotyčným členským státům následně celý příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj uvedený v odstavci 2 na zbývající léta až do roku 2013 na financování přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), včetně spolupráce na vnějších hranicích.
6. Je-li po přijetí přeshraničních programů a programů spolupráce pobřežních oblastí uvedených v odstavci 2 Komisí tyto programy třeba ukončit z toho důvodu, že
a) partnerská země nepodepsala do konce roku následujícího po přijetí programu dohodu o financování nebo
b) program nemůže být proveden z důvodu problémů vzniklých ve vztazích mezi zúčastněnými zeměmi,
poskytne se dotyčným členským státům na jejich žádost příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj uvedený v odstavci 2, který odpovídá ročním dosud nepřiděleným splátkám, na financování přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), včetně spolupráce na vnějších hranicích.
Článek 22
Nepřevoditelnost zdrojů
Celkové zdroje přidělené jednotlivým členským státům v rámci jednotlivých cílů fondů a jejich složek nejsou sebou převoditelné.
Odchylně od prvního pododstavce může každý členský stát v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" převést až 15 % finančního přídělu z jedné ze složek uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) do druhé.
Článek 23
Zdroje pro výkonnostní rezervu
3 % zdrojů podle čl. 19 písm. a) a b) a článku 20 se mohou přidělit v souladu s článkem 50.
Článek 24
Zdroje pro technickou pomoc
0,25 % zdrojů podle čl. 18 odst. 1 je určeno na technickou pomoc pro Komisi ve smyslu článku 45.
HLAVA II
STRATEGICKÝ PŘÍSTUP K SOUDRŽNOSTI
KAPITOLA I
Strategické obecné zásady společenství pro soudržnost
Článek 25
Obsah
Rada stanoví na úrovni Společenství stručné strategické obecné zásady pro hospodářskou, sociální a územní soudržnost, které vymezují orientační rámec pro intervenci fondů, s přihlédnutím k jiným souvisejícím politikám Společenství.
Pro každý z cílů fondů odrážejí tyto obecné zásady priority Společenství s cílem podporovat harmonický, vyvážený a udržitelný rozvoj Společenství ve smyslu čl. 3 odst. 1.
Tyto zásady se stanoví s ohledem na integrované směry, zahrnující hlavní směry hospodářské politiky a hlavní směry zaměstnanosti, přijaté Radou postupem podle článků 99 a 128 Smlouvy.
Článek 26
Přijetí a přezkum
Na základě úzké spolupráce s členskými státy navrhne Komise strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost uvedené v článku 25.
Do 1. února 2007 se strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost přijmou postupem podle článku 161 Smlouvy.
Strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
Strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost mohou na základě úzké spolupráce s členskými státy podléhat přezkumu v polovině období postupem podle prvního pododstavce, pokud je to nezbytné ke zohlednění jakýchkoli významných změn v prioritách Společenství.
Přezkum strategických obecných zásad pro soudržnost v polovině období neukládá členským státům povinnost revidovat své operační programy ani své národní strategické referenční rámce.
KAPITOLA II
Národní strategický referenční rámec
Článek 27
Obsah
1. Členský stát předloží národní strategický referenční rámec, který zajistí, že pomoc z fondů je v souladu se strategickými obecnými zásadami Společenství pro soudržnost, a který určuje propojení mezi prioritami Společenství na jedné straně a jeho národním programem reforem na straně druhé.
2. Každý národní strategický referenční rámec představuje referenční nástroj pro přípravu programování fondů.
3. Národní strategický referenční rámec se použije pro cíl "Konvergence" a cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost".
Může se rovněž použít pro cíl "Evropská územní spolupráce", pokud tak členský stát rozhodne, aniž jsou tím dotčena budoucí rozhodnutí dalších dotčených členských států.
4. Národní strategický referenční rámec obsahuje tyto prvky:
a) analýzu rozdílů v rozvoji, jakož i slabých stránek a potenciálu rozvoje, s přihlédnutím ke směrům vývoje evropského a světového hospodářství;
b) strategii zvolenou na základě této analýzy, včetně tematických a územních priorit.
Tyto priority zahrnují případně opatření pro udržitelný rozvoj měst a diverzifikaci venkovského hospodářství a oblastí závislých na rybolovu;
c) seznam operačních programů pro cíle "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost";
d) popis toho, jak výdaje na cíle "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" přispějí k prioritám Evropské unie spočívajícím v podpoře konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst, včetně splnění cílů integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost (2005–2008), jak je stanoveno v čl. 9 odst. 3;
e) orientační roční příděl z každého fondu na jednotlivé programy;
f) pouze pro regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence":
i) opatření navržená pro posílení výkonnosti správy členského státu,
ii) částku celkových ročních prostředků poskytnutých v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova a Evropského rybářského fondu,
iii) informace nezbytné pro předchozí ověření, zda je dodržována zásada adicionality uvedená v článku 15;
g) v případě členských států způsobilých pro Fond soudržnosti podle čl. 5 odst. 2 a čl. 8 odst. 3 informace o mechanismech pro zajištění koordinace mezi operačními programy navzájem a mezi nimi a Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova a Evropským rybářským fondem a případně intervencemi Evropské investiční banky a dalšími stávajícími finančními nástroji.
5. Národní strategický referenční rámec může nadto případně obsahovat
a) postup koordinace mezi politikou soudržnosti Společenství a příslušnými celostátními, odvětvovými a regionálními politikami dotyčného členského státu;
b) v případě členských států jiných než uvedených v odst. 4 písm. g) informace o mechanismech pro zajištění koordinace mezi operačními programy navzájem a mezi nimi a Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova a Evropským rybářským fondem, intervencemi Evropské investiční banky a dalšími stávajícími finančními nástroji.
6. Informace obsažené v národním strategickém referenčním rámci berou v úvahu konkrétní institucionální uspořádání každého členského státu.
Článek 28
Příprava a přijetí
1. Národní strategický referenční rámec připraví členský stát po konzultaci s příslušnými partnery, jak je stanoveno v článku 11, postupem, jaký pokládá za nejvhodnější, a v souladu se svým institucionálním uspořádáním.
Tento rámec bude zahrnovat období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Členský stát vypracuje národní strategický referenční rámec v dialogu s Komisí s cílem zajistit společný přístup.
2. Každý členský stát předloží národní strategický referenční rámec Komisi do pěti měsíců od přijetí strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost.
Komise vezme národní strategii a prioritní témata zvolená pro pomoc z fondů na vědomí a do tří měsíců ode dne obdržení rámce vznese připomínky, které považuje za vhodné.
Členské státy mohou předložit současně národní strategický referenční rámec a operační programy uvedené v článku 32.
3. Před přijetím operačních programů nebo současně s jejich přijetím podle čl. 32 odst. 5 přijme Komise po konzultaci s členským státem rozhodnutí týkající se
a) seznamu operačních programů podle čl. 27 odst. 4 písm. c);
b) orientačního ročního přídělu z každého fondu na jednotlivé programy podle čl. 27 odst. 4 písm. e) a
c) pouze pro cíl "Konvergence" úrovně výdajů zaručující dodržení zásady adicionality podle článku 15 a opatření navržených pro posílení výkonnosti správy podle čl. 27 odst. 4 písm. f) bodu i).
KAPITOLA III
Následné strategické hodnocení
Článek 29
Strategické zprávy členských států
1. Poprvé v roce 2007 zahrne každý členský stát do své výroční zprávy o provádění svého národního programu reforem stručný oddíl o příspěvku z operačních programů spolufinancovaných fondy k provádění národního programu reforem.
2. Do konce roku 2009 a roku 2012 předloží členské státy stručnou zprávu obsahující informace o příspěvku z programů spolufinancovaných z fondů
a) k provádění cílů politiky soudržnosti stanovených ve Smlouvě;
b) k naplňování úkolů fondů stanovených v tomto nařízení;
c) k provádění priorit podrobně popsaných ve strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost podle článku 25 a blíže určených v prioritách stanovených národním strategickým referenčním rámcem podle článku 27 a
d) k dosahování cíle podpory konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst a k práci na naplňování cílů integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost (2005–2008) podle čl. 9 odst. 3.
3. Každý členský stát vymezí obsah zpráv uvedených v odstavci 2 s cílem určit
a) socioekonomickou situaci a směry vývoje;
b) dosažené výsledky, výzvy a výhledy do budoucna, pokud jde o provádění dohodnuté strategie, a
c) příklady osvědčených postupů.
4. Odkazy na národní program reforem v tomto článku se vztahují k integrovaným hlavním směrům pro růst a zaměstnanost (2005–2008) a použijí se stejně na veškeré obdobné hlavní směry nebo zásady vymezené Evropskou radou.
Článek 30
Strategické zprávy Komise a rozprava o politice soudržnosti
1. Poprvé v roce 2008 a poté každoročně zahrne Komise do své výroční zprávy o pokroku pro jarní zasedání Evropské rady oddíl, ve kterém shrne zprávy členských států uvedené v čl. 29 odst. 1, zejména pokrok při dosahování priorit Evropské unie spočívajících v podpoře konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst, včetně plnění cílů integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost (2005–2008) podle čl. 9 odst. 3.
2. V letech 2010 a 2013 do 1. dubna vypracuje Komise strategickou zprávu, ve které shrne zprávy členských států uvedené v čl. 29 odst. 2. Tato zpráva bude případně včleněna jako zvláštní oddíl do zprávy uvedené v článku 159 Smlouvy.
3. Rada přezkoumá strategickou zprávu uvedenou v odstavci 2 co nejdříve po jejím zveřejnění.
Zpráva se předloží Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů a tyto orgány se vyzvou, aby o ní vedly rozpravu.
Článek 31
Zpráva o soudržnosti
1. Zpráva Komise podle článku 159 Smlouvy obsahuje zejména
a) popis pokroku dosaženého v oblasti hospodářské a sociální soudržnosti, včetně socioekonomické situace a rozvoje regionů, jakož i začlenění priorit Společenství;
b) popis úlohy fondů, Evropské investiční banky a ostatních finančních nástrojů, jakož i vlivu dalších politik Společenství a členských států na dosažený pokrok.
2. Tato zpráva případně rovněž obsahuje
a) případné návrhy týkající se opatření a politik Společenství, které by měly být přijaty za účelem posílení hospodářské a sociální soudržnosti;
b) případné návrhy nezbytných úprav strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost odrážející změny v politice Společenství.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ
KAPITOLA I
Obecná ustanovení o strukturálních fondech a Fondu soudržnosti
Článek 32
Příprava a schvalování operačních programů
1. Činnost fondů v členských státech má podobu operačních programů v rámci národního strategického referenčního rámce.
Každý operační program zahrnuje období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Operační program se vztahuje pouze na jeden ze tří cílů uvedených v článku 3, není-li mezi Komisí a členským státem dohodnuto jinak.
2. Každý operační program vypracovává členský stát nebo jakýkoli orgán určený členským státem ve spolupráci s partnery uvedenými v článku 11.
3. Členský stát předloží Komisi co nejdříve, avšak nejpozději pět měsíců od přijetí strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost podle článku 26, návrh operačního programu, který obsahuje všechny složky uvedené v článku 37.
4. Komise posoudí navrhovaný operační program a stanoví, zda přispívá k cílům a prioritám národního strategického referenčního rámce a strategickým obecným zásadám Společenství pro soudržnost.
Pokud Komise do dvou měsíců od doručení operačního programu dojde k závěru, že operační program nepřispívá k dosažení cílů národního strategického referenčního rámce a strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost, může členský stát vyzvat, aby poskytl veškeré nezbytné doplňující informace a případně provedl odpovídající revizi navrhovaného programu.
5. Komise přijme jednotlivé operační programy co nejdříve, avšak nejpozději čtyři měsíce po jejich formálním předložení členskými státy a nejdříve 1. ledna 2007.
Článek 33
Revize operačních programů
1. Z podnětu členského státu nebo z podnětu Komise se souhlasem dotyčného členského státu mohou být operační programy znovu přezkoumány a v případě potřeby může být zbývající část programu revidována v jednom nebo více z těchto případů:
a) v důsledku významných socioekonomických změn;
b) s cílem ve větší míře nebo odlišným způsobem zohlednit významné změny priorit Společenství anebo celostátních nebo regionálních priorit;
c) s ohledem na hodnocení podle čl. 48 odst. 3 nebo
d) v důsledku obtíží při provádění.
Operační programy se v případě potřeby revidují po přidělení rezerv podle článků 50 a 51.
2. Komise rozhodne o žádostech o revizi operačních programů bez zbytečného odkladu, avšak nejpozději tři měsíce od formálního podání žádosti členským státem.
3. Revize operačních programů nevyžaduje revizi rozhodnutí Komise podle čl. 28 odst. 3.
Článek 34
Specialita fondů
1. Operační programy jsou financovány pouze z jednoho fondu, není-li v odstavci 3 stanoveno jinak.
2. Aniž jsou dotčeny odchylky stanovené ve zvláštních nařízeních o fondech, mohou Evropský fond pro regionální rozvoj a Evropský sociální fond doplňkovým způsobem a v rámci limitu 10 % financování Společenství na každou prioritní osu operačního programu financovat opatření spadající do oblasti pomoci z druhého z těchto fondů, pokud jsou tato opatření nezbytná pro uspokojivé provádění operace a přímo s ní souvisí.
3. V členských státech, které čerpají podporu z Fondu soudržnosti, poskytují Evropský fond pro regionální rozvoj a Fond soudržnosti společně pomoc pro operační programy týkající se dopravní infrastruktury a životního prostředí, včetně velkých projektů.
Článek 35
Územní působnost
1. Operační programy předkládané v rámci cíle "Konvergence" se vypracovávají na vhodné územní úrovni a alespoň na úrovni NUTS 2.
Operační programy předkládané v rámci cíle "Konvergence" s příspěvkem z Fondu soudržnosti se vypracovávají na celostátní úrovni.
2. Pro regiony, které jsou příjemci finančních prostředků z Evropského fondu pro regionální rozvoj, se operační programy předkládané v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" vypracovávají na úrovni NUTS 1 nebo NUTS 2 v souladu s institucionálním uspořádáním daného členského státu, pokud se Komise a členský stát nedohodnou jinak.
Operační programy financované Evropským sociálním fondem vypracovává členský stát na vhodné úrovni.
3. Operační programy předkládané v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" pro přeshraniční spolupráci jsou vypracovávány zpravidla pro každou hranici nebo skupinu hranic prostřednictvím vhodného seskupení na úrovni NUTS 3, včetně enkláv.
Operační programy předkládané v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" pro nadnárodní spolupráci se vypracovávají na úrovni každé oblasti nadnárodní spolupráce.
Programy meziregionální spolupráce a výměny zkušeností se týkají celého území Společenství.
Článek 36
Účast Evropské investiční banky a Evropského investičního fondu
1. Evropská investiční banka a Evropský investiční fond se mohou v souladu s pravidly stanovenými ve svých statutech podílet na programování pomoci z fondů.
2. Evropská investiční banka a Evropský investiční fond se mohou na žádost členských států podílet na přípravě národních strategických referenčních rámců a operačních programů, jakož i na činnosti související s přípravou projektů, zejména velkých projektů, zajištěním financování a partnerstvími mezi veřejným a soukromým sektorem.
Členský stát může po dohodě s Evropskou investiční bankou a Evropským investičním fondem soustředit poskytované úvěry na jednu nebo více priorit operačního programu, zejména v oblasti inovací a znalostní ekonomiky, lidského kapitálu, životního prostředí a projektů v oblasti základní infrastruktury.
3. Komise může Evropskou investiční banku a Evropský investiční fond konzultovat před přijetím rozhodnutí podle čl. 28 odst. 3 a operačních programů. Tato konzultace se týká zejména operačních programů obsahujících orientační seznam velkých projektů nebo programů, které jsou vzhledem k povaze svých priorit vhodné k mobilizaci úvěrů nebo jiných typů tržního financování.
4. Pokud to Komise považuje za vhodné pro posouzení velkých projektů, může Evropskou investiční banku požádat, aby prověřila technickou kvalitu a hospodářskou a finanční životaschopnost těchto projektů, zejména pokud jde o nástroje finančního inženýrství, která mají být využívány nebo vytvořeny.
5. Komise může při provádění tohoto článku udělit Evropské investiční bance nebo Evropskému investičnímu fondu grant.
KAPITOLA II
Obsah programování
Oddíl 1
Operační programy
Článek 37
Operační programy pro cíle "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost"
1. Operační programy týkající se cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" obsahují
a) analýzu situace způsobilé oblasti nebo způsobilého odvětví z hlediska silných a slabých stránek a strategie zvolené v reakci na ně;
b) odůvodnění zvolených priorit s ohledem na strategické obecné zásady Společenství pro soudržnost, na národní strategický referenční rámec a na výsledky hodnocení ex ante podle článku 48;
c) informace o prioritních osách a jejich konkrétních cílech.
Tyto cíle jsou kvantifikovány pomocí omezeného počtu ukazatelů pro výstupy a výsledky, s přihlédnutím k zásadě proporcionality.
Ukazatele musí umožnit měření pokroku ve vztahu k výchozí situaci a dosahování cílů prioritní osy;
d) pro informaci orientační rozpis plánovaného využití příspěvku z fondů na operační program podle kategorií v souladu s prováděcími pravidly pro toto nařízení přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3;
e) finanční plán obsahující dvě tabulky:
i) tabulku, ve které se pro jednotlivé roky v souladu s články 52, 53 a 54 uvede celková výše finančních prostředků, která se předpokládá jako příspěvek z každého fondu.
Ve finančním plánu se uvedou odděleně v rámci celkového ročního příspěvku ze strukturálních fondů prostředky vyčleněné pro regiony čerpající přechodnou podporu.
Celkový roční příspěvek z fondů musí být v souladu s platným finančním rámcem, s přihlédnutím k postupnému snižování stanovenému v bodě 6 přílohy II;
ii) tabulku, ve které se pro celé programové období, pro operační program a pro každou prioritní osu uvede celková výše finančních prostředků z příspěvku Společenství a národních příspěvků, jakož i míra příspěvku z fondů.
V případech, kdy se v souladu s článkem 53 příspěvek členského státu skládá z veřejných a soukromých výdajů, uvede se v tabulce orientační rozdělení na veřejnou a soukromou složku.
V případech, kdy se v souladu s článkem 53 příspěvek členského státu skládá z veřejných výdajů, uvede se v tabulce výše tohoto příspěvku z veřejných výdajů.
Pro informaci tato tabulka obsahuje údaje o příspěvcích od Evropské investiční banky a z ostatních stávajících finančních nástrojů;
f) případně informace o doplňkovosti s opatřeními financovanými Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova a s opatřeními financovanými Evropským rybářským fondem;
g) prováděcí opatření k operačnímu programu, včetně
i) určení všech orgánů uvedených v článku 59 členským státem, nebo pokud členský stát uplatňuje možnost stanovenou v článku 74, určení jiných subjektů a postupů v souladu s pravidly stanovenými v článku 74,
ii) popisu monitorovacích a hodnoticích systémů,
iii) informací o subjektu příslušném pro příjem plateb prováděných Komisí a o subjektu nebo subjektech odpovědných za uskutečňování plateb příjemcům,
iv) stanovení postupů pro mobilizaci a oběh finančních toků za účelem zajištění jejich průhlednosti,
v) prvků zaměřených na zajištění propagace a poskytování informací o operačním programu podle článku 69,
vi) popisu postupů dohodnutých mezi Komisí a členským státem pro výměnu údajů v elektronické podobě za účelem splnění požadavků na platby, monitorování a hodnocení podle tohoto nařízení;
h) orientační seznam velkých projektů ve smyslu článku 39, u kterých se předpokládá, že budou předloženy během programového období Komisi ke schválení.
2. Operační programy financované společně z Evropského fondu pro regionální rozvoj a z Fondu soudržnosti v oblasti dopravy a životního prostředí obsahují prioritní osu specifickou pro každý fond a konkrétní závazek každého fondu.
3. Aniž je dotčen čl. 5 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1080/2006, obsahuje každý operační program v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" odůvodnění tematického, územního a finančního zaměření na priority podle článku 5 uvedeného nařízení nebo článku 4 nařízení (ES) č. 1081/2006.
4. Operační programy financované z Evropského fondu pro regionální rozvoj v případě cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" navíc obsahují,
a) je-li to vhodné, informace o přístupu k udržitelnému rozvoji měst;
b) zvláštní prioritní osu pro opatření financovaná v rámci dodatečných přídělů podle bodu 20 přílohy II v operačních programech poskytujících podporu v nejvzdálenějších regionech.
5. Operační programy, jichž se týká jeden nebo více zvláštních přídělů uvedených v dodatečných ustanoveních přílohy II, obsahují informace o postupech stanovených pro přidělování a zajištění monitorování těchto zvláštních přídělů.
6. Z podnětu členského státu mohou operační programy financované z Evropského fondu pro regionální rozvoj v případě cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" rovněž obsahovat
a) seznam měst vybraných pro řešení otázek rozvoje měst a postupy pro pověření městských orgánů, případně prostřednictvím globálního grantu;
b) opatření pro meziregionální spolupráci nejméně s jedním regionálním nebo místním orgánem jiného členského státu.
7. Z podnětu dotyčného členského státu mohou operační programy pro Evropský sociální fond v případě cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" rovněž obsahovat horizontální přístup nebo samostatnou prioritní osu pro meziregionální a nadnárodní opatření, do nichž jsou zapojeny celostátní, regionální nebo místní orgány nejméně jednoho jiného členského státu.
Článek 38
Operační programy pro cíl "Evropská územní spolupráce"
Pokud jde o operační programy spadající pod cíl "Evropská územní spolupráce", jsou zvláštní pravidla pro operační programy stanovena v nařízení (ES) č. 1080/2006.
Oddíl 2
Velké projekty
Článek 39
Obsah
Evropský fond pro regionální rozvoj a Fond soudržnosti mohou jako součást operačního programu financovat výdaje na operaci složenou z řady prací, činností nebo služeb, které jsou určeny k dosažení nedělitelného úkolu přesné hospodářské nebo technické povahy, s jasně určenými cíli, jejíž celkové náklady přesahují 25 milionů EUR v případě životního prostředí a 50 milionů EUR v jiných oblastech (dále jen "velké projekty").
Článek 40
Informace předkládané Komisi
Členský stát nebo řídící orgán poskytne Komisi o velkých projektech tyto informace:
a) informace o subjektu odpovědném za provádění;
b) informace o povaze investice a její popis, jakož i informace o jejím finančním objemu a umístění;
c) výsledky studií proveditelnosti;
d) harmonogram pro uskutečnění projektu a v případě, kdy se očekává, že prováděcí období dané operace bude delší než programové období, údaje o tom, pro které fáze se žádá o spolufinancování Společenství během programového období 2007–2013;
e) analýzu nákladů a přínosů, včetně posouzení rizik a předpokládaného dopadu na dané odvětví a na socioekonomickou situaci daného členského státu nebo regionu, a pokud je to možné a vhodné, ostatních regionů Společenství;
f) analýzu vlivu na životní prostředí;
g) odůvodnění příspěvku z veřejných zdrojů;
h) finanční plán uvádějící celkové plánované finanční zdroje a plánovaný příspěvek z fondů, Evropské investiční banky, Evropského investičního fondu a všech dalších zdrojů financování Společenství, včetně orientačního ročního plánu finančních příspěvků na velký projekt z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti.
Komise vydá orientační metodické pokyny pro provedení analýzy nákladů a přínosů podle písmene e) postupem podle čl. 103 odst. 2.
Článek 41
Rozhodnutí Komise
1. Komise posuzuje velký projekt, v případě potřeby v konzultaci s externími odborníky, včetně Evropské investiční banky, s ohledem na faktory uvedené v článku 40, jeho provázanost s prioritami operačního programu, jeho přínos k dosažení cílů těchto priorit a jeho provázanost s dalšími politikami Společenství.
2. Komise přijme rozhodnutí co nejdříve, nejpozději však tři měsíce po předložení velkého projektu členským státem nebo řídícím orgánem, byl-li projekt předložen v souladu s článkem 40.
Toto rozhodnutí určí hmotný předmět, částku, na kterou se vztahuje míra spolufinancování dané prioritní osy, a roční plán finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti.
3. Jestliže Komise odmítne poskytnout na velký projekt finanční příspěvek z fondů, oznámí členskému státu své důvody ve lhůtě a za souvisejících podmínek stanovených v odstavci 2.
Oddíl 3
Globální granty
Článek 42
Obecná ustanovení
1. Členský stát nebo řídící orgán může řízením a prováděním části operačního programu pověřit jeden nebo více zprostředkujících subjektů určených členským státem nebo řídícím orgánem, včetně místních orgánů, subjektů regionálního rozvoje a nevládních organizací, v souladu s ustanoveními dohody uzavřené mezi členským státem nebo řídícím orgánem a daným subjektem.
Tímto pověřením není dotčena finanční odpovědnost řídícího orgánu a členských států.
2. Zprostředkující subjekt odpovědný za řízení globálního grantu poskytuje záruky solventnosti a způsobilosti v dotyčném oboru, jakož i v oblasti správního a finančního řízení.
V době svého pověření má zpravidla sídlo nebo zastoupení v regionu nebo regionech zahrnutých do operačního programu.
Článek 43
Prováděcí pravidla
Dohoda uvedená v čl. 42 odst. 1 prvním pododstavci uvádí podrobně zejména
a) druhy operací, které mají být z globálního grantu financovány;
b) kritéria pro výběr příjemců;
c) míry pomoci z fondů a pravidla pro tuto pomoc, včetně použití případného vzniklého úroku;
d) opatření pro monitorování, hodnocení a zajišťování finanční kontroly globálního grantu podle čl. 59 odst. 1 vůči řídícímu orgánu, včetně pravidel pro zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek a předkládání účtů;
e) případně jakékoli použití finanční záruky nebo rovnocenného prostředku, pokud členský stát nebo řídící orgán neposkytnou takovou záruku v souladu s institucionálním uspořádáním každého členského státu.
Oddíl 4
Finanční inženýrství
Článek 44
Nástroje finančního inženýrství
Strukturální fondy mohou jako součást operačního programu financovat výdaje na operace zahrnující příspěvky na podporu nástrojů finančního inženýrství pro podniky, zejména malé a střední, jako jsou fondy rizikového kapitálu, záruční fondy a úvěrové fondy, a pro fondy rozvoje měst, tj. fondy investující do partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem a dalších projektů zahrnutých do integrovaného plánu pro udržitelný rozvoj měst.
Pokud jsou takové operace uskutečňovány prostřednictvím podílových fondů, tj. fondů vytvořených za účelem investování do několika fondů rizikového kapitálu, záručních fondů, úvěrových fondů, a fondů rozvoje měst, provádí je členský stát nebo řídící orgán jedním nebo několika z těchto způsobů:
a) zadáním veřejné zakázky v souladu s platnou právní úpravou zadávání veřejných zakázek;
b) v jiných případech, není-li dohoda veřejnou zakázkou na služby ve smyslu právní úpravy zadávání veřejných zakázek, udělením grantu, který je pro tento účel definován jako přímý finanční příspěvek formou daru
i) Evropské investiční bance nebo Evropskému investičnímu fondu nebo
ii) finanční instituci bez výzvy k předkládání nabídek, pokud je to v souladu s vnitrostátním právem slučitelným se Smlouvou.
Prováděcí pravidla k tomuto článku přijme Komise postupem podle čl. 103 odst. 3.
Oddíl 5
Technická pomoc
Článek 45
Technická pomoc z podnětu Komise
1. Z fondů mohou být z podnětu Komise nebo jejím jménem financována opatření zaměřená na přípravu, monitorování, administrativní a technickou podporu, hodnocení, audit a kontrolu, nezbytná pro provádění tohoto nařízení, a to až do výše 0,25 % jejich příslušných ročních přídělů.
Tato opatření zahrnují zejména
a) pomoc při přípravě a posuzování projektů, včetně spolupráce s Evropskou investiční bankou prostřednictvím grantu, případně jiných forem spolupráce;
b) studie spojené s vypracováním strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost, zprávou Komise o politice soudržnosti a tříletou zprávou o soudržnosti;
c) hodnocení, znalecké zprávy, statistiky a studie, včetně těch, které mají obecnou povahu a týkají se činnosti fondů, jež mohou být případně prováděny Evropskou investiční bankou nebo Evropským investičním fondem prostřednictvím grantu nebo jiné formy spolupráce;
d) opatření zaměřená na partnery, příjemce pomoci z fondů a širokou veřejnost, včetně informačních opatření;
e) opatření pro šíření informací, vytváření sítí, zvyšování povědomí, podporu spolupráce a výměnu zkušeností v rámci celého Společenství;
f) instalaci, provoz a propojení počítačových systémů pro řízení, monitorování, kontrolu a hodnocení;
g) zdokonalování hodnoticích metod a výměnu informací o postupech v této oblasti.
2. Pokud se předpokládá příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, přijímá Komise rozhodnutí o druzích opatření uvedených v odstavci 1 tohoto článku postupem podle čl. 103 odst. 2.
3. Pokud se předpokládá příspěvek z Evropského sociálního fondu, přijímá Komise rozhodnutí o druzích opatření uvedených v odstavci 1 tohoto článku po konzultaci výboru uvedeného v článku 104 postupem podle čl. 103 odst. 2.
Článek 46
Technická pomoc členských států
1. Fondy mohou z podnětu členského státu financovat činnosti operačních programů v oblasti přípravy, řízení, monitorování, hodnocení, informování a kontroly spolu s činnostmi zaměřenými na posílení správní kapacity pro provádění pomoci z fondů v rámci těchto limitů:
a) 4 % celkové částky přidělené v rámci cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost";
b) 6 % celkové částky přidělené v rámci cíle "Evropská územní spolupráce".
2. Pro každý ze tří cílů se opatření technické pomoci, v rámci limitů stanovených v odstavci 1, provádějí v zásadě v rámci každého operačního programu.
Doplňkovým způsobem však mohou být tato opatření prováděna částečně a v rámci celkových limitů pro technickou pomoc stanovených v odstavci 1 v podobě zvláštního operačního programu.
3. Pokud se členský stát rozhodne provádět opatření technické pomoci, nepřekročí v rámci každého operačního programu podíl celkové výše výdajů na technickou pomoc u jednotlivých operačních programů limity stanovené v odstavci 1.
V tomto případě, jsou-li opatření technické pomoci rovněž prováděna v podobě zvláštního operačního programu, nesmí vést celková výše výdajů na technickou pomoc v rámci takového zvláštního programu k tomu, že celkový podíl finančních prostředků přidělených na technickou pomoc překročí limity stanovené v odstavci 1.
HLAVA IV
ÚČINNOST
KAPITOLA I
Hodnocení
Článek 47
Obecná ustanovení
1. Cílem hodnocení je zlepšit kvalitu, účinnost a provázanost pomoci z fondů a strategii a provádění operačních programů s ohledem na konkrétní strukturální problémy týkající se dotyčných členských států a regionů, s přihlédnutím k cíli udržitelného rozvoje a k souvisejícím právním předpisům Společenství týkajícím se vlivů na životní prostředí a strategického posuzování vlivů na životní prostředí.
2. Hodnocení mohou být buď strategické povahy za účelem posouzení vývoje programu, nebo skupiny programů ve vztahu k prioritám Společenství a členských států, anebo operativní povahy za účelem podpory monitorování operačního programu.
Hodnocení se provádějí před programovým obdobím, během něho a po něm.
3. Za provedení hodnocení odpovídá buď členský stát, nebo Komise v souladu se zásadou proporcionality podle článku 13.
Hodnocení provádějí odborníci nebo subjekty, interní nebo externí, kteří jsou funkčně nezávislí na orgánech uvedených v čl.
59 písm. b) a c). Výsledky se zveřejňují v souladu s platnými předpisy o přístupu k dokumentům.
4. Hodnocení se financují z rozpočtu na technickou pomoc.
5. Komise poskytne orientační pokyny k hodnoticím metodám, včetně standardů kvality, postupem podle čl. 103 odst. 2.
Článek 48
Povinnosti členských států
1. Členské státy poskytují zdroje nezbytné pro provedení hodnocení, organizují tvorbu a shromažďování potřebných údajů a využívají různé druhy informací získaných prostřednictvím monitorovacího systému.
V rámci cíle "Konvergence" mohou rovněž podle potřeby vypracovat v souladu se zásadou proporcionality podle článku 13 plán hodnocení, který uvádí orientační hodnoticí činnosti, jež členský stát zamýšlí uskutečnit v jednotlivých fázích provádění.
2. Členské státy provedou hodnocení ex ante každého operačního programu odděleně v rámci cíle "Konvergence".
V řádně odůvodněných případech, s přihlédnutím k zásadě proporcionality podle článku 13 a na základě dohody mezi Komisí a členským státem, mohou členské státy provést jediné hodnocení ex ante zahrnující více než jeden operační program.
Pro cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" provedou členské státy buď hodnocení ex ante zahrnující všechny operační programy, nebo hodnocení jednotlivých fondů, nebo hodnocení jednotlivých priorit, anebo hodnocení jednotlivých operačních programů.
Pro cíl "Evropská územní spolupráce" provedou členské státy společně hodnocení ex ante každého operačního programu nebo více operačních programů.
Za provádění hodnocení ex ante odpovídá orgán odpovědný za přípravu programových dokumentů.
Hodnocení ex ante se zaměřuje na optimalizaci přidělování rozpočtových zdrojů v rámci operačních programů a na zlepšování kvality programování.
Určují a posuzují rozdíly, mezery a potenciál rozvoje, cíle, kterých se má dosáhnout, očekávané výsledky, kvantifikované cíle, případně soudržnost strategie navrhované pro region, přidanou hodnotu Společenství, míru, do jaké byly zohledněny priority Společenství, zkušenosti získané z předchozího programování a kvalitu postupů pro provádění, monitorování, hodnocení a finanční řízení.
3. Během programového období provádějí členské státy hodnocení v souvislosti s monitorováním operačních programů, zejména pokud toto monitorování odhalí významný odklon od původně stanovených cílů nebo pokud jsou podány návrhy na revizi operačních programů podle článku 33.
Výsledky se zasílají monitorovacímu výboru pro daný operační program a Komisi.
Článek 49
Povinnosti Komise
1. Komise může provádět strategická hodnocení.
2. Komise může z vlastního podnětu a v partnerství s dotyčným členským státem provádět hodnocení v souvislosti s monitorováním operačních programů, pokud monitorování programů odhalí významný odklon od původně stanovených cílů.
Výsledky se zasílají monitorovacímu výboru pro daný operační program.
3. Komise provádí hodnocení ex post pro každý cíl v úzké spolupráci s členským státem a řídícími orgány.
Hodnocení ex post se týká všech operačních programů v rámci každého cíle a zkoumá rozsah využití zdrojů, účinnost a efektivitu programování fondů a socioekonomický dopad.
Provádí se pro každý cíl a jeho účelem je vypracovat závěry pro politiku hospodářské a sociální soudržnosti.
Určuje faktory přispívající k úspěšnému nebo neúspěšnému provádění operačních programů, a osvědčené postupy.
Hodnocení ex post se dokončí do 31. prosince 2015.
KAPITOLA II
Rezervy
Článek 50
Národní výkonnostní rezerva
1. Členský stát může z vlastního podnětu rozhodnout o vytvoření národní výkonnostní rezervy buď pro jeden z cílů "Konvergence" nebo "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost", nebo pro oba tyto cíle, a to ve výši 3 % z celkového přídělu daného členského státu pro každý cíl.
2. Pokud členský stát rozhodne o vytvoření této rezervy, posoudí v rámci každého cíle do 30. června 2011 výkonnost svých operačních programů.
3. Do 31. prosince 2011 přidělí Komise národní výkonnostní rezervu na základě návrhů každého dotyčného členského státu a v úzké konzultaci s každým dotčeným členským státem.
Článek 51
Národní rezerva pro nepředvídatelné události
Členský stát si může z vlastního podnětu ponechat jako rezervu částku 1 % ročního příspěvku ze strukturálních fondů na cíl "Konvergence" a 3 % ročního příspěvku ze strukturálních fondů na cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" k pokrytí nepředvídaných místních nebo odvětvových krizí v důsledku hospodářské a sociální restrukturalizace či v důsledku otevření trhu.
Členský stát může přidělit rezervu na každý cíl konkrétnímu národnímu programu nebo v rámci operačních programů.
HLAVA V
FINANČNÍ PŘÍSPĚVKY Z FONDŮ
KAPITOLA I
Příspěvky z fondů
Článek 52
Úprava míry příspěvku
Příspěvky z fondů je možné upravit s ohledem na
a) závažnost konkrétních obtíží, zejména hospodářské, sociální nebo územní povahy;
b) význam každé prioritní osy pro priority Společenství, stanovené ve strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost, a pro celostátní a regionální priority;
c) ochranu a zlepšení životního prostředí, zejména podle zásady předběžné opatrnosti, zásady preventivních opatření a zásady "znečišťovatel platí";
d) míru mobilizace soukromých finančních prostředků v dotčených oblastech, zejména v rámci partnerství veřejného a soukromého sektoru;
e) zahrnutí meziregionální spolupráce podle čl. 37 odst. 6 písm. b) do cílů "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost";
f) v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" pokrytí oblastí se zeměpisným nebo přírodním znevýhodněním definovaných takto:
i) ostrovní členské státy způsobilé v rámci Fondu soudržnosti a jiné ostrovy s výjimkou těch, na jejichž území se nachází hlavní město členského státu nebo jež mají pevné spojení s pevninou,
ii) hornaté oblasti definované vnitrostátními právními předpisy členského státu,
iii) řídce (méně než 50 obyvatel na čtvereční kilometr) a velmi řídce (méně než 8 obyvatel na čtvereční kilometr) osídlené oblasti,
iv) oblasti, které byly do dne 30. dubna 2004 vnějšími hranicemi Společenství a ode dne následujícího po uvedeném dni jimi již nejsou.
Článek 53
Příspěvek z fondů
1. Příspěvek z fondů se na úrovni operačních programů vypočítá
a) buď ve vztahu k celkovým způsobilým výdajům, zahrnujícím veřejné a soukromé výdaje;
b) nebo ve vztahu ke způsobilým veřejným výdajům.
2. Příspěvek z fondů na úrovni operačního programu v rámci cíle "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" je omezen stropy stanovenými v příloze III.
3. V případě operačních programů v rámci cíle "Evropská územní spolupráce", jejichž alespoň jeden účastník pochází z členského státu, jehož průměrný HDP na obyvatele za období 2001–2003 byl nižší než 85 % průměru EU-25 za stejné období, nepřevýší příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj 85 % způsobilých nákladů.
U všech ostatních operačních programů nepřevýší příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj 75 % způsobilých výdajů spolufinancovaných z tohoto fondu.
4. Příspěvek z fondů na úrovni prioritní osy není omezen stropy stanovenými v odstavci 3 a příloze III.
Tento příspěvek se však stanoví tak, aby bylo zajištěno dodržování maximální výše příspěvku z fondů a maximální míry příspěvku pro každý fond stanovených na úrovni operačního programu.
5. Pro operační programy, které jsou spolufinancovány společně
a) Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti nebo
b) dodatečnými příděly pro nejvzdálenější regiony podle přílohy II, Evropským fondem pro regionální rozvoj nebo Fondem soudržnosti,
se v rozhodnutí o přijetí operačního programu stanoví maximální míra a maximální výše příspěvku zvlášť pro každý fond a každý příděl.
6. V rozhodnutí Komise o přijetí operačního programu se stanoví maximální míra a maximální výše příspěvku z jednotlivých fondů na každý operační program a pro každou prioritní osu.
V rozhodnutí se odděleně uvedou částky přidělené regionům čerpajícím přechodnou podporu.
Článek 54
Jiná ustanovení
1. Příspěvek z fondů na každou prioritní osu nesmí být nižší než 20 % způsobilých veřejných výdajů.
2. Opatření technické pomoci prováděná z podnětu Komise nebo jejím jménem mohou být financována ve výši 100 %.
3. Během období způsobilosti podle čl. 56 odst. 1
a) smí jedna prioritní osa v určitém časovém úseku čerpat podporu pouze z jednoho fondu a v rámci jednoho cíle;
b) smí jedna operace v určitém časovém úseku čerpat podporu z fondu pouze v rámci jednoho operačního programu;
c) nesmí jedna operace čerpat podporu z fondu vyšší, než jsou celkové přidělené veřejné výdaje.
4. Pokud jde o státní podporu podnikům ve smyslu článku 87 Smlouvy, musí veřejná podpora poskytnutá v rámci operačních programů dodržovat stropy stanovené pro státní podporu.
5. Na výdaje spolufinancované z fondů se neposkytuje podpora z jiného finančního nástroje Společenství.
KAPITOLA II
Projekty vytvářející příjmy
Článek 55
Projekty vytvářející příjmy
1. Pro účely tohoto nařízení se projektem vytvářejícím příjmy rozumí jakákoli operace zahrnující investici do infrastruktury, za jejíž používání se účtují poplatky hrazené přímo uživateli, nebo jakákoli operace zahrnující prodej nebo pronájem pozemků či budov nebo jakékoli jiné poskytování služeb za úplatu.
2. Způsobilé výdaje na projekty vytvářející příjmy nepřevýší současnou hodnotu investičních nákladů, po odečtení současné hodnoty čistého příjmu z investice za konkrétní referenční období, na
a) investice do infrastruktury nebo
b) jiné projekty, u kterých lze příjmy předem objektivně odhadnout.
Pokud nejsou pro spolufinancování způsobilé veškeré investiční náklady, přiděluje se čistý příjem v poměrné výši na způsobilé a nezpůsobilé části investičních nákladů.
Při výpočtu bere řídící orgán v úvahu referenční období přiměřené pro kategorii dotyčné investice, kategorii projektu, běžně očekávanou ziskovost dané kategorie investice, použití zásady "znečišťovatel platí" a případně aspekty rovnosti v souvislosti s relativní prosperitou daného členského státu.
3. Pokud není objektivně možné odhadnout příjmy předem, odečtou se příjmy vytvořené do pěti let od ukončení operace od výdajů vykázaných Komisi.
Odečtení provede certifikační orgán nejpozději při částečném nebo konečném uzavření operačního programu.
Žádost o platbu konečného zůstatku se opraví odpovídajícím způsobem.
4. Pokud se nejpozději tři roky po uzavření operačního programu zjistí, že určitá operace vytvořila příjmy, které nebyly zohledněny podle odstavců 2 a 3, jsou tyto příjmy vráceny do souhrnného rozpočtu Evropské unie v poměru k příspěvku z fondů.
5. Aniž jsou dotčeny povinnosti členských států podle čl. 70 odst. 1, mohou členské státy pro monitorování příjmů vytvořených při operacích, jejichž celkové náklady nepřesahují 200000 EUR, přijmout postupy úměrné dotyčným částkám.
6. Tento článek se nepoužije na projekty podléhající pravidlům o státní podpoře ve smyslu článku 87 Smlouvy.
KAPITOLA III
Způsobilost výdajů
Článek 56
Způsobilost výdajů
1. Výdaje, včetně výdajů na velké projekty, jsou způsobilé pro příspěvek z fondů, jestliže byly skutečně uhrazeny mezi dnem předložení operačních programů Komisi nebo 1. lednem 2007, podle toho, co nastane dříve, a 31. prosincem 2015.
Operace nesmějí být dokončeny přede dnem vzniku způsobilosti.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být věcné příspěvky, odpisy a režijní náklady považovány za výdaje vynaložené příjemci při provádění operací, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) tyto výdaje jsou způsobilé podle pravidel způsobilosti stanovených podle odstavce 4;
b) výše výdajů je doložena účetními doklady, jejichž důkazní hodnota je rovnocenná fakturám;
c) pokud jde o věcné příspěvky, spolufinancování z fondů nepřevyšuje celkové způsobilé výdaje po odečtení hodnoty těchto příspěvků.
3. Výdaje jsou způsobilé pro příspěvek z fondů pouze v případě, že vznikly při operacích, o nichž bylo rozhodnuto řídícím orgánem daného operačního programu nebo z jeho pověření v souladu s kritérii stanovenými monitorovacím výborem.
Nové výdaje, dodatečně vzniklé v okamžiku revize operačního programu podle článku 33, jsou způsobilé ode dne podání žádosti o revizi operačního programu Komisi.
4. Pravidla pro způsobilost výdajů se stanoví na úrovni členských států s výhradou výjimek stanovených ve zvláštních nařízeních pro každý z fondů.
Vztahují se na veškeré veřejné výdaje vykázané v rámci operačního programu.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny výdaje podle článku 45.
KAPITOLA IV
Stálost operací
Článek 57
Stálost operací
1. Členský stát nebo řídící orgán zajistí, že příspěvek z fondů bude pro danou operaci zachován, pouze pokud do pěti let od ukončení operace nebo tří let od ukončení operace v členských státech, které zvolily možnost zkrácení této lhůty pro zachování investice nebo pracovních míst vytvořených malými a středními podniky, neprojde tato operace podstatnou změnou
a) ovlivňující její povahu nebo prováděcí podmínky nebo poskytující podniku či veřejnému subjektu nepatřičnou výhodu a
b) způsobenou buď změnou formy vlastnictví položky infrastruktury, nebo zastavením výrobní činnosti.
2. Členský stát a řídící orgán uvědomí Komisi ve výroční zprávě o provádění podle článku 67 o každé změně podle odstavce 1. Komise uvědomí ostatní členské státy.
3. Neoprávněně vyplacené částky se získávají zpět podle článků 98 až 102.
4. Členské státy a Komise zajistí, aby podniky, které jsou nebo byly předmětem řízení o zpětném získání vyplacených částek podle odstavce 3 následkem převodu výrobní činnosti v rámci členského státu nebo do jiného členského státu, nečerpaly příspěvek z fondů.
HLAVA VI
ŘÍZENÍ, MONITOROVÁNÍ A KONTROLA
KAPITOLA I
Řídicí a kontrolní systémy
Článek 58
Obecné zásady řídicích a kontrolních systémů
Řídicí a kontrolní systémy operačních programů zavedené členskými státy zajistí
a) vymezení funkcí subjektů zapojených do řízení a kontroly a rozdělení funkcí v rámci každého subjektu;
b) dodržování zásady oddělení funkcí mezi takovými subjekty a v rámci každého takového subjektu;
c) postupy pro zajištění správnosti a řádnosti výdajů vykazovaných v rámci operačního programu;
d) spolehlivé účetní systémy, systémy monitorování a systémy finančního výkaznictví v elektronické podobě;
e) systém podávání zpráv a monitorování, pokud odpovědný subjekt pověří výkonem úkolů jiný subjekt;
f) opatření pro audit fungování systému;
g) systémy a postupy pro zabezpečení odpovídající pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
h) postupy hlášení a monitorování pro nesrovnalosti a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek.
Článek 59
Určení orgánů
1. Členský stát pro každý operační program určí
a) řídící orgán: celostátní, regionální nebo místní orgán veřejné moci nebo veřejný či soukromý subjekt určený členským státem k řízení operačního programu;
b) certifikační orgán: celostátní, regionální nebo místní orgán veřejné moci nebo veřejný subjekt určený členským státem pro ověřování výkazů výdajů a žádostí o platby před jejich odesláním Komisi;
c) auditní orgán: celostátní, regionální nebo místní orgán veřejné moci nebo veřejný subjekt funkčně nezávislý na řídícím orgánu a certifikačním orgánu, určený členským státem pro každý operační program a odpovědný za ověřování účinného fungování řídicího a kontrolního systému.
Stejný orgán může být určen pro více než jeden operační program.
2. Členský stát může určit jeden nebo více zprostředkujících subjektů pro výkon některých nebo všech úkolů řídícího nebo certifikačního orgánu z pověření tohoto orgánu.
3. Členský stát stanoví pravidla pro své vztahy s orgány uvedenými v odstavci 1 a pro jejich vztahy s Komisí.
Aniž je dotčeno toto nařízení, stanoví členský stát vzájemné vztahy orgánů uvedených v odstavci 1, a ty vykonávají své úkoly plně v souladu s institucionálním, právním a finančním systémem daného členského státu.
4. S výhradou čl. 58 písm. b) mohou být některé nebo všechny orgány uvedené v odstavci 1 součástí téhož subjektu.
5. Zvláštní pravidla řízení a kontroly jsou stanovena v nařízení (ES) č. 1080/2006 pro operační programy spadající pod cíl "Evropská územní spolupráce".
6. Komise přijme prováděcí pravidla k článkům 60, 61 a 62 postupem podle čl. 103 odst. 3.
Článek 60
Úkoly řídícího orgánu
Řídící orgán odpovídá za řízení a provádění operačního programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení, a zejména
a) zajišťuje, aby operace pro financování byly vybírány na základě kritérií pro daný operační program a po celou dobu provádění zůstávaly v souladu s platnými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy;
b) ověřuje, zda byly spolufinancované produkty dodány a služby poskytnuty a zda byly výdaje na operace vykázané příjemci skutečně vynaloženy a zda jsou v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy; ověřování na místě týkající se jednotlivých operací mohou být prováděna na základě vzorku v souladu s prováděcími pravidly přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3;
c) zajišťuje existenci systému pro záznam a uchovávání účetních záznamů v elektronické podobě pro každou operaci v rámci operačního programu a shromažďování údajů o provádění nezbytných pro finanční řízení, monitorování, ověřování, audit a hodnocení;
d) zajišťuje, aby příjemci a jiné subjekty zapojené do provádění operací vedli buď oddělený účetní systém, nebo odpovídající účetní kód pro všechny transakce související s operací, aniž tím jsou dotčeny vnitrostátní účetní předpisy;
e) zajišťuje, aby se hodnocení operačních programů podle čl. 48 odst. 3 provádělo v souladu s článkem 47;
f) stanoví postupy k zajištění toho, aby byly všechny doklady týkající se výdajů a auditů nezbytné pro zajištění odpovídající pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky uchovávány v souladu s požadavky článku 90;
g) zajišťuje, aby certifikační orgán obdržel pro účely certifikace všechny nezbytné informace o postupech a ověřeních prováděných v souvislosti s výdaji;
h) řídí práci monitorovacího výboru a poskytuje mu dokumenty umožňující sledovat kvalitu provádění operačního programu s ohledem na jeho konkrétní cíle;
i) vypracovává výroční a závěrečné zprávy o provádění a po schválení monitorovacím výborem je předkládá Komisi;
j) zajišťuje soulad s požadavky na poskytování informací a propagaci stanovenými v článku 69;
k) poskytuje Komisi informace, které jí umožňují posoudit velké projekty.
Článek 61
Úkoly certifikačního orgánu
Certifikační orgán operačního programu zejména
a) vyhotovuje a předkládá Komisi certifikované výkazy výdajů a žádosti o platby;
b) osvědčuje, že
i) výkaz výdajů je přesný, vychází ze spolehlivého účetního systému a je založen na ověřitelných podkladech,
ii) vykázané výdaje jsou v souladu s platnými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy a byly vynaloženy na operace vybrané pro financování v souladu s kritérii platnými pro daný program, která jsou v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy;
c) zajišťuje, aby pro účely certifikace obdržel od řídícího orgánu náležité informace o postupech a ověřeních prováděných v souvislosti s výdaji uvedenými ve výkazu výdajů;
d) pro účely certifikace zohledňuje výsledky všech auditů provedených auditním orgánem nebo z jeho pověření;
e) vede v elektronické podobě účetní záznamy o výdajích vykázaných Komisi;
f) vede záznamy o částkách, které mají být získány zpět, a částkách odejmutých z důvodu zrušení celého příspěvku na operaci nebo jeho části.
Částky získané zpět se vracejí do souhrnného rozpočtu Evropské unie před uzavřením operačního programu tak, že se odečtou z příštího výkazu výdajů.
Článek 62
Úkoly auditního orgánu
1. Auditní orgán operačního programu zejména
a) zajišťuje provádění auditů za účelem ověření účinného fungování řídicího a kontrolního systému operačního programu;
b) zajišťuje provádění auditů operací na vhodném vzorku pro ověření vykázaných výdajů;
c) předkládá Komisi do devíti měsíců po schválení operačního programu auditní strategii zahrnující subjekty, které budou provádět audity podle písmen a) a b), metodu, která bude použita, metodu výběru vzorků pro audity operací a orientační plánování auditů zajišťující provedení auditů u hlavních subjektů a rovnoměrné rozložení auditů na celé programové období.
Pokud se pro několik operačních programů používá společný systém, může být předložena jednotná auditní strategie;
d) do 31. prosince každoročně od roku 2008 do roku 2015:
i) předkládá Komisi výroční kontrolní zprávu uvádějící výsledky auditů provedených během předchozího období dvanácti měsíců, které končí dne 30. června daného roku, v souladu s auditní strategií operačního programu, jakož i nedostatky zjištěné v řídicích a kontrolních systémech programu.
První zpráva, kterou předloží do 31. prosince 2008, bude zahrnovat období od 1. ledna 2007 do 30. června 2008.
Informace týkající se auditů provedených po 1. červnu 2015 se zahrnou do závěrečné kontrolní zprávy, která je podkladem pro prohlášení o uzavření podle písmene e);
ii) na základě kontrol a auditů, za jejichž provedení odpovídá, vydává stanovisko k tomu, zda řídicí a kontrolní systém funguje účinně, a poskytuje tak přiměřené ujištění, že výkazy výdajů předložené Komisi jsou správné, a tedy že související transakce jsou legální a řádné;
iii) v případech, kdy se použije článek 88, předkládá prohlášení o částečném uzavření, ve kterém vyhodnotí legalitu a řádnost dotyčných výdajů.
Pokud se pro několik operačních programů používá společný systém, mohou být informace podle bodu i) součástí jediné zprávy a stanovisko a prohlášení vydaná podle bodů ii) a iii) mohou zahrnovat všechny dotyčné operační programy;
e) předloží Komisi do 31. března 2017 prohlášení o uzavření, ve kterém vyhodnotí platnost žádosti o platbu konečného zůstatku a legalitu a řádnost souvisejících transakcí zahrnutých do závěrečného výkazu výdajů, který je podložen závěrečnou kontrolní zprávou.
2. Auditní orgán zajistí, aby byly při auditní činnosti zohledněny mezinárodně uznávané auditorské standardy.
3. Provádí-li audity a kontroly uvedené v odst. 1 písm. a) a b) jiný subjekt než auditní orgán, zajistí auditní orgán, aby takové subjekty měly nezbytnou funkční nezávislost.
Komise poskytne své připomínky k auditní strategii předložené podle odst. 1 písm. c) do tří měsíců od jejího obdržení.
Nevznese-li v této lhůtě žádné připomínky, považuje se strategie za přijatou.
KAPITOLA II
Monitorování
Článek 63
Monitorovací výbor
1. Členský stát zřídí pro každý operační program monitorovací výbor po dohodě s řídícím orgánem do tří měsíců ode dne, kdy je členskému státu oznámeno rozhodnutí o schválení operačního programu.
Pro několik operačních programů může být zřízen jediný monitorovací výbor.
2. Každý monitorovací výbor vypracuje svůj jednací řád v mezích institucionálního, právního a finančního systému dotyčného členského státu a přijme jej po dohodě s řídícím orgánem za účelem výkonu svých povinností v souladu s tímto nařízením.
Článek 64
Složení
1. Monitorovacímu výboru předsedá zástupce členského státu nebo řídícího orgánu.
O jeho složení rozhodne členský stát po dohodě s řídícím orgánem.
2. Z vlastního podnětu nebo na žádost monitorovacího výboru se práce monitorovacího výboru účastní zástupce Komise v poradním postavení.
Zástupce Evropské investiční banky a Evropského investičního fondu se může účastnit v poradním postavení pro ty operační programy, na které Evropská investiční banka nebo Evropský investiční fond přispívají.
Článek 65
Úkoly
Monitorovací výbor se přesvědčí o účinnosti a kvalitě provádění operačního programu v souladu s těmito ustanoveními:
a) posoudí a schválí kritéria pro výběr financovaných operací do šesti měsíců od schválení operačního programu a schvaluje veškeré revize těchto kritérií podle potřeb programování;
b) na základě dokumentů předložených řídícím orgánem pravidelně hodnotí pokrok v dosahování konkrétních cílů operačního programu;
c) posuzuje výsledky provádění, zejména dosahování cílů stanovených pro každou prioritní osu, a hodnocení podle čl. 48 odst. 3;
d) posuzuje a schvaluje výroční zprávy a závěrečné zprávy o provádění uvedené v článku 67;
e) je informován o výroční kontrolní zprávě nebo o části zprávy týkající se dotyčného operačního programu a o veškerých souvisejících připomínkách vznesených Komisí po posouzení této zprávy nebo vztahujících se k dotyčné části zprávy;
f) může řídícímu orgánu navrhnout jakoukoli revizi nebo přezkum operačního programu, které by mohly přispět k dosažení cílů fondů uvedených v článku 3 nebo zlepšit jeho řízení, včetně finančního řízení;
g) posuzuje a schvaluje veškeré návrhy na změnu obsahu rozhodnutí Komise o příspěvku z fondů.
Článek 66
Pravidla monitorování
1. Řídící orgán a monitorovací výbor zajišťují kvalitu provádění operačního programu.
2. Řídící orgán a monitorovací výbor provádějí monitorování na základě finančních ukazatelů a ukazatelů podle čl. 37 odst. 1 písm. c), které jsou uvedeny v operačním programu.
Pokud to povaha pomoci dovoluje, rozepíší se statistické údaje podle pohlaví příjemců a podle velikosti přijímajících podniků.
3. Výměna údajů mezi Komisí a členskými státy k tomuto účelu probíhá elektronicky v souladu s prováděcími pravidly k tomuto nařízení přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3.
Článek 67
Výroční zpráva a závěrečná zpráva o provádění
1. Počínaje rokem 2008 zašle řídící orgán Komisi do 30. června každého roku výroční zprávu a do 31. března 2017 závěrečnou zprávu o provádění operačního programu.
2. Pro poskytnutí jasného přehledu o provádění operačního programu obsahují zprávy uvedené v odstavci 1 tyto informace:
a) pokrok, kterého bylo dosaženo při provádění operačního programu a prioritních os ve vztahu k jejich konkrétním a ověřitelným cílům, které jsou, dají-li se kvantifikovat, kvantitativně vyjádřeny pomocí ukazatelů uvedených v čl. 37 odst. 1 písm. c) na úrovni prioritní osy;
b) finanční provádění operačního programu, podrobně uvádějící u každé prioritní osy
i) výdaje vynaložené příjemci, které jsou zahrnuty do žádostí o platbu zaslaných řídícímu orgánu, a odpovídající příspěvek z veřejných zdrojů,
ii) celkové platby přijaté od Komise a kvantitativní vyjádření finančních ukazatelů podle čl. 66 odst. 2 a
iii) výdaje vynaložené subjektem odpovědným za provádění plateb příjemcům,
finanční provádění v oblastech čerpajících přechodnou podporu se případně uvádí v rámci každého operačního programu odděleně;
c) pouze pro informaci orientační rozpis přídělů fondů podle kategorií v souladu s prováděcími pravidly přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3;
d) opatření, které řídící orgán nebo monitorovací výbor přijaly pro zajištění kvality a účinnosti provádění, zejména
i) monitorovací a hodnoticí opatření, včetně opatření pro shromažďování údajů,
ii) přehled všech závažných obtíží, které se při provádění operačního programu vyskytly, a veškerá přijatá opatření, případně včetně reakce na připomínky vznesené podle čl. 68 odst. 2,
iii) využití technické pomoci;
e) opatření přijatá za účelem poskytování informací o operačním programu a zajištění jeho propagace;
f) informace o závažných obtížích týkajících se souladu s právními předpisy Společenství, které se vyskytly při provádění operačního programu, a o opatřeních přijatých k jejich řešení;
g) případně pokrok a financování velkých projektů;
h) využití pomoci uvolněné po zrušení podle čl. 98 odst. 2 k dispozici řídícímu orgánu nebo jinému orgánu veřejné moci během období provádění operačního programu;
i) případy, kdy byla zjištěna podstatná změna podle článku 57.
Rozsah informací předaných Komisi je úměrný celkovému množství výdajů daného operačního programu.
Tyto informace mohou být ve vhodných případech poskytovány v souhrnné formě.
Informace podle písmen d), g), h) a i) se neuvádějí, pokud zde od předchozí zprávy nedošlo k žádné významné změně.
3. Zprávy podle odstavce 1 se považují za přípustné, pokud obsahují všechny náležité informace uvedené v odstavci 2.
Komise uvědomí členský stát o přípustnosti výroční zprávy do deseti pracovních dní ode dne jejího doručení.
4. Komise uvědomí členský stát o svém stanovisku k obsahu přípustné výroční zprávy o provádění předložené řídícím orgánem do dvou měsíců ode dne doručení.
U závěrečné zprávy operačního programu činí tato lhůta nejvýše pět měsíců ode dne doručení přípustné zprávy.
Pokud se Komise ve stanovené lhůtě nevyjádří, považuje se zpráva za přijatou.
Článek 68
Roční posouzení programů
1. Každoročně při předložení výroční zprávy o provádění podle článku 67 posoudí Komise a řídící orgán pokrok, kterého bylo při provádění operačního programu dosaženo, nejdůležitější výsledky dosažené během předchozího roku, finanční provádění a další faktory s cílem zlepšit provádění.
Posouzeny mohou být rovněž veškeré stránky fungování řídicího a kontrolního systému uvedené v poslední výroční kontrolní zprávě podle čl. 62 odst. 1 písm. d) bodu i).
2. Po posouzení podle odstavce 1 může Komise sdělit připomínky členskému státu a řídícímu orgánu, který o tom uvědomí monitorovací výbor.
Členský stát uvědomí Komisi o opatřeních přijatých v reakci na tyto připomínky.
3. Je-li případně k dispozici hodnocení ex post týkající se pomoci poskytnuté během programového období 2000–2006, mohou být celkové výsledky posouzeny v rámci příštího ročního posouzení.
KAPITOLA III
Poskytování informací a propagace
Článek 69
Poskytování informací a propagace
1. Členský stát a řídící orgán operačního programu poskytují informace o operacích a spolufinancovaných programech a zajišťují jejich propagaci.
Informace jsou určeny občanům Evropské unie a příjemcům s cílem zdůraznit roli Společenství a zajistit, aby byla pomoc z fondů průhledná.
Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle čl. 103 odst. 3.
2. Řídící orgán operačního programu odpovídá za propagaci v souladu s prováděcími pravidly k tomuto nařízení přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3.
KAPITOLA IV
Povinnosti členských států a komise
Oddíl 1
Povinnosti členských států
Článek 70
Řízení a kontrola
1. Členské státy odpovídají za řízení a kontrolu operačních programů zejména pomocí těchto opatření:
a) zajišťují, aby řídicí a kontrolní systémy operačních programů byly zavedeny v souladu s články 58 až 62 a aby účinně fungovaly;
b) předcházejí nesrovnalostem, odhalují je a napravují a získávají zpět neoprávněně vyplacené částky, případně spolu s úroky z prodlení.
Oznamují tyto nesrovnalosti a částky Komisi a informují ji o postupu správních a soudních řízení.
2. Nelze-li částky neoprávněně vyplacené příjemci získat zpět, odpovídá za uhrazení nevymožených částek zpět do souhrnného rozpočtu Evropských společenství členský stát, pokud se prokáže, že ztráta byla způsobena jeho pochybením nebo nedbalostí.
3. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 103 odst. 3.
Článek 71
Zavedení řídicích a kontrolních systémů
1. Před podáním první žádosti o průběžnou platbu nebo do dvanácti měsíců od schválení každého operačního programu předloží členské státy Komisi popis systémů, pokrývající zejména organizaci a postupy
a) řídících a certifikačních orgánů a zprostředkujících subjektů;
b) auditního orgánu a veškerých dalších subjektů provádějících audit z jeho pověření.
2. K popisu uvedenému v odstavci 1 se přiloží zpráva uvádějící výsledky posouzení zavedených systémů a obsahující stanovisko k jejich souladu s články 58 až 62.
Pokud stanovisko obsahuje výhrady, uvede zpráva závažnost nedostatků, a pokud se nedostatky netýkají celého programu, dotyčnou prioritní osu nebo osy.
Členský stát uvědomí Komisi o nápravných opatřeních, která budou přijata, a o časovém rozvrhu jejich provádění a následně potvrdí, že tato opatření byla provedena a že odpovídající výhrady byly staženy.
Zpráva uvedená v prvním pododstavci je považována za přijatou a první průběžná platba se provede za těchto okolností:
a) do dvou měsíců ode dne doručení této zprávy, pokud je stanovisko uvedené v prvním pododstavci bez výhrad a pokud Komise nemá připomínky;
b) pokud stanovisko obsahuje výhrady, poté, co je Komisi potvrzeno, že opatření k nápravě klíčových prvků systémů byla provedena a odpovídající výhrady staženy, a nemá-li Komise připomínky, do dvou měsíců ode dne potvrzení.
Pokud se výhrady týkají pouze jedné prioritní osy, provede se první průběžná platba pro ostatní prioritní osy operačního programu, ke kterým žádné výhrady nejsou.
3. Zprávu a stanovisko podle odstavce 2 vypracovává auditní orgán nebo veřejný či soukromý subjekt funkčně nezávislý na řídícím a certifikačním orgánu, jenž při výkonu své činnosti bere v úvahu mezinárodně uznávané auditorské standardy.
4. Pokud se pro několik operačních programů používá společný systém, lze předložit popis společného systému podle odstavce 1 společně s jedinou zprávou a stanoviskem podle odstavce 2.
5. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 až 4 přijme Komise postupem podle čl. 103 odst. 3.
Oddíl 2
Povinnosti Komise
Článek 72
Povinnosti Komise
1. Komise se postupem podle článku 71 přesvědčí, že členské státy zavedly řídicí a kontrolní systémy, které jsou v souladu s články 58 až 62, a na základě výročních kontrolních zpráv, výročního stanoviska auditního orgánu a svých vlastních auditů se přesvědčí, že tyto systémy během období provádění operačních programů fungují účinně.
2. Aniž jsou dotčeny audity prováděné členskými státy, mohou úředníci nebo pověření zástupci Komise provádět za účelem ověření účinného fungování řídicích a kontrolních systémů audity na místě, které mohou zahrnovat audity operací obsažených v operačních programech, ohlášené alespoň deset pracovních dní předem, s výjimkou naléhavých případů.
Těchto auditů se mohou účastnit úředníci nebo pověření zástupci členského státu.
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení týkající se použití údajů shromážděných během auditů přijme Komise postupem podle čl. 103 odst.
Úředníci nebo pověření zástupci Komise řádně zplnomocnění k provádění auditů na místě mají přístup k účetnictví a všem dalším dokladům, jež souvisejí s výdaji financovanými z fondů, včetně dokladů a metadat vytvořených nebo obdržených a uchovávaných na elektronickém nosiči.
Výše uvedenými auditními pravomocemi není dotčeno uplatňování vnitrostátních předpisů, jež vyhrazují některé úkony činitelům zvlášť určeným vnitrostátními právními předpisy.
Pověření zástupci Komise se mimo jiné neúčastní domovních návštěv ani úředních výslechů osob podle vnitrostátních právních předpisů daného členského státu.
Mají však přístup k takto získaným informacím.
3. Komise může požádat členský stát, aby provedl audit na místě s cílem ověřit účinné fungování systémů nebo správnost jedné či více transakcí.
Úředníci nebo pověření zástupci Komise se mohou těchto auditů účastnit.
Článek 73
Spolupráce s auditními orgány členských států
1. Komise spolupracuje s auditními orgány operačních programů za účelem koordinace jejich plánů auditů a metod auditu a okamžitě si vyměňují výsledky provedených auditů řídicích a kontrolních systémů s cílem co nejlépe využít zdrojů a zabránit bezdůvodnému zdvojení práce.
Pokud členský stát určí více auditních orgánů, může za účelem usnadnění této spolupráce určit koordinační subjekt.
Komise a auditní orgány a koordinační subjekt, pokud byl určen, se setkávají pravidelně a nejméně jednou ročně, pokud se nedohodnou jinak, aby společně posoudily výroční kontrolní zprávu a stanovisko předložené podle článku 62 a vyměnily si názory na další otázky týkající se zlepšení řízení a kontroly operačních programů.
2. Při stanovování vlastní auditní strategie určí Komise operační programy, u nichž je stanovisko k souladu systémů podle čl. 71 odst. 2 bez výhrad nebo u nichž byly výhrady staženy po přijetí nápravných opatření, u nichž je auditní strategie auditního orgánu uspokojivá a u nichž Komise na základě výsledku svých auditů a auditů provedených členským státem získala přiměřené ujištění, že řídicí a kontrolní systémy fungují účinně.
3. U těchto programů může dojít Komise k závěru, že se může v zásadě spoléhat na stanovisko podle čl. 62 odst. 1 písm. d) bodu ii), pokud jde o účinné fungování systémů, a že bude provádět vlastní audity na místě pouze v případě, že existují důkazy o možných nedostatcích systému ovlivňujících výdaje certifikované Komisi v roce, pro který bylo vydáno stanovisko podle čl. 62 odst. 1 písm. d) bodu ii), jež neobsahuje žádné výhrady ohledně takových nedostatků.
Pokud Komise dojde k tomuto závěru, uvědomí odpovídajícím způsobem dotyčný členský stát. Pokud existují důkazy o možných nedostatcích, může Komise požádat členský stát, aby provedl audity v souladu s čl. 72 odst. 3, nebo provést vlastní audity podle čl. 72 odst. 2.
Oddíl 3
Proporcionalita v oblasti kontroly operačních programů
Článek 74
Proporcionální kontrolní opatření
1. U operačních programů, u nichž celkové způsobilé veřejné výdaje nepřesahují 750 milionů EUR a úroveň spolufinancování Společenství nepřesahuje 40 % celkových veřejných výdajů,
a) nemá auditní orgán povinnost předložit Komisi auditní strategii podle čl. 62 odst. 1 písm. c);
b) pokud je stanovisko k souladu systémů podle čl. 71 odst. 2 bez výhrad nebo pokud byly výhrady staženy po uplatnění nápravných opatření, může dojít Komise k závěru, že se může v zásadě spoléhat na stanovisko podle čl. 62 odst. 1 písm. d) bodu ii), pokud jde o účinné fungování systémů, a že bude provádět vlastní audity na místě pouze v případě, že existují důkazy o možných nedostatcích systému ovlivňujících výdaje certifikované Komisi v roce, pro který bylo vydáno stanovisko podle čl. 62 odst. 1 písm. d) bodu ii), jež neobsahuje žádné výhrady ohledně takových nedostatků.
Pokud Komise dojde k tomuto závěru, uvědomí odpovídajícím způsobem dotyčný členský stát. Pokud existují důkazy o možných nedostatcích, může požádat členský stát, aby provedl audity v souladu s čl. 72 odst. 3, nebo provést vlastní audity podle čl. 72 odst. 2.
2. U operačních programů uvedených v odstavci 1 může členský stát navíc využít možnost zřídit v souladu s vnitrostátními předpisy subjekty a zavést postupy pro vykonávání:
a) funkcí řídícího orgánu, pokud jde o ověřování spolufinancovaných produktů a služeb a výdajů vykázaných podle čl. 60 písm. b);
b) funkcí certifikačního orgánu podle článku 61 a
c) funkcí auditního orgánu podle článku 62.
Pokud členský stát této možnosti využije, nemusí určit certifikační orgán a auditní orgán podle čl. 59 odst. 1 písm. b) a c).
Článek 71 se použije obdobně.
Při přijímání prováděcích pravidel k článkům 60, 61 a 62 určí Komise opatření, která se nepoužijí na operační programy, u nichž dotyčný členský stát využil možnost podle tohoto odstavce.
HLAVA VII
FINANČNÍ ŘÍZENÍ
KAPITOLA I
Finanční řízení
Oddíl 1
Rozpočtové závazky
Článek 75
Rozpočtové závazky
1. Rozpočtové závazky Společenství na operační programy (dále jen "rozpočtové závazky") se přijímají každoročně pro každý fond a cíl v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
První rozpočtový závazek se přijme před přijetím rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
Každý následující závazek přijme Komise zpravidla do 30. dubna každého roku na základě rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondů podle článku 32.
2. Pokud nebyla provedena žádná platba, může členský stát do 30. září roku "n" požádat o převod jakýchkoli závazků na operační programy týkající se národní rezervy na nepředvídatelné události podle článku 51 ve prospěch jiných operačních programů.
Členský stát ve své žádosti uvede, ve prospěch kterých operačních programů se má tento převod uskutečnit.
Oddíl 2
Společná pravidla pro platby
Článek 76
Společná pravidla pro platby
1. Platby příspěvků z fondů provádí Komise v souladu s rozpočtovými položkami.
Každá platba se přiřazuje k nejstarším otevřeným rozpočtovým závazkům daného fondu.
2. Platby se provádějí v podobě předběžných plateb, průběžných plateb a platby konečného zůstatku.
Vyplácejí se subjektu určenému členským státem.
3. Do 30. dubna každého roku zašlou členské státy Komisi předběžný odhad svých pravděpodobných žádostí o platby pro běžný rozpočtový rok a následující rozpočtový rok.
4. Veškerá výměna informací týkajících se finančních transakcí mezi Komisí a orgány a subjekty určenými členskými státy se provádí elektronicky v souladu s prováděcími pravidly k tomuto nařízení přijatými Komisí postupem podle čl. 103 odst. 3. V případech vyšší moci, zejména v případě selhání společného počítačového systému nebo neexistence trvalého spojení, mohou členské státy výkaz výdajů a žádost o platbu zaslat v tištěné podobě.
Článek 77
Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
Průběžné platby a platby konečného zůstatku se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v rozhodnutí o daném operačním programu pro každou prioritní osu použije na způsobilé výdaje uvedené pro tuto prioritní osu v každém výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem.
Příspěvek Společenství prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku však nesmí být vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální výše pomoci z fondů pro každou prioritní osu stanovená v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
Článek 78
Výkaz výdajů
1. Všechny výkazy výdajů zahrnují pro každou prioritní osu celkovou výši výdajů způsobilých v souladu s článkem 56 a vynaložených příjemci při provádění operací a odpovídající příspěvek z veřejných zdrojů, který byl nebo má být vyplacen příjemcům v souladu s podmínkami pro příspěvky z veřejných zdrojů.
Výdaje vynaložené příjemci musí být doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními doklady stejné důkazní hodnoty.
Vedle podmínek stanovených v předchozím pododstavci a výlučně u režimů podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy musí být příspěvek z veřejných zdrojů odpovídající výdajům zahrnutým do výkazu výdajů příjemcům subjektem poskytujícím podporu již vyplacen.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud jde o státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy, může výkaz výdajů obsahovat zálohy vyplacené příjemcům subjektem poskytujícím podporu, a to za těchto podmínek, jež musí být splněny současně:
a) jsou předmětem bankovní záruky nebo veřejného finančního nástroje s rovnocenným účinkem;
b) nepřesahují 35 % celkové výše podpory poskytnuté příjemci pro daný projekt;
c) jsou kryty výdaji vynaloženými příjemci při provádění projektu a doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními doklady stejné důkazní hodnoty nejpozději tři roky po roce, kdy byla záloha vyplacena, nebo 31. prosince 2015, podle toho, co nastane dříve; pokud tomu tak není, musí být další výkaz výdajů odpovídajícím způsobem opraven.
3. Ve výkazech výdajů se u každého operačního programu uvádějí informace uvedené v odstavci 1 týkající se regionů čerpajících přechodnou podporu.
4. V případě velkých projektů podle článku 39 mohou být do výkazů výdajů zahrnuty pouze výdaje týkající se velkých projektů, které Komise již schválila.
5. Pokud je příspěvek z fondů počítán ve vztahu k veřejným výdajům, jak je stanoveno v čl. 53 odst. 1, neovlivní splatnou částku vypočítanou na základě žádosti o platbu žádná jiná informace o jiných než veřejných výdajích.
6. Odchylně od odstavce 1 obsahuje výkaz výdajů v případě nástrojů finančního inženýrství definovaných v článku 44 celkové výdaje vynaložené na vytvoření takových fondů nebo na příspěvky do takových fondů či podílových fondů.
Při částečném nebo konečném uzavření operačního programu však způsobilé výdaje představují celkový součet
a) veškerých plateb z fondů rozvoje měst na investice do partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem nebo do dalších projektů zahrnutých do integrovaného plánu rozvoje měst nebo
b) veškerých plateb na investice do podniků z každého z výše uvedených fondů nebo
c) veškerých poskytnutých záruk, včetně částek vázaných jako záruky prostřednictvím záručních fondů, a
d) způsobilých nákladů řízení.
Míra spolufinancování se použije na způsobilé výdaje vynaložené příjemcem.
Příslušný výkaz výdajů se odpovídajícím způsobem opraví.
7. Úroky z plateb z operačních programů do fondů definovaných v článku 44 se použijí v případě fondů rozvoje měst na financování projektů rozvoje měst a v ostatních případech na financování nástrojů finančního inženýrství pro malé a střední podniky.
Příslušné orgány dotyčných členských států znovu použijí zdroje z investic uskutečněných fondy definovanými v článku 44 navrácené do operace nebo zdroje, které zbývají po vyplacení všech záruk, ve prospěch projektů rozvoje měst nebo malých a středních podniků.
Článek 79
Akumulace předběžných a průběžných plateb
1. Celkový kumulativní součet předběžných a průběžných plateb nepřesáhne 95 % příspěvku z fondů na operační program.
2. Je-li tohoto stropu dosaženo, certifikační orgán i nadále předává Komisi do konce února roku "n+1" veškeré certifikované výkazy výdajů k 31. prosinci roku "n" a částky zpětně získané pro každý fond během daného roku.
Článek 80
Úplnost platby příjemcům
Členské státy se přesvědčí, že subjekty odpovědné za provádění plateb zajišťují, aby příjemci obdrželi celkovou částku příspěvku z veřejných zdrojů co nejrychleji a v plné výši.
Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje a nejsou vymáhány žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by snížily tyto částky určené příjemcům.
Článek 81
Používání eura
1. Částky uváděné v operačních programech předložených členskými státy, v certifikovaných výkazech výdajů a žádostech o platby a výdaje uváděné ve výroční zprávě a závěrečné zprávě o provádění se vyjadřují v eurech.
2. Rozhodnutí Komise o operačních programech a závazky a platby Komise se vyjadřují a provádějí v eurech.
3. Členské státy, které ke dni podání žádosti o platbu nepřijaly euro jako svou měnu, přepočítají na eura výši výdajů vynaložených v národní měně.
Tato částka se přepočítá na eura tak, že se použije měsíční účetní směnný kurs Komise platný v měsíci, v němž výdaj zaúčtuje certifikační orgán daného operačního programu.
Tento kurs Komise elektronicky zveřejňuje každý měsíc.
4. Jestliže se euro stane měnou členského státu, použije se postup pro přepočet uvedený v odstavci 3 i nadále na veškeré výdaje zaúčtované certifikačním orgánem před dnem vstupu pevného přepočítacího koeficientu mezi národní měnou a eurem v platnost.
Oddíl 3
Předběžné platby
Článek 82
Platba
1. Na základě rozhodnutí Komise, kterým se schvaluje příspěvek z fondů na operační program, provede Komise jedinou předběžnou platbu na období 2007–2013 ve prospěch subjektu určeného členským státem.
Předběžná platba se provádí v těchto splátkách:
a) 2 % příspěvku ze strukturálních fondů na operační program v roce 2007 a 3 % příspěvku ze strukturálních fondů na operační program v roce 2008 pro členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004;
b) 2 % příspěvku ze strukturálních fondů na operační program v roce 2007, 3 % příspěvku ze strukturálních fondů na operační program v roce 2008 a 2 % příspěvku ze strukturálních fondů na operační program v roce 2009 pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později;
c) jedná-li se o operační program v rámci cíle "Evropská územní spolupráce", kterého se účastní alespoň jeden členský stát, který přistoupil k Evropské unii 1. května 2004 nebo později, 2 % příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj na tento operační program v roce 2007, 3 % příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj na tento operační program v roce 2008 a 2 % příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj na tento operační program v roce 2009;
d) 2 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2007, 3 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2008 a 2,5 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2009 pro členské státy Evropské unie ve složení před 1. květnem 2004;
e) 2,5 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2007, 4 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2008 a 4 % příspěvku z Fondu soudržnosti na operační program v roce 2009 pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii 1. května 2004 nebo později.
2. Celkovou částku převedenou formou předběžné platby vrátí subjekt určený členským státem Komisi, jestliže do 24 měsíců ode dne, kdy Komise vyplatí první splátku předběžné platby, není zaslána žádná žádost o platbu v rámci operačního programu.
Celkový příspěvek z fondu na operační program není tímto vrácením ovlivněn.
Článek 83
Úroky
Veškeré úroky z předběžných plateb se přidělují na daný operační program, pokládají se za zdroj daného členského státu v podobě příspěvku z veřejných zdrojů tohoto členského státu a vykazují se Komisi při konečném uzavření operačního programu.
Článek 84
Zúčtování
Předběžnou platbu Komise plně zúčtuje při uzavření operačního programu v souladu s článkem 89.
Oddíl 4
Průběžné platby
Článek 85
Průběžné platby
Pro jednotlivé operační programy se provádějí průběžné platby.
První průběžná platba se provádí v souladu s čl. 71 odst.
Článek 86
Přijatelnost žádostí o platbu
1. Pro každou průběžnou platbu provedenou Komisí musí být splněny tyto podmínky:
a) Komisi byla zaslána žádost o platbu a výkaz výdajů podle článku 78;
b) pro každou prioritní osu Komise za celé období vyplatila nejvýše maximální částku pomoci z fondů stanovenou v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu;
c) řídící orgán zaslal Komisi poslední výroční zprávu o provádění podle čl. 67 odst. 1 a 3;
d) Komise nevydala žádné odůvodněné stanovisko ohledně nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy k operaci nebo operacím, pro které se vykazují výdaje v dané žádosti o platbu.
2. Pokud není jedna nebo více z podmínek uvedených v odstavci 1 splněna, uvědomí o tom Komise členský stát a certifikační orgán do jednoho měsíce, aby bylo možné přijmout nezbytná opatření k nápravě situace.
Článek 87
Datum podání žádostí o platbu a platební lhůty
1. Certifikační orgán se ujistí, že se žádosti o průběžné platby pro každý operační program shromažďují a zasílají Komisi pokud možno třikrát za rok.
Aby Komise mohla provést platbu v běžném roce, musí být žádost o platbu podána nejpozději 31. října.
2. V závislosti na dostupných finančních prostředcích a pokud nedošlo k pozastavení plateb podle článku 92, provádí Komise průběžnou platbu nejpozději dva měsíce poté, co registruje žádost o platbu splňující podmínky uvedené v článku 86.
Oddíl 5
Uzavření programu a platba konečného zůstatku
Článek 88
Částečné uzavření
1. Operační programy mohou být částečně uzavřeny v obdobích stanovených členským státem.
Částečné uzavření se týká operací dokončených do 31. prosince předchozího roku.
Pro účely tohoto nařízení se operace považuje za dokončenou, pokud byly činnosti v jejím rámci skutečně provedeny a všechny výdaje příjemců a odpovídající příspěvky z veřejných zdrojů na ni byly vyplaceny.
2. Částečné uzavření se provede pouze za podmínky, že členský stát Komisi do 31. prosince daného roku zašle
a) výkaz výdajů týkající se operací podle odstavce 1;
b) prohlášení o částečném uzavření v souladu s čl. 62 odst. 1 písm. d) bodem iii).
3. Veškeré finanční opravy provedené podle článků 98 a 99 u operací, které jsou předmětem částečného uzavření, jsou v čisté výši.
Článek 89
Podmínky pro platbu konečného zůstatku
1. Komise vyplatí konečný zůstatek, pokud
a) členský stát zašle do 31. března 2017 žádost o platbu obsahující tyto dokumenty:
i) žádost o platbu konečného zůstatku a výkaz výdajů podle článku 78,
ii) závěrečnou zprávu o provádění operačního programu, včetně informací uvedených v článku 67,
iii) prohlášení o uzavření podle čl. 62 odst. 1 písm. e) a
b) Komise nevydala žádné odůvodněné stanovisko ohledně nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy u operace nebo operací, pro které se vykazují výdaje v dané žádosti o platbu.
2. Nejsou-li Komisi zaslány všechny dokumenty uvedené v odstavci 1, konečný zůstatek se automaticky zrušuje v souladu s článkem 93.
Komise uvědomí členský stát o svém stanovisku k obsahu prohlášení o uzavření uvedeného v odst. 1 písm. a) bodě iii) do pěti měsíců ode dne doručení.
Prohlášení o uzavření se považuje za přijaté, pokud Komise v této lhůtě pěti měsíců nevznese připomínky.
4. Komise vyplácí konečný zůstatek podle dostupnosti finančních prostředků do 45 dnů, podle toho, co nastane později, ode
a) dne přijetí závěrečné zprávy podle čl. 67 odst. 4 nebo
b) dne přijetí prohlášení o uzavření uvedeného v odst. 1 písm. a) bodě iii) tohoto článku.
5. Aniž je dotčen odstavec 6, zrušuje se zůstatek rozpočtového závazku dvanáct měsíců po provedení platby.
Operační program se uzavírá současně podle toho, co nastane nejdříve:
a) s platbou konečného zůstatku stanoveného Komisí na základě dokladů uvedených v odstavci 1;
b) se zasláním oznámení o dluhu pro částky, které Komise ve vztahu k danému operačnímu programu neoprávněně vyplatila členskému státu;
c) se zrušením konečného zůstatku rozpočtového závazku.
Komise uvědomí členský stát o dni uzavření operačního programu do dvou měsíců.
6. Bez ohledu na výsledky jakýchkoli auditů provedených Komisí nebo Evropským účetním dvorem může být konečný zůstatek, který Komise vyplatila na operační program, změněn do devíti měsíců ode dne jeho vyplacení, nebo pokud je zůstatek záporný a má být uhrazen členským státem, do devíti měsíců ode dne vydání oznámení o dluhu.
Tato změna zůstatku nemá vliv na datum uzavření operačního programu podle odstavce 5.
Článek 90
Dostupnost dokladů
1. Aniž jsou dotčena pravidla pro státní podporu podle článku 87 Smlouvy, zajistí řídící orgán, aby veškeré podklady týkající se výdajů a auditů daného operačního programu byly uchovávány k dispozici Komisi a Evropskému účetnímu dvoru po dobu
a) tří let od uzavření operačního programu, jak je stanoveno v čl. 89 odst. 3;
b) tří let od roku, kdy došlo k částečnému uzavření, v případě dokladů týkajících se výdajů na operace a auditů operací podle odstavce 2 tohoto článku.
Tyto doby se staví v případě soudního řízení nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise.
2. Řídící orgán zpřístupní Komisi na její žádost seznam dokončených operací, jež jsou předmětem částečného uzavření podle článku 88.
3. Doklady se uchovávají v podobě originálů nebo jejich ověřených kopií na běžných nosičích dat.
Oddíl 6
Stavění platební lhůty a pozastavení plateb
Článek 91
Stavění platební lhůty
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 může zastavit platební lhůtu na dobu nejvýše šesti měsíců, pokud
a) zpráva auditního subjektu členského státu nebo Společenství uvádí důkazy o možných významných nedostatcích ve fungování řídicích a kontrolních systémů;
b) pověřená schvalující osoba musí provést dodatečná ověření poté, co obdrží informaci, která ji upozorní na skutečnost, že určitý výdaj v certifikovaném výkazu výdajů je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena.
2. Členský stát a certifikační orgán jsou neprodleně uvědomeny o důvodech zastavení.
Běh lhůty se obnoví, jakmile členský stát přijme nezbytná opatření.
Článek 92
Pozastavení plateb
1. Komise může všechny průběžné platby nebo jejich část na úrovni prioritních os nebo programů pozastavit, jestliže
a) v řídicím a kontrolním systému programu existují závažné nedostatky, které ovlivňují spolehlivost postupu certifikace plateb a pro které nebyla přijata nápravná opatření, nebo
b) určitý výdaj v certifikovaném výkazu výdajů je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena, nebo
c) členský stát závažným způsobem porušil své závazky podle čl. 70 odst. 1 a 2.
2. Komise může rozhodnout o pozastavení všech průběžných plateb nebo jejich části poté, co poskytne členskému státu příležitost předložit do dvou měsíců připomínky.
3. Komise ukončí pozastavení všech průběžných plateb nebo jejich části, pokud členský stát přijme nezbytná opatření, která umožňují pozastavení zrušit.
Pokud členský stát požadovaná opatření nepřijme, může Komise přijmout rozhodnutí o zrušení celého příspěvku Společenství na operační program nebo jeho části v souladu s článkem 99.
Oddíl 7
Automatické zrušení závazku
Článek 93
Zásady
1. Komise automaticky zruší každou část rozpočtového závazku na operační program, která nebyla použita na předběžné nebo průběžné platby nebo pro niž do 31. prosince druhého roku následujícího po roce, kdy byl přijat rozpočtový závazek na daný operační program, nebyla zaslána žádost o platbu podle článku 86, s výjimkou uvedenou v odstavci 2.
2. Pro členské státy, jejichž HDP za období 2001–2003 bylo nižší než 85 % průměru EU-25 za stejné období, jak jsou uvedeny v příloze II, trvá lhůta stanovená v odstavci 1 do 31. prosince třetího roku následujícího po roce, kdy byl přijat roční rozpočtový závazek v období 2007–2010 zahrnutý v jejich operačních programech.
Tato lhůta se rovněž použije na roční rozpočtový závazek v období 2007–2010 v operačním programu spadajícím pod cíl "Evropská územní spolupráce", pokud je alespoň jeden z účastníků členský stát podle prvního pododstavce.
3. Část rozpočtových závazků dosud otevřená k 31. prosinci 2015 se automaticky zruší, pokud k ní Komise neobdrží přijatelnou žádost o platbu do dne 31. března 2017.
4. Vstoupí-li toto nařízení v platnost po 1. lednu 2007, prodlužuje se lhůta, po jejímž uplynutí může být provedeno první automatické zrušení závazku podle odstavce 1, pro první závazek o počet měsíců mezi 1. lednem 2007 a dnem přijetí prvního rozpočtového závazku.
Článek 94
Doba přerušení v případě velkých projektů a režimů podpory
Pokud Komise rozhodne o schválení velkého projektu nebo režimu podpory, snižují se částky, kterých se může týkat automatické zrušení závazků, o dotyčné roční částky pro tyto velké projekty nebo režimy podpory.
U těchto ročních částek je počátečním dnem pro výpočet lhůt pro automatické zrušení uvedeným v článku 93 den následného rozhodnutí, které je nezbytné pro schválení těchto velkých projektů nebo režimů podpory.
Článek 95
Stavění lhůt v případě soudního řízení a řízení o správním opravném prostředku
Částka, které se může týkat automatické zrušení závazků, se snižuje o částky, které certifikační orgán nemohl vykázat Komisi, neboť operace byly pozastaveny soudním řízením nebo řízením o správním opravném prostředku s odkladným účinkem, pokud Komise obdrží od členského státu odůvodněné informace nejpozději 31. prosince druhého nebo třetího roku následujícího po roce, ve kterém byl přijat rozpočtový závazek podle článku 93.
U části závazků dosud otevřených k 31. prosinci 2015 se lhůta podle čl. 93 odst. 2 staví za stejných podmínek, pokud jde o částku na dané operace.
O uvedené snížení lze požádat jednou, pokud pozastavení trvalo méně než jeden rok, nebo vícekrát podle počtu let, které uběhnou mezi dnem správního nebo soudního rozhodnutí o pozastavení provádění dané operace a dnem nabytí právní moci soudního nebo správního rozhodnutí.
Článek 96
Výjimky z automatického zrušení závazku
Do výpočtu automaticky rušených závazků se nezahrnuje
a) ta část rozpočtového závazku, k níž byla podána žádost o platbu, ale jejíž úhradu Komise přerušila nebo pozastavila k 31. prosinci druhého nebo třetího roku následujícího po roce, ve kterém byl přijat rozpočtový závazek podle článku 93 a v souladu s články 91 a 92.
Po vyřešení otázky, která vedla k přerušení nebo pozastavení, se pravidlo o automatickém zrušení závazku použije na dotyčnou část rozpočtového závazku;
b) ta část rozpočtového závazku, k níž byla podána žádost o platbu, ale jejíž úhrada byla omezena zejména kvůli nedostatečným rozpočtovým zdrojům;
c) ta část rozpočtového závazku, k níž nebylo možné podat přijatelnou žádost o platbu z důvodů vyšší moci, které vážně ovlivnily provádění operačního programu.
Vnitrostátní orgány, které se na vyšší moc odvolávají, musí prokázat její přímé důsledky pro provádění celého operačního programu nebo jeho části.
Článek 97
Postup
1. Komise včas uvědomí členský stát a dotčené orgány, jestliže hrozí automatické zrušení závazku podle článku 93.
Komise uvědomí členský stát a dotčené orgány o částce automaticky zrušeného závazku na základě informací, jež má k dispozici.
2. Členský stát má ode dne obdržení této informace dva měsíce na vyjádření souhlasu nebo na předložení připomínek.
Komise závazek automaticky zruší do devíti měsíců od uplynutí lhůty stanovené v článku 93.
3. Příspěvek z fondu na operační program se pro daný rok snižuje o částku automaticky zrušeného závazku.
Členský stát vypracuje do dvou měsíců ode dne zrušení závazku revidovaný finanční plán, který zohlední sníženou částku pomoci u jedné nebo více prioritních os operačního programu.
Pokud tak neučiní, sníží Komise úměrně částky přidělené na každou prioritní osu.
KAPITOLA II
Finanční opravy
Oddíl 1
Finanční opravy prováděné členskými státy
Článek 98
Finanční opravy prováděné členskými státy
1. Členské státy odpovídají především za vyšetřování nesrovnalostí, přičemž jednají na základě důkazů o jakékoli významné změně ovlivňující povahu nebo podmínky provádění nebo kontroly operací nebo operačních programů, a za provádění požadovaných finančních oprav.
2. Členský stát provádí finanční opravy požadované v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u operací nebo operačních programů.
Opravy prováděné členským státem spočívají ve zrušení celého příspěvku na operační program z veřejných zdrojů nebo jeho části.
Členský stát bere v úvahu povahu a závažnost nesrovnalostí a finanční ztrátu, která fondům vznikla.
Takto uvolněné zdroje z fondů může členský stát znovu použít pro dotyčný operační program do 31. prosince 2015 v souladu s odstavcem 3.
3. Příspěvek zrušený podle odstavce 2 nelze znovu použít na operaci nebo operace, u nichž se oprava provedla, a v případě, že finanční oprava byla provedena z důvodů systémové nesrovnalosti, ani na stávající operace v rámci celé prioritní osy nebo její části, u níž k této systémové nesrovnalosti došlo.
4. V případě systémových nesrovnalostí rozšíří členský stát vyšetřování na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
Oddíl 2
Finanční opravy prováděné Komisí
Článek 99
Kritéria pro opravy
1. Komise může provést finanční opravy zrušením celého příspěvku Společenství na operační program nebo jeho části, jestliže po provedení nezbytných šetření dojde k závěru, že
a) v řídicím a kontrolním systému programu se vyskytují závažné nedostatky, které ohrožují příspěvek Společenství již vyplacený na program;
b) výdaje obsažené v certifikovaném výkazu výdajů nejsou správné a nebyly členským státem opraveny před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce;
c) členský stát nedodržel před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce své závazky podle článku 98.
2. Komise při svých finančních opravách vychází z jednotlivých případů zjištěných nesrovnalostí, přičemž přihlíží k systémové povaze nesrovnalostí, aby stanovila, zda použít opravu paušální sazbou nebo extrapolací.
3. Komise při rozhodování o výši opravy zohlední povahu a závažnost nesrovnalostí a rozsah a finanční důsledky nedostatků zjištěných u daného operačního programu.
4. Jestliže Komise zakládá své stanovisko na skutečnostech zjištěných jinými auditory než auditory jejích vlastních útvarů, vypracuje vlastní závěry o finančních důsledcích po posouzení opatření přijatých dotyčným členským státem podle čl. 98 odst. 2, zpráv předložených podle čl. 70 odst. 1 písm. b) a případných odpovědí členského státu.
5. Pokud členský stát nedodržuje své závazky podle čl. 15 odst. 4, může Komise v závislosti na stupni nedodržení těchto závazků provést finanční opravu zrušením celého příspěvku ze strukturálních fondů pro dotyčný členský stát nebo jeho části.
Sazbu použitelnou pro finanční opravu podle tohoto odstavce Komise stanoví v prováděcích pravidlech k tomuto nařízení, která přijme postupem podle čl. 103 odst. 3.
Článek 100
Řízení
1. Před přijetím rozhodnutí o finanční opravě zahájí Komise řízení oznámením svých předběžných závěrů členskému státu spolu s výzvou, aby členský stát do dvou měsíců předložil své připomínky.
Navrhuje-li Komise finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazbou, dostane členský stát příležitost prokázat přezkoumáním příslušné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalosti je menší, než jak byl posouzen Komisí.
Po dohodě s Komisí může členský stát omezit rozsah tohoto přezkumu na vhodnou část nebo vzorek příslušné dokumentace.
S výjimkou řádně odůvodněných případů nepřesáhne doba vymezená pro tento přezkum další dva měsíce od uplynutí dvouměsíční lhůty uvedené v prvním pododstavci.
2. Komise zohlední veškeré důkazy předložené členským státem ve lhůtách uvedených v odstavci 1.
3. Pokud členský stát nepřijme předběžné závěry Komise, pozve jej Komise k jednání, při kterém obě strany v rámci spolupráce založené na partnerství vynaloží úsilí k dosažení dohody ohledně připomínek a z nich vyvozených závěrů.
4. V případě dohody může členský stát dotyčné finanční prostředky Společenství znovu použít v souladu s čl. 98 odst. 2 druhým pododstavcem.
5. Není-li dohody dosaženo, přijme Komise rozhodnutí o finanční opravě do šesti měsíců ode dne slyšení, přičemž vezme v úvahu veškeré informace a připomínky předložené v průběhu řízení.
Pokud se slyšení neuskuteční, začíná šestiměsíční lhůta běžet dva měsíce po dni, kdy Komise odeslala pozvánku.
Článek 101
Povinnosti členských států
Finanční opravou Komise není dotčena povinnost členského státu získávat zpět vyplacené částky podle čl. 98 odst. 2 tohoto nařízení a státní podporu poskytnutou podle článku 87 Smlouvy a podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 Smlouvy o ES [17].
Článek 102
Vrácení platby
1. Každá částka, která má být vrácena do souhrnného rozpočtu Evropské unie, se uhrazuje přede dnem splatnosti uvedeným v inkasním příkazu vydaném v souladu s článkem 72 nařízení (ES, Euratom) č.
1605/2002. Dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce po vydání příkazu.
2. Každým prodlením při navracení částky vzniká nárok na úrok z prodlení ode dne splatnosti až do dne uskutečnění platby.
Sazba tohoto úroku z prodlení je o jeden a půl procentního bodu vyšší než sazba používaná Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích první pracovní den měsíce, do kterého spadá den splatnosti.
HLAVA VIII
VÝBORY
KAPITOLA I
Výbor pro koordinaci fondů
Článek 103
Postupy projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro koordinaci fondů (dále jen "Výbor pro koordinaci fondů").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se postup podle článků 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se postup podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor pro koordinaci fondů přijme svůj jednací řád.
5. Evropská investiční banka a Evropský investiční fond jmenují každý svého zástupce bez hlasovacího práva.
KAPITOLA II
Výbor podle článku 147 smlouvy
Článek 104
Výbor podle článku 147 Smlouvy
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 147 Smlouvy (dále jen "výbor").
Výbor se skládá z jednoho zástupce vlády, jednoho zástupce odborových organizací a jednoho zástupce organizací zaměstnavatelů z každého členského státu.
Člen Komise pověřený předsednictvím výboru může pověřit výkonem této funkce vyššího úředníka Komise.
2. Každý členský stát jmenuje zástupce a náhradníka zástupce v každé kategorii uvedené v odstavci 1.
V případě nepřítomnosti člena má náhradník automaticky právo účastnit se jednání.
3. Členy a náhradníky jmenuje na návrh Komise Rada na období tří let.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Pokud jde o složení výboru, usiluje Rada o spravedlivé zastoupení jednotlivých dotyčných kategorií.
Evropská investiční banka a Evropský investiční fond mohou jmenovat zástupce bez hlasovacího práva pro ty body na pořadu jednání, které se jich týkají.
4. Výbor
a) vydává stanovisko k prováděcím pravidlům k tomuto nařízení;
b) v případě poskytnutí podpory z Evropského sociálního fondu vydává stanoviska k návrhům rozhodnutí Komise týkajícím se programování;
c) je konzultován, jedná-li se o kategorie opatření technické pomoci uvedené v článku 45 v případě poskytnutí podpory z Evropského sociálního fondu a ostatní důležité otázky, které mají dopad na provádění strategií zaměstnanosti, odborné přípravy a sociálního začlenění na úrovni EU, týkající se Evropského sociálního fondu.
5. Komise může výbor konzultovat i k jiným otázkám, než jsou otázky uvedené v odstavci 4.
6. Pro přijetí stanoviska výboru se vyžaduje nadpoloviční většina platných odevzdaných hlasů.
Komise uvědomí výbor, jakým způsobem jeho stanovisko zohlednila.
HLAVA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 105
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování ani změny, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci spolufinancované strukturálními fondy nebo projektu spolufinancovaného z Fondu soudržnosti, které schválila Komise na základě nařízení (EHS) č. 2052/88 [18], (EHS) č. 4253/88 [19], (ES) č. 1164/94 [20] a (ES) č. 1260/1999 nebo jakéhokoli jiného právního předpisu, který se na takovou pomoc vztahuje dne 31. prosince 2006, a který se tudíž na tuto pomoc nebo projekty následně vztahuje až do jejich uzavření.
2. Při rozhodování o operačních programech Komise přihlíží ke každé pomoci spolufinancované strukturálními fondy nebo každému projektu spolufinancovanému z Fondu soudržnosti, jež Rada nebo Komise schválila před vstupem tohoto nařízení v platnost a které mají finanční vliv v období, v němž jsou tyto operační programy prováděny.
3. Odchylně od čl. 31 odst. 2, čl. 32 odst. 4 a čl. 37 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 zruší Komise automaticky závazky k dílčím částkám na pomoc spolufinancovanou z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Evropského sociálního fondu, schválené Komisí mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006, k nimž nebyl Komisi nejpozději patnáct měsíců od posledního dne způsobilosti výdajů stanoveného v rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondů zaslán certifikovaný výkaz skutečně uhrazených výdajů, závěrečná zpráva o provádění a prohlášení uvedené v čl. 38 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení, nejpozději šest měsíců po uplynutí uvedené lhůty, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit.
K částkám na operace nebo programy, které byly pozastaveny z důvodů soudních řízení nebo řízení o správním opravném prostředku s odkladným účinkem, se při výpočtu výše částky, která se automaticky zruší, nepřihlíží.
Článek 106
Přezkum
Rada přezkoumá toto nařízení do 31. prosince 2013 postupem podle článku 161 Smlouvy.
Článek 107
Zrušení
Aniž je dotčen čl. 105 odst. 1 tohoto nařízení, zrušuje se s účinkem ode dne 1. ledna 2007 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 108
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 1 až 16, 25 až 28, 32 až 40, 47 až 49, 52 až 54, 56, 58 až 62, 69 až 74, 103 až 105 a 108 se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, a to pouze pro programy na období let 2007–2013.
Ostatní články se použijí ode dne 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1084/2006
ze dne 11. července 2006
o Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1164/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 161 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [4] zavádí nový rámec pro činnost strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
Stanoví zejména cíle, zásady a pravidla týkající se partnerství, programování, hodnocení a řízení.
Je proto nutné upřesnit poslání Fondu soudržnosti ve vztahu k novému rámci pro jeho činnost a ve vztahu k jeho účelu, který byl určen ve Smlouvě, a z důvodu přehlednosti zrušit nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [5].
(2) Projekty v oblasti transevropských dopravních sítí financované Fondem soudržnosti mají respektovat hlavní směry pro transevropské dopravní sítě, jež přijaly Rada a Evropský parlament.
Za účelem soustředění úsilí by měla být dána přednost projektům společného zájmu, které jsou vymezeny v rozhodnutí Rady a Evropského parlamentu č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě [6].
(3) Společenství může prostřednictvím Fondu soudržnosti přispívat na opatření směřující k dosažení cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí uvedených v článcích 6 a 174 Smlouvy.
(4) Nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví, že pravidla pro způsobilost výdajů mají být určena na vnitrostátní úrovni, až na některé výjimky, pro něž je nutné přijmout zvláštní ustanovení.
Je proto třeba přijmout zvláštní ustanovení o výjimkách pro Fond soudržnosti.
(5) Ustanovení o podmíněnosti při poskytování finanční pomoci by měla být i nadále uplatňována ve spojení s dodržováním podmínek hospodářské konvergence stanovených v článku 99 Smlouvy a s ohledem na potřebu zdravých veřejných financí.
V tomto ohledu musí členské státy, které přijaly euro, provádět stabilizační programy a členské státy, které euro nepřijaly, provádět konvergenční programy podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [7], neboť tyto programy vedou k vyvarování se nadměrným schodkům veřejných financí podle článku 104 Smlouvy.
Ustanovení o podmíněnosti by se však neměla vztahovat na závazky, které byly v době pozastavení již přijaty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřízení a účel Fondu soudržnosti
1. Zřizuje se Fond soudržnosti (dále jen "fond"), jehož účelem je přispívat k posilování hospodářské a sociální soudržnosti Společenství v zájmu podpory udržitelného rozvoje.
2. Fond se řídí nařízením (ES) č. 1083/2006 a tímto nařízením.
Článek 2
Rozsah pomoci
1. Pomoc z fondu se poskytuje vyváženým způsobem a s přihlédnutím ke zvláštním potřebám každého přijímajícího členského státu z hlediska investic a infrastruktury na opatření v těchto oblastech:
a) transevropské dopravní sítě, zejména prioritní projekty společného zájmu, které jsou stanoveny rozhodnutím č. 1692/96/ES;
b) životní prostředí v rámci priorit stanovených pro politiku Společenství na ochranu životního prostředí podle politiky a akčního programu v oblasti životního prostředí.
V této souvislosti může fond rovněž zasahovat do oblastí souvisejících s udržitelným rozvojem, které představují nesporné přínosy z hlediska životního prostředí, totiž do energetické účinnosti a využívání obnovitelných zdrojů energie a v odvětví dopravy, mimo transevropské sítě, do železniční, říční a námořní dopravy, systémů intermodální dopravy a jejich vzájemné interoperability, řízení silniční, námořní a letecké dopravy, ekologické městské dopravy a veřejné hromadné dopravy.
2. Přiměřená rovnováha pomoci bude dohodnuta v partnerství mezi členskými státy a Komisí.
Článek 3
Způsobilost výdajů
Příspěvek z fondu nelze poskytnout na tyto výdaje:
a) úroky z úvěrů;
b) nákup pozemků za částku převyšující 10 % celkových způsobilých výdajů na danou operaci;
c) bytová výstavba;
d) vyřazování jaderných elektráren z provozu a
e) daň z přidané hodnoty s nárokem na odpočet.
Článek 4
Podmínky přístupu k pomoci z fondu
1. Finanční pomoc z fondu lze poskytnout za podmínky dodržení těchto pravidel:
a) pokud Rada rozhodla podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy, že v přijímajícím členském státě existuje nadměrný schodek veřejných financí, a
b) zjistila podle čl. 104 odst. 8 Smlouvy, že dotyčný členský stát nepřijal žádná účinná opatření na doporučení Rady vydané podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy,
může vůči tomuto členskému státu rozhodnout o pozastavení buď celých závazků z fondu, nebo jejich části, s účinkem od 1. ledna roku následujícího po rozhodnutí o pozastavení.
2. Pokud Rada shledá, že dotyčný členský stát přijal potřebná nápravná opatření, rozhodne bezodkladně o zrušení pozastavení dotyčných závazků.
Současně Rada na návrh Komise rozhodne o opětném zapsání pozastavených závazků do rozpočtu postupem stanoveným interinstitucionální dohodou ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení [8].
3. Rada přijímá rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Článek 5
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování ani změny, včetně úplného nebo částečného zrušení, projektů nebo dalších forem pomoci, jež schválila Komise na základě nařízení (ES) č. 1164/94, které se tudíž na tuto pomoc nebo projekty následně vztahuje až do jejich ukončení.
2. Žádosti týkající se velkých projektů ve smyslu článků 39, 40 a 41 nařízení (ES) 1083/2006 podané Komisi na základě nařízení (ES) č. 1164/94 zůstávají v platnosti za předpokladu, že jsou případně doplněny tak, aby splňovaly požadavky tohoto nařízení a uvedených článků nařízení (ES) č. 1083/2006 do dvou měsíců od 1. ledna 2007.
Článek 6
Zrušení
1. Aniž jsou dotčeny čl. 105 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 a článek 5 tohoto nařízení, zrušuje se s účinkem ode dne 1. ledna 2007 nařízení (ES) č. 1164/94.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 7
Přezkum
Rada přezkoumá toto nařízení do 31. prosince 2013 v souladu s článkem 161 Smlouvy.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1085/2006
ze dne 17. července 2006,
kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro zlepšení účinnosti vnější pomoci Společenství byl navržen nový rámec programování a poskytování pomoci.
Nástroj předvstupní pomoci je jedním z obecných nástrojů přímo podporujících evropské politiky vnější pomoci.
(2) Článek 49 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že každý evropský stát, který uznává zásady svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu, může požádat o členství v Unii.
(3) Žádost Turecké republiky o členství v Evropské unii přijala Evropská rada za zasedání v Helsinkách v roce 1999.
Předvstupní pomoc je Turecké republice k dispozici od roku 2002.
Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 16. a 17. prosince 2004 doporučila zahájit přístupová jednání s Tureckem.
(4) Na zasedání v Santa Maria da Feira dne 20. června 2000 Evropská rada zdůraznila, že země západního Balkánu jsou možnými kandidáty na členství v Evropské unii.
(5) Na zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 Evropská rada připomněla závěry zasedání v Kodani v prosinci roku 2002 a v Bruselu v březnu roku 2003, znovu zdůraznila své odhodlání plně a účinně podporovat evropskou perspektivu zemí západního Balkánu a uvedla, že jakmile tyto země splní stanovená kritéria, stanou se nedílnou součástí Evropské unie.
(6) Na zasedání v Soluni v roce 2003 Evropská rada také uvedla, že proces stabilizace a přidružení bude tvořit celkový rámec pro směřování zemí západního Balkánu do Evropy až do jejich budoucího přistoupení.
(7) V usnesení o závěrech ze zasedání Evropské rady v Soluni Evropský parlament uznal, že každá ze zemí západního Balkánu směřuje k přistoupení, zároveň však trval na tom, že by každá země měla být posuzována individuálně podle svých výsledků.
(8) Všechny země západního Balkánu mohou proto být považovány za možné kandidátské země, mělo by se však jasně rozlišovat mezi kandidátskými zeměmi a možnými kandidátskými zeměmi.
(9) Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 17. a 18. června 2004 dále doporučila zahájit přístupová jednání s Chorvatskem.
(10) Na zasedání v Bruselu ve dnech 15. a 16. prosince 2005 se Evropská rada rozhodla udělit status kandidátské země Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
(11) Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 16. a 17. prosince 2004 dále doporučila, aby souběžně s přístupovými jednáními vedla Evropská unie s každou kandidátskou zemí intenzivní politický a kulturní dialog.
(12) V zájmu celistvosti a soudržnosti pomoci Společenství by pomoc kandidátským zemím i možným kandidátským zemím měla být poskytována v jednotném rámci, s využitím zkušeností získaných z dřívějších předvstupních nástrojů a nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [3].
Pomoc by měla být rovněž v souladu s rozvojovou politikou Společenství podle článku 181a Smlouvy o ES.
(13) Pomoc kandidátským zemím i možným kandidátským zemím by měla i nadále podporovat jejich úsilí o posílení demokratických institucí a právního státu, reformu veřejné správy, dodržování lidských práv a práv menšin, podporu rovnosti žen a mužů, podporu rozvoje občanské společnosti, pokrok v oblasti regionální spolupráce a urychlení procesu usmíření a obnovy, jakož i přispění k udržitelnému rozvoji a snižování chudoby v těchto zemích, a tato pomoc by proto měla být zaměřena na podporu širokého spektra opatření na budování institucí.
(14) Pomoc kandidátským zemím by se vedle toho měla zaměřit také na přijetí a provedení celého acquis communautaire, a zejména připravit kandidátské země na provádění zemědělské politiky a politiky soudržnosti Společenství.
(15) Pomoc možným kandidátským zemím může zahrnovat určité sbližování s acquis communautaire a podporu investičních projektů, jejichž cílem je zejména budování řídicí kapacity v oblastech regionálního rozvoje a rozvoje lidských zdrojů a venkova.
(16) Pomoc by měla být poskytována na základě komplexní víceleté strategie, která odráží priority procesu stabilizace a přidružení a strategické priority předvstupního procesu.
(17) Aniž jsou dotčeny výsady rozpočtového orgánu, měla by Komise za účelem pomoci s finanční částí této strategie předložit své záměry týkající se finančních přídělů, které mají být navrženy pro tři nadcházející roky, ve formě víceletého orientačního finančního rámce, tvořícího nedílnou součást jejího každoročního balíčku týkajícího se rozšíření.
(18) Složka pro pomoc při transformaci a budování institucí a složka pro přeshraniční spolupráci by měly být přístupné všem přijímajícím zemím, aby jim pomohly v procesu transformace a přibližování se k Evropské unii a aby podpořily jejich vzájemnou regionální spolupráci.
(19) Složka pro regionální rozvoj, složka pro rozvoj lidských zdrojů a složka pro rozvoj venkova by měly být přístupné pouze kandidátským zemím, které byly zmocněny k řízení finančních prostředků decentralizovaným způsobem, s cílem pomoci jim připravit se na dobu po přistoupení, zejména na provádění politik Společenství v oblasti soudržnosti a rozvoje venkova.
(20) Možné kandidátské země a kandidátské země, které nebyly zmocněny k řízení finančních prostředků decentralizovaným způsobem, by však v rámci složky pro pomoc při transformaci a budování institucí měly být způsobilé pro opatření a činnosti podobné povahy, jako jsou opatření a činnosti, jež budou k dispozici v rámci složky pro regionální rozvoj, složky pro rozvoj lidských zdrojů a složky pro rozvoj venkova.
(21) Pomoc by měla být řízena v souladu s pravidly pro vnější pomoc obsaženými v nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], s využitím struktur, které se osvědčily během předvstupního procesu, jako jsou decentralizované řízení, twinning a program pro technickou pomoc a výměnu informací (TAIEX), ale měla by také umožňovat inovativní přístupy, jako například provádění v členských státech prostřednictvím sdíleného řízení v případě přeshraničních programů na vnějších hranicích Evropské unie.
Přínosem by v této souvislosti mělo být zejména předávání vědomostí a odborných znalostí týkajících se provádění acquis communautaire z členských států s odpovídajícími zkušenostmi příjemcům podle tohoto nařízení.
(22) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení jsou řídicí opatření týkající se provádění programů se značným hospodářským dopadem.
Měla by proto být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5] předložením víceletých orientačních plánovacích dokumentů řídícímu výboru.
(23) Roční nebo víceleté programy jak horizontální povahy, tak i pro jednotlivé země, určené pro provádění pomoci v rámci složky pro pomoc při transformaci a budování institucí a složky pro přeshraniční spolupráci, by rovněž měly být předkládány řídícímu výboru podle rozhodnutí 1999/468/ES.
(24) Víceleté programy pro provádění složky pro regionální rozvoj, složky pro rozvoj lidských zdrojů a složky pro rozvoj venkova by rovněž měly být předkládány řídícímu výboru podle rozhodnutí 1999/468/ES.
Tyto akce budou úzce spjaty s postupy v rámci strukturálních fondů a rozvoje venkova, a proto by měly co nejvíce využívat stávajících výborů zřízených pro strukturální fondy a rozvoj venkova.
(25) Provádí-li Komise toto nařízení prostřednictvím centralizovaného řízení, měla by co nejvíce usilovat o ochranu finančních zájmů Společenství, zejména uplatňováním pravidel a norem acquis communautaire v tomto ohledu, a provádí-li Komise toto nařízení prostřednictvím jiných forem řízení, měly by být finanční zájmy Evropského společenství chráněny uzavřením vhodných dohod obsahujících v tomto ohledu dostatečné záruky.
(26) Pravidla určující způsobilost pro účast v nabídkových řízeních a poskytování grantů a pravidla týkající se původu dodávek by měla být stanovena podle aktuálního vývoje v rámci Evropské unie z hlediska uvolňování podmínek poskytování pomoci, ale měla by ponechat dostatek pružnosti, aby se mohlo reagovat na nový vývoj v této oblasti.
(27) Pokud přijímající země porušuje zásady, na nichž je Evropská unie založena, nebo nedosahuje dostatečného pokroku z hlediska kodaňských kritérií a priorit stanovených v evropském nebo přístupovém partnerství, musí být Rada schopna přijmout na návrh Komise nezbytná opatření.
Měla by být zajištěna úplná a okamžitá informovanost Evropského parlamentu.
(28) Měla by se přijmout opatření, která Radě umožní měnit toto nařízení zjednodušeným postupem, pokud jde o status přijímající země ve smyslu tohoto nařízení.
(29) Země, které jsou příjemci podle ostatních regionálních nástrojů vnější pomoci, by na základě zásady vzájemnosti měly mít možnost účastnit se činností podle tohoto nařízení, pokud je to přínosné pro dotyčné opatření regionální, přeshraniční, nadnárodní nebo globální povahy.
(30) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž postupného sbližování přijímajících zemí s normami a politikami Evropské unie, případně včetně acquis communautaire, s ohledem na budoucí členství, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o ES.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(31) Vzhledem ke skutečnosti, že článek 181a Smlouvy o ES stanoví, že činnosti hospodářské, finanční a technické spolupráce se třetími zeměmi doplňují činnosti prováděné členskými státy, jsou Komise a členské státy zavázány k zajišťování koordinace, soudržnosti a doplňkovosti své pomoci v souladu se zavedenými hlavními směry EU 2001 pro posilování operativní koordinace mezi Společenstvím a členskými státy v oblasti vnější pomoci, zejména pravidelnými konzultacemi a častými výměnami důležitých informací v průběhu různých etap cyklu pomoci.
(32) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 38 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropských parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o řádném finančním řízení [6] se vkládá do tohoto nařízení po celou dobu platnosti nástroje, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou o ES.
(33) Z důvodu zavedení nového systému předvstupní pomoci Společenství je nezbytné zrušit nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci Maďarské republice a Polské lidové republice [7], nařízení Komise (ES) č. 2760/98 ze dne 18. prosince 1998 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu PHARE [8], nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie [9], nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [10], nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [11], nařízení Rady (ES) č. 555/2000 ze dne 13. března 2000 o provádění operací v rámci předvstupní strategie pro Kyperskou republiku a Republiku Malta [12], nařízení Rady (ES) č. 2500/2001 ze dne 17. prosince 2001 o předvstupní finanční pomoci Turecku [13] a nařízení Rady (ES) č. 2112/2005 ze dne 21. listopadu 2005 o přístupu k vnější pomoci Společenství. Tímto nařízením by rovněž mělo být nahrazeno nařízení (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [14], jehož použitelnost končí dnem 31. prosince 2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Příjemci a celkový cíl
Společenství pomáhá zemím uvedeným v přílohách I a II při postupném sbližování s normami a politikami Evropské unie, případně včetně acquis communautaire, s ohledem na budoucí členství.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc se používá podle potřeby v přijímajících zemích uvedených v přílohách I a II na podporu těchto oblastí:
a) posílení demokratických institucí a právního státu, včetně jeho vymáhání;
b) prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod a důslednější dodržování práv menšin, prosazování rovnosti žen a mužů a zákazu diskriminace;
c) reforma veřejné správy včetně zavedení systému, který umožní decentralizaci řízení pomoci poskytované přijímající zemi podle pravidel stanovených v nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 [15];
d) hospodářská reforma;
e) rozvoj občanské společnosti;
f) sociální začlenění;
g) usmíření, opatření pro budování důvěry a obnovy;
h) regionální a přeshraniční spolupráce.
2. V případě zemí uvedených v příloze I se pomoc používá také na podporu těchto oblastí:
a) přijetí a provádění acquis communautaire;
b) podpora rozvoje politiky a přípravy na provádění a řízení společné zemědělské politiky a politiky soudržnosti Společenství.
3. V případě zemí uvedených v příloze II se pomoc používá také na podporu těchto oblastí:
a) postupné sbližování s acquis communautaire;
b) sociální, hospodářský a územní rozvoj, mimo jiné včetně činností souvisejících s infrastrukturou a investicemi, zejména v oblasti regionálního rozvoje a rozvoje lidských zdrojů a venkova.
Článek 3
Složky pomoci
1. Pomoc se programuje a provádí v rámci následujících složek:
a) pomoc při transformaci a budování institucí;
b) přeshraniční spolupráce;
c) regionální rozvoj;
d) rozvoj lidských zdrojů;
e) rozvoj venkova.
2. Komise zajistí koordinaci a soudržnost pomoci poskytované v rámci různých složek.
3. Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto nařízení postupem podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. K tomuto účelu je Komisi nápomocen Výbor pro nástroj předvstupní pomoci uvedený v čl. 14 odst. 1.
Doba uvedená ve čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
Článek 4
Politický rámec pro pomoc
Pomoc podle tohoto nařízení se poskytuje v souladu s obecným rámcem předvstupní politiky vymezeným v evropských a přístupových partnerstvích, s řádným přihlédnutím ke zprávám a strategickému dokumentu, jež jsou obsaženy v každoročním balíčku Komise týkajícím se rozšíření.
Článek 5
Informace o navrhovaných orientačních finančních přídělech
1. Na podporu strategického plánování stanoveného v článku 6 překládá Komise každoročně Evropskému parlamentu a Radě své záměry týkající se finančních přídělů, které mají být navrženy pro tři nadcházející roky ve formě víceletého orientačního finančního rámce s přihlédnutím k finančnímu rámci, jakož i k evropským partnerstvím, přístupovým partnerstvím, zprávám a strategickému dokumentu.
2. Tento víceletý orientační finanční rámec představuje záměry Komise týkající se přidělení finančních prostředků, s rozčleněním podle složek, zemí a opatření ve více zemích.
Vypracovává se na základě souboru objektivních a transparentních kritérií, včetně vyhodnocení potřeb, absorpční schopnosti, dodržování podmínek a schopnosti řízení.
Řádně se zohlední také veškerá mimořádná opatření pomoci nebo prozatímní programy reakce přijaté podle nařízení zavádějícího nástroj stability.
3. Víceletý orientační finanční rámec je součástí každoročního balíčku Komise týkajícího se rozšíření, při současném zachování tříletého plánovacího obzoru.
Článek 6
Plánování pomoci
1. Pomoc podle tohoto nařízení se poskytuje na základě víceletých orientačních plánovacích dokumentů vypracovaných podle jednotlivých zemí v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány za účelem podpory národních strategií a zajištění zapojení a účasti dané země.
Případně se zapojí občanská společnost a jiné zúčastněné osoby.
Rovněž se přihlíží k jiným programům pomoci.
2. Pomoc pro země uvedené v příloze I se zakládá zejména na přístupových partnerstvích.
Zahrnuje priority a celkovou strategii, které vyplývají z pravidelné analýzy situace v každé zemi a na které se musí soustředit přípravy na přistoupení.
Pomoc se plánuje s ohledem na kritéria stanovená Evropskou radou na zasedání v Kodani v červnu roku 1993 a s ohledem na pokrok dosažený v oblasti přijímání a provádění acquis communautaire, jakož i v oblasti regionální spolupráce.
3. Pomoc pro země uvedené v příloze II se zakládá zejména na evropských partnerstvích.
Zahrnuje priority a celkovou strategii, které vyplývají z pravidelné analýzy situace v každé zemi a na které se musí soustředit přípravy na další integraci do Evropské unie.
Pomoc se plánuje s ohledem na kritéria stanovená Evropskou radou na zasedání v Kodani v červnu roku 1993 a s ohledem na pokrok dosažený v oblasti provádění dohod o stabilizaci a přidružení, včetně regionální spolupráce.
4. Víceleté orientační plánovací dokumenty obsahují orientační příděly prostředků pro hlavní priority v rámci každé složky, s přihlédnutím k orientačnímu rozčlenění podle zemí a podle složek navrženému ve víceletém orientačním finančním rámci.
Případně rovněž stanoví jakékoliv finanční prostředky poskytnuté na programy zahrnující více zemí a horizontální iniciativy.
5. Víceleté orientační plánovací dokumenty se sestavují v souladu s tříletým výhledem.
Každoročně se přezkoumávají.
6. Komise přijímá víceleté orientační plánovací dokumenty a jejich roční přezkumy postupem podle čl. 14 odst. 2 písm. a).
Článek 7
Programování
1. Pomoc podle tohoto nařízení se poskytuje prostřednictvím víceletých nebo ročních programů, sestavených podle jednotlivých zemí a složek nebo případně podle skupin zemí nebo témat v souladu s prioritami stanovenými ve víceletých orientačních plánovacích dokumentech.
2. Programy blíže určují sledované cíle, oblasti pomoci, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování.
Obsahují souhrnný popis druhu operací, které mají být financovány, údaj o finančních částkách přidělených pro jednotlivé druhy operací a orientační harmonogram provádění.
Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných při předchozím poskytování pomoci.
Cíle musí být konkrétní, relevantní a měřitelné a musí mít časově ohraničená kritéria plnění.
3. Komise přijímá víceleté a roční programy a veškeré jejich přezkumy postupy podle čl. 14 odst. 2.
HLAVA II
PRAVIDLA PRO JEDNOTLIVÉ SLOŽKY
Článek 8
Složka pro pomoc při transformaci a budování institucí
1. Složka pro pomoc při transformaci a budování institucí pomáhá zemím uvedeným v přílohách I a II plnit cíle stanovené v článku 2.
2. Může být mimo jiné použita pro financování budování kapacit a institucí a na investice, pokud tyto investice nespadají pod články 9 až 12.
3. Pomoc poskytovaná v rámci této složky může také podporovat účast zemí uvedených v přílohách I a II na programech a činnostech Společenství.
Vedle toho může být pomoc poskytována na regionální a horizontální programy.
Článek 9
Složka pro přeshraniční spolupráci
1. Složka pro přeshraniční spolupráci může podporovat vzájemnou přeshraniční a případně i nadnárodní a meziregionální spolupráci zemí uvedených v přílohách I a II nebo spolupráci těchto zemí s členskými státy.
2. Cílem takové spolupráce je podpora dobrých sousedských vztahů, posilování stability, bezpečnosti a prosperity ve společném zájmu všech zúčastněných zemí a podpora jejich harmonického, vyváženého a udržitelného rozvoje.
3. V případě přeshraniční spolupráce s členskými státy se finanční příspěvky Evropského fondu pro regionální rozvoj a toto nařízení řídí příslušnými ustanoveními článku 21 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [16].
4. Spolupráce bude koordinována s jinými nástroji Společenství pro přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci.
V případě přeshraniční spolupráce s členskými státy se tato složka vztahuje na regiony na obou stranách příslušné hranice nebo hranic, ať pozemních nebo námořních.
5. V rámci cílů tohoto článku může být tato složka použita mimo jiné i pro financování budování kapacit a institucí, jakož i na investice.
Článek 10
Složka pro regionální rozvoj
1. Složka pro regionální rozvoj podporuje země uvedené v příloze I v rozvoji politiky a v přípravě na provádění a řízení politiky soudržnosti Společenství, zejména při jejich přípravě na Evropský fond pro regionální rozvoj a Fond soudržnosti.
2. Může zejména přispívat k financování druhu činností podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [17] a nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti [18].
Článek 11
Složka pro rozvoj lidských zdrojů
1. Složka pro rozvoj lidských zdrojů podporuje země uvedené v příloze I v rozvoji politiky a v přípravě na provádění a řízení politiky soudržnosti Společenství, zejména v jejich přípravě na Evropský sociální fond.
2. Může zejména přispívat k financování druhu činností podle nařízení Rady (ES) č. 1081/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském sociálním fondu [19].
Článek 12
Složka pro rozvoj venkova
1. Složka pro rozvoj venkova podporuje země uvedené v příloze I v rozvoji politiky a v přípravě na provádění a řízení společné zemědělské politiky Společenství.
Přispívá zejména k udržitelnému přizpůsobení zemědělského odvětví a venkovských oblastí a k přípravě kandidátských zemí na provádění acquis communautaire, které se týká společné zemědělské politiky a souvisejících politik.
2. Může zejména přispívat k financování druhu činností podle nařízení (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)1 [20].
HLAVA III
ŘÍZENÍ A PROVÁDĚNÍ
Článek 13
Řízení pomoci, podávání zpráv
1. Komise odpovídá za provádění tohoto nařízení, přičemž jedná postupy podle článku 14 v souladu s prováděcími pravidly podle čl. 3 odst. 3.
2. Činnosti podle tohoto nařízení se řídí, sledují, vyhodnocují a zprávy o nich se podávají v souladu s nařízením (ES, Euratom) č.
1605/2002. Financování Společenstvím může mít zejména podobu finančních dohod mezi Komisí a přijímající zemí, smluv o veřejných zakázkách nebo grantových dohod s vnitrostátními nebo mezinárodními subjekty veřejného sektoru nebo fyzickými či právnickými osobami, které odpovídají za provádění činností, anebo pracovních smluv.
V případě přeshraničních programů s členskými státy podle článku 9 tohoto nařízení mohou být úkoly spojenými s prováděním pověřeny členské státy, které tyto úkoly v takovém případě provádějí formou sdíleného řízení podle příslušných ustanovení nařízení (ES, Euratom) č.
1605/2002. V případě sdíleného řízení jedná řídící orgán v souladu se zásadami a pravidly stanovenými v nařízení Rady (ES) 1083/2006.
3. Komise může také přijímat a spravovat finanční prostředky od jiných dárců, a to jako účelově vázaný příjem podle článku 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, za účelem provádění společných činností s těmito dárci.
4. V řádně odůvodněných případech může Komise podle článku 54 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 rozhodnout, že některé úkoly veřejné moci, a zejména úkoly plnění rozpočtu, svěří subjektům uvedeným v čl. 54 odst. 2 uvedeného nařízení. Subjekty vymezené v čl. 54 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení mohou být pověřeny úkoly veřejné moci pouze v případě, že mají uznávané mezinárodní postavení, splňují požadavky na mezinárodně uznávané systémy řízení a kontroly a podléhají dohledu veřejného orgánu veřejné moci.
5. Rozpočtové závazky na činnosti trvající déle než jeden rozpočtový rok mohou být rozděleny na roční splátky v průběhu několika let.
6. Komise každý rok předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění pomoci Společenství podle tohoto nařízení.
Zpráva obsahuje informace o činnostech financovaných během daného roku a o zjištěních učiněných při jejich sledování a poskytne rovněž vyhodnocení výsledků dosažených při provádění pomoci.
Článek 14
Výbory
1. Zřizuje se Výbor pro nástroj předvstupní pomoci, který se skládá ze zástupců členských států a kterému předsedá zástupce Komise. Je Komisi nápomocen zejména při plnění jejího úkolu zajišťování koordinace a soudržnosti pomoci poskytované v rámci jednotlivých složek, jak požaduje čl. 3 odst. 2.
Výbor pro nástroj předvstupní pomoci přijme svůj jednací řád.
2. a) Komise přijímá víceleté orientační plánovací dokumenty a jejich roční přezkumy podle článku 6 tohoto nařízení a programy týkající se pomoci poskytované podle článků 8 a 9 tohoto nařízení postupem podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
K tomuto účelu je Komisi nápomocen Výbor pro nástroj předvstupní pomoci.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
b) Komise přijímá programy týkající se pomoci poskytované podle článku 10 tohoto nařízení postupem podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
K tomuto účelu je Komisi nápomocen Výbor pro koordinaci fondů uvedený v článku 103 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
c) Komise po konzultaci s výborem podle článku 147 Smlouvy o ES přijímá programy týkající se pomoci poskytované podle článku 11 tohoto nařízení postupem podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
K tomuto účelu je Komisi nápomocen Výbor pro koordinaci fondů uvedený v článku 103 nařízení (ES) č. 1083/2006.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
d) Komise přijímá programy týkající se pomoci poskytované podle článku 12 tohoto nařízení postupem podle článků 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
K tomuto účelu je Komisi nápomocen Výbor pro rozvoj venkova, zřízený článkem 90 nařízení (ES) č. 1698/2005.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Rozhodnutí o financování, která nespadají do víceletého nebo ročního programu, přijímá Komise postupem podle odst. 2 písm. a).
4. Komise přijímá změny víceletých a ročních programů a rozhodnutí podle odstavce 3, pokud nepředstavují významné změny povahy původních programů a činností a nepřekračují, pokud jde o finanční prvek, 20 % celkové částky přidělené na daný program nebo činnost, s výhradou hranice 4 milionů EUR.
Výbor, který vydal stanovisko k původnímu programu nebo činnosti, je informován o všech pozměňujících rozhodnutích.
5. Pozorovatel z Evropské investiční banky se účastní jednání výborů, pokud se projednávají záležitosti týkající se banky.
Článek 15
Druhy pomoci
1. Pomoc podle tohoto nařízení může být mimo jiné použita na financování investic, veřejných zakázek, grantů včetně úrokových dotací, zvláštních úvěrů, úvěrových záruk a finanční pomoci, rozpočtové podpory a dalších zvláštních forem rozpočtové pomoci a příspěvku na kapitál mezinárodních finančních institucí nebo regionálních rozvojových bank, je-li finanční riziko Společenství omezeno výší těchto prostředků.
Rozpočtová podpora je výjimečná, s přesně stanovenými cíly a souvisejícími kritérii, a je podmíněna dostatečně průhlednou, spolehlivou a efektivní správou veřejných financí v přijímající zemi a zavedením náležitě vymezených sektorových a makroekonomických politik v zásadě schválených mezinárodními finančními institucemi.
Vyplácení rozpočtové podpory je podmíněno uspokojivým pokrokem směrem k dosažení cílů z hlediska účinků a výsledků.
2. Pomoc může být také prováděna prostřednictvím opatření v oblasti správní spolupráce, které se účastní odborníci z veřejného sektoru vyslaní členskými státy.
Takové projekty se provádějí podle prováděcích pravidel stanovených Komisí.
3. Pomoc může být rovněž použita ke krytí nákladů na účast Společenství na mezinárodních misích, iniciativách a v organizacích působících v zájmu přijímající země, včetně správních nákladů.
4. Financování Společenstvím se v zásadě nepoužije na úhradu daní, cel a poplatků v přijímajících zemích uvedených v přílohách I a II.
Článek 16
Podpůrná opatření
Pomoc může být také použita ke krytí nákladů na činnosti spojené s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, které jsou přímo nezbytné pro správu programu a dosažení jeho cílů, zejména na studie, zasedání, informace a propagaci, výdajů spojených s informačními sítěmi budovanými za účelem výměny informací a jiných výdajů na správní a technickou pomoc, kterou může Komise využít pro správu programu.
Pomoc kryje také náklady na správní podporu za účelem přeneseného řízení programu v delegacích Komise ve třetích zemích.
Článek 17
Provádění pomoci
1. Komise a přijímající země uzavřou rámcové dohody o provádění pomoci.
2. Doplňkové dohody týkající se provádění pomoci uzavře Komise a přijímající země nebo podle potřeby prováděcí orgány této země.
Článek 18
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Veškeré dohody vyplývající z tohoto nařízení obsahují ustanovení zajišťující ochranu finančních zájmů Společenství, a to zejména s ohledem na podvody, korupci a jakékoli jiné nesrovnalosti podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [21], nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [22] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [23].
2. Dohody výslovně poskytují Komisi a Účetnímu dvoru právo auditu všech dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Společenství, a to na základě dokumentů i na místě.
Dohody také výslovně opravňují Komisi k provádění kontrol a inspekcí na místě podle nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96.
3. Veškeré smlouvy vyplývající z provádění pomoci zajistí během plnění smluv i po něm práva Komise a Účetního dvora stanovená v odstavci 2.
Článek 19
Pravidla účasti a původu, způsobilost pro získání grantů
1. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných podle tohoto nařízení je otevřena všem fyzickým osobám, které jsou státními příslušníky členského státu, země, která je přijímající zemí podle tohoto nařízení, země, která je přijímající zemí podle evropského nástroje sousedství a partnerství, nebo členského státu Evropského hospodářského prostoru, a právnickým osobám, které jsou v těchto zemích usazeny.
2. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných podle tohoto nařízení je rovněž otevřena všem fyzickým osobám, které jsou státními příslušníky jiných zemí než zemí uvedených v odstavci 1, a právnickým osobám usazeným v těchto zemích, a to v případech, kdy byl ustaven přístup k jejich vnější pomoci na základě vzájemnosti.
Přístup k vnější pomoci Společenství na základě vzájemnosti se stanoví zvláštním rozhodnutím týkajícím se určité země nebo skupiny zemí určitého regionu. Toto rozhodnutí přijímá Komise postupem podle čl.
14 odst. 2 písm. a) a platí nejméně po dobu jednoho roku.
Poskytnutí přístupu k vnější pomoci Společenství na základě vzájemnosti je založeno na srovnání mezi Společenstvím a jinými dárci a uskutečňuje se na odvětvové úrovni nebo na úrovni země, ať již je dotyčná země dárcovskou či přijímající zemí.
Rozhodnutí o poskytnutí vzájemnosti dárcovské zemi je založeno na průhlednosti, soudržnosti a úměrnosti pomoci poskytované dárcem, mimo jiné z kvalitativního a kvantitativního hlediska.
Během postupu uvedeného v tomto odstavci se konzultují přijímající země.
3. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných podle tohoto nařízení je otevřena mezinárodním organizacím.
4. Odborníci navržení v rámci postupů pro zadávání zakázek nemusí splňovat podmínku státní příslušnosti uvedenou v odstavcích 1 a 2.
5. Veškeré dodávky a materiály zakoupené na základě zakázky financované podle tohoto nařízení musí pocházet ze Společenství nebo ze země způsobilé podle odstavce 1 nebo 2.
Pro účely tohoto nařízení je pojem "původ" vymezen v příslušných právních předpisech Společenství o pravidlech původu pro celní účely.
6. Komise může ve výjimečných řádně odůvodněných případech povolit účast fyzických osob, které jsou státními příslušníky jiných zemí než zemí uvedených v odstavcích 1 a 2, a právnických osob usazených v těchto jiných zemích, anebo nákup dodávek a materiálů jiného původu, než stanoví odstavec 5.
Výjimky lze odůvodnit nedostupností výrobků a služeb na trzích dotyčných zemí, krajní naléhavostí nebo skutečností, že by pravidla způsobilosti v daném případě znemožňovala či nadměrně znesnadňovala uskutečnění projektu, programu nebo akce.
7. V souladu s článkem 114 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 mohou granty získat i fyzické osoby.
8. Pokud se financování poskytované Společenstvím vztahuje na operaci prováděnou prostřednictvím mezinárodní organizace, je účast na příslušných postupech pro zadávání veřejných zakázek otevřena všem fyzickým či právnickým osobám způsobilým podle odstavců 1 a 2, jakož i všem fyzickým či právnickým osobám způsobilým podle pravidel dané organizace, přičemž se dbá na to, aby bylo všem dárcům zaručeno rovné zacházení.
Stejná pravidla se použijí pro dodávky, materiál a odborníky.
Pokud se financování poskytované Společenstvím vztahuje na operaci spolufinancovanou členským státem, třetí zemí, s výhradou vzájemnosti stanovené v odstavci 2, nebo regionální organizací, je účast na příslušných postupech pro zadávání veřejných zakázek otevřena všem fyzickým či právnickým osobám způsobilým podle odstavců 1, 2 a 3 a všem fyzickým či právnickým osobám způsobilým podle předpisů daného členského státu, třetí země nebo regionální organizace.
Stejná pravidla se použijí pro dodávky, materiál a odborníky.
Článek 20
Soudržnost, slučitelnost a koordinace
1. Programy a projekty financované podle tohoto nařízení musí být v souladu s politikami Evropské unie.
Musí být v souladu s dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a jeho členskými státy a přijímajícími zeměmi a dodržovat závazky vyplývající z mnohostranných dohod, jichž jsou smluvní stranou.
2. Komise a členské státy zajistí soudržnost mezi pomocí Společenství poskytovanou podle tohoto nařízení a finanční pomocí poskytovanou Společenstvím a členskými státy prostřednictvím jiných vnitřních a vnějších finančních nástrojů a Evropskou investiční bankou.
3. Komise a členské státy zajistí koordinaci svých příslušných programů pomoci za účelem zvýšení efektivity a účinnosti poskytování pomoci v souladu se zavedenými směry pro posilování operativní koordinace v oblasti vnější pomoci a pro harmonizaci politik a postupů.
Koordinace zahrnuje pravidelné konzultace a časté výměny důležitých informací v průběhu různých etap cyklu pomoci, zejména přímo na místě, a představuje klíčový krok v procesech programování členských států a Společenství.
4. Komise ve spolupráci s členskými státy přijme nezbytná opatření pro zajištění řádné koordinace a harmonizace a spolupráce s mnohostrannými a regionálními organizacemi a subjekty, jako jsou mezinárodní finanční instituce, agentury, fondy a programy OSN a dárci mimo Evropskou unii.
Článek 21
Pozastavení pomoci
1. Dodržování zásad demokracie, právního státu, lidských práv a práv menšin a základních svobod je základní podmínkou pro uplatňování tohoto nařízení a pro poskytování pomoci podle tohoto nařízení.
Pomoc Společenství poskytovaná Albánii, Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Bývalé jugoslávské republice Makedonii, Černé Hoře a Srbsku, včetně Kosova, podléhá také podmínkám stanoveným Radou v jejích závěrech ze dne 29. dubna 1997, zejména pokud jde o závazek příjemců provádět demokratické, hospodářské a institucionální reformy.
2. Pokud přijímající země nedodržuje tyto zásady nebo závazky obsažené v příslušném partnerství s Evropskou unií nebo pokud není pokrok ke splnění přístupových kritérií dostatečný, může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou přijmout vhodné kroky ohledně jakékoli pomoci poskytované podle tohoto nařízení.
Evropský parlament je v plném rozsahu a okamžitě informován o všech rozhodnutích přijatých v této souvislosti.
Článek 22
Hodnocení
Komise pravidelně vyhodnocuje výsledky a účinnost politik a programů a efektivnost programování, aby zjistila, zda jsou plněny cíle, a aby mohla sestavit doporučení pro zlepšení dalších operací.
Komise zasílá příslušné hodnotící zprávy k diskusi výborům uvedeným v článku 14.
Tyto výsledky se použijí jako zpětná vazba pro sestavování programů a přidělování prostředků.
HLAVA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Status přijímající země
Je-li přijímající zemi uvedené v příloze II udělen status kandidátské země na přistoupení k Evropské unii, přesune Rada jednající na návrh Komise kvalifikovanou většinou danou zemi z přílohy II do přílohy I.
Článek 24
Ustanovení o vztahu mezi nástroji
14 odst. 2 písm. a) rozhodnout, že jiné třetí země, území a regiony mohou využívat činností podle tohoto nařízení, pokud má daný projekt nebo program regionální, přeshraniční, nadnárodní nebo globální povahu.
Při tom Komise usiluje o to, aby se zabránilo zdvojování ve vztahu k jiným nástrojům vnější finanční pomoci.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Nařízení (EHS) č. 3906/89, (ES) č. 2760/98, (ES) č. 1266/1999, (ES) č. 1267/1999, (ES) č. 1268/1999, (ES) č. 555/2000, (ES) č. 2500/2001 a (ES) č. 2112/2005 se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2007.
Zrušená nařízení a nařízení (ES) č. 2666/2000 se nadále použijí pro právní úkony a závazky, kterými se plní rozpočtové roky před rokem 2007, a pro provádění článku 31 Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie [24].
2. Budou-li nutná zvláštní opatření pro usnadnění přechodu od systému zavedeného nařízeními (EHS) č. 3906/89, (ES) č. 2760/98, (ES) č. 1266/1999, (ES) č. 1267/1999, (ES) č. 1268/1999, (ES) č. 555/2000, (ES) č. 2666/2000 nebo (ES) č. 2500/2001 k systému zavedenému tímto nařízením, přijme tato opatření Komisí postupy podle článku 14 tohoto nařízení.
Článek 26
Finanční referenční částka
Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení na období 2007–2013 se stanoví na 11468 milionů EUR.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 27
Přezkum
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2010 hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení během prvních tří let, případně s legislativním návrhem zavádějícím nezbytné změny tohoto nařízení.
Článek 28
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1086/2006
ze dne 11. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2866/98 o přepočítacích koeficientech mezi eurem a měnami členských států přijímajících euro
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2866/98 ze dne 31. prosince 1998 o přepočítacích koeficientech mezi eurem a měnami členských států přijímajících euro [2] určuje přepočítací koeficienty od 1. ledna 1999.
(2) Podle článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 je Slovinsko členským státem, na který se vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy.
(3) Rozhodnutí Rady 2006/495/ES ze dne 11. července 2006 podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovinskem v lednu roku 2007 [3] stanovilo, že Slovinsko splňuje nezbytné podmínky pro přijetí jednotné měny a výjimka pro Slovinsko se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2007.
(4) Zavedení eura ve Slovinsku vyžaduje přijetí přepočítacího koeficientu mezi eurem a tolarem.
Přepočítací koeficient by měl být stanoven na 239,640 slovinských tolarů za 1 euro, což odpovídá stávajícímu střednímu kurzu tolaru v mechanismu směnných kurzů (ERM II).
(5) Nařízení (ES) č. 2866/98 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V seznamu přepočítacích koeficientů v článku 1 nařízení (ES) č. 2866/98 se mezi koeficienty pro portugalské escudo a finskou marku vkládá nový řádek, která zní:
"= 239,640 slovinských tolarů".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1087/2006
ze dne 14. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1088/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1164/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob polského intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1164/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 246437 tun kukuřice na vnitřním trhu ze zásob polského intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství kukuřice uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 253437 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1164/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1164/2005 se mění takto:
1. V článku 1 se slova "246437 tun" nahrazují slovy "253437 tun".
2. V názvu přílohy se slova "246437 tun" nahrazují slovy "253437 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1089/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína ve Španělsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout opatření pro nouzovou destilaci v případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků.
Toto opatření se může omezovat na určité kategorie vína nebo na určité pěstitelské oblasti a na žádost příslušného členského státu jej lze použít na jakostní vína s. o.
(2) Španělská vláda požádala o zavedení nouzové destilace pro červená a růžová jakostní vína vyrobená ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.) na svém území, a zejména vyrobená ve vinařské oblasti Navarra.
(3) V Navaře byly zjištěny značné přebytky na trhu s červenými a růžovými jakostními víny s. o., které se odrážejí ve snížení cen a ve znepokojujícím množství zásob na konci probíhajícího hospodářského roku.
Aby se zabránilo tomuto negativnímu vývoji a zároveň došlo ke zlepšení složité situace na trhu, je zapotřebí snížit zásoby jakostního vína s. o. na úroveň považovanou za obvyklou pro potřeby trhu.
(4) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999, je vhodné stanovit zavedení nouzové destilace pro maximální objem 300000 hektolitrů červených a růžových jakostních vín vyrobených ve stanovené oblasti Navarry.
(5) Zavedení nouzové destilace podle tohoto nařízení musí být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], pokud jde o opatření týkající se destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999. Musí se použít i další ustanovení nařízení (ES) č. 1623/2000, zejména ustanovení o dodávce alkoholu intervenční agentuře a o vyplacení zálohy.
(6) Je třeba stanovit nákupní cenu, kterou uhradí palírna producentovi v takové výši, aby se napravilo narušení trhu a zároveň umožnilo producentům využít daného opatření.
(7) Produktem nouzové destilace smí být pouze surový nebo neutrální alkohol, který se musí povinně dodávat pouze intervenční agentuře, aby se zabránilo narušení trhu s konzumním alkoholem, který pochází především z destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1623/2000 pro tento druh destilace se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro maximální množství 300000 hektolitrů červených a růžových jakostních vín vyrobených ve stanovené oblasti Navarry (jakostní vína s. o.).
Článek 2
Každý producent může uzavřít smlouvu o dodávce podle článku 65 nařízení (ES) č.1623/2000 (dále jen "smlouva") od 18. července 2006 do 31. srpna 2006.
Ke smlouvám se přiloží doklad o poskytnutí jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
Článek 3
1. Pokud celkové množství pokryté smlouvami, které se předloží intervenční agentuře, překročí množství stanovené v článku 1, členský stát určí míru krácení, která se použije pro uvedené smlouvy.
2. Členský stát přijme nezbytná správní opatření, aby došlo ke schválení smluv nejpozději dne 15. září 2006. Schválení obsahuje údaje o případně použité míře krácení a objem vína povoleného na každou smlouvu a uvádí možnost vypovězení smlouvy producentem v případě použití míry krácení.
Členský stát sdělí Komisi do 20. září 2006 objemy vín uvedené ve schválených smlouvách.
3. Členský stát může omezit počet smluv uzavřených jedním producentem podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději dne 28. února 2007. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. května 2007.
2. Jistota se uvolní v poměru k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodání do palírny.
Pokud se ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neuskuteční žádná dodávka, jistota propadá.
Článek 5
Minimální kupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto nařízení se rovná částce 3 EUR za % objemové a hektolitr.
Článek 6
1. Palírna dodá intervenční agentuře produkt získaný destilací.
Obsah alkoholu u tohoto produktu je nejméně 92 % objemových.
2. Cena, kterou intervenční agentura zaplatí palírně za dodaný surový alkohol činí 3,367 EUR za % objemové a hektolitr. Platba se provádí podle čl. 62 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Palírna může obdržet zálohu na tuto částku ve výši 2,208 EUR za % objemové a hektolitr.
V takovém případě se ze skutečně vyplacené ceny odečte výše zálohy.
Použijí se články 66 a 67 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1090/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína v Řecku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům:
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout opatření pro nouzovou destilaci v případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků.
Toto opatření se může omezovat na určité kategorie vína nebo na určité pěstitelské oblasti a na žádost příslušného členského státu jej lze použít na jakostní vína s. o.
(2) Řecká vláda požádala o zavedení nouzové destilace pro stolní vína vyrobená na svém území a na trhu s jakostním vínem vyrobeným ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.).
(3) V Řecku byly zjištěny značné přebytky na trhu se stolním vínem i s jakostním vínem vyrobeným ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.), které se odrážejí ve snížení cen a ve znepokojujícím množství zásob na konci probíhajícího hospodářského roku.
Aby se zabránilo tomuto negativnímu vývoji a zároveň došlo ke zlepšení složité situace na trhu, je zapotřebí snížit zásoby řeckého vína na úroveň považovanou za obvyklou pro potřeby trhu.
(4) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999, je vhodné stanovit zavedení nouzové destilace pro maximální objem 370000 hektolitrů stolního vína a pro maximální objem 130000 hektolitrů jakostního vína vyrobeného ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.).
(5) Zavedení nouzové destilace podle tohoto nařízení musí být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], pokud jde o opatření týkající se destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999. Musí se použít i další ustanovení nařízení (ES) č. 1623/2000, zejména ustanovení o dodávce alkoholu intervenční agentuře a o vyplacení zálohy.
(6) Je třeba stanovit nákupní cenu, kterou uhradí palírna producentovi v takové výši, aby se napravilo narušení trhu a zároveň umožnilo producentům využít daného opatření.
(7) Produktem nouzové destilace smí být pouze surový nebo neutrální alkohol, který se musí povinně dodávat pouze intervenční agentuře, aby se zabránilo narušení trhu s konzumním alkoholem, který pochází především z destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1623/2000 pro tento druh destilace se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro maximální množství 370000 hektolitrů stolního vína a pro maximální množství 130000 hektolitrů jakostního vína vyrobeného ve stanovených oblastech (jakostní vína s. o.) v Řecku.
Článek 2
Každý producent může uzavřít smlouvu o dodávce podle článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000 (dále jen "smlouva") od 18. července 2006 do 31. srpna 2006.
Ke smlouvám se přiloží doklad o poskytnutí jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
Článek 3
1. Pokud celkové množství pokryté smlouvami, které se předloží intervenční agentuře, překročí množství stanovené v článku 1, členský stát určí míry krácení, které se použijí pro uvedené smlouvy.
2. Členský stát přijme nezbytná správní opatření, aby došlo ke schválení smluv nejpozději do 15. září 2006. Schválení obsahuje údaje o případně použité míře krácení a objem vína povoleného na každou smlouvu a uvádí možnost vypovězení smlouvy producentem v případě použití míry krácení.
Členský stát sdělí Komisi do 20. září 2006 objemy vín uvedené ve schválených smlouvách.
3. Členský stát může omezit počet smluv uzavřených jedním producentem podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději dne 28. února 2007. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. května 2007.
2. Jistota se uvolní v poměru k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodání do palírny.
Pokud se ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neuskuteční žádná dodávka, jistota propadá.
Článek 5
Minimální kupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto nařízení se rovná částce 1,914 EUR za % objemové a hektolitr pro stolní vína a částce 3 EUR za % objemové a hektolitr pro jakostní vína s. o.
Článek 6
1. Palírna dodá intervenční agentuře produkt získaný destilací.
Obsah alkoholu u tohoto produktu je nejméně 92 % objemových.
2. Cena, kterou intervenční agentura zaplatí palírně za dodaný surový alkohol, činí 2,281 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben ze stolních vín a 3,367 EUR za % objemové a hektolitr, pokud je vyroben z jakostních vín s. o. Platba se provádí podle čl. 62 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Palírna může obdržet zálohu na tuto částku ve výši 1,122 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného ze stolních vín a 2,208 EUR za % objemové a hektolitr u alkoholu vyrobeného z jakostních vín s. o.
V takovém případě se ze skutečně vyplacených cen odečte výše záloh.
Použijí se články 66 a 67 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1091/2006
ze dne 13. července 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu smáčkovitých v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa, IV (vody ES) plavidly plujícími pod vlajkou některého ze členských států kromě Dánska a Spojeného království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkami členských států uvedených ve zmíněné příloze nebo plavidly v nich registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členským státům uvedeným v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkami členských států uvedených ve zmíněné příloze nebo plavidly v nich registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1092/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1093/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1094/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanoví maximální nákupní ceny másla v 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], bylo v Úředním věstníku Evropské Unie zveřejněno oznámení o nabídkovém řízení za účelem nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 796/2006 [3].
(2) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví maximální nákupní cena nebo se přijme rozhodnutí, že nebude vyhověno žádné nabídce, v souladu s článkem 17a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci 3. dílčího nabídkového řízení by měla být stanovena maximální nákupní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 3. dílčí nabídkové řízení uskutečněné v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006, pro které lhůta pro podání nabídek vypršela dne 11. července 2006, se maximální nákupní cena másla stanoví na 233,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1095/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 13. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1096/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2006, pokud jde o seznam členských států, ve kterých je zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 796/2006 ze dne 29. května 2006, kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 796/2006 byl zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 v souladu s čl. 6 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Belgií, Českou republikou, Německem, Francií, Itálií, Lotyšskem, Lucemburskem, Nizozemskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny se tržní ceny másla rovnaly 92 % intervenční ceny nebo byly vyšší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být intervenční nákup prostřednictvím nabídkového řízení zastaven.
Uvedené členské státy by proto měly být odstraněny ze seznamu stanoveného v nařízení (ES) č. 796/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 796/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 15. července do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999: Estonsko, Španělsko, Irsko, Polsko a Portugalsko."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1097/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 45. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 45. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 11. července 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 250,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1098/2006
ze dne 14. července 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1099/2006
ze dne 17. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1100/2006
ze dne 17. července 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro otevírání a správu celních kvót, v hospodářských letech 2006/07, 2007/08 a 2008/09, pro surový třtinový cukr určený k rafinaci pocházející z nejméně rozvinutých zemí, a prováděcí pravidla pro dovoz produktů čísla 1701 celního sazebníku pocházejících z nejméně rozvinutých zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 980/2005 ze dne 27. června 2005 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí [1], a zejména na čl. 12 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 23 odst. 4, čl. 40 odst. 1 a čl. 40 odst. 2 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005 stanoví, že pro produkty čísla 1701 celního sazebníku pocházející ze země, na kterou se podle přílohy I tohoto nařízení vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země, se cla společného celního sazebníku snižují o 20 % k 1. červenci 2006, o 50 % k 1. červenci 2007, o 80 % k 1. červenci 2008 a o 100 % k 1. červenci 2009.
(2) Podle článku 27 nařízení (ES) č. 318/2006 a článku 36 nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod se třetími zeměmi v odvětví cukru [3], mohou být na dovozy uložena dodatečná cla, pokud jsou splněny určité podmínky. V rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru byly provedeny analýzy ohledně množství, která budou pravděpodobně dovezena z nejméně rozvinutých zemí v souladu s čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005. V těchto množstevních limitech takové dovozy pravděpodobně nenaruší trh Společenství. Z uvedeného důvodu by plné použití dodatečných cel na uvedené dovozy bylo nepřiměřené, a jakákoliv dodatečná cla na tyto dovozy by měla být úměrně snížena podle snížení cel společného celního sazebníku stanovených v tomtéž článku, především s cílem poskytnout těmto dovozům bezcelní a bezkvótový přístup v souladu s nařízením (ES) č. 980/2005. Na dovozy podle čl. 12 odst. 5 nařízení (ES) č. 980/2005 se dodatečná cla nevztahují.
5 nařízení (ES) č. 980/2005 stanoví, že až do úplného pozastavení cel společného celního sazebníku je každý hospodářský rok otevřena souhrnná celní kvóta s nulovou celní sazbou pro surový třtinový cukr určený k rafinaci kódu KN 17011110 pocházející z nejméně rozvinutých zemí.
Tato celní kvóta byla poskytnuta nařízením Komise (ES) č. 1381/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro otevírání a správu celních kvót, v hospodářských letech 2002/03 až 2005/06 [4], pro surový třtinový cukr určený k rafinaci pocházející z nejméně rozvinutých zemí, a bude poskytována i nadále do 30. června 2009.
Celní kvóta pro hospodářský rok 2006/07 je stanovena na 149214 tun vyjádřených ekvivalentem bílého cukru pro produkty kódu KN 17011110.
Celní kvóta pro každý následující hospodářský rok se oproti kvótě za předcházející hospodářský rok zvyšuje o 15 %.
(4) Otevření a správa uvedených kvót by měla být prováděna v rámci společného obchodního režimu zavedeného nařízením (ES) č. 318/2006, zejména pokud jde o systém žádostí o dovozní licence.
(5) Množství cukru určeného k rafinaci, na která se vztahují snížená cla společného celního sazebníku nebo souhrnné celní kvóty, by měla být dovážena tak, aby splňovala tradiční potřeby k zásobování rafinerií členských států uvedené v článku 29 nařízení (ES) č. 318/2006.
(6) Je třeba stanovit minimální cenu, kterou mají platit rafinerie, aby byla zajištěna přiměřená cena surového cukru, který do Společenství vyvážejí nejméně rozvinuté země. Minimální kupní cena by měla odpovídat zaručené ceně uvedené v čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006.
(7) Použijí se obecná pravidla pro dovozní licence stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], jakož i zvláštní pravidla použitelná v odvětví cukru podle nařízení (ES) č.
951/2006. Za účelem řízení dovozů a zajištění dodržování ročních limitů jsou nutná prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí na surový cukr.
(8) Jelikož souhrnné celní kvóty nestanoví, v jaké míře lze tato množství překročit, měla by se na všechna dovezená množství, která přesahují množství uvedená v dovozní licenci, použít cla společného celního sazebníku snížená v souladu s čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005. Má-li se zabránit tomu, aby se do Společenství dovážela nadbytečná množství surového cukru z nejméně rozvinutých zemí, je nutno přijmout příslušné předpisy jako záruku, že dovezená množství cukru budou skutečně rafinována do konce dotyčného hospodářského roku nebo do určitého data stanoveného členským státem.
(9) Jelikož jednotlivé členské státy mají v odvětví rafinace cukru tradiční potřebu zásobování a potřebu zachovat přísnou kontrolu rozdělování množství cukru, která mají být dovezena, je vhodné stanovit, že vydávání, jakož i převod dovozních licencí jsou omezeny na provozovatele rafinérií zabývající se výhradně rafinací.
(10) Jelikož hospodářský rok 2006/07 bude trvat patnáct měsíců a hospodářské roky 2007/08 a 2008/09 potrvají od října jednoho roku do září následujícího roku, měly by být v důsledku toho objemy ročních celních kvót stanovené v čl. 12 odst. 5 nařízení (ES) č. 980/2005 upraveny.
(11) Za účelem dodržování ročního objemu kvót stanoveného nařízením (ES) č. 980/2005 by členské státy měly sdělovat Komisi množství surového cukru vyjádřená ekvivalentem bílého cukru.
(12) Má-li být zajištěno účinné řízení dovozů, měly by členské státy vést záznamy o příslušných údajích a sdělovat je Komisi.
(13) Za účelem kontroly by měly být dovozy předmětem dohledu podle čl. 308 písm. d) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6].
(14) Ustanovení týkající se dokladu o původu uvedená v článcích 67 až 97 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 definují pojem původních produktů pro účely všeobecných celních preferencí.
(15) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné preference,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09:
- pravidla pro otevírání a správu souhrnných celních kvót pro surový třtinový cukr kódu KN 17011110 určený k rafinaci, uvedená v čl. 12 odst. 5 nařízení (ES) č. 980/2005, a
- pravidla pro dovoz produktů čísla 1701 celního sazebníku pro účely čl. 12 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 980/2005.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "hospodářským rokem" hospodářský rok uvedený v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 318/2006, který začíná 1. října a končí 30. září následujícího roku s výjimkou hospodářského roku 2006/07, který začíná 1. července 2006 a končí 30. září 2007,
- "rafinerií zabývající se výhradně rafinací" výrobní jednotka,
- jejíž výhradní činností je rafinace dovezeného surového třtinového cukru,
nebo
- jež provedla v hospodářském roce 2004/05 rafinaci nejméně 15000 tun dovezeného surového třtinového cukru,
- "hmotností tel quel" hmotnost cukru v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pro dovozy surového třtinového cukru kódu KN 17011110 určeného k rafinaci pocházejícího ze země, na kterou se podle přílohy I nařízení (ES) č. 980/2005 vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země, se otevírají tyto souhrnné celní kvóty s nulovým clem, vyjádřené ekvivalentem bílého cukru:
- 192113 tun pro hospodářský rok od 1. července 2006 do 30. září 2007,
- 178030,75 tun pro hospodářský rok od 1. října 2007 do 30. září 2008,
- 148001,25 tun pro hospodářský rok od 1. října 2008 do 30. června 2009.
Těmto kvótám jsou přidělena pořadová čísla 09.4360, 09.4361 a 09.4362.
Jednotlivé kvóty se otevírají první den dotyčného hospodářského roku a zůstávají otevřené do posledního dne tohoto hospodářského roku.
Všechna cla společného celního sazebníku, jakož i všechna dodatečná cla uvedená v článku 27 nařízení (ES) č. 318/2006 a s výhradou článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006 se na dovozy uskutečňované v rámci těchto kvót nevztahují.
2. Pro jiné dovozy, než jsou dovozy uvedené v odstavci 1, produktů čísla 1701 celního sazebníku pocházejících z nejméně rozvinutých zemí, se cla společného celního sazebníku, jakož dodatečná cla uvedená v článku 27 nařízení (ES) č. 318/2006 a s výhradou článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006 snižují v souladu s čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005 o 20 % k 1. červenci 2006, o 50 % k 1. červenci 2007, o 80 % k 1. červenci 2008; k 1. červenci 2009 se zcela pozastavují.
Těmto dovozům je přiděleno referenční číslo v souladu s dovozním obdobím a sazba snížení, která se použije.
Referenční čísla, sazby společného celního sazebníku a dodatečná cla se stanoví takto:
a) na dovozní období od 1. července 2006 do 30. června 2007 je referenční číslo 09.4370 a splatná část cla společného celního sazebníku a dodatečných cel činí 80 %;
b) na dovozní období od 1. července 2007 do 30. června 2008 je referenční číslo 09.4371 a splatná část cla společného celního sazebníku a dodatečných cel činí 50 %;
c) na dovozní období od 1. července 2008 do 30. června 2009 je referenční číslo 09.4372 a splatná část cla společného celního sazebníku a dodatečných cel činí 20 %;
d) na dovozní období od 1. červenec 2009 do 30. září 2009 je referenční číslo 09.4373 a splatná část cla společného celního sazebníku a dodatečných cel činí 0 %.
Uvedená referenční čísla se použijí na neomezené množství produktu.
Článek 4
Pro dovozy uvedené v čl. 3 odst. 1 a 2 se vyžaduje dovozní licence vydaná podle nařízení (ES) č. 1291/2000 a nařízení (ES) č. 951/2006, s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 5
1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušného subjektu v dotyčném dovážejícím členském státě.
2. V mezích stanovených v čl. 6 odst. 2 mohou žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci v rámci tradičních potřeb zásobování uvedených v čl. 29 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 podávat pro daný hospodářský rok pouze příslušným subjektům členských států:
- provozovatele rafinérií dotčených členských států zabývající se výhradně rafinací až do 30. června hospodářského roku,
- všichni provozovatelé rafinérií Společenství zabývající se výhradně rafinací od 30. června hospodářského roku.
3. V případě dovozů uvedených v čl. 3 odst. 1 lze žádosti o dovozní licence podávat od prvního dne příslušného hospodářské ho roku do dne, kdy je vydávání dovozních licencí omezeno podle čl. 6 odst. 2.
V případě dovozů uvedených v čl. 3 odst. 2 lze žádosti o dovozní licence podávat od prvního dne dovozního období, ke kterému se vztahují.
4. Žádosti o dovozní licence se podávají příslušnému subjektu v členském státu, v němž je žadatel registrován pro účely DPH.
5. Jeden žadatel smí za týden podat pouze jednu žádost o dovozní licenci na jedno pořadové číslo.
Pokud v průběhu určitého týdne předloží žadatel více než jednu žádost pro dané pořadové číslo, všechny jeho žádosti předložené v průběhu daného týdne pro dané pořadové číslo jsou odmítnuty a jistoty složené při podání žádostí propadají ve prospěch příslušného členského státu.
6. Žádost o dovozní licenci uvádí hospodářský rok, ke kterému se vztahuje, a zda se jedná o cukr určený k rafinaci nebo k jiným účelům.
7. K žádosti o dovozní licenci se přikládá:
a) doklad dokazující, že žadatel složil jistotu ve výši 20 EUR na tunu množství cukru uvedené v žádosti o dovozní licenci v kolonce 17;
b) originál vývozní licence (odpovídající vzoru uvedenému v příloze) vydaný příslušnými orgány vyvážející zvýhodněné země, a to na množství stejné jako je uvedeno na žádosti o dovozní licenci;
c) pro cukr určený k rafinaci prohlášení schváleného hospodářského subjektu podle článku 17 nařízení (ES) č. 318/2006, že zajistí rafinaci příslušných množství cukru před koncem čtvrtletí, které následuje po konci platnosti příslušné dovozní licence;
d) závazek schváleného hospodářského subjektu, že zajistí, aby minimální kupní cena odpovídala zaručené ceně uvedené v čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 318/2006, jakož i kopii závazného dokumentu týkajícího se transakce a podepsaného kupujícím i dodavatelem.
Vývozní licence uvedená v písmenu b) může být nahrazena kopií dokladu původu na tiskopise A v souladu s čl. 9 odst. 1 ověřenou příslušnými orgány vyvážející zvýhodněné země.
8. Žádosti o dovozní licence a licence samotné musí obsahovat tyto údaje:
a) v kolonce 8: zemi původu nebo země původu (jednu nebo více zemí, na něž se vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země uvedené v sloupci D přílohy I nařízení (ES) č. 980/2005);
b) v kolonkách 17 a 18: množství cukru vyjádřeného ekvivalentem bílého cukru;
c) v kolonce 20:
- pro dovozy uvedené v čl. 3 odst. 1:
"Surový třtinový cukr určený k rafinaci a dovezený podle čl. 12 odst. 5 nařízení (ES) č. 980/2005. Pořadové číslo …"
(pořadové číslo uvedené v čl. 3 odst. 1 na dotyčný hospodářský rok)
(nebo alespoň jednu z odpovídajících poznámek v jiném úředním jazyce Společenství),
- pro dovozy uvedené v čl. 3 odst. 2:
"Cukr dovezený podle čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005. Referenční číslo …"
(referenční číslo uvedené v čl. 3 odst. 2 pro dotyčný hospodářský rok)
(nebo alespoň jednu z odpovídajících poznámek v jiném úředním jazyce Společenství).
Článek 6
1. Členské státy vedou záznamy o žádostech o dovozní licence na cukr určený k rafinaci.
2. Pokud některý členský stát obdržel pro určitý hospodářský rok žádosti o dovozní licence na cukr určený k rafinaci odpovídají množstvím uvedeným v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006 nebo je převyšují, členský stát informuje Komisi, že bylo dosaženo jeho meze tradičních potřeb zásobování. V případě potřeby uvede členský stát přidělenou procentní sazbu v poměru ke zbývající části, která bude poskytnuta každé žádosti o dovozní licenci na cukr určený k rafinaci.
3. Pokud žádosti o dovozní licenci na cukr určený k rafinaci pro určitý hospodářský rok odpovídají celkovému množství uvedenému v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 318/2006, Komise informuje členské státy, že na úrovni Společenství bylo dosaženo meze tradičních potřeb zásobování.
Ode dne sdělení uvedeného v prvním pododstavci až do konce příslušného hospodářského roku se omezení uvedené v čl. 5 odst. 2 již nepoužije.
Článek 7
Nejpozději první pracovní den každého týdne sdělí členské státy Komisi množství surového cukru nebo množství bílého cukru (vyjádřená případně jako ekvivalent bílého cukru), na která byly po použití přidělené procentní sazby stanovené v čl. 6 odst.
2 podány během předchozího týdne žádosti o dovozní licenci. Členské státy uvedou příslušný hospodářský rok, množství podle země původu a osmičíselný kód KN, jakož i zda se jedná o cukr určený k rafinaci nebo k jiným účelům.
Jestliže nebyla podána žádná žádost o dovozní licenci, členské státy o tom rovněž uvědomí Komisi.
2. Komise připravuje týdenní souhrn množství, pro která byly podány žádosti o dovozní licence.
3. Jestliže v případě souhrnných celních kvót uvedených v čl. 3 odst. 1 žádosti o dovozní licence přesáhnou objem kvóty pro běžný hospodářský rok, Komise stanoví přidělenou procentní sazbu v poměru ke zbývající části, kterou členské státy použijí na každou žádost o dovozní licenci, a uvědomí členské státy, že bylo dosaženo maximální množství příslušné kvóty a další žádosti o dovozní licence již nejsou přípustné.
4. Pokud týdenní souhrn uvedený v odstavci 2 ukáže existenci dostupných množství cukru, pro která bylo již dříve dosaženo maximálního množství, Komise informuje členské státy, že maximálního množství ještě nebylo dosaženo.
Článek 8
1. Dovozní licence jsou vydávány třetí den po sdělení uvedeném v čl. 7 odst. 1. Přidělená množství zohlední omezení uložená Komisí v souladu s čl. 7 odst. 3.
2. V případě dovozů uvedených v čl. 3 odst. 1 jsou dovozní licence platné do konce hospodářského roku, ke kterému se vztahují.
V případě dovozů uvedených v čl. 3 odst. 2 jsou dovozní licence platné do konce dovozního období, ke kterému se vztahují.
3. Členské státy sdělí Komisi množství cukru, na která byly během předchozího týdne vydány licence, uvedou zemi původu a skutečnost, zda se jedná o cukr určený k rafinaci nebo k jiným účelům.
4. Jestliže je dovozní licence převedena v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1291/2000, držitel okamžitě informuje příslušné orgány členského státu, který vydal původní osvědčení.
5. Odchylně od čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000, pokud je dovozní licence na cukr určený k jiným účelům než k rafinaci vrácena vydávajícímu orgánu:
a) během prvních šedesáti dnů její platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 80 %;
b) mezi šedesátým prvním dnem její platnosti a patnáctým dnem po vypršení její platnosti podle odstavce 2 tohoto článku, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 50 %.
6. Členské státy současně sdělí Komisi množství, na která byly vydány dovozní licence ode dne jejich příslušného předchozího sdělení.
Množství uvedená v těchto licencích a vrácená podle odstavce 5 tohoto článku mohou být opětovně přidělena.
Článek 9
1. Doklad o původu dováženého zboží uvedený v čl. 3 odst. 1 a 2 se předkládá v podobě osvědčení o původu na tiskopise A vydaného v souladu s články 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Kromě dokladu o původu uvedeném v odstavci 1 tohoto článku se při dovozu celním orgánům předkládá doplňkový doklad, v němž se uvede:
a) pořadové číslo osvědčení o původu na tiskopise A uvedeném v odstavci 1 a zvýhodněná země, pro kterou bylo vydáno;
b) v případě potřeby:
poznámka "Pořadové číslo … – nařízení (ES) č. 1100/2006"
(tj. pořadové číslo uvedené v čl. 3 odst. 1 na příslušný hospodářský rok)
nebo
poznámka "Referenční číslo … – nařízení (ES) č. 1100/2006"
(tj. referenční číslo uvedené v čl. 3 odst. 2 pro příslušné dovozní období)
(nebo alespoň jedna z odpovídajících poznámek v jiném úředním jazyce Společenství);
c) datum naložení cukru ve vyvážející zvýhodněné zemi a hospodářský rok, v jehož rámci je cukr dodáván,
d) osmičíselný kód KN cukru.
3. Za účelem kontroly, která by se měla soustředit minimálně na množství, poskytne zúčastněná strana příslušnému orgánu členského státu, v němž dochází k propuštění do volného oběhu, kopii doplňkového dokladu uvedeného v odstavci 2, v níž jsou uvedeny údaje týkající se dovozní operace, zejména udávaná míra polarizace a množství vyjádřená v hmotnosti tel quel, která byla skutečně dovezena.
4. Jestliže jsou dovozní licence převáděny ve smyslu čl. 8 odst. 4, členský stát shromáždí vyplněná osvědčení o původu na tiskopise A a zašle jejich kopii členskému státu, který dovozní licenci původně vydal.
Článek 10
1. Každý členský stát vede záznamy o množstvích surového cukru a bílého cukru skutečně dovezených s osvědčeními o původu uvedenými v čl. 9 odst. 1 a případně převádí množství surového cukru na ekvivalent bílého cukru na základě udaného stupně polarizace pomocí metody definované v bodě III přílohy I nařízení (ES) č. 318/2006.
2. Podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se na veškerá množství bílého cukru vyjádřená hmotností "tel quel" nebo surového cukru vyjádřená ekvivalentem bílého cukru a dovezená nad rámec množství uvedených v dovozní licenci uvedené v článku 5 použije sazba společného celního sazebníku snížená v souladu s čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 980/2005 a platná ke dni propuštění do volného oběhu.
3. Podnik, který požádal o dovozní licenci na rafinaci, musí do tří měsíců od uplynutí lhůty pro rafinaci podle čl. 5 odst. 7 písm. c) předložit členskému státu, který licenci vydal, přijatelný důkaz o provedení rafinace.
4. S výhradou případu vyšší moci, pokud cukr není rafinován ve stanovené lhůtě, pak podnik, který podal žádost o licenci, musí uhradit částku ve výši 500 EUR za tunu příslušného množství.
Článek 11
Členské státy uvedené v čl. 29 nařízení (ES) č. 318/2006 sdělují Komisi:
a) do konce každého měsíce množství cukru vyjádřená v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru, která byla během předchozího třetího měsíce skutečně dovezena;
b) do 1. března za předchozí hospodářský rok:
i) celkové množství skutečně dovezené za uvedený hospodářský rok:
- ve formě cukru určeného k rafinaci a vyjádřeného v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru,
- ve formě cukru určeného k jiným účelům než k rafinaci a vyjádřeného v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru,
ii) množství cukru vyjádřené v hmotnosti tel quel a v ekvivalentu bílého cukru, které bylo skutečně rafinováno.
Článek 12
1. Sdělení uvedená v čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 6 a článku 11 se předávají elektronicky ve formátu, který Komise poskytne členským státům.
2. Na žádost Komise poskytnou členské státy podrobné informace o množství cukru propuštěného do volného oběhu v preferenčním sazebním režimu v jednotlivých měsících v souladu s čl. 308 písm. d) nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení vÚředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1101/2006
ze dne 17. července 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/2007.
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/2007, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1102/2006
ze dne 17. července 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o udělení dovozních licencí na měsíc června 2006 pro určitý živý skot, podaným v rámci celní kvóty dle nařízení (ES) č. 1241/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1241/2005 ze dne 29. července 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro určitý živý skot pocházející z Rumunska stanovenou rozhodnutím Rady 2003/18/ES [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 1241/2005 stanovuje na 46000 počet kusů živého skotu pocházejícího z Rumunska, který může být v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za zvláštních podmínek dovezen.
2 nařízení (ES) č. 1241/2005 uvádí, že požadovaná množství mohou být snížena.
Podané žádosti se vztahují na celková množství, která přesahují množství jsoucí k dispozici.
Za těchto okolností a ve snaze zajistit spravedlivé rozdělení množství, která jsou k dispozici, je nutné požadovaná množství úměrně snížit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence podané v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1241/2005 se vyhovuje do výše 7,664 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 18. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1103/2006
ze dne 18. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1104/2006
ze dne 18. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 831/2002, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 a čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 831/2002 [2] stanoví podmínky, za kterých je možný přístup k důvěrným údajům sdělovaným orgánu Společenství za účelem získání statistických závěrů pro vědecké účely.
Vyjmenovává různá zjišťování a zdroje údajů, na které se vztahuje.
(2) Výzkumní pracovníci a vědecká obec stále více požadují, aby měli pro vědecké účely přístup také k důvěrným údajům ze zjišťování o struktuře výdělků.
Zjišťování o struktuře výdělků představuje harmonizované strukturální údaje o hrubých výdělcích, placených hodinách a ročním počtu dnů placené dovolené na úrovni celé EU, které se sbírají každé čtyři roky podle nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce [3].
Přístup k těmto důvěrným údajům by velice pomohl výzkumné práci v oblasti výdělků jednotlivců a jejich souvislosti s charakteristikami zaměstnavatele.
Toto zjišťování by proto mělo být doplněno do výčtu v nařízení (ES) č. 831/2002.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistickou důvěrnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 831/2002 se mění takto:
1. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Orgán Společenství může umožnit ve svých prostorách přístup k důvěrným údajům získaným z těchto zjišťování nebo zdrojů statistických údajů:
- panel domácností Evropského společenství,
- zjišťování o pracovních silách,
- zjišťování o inovacích ve Společenství,
- zjišťování o dalším odborném vzdělávání pracovníků,
- zjišťování o struktuře výdělků.
Přístup k údajům pro určitý výzkumný projekt se však na žádost vnitrostátního orgánu, který údaje poskytl, neumožní."
2. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Orgán Společenství může zpřístupnit soubory anonymizovaných mikrodat z těchto zjišťování nebo zdrojů statistických dat:
- panel domácností Evropského společenství,
- zjišťování o pracovních silách,
- zjišťování o inovacích ve Společenství,
- zjišťování o dalším odborném vzdělávání pracovníků,
- zjišťování o struktuře výdělků.
Přístup k údajům pro určitý výzkumný projekt se však na žádost vnitrostátního orgánu, který údaje poskytl, neumožní."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1105/2006
ze dne 18. července 2006,
kterým se stanoví výše podpor na sušená krmiva na hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 stanoví výši podpory, která se vyplatí zpracovatelským podnikům na sušená krmiva v rámci maximálního zaručeného množství uvedeného v čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení.
(2) Množství sdělená členskými státy Komisi na hospodářský rok 2005/06 podle čl. 33 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 382/2005 ze dne 7. března 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [2], zahrnují množství uskladněná k 31. březnu 2006, na která se může podle článku 34a uvedeného nařízení vztahovat podpora stanovená na rok 2005/06.
(3) V souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 785/95 ze dne 6. dubna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [3], ve spojení s čl. 36 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 382/2005 je třeba převést do hospodářského roku 2005/06 též množství, která nemohla být zohledněna v hospodářském roce 2004/05 z důvodu pozdního sdělení ze strany některého členského státu.
(4) Z těchto sdělení vyplývá, že maximální zaručené množství pro sušená krmiva nebylo překročeno.
(5) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 tedy výše podpory na sušená krmiva činí 33 EUR na tunu.
(6) Pro členské státy, které použijí nepovinné přechodné období podle článku 71 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [4], je tedy třeba stanovit podporu uvedenou v odst. 2 druhém pododstavci uvedeného článku v souladu s ustanoveními článku 35 nařízení (ES) č. 382/2005.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na hospodářský rok 2005/06 jsou výše podpor na sušená krmiva stanoveny v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1106/2006
ze dne 18. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2006
ze dne 5. července 2006
o právech osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace v letecké dopravě
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1]
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jednotný trh leteckých služeb by měl být ku prospěchu všem občanům.
Proto by osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace způsobenou postižením, věkem nebo jiným faktorem měly mít možnost využívat letecké dopravy způsobem srovnatelným s ostatními občany.
Osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace mají stejně jako všichni ostatní občané právo na volný pohyb, svobodu volby a nediskriminační zacházení.
To se rovněž vztahuje na leteckou dopravu.
(2) Osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace by proto měly mít přístup k přepravě a ta by jim neměla být upírána z důvodu jejich zdravotního postižení nebo omezené schopnosti pohybu a orientace, vyjma zákonem stanovených případů odůvodněných bezpečností.
Před přijetím rezervace pro osoby se zdravotním postižením nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace by měli letečtí dopravci, jejich zástupci a provozovatelé souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy vyvinout veškeré rozumné úsilí o prověření, zda existuje důvod, který by z bezpečnostního hlediska bránil přijetí těchto osob na dotyčné lety.
(3) Toto nařízení by se nemělo dotýkat jiných práv cestujících stanovených právními předpisy Společenství a zejména směrnicí Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy [3] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů [4].
Pokud by v důsledku téže události vzniklo stejné právo na náhradu nebo změnu rezervace na základě některého z těchto právních předpisů i na základě tohoto nařízení, měla by být dotyčná osoba oprávněna uplatnit toto právo pouze jednou, a to podle svého uvážení.
(4) Aby měly osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace možnost využívat letecké dopravy způsobem srovnatelným s ostatními občany, měla by jim být prostřednictvím nezbytného personálu a vybavení poskytována na letištích a na palubách letadel pomoc, která odpovídá jejich zvláštním potřebám.
V zájmu sociálního začlenění by jim tato pomoc měla být poskytována bez dodatečných poplatků.
(5) Pomoc poskytovaná na letištích, která se nacházejí na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, by měla mimo jiné umožnit osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace dostat se z určeného místa příjezdu na letiště do letadla a z letadla na určené místo odjezdu z letiště, včetně nástupu a výstupu.
Tato místa by měla být určena alespoň u hlavních vchodů do budov terminálů, u přepážek pro odbavení, na stanicích vlaku, vozidel pro lehké kolejové systémy, metra a autobusu, na stanovištích taxi a jiných výstupních místech a na letištních parkovištích.
Pomoc by měla být organizována tak, aby se zabránilo přerušení a zpoždění a zároveň aby byl zajištěn vysoký a rovnocenný standard po celém Společenství a co nejlépe se využívalo zdrojů, ať se jedná o jakékoliv letiště, nebo leteckého dopravce.
(6) Má-li být dosaženo těchto cílů, je třeba, aby za zajištění vysoce kvalitní pomoci na letištích byl odpovědný ústřední orgán.
Vzhledem k tomu, že řídící orgány letišť hrají ústřední úlohu v zabezpečování služeb na svých letištích, tato celková odpovědnost by měla být svěřena jim.
(7) Řídící orgány letišť mohou samy poskytovat pomoc osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace.
Vzhledem k příznivé úloze, kterou v minulosti sehráli někteří provozovatelé a letečtí dopravci, mohou jinak řídící orgány uzavřít smlouvu o poskytování této pomoci s třetí stranou, aniž je dotčeno uplatňování příslušných pravidel práva Společenství, včetně pravidel pro veřejné zakázky.
(8) Pomoc by měla být financována tak, aby se břemeno rozložilo spravedlivě na všechny cestující, kteří používají letiště, a aby osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace nebyly od letecké dopravy odrazovány.
Poplatek vybíraný od každého leteckého dopravce, který letiště používá, poměrně podle počtu cestujících, které přepraví na letiště nebo z něj, se zdá být nejúčinnější cestou financování.
(9) Poplatky vybírané od leteckého dopravce by měly být stanovovány a uplatňovány zcela transparentně, zejména v zájmu zajištění toho, aby byly přiměřené pomoci poskytované osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace a aby tyto poplatky nesloužily k financování jiných aktivit řídícího orgánu než těch, které souvisí s poskytováním této pomoci.
Není-li to v rozporu s tímto nařízením, měla by se tedy použít směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství [5], a zejména ustanovení o oddělení účtů.
(10) Při organizaci poskytování pomoci osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace a při odborné přípravě svých pracovníků by letiště a letečtí dopravci měli zohlednit Dokument 30 Evropské konference civilního letectví (dále jen "ECAC"), část I oddíl 5 a jeho související přílohy, a zejména Kodex správného chování při pozemním odbavování osob s omezenou schopností pohybu a orientace uvedený v příloze J uvedeného dokumentu, ve znění platném v době přijetí tohoto nařízení.
(11) Při rozhodování o podobě nových letišť a terminálů a v rámci zásadních modernizací by řídící orgány letišť, je-li to možné, měly zohlednit potřeby osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace.
Podobně by letečtí dopravci, je-li to možné, měli zohlednit tyto potřeby při rozhodování o úpravě nových a modernizovaných letadel.
(12) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6] by se měla přísně dodržovat, aby bylo zaručeno soukromí osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace a aby bylo zajištěno, že požadované informace slouží pouze ke splnění povinnosti pomoci podle tohoto nařízení a že nebudou použity proti cestujícím, kteří danou službu vyhledají.
(13) Veškeré důležité informace poskytované cestujícím v letecké dopravě by měly být poskytovány alternativními způsoby, které jsou přístupné osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace, a měly by být přinejmenším ve stejných jazycích jako informace poskytované ostatním cestujícím.
(14) V případě, že během manipulace na letišti nebo během přepravy na palubě letadla dojde ke ztrátě nebo poškození invalidních vozíků nebo jiného vybavení pro mobilitu a pomocného vybavení, měla by cestujícímu, jemuž vybavení patří, příslušet náhrada škody v souladu s předpisy mezinárodního práva, práva Společenství a vnitrostátního práva.
(15) Členské státy by měly zajistit a kontrolovat soulad s tímto nařízením a určit vhodný subjekt k provádění těchto kontrolních úkolů.
Tato kontrola se nedotýká práva osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace obrátit se na soud v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
(16) Je důležité, aby osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace, která má za to, že toto nařízení bylo porušeno, mohla na tuto skutečnost upozornit řídící orgán letiště nebo případně dotyčného leteckého dopravce.
Pokud osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace nedosáhne tímto způsobem nápravy, měla by mít možnost podat stížnost subjektu nebo subjektům určeným k tomuto účelu dotyčným členským státem.
(17) Stížnosti týkající se pomoci poskytované na letišti by měly být podávány subjektu nebo subjektům, které k prosazování tohoto nařízení určil členský stát, na jehož území se letiště nachází.
Stížnosti týkající se pomoci poskytované leteckým dopravcem by měly být podávány subjektu nebo subjektům, které k prosazování tohoto nařízení určil členský stát, který dotyčnému leteckému dopravci vydal provozní licenci.
(18) Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a zabezpečit, aby byly tyto sankce používány.
Sankce, které by mohly zahrnovat uložení povinnosti nahradit škodu dotyčné osobě, by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(19) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zajištění vysokých a rovnocenných úrovní ochrany a pomoci ve všech členských státech a zabezpečení toho, aby hospodářské subjekty podnikaly podle harmonizovaných podmínek na jednotném trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich z důvodu rozsahu a účinků této akce může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(20) Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(21) Dne 2. prosince 1987 byla v Londýně společným prohlášením ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska dohodnuta opatření pro užší spolupráci při využívání letiště Gibraltar.
Tato opatření však dosud nevstoupila v platnost,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro ochranu a poskytování pomoci osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace v letecké dopravě, aby se zabránilo jejich diskriminaci a bylo zajištěno, že se jim dostane pomoci.
2. Toto nařízení se použije na osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, které používají nebo mají v úmyslu použít služeb obchodní letecké dopravy pro cestující, při odletu z letiště, tranzitu přes letiště nebo příletu na letiště, pokud se toto letiště nachází na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva.
3. Články 3, 4 a 10 se rovněž použijí na cestující, kteří cestují z letiště nacházejícího se ve třetí zemi na letiště nacházející se na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, pokud je provozující letecký dopravce leteckým dopravcem Společenství.
4. Tímto nařízením nejsou dotčena práva cestujících stanovená směrnicí 90/314/EHS a nařízením (ES) č. 261/2004.
5. V případě rozporu mezi ustanoveními tohoto nařízení s ustanoveními směrnice 96/67/ES se použije toto nařízení.
6. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
7. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště Gibraltar se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělského království a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "osobou se zdravotním postižením" nebo "osobou s omezenou schopností pohybu a orientace" osoba, jejíž pohyblivost je při použití dopravního prostředku snížena v důsledku jakéhokoliv tělesného postižení (smyslového nebo pohybového, trvalého nebo dočasného), mentálního postižení nebo nezpůsobilosti nebo jakékoli jiné příčiny zdravotního postižení nebo věku a jejíž stav vyžaduje, aby jejím potřebám byla věnována odpovídající pozornost a byly jim přizpůsobeny služby, které jsou poskytované všem cestujícím;
b) "leteckým dopravcem" podnik letecké dopravy s platnou provozní licencí;
c) "provozujícím leteckým dopravcem" letecký dopravce, který provádí nebo zamýšlí provést let podle smlouvy s cestujícím nebo jménem jiné právnické nebo fyzické osoby, která uzavřela smlouvu s tímto cestujícím;
d) "leteckým dopravcem Společenství" letecký dopravce s platnou provozní licencí vydanou členským státem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [7];
e) "provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy", s výjimkou leteckého dopravce, organizátor nebo prodejce ve smyslu čl. 2 odst. 2 a 3 směrnice 90/314/EHS;
f) "řídícím orgánem letiště" nebo "řídícím orgánem" orgán, který má podle vnitrostátních právních předpisů zejména za úkol správu a řízení letištní infrastruktury a koordinaci a kontrolu činností různých dopravců přítomných na letišti nebo daného letištního systému;
g) "uživatelem letiště" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za leteckou přepravu cestujících z daného letiště nebo do daného letiště;
h) "výborem uživatelů letiště" výbor složený ze zástupců uživatelů letiště nebo organizací, které je zastupují;
i) "rezervací" skutečnost, že cestující má letenku nebo jiný důkaz, který udává, že rezervace byla leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijata a evidována;
j) "letištěm" plocha speciálně upravená pro přistávání, vzlety a pozemní pohyby letadel, včetně pomocných zařízení potřebných pro tyto operace, které vyžaduje letecká doprava a služby, a včetně zařízení potřebných pro zajištění služeb obchodní letecké dopravy;
k) "letištním parkovištěm" parkoviště v areálu letiště nebo pod přímou kontrolou řídícího orgánu letiště, jež přímo slouží cestujícím využívajícím toto letiště;
l) "obchodní leteckou dopravou pro cestující" služba letecké přepravy cestujících zajišťovaná leteckým dopravcem na pravidelných nebo nepravidelných letech a nabízená veřejnosti za úhradu, ať už samostatně, nebo jako část souboru služeb.
Článek 3
Zákaz odmítnout přepravu
Letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nesmí z důvodu zdravotního postižení nebo omezené schopnosti pohybu a orientace odmítnout:
a) rezervaci pro let z letiště nebo na letiště, na které se vztahuje toto nařízení;
b) přijmout na palubu osobu se zdravotním postižením nebo osobu s omezenou schopností pohybu a orientace na tomto letišti, jestliže dotyčná osoba má platnou letenku a rezervaci.
Článek 4
Výjimky, zvláštní podmínky a informace
1. Bez ohledu na článek 3 smí letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy odmítnout na základě zdravotního postižení nebo omezené schopnosti pohybu a orientace rezervaci nebo přijmout na palubu osobu se zdravotním postižením nebo osobu s omezenou schopností pohybu a orientace:
a) aby dodržel platné bezpečnostní požadavky, které stanoví mezinárodní právní předpisy, právní předpisy Společenství nebo vnitrostátní právní předpisy, nebo aby dodržel bezpečnostní požadavky stanovené orgánem, jenž vydal dotyčnému leteckému dopravci osvědčení provozovatele letecké dopravy;
b) pokud velikost letadla nebo jeho dveří nástup na palubu nebo přepravu této osoby se zdravotním postižením nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace reálně neumožňuje.
V případě odmítnutí rezervace z důvodů uvedených pod písmeny a) nebo b) prvního pododstavce vynaloží letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přiměřené úsilí, aby navrhl dotyčné osobě přijatelnou alternativu.
Osobě se zdravotním postižením nebo osobě s omezenou schopností pohybu a orientace, které byl odepřen nástup na palubu na základě jejího zdravotního postižení nebo omezené schopnosti pohybu a orientace, a osobě, která tuto osobu doprovází podle odstavce 2 tohoto článku, musí být nabídnuto právo na proplacení výdajů nebo přesměrování podle článku 8 nařízení (ES) č.
261/2004. Právo na volbu mezi zpátečním letem nebo přesměrováním je podmíněno splněním všech bezpečnostních požadavků.
2. Za stejných podmínek, které jsou uvedeny v odst. 1 prvním pododstavci písm. a), smí letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy požadovat, aby osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace byla doprovázena další osobou, která je schopna jí poskytnout potřebnou pomoc.
3. Letecký dopravce nebo jeho zástupce zpřístupní veřejnosti v dostupných formách a přinejmenším v těch jazycích, v nichž jsou informace dostupné ostatním cestujícím, bezpečnostní pravidla, která se vztahují na přepravu osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace, jakož i jakákoli omezení jejich přepravy nebo přepravy jejich vybavení pro mobilitu z důvodu velikosti letadla.
Provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy zpřístupní ta bezpečnostní pravidla a omezení, která se vztahují na lety v rámci souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, které organizuje, prodává nebo nabízí k prodeji.
4. Pokud letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy využije výjimky uvedené v odstavci 1 nebo 2, okamžitě informuje dotyčnou osobu se zdravotním postižením nebo osobu s omezenou schopností pohybu a orientace o důvodech, které ho k tomu vedly.
Na požádání informuje letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy dotyčnou osobu se zdravotním postižením nebo osobu s omezenou schopností pohybu a orientace o těchto důvodech písemně, a to do pěti pracovních dnů od data žádosti.
Článek 5
Určení míst příjezdu a odjezdu
1. Ve spolupráci s uživateli letiště, a to prostřednictvím výboru uživatelů letiště, je-li ustaven, a ve spolupráci s příslušnými organizacemi zastupujícími osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace určí řídící orgán letiště s ohledem na místní podmínky místa příjezdu a odjezdu v areálu letiště nebo na místě, nad nímž má řídící orgán přímou kontrolu, a to jak uvnitř budov terminálů, tak i mimo ně, na kterých mohou osoby se zdravotním postižením nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace snadno oznámit svůj příjezd na letiště a vyžádat si pomoc.
2. Místa příjezdu a odjezdu uvedená v odstavci 1 musí být jasně označena a musí na nich být v dostupných formách k dispozici základní informace o letišti.
Článek 6
Předávání informací
1. Letečtí dopravci, jejich zástupci a provozovatelé souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijmou na všech svých prodejních místech na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, včetně prodeje po telefonu a přes internet, veškerá opatření, která jsou nezbytná k přijetí oznámení o potřebě pomoci od osob se zdravotním postižením nebo osob s omezenou schopností pohybu a orientace.
2. Pokud letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy obdrží oznámení o potřebě pomoci do 48 hodin před zveřejněným časem odletu, předá dotyčnou informaci alespoň 36 hodin před zveřejněným časem odletu:
a) řídícímu orgánu letiště odletu, příletu a tranzitu a
b) provozujícímu leteckému dopravci, pokud rezervace nebyla uskutečněna prostřednictvím tohoto dopravce, a pokud provozující letecký dopravce není v okamžiku oznámení znám, předá se mu informace, jakmile to bude možné.
3. Ve všech ostatních případech, než jsou případy uvedené v odstavci 2, předá letecký dopravce, jeho zástupce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy dotyčnou informaci co nejdříve.
4. Co nejdříve po odletu informuje provozující letecký dopravce řídící orgán letiště v místě určení, pokud se nachází na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, o počtu osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace na palubě letadla, které potřebují pomoc uvedenou v příloze I, a o povaze této pomoci.
Článek 7
Právo na pomoc na letištích
1. Když se osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace dostaví na letiště za účelem odletu, je řídící orgán letiště odpovědný za zajištění pomoci uvedené v příloze I tak, aby se tato osoba byla schopna zúčastnit letu, na který má rezervaci, pokud byla dotyčnému leteckému dopravci, jeho zástupci nebo provozovateli souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy oznámena zvláštní potřeba pomoci pro tuto osobu alespoň 48 hodin před zveřejněným časem odletu.
Toto oznámení se týká i zpátečního letu, jestliže let tam i zpět byl sjednán u téhož leteckého dopravce.
2. Žádost o využití pomoci asistenčního psa musí být akceptována za předpokladu, že leteckému dopravci, jeho zástupci nebo provozovateli souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy je tato skutečnost oznámena v souladu s vnitrostátními pravidly pro přepravu asistenčních psů na palubě letadel, jestliže taková pravidla existují.
3. Pokud nebylo učiněno oznámení podle odstavce 1, vyvine řídící orgán letiště veškeré rozumné úsilí o zajištění pomoci uvedené v příloze I tak, aby se dotyčná osoba byla schopna zúčastnit letu, na který má rezervaci.
4. Ustanovení odstavce 1 se použije:
a) pokud se tato osoba dostaví k odbavení:
i) v čase, který je předem a písemně (rovněž elektronickými prostředky) stanoven leteckým dopravcem, jeho zástupcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, nebo
ii) není-li čas stanoven, nejpozději do hodiny před zveřejněným časem odletu, nebo
b) pokud se tato osoba dostaví na místo v areálu letiště určené v souladu s článkem 5:
i) v čase, který je předem a písemně (rovněž elektronickými prostředky) stanoven leteckým dopravcem, jeho zástupcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, nebo
ii) není-li čas stanoven, nejpozději do dvou hodin před zveřejněným časem odletu.
5. Pokud osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace užívá tranzitních služeb letiště, na něž se vztahuje toto nařízení, nebo je převedena leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy z letu, na který má rezervaci, na jiný let, je řídící orgán letiště odpovědný za zajištění pomoci uvedené v příloze I tak, aby se tato osoba byla schopna zúčastnit letu, na který má rezervaci.
6. Při příletu osoby se zdravotním postižením nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace na letiště, na které se vztahuje toto nařízení, je řídící orgán letiště odpovědný za zajištění pomoci uvedené v příloze I tak, aby se tato osoba byla schopna dopravit do místa odjezdu z letiště uvedeného v článku 5.
7. Poskytovaná pomoc musí co možná nejvíce odpovídat zvláštním potřebám jednotlivých cestujících.
Článek 8
Odpovědnost za pomoc na letištích
1. Řídící orgán letiště odpovídá za to, že pomoc uvedená v příloze I je poskytována osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace bez dalších poplatků.
2. Tuto pomoc může poskytnout řídící orgán letiště sám.
Jinak může řídící orgán – při zachování své odpovědnosti a vždy s výhradou dodržení norem kvality uvedených v čl. 9 odst.
1 – uzavřít smlouvu o poskytování pomoci s jednou nebo několika jinými stranami. Řídící orgán může uzavřít takovou smlouvu nebo smlouvy ze své vlastní iniciativy nebo na požádání, a to i ze strany leteckého dopravce, ve spolupráci s uživateli letiště, prostřednictvím výboru uživatelů letiště, je-li ustaven, přičemž se zohlední stávající služby na dotyčném letišti.
V případě odmítnutí takové žádosti je řídící orgán písemně zdůvodní.
3. Řídící orgán letiště může pro účely financování této pomoci nediskriminačním způsobem vybírat zvláštní poplatek od uživatelů letiště.
4. Tento zvláštní poplatek musí být přiměřený, odvozený od nákladů, transparentní a stanovený řídícím orgánem letiště ve spolupráci s uživateli letiště, a to prostřednictvím výboru uživatelů letiště, je-li ustaven, nebo jiného vhodného subjektu.
Poplatek se rozdělí mezi uživatele letiště v poměru k celkovému počtu všech cestujících, které každý přepraví na letiště a z něj.
5. V souladu se současnými obchodními zvyklostmi oddělí řídící orgán letiště ve svém účetnictví činnosti související s pomocí poskytovanou osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace od ostatních činností.
6. Řídící orgán letiště zpřístupní uživatelům letiště, a to prostřednictvím výboru uživatelů letiště, je-li ustaven, nebo jiného vhodného subjektu, jakož i subjektu nebo subjektům odpovědným za prosazování uvedeným v článku 14 ověřený roční přehled přijatých poplatků a vynaložených výdajů v souvislosti s pomocí poskytovanou osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace.
Článek 9
Normy kvality pro pomoc
1. S výjimkou letišť, jejichž roční objem provozu je nižší než 150000 cestujících obchodní letecké dopravy, stanoví řídící orgán ve spolupráci s uživateli letiště, a to prostřednictvím výboru uživatelů letiště, je-li ustaven, a s organizacemi zastupujícími osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace normy kvality pro pomoc uvedenou v příloze I a určí potřebné prostředky pro jejich splnění.
2. Při stanovování těchto norem se plně zohlední mezinárodně uznávané politiky a kodexy chování týkající se usnadnění dopravy osob se zdravotním postižením nebo osob s omezenou schopností pohybu a orientace, zejména Kodex správného chování při pozemním odbavování osob s omezenou schopností pohybu a orientace ECAC.
3. Řídící orgán letiště své normy kvality zveřejní.
4. Letecký dopravce a řídící orgán letiště se mohou dohodnout, že pro cestující, které letecký dopravce přepravuje na letiště a z něj, poskytne řídící orgán letiště pomoc na vyšší úrovni, než stanoví normy uvedené v odstavci 1, nebo poskytne ke službám uvedeným v příloze I doplňkové služby.
5. Pro účely financování některého z těchto opatření může řídící orgán vybírat od leteckého dopravce doplňkový poplatek k poplatku uvedenému v čl. 8 odst. 3, který musí být transparentní, odvozený od nákladů a stanovený po poradě s dotyčným leteckým dopravcem.
Článek 10
Pomoc leteckých dopravců
Letecký dopravce poskytne osobě se zdravotním postižením nebo osobě s omezenou schopností pohybu a orientace při odletu, příletu nebo při tranzitu na letišti, na které se vztahuje toto nařízení, pomoc uvedenou v příloze II bez dalších poplatků, pokud tato osoba splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 4.
Článek 11
Odborná příprava
Letečtí dopravci a řídící orgány letiště:
a) zajistí, aby všichni jejich zaměstnanci a zaměstnanci subdodavatele, kteří poskytují přímou pomoc osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace, měli znalosti o tom, jak vyhovět potřebám osob s různým zdravotním postižením nebo se zhoršenou schopností pohybu a orientace;
b) poskytnou školení o rovnoprávnosti zdravotně postižených a o problematice zdravotního postižení veškerému personálu, který pracuje na letišti a přichází do přímého styku s cestující veřejností;
c) zajistí, aby všichni noví zaměstnanci prošli školením o problematice zdravotního postižení a aby byl personál podle potřeby doškolován.
Článek 12
Náhrada škody za ztrátu nebo poškození invalidního vozíku, jiného vybavení pro mobilitu nebo pomocného vybavení
V případě, že během manipulace na letišti nebo během přepravy na palubě letadla dojde ke ztrátě nebo poškození invalidních vozíků nebo jiného vybavení pro mobilitu nebo pomocného vybavení, náleží cestujícímu, jemuž vybavení patří, náhrada škody podle předpisů mezinárodního práva, práva Společenství a vnitrostátního práva.
Článek 13
Zákaz vyloučení odpovědnosti
Povinnosti vůči osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace vyplývající z tohoto nařízení nelze omezit ani vyloučit.
Článek 14
Subjekt odpovědný za prosazování a jeho úkoly
1. Každý členský stát určí subjekt nebo subjekty odpovědné za prosazování tohoto nařízení, pokud jde o odlety z letišť a přílety na letiště, která se nacházejí na jeho území.
Tento subjekt nebo subjekty případně přijmou opatření potřebná k zabezpečení dodržování práv osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace, včetně souladu s normami kvality uvedenými v čl. 9 odst.
1. Členské státy informují Komisi o subjektu nebo subjektech, které určily.
2. Členské státy případně stanoví, že subjekt nebo subjekty odpovědné za prosazování a určené podle odstavce 1 rovněž zajišťují náležité provádění článku 8, včetně ustanovení o poplatcích s cílem zabránit nekalé hospodářské soutěži.
K tomuto účelu mohou určit i jiný subjekt.
Článek 15
Stížnosti
1. Osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace, která má za to, že toto nařízení bylo porušeno, může na tuto skutečnost upozornit řídící orgán letiště nebo případně dotyčného leteckého dopravce.
2. Pokud osoba se zdravotním postižením nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace nemůže dosáhnout tímto způsobem nápravy, může podat stížnosti v souvislosti s údajným porušením tohoto nařízení subjektu nebo subjektům určeným podle čl. 14 odst. 1 nebo jakémukoli jinému příslušnému orgánu určenému členským státem.
3. Subjekt v jednom členském státu, který obdrží stížnost ve věci spadající do působnosti určeného subjektu jiného členského státu, postoupí stížnost subjektu tohoto jiného členského státu.
4. Členské státy přijmou opatření k informování osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace o jejich právech podle tohoto nařízení a o možnosti podat stížnost tomuto určenému subjektu nebo subjektům.
Článek 16
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zabezpečení jejich provádění.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi a neprodleně ji informují o všech následných změnách.
Článek 17
Zpráva
Do 1. ledna 2010 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování a výsledcích tohoto nařízení.
Ke zprávě se v případě potřeby připojí návrhy právních předpisů, kterými se ustanovení tohoto nařízení podrobně provádí nebo revidují.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se s účinkem od 26. července 2008, s výjimkou článků 3 a 4, které se použijí s účinkem od 26. července 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 5. července 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 24, 31.1.2006, s. 12.
Nařízení Komise (ES) č. 1108/2006
ze dne 19. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1109/2006
ze dne 19. července 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1623/2000, pokud jde o lhůty pro dodávání vína do palíren a o destilaci vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci destilace vína na konzumní alkohol, stanovené v článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 a zahájené v každém hospodářském roce v souladu s kapitolou II nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], musejí producenti dodávat víno do palírny a palírny musejí destilovat víno do přesně určených dat.
(2) Ukazuje se, že kvůli zahájení několika nouzových destilací ke konci hospodářského roku 2004/05 a kvůli velkému množství nasmlouvaných na destilaci konzumního alkoholu nestačí v některých členských státech kapacita palíren na přijímání vína a na destilaci ve lhůtách stanovených nařízením (ES) č. 1623/2000.
(3) K vyřešení této situace je žádoucí prodloužit o dva týdny lhůtu, do níž musí být víno dodáno k destilaci, a lhůtu, v níž musí být víno destilováno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 63a odst. 8 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1623/2000 mohou být na hospodářský rok 2005/06 množství vína sjednaná v každé smlouvě dodána do palírny do 31. července daného hospodářského roku.
Odchylně od čl. 63a odst. 10 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1623/2000 musí být na hospodářský rok 2005/06 víno dodané do palírny destilováno nejpozději do 15. října následujícího hospodářského roku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1110/2006
ze dne 19. července 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. července 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. srpna 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. července 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 450 t původem z Botswany,
- 435 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 400 t původem z Botswany,
- 570 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce srpna 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 16759 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 8802 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 20. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1111/2006
ze dne 19. července 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty odvětví cukru v rámci celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 950/2006 ze dne 28. června 2006, kterým se pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů v odvětví cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/914/ES ze dne 21. listopadu 2005 o uzavření Protokolu o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který se týká celní kvóty na dovoz cukru a výrobků v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie [3] do Společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2151/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro výrobky v odvětví cukru pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie v souladu s Dohodou o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [4], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence byly předloženy příslušným orgánům v týdnu od 10. do 14. července 2006, podle nařízení (ES) č. 950/2006 na celkové množství stejné nebo větší než je dostupné množství pro pořadové číslo 09.4341 (2005–2006); 09.4317; 09.4319.
(2) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient přidělení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a případně informovat členské státy, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 10. do 14. července 2006 podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 950/2006 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1112/2006
ze dne 19. července 2006
o vydávání licencí na dovoz česneku ve čtvrtletí od 1. září do 30. listopadu 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1870/2005 ze dne 16. listopadu 2005 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství, na která byly podány žádosti o vydání licence tradičními a novými dovozci v pěti prvních pracovních dnech měsíce července 2006 podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1870/2005, překračují dostupná množství pro dovoz výrobků pocházejících z Číny a třetích zemí jiných než Číny a Argentiny.
(2) Je třeba stanovit, do jaké míry bude možné vyhovět žádostem o licence zaslaným Komisi do dne 17. července 2006, a pro každou kategorii dovozců a zemi původu produktu určit data, do kterých by mělo být vydávání osvědčení dočasně zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě žádostí o vydání dovozní licence podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1870/2005, podaných v pěti prvních pracovních dnech měsíce července 2006 a zaslaných Komisi do dne 17. července 2006, budou licence na požadovaná množství přiděleny v procentních sazbách v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Pro každou příslušnou kategorii dovozců a příslušnou zemi původu se zamítají žádosti o vydání dovozní licence podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1870/2005 vztahující se na čtvrtletí od 1. září do 30. listopadu 2006 a podané v pěti prvních pracovnich dnech měsíce července 2006, ale ještě před datem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1113/2006
ze dne 20. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1114/2006
ze dne 20. července 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1115/2006
ze dne 20. července 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3703/85, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke společným obchodním normám pro některé čerstvé nebo chlazené ryby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 a čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu [2], a zejména na čl. 8 odst. 4 a článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2406/96 stanoví společné obchodní normy pro některé produkty rybolovu.
Prováděcí pravidla k těmto normám jsou stanovena nařízením Komise (EHS) č. 3703/85 [3].
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 2406/96 stanoví, že pelagické druhy mohou být tříděny na základě systému odběru vzorků, aby bylo zajištěno dodržování společných obchodních norem pro tyto druhy.
(3) Po změně nařízení (ES) č. 2406/96 nařízením Komise (ES) č. 790/2005 [4], byly společné obchodní normy stanoveny také pro šprota obecného.
(4) Prováděcí pravidla pro třídění a vážení pelagických druhů stanovená nařízením (EHS) č. 3703/85 se v současné době na šprota obecného nevztahují.
Uvedené nařízení by proto mělo být změněno, aby zahrnovalo také uvedený druh.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3703/85 se mění takto:
1. V příloze I se doplňuje nová položka uvedená v příloze tohoto nařízení.
2. V příloze II se doplňuje nová položka, která zní:
"8. Šprot obecný druhu Sprattus sprattus".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1116/2006
ze dne 20. července 2006,
kterým se zakazuje rybolov sardele obecné v podoblasti ICES VIII
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Intenzita rybolovu Společenství pro plavidla, která loví sardel obecnou v Biskajském zálivu podoblasti ICES VIII (Biskajský záliv), je prozatímně stanovena v příloze IA nařízení (ES) č. 51/2006.
(2) Podle čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení Komise neprodleně zastaví rybolovné činnosti týkající se sardele obecné v podoblasti ICES VIII, pokud výbor STECF vydá stanovisko, že biomasa reprodukující se populace představuje v roce 2006 v době tření méně než 28000 tun.
(3) Výbor STECF odhadl biomasu reprodukující se populace v roce 2006 v době tření na 18640 tun.
(4) Jelikož biomasa reprodukující se populace sardele obecné v roce 2006 v době tření se pohybuje pod prahem 28000 tun, musí být rybolov po zbytek roku 2006 zakázán,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rybolov sardele obecné v podoblasti ICES VIII se zakazuje od data vstupu v platnost stanoveného článkem 2 až do 31. prosince 2006.
V podoblasti ICES VIII se rovněž zakazuje uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat sardel obecnou ulovenou po datu vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost následujícím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1117/2006
ze dne 20. července 2006
o platbě porážkové prémie a dodatečných platbách v rámci veterinárních opatření ukládajících porážku zvířat v Nizozemsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 50 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodu epizootie slintavky a kulhavky v roce 2001 a epizootie bovinní spongiformní encefalopatie v letech 2000 až 2003, které se vyskytly v Nizozemsku, byl skot dopraven na jatka za účelem porážky.
(2) Nizozemské orgány pozastavily poskytování porážkové prémie podle článku 11 nařízení (ES) č. 1254/1999 a poskytování příslušných dodatečných plateb podle článku 14 uvedeného nařízení pro zvířata poražená na jatkách.
Producentům těchto zvířat však mohly být poskytnuty přímé platby, pokud byly u dotčených zvířat splněny podmínky způsobilosti.
(3) Aby byla splněna oprávněná očekávání producentů, je třeba vzít v úvahu, že výplata porážkové prémie a dodatečných plateb může být provedena až do 15. října 2006, a to pro zvířata poražená na jatkách během roku 2001 z důvodu epizootie slintavky a kulhavky podle směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [2].
(4) Ze stejného důvodu je vhodné s touto možností rovněž počítat pro zvířata poražená na jatkách v letech 2000, 2001, 2002 a 2003 v rámci kontrolních opatření pro bovinní spongiformní encefalopatii, která byla přijata na základě směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3] a na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4].
(5) Ustanovení nařízení (ES) č. 1254/1999, kterými se řídí přímé platby, byla ode dne 1. ledna 2005 zrušena nařízením Rady (ES) č.
1782/2003 [5]. Na základě těchto ustanovení proto nemohou být nadále povolena opatření uvedená v tomto nařízení, což vede ke specifickému praktickému problému.
(6) Je vhodné stanovit, že platby uskutečněné na základě tohoto nařízení jsou poskytovány v rámci stropů a celkových částek.
(7) Částka porážkové prémie a částky dodatečných plateb by mohly být zařazeny do hodnoty zvířat určených pro stanovení náhrady poskytované podle rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [6] a podle rozhodnutí Komise 2001/652/ES ze dne 16. srpna 2001 o finanční pomoci ve prospěch eradikace slintavky a kulhavky v Nizozemsku v roce 2001 [7].
Výplata porážkové prémie a dodatečných plateb by v tomto případě vyústila v nadměrné náhrady pro příjemce.
Je vhodné stanovit, že příslušné orgány Nizozemska zajistí, že taková situace nenastane před poskytnutím porážkové prémie a dodatečné platby.
(8) Jelikož cílem tohoto nařízení je vyřešit situaci v letech 2000 až 2003, je nutné stanovit jeho okamžitý vstup v platnost.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Porážková prémie a dodatečné platby mohou být Nizozemsku poskytovány až do 15. října 2006, a to pro zvířata poražená na jatkách v roce 2001 z důvodu epizootie slintavky a kulhavky podle směrnice 85/511/EHS.
2. Porážková prémie a dodatečné platby mohou být rovněž poskytovány pro zvířata poražená na jatkách v rámci kontrolních opatření pro bovinní spongiformní encefalopatii podle směrnice 90/425/EHS a podle nařízení (ES) č. 999/2001 během doby používání těchto opatření, nejdříve však od 1. ledna 2000 a nejpozději do 31. prosince 2003.
Článek 2
1. Za účelem poskytování porážkové prémie příslušné orgány Nizozemska zajistí, že zvířata v době porážky splňují tyto podmínky způsobilosti:
a) býci, voli, krávy a jalovice mají nejméně osm měsíců;
b) telata mají více jak jeden měsíc a méně než sedm měsíců.
Prémie je vyplacena producentovi, který choval zvíře během retenčního období o trvání nejméně dvou měsíců, které končí nejdéle jeden měsíc před porážkou.
2. Porážková prémie je každoročně poskytována v rámci nevyužité části vnitrostátního stropu 1207849 dospělých kusů skotu a 1198113 kusů telat.
Částka prémie na jednotlivé způsobilé zvíře podle odst. 1 písm. a) je stanovena na 27 EUR za kalendářní rok 2000, na 53 EUR za kalendářní rok 2001 a na 80 EUR na kalendářní roky 2002 a 2003.
Částka prémie na jednotlivé způsobilé zvíře podle odst. 1 písm. b) je stanovena na 17 EUR za kalendářní rok 2000, na 33 EUR za kalendářní rok 2001 a na 50 EUR na kalendářní roky 2002 a 2003.
Článek 3
Příslušné orgány Nizozemska uskuteční dodatečné platby na kus a jednotku porážkové prémie na základě objektivních kritérií, která zahrnují zejména struktury a podmínky zvláštní produkce, a takovým způsobem, aby zajistily rovné zacházení mezi producenty a zabránily narušení trhu a hospodářské soutěže.
Tyto platby nezávisí na kolísání tržních cen.
Dodatečné platby jsou poskytovány v rámci nevyužité části celkové částky 8,4 milionů EUR na rok 2000, 16,9 milionů EUR na rok 2001 a 25,3 milionů EUR na roky 2002 a 2003.
Článek 4
Částky porážkové prémie a dodatečné platby jsou poskytovány, pokud nebyly ani zahrnuty do hodnoty určené na základě stanovení náhrady vyplacené pro dotčená zvířata podle rozhodnutí 90/424/EHS a podle rozhodnutí 2001/652/ES, ani za tímto účelem skutečně vyplaceny.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1118/2006
ze dne 20. července 2006,
kterým se pozastavuje vydávání dovozních licencí pro novozélandské máslo dovážené v rámci celní kvóty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 25 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [2], jsou stanovena tato pravidla, zejména pokud jde o "novozélandské máslo".
(2) Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 11. července 2006 ve věci C-313/04 Franz Egenberger GmbH Molkerei und Trockenwerk v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung uvedl, že: "Ustanovení čl. 35 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, je neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že žádosti o dovozní licenci pro novozélandské máslo se sníženou celní sazbou lze podávat pouze u příslušných orgánů Spojeného království"; a "články 25 a 32 nařízení (ES) č. 2535/2001 ve spojení s přílohami III, IV a XII téhož nařízení jsou neplatné v rozsahu, v němž umožňují diskriminaci při vydávání dovozních licencí pro novozélandské máslo se sníženou celní sazbou."
(3) Z důvodu uvedeného rozsudku Soudního dvora není možné účinně uplatňovat režim pro dovoz novozélandského másla v rámci příslušné celní kvóty zejména proto, že ustanovení nařízení (ES) č. 2535/2001, kterých se rozsudek netýká, nejsou schopna dostatečně zajistit, aby původ a jakost produktů určených k vývozu v rámci kvóty skutečně splňovaly požadavky celní kvóty, a rovněž nedokáží zajistit řádnou správu celní kvóty, zejména prostřednictvím kontroly využití kvóty.
(4) S cílem stanovit tyto požadavky a zároveň zajistit, že změny budou v souladu s požadavky stanovenými v rozsudku Soudního dvora, bude proto nezbytné změnit nařízení (ES) č.
2535/2001. Změny nelze učinit ihned, neboť je třeba zejména konzultovat zúčastněné strany.
(5) Ve snaze předejít spekulacím, zabránit přetrvávající diskriminaci uvedené v rozsudku Soudního dvora a zabránit riziku nekontrolovaného využívání kvóty a riziku dovozu produktů v rámci kvóty, které nesplňují požadavky jakosti a původu produktů způsobilých v rámci kvóty, je proto nezbytné pozastavit vydávání licencí pro novozélandské máslo, dokud nebudou přijaty změny uvedeného nařízení.
Ze stejných důvodů je třeba přijmout změny s účinností od prvního dne po vynesení rozsudku Soudního dvora, tedy od 12. července 2006.
(6) Pokud však jde o novozélandské máslo, pro které bylo vydáno osvědčení IMA I před datem 12. července 2006 a které fyzicky opustilo Nový Zéland před uvedeným datem, je třeba nadále počítat s vydáváním dovozních licencí ve snaze zajistit ochranu oprávněných očekávání dotčených hospodářských subjektů a hladké obchodní toky, přičemž je třeba respektovat rozsudek Soudního dvora.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od ustanovení nařízení (ES) č. 2535/2001 pozastaví členské státy vydávání dovozních licencí pro novozélandské máslo, jak je stanoveno v čl. 25 odst. 1 uvedeného nařízení. Tato odchylka se nevztahuje na novozélandské máslo, pro které bylo vydáno osvědčení IMA I před datem 12. července 2006 a které fyzicky opustilo Nový Zéland před uvedeným datem.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1119/2006
ze dne 20. července 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1058/2006 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 14. do 20. července 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1058/2006 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 30,87 EUR/t pro maximální celkové množství 80911 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1120/2006
ze dne 20. července 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u kukuřice v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1057/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1057/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené z třetích zemí do Portugalska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3], může Komise rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá maximálnímu snížení dovozního cla, nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 14. do 20. července 2006 v rámci nabídkového řízení stanoveného v nařízení (ES) č. 1057/2006 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 31,97 EUR/t pro celkové maximální množství 100000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1121/2006
ze dne 20. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1122/2006
ze dne 20. července 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 935/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 935/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 14. do 20. července 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 935/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1123/2006
ze dne 20. července 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 14. do 20. července 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1126/2006
ze dne 24. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 234/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Libérii a o zrušení nařízení (ES) č. 1030/2003 a kterým se pozastavují některá omezující opatření vůči Libérii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2006/31/SZBP ze dne 23. ledna 2006, kterým se obnovují omezující opatření vůči Libérii [1] a společný postoj 2006/518/SZBP ze dne 24. července 2006, kterým se mění a obnovují některá omezující opatření vůči Libérii [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem provedení opatření uložených vůči Libérii rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) stanovil společný postoj 2004/137/SZBP ze dne 10. února 2004 o omezujících opatřeních vůči Libérii [3] provádění opatření uvedených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003), týkajících se Libérie, a stanovil zákaz poskytovat Libérii finanční pomoc související s vojenskými činnostmi. Dne 23. ledna 2006 společný postoj 2006/31/SZBP potvrdil omezující opatření společného postoje 2004/137/SZBP na další období v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1647 (2005).
(2) Nařízení Rady (ES) č. 234/2004 [4] zakazuje poskytovat Libérii technickou a finanční pomoc související s vojenskými činnostmi, dovoz surových diamantů z Libérie a dovoz kulatiny a užitkového dřeva pocházejících z této země.
(3) S přihlédnutím k vývoji v Libérii přijala Rada bezpečnosti OSN dne 13. června 2006 rezoluci 1683 (2006), kterou se zavádějí některé výjimky ze zákazu technické pomoci související s vojenskými činnostmi, uloženého podle odst. 2 písm. b) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003).
(4) Dne 20. června 2006 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1689 (2006).
Tou bylo rozhodnuto obnovit zákaz dovozu diamantů, avšak neobnovit zákaz dovozu kulatiny a užitkového dřeva pocházejících z Libérie, který byl uložen podle odstavce 10 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) a jehož platnost po několikerém prodloužení skončila dne 20. června 2006.
Rada bezpečnosti vyjádřila své rozhodnutí obnovit tento zákaz, pokud Libérie ve lhůtě devadesáti dnů neschválí právní předpisy v oblasti lesnictví navržené Výborem pro monitorování reformy lesnictví, který byl zřízen vládou Libérie.
(5) S ohledem na tyto rezoluce a společné postoje 2006/31/SZBP a 2006/518/SZBP je nezbytné s účinkem od 23. června 2006 pozastavit zákaz dovozu kulatiny a užitkového dřeva pocházejících z Libérie stanovený v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 234/2004 a změnit články 3 a 4 uvedeného nařízení, zejména proto, aby s účinkem od 13. června 2006 mohla být za určitých podmínek poskytována pomoc policii a bezpečnostním silám liberijské vlády,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 234/2004 se mění takto:
1. článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Odchylně od článku 2 může příslušný orgán uvedený v příloze I členského státu, ve kterém je poskytovatel služeb usazený, povolit poskytnutí:
a) technické pomoci, finančních prostředků a finanční pomoci vztahující se ke:
i) zbraním a souvisejícímu materiálu, pokud jsou taková pomoc nebo služby určeny výhradně na podporu a pro potřeby mise OSN v Libérii nebo
ii) zbraním a střelivu, které zůstávají v úschově zvláštní bezpečnostní služby pro neomezené operativní použití a které byly po schválení výborem zřízeným odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) poskytnuty před 13. červnem 2006 členům této služby k cvičným účelům.
b) finančních prostředků a finanční pomoci vztahující se ke:
i) zbraním a souvisejícímu materiálu určeným výhradně na podporu a použití v mezinárodním vzdělávacím a reformním programu zaměřeném na liberijské ozbrojené síly a policii za předpokladu, že výbor zřízený odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) schválil vývoz, prodej, dodávku a převod dotyčných zbraní nebo souvisejícího materiálu,
ii) nesmrtonosnému vojenskému vybavení určenému výhradně pro humanitární nebo ochranné účely za předpokladu, že výbor zřízený odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti 1521 (2003) schválil vývoz, prodej, dodávku nebo převod dotyčného vybavení, nebo
iii) zbraním a střelivu určeným příslušníkům policie a bezpečnostních sil liberijské vlády, kteří byli prověřeni a vyškoleni po vzniku mise Organizace spojených národů v Libérii v říjnu 2003 za předpokladu, že výbor zřízený odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) schválil vývoz, prodej, dodávku nebo převod dotyčných zbraní a střeliva.
2. Pro činnosti, které již byly uskutečněny, se neposkytne povolení.";
2. článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Pokud byly takové činnosti předem schváleny výborem zřízeným odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) a odchylně od článku 2 tohoto nařízení, může příslušný orgán členského státu, v němž je poskytovatel služeb usazený, uvedený v příloze I povolit poskytnutí technické pomoci vztahující se k:
a) zbraním a souvisejícímu materiálu určeným výhradně na podporu a použití v mezinárodním vzdělávacím a reformním programu zaměřeném na liberijské ozbrojené síly a policii,
b) nesmrtonosnému vojenskému vybavení určenému výhradně k humanitárnímu a obrannému využití nebo
c) zbraním a střelivu určeným příslušníkům policie a bezpečnostních sil liberijské vlády, kteří byli prověřeni a vyškoleni po vzniku mise Organizace spojených národů v Libérii v říjnu 2003.
O schválení výboru zřízeného odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) se žádá u příslušného orgánu členského státu, v němž je poskytovatel služeb usazený, uvedeného v příloze I.
Vláda dotyčného členského státu a vláda Libérie podají výboru zřízenému odstavcem 21 rezoluce Rady bezpečnosti 1521 (2003) společnou žádost o schválení technické pomoci vztahující se ke zbraním a střelivu uvedeným v písmenu c).
2. Pro činnosti, které již byly uskutečněny, se neposkytne povolení.".
Článek 2
Použitelnost čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 234/2004 se pozastavuje do dne 18. září 2006.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1127/2006
ze dne 24. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1128/2006
ze dne 24. července 2006
o stadiu uvádění na trh, k němuž se vztahuje průměrná cena jatečně upravených těl prasat
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3537/89 ze dne 27. listopadu 1989 o stadiu obchodu, k němuž se vztahuje průměrná cena jatečně upravených těl prasat [2] bylo podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Reprezentativní trhy zahrnují v každé zemi všechny trhy uvedené v příloze I nařízení Komise (ES) č. 908/2006 [4].
(3) Podle nařízení (EHS) č. 2759/75 je nutno na reprezentativních trzích Společenství stanovit průměrnou váženou cenu jatečně upravených těl prasat za účelem posouzení toho, zda situace na trhu opravňuje k intervenčním opatřením.
(4) Ke stanovení této průměrné ceny jatečně upravených těl prasat je nutno mít ve Společenství k dispozici srovnatelné ceny; že je za tímto účelem nutno cenu vztahovat ke stejné jakosti jatečně upraveného těla prasete odpovídající standardní jakosti uvedené v čl. 4 odst.
2759/75 a k náležitě definovanému stadiu uvádění na trh. Jelikož se jatečně upravená těla prasat uvádějí na trh většinou na úrovni jatek, je nutno vycházet právě z tohoto stadia.
(5) Ceny jatečně upravených těl prasat se v celém Společenství stanoví podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat stanovené nařízením Rady (EHS) č. 3220/84 [5] a podle prováděcích pravidel stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 [6].
(6) Je nutno přijmout nařízení, které bude zahrnovat všechna pravidla týkající se stadia uvádění na trh, k němuž se vztahuje průměrná cena jatečně upravených těl prasat.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tržní cena Společenství za jatečně upravené tělo prasete, uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75, se stanoví na základě cen vyplácených dodavatelům při vstupu živého zvířete na jatka, a to bez daně z přidané hodnoty.
2. Ceny uvedené v odstavci 1 zahrnují hodnotu nezpracovaných drobů a živočišného odpadu a vztahují se vždy na 100 kilogramů jatečně upraveného těla prasete za studena:
- upraveného v souladu s referenční obchodní úpravou uvedenou v čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3220/84
a
- zváženého a tříděného v závěsu na háku v jatkách s tím, že zjištěná hmotnost se převádí na hmotnost jatečně upraveného těla za studena na základě metod uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č. 2967/85.
Článek 2
1. Tržní cena jatečně upraveného těla prasete v členském státě se rovná průměrné ceně za jatečný trup prasete zjištěné na trzích nebo v kotovacích střediscích tohoto členského státu uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 908/2006.
2. Cena uvedená v odstavci 1 se určuje na základě zaznamenaných kotací cen pro jatečně upravená těla prasat o hmotnosti:
- od 60 do méně než 120 kilogramů ve třídě E,
- od 120 do méně než 180 kilogramů ve třídě R.
Volba hmotnostních tříd, jakož i jejich případné vážení se přenechává dotčenému členskému státu; členský stát o tom uvědomí Komisi.
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 3537/89 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1129/2006
ze dne 24. července 2006,
kterým se stanoví množství, na něž lze podávat žádosti o dovozní licence na období od července 2006 v rámci celních kvót pro dovoz hovězího a telecího masa podle nařízení (ES) č. 1279/98 pro Bulharsko a Rumunsko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám hovězího a telecího masa stanoveným v rozhodnutích Rady 2003/286/ES a 2003/18/ES pro Bulharsko a Rumunsko [2], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Článek 1 nařízení (ES) č. 1279/98 stanoví množství určitých produktů z hovězího a telecího masa pocházejících z Rumunska a Bulharska, které je možno dovážet za zvláštních podmínek v období od 1. července 2006 do 30. června 2007.
Množství určitých produktů z hovězího a telecího masa pocházejících z Bulharska a Rumunska, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem může být vyhověno v plném rozsahu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro následující množství byly podány žádosti o dovozní licence na období od 1. července do 31. prosince 2006 v rámci celních kvót uvedených v nařízení (ES) č. 1279/98, kterým se vyhovuje v plném rozsahu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1130/2006
ze dne 24. července 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze přijímat žádosti o dovozní licence podané v červenci 2006 pro některé mléčné výrobky v rámci některých kvót otevřených nařízením (ES) č. 2535/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [2], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti, které byly podány od 1. do 10. července 2006 ohledně některých produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2535/2001, se vztahují na vyšší množství, než jaká jsou k dispozici.
Je proto vhodné stanovit pro požadovaná množství koeficienty přidělení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na množství, o něž bylo požádáno v dovozních licencích na období od 1. do 10. července 2006 ohledně produktů, které spadají do kvót uvedených v částech I.A a I.B, body 1 a 2, částech I.C, I.D, I.E, částech I.F, I.G a I.H přilohy I nařízení (ES) č. 2535/2001, se použijí koeficienty přidělení stanovené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1131/2006
ze dne 24. července 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/2007.
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/2007, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1132/2006
ze dne 25. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1133/2006
ze dne 25. července 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o udělení dovozních práv na měsíc červen 2006 pro určitý živý skot, podaným v rámci celní kvóty dle nařízení (ES) č. 1217/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1217/2005 ze dne 28. července 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro určitý živý skot pocházející z Bulharska stanovenou rozhodnutím Rady 2003/286/ES [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 1217/2005 stanovuje na 7200 počet kusů živého skotu pocházejícího z Bulharska, který může být v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za zvláštních podmínek dovezen.
2 nařízení (ES) č. 1217/2005 uvádí, že požadovaná množství mohou být snížena.
Podané žádosti se vztahují na celková množství, která přesahují množství jsoucí k dispozici.
Za těchto okolností a ve snaze zajistit spravedlivé rozdělení množství, která jsou k dispozici, je nutné požadovaná množství úměrně snížit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozních práv podané v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1217/2005 se vyhovuje do výše 23,5448 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 26. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1134/2006
ze dne 25. července 2006,
kterým se mění a opravuje nařízení (ES) č. 795/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. d) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], zavádí prováděcí pravidla k režimu jednotné platby s platností od roku 2005.
(2) Příloha I nařízení (ES) č. 795/2004 stanoví datum, od něhož může být podle čl. 51 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 dočasně povoleno pěstování vedlejších plodin v oblastech, kde klimatické podmínky obvykle umožňují ranější sklizeň obilovin. Na žádost Španělska a Francie by toto datum mělo být stanoveno pro uvedené členské státy.
(3) Při doplnění nových odstavců v článku 48a nařízení (ES) č. 795/2004 došlo k chybě.
1701/2005 [3] a nařízením Komise (ES) č. 2183/2005 [4] byly doplněny dva odstavce, přičemž oba dva jsou shodně označeny číslem 10.
V zájmu jasnosti je třeba nahradit odstavce, v jejichž číslování se vyskytla chyba a které mohou vést k omylu, novými a správně očíslovanými odstavci.
(4) K chybě rovněž došlo při přípravě jednoho z uvedených odstavců 10, a to toho odstavce, který byl doplněn nařízením (ES) č. 2183/2005 a kterým se Maltě a Slovinsku povoluje poskytnout v roce 2006 podporu pro olivové háje.
Maximální částky stanovené v uvedeném odstavci nejsou přiměřené, neboť musí odpovídat částkám, které měly být vypočítány pro účely jednotné platby.
Musí tedy odpovídat složce plateb za olivový olej pro tyto členské státy, která je uvedena v příloze VIIIa nařízení (ES) č.
1782/2003. Je proto vhodné opravit výše uvedená ustanovení.
(5) Nařízení (ES) č. 795/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 795/2004 se nahrazuje zněním v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Odstavec 10, doplněný nařízením (ES) č. 2183/2005, a odstavec 11 článku 48a nařízení (ES) č. 795/2004 se nahrazují tímto:
"11. Malta a Slovinsko mohou v roce 2006 poskytnout podporu pro olivové háje na GIS hektar oliv pro nejvýše pět kategorií ploch olivových hájů definovaných členskými státy v čl. 110i odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 a do výše částek stanovených na 0,047 a 0,120 milionů EUR.
12. Pro Slovinsko se články 12 a 13 nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 [5] a nařízení Rady (ES) č. 1098/98 [6] budou nadále používat pro sklizeň roku 2006 a do 31. prosince 2006.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1135/2006
ze dne 25. července 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 26. července 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1098/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1098/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1098/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1136/2006
ze dne 24. července 2006
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropských společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Prozatímní opatření
(1) Dne 28. ledna 2006 uložila Komise na základě nařízení (ES) č. 134/2006 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") prozatímní antidumpingové clo na dovozy pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") do Společenství.
(2) Připomíná se, že období šetření dumpingu a újmy (dále jen "OŠ") se týkalo období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004.
Zkoumání tendencí relevantních pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
1.2. Následné řízení
(3) Následně po uložení prozatímního antidumpingového cla na dovozy pákových mechanismů z ČLR předložily některé zúčastněné strany písemné stanovisko.
Stranám, které o to požádaly, byla dále dána příležitost ústního slyšení.
(4) Komise i nadále hledala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nutné pro svá konečná zjištění.
Ústní i písemná stanoviska předložená stranami byla posouzena a pokud to bylo shledáno vhodným, byla náležitě upravena i prozatímní zjištění.
2. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(5) Připomíná se, že ve 12. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byl dotyčný výrobek definován jako pákové mechanismy obvykle používané pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů v pořadačích nebo deskách. Sestávají z masivních kovových prvků ve tvaru oblouku (obvykle dvou) upevněných na zadní desce a mají nejméně jedno zařízení na otevírání, které umožňuje vkládání a zařazení listů papíru nebo jiných dokumentů.
Pocházejí z ČLR (dále jen "dotyčný výrobek") a obvykle jsou klasifikovány pod kódem KN ex83051000.
(6) Jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že jeden konkrétní typ pákového mechanismu by měl být vyjmut z definice dotyčného výrobku, protože i) daný typ je vyráběn na základě patentem chráněného průmyslového vzoru vlastněného zúčastněnou stranou a není k dispozici od žádného jiného výrobce, ii) existuje výhradní dodavatelská smlouva s čínským výrobcem, iii) daný typ se využívá výhradně v jakostních zvláštních pákových pořadačích mimořádné kvality a designu ve srovnání se standardním pákovým mechanismem, a tudíž nekonkuruje segmentu standardních pákových mechanismů, a iv) daný typ není hospodárně nahraditelný standardním pákovým mechanismem s ohledem na jeho mnohem vyšší výrobní náklady.
(7) Jiná zúčastněná strana však tvrdila, že všechny pákové mechanismy mají stejné vlastnosti, konečné využití i distribuční kanály.
Dále uvedla, že výrobní procesy a náklady jsou z hlediska určení dotyčného výrobku nepodstatné.
Vedle toho uvedla, že jakékoliv preferenční zacházení s jedním typem pákového mechanismu používaného pouze jedním výrobcem pákových pořadačů by mělo za následek závažné zkreslení nejen trhu Společenství s pákovými mechanismy jako takového, ale také trhu Společenství s pákovými pořadači.
(8) Má se za to, že patentem chráněný průmyslový vzor nebo výhradní smlouva mezi vyvážejícím výrobcem a evropským uživatelem týkající se určitého typu výrobku jako taková není důvodem pro vynětí tohoto typu z definice dotyčného výrobku nebo obdobného výrobku.
Pákový mechanismus se svými vlastnostmi je vždy dotyčným výrobkem, bez ohledu na to, zda je patentován či zakoupen na základě výhradní smlouvy.
Dále je nutné poznamenat, že výrobní postupy, výrobní náklady a rozdíly v jakosti jako takové nejsou pro stanovení obdobného výrobku významné.
(9) Šetření potvrdilo, že všechny typy výrobků včetně zvláštních typů pákových mechanismů, pro něž se žádá o vynětí, jak je uvedeno v 6. bodu odůvodnění, sdílejí stejné technické a fyzické výrobkové vlastnosti i způsoby využití, a že trh s pákovými mechanismy nerozlišuje mezi jasnými tržními segmenty.
Všechny pákové mechanismy jsou tudíž nahraditelné a vzájemně si na trhu Společenství konkurují.
Všechny typy pákových mechanismů tudíž spadají pod definici dotyčného výrobku a obdobného výrobku.
V důsledku toho bylo nezbytné zamítnout tvrzení uvedené v 6. bodu odůvodnění.
(10) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se tímto zjištění uvedená v 11. až 16. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
3. DUMPING
3.1. Obecná metodika
(11) Obecná metodika použitá k potvrzení dumpingu pákových mechanismů dovážených na trh Společenství byla popsána v prozatímním nařízení v 17. až 50. bodu odůvodnění.
Obecná metodika tak, jak je uvedena v prozatímním nařízení, se tímto potvrzuje, přičemž byly náležitě zváženy níže uvedené změny.
3.2. Status tržního hospodářství (dále jen "STH")
(12) Jedna ze společností, které bylo přiznáno individuální zacházení, tvrdila, že jí měl být přiznán status tržního hospodářství a že její situace zvláště s ohledem na kritérium číslo dva (účetnictví a audit) a tři (zkreslení způsobené bývalým systémem netržního hospodářství) nebyla během šetření náležitým způsobem posouzena.
Daná společnost však na podporu svého tvrzení nepředložila žádné nové důkazy.
(13) Při absenci nových faktů a dalších stanovisek se tímto potvrzují zjištění týkající se statusu tržního hospodářství uvedené v 17. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3. Individuální zacházení (dále jen "IZ")
(14) Zjištění uvedená v 29. bodu odůvodnění prozatímního nařízení týkající se první společnosti, které bylo přiznáno individuální zacházení, tj. Dongguan Nanzha Leco Stationery, se tímto potvrzují.
(15) Jak je zmíněno v 30. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, druhá společnost, které bylo přiznáno individuální zacházení, byla následně vyjmuta ze šetření, protože nespolupracovala.
Při absenci jakékoliv reakce ze strany společnosti se tímto potvrzuje zjištění uvedené v 30. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4. Běžná hodnota
(16) Níže uvedená zjištění se týkají stanovení běžné hodnoty všech vyvážejících výrobců, kterým nebyl přiznán status tržního hospodářství.
a) Srovnatelná země
(17) Následně po dodatečné analýze všech informací poskytnutých výrobcem z Iránu bylo nezbytné učinit závěr, že informace nejsou úplné a/nebo jsou rozporuplné, a tudíž je nelze využít jako základ pro výpočet běžné hodnoty na konečné úrovni.
Proto bylo přistoupeno k využití jiného přiměřeného základu pro výpočet běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst.
b) Stanovení běžné hodnoty
(18) Z důvodu nedostatku informací z dalších třetích zemí, kde se vyrábí pákové mechanismy, se mělo za to, že údaje získané z podnětu a od výrobního odvětví Společenství představují nejpřiměřenější základ pro stanovení běžné hodnoty na konečné úrovni.
Byly provedeny úpravy s cílem zohlednit konkrétní ověřené údaje získané v průběhu šetření, a zejména údaje týkající se cen surovin a dopravného.
3.5. Vývozní cena
(19) Vyvážející výrobce, kterému bylo přiznáno individuální zacházení, tvrdil, že na úrovni prodejních, správních a režijních nákladů a při výpočtu zisku dovozce ve spojení došlo k chybám, a dále že došlo ke dvojímu započítání prodejních, správních a režijních nákladů při stanovování vývozní ceny ze závodu.
Daný vývozce vedle toho tvrdil, že údaje o prodejních, správních a režijních nákladech a ziscích od společností ve spojení je třeba revidovat na základě nových výpočtů dodaných společností po inspekcích na místě.
(20) Posouzení výše uvedených tvrzení potvrdilo, že ve výpočtu prodejních, správních a režijních nákladů došlo k administrativní chybě.
Tato chyba byla náležitě opravena.
Nové údaje poskytnuté společností však bylo nutné odmítnout, protože v průběhu šetření je již nebylo možné ověřit.
(21) Obecná metodika uvedená ve 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzuje.
3.6. Srovnání
(22) Běžná hodnota stanovená tak, jak je uvedeno v 16. až 18. bodu odůvodnění výše, i vývozní ceny revidované tak, jak je vysvětleno v 19. až 21. bodu odůvodnění, byly srovnávány na základě cen ze závodu a na stejné obchodní úrovni. Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, byly podle čl.
2 odst. 10 základního nařízení brány v úvahu rozdílné činitele, o nichž se tvrdilo a u nichž se projevilo, že ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
Činitele, v jejichž případě se přistupovalo k úpravě, jsou provize, náklady na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku, vedlejší náklady a náklady na úvěry.
3.7. Dumpingové rozpětí
(23) Po úpravách běžné hodnoty a vývozní ceny by konečné dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl z dovozní ceny zahrnující náklady, pojištění a přepravné (dále jen "cena CIF") na hranice Společenství před proclením použitelné pro vývozce, kterému bylo přiznáno individuální zacházení, mělo být:
Společnost _BAR_ Konečné dumpingové rozpětí _BAR_
Dongguan Nanzha Leco Stationery _BAR_ 27,1 % _BAR_
(24) Po prozatímním poskytnutí informací nebyla obdržena žádná stanoviska týkající se metodiky výpočtu dumpingového rozpětí pro všechny ostatní vyvážející výrobce.
Úpravy běžné hodnoty však vedly k pozměněnému konečnému dumpingovému rozpětí ve výši 47,4 % ceny CIF na hranice Společenství pro všechny ostatní vyvážející výrobce.
4. ÚJMA
4.1. Výroba ve Společenství
(25) Některé zúčastněné strany tvrdily, že jeden výrobce prozatímně zahrnutý do definice výroby ve Společenství a výrobního odvětví Společenství by měl být vyjmut z důvodu údajného spojení s čínským vyvážejícím výrobcem a z důvodu rozsáhlého dovozu čínských pákových mechanismů, zejména během období šetření.
Proto tvrdily, že daná společnost by měla být vyjmuta jak z výroby ve Společenství, tak pro účely posuzování újmy.
(26) Připomíná se, že situace uvedeného výrobce byla podrobně popsána v 55. až 57. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
Při opětovném posuzování jeho situace ve světle ustanovení článku 4 základního nařízení je třeba připomenout, že daný výrobce se nechoval odlišně od jiných výrobců ve Společenství nespojených s žadatelem.
Vedle toho bylo zjištěno, že výrobce ve Společenství nebyl ani právně ani provozně v postavení ovládat vyvážejícího výrobce, od něhož dovážel.
Žádost byla tudíž zamítnuta.
(27) Při absenci jakýchkoliv nových stanovisek týkajících se výroby ve Společenství se tímto potvrzují prozatímní zjištění týkající se celkové výroby ve Společenství tak, jak jsou uvedeny v 51. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Definice výrobního odvětví Společenství
(28) Jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že z definice výrobního odvětví Společenství je třeba vyjmout dalšího výrobce ve Společenství.
Zaprvé proto, že daný výrobce údajně prodává velké množství pákových mechanismů odběratelům, kteří jsou s ním ve spojení, a kromě toho využívá pákové mechanismy pro své vlastní účely.
Zadruhé proto, že uvedený výrobce při šetření úplně nespolupracoval, a zejména ve stanovené lhůtě nepředal kompletní soubor přístupný všem zúčastněným stranám.
(29) Po přezkumu tohoto tvrzení bylo potvrzeno, že spolupráce uvedeného výrobce na šetření nebyla dostatečná.
Daný výrobce by proto měl být vyjmut z definice výrobního odvětví Společenství a jeho výroba by měla být vyjmuta z výroby ve Společenství.
(30) Výroba čtyř zbývajících výrobců ve Společenství, kteří při šetření plně spolupracovali a podpořili podnět, byla stanovena na přibližně 205 milionů jednotek pákových mechanismů během období šetření.
(31) Uvedení čtyři výrobci ve Společenství představují asi 75 % celkové výroby ve Společenství. Tyto společnosti jsou tudíž dostatečně reprezentativní pro sestavení výrobního odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(32) V tomto nařízení nebylo v následujících tabulkách vždy možné poskytnout absolutní čísla.
Dané údaje nelze uvést, protože jeden výrobce ve Společenství byl vyjmut mezi prozatímní a konečnou fází, a jeho údaje by tudíž bylo možné odvodit na základě srovnání.
4.3. Spotřeba Společenství
(33) Některé zúčastněné strany tvrdily, že objem spotřeby Společenství byl vypočítán chybně.
Zejména se zaměřily na to, že údaje týkající se dovozů z dotčené země vycházely z podnětu.
Tvrdily, že strany účastnící se šetření, zejména výrobci pákových pořadačů a dovozci pákových mechanismů, Komisi poskytly spolehlivější údaje za účelem stanovení spotřeby.
(34) Objem spotřeby byl tedy přepočítán na základě údajů poskytnutých stranami spolupracujícími na šetření.
Údaje uvedené v následující tabulce vycházejí z ověřených prodejů evropských výrobců, dovozů z ČLR a dalších zdrojů zpřístupněných uživateli a dovozci, kteří se zúčastnili šetření.
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce výrobců, dovozců a uživatelů ve Společenství jsou tyto údaje považované za nejspolehlivější, i když nelze vyloučit, že existuje malý počet dalších uživatelů/dovozců, takže jsou dovozy nepatrně podhodnocené.
Tabulka 1
Objem spotřeby (v milionech kusů) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (OŠ) _BAR_
Evropské společenství _BAR_ 271 _BAR_ 313 _BAR_ 327 _BAR_ 381 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 116 _BAR_ 121 _BAR_ 141 _BAR_
(35) Srovnání ukazuje, že trendy v objemu spotřeby jsou podobné tomu, který byl popsán v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak ve skutečnosti se zdají být přesnější.
Zejména se zdá, že k zásadnímu zvýšení spotřeby došlo mezi rokem 2003 a obdobím šetření, a to o 17 %.
Během stejného období zvýšilo výrobní odvětví Společenství objem svého prodeje pouze o 3 % (viz Tabulka 6), přičemž dovozy z ČLR se významně zvýšily o 28 % neboli o více než 42 milionů kusů (viz Tabulka 2).
4.4. Dovozy do Společenství z ČLR a podíl na trhu
(36) Na základě tvrzení uvedeného v 33. bodu odůvodnění výše došlo také k revizi objemu dovozu pákových mechanismů pocházejících z ČLR.
Byly zjištěny trendy poměrně podobné těm, které uvádí 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto trendy ilustruje tabulka 2 níže.
Tabulka 2
Objemy dovozu (v milionech kusů) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR _BAR_ 98,47 _BAR_ 135,38 _BAR_ 152,73 _BAR_ 195,59 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 137 _BAR_ 155 _BAR_ 199 _BAR_
(37) Hlavní rozdíl ve srovnání s objemy dovozu stanovenými v prozatímním nařízení byl zjištěn v roce 2001, kdy navrhovaná metoda poukazuje na to, že dovozy čínských pákových mechanismů byly nižší než 100 milionů kusů.
Je však třeba zdůraznit, že existují další dovozci a uživatelé, kteří dovezli pákové mechanismy na trh Společenství, ale během vyšetřování neposkytly žádné informace; jak tedy již bylo uvedeno v 34. bodu odůvodnění, nelze vyloučit nepatrné podhodnocení údajů o dovozu.
(38) V každém případě uvedené strany tvrdily, že revidované údaje o spotřebě a dovozech by ukázaly, že podíl čínských dovozů na trhu setrval od roku 2002 na poměrně stabilní úrovni.
Vývoj podílu na trhu na základě revidovaných údajů je následující:
Tabulka 3
Tržní podíl dovozů _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR _BAR_ 36 % _BAR_ 43 % _BAR_ 47 % _BAR_ 51 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 119 _BAR_ 128 _BAR_ 141 _BAR_
(39) Revidované údaje o podílu na trhu naznačují, že čínské dovozy během posuzovaného období trvale zvyšovaly svůj podíl na trhu Společenství: o 7 procentních bodů v roce 2002, o 4 procentní body v roce 2003 a znovu o 4 procentní body během období šetření.
Tyto trendy jsou podobné těm, které byly zaznamenány v 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(40) Stručně řečeno, údaje poskytnuté stranami ukazují, že spotřeba pákových mechanismů ve Společenství během posuzovaného období významně vzrostla o 41 % nebo o 110 milionů jednotek.
Mezitím se významně a trvale zvyšovaly dovozy z ČLR, a to značně nad rámec růstu spotřeby.
Revidované údaje ukazují zvýšení o více než 97 milionů kusů a nárůst podílu na trhu ze 36 % na 51 %.
(41) Ačkoliv došlo k revizi některých výpočtů týkajících se dovozů, zjištění a závěry učiněné v 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, a zejména ty týkající se trendů mezi rokem 2002 a obdobím šetření, nejsou výše uvedenou analýzou zpochybněny, a lze je tudíž potvrdit.
4.5. Dovozní ceny a cenové podtržení
(42) Na základě žádostí obdržených od zúčastněných stran byly též znovu přezkoumány dostupné údaje o dovozních cenách.
Bylo však zjištěno, že strany účastnící se šetření nedokáží poskytnout úplné, spolehlivé a konzistentní údaje o cenách a hodnotě dovozů z ČLR.
K dispozici byly pouze dílčí informace, které vycházely z různých podmínek prodeje.
Tyto dílčí údaje nebylo proto možné spolehlivě použít ke stanovení dovozní hodnoty a cen CIF čínských dovozů.
Z toho důvodu se tímto potvrzují údaje uvedené v tabulce 3 prozatímního nařízení, které vycházejí z cen Eurostatu.
(43) Po změně složení výrobního odvětví Společenství nastíněné v 29. bodu odůvodnění výše bylo přepočítáno cenové podtržení ze strany všech čínských vyvážejících výrobců pákových mechanismů.
Rozpětí cenového podtržení stanovené v 69. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je nutné revidovat směrem nahoru na 38 % v případě, že je vyjádřeno jako procentní podíl ceny výrobního odvětví Společenství.
(44) Na základě výše uvedeného se potvrzuje metodika i závěry učiněné v rámci 67. až 69. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.6. Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
(45) Po změně složení výrobního odvětví Společenství nastíněné ve 29. bodu odůvodnění byl posouzen dopad dumpingových dovozů na nově definované výrobní odvětví Společenství v souladu s metodikou popsanou v 70. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(46) Závěry uvedené níže vycházejí z úhrnných a ověřených údajů výrobního odvětví Společenství za čtyři zbývající spolupracující výrobce ve Společenství.
Kvůli vyjmutí jednoho výrobce ve Společenství a skutečnosti, že v prozatímním nařízení byly do posouzení újmy zahrnuty údaje od pěti výrobců, by bylo možné odvodit údaje za vyjmutého výrobce ve Společenství srovnáním údajů z prozatímního nařízení s údaji z konečného nařízení.
Proto jsou v této fázi údaje uváděny formou indexu.
Je však třeba poznamenat, že ukazatele újmy pro čtyři zbývající spolupracující výrobce ve Společenství nejsou podstatně odlišné oproti těm stanoveným dříve v prozatímním nařízení pro pět výrobců.
4.7. Výrobní kapacita
(47) Některé zúčastněné strany tvrdily a odůvodňovaly to, že výpočet výrobní kapacity v prozatímním nařízení neodráží skutečnost.
Bylo uvedeno, že výrobní kapacita by měla zohlednit faktické postavení na trhu každého výrobce zahrnutého do výrobního odvětví Společenství a jeho skutečné výrobní možnosti.
Toto tvrzení bylo uznáno vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství sestává pouze z malých a středních podniků, z nichž některé jsou dokonce podniky rodinné, které jsou v provozu pouze pět dnů v týdnu.
(48) Na základě výše uvedených stanovisek se níže předkládá nový odhad týkající se výrobní kapacity.
Byly provedeny úpravy s cílem stanovit výrobní kapacitu na základě harmonogramu pěti pracovních dnů namísto původních sedmi dnů.
Tabulka 4
Indexy v roce 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index výroby (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 97 _BAR_ 98 _BAR_
Index výrobní kapacity _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 105 _BAR_ 106 _BAR_
Index využití kapacity _BAR_ 100 _BAR_ 102 _BAR_ 92 _BAR_ 92 _BAR_
(49) Jak bylo nastíněno výše, změna složení výrobního odvětví Společenství v 29. bodu odůvodnění neovlivnila závěry učiněné v 73. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.8. Zásoby
(50) Níže uvedené údaje představují objem zásob na konci jednotlivých období.
Tabulka 5
Indexy v roce 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index zásob _BAR_ 100 _BAR_ 51 _BAR_ 95 _BAR_ 131 _BAR_
(51) Jak již však bylo vysvětleno v 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, má se za to, že zásoby vlastněné výrobním odvětvím Společenství nejsou relevantním činitelem pro posouzení hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
4.9. Objem prodeje, podíly na trhu, průměrné jednotkové ceny ve Společenství a růst
(52) Následující údaje představují objem prodeje výrobního odvětví Společenství nezávislým odběratelům na trhu Společenství.
Tabulka 6
Indexy v roce 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index objemu prodeje _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 103 _BAR_ 106 _BAR_
Index podílu na trhu _BAR_ 100 _BAR_ 89 _BAR_ 85 _BAR_ 75 _BAR_
Index průměrné prodejní ceny (v eurech za tisíc kusů) _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 90 _BAR_ 86 _BAR_
(53) Analýza revidovaných údajů potvrzuje závěry ze 77. až 80. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
Ukazuje, že výrobní odvětví Společenství dokázalo během posuzovaného období nepatrně zvýšit objem prodeje o 6 %.
Ve stejném období vzrostla spotřeba Společenství o 41 % neboli o 110 milionů kusů tak, jak to ukazuje tabulka 1 výše.
(54) Zatímco na trh Společenství pronikalo více levnějších dumpingových dovozů, výrobní odvětví Společenství trpělo významným poklesem průměrných prodejních cen (o 14 %).
Zmenšoval se i jeho podíl na trhu.
4.10. Ziskovost
(55) Níže uvedená rozpětí ziskovosti byla stanovena tak, jak naznačuje 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Za období šetření se rozpětí změnila jen nepatrně:
Tabulka 7
Ziskovost prodejů Společenství (RoT) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index – ziskovost prodejů ES _BAR_ _BAR_ –4 % _BAR_ –6 % _BAR_ –14 % _BAR_
(56) Během posuzovaného období byla ziskovost negativní. Závěry uvedené v 82. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
4.11. Návratnost investic, peněžní tok, investice a schopnost navýšit kapitál
(57) Revidované trendy návratnosti investic, peněžního toku a investic jsou patrné z následující tabulky.
Tabulka 8
Indexy v roce 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index návratnosti investic (všechny společnosti) _BAR_ 100 _BAR_ –191 _BAR_ –45 _BAR_ –364 _BAR_
Index peněžního toku (všechny společnosti) _BAR_ 100 _BAR_ 39 _BAR_ 56 _BAR_ –79 _BAR_
Index investic (dotyčný výrobek) v eurech _BAR_ 100 _BAR_ 136 _BAR_ 130 _BAR_ 105 _BAR_
(58) Jak již bylo uvedeno v 84. až 86. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, klesající trend prodejních cen výrobního odvětví Společenství zásadně ovlivnil ziskovost tohoto výrobního odvětví.
To mělo rovněž nepříznivý dopad na ukazatele újmy související s úrovní ziskovosti.
Lze říci, že výše uvedený negativní trend pozorovaný u návratnosti investic a peněžního toku odráží do velké míry negativní tendenci ziskovosti, viz Tabulka 7 výše.
(59) Výrobní odvětví Společenství zvýšilo své investice pouze o 5 %.
Lze též pozorovat významné snížení investic v období od roku 2003 do období šetření.
(60) Co se týče schopnosti navýšit kapitál, potvrzují se tímto zjištění uvedená v 86. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.12. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
Tabulka 9
Indexy roku 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index počtu zaměstnanců _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 94 _BAR_ 90 _BAR_
Index produktivity (v tisících jednotek na zaměstnance) _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 104 _BAR_ 108 _BAR_
Index mezd (roční průměr na zaměstnance v eurech) _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 100 _BAR_
(61) Ukazuje se, že všechny tyto ukazatele za nového složení výrobního odvětví Společenství potvrzují závěry uvedené v 87. a 88. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.13. Velikost skutečného dumpingového rozpětí
(62) Při absenci jakýchkoliv stanovisek týkajících se velikosti skutečného dumpingového rozpětí se tímto potvrzuje 89. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.14. Účinky minulého dumpingu či subvencování
(63) Jak bylo nastíněno v 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Společenství se nezotavuje z účinků minulého dumpingu či subvencování.
4.15. Závěr týkající se újmy
(64) Šetření ukázalo, že dovozy z ČLR se během posuzovaného období významně zvýšily jak absolutně, tak relativně.
Revidované údaje o dovozu ukazují, že dovezený objem se zvýšil o 97 milionů kusů, a že nárůst podílu na trhu za dané období činil až 15 procentních bodů.
Na základě revize výpočtů nastíněné ve 43. bodu odůvodnění výše byly ceny pákových mechanismů dovážených z ČLR ve srovnání s cenami výrobního odvětví Společenství podtrženy o 38 %.
(65) Během posuzovaného období se vzhledem k významnému nárůstu spotřeby – na kterém se ovšem nemohlo podílet – sice objem prodeje výrobního odvětví Společenství zvýšil o 6 %, ale zasáhl jej významný pokles podílu na trhu.
Výrobní odvětví Společenství nucené čelit levným dumpingovým dovozům bylo dále zasaženo poklesem průměrné ceny o 14 %.
Také analýza vývoje některých dalších ukazatelů újmy jako je peněžní tok či návratnost investic potvrzuje trendy předkládané v 92. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(66) Kromě toho se potvrzují závěry uvedené v 93 a 94. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(67) Na základě výše uvedeného se potvrzuje, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Účinek dovozů z ČLR
(68) Jak bylo uvedeno v tabulce 2 výše, údaje poskytnuté spolupracujícími stranami ukázaly, že během posuzovaného období se objemy dovozů z ČLR významně zvýšily o 99 %, zatímco jejich podíl na trhu vzrostl o 15 procentních bodů.
Ve stejném období klesly dovozní ceny pákových mechanismů pocházejících z ČLR o 11 % a celkové cenové podtržení zjištěné u všech čínských vyvážejících výrobců na trhu Společenství během období šetření dosáhlo až 38 %.
(69) Jak uvádí 97. bod odůvodnění prozatímního nařízení, šetření potvrdilo časovou shodu mezi náporem levných a dumpingových dovozů a zhoršením situace ve výrobním odvětví Společenství.
Konkrétně mezi rokem 2003 a obdobím šetření se čínské dovozy zvýšily o více než 42 milionů kusů, přičemž byla zjištěna existence významného cenového podtržení.
Čínské dovozy proto navíc získaly 4 procentní body podílu na trhu.
Během stejného období ztratilo výrobní odvětví Společenství 12 % podílu na trhu, a to i přesto, že snížilo ceny o přibližně 4 % a dokázalo zvýšit objem svého prodeje.
S náležitým přihlédnutím k uvedeným zjištěním se potvrzují závěry uvedené v 97. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(70) Potvrzuje se tak to, co je uvedeno v 98. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že čínští vývozci praktikující dumping dokázali během období šetření zvýšit svůj podíl na trhu, stali se hlavními subjekty působícími na trhu Společenství a vytlačili výrobní odvětví Společenství.
5.2. Účinky dovozů ze třetích zemí
(71) Na základě údajů poskytnutých spolupracujícími stranami a podle 34. bodu odůvodnění výše jsou objemy dovozu z dalších třetích zemí následující:
Tabulka 10
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Dovozy odjinud než z ČLR (v milionech kusů) _BAR_ 5,63 _BAR_ 5,31 _BAR_ 2,53 _BAR_ 0 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 45 _BAR_ — _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 2,1 % _BAR_ 1,7 % _BAR_ 0,8 % _BAR_ 0 _BAR_
(72) Na základě výše uvedených údajů byl učiněn závěr, že malé množství dovozů z dalších třetích zemí ve výši přibližně 2 % trhu v roce 2001 a klesající na 0 % během období šetření nemohlo způsobit újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(73) Závěry uvedené v 99. až 101. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se proto tímto potvrzují.
5.3. Účinky čínských dovozů prováděných výrobním odvětvím Společenství
(74) Jelikož nebyly poskytnuty žádné nové informace, závěr uvedený ve 102. až 105. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzuje.
5.4. Účinky výkonnosti vývozu výrobního odvětví Společenství
(75) Vzhledem k tomu, že došlo k revizi definice výrobního odvětví Společenství, byla znovu přezkoumána výkonnost vývozu výrobního odvětví Společenství i to, zda mohla být výkonnost vývozu pákových mechanismů ze strany výrobního odvětví Společenství příčinou újmy utrpěné během období šetření.
Množství vyvezená výrobním odvětvím Společenství uvádí následující tabulka:
Tabulka 11
Index roku 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Index vývozu _BAR_ 100 _BAR_ 66 _BAR_ 59 _BAR_ 46 _BAR_
(76) Uvedený opětovný přezkum potvrdil, že klíčovým trhem výrobního odvětví Společenství byl vždy trh Společenství.
Vývoz mimo Společenství představoval 17 % celkového prodeje v roce 2001 a jen 7 % během období šetření.
K největšímu poklesu prodeje na vývoz došlo mezi roky 2001 a 2002, kdy prodej na vývoz klesl o 34 %.
Poté vývoz až do konce období šetření trvale klesal.
Dostupné informace naznačují, že tato situace je podobná té, která je popsána ve 107. až 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(77) Jedna ze stran tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byl úbytek prodejů na vývozních trzích na straně výrobního odvětví Společenství během období šetření.
Tato strana dále tvrdila, že v reakci na konkurenci na svém klíčovém trhu by se od zdravého výrobního odvětví očekávalo přesměrování prodeje na vývoz do třetích zemí.
Šetření však ukázalo, že výrobní odvětví Společenství nebylo tváří v tvář dumpingu působícímu újmu na trhu Společenství v postavení kompenzovat ztracený prodej rozšířením vývozu do třetích zemí.
(78) Dále je třeba uvést, že Společenství je hlavním světovým trhem pro pákové mechanismy a z nich odvozeného produktu, tj. pákových pořadačů.
Šetření se navíc zaměřilo na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Podobně je analýza řady ukazatelů újmy jako je objem prodeje, prodejní cena a ziskovost založena na situaci výrobního odvětví Společenství výhradně na trhu Společenství a nebyla ovlivněna výkonností vývozu.
(79) Dále ačkoli pokles prodeje na vývoz mohl přispět k určitému zhoršení některých ukazatelů újmy jako je výroba a mohl mít vliv na situaci výrobního odvětví Společenství jako celku, nedokáže vysvětlit výrazný pokles cen výrobního odvětví Společenství, ztráty podílu na trhu a sníženou ziskovost na straně výrobního odvětví Společenství během období šetření, co se týče pákových mechanismů prodávaných na trhu ES.
Výkonnost vývozu proto nemohla zpřetrhat příčinnou souvislost mezi újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, a dumpingovým dovozem pákových mechanismů pocházejících z ČLR.
(80) Závěr uvedený ve 110. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzuje.
5.5. Směnný kurz
(81) Některé zúčastněné strany naznačily, že kolísání směnného kurzu mezi eurem a americkým dolarem, které mezi roky 2001 a 2004 dosáhlo výše přibližně 40 %, bylo hlavní příčinou veškeré újmy na straně výrobního odvětví Společenství.
Kolísání směnného kurzu bylo údajně jednou z hlavních pohnutek pro výběr zdrojů ze strany uživatelů mezi výrobci ve Společenství a ČLR.
Dále tyto strany tvrdily, že čínští vývozci obecně fakturují své prodeje odběratelům se sídlem v EU v amerických dolarech nebo – v případě, že je fakturováno v eurech – je cena provázána se směnným kurzem mezi eurem a americkým dolarem, který je obvykle odsouhlasen v době podání objednávky.
Toto údajně vedlo ke kompenzování růstu cen v amerických dolarech, které čínští vývozci účtovali v daném období.
Jakákoliv zjištěná újma tudíž údajně nesouvisela s jakýmkoliv údajným dumpingem ze strany ČLR.
(82) Potvrdilo se, že kolísání směnného kurzu mezi eurem a americkým dolarem bylo v posuzovaném období významné.
Mezi rokem 2003 a obdobím šetření však bylo zjištěno pouze omezené kolísání do výše 10 %.
V každém případě je jasné, že kolísání směnného kurzu nedokáže vysvětlit značné dumpingové rozpětí zjištěné v ČLR během období šetření, protože výpočty dumpingu nebyly tímto kolísáním ovlivněny.
(83) Simulace dopadu směnného kurzu na prodejní ceny používané na trhu Společenství ukazuje, že významné cenové podtržení ze strany čínských vývozců by během období šetření pokračovalo dále i bez měnového kolísání.
Ještě důležitější je, že údajný účinek kolísání směnného kurzu nemůže být "jiným činitelem" ve smyslu čl. 3 odst.
7 základního nařízení. Jiné činitele ve smyslu výše uvedeného ustanovení ve skutečnosti odkazují pouze na činitele odlišné od dumpingových dovozů.
Platný směnný kurz však určuje vývozní cenu dumpingových dovozů, tj. týká se dumpingových dovozů jako takových, a nikoliv něčeho jiného, co by mohlo způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství.
(84) Na základě výše uvedeného se má za to, že strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že by kolísání směnného kurzu mohlo zpřetrhat příčinnou souvislost zjištěnou mezi podstatnou újmou na straně výrobního odvětví Společenství a dumpingovými dovozy.
5.6. Zvýšení cen oceli
(85) Jeden uživatel tvrdil, že nastala vážná ocelová krize, která v posuzovaném období způsobila dramatický nárůst cen hlavní suroviny používané k výrobě pákových mechanismů.
Daný uživatel tvrdil, že nárůst cen oceli dosáhl v prvním čtvrtletí roku 2004 až 25–40 %.
(86) Zvyšování cen v ocelářském odvětví bylo skutečně celosvětové a mělo by mít dopad na všechny uživatele oceli, zejména během období šetření.
Normální reakcí uživatelů oceli by tedy mělo být promítnutí růstu cen do prodejních cen jejich odvozených výrobků.
Dostupné údaje však naznačují, že celkové čínské vývozní ceny vzrostly mezi rokem 2003 a obdobím šetření, tj. v době ocelové krize, pouze o 5 %.
Toto zjištění poukazuje na skutečnost, že navzdory růstu cen oceli až o 40 % čínští vyvážející výrobci neupravili své vývozní ceny a během období šetření vyváželi na trh Společenství za nízké a dumpingové ceny.
(87) Šetření ukázalo, že surovinové náklady výrobního odvětví Společenství se zejména během období šetření významně zvýšily, ale bylo mu znemožněno upravit prodejní ceny z důvodu podstatného cenového podtržení prováděného skrze levné dumpingové dovozy z ČLR na trh Společenství.
(88) Proto se potvrzuje, že újma vzniklá výrobnímu odvětví Společenství nebyla v žádné významné míře způsobena nárůstem cen oceli.
5.7. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(89) Na základě výše uvedené analýzy se potvrzuje závěr uvedený ve 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
6.1. Zájem výrobního odvětví Společenství a dodavatelů
(90) Při absenci jakýchkoliv informací poskytnutých s ohledem na zájem výrobního odvětví Společenství a dodavatelů se tímto potvrzují zjištění uvedená ve 114. až 121. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
6.2. Zájem uživatelů a dovozců
(91) Připomíná se, že byly obdrženy odpovědi od osmi uživatelů a dvou dovozců působících na trhu Společenství představujících 51 % celkové spotřeby Společenství.
Uživatelé jsou obvykle zároveň i dovozci v tom smyslu, že dovážejí pákové mechanismy a vyrábějí pákové pořadače, tedy odvozený výrobek.
Celková obchodní činnost těchto stran je významná, ale výroba pákových pořadačů představuje pouze 22 % jejich celkové činnosti.
6.2.1. Nedostatečné zásobování
(92) Někteří uživatelé zopakovali své tvrzení, že jakékoliv uložené antidumpingové opatření způsobí ve Společenství nedostatečné zásobování kvůli nedostatečným kapacitám výrobního odvětví Společenství.
Tvrdili, že schodek evropské výrobní kapacity ve srovnání s úrovní poptávky byl až 40–50 %.
Dále tvrdili, že jsou nuceni dovážet, a tudíž platit významné částky v podobě cel, aby zachovali svou úroveň činnosti.
(93) Je třeba uvést, že uživatelé nedodali žádné odůvodněné důkazy nedostatku pákových mechanismů na trhu Společenství před ani po uložení prozatímních opatření.
Kromě toho má výrobní odvětví Společenství i další výrobci působící na trhu Společenství volnou výrobní kapacitu.
V případě nutnosti by výrobci ve Společenství mohli realizovat dodatečné investice a snadno posílit pracovní sílu s cílem uspokojit poptávku na trhu nenarušeném dumpingovými postupy.
Trh Společenství není navíc uzavřen dovozům z ČLR a tyto výrobky budou i nadále k dispozici všem uživatelům za nedumpingové ceny.
Dále se má za to, že za tímto tvrzením se skrývá strach ze snížené konkurenceschopnosti uživatelského odvětví, která je předmětem 94. až 97. bodu odůvodnění níže.
6.2.2. Konkurenceschopnost uživatelského odvětví
(94) Uložení opatření by nemělo podstatným způsobem ovlivnit celkovou konkurenceschopnost uživatelského odvětví, jelikož by všichni uživatelé ve Společenství měli přístup k alternativním zdrojům dodávek.
Antidumpingová opatření by v zásadě neměla mít žádný dopad na vývozní aktivitu tohoto odvětví, jelikož růst výrobních nákladů by nebyl významný.
(95) S ohledem na možné zvýšení nákladů by toto mohlo mít dopad na společnosti, které nakupují především levné dumpingové výrobky z Číny.
V nejlepším případě, vezme-li se v úvahu stávající podíl výrobního odvětví Společenství na trhu, mohou navrhovaná opatření vést k průměrnému nárůstu nákladů o přibližně 2,0 % průměrných nákladů na výrobu odvozeného výrobku.
V nejhorším případě by se náklady zvýšily o 3 %.
Takový nárůst nákladů však může být dokonce možné rozpustit, pokud uživatelé dokáží přesunout část takto zvýšených nákladů na své odběratele, což nelze vyloučit.
(96) Jak je však vysvětleno ve 128. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, uložení antidumpingových opatření povede ke zvýšení účinné konkurence na trhu Společenství, ke znovunabytí podílu na trhu a k oživení hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Tak by bylo možné v krátké době zvýšit účinnou konkurenci a předejít přílišnému zvýšení cen na trhu Společenství.
(97) Po bližší úvaze se tedy potvrzuje, že jakýkoliv negativní dopad na náklady některých uživatelů není takový, aby znemožnil uložení opatření.
6.3. Závěr týkající se zájmu Společenství
(98) Šetření ukázalo, že bez určitých opatření proti dumpingovým dovozům by výrobní odvětví Společenství zaniklo, protože již nyní je ve velmi zranitelné finanční situaci.
To by jistě vedlo k závislosti výrobců pákových pořadačů na vnějších zdrojích a k významnému omezení konkurence.
Uložení antidumpingových opatření obnoví účinné obchodní podmínky, bez přílišné zátěže či zvýhodnění, pro všechny strany prodávající a nakupující pákové mechanismy na trhu Společenství.
(99) Je proto možné učinit závěr, že konečná opatření by nebyla proti zájmům Společenství.
7. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ CLA
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(100) Na základě metodiky vysvětlené ve 133. až 136. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byla vypočítána úroveň pro odstranění újmy pro účely stanovení úrovně opatření, která mají být uložena.
(101) Pro výpočet rozpětí újmy v prozatímním nařízení byl cílový zisk výrobního odvětví Společenství stanoven na 5 %, což je úroveň považovaná za konzervativní a za takovou, kterou lze přiměřeně očekávat při neexistenci dumpingu způsobujícího újmu.
(102) Jedna strana tvrdila, že rozpětí újmy nemá vycházet z výrobních nákladů výrobního odvětví Společenství a z přiměřeného zisku, jelikož výrobní odvětví Společenství není efektivní a jeho výrobní náklady jsou vyšší, než by měly být.
Tato strana však na podporu svého tvrzení nepředložila žádné důkazy.
Šetření nezavdalo žádný důvod pro odklon od metodiky uvedené ve 134. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(103) Při absenci jakýchkoliv jiných stanovisek k tomuto tématu se tímto potvrzuje metodika stanovená ve 133. až 136. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
7.2. Konečná opatření
(104) Ve světle výše uvedeného a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na úrovni dumpingového rozpětí vypočteného s ohledem na dovozy pákových mechanismů pocházejících z ČLR, protože bylo potvrzeno, že ve všech případech bylo rozpětí újmy vyšší než zjištěné dumpingové rozpětí.
(105) Na základě výše uvedeného se konečná cla stanovují následujícím způsobem:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Dongguan Nanzha Leco Stationery _BAR_ 27,1 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 47,4 % _BAR_
(106) Individuální sazba antidumpingového cla pro společnost určená v tomto nařízení byla stanovena na základě závěrů tohoto šetření.
Odráží proto situaci této společnosti zjištěnou během šetření.
Daná celní sazba (na rozdíl od celostátního cla, které se uplatňuje na "všechny ostatní společnosti") je tak použitelná výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených touto společností, tedy konkrétní uvedenou právnickou osobou.
Dovezené výrobky vyrobené jakoukoliv jinou společností, která není výslovně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů, které jsou s tím, jenž je zde výslovně uveden, ve spojení, tuto sazbu využívat nemohou a uplatní se na ně celní sazby platné pro "všechny ostatní společnosti".
(107) Všechny žádosti o uplatnění této individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivou společnost (např. po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nového výrobního nebo prodejního subjektu) se neprodleně zasílají Komisi [3] společně se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnosti společnosti spojené s výrobou, prodejem na domácím trhu a vývozem, například v souvislosti s onou změnou názvu nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů.
Toto nařízení bude případně náležitě pozměněno tak, že bude aktualizován seznam společností využívajících individuální celní sazby.
(108) S cílem zajistit náležité vymáhání antidumpingového cla by se zbytková úroveň cla měla vztahovat nejen na nespolupracující vývozce, ale také na společnosti, které během období šetření žádné vývozy nerealizovaly. Posledně jmenované společnosti se vyzývají, aby za podmínky splnění požadavků stanovených ve čl.
11 odst. 4 druhém pododstavci základního nařízení přednesly žádost o přezkum podle tohoto článku s cílem individuálního posouzení jejich situace.
8. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(109) S ohledem na velikost zjištěných dumpingových rozpětí a ve světle míry podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se má za to, že částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého nařízením Komise (ES) č. 134/2006 by měly být vybrány ve výši celní sazby uložené s konečnou platností.
Jestliže jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, měly by být s konečnou platností vybrány pouze zajištěné částky ve výši konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovozy pákových mechanismů používaných pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů v pořadačích nebo deskách, kódu KN ex83051000 (kód TARIC 8305100050) a pocházejících z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu výrobků popsaných v odstavci 1 a vyráběných společnostmi uvedenými níže s dodáním na hranice Společenství před proclením se stanoví takto:
Výrobce _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Dongguan Nanzha Leco Stationery The First Industrial Camp, Nanzha, Humen, Dongguan, Čína _BAR_ 27,1 % _BAR_ A729 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 47,4 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (ES) č. 134/2006 z dovozu pákových mechanismů používaných pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů v pořadačích nebo deskách, kódu KN ex83051000 (kód TARIC 8305100050) a pocházejících z Čínské lidové republiky se s konečnou platností vyberou ve výši celní sazby uložené s konečnou platností tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1137/2006
ze dne 26. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1138/2006
ze dne 26. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 990/2006, pokud jde o množství, na která se vztahují stálá nabídková řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 990/2006 [2] byla zahájena stálá nabídková řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států.
(2) Nabídky přijaté pro některá z těchto nabídkových řízení měly v některých členských státech za následek vyčerpání téměř veškerých množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na poptávku v posledních týdnech a situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství v příslušných členských státech tak, že se příslušným intervenčním agenturám umožní, aby zvýšily množství zařazená do nabídkového řízení za účelem vývozu.
Tato zvýšení se musejí týkat pšenice obecné do výše 500000 tun
Nařízení Komise (ES) č. 1139/2006
ze dne 26. července 2006
o vydávání vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny, stolní hrozny, jablka a broskve)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 887/2006 [2] zahájením nabídkového řízení stanovilo směrné sazby náhrad a směrná množství pro vývozní licence v režimu A3, jež je možné vydat.
(2) S ohledem na předložené nabídky je třeba stanovit maximální sazby náhrad a procentní podíly pro množství, jež lze přidělit nabídkám s těmito maximálními sazbami.
(3) Pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny, stolní hrozny, jablka a broskve maximální sazby potřebné k přidělení licencí na směrná množství až do výše množství udaných v nabídkách nepřekračují směrné sazby pro náhrady více než jedenapůlkrát,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maximální sazby náhrad a procentní podíly pro snížení výše množství přidělovaných v rámci nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 887/2006, pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny, stolní hrozny, jablka a broskve se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1140/2006
ze dne 26. července 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty odvětví cukru v rámci celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 950/2006 ze dne 28. června 2006, kterým se pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů v odvětví cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/914/ES ze dne 21. listopadu 2005 o uzavření Protokolu o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který se týká celní kvóty na dovoz cukru a výrobků v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie [3] do Společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2151/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro výrobky v odvětví cukru pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie v souladu s Dohodou o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [4], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence byly předloženy příslušným orgánům v týdnu od 17. do 21. července 2006, podle nařízení (ES) č. 950/2006 na celkové množství stejné nebo větší než je dostupné množství pro pořadové číslo 09.4351.
(2) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient přidělení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a případně informovat členské státy, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 17. do 21. července 2006 podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 950/2006 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1141/2006
ze dne 27. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1142/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1143/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky podle přílohy tohoto nařízení, za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Aby byly produkty způsobilé pro poskytnutí náhrady podle odstavce 1, musí splňovat příslušné požadavky uvedené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 951/2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1144/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 27. července 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 27. července 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 31,090 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1145/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Využívání vývozních náhrad na některé produkty se ukazuje jako nevýznamné.
Pro takové produkty by vývozní náhrady již neměly být stanoveny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1146/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. července 2006.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. července 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1147/2006
ze dne 27. července 2006
o neposkytování náhrad u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné neposkytovat jakékoli náhrady po dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. července 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 25. července 2006, nejsou poskytovány žádné náhrady pro výrobek a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1148/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 10,86 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 15,33 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1149/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1150/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1151/2006
ze dne 27. července 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 32 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) a g) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze VII uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a v bodě 1 článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1152/2006
ze dne 27. července 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1058/2006 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 21. do 27. července 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1058/2006 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 30,75 EUR/t pro maximální celkové množství 169089 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1153/2006
ze dne 27. července 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 21. do 27. července 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1154/2006
ze dne 27. července 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži na základě žádostí podaných během prvních deseti pracovních dnů měsíce července 2006 podle nařízení (ES) č. 327/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Z ověření množství, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence pro rýži v rámci tranše na měsíc červenec 2006, vyplývá, že je třeba stanovit vydávání licencí pro množství uvedená v příslušných žádostech, která jsou případně snížena o určitá procenta, určit dostupná množství, která mají být převedena do následující tranše, a určit celková dostupná množství pro různé kvóty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na žádosti o dovozní licence pro celní kvóty pro rýži otevřené nařízením (ES) č. 327/98, které byly během prvních deseti pracovních dnů měsíce července 2006 podány a předloženy Komisi, se vztahuje koeficient snížení podle procentních sazeb stanovených v příloze tohoto nařízení.
2. Množství dostupná pro tranši na měsíc červenec 2006, která mají být převedena do následující tranše, a celková množství dostupná pro tranši na měsíc září 2006, jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1155/2006
ze dne 28. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1156/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se na rok 2006 stanoví rozpočtové stropy pro částečné nebo nepovinné provádění režimu jednotné platby, roční finanční rámec režimu jednotné platby na plochu a maximální částky na poskytování oddělených plateb za cukr podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a kterým se mění uvedené nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 41 odst. 1 a 1a, čl. 64 odst. 2, čl. 70 odst. 2, čl. 71 odst. 2, čl. 110i odst. 3 a 4, čl. 110l odst. 1, čl. 143b odst. 3, čl. 145 písm. i) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro členské státy, které využijí možnost stanovenou v článku 62 nařízení (ES) č. 1782/2003, a na základě informací sdělených podle čl. 145 písm. i) uvedeného nařízení je třeba přezkoumat vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII uvedeného nařízení.
(2) Příspěvek Společenství na financování programů podpory pro zvláštní opatření ve prospěch živočišné výroby v nejvzdálenějších regionech je od roku 2006 stanoven v článku 23 nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie [2].
Proto je třeba, aby dotčené členské státy odečetly od vnitrostátních stropů stanovených v příloze VIII nařízení (ES) č. 1782/2003 částku uvedeného příspěvku, která odpovídá zvláštním opatřením původně zahrnutým v uvedené příloze VIII.
(3) S ohledem na nejaktuálnější údaje o čekance je vhodné přizpůsobit vnitrostátní stropy stanovené v písm. K bodě 2 přílohy VII nařízení (ES) č. 1782/2003 a podle toho upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII uvedeného nařízení, aniž by však byly změněny celkové částky.
(4) S ohledem na množství obsažená v kvótě pro cukr a kvótě pro inulinový cukr, která byla vyprodukována v jednom členském státě z cukrové řepy a čekanky vypěstovaných v jiném členském státe během hospodářských let 2000/01 až 2005/06, je rovněž vhodné upravit stropy stanovené v písm. K bodě 2 přílohy VII nařízení (ES) č.
1782/2003. Proto je nutné upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII a VIIIa uvedeného nařízení.
(5) Pro členské státy, které v roce 2006 zavedou režim jednotné platby podle hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba na rok 2006 a za podmínek stanovených v oddílu 2 uvedené hlavy stanovit rozpočtové stropy pro všechny platby uvedené v článcích 66 až 69 uvedeného nařízení.
(6) Pro členské státy, které v roce 2006 využijí možnost stanovenou v článku 70 nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba na rok 2006 stanovit rozpočtové stropy pro přímé platby vyloučené z režimu jednotné platby.
(7) Pro členské státy, které využijí přechodného období podle článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba na rok 2006 stanovit rozpočtové stropy pro přímé platby uvedené v příloze VI uvedeného nařízení.
(8) Je třeba upravit maximální částku podpory pro olivové háje podle čl. 110i odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě hodnoty koeficientu uvedeného v písmenu H přílohy VII uvedeného nařízení, jakož i maximální částku zadržení podle čl. 110i odst. 4, které oznámí dotčené členské státy, a podle toho upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII. Pro členské státy, které rozhodly, že se hodnota koeficientu podle písmene H přílohy VII rovná 1, nesmí být stanovena žádná částka.
(9) Na základě koeficientu zadržení podle čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 je třeba stanovit maximální částku příspěvku Společenství na financování pracovních programů vypracovaných organizacemi hospodářských subjektů schválených v odvětví olivového oleje, kterou oznámí dotčené členské státy.
(10) Na základě hodnoty koeficientu uvedeného v písmenu I přílohy VII nařízení (ES) č. 1782/2003 je třeba upravit maximální částku celkové podpory pro tabák podle čl. 110l odst. 1 uvedeného nařízení, kterou oznámí dotčené členské státy, a podle toho upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII uvedeného nařízení. Pro členské státy, které rozhodly, že se hodnota koeficientu podle písmene I přílohy VII rovná 1, nesmí být stanovena žádná částka.
(11) Z důvodu jasnosti je vhodné, aby rozpočtové stropy pro režim jednotné platby na rok 2006 byly zveřejněny poté, co se od přezkoumaných stropů uvedených v příloze VIII nařízení (ES) č. 1782/2003 odečtou stropy stanovené pro platby uvedené v článcích 66 až 70 uvedeného nařízení.
(12) Na základě sdělení členských států, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004 a budou uplatňovat režim jednotné platby na plochu za účelem poskytování oddělené platby za cukr v roce 2006 podle článku 143ab nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba stanovit maximální částku finančních prostředků, které jim budou dány k dispozici.
(13) Pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004 a které v roce 2006 zavedou režim jednotné platby na plochu podle hlavy IVa nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba na rok 2006 stanovit roční finanční rámec v souladu s čl. 143b odst. 3 uvedeného nařízení.
(14) Nařízení (ES) č. 1782/2003 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Rozpočtové stropy na rok 2006 uvedené v článcích 66 až 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
2. Rozpočtové stropy na rok 2006 uvedené v čl. 70 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
3. Rozpočtové stropy na rok 2006 uvedené v čl. 71 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou stanoveny v příloze III tohoto nařízení.
4. Rozpočtové stropy pro režim jednotné platby podle hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou na rok 2006 stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
5. Roční finanční rámec na rok 2006 uvedený v čl. 143b odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 je stanoven v příloze V tohoto nařízení.
6. Maximální výše finančních prostředků daných k dispozici České republice, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Polsku a Slovensku na oddělenou platbu za cukr na rok 2006 a uvedených v čl. 143ab odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou stanoveny v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Maximální příspěvek Společenství na financování pracovních programů vypracovaných hospodářskými subjekty schválenými v odvětví olivového oleje ve smyslu čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 je tento:
(v milionech EUR) _BAR_
Řecko _BAR_ 11,098 _BAR_
Francie _BAR_ 0,576 _BAR_
Itálie _BAR_ 35,991 _BAR_
Článek 3
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1. V čl. 110i odst. 3 prvním pododstavci se tabulka nahrazuje tímto:
(v milionech EUR) _BAR_
Španělsko _BAR_ 103,14 _BAR_
Kypr _BAR_ 2,93 _BAR_
Malta _BAR_ 0,07 _BAR_
Slovinsko _BAR_ 0,17 _BAR_
2. V čl. 110l odst. 1 se tabulka nahrazuje tímto:
(v milionech EUR) _BAR_
_BAR_ 2006–2009 _BAR_
Německo _BAR_ 21,287 _BAR_
Španělsko _BAR_ 70,599 _BAR_
Francie _BAR_ 48,217 _BAR_
Itálie (kromě Puglia) _BAR_ 189,366 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 8,468 _BAR_
3. V příloze VII písm. K bodě 2 se tabulka nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze VII tohoto nařízení.
4. Příloha VIII se nahrazuje zněním přílohy VIII tohoto nařízení.
5. Příloha VIIIa se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1157/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 188/2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor pro maso v nejvzdálenějších regionech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 22 odst. 4 a 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4 nařízení Komise (ES) č. 188/2005 [4] stanoví od kalendářního roku 2005 roční částku k financování programu pomoci tradičním činnostem v odvětví masa ve francouzských zámořských departementech, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001.
(2) Ustanovení čl. 9 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1452/2001 určuje, že Komise zvyšuje tuto roční částku s výhradou maximální částky stanovené v tomto ustanovení za účelem zohlednění rozvoje místní produkce.
(3) Vzhledem k rozvoji místní produkce ve francouzských zámořských departementech, jak je stanoven v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 188/2005, by proto měla být příslušná roční částka stanovená v článku 4 uvedeného nařízení zvýšena s výhradou maximální částky podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1452/2001.
(4) Nařízení (ES) č. 188/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Příslušný program pomoci je použitelný ode dne 1. ledna 2006, toto nařízení by se tedy mělo použít rovněž od tohoto dne.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 4 nařízení (ES) č. 188/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Financování programu
Společenství financuje program od kalendářního roku 2006 do výše těchto ročních částek (v milionech EUR):
Španělsko 7,00;
Francie 14,255;
Portugalsko 16,91."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1158/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1159/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1160/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanoví maximální nákupní ceny másla v 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], bylo v Úředním věstníku Evropské Unie zveřejněno oznámení o nabídkovém řízení za účelem nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 796/2006 [3].
(2) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví maximální nákupní cena nebo se přijme rozhodnutí, že nebude vyhověno žádné nabídce, v souladu s článkem 17a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci 4. dílčího nabídkového řízení by měla být stanovena maximální nákupní cena.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 4. dílčí nabídkové řízení uskutečněné v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006, pro které lhůta pro podání nabídek vypršela dne 25. července 2006, se maximální nákupní cena másla stanoví na 232,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1161/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 14. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1162/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2006, pokud jde o seznam členských států, ve kterých je zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 796/2006 ze dne 29. května 2006, kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 796/2006 byl zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 v souladu s čl. 6 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Estonskem Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny se tržní ceny másla rovnaly 92 % intervenční ceny nebo byly vyšší než 92 % intervenční ceny.
V uvedeném členském státě by proto měl být intervenční nákup prostřednictvím nabídkového řízení zastaven.
Uvedený členský stát by proto měl být odstraněn ze seznamu stanoveného v nařízení (ES) č. 796/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 796/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 29. července do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999: Španělsko, Irsko, Polsko a Portugalsko."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1163/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 46. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 46. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 25. července 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 235,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1164/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1165/2006
ze dne 28. července 2006,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1001/2006, kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěné máslo v 12. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1001/2006 [3] stanovilo výši jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 pro 12. dílčí nabídkové řízení uskutečněné v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Z důvodu administrativní chyby neodpovídá úroveň jistoty na konečné použití stanovená v čl. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1001/2006 skutečné úrovni, která se má stanovit.
(3) Nařízení (ES) č. 1001/2006 je proto podle toho třeba opravit.
Správná částka jistoty je nižší než původně stanovená částka, proto je třeba, aby oprava byla použita od dne vstupu nařízení (ES) č. 1001/2006 v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Znění čl. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1001/2006 se nahrazuje tímto:
"Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1166/2006
ze dne 31. července 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1167/2006
ze dne 31. července 2006
o dovozních licencích pro mražený hovězí bok
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 996/97 ze dne 3. června 1997 o otevření a správě celních kvót pro dovoz mraženého hovězího boku spadajícího pod kód KN 02062991 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 996/97 stanovuje v čl. 1 odst. 3 písm. b) množství mraženého hovězího boku, které může být v období 2006/2007 za zvláštních podmínek dovezeno, na 800 tun.
3 nařízení (ES) č. 996/97 uvádí, že požadovaná množství mohou být snížena.
Podané žádosti se vztahují na celková množství, která přesahují množství jsoucí k dispozici.
Za těchto okolností a ve snaze zajistit spravedlivé rozdělení množství, která jsou k dispozici, je nutné požadovaná množství úměrně snížit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence podané v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 996/97 se vyhovuje v rozsahu 0,57372 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1168/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o cíl Společenství zaměřený na snížení prevalence určitých sérotypů salmonely u nosnic Gallus gallus, a kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1003/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 a článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení (ES) č. 2160/2003 je zajistit, aby byla přijata vhodná a účinná opatření na zjišťování a tlumení salmonel a jiných původců zoonóz na všech úrovních produkce, zpracování a distribuce, zejména pak na úrovni primární produkce, aby se snížila její prevalence a riziko, jež představují pro veřejné zdraví.
(2) Nařízením (ES) č. 2160/2003 se stanoví cíl Společenství zaměřený na snížení prevalence všech sérotypů salmonely s významem pro veřejné zdraví u nosnic Gallus gallus na úrovni primární produkce.
Takové snížení je důležité s ohledem na přísná opatření, která se mají vztahovat na nakažená hejna v souladu s nařízením (ES) č. 2160/2003 od prosince 2009.
Zejména vejce pocházející z hejn s neznámým statusem salmonely, která jsou podezřelá z nákazy nebo která mohou pocházet z nakažených hejn, mohou být použita k lidské spotřebě pouze tehdy, jsou-li ošetřena způsobem, jenž zaručí, že jsou prosta všech sérotypů salmonel s významem pro veřejné zdraví, v souladu s právními předpisy Společenství o hygieně potravin.
(3) Nařízení (ES) č. 2160/2003 stanoví, že cíl Společenství má zahrnovat číselné vyjádření maximálního procenta epizootologických jednotek, které zůstávají pozitivní, a/nebo minimálního procenta snížení počtu epizootologických jednotek, které zůstávají pozitivní, jakož i nejzazší termín, do kterého musí být cíle dosaženo, a definici testovacích programů nezbytných pro ověření toho, zda bylo cíle dosaženo.
Popřípadě je také třeba zahrnout definici sérotypů, které mají význam pro veřejné zdraví.
(4) Aby bylo možno stanovit cíl Společenství, byly shromážděny srovnatelné údaje o prevalenci dotyčných sérotypů salmonel u nosnic Gallus gallus v členských státech v souladu s rozhodnutím Komise č. 2004/665/ES ze dne 22. září 2004 o základní studii o výskytu salmonely v hejnech nosnic Gallus gallus [2].
(5) Nařízení (ES) č. 2160/2003 stanoví, že během přechodného tříletého období se cíl Společenství stanovený pro nosnice Gallus gallus týká Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium.
(6) Aby bylo možno ověřit, zda bylo cíle Společenství dosaženo, je nezbytné zorganizovat opakované odebrání vzorků u hejn.
(7) V souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 2160/2003 byl před stanovením cíle Společenství pro nosnice Gallus gallus konzultován Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA).
(8) Od přijetí nařízení Komise (ES) č. 1003/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení (ES) č. 2160/2003, pokud jde o cíl Společenství zaměřený na snížení výskytu určitých sérotypů salmonely v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus, a kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, byly vyvinuty a validovány alternativní analytické metody. Kromě toho by se kmeny salmonely zjištěné v reprodukčních hejnech měly skladovat pro budoucí fagotypování a stanovení citlivosti na antimikrobiální látky. Nařízení (ES) č. 1003/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl Společenství
1. Cíl Společenství podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2160/2003 týkající se snížení prevalence Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium u dospělých nosnic Gallus Gallus (dále jen "cíl Společenství") se stanoví takto:
a) Roční minimální procento snížení pozitivních hejn dospělých nosnic je ve výši nejméně:
i) 10 %, pokud v předchozím roce byla prevalence nižší než 10 %,
ii) 20 %, pokud v předchozím roce byla prevalence mezi 10 až 19 %,
iii) 30 %, pokud v předchozím roce byla prevalence mezi 20 až 39 %,
iv) 40 %, pokud v předchozím roce byla prevalence 40 % nebo více,
nebo
b) snížení maximálního procenta na 2 % nebo méně; v členských státech, které mají méně než 50 hejn dospělých nosnic, však nesmí zůstat pozitivní více než jedno dospělé hejno.
První cíl by měl být dosažen v roce 2008 na základě sledování počínaje začátkem uvedeného roku. V souvislosti s cílem pro rok 2008 se výsledky základní studie provedené podle čl.
1 odst. 1 rozhodnutí 2004/665/ES použijí jako reference uvedené v tomto článku.
2. Vyšetřovací program potřebný pro ověření pokroku při dosažení cíle Společenství je stanoven v příloze.
Dosažení cíle se vyhodnotí s přihlédnutím k výsledkům ve třech po sobě následujících letech.
Není-li v příloze uvedeno jinak, považují se technické podmínky uvedené v článku 5 rozhodnutí Komise 2004/665/ES za doporučení pro provádění tohoto bodu v národních programech pro tlumení.
3. Komise zváží přezkum vyšetřovacího programu uvedeného v příloze na základě zkušeností získaných v prvním roce programu pro tlumení, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2160/2003 (dále jen "národní program pro tlumení").
Článek 2
Změna nařízení (ES) č. 1003/2005
Do přílohy nařízení (ES) č. 1003/2005 se vkládají nové body 3.4 a 3.5, které znějí:
"3.4.
Alternativní metody
Pokud jde o vzorky odebrané na podnět provozovatele, se mohou použít metody analýzy stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 882/2004 [3] místo metod přípravy vzorků, metod detekce a sérotypizace stanovených v bodu 3 této přílohy, jsou-li validovány v souladu s EN ISO 16140:2003.
3.5.
Uložení kmenů
Alespoň kmeny izolované v rámci úřední kontroly se skladují pro budoucí fagotypizaci nebo stanovení citlivosti na antimikrobiální látky pomocí běžných metod pro sběr kultur tak, aby byla zajištěna integrita kmenů po dobu minimálně dvou let.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1169/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1170/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1171/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1172/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 1785/2003 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1173/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. srpna 2006,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1174/2006
ze dne 31. července 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1131/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1175/2006
ze dne 31. července 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (citrony)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 858/2006 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro citrony ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podané po 31. července 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony podle článku 1 nařízení (ES) č. 858/2006, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 31. červenci 2006 a před 1. listopadem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1176/2006
ze dne 1. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1177/2006
ze dne 1. srpna 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o požadavky na používání určitých tlumicích metod v rámci národních programů pro tlumení salmonel u drůbeže
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2160/2003 stanoví pravidla pro zjišťování a tlumení salmonel u drůbeže. Podle čl. 8 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 2160/2003 může být rozhodnuto, že určité tlumicí metody nemají být použity jako součást národních programů pro tlumení vypracovaných členskými státy za účelem dosažení cílů Společenství stanovených v souladu s uvedeným nařízením.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2160/2003 může být rovněž rozhodnuto, že pro snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz ve stádiu primární produkce zvířat a v dalších etapách potravního řetězce mohou nebo musí být použity určité tlumicí metody, a mohou být přijata pravidla týkající se podmínek použití těchto metod.
(3) Podle článku 15 nařízení (ES) č. 2160/2003 má Komise konzultovat s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA), než navrhne pravidla týkající se určitých tlumicích metod.
(4) Komise konzultovala s EFSA použití antimikrobiálních látek a očkovacích látek pro tlumení salmonel u drůbeže.
Na základě uvedené konzultace vydal EFSA k těmto otázkám dne 21. října 2004 dvě samostatná stanoviska.
(5) Ve svém stanovisku k použití antimikrobiálních látek pro tlumení salmonel u drůbeže doporučil EFSA, že by antimikrobiální látky neměly být používány vzhledem k rizikům pro veřejné zdraví spojených s vývojem, výběrem a šířením odolnosti.
Používání antimikrobiálních látek by mělo podléhat formálně stanoveným podmínkám, které by zajišťovaly ochranu veřejného zdraví, musí být předem plně odůvodněno a musí o něm být příslušným orgánem proveden záznam.
(6) Na základě stanoviska EFSA je proto vhodné stanovit, že antimikrobiální látky by neměly být používány jako součást národních programů pro tlumení, které mají být přijaty v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 2160/2003, kromě výjimečných okolností uvedených ve stanovisku EFSA.
(7) Za všech okolností by měly být použity pouze veterinární léčivé přípravky registrované v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2] nebo s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [3].
(8) Antimikrobiální veterinární léčivé přípravky jsou v tomto nařízení uváděny jako antimikrobiální látky.
Přípravky, které jsou povolené jako doplňkové látky v krmivech podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [4], se však rovněž považují za antimikrobiální látky.
Měly by být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení, neboť používání těchto doplňkových látek může být nástrojem pro omezení infekce salmonely z krmiv a tyto látky nejsou spojeny s vývojem, výběrem a šířením odolnosti.
(9) EFSA dospěl ve svém stanovisku o použití očkovacích látek pro tlumení salmonel u drůbeže k závěru, že očkování drůbeže je považováno za doplňkové opatření na zvýšení odolnosti ptáků vůči působení salmonely a snížení jejího šíření.
(10) Ve svém stanovisku EFSA rovněž stanovil, že zejména za předpokladu, že detekční metody jsou schopny odlišit očkovací kmeny od divokých kmenů, mohou být během života ptáků bezpečně použity jak inaktivované, tak živé očkovací látky, které jsou v současné době k dispozici, s výjimkou ochranné lhůty před porážkou a, pokud jde o živé očkovací látky, u nosnic během produkce.
Očkování nosnic se považuje za užitečné opatření na snížení šíření a kontaminace vajec, je-li účelem snížení vysoké prevalence.
Salmonella enteritidis je nejzávažnější příčinou vyvolání choroby u lidí ze spotřeby vajec.
(11) Na základě stanoviska EFSA je proto vhodné stanovit, že živé očkovací látky, které jsou v současné době k dispozici, by neměly být používány jako součást národních programů pro tlumení, které mají být přijaty v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č.
2160/2003, u nosnic během produkce. Živé očkovací látky by neměly být používány, jestliže výrobce neposkytne vhodnou metodu pro bakteriologické odlišení divokých kmenů salmonely od očkovacích kmenů.
(12) Na základě současných vědeckých důkazů by používání živých nebo inaktivovaných očkovacích látek proti Salmonella enteritidis mělo být povinné v členských státech s vysokou prevalencí s cílem zlepšit ochranu veřejného zdraví. Prevalence Salmonella enteritidis prokázaná v průběhu základní studie podle rozhodnutí Komise 2004/665/ES [5] a v rámci testovacích programů podle čl. 4 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 2160/2003 by se měla použít jako mezní hodnota pro povinné očkování.
(13) Pokud jde o reprodukční hejna, nařízení Komise (ES) č. 1091/2005 ze dne 12. července 2005, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o požadavky na používání určitých tlumicích metod v rámci národních programů pro tlumení salmonel [6], obsahuje ustanovení pro používání antimikrobiálních látek a očkovacích látek jako součást národních programů pro tlumení salmonel v reprodukčních hejnech Gallus gallus.
(14) V zájmu jasnosti je vhodné zrušit a nahradit nařízení (ES) č. 1091/2005 tímto nařízením.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví některá pravidla pro používání antimikrobiálních látek a očkovacích látek v rámci národních programů pro tlumení přijatých v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 2160/2003 (dále jen "národní programy pro tlumení").
Článek 2
Použití antimikrobiálních látek
1. Antimikrobiální látky se nepoužijí jako zvláštní metoda na tlumení salmonely u drůbeže.
2. Odchylně od odstavce 1 a za podmínek stanovených v písmenech a), b) a c) a v odstavci 3 tohoto článku mohou být antimikrobiální látky registrované v souladu s článkem 5 směrnice 2001/82/ES nebo s článkem 3 nařízení 726/2004/ES použity za těchto výjimečných okolností:
a) drůbež, u níž se projevuje infekce salmonely s klinickými příznaky způsobem, při kterém by mohlo dojít ke zbytečnému utrpení zvířat; infikovaná hejna ošetřená antimikrobiálními látkami se považují za infikovaná salmonelou; v reprodukčních hejnech se přijmou vhodná opatření na co největší snížení rizika šíření salmonely zbytkem reprodukční pyramidy;
b) záchrana hodnotného genetického materiálu reprodukčních hejn, aby se založila nová hejna bez salmonely, včetně "elitních hejn", hejn z ohrožených chovů a hejn chovaných pro výzkumné účely; kuřata vylíhnutá z násadových vajec sebraných od drůbeže ošetřené antimikrobiálními látkami podléhají během chovné fáze odběru vzorků každých čtrnáct dní s tím, že program se zaměřuje na zjištění 1 % prevalence dané salmonely s 95 % mezí spolehlivosti;
c) schválení vydané příslušným orgánem pro jednotlivé případy za jiným účelem, než je tlumení salmonely v hejnu, u něhož existuje podezření z infekce salmonely, zejména po epidemiologickém šetření ohniska choroby vyvolané původcem v potravinách nebo po zjištění salmonely v líhni nebo v hospodářství; členské státy však mohou rozhodnout, že povolí ošetření bez předchozího schválení v mimořádných situacích s tím, že budou odebrány vzorky schváleným veterinárním lékařem podle definice v čl. 2 písm. g) nařízení (ES) č. 854/2004 [7], a že je třeba ošetření příslušnému orgánu ihned oznámit. Hejna se považují za infikovaná salmonelou, pokud odběr vzorků neproběhl v souladu s ustanoveními tohoto odstavce.
3. Použití antimikrobiálních látek podléhá dozoru příslušného orgánu a oznamování příslušnému orgánu. Toto použití je založeno pokud možno na výsledcích bakteriologického odběru vzorků a testování citlivosti.
4. Ustanovení uvedená v tomto článku se nevztahují na látky, mikroorganismy ani přípravky povolené jako doplňkové látky v krmivech podle článku 3 nařízení (ES) č. 1831/2003.
Článek 3
Použití očkovacích látek
1. Živé očkovací látky proti salmonele se nepoužijí v rámci národních programů pro tlumení, jestliže výrobce neposkytne vhodnou metodu pro bakteriologické odlišení divokých kmenů salmonely od očkovacích kmenů.
2. Živé očkovací látky proti salmonele se nepoužijí v rámci národních programů pro tlumení u nosnic během produkce, pokud nebude prokázána bezpečnost jejich používání a nebudou schváleny k takovému účelu v souladu se směrnicí 2001/82/ES.
3. Programy očkování proti Salmonella enteritidis pro snížení šíření a kontaminace vajec se použijí alespoň během odchovu u všech nosnic nejpozději od 1. ledna 2008 v členských státech, pokud neprokázaly prevalenci nižší než 10 % na základě výsledků základní studie podle článku 1 rozhodnutí Komise 2004/665/ES nebo na základě sledování plnění cíle Společenství stanoveného v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2160/2003.
Příslušný orgán může hospodářství povolit výjimku z tohoto ustanovení v případě, že:
- je ujištěn o preventivních opatřeních přijatých hospodářstvím v chovu a produkci vajec a
- hospodářství prokáže nepřítomnost Salmonella enteritidis v chovu a produkci v průběhu 12 měsíců předcházejících příjezdu zvířat.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1178/2006
ze dne 1. srpna 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví minimální ceny, které mají být vyplaceny producentům za nezpracované sušené fíky, a částka podpory produkce sušených fíků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6b odst. 3 a čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], byla stanovena data hospodářských roků pro sušené fíky.
(2) V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1573/1999 ze dne 19. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o vlastnosti sušených fíků, na které se vztahuje režim podpory produkce [3], se stanoví požadavky, kterým musejí produkty odpovídat, aby získaly minimální cenu a podporu.
(3) Je proto vhodné stanovit pro produkci pro hospodářský rok 2006/07 minimální cenu a podporu v souladu s požadavky stanovenými v článcích 6b a 6c nařízení (ES) č. 2201/96.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro výrobky zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2006/07 se minimální cena za nezpracované sušené fíky podle čl. 6a odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na 967,69 EUR za tunu čisté hmotnosti od producenta.
Pro hospodářský rok 2006/07 se podpora produkce sušených fíků podle čl. 6a odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na 258,57 EUR za tunu čisté hmotnosti od producenta.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1179/2006
ze dne 1. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1251/96 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1251/96 [2] stanoví otevření a správu celních kvót v odvětví drůbežího masa.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválená rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], stanoví zvýšení roční dovozní celní kvóty pro drůbeží maso erga omnes o 49 tun pro některá čerstvá, chlazená nebo zmrazená jatečně upravená kuřecí těla, o 4070 tun pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené kuřecí kusy, o 1605 tun pro kusy drůbeže a o 201 tun pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené krůtí maso.
(3) Vzhledem ke zvýšení kvóty pro kusy drůbeže již není zapotřebí opatření stanovené v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/96.
(4) S ohledem na možné přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii od 1. ledna 2007 je vhodné stanovit jiné období pro podání žádostí o licence na první čtvrtletí roku 2007.
(5) Nařízení (ES) č. 1251/96 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1251/96 se mění takto:
1. V článku 2 se zrušuje druhý pododstavec.
2. V ustanovení čl. 5 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Na období od 1. ledna do 31. března 2007 se žádosti o licence podávají během prvních 15 dní měsíce ledna 2007."
3. Přílohy se nahrazují zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1180/2006
ze dne 1. srpna 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 2. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1173/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1173/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1173/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1181/2006
ze dne 2. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1182/2006
ze dne 2. srpna 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení použitelný v rámci celní subkvóty II otevřené nařízením (ES) č. 2375/2002 pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 ze dne 27. prosince 2002 o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2375/2002 byla otevřena roční celní kvóta o objemu 2988387 tun pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní.
Tato kvóta je rozdělena do tří subkvót.
(2) Podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2375/2002 bylo množství subkvóty II (pořadové číslo 09.4124) na rok 2006 stanoveno na 38000 tun.
(3) Množství požadovaná do pondělí 31. července 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2375/2002 přesahují množství, která jsou k dispozici. Je proto nutné stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence pro subkvótu II pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, která byla podána a předložena Komisi do pondělí 31. července 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2375/2002, se vyhovuje do výše 6,6787 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1183/2006
ze dne 24. července 2006
o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se stanoví klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [3], bylo podstatně změněno [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Zjišťování cen a intervenční opatření v odvětví hovězího a telecího masa by se mělo uskutečňovat na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu.
(3) Klasifikace jatečně upravených těl dospělých kusů skotu by měla být provedena na základě zmasilosti a protučnělosti.
Kombinace těchto dvou kritérií umožňuje zařadit jatečně upravená těla do tříd.
Takto zařazená jatečně upravená těla by měla být označena.
(4) Pro zajištění jednotného používání tohoto nařízení ve Společenství je nutné stanovit kontroly na místě prováděné kontrolním výborem Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "jatečně upraveným tělem" celé tělo poraženého zvířete po jeho vykrvení, vykolení a stažení z kůže:
- bez hlavy a bez nohou; hlava je od jatečně upraveného těla oddělena v místě hlavového kloubu (atlanto-okcipitálního kloubu), nohy jsou odděleny na úrovni karpo-metakarpálního nebo tarso-metatarzálního kloubu,
- bez orgánů v dutině hrudní a břišní, s ledvinami nebo bez nich, s ledvinovým a pánevním lojem nebo bez něj,
- bez pohlavních orgánů a připojených svalů, bez vemene a mléčného tuku;
b) "půlkou jatečně upraveného těla" produkt získaný symetrickým rozdělením jatečně upraveného těla podle písmene a) středem obratlů krčních, hřbetních, bederních (lumbálních) a křížových (sakrálních) a středem hrudní kosti a srůstu ischio-stydkých kostí.
Článek 3
Pro účely zjištění tržních cen je jatečně upravené tělo předloženo bez odstranění podkožního tuku, krk je oddělen v souladu s veterinárními předpisy a jatečně upravené tělo je:
- bez ledvin, ledvinového loje a pánevního loje,
- bez okruží a bránice,
- bez ocasu,
- bez míchy,
- bez šourkového loje,
- bez loje na vnitřní straně vrchního šálu,
- bez krční žíly a přilehlého loje.
Členské státy jsou však oprávněny povolit jiné vedení řezů, pokud doporučené vedení řezů není obvyklé.
V tomto případě jsou úpravy nezbytné pro přechod od jinak vedených řezů k doporučenému vedení řezů stanoveny postupem podle čl. 43 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [5].
Článek 4
1. Aniž tím jsou dotčena platná intervenční pravidla, dělí se jatečně upravená těla dospělých kusů skotu se do těchto kategorií:
A. jatečně upravená těla mladých býků do dvou let věku,
B. jatečně upravená těla ostatních býků,
C. jatečně upravená těla volů,
D. jatečně upravená těla krav,
E. jatečně upravená těla jalovic.
Kritéria pro rozlišování kategorií jatečně upravených těl se stanoví postupem podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999.
2. Jatečně upravená těla dospělého skotu se roztřídí na základě posouzení:
a) zmasilosti, jak je vymezena v příloze I;
b) protučnělosti, jak je vymezena v příloze II.
3. Třídu zmasilosti stanovenou v příloze I pod písmenem S mohou členské státy využít k tomu, aby prostřednictvím nepovinného uvedení třídy zmasilosti vyšší třídy, než jsou třídy již existující (jatečně upravená těla s dvojitým osvalením), zohlednily znaky nebo očekávaný vývoj zvláštní produkce.
Členské státy, které mají v úmyslu využít tuto možnost, to oznámí Komisi a ostatním členským státům.
4. Členské státy jsou oprávněny dále dělit každou ze tříd stanovených v přílohách I a II do nejvýše tří podtříd.
Článek 5
1. Třídění jatečně upravených těl nebo půlek jatečně upravených těl se provede co nejdříve po porážce a přímo na jatkách.
2. Jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl zařazené do tříd se označí.
3. Před označením jsou členské státy oprávněny nechat odstranit z jatečně upravených těl nebo půlek jatečně upravených těl podkožní tuk, pokud je to odůvodněno protučnělostí.
Podmínky, za nichž se odstraňování podkožního tuku provádí, se stanoví postupem podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 6
1. Kontrolní výbor Společenství složený z odborníků Komise a odborníků jmenovaných členskými státy provádí kontroly na místě.
Výbor podává Komisi zprávy o provedených kontrolách.
Komise případně přijme opatření nezbytná k tomu, aby bylo třídění prováděno jednotným způsobem.
Tyto kontroly se provádějí na účet Společenství, které nese příslušné náklady.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví postupem podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 7
Postupem podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999 se přijmou doplňující ustanovení upřesňující definici tříd zmasilosti a protučnělosti.
Článek 8
Nařízení (EHS) č. 1208/81 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1184/2006
ze dne 24. července 2006
o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1].
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi [2] bylo věcně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Podle článku 36 Smlouvy je jednou ze záležitostí, o kterých se rozhoduje v rámci společné zemědělské politiky, to, zda se mají pravidla hospodářské soutěže stanovená Smlouvou vztahovat na produkci zemědělských produktů a obchod se zemědělskými produkty.
Ustanovení tohoto nařízení tedy budou muset být doplňována s ohledem na vývoj této politiky.
(3) Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na dohody, rozhodnutí a jednání uvedená v článku 81 Smlouvy a na zneužívání dominantního postavení by se měla vztahovat na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi, pokud jejich uplatňování nebrání fungování vnitrostátních organizací zemědělských trhů a neohrožuje dosahování cílů společné zemědělské politiky.
(4) Zvláštní pozornost je třeba věnovat situaci sdružení zemědělců, která se zabývají zejména společnou produkcí zemědělských produktů nebo obchodem s nimi anebo využíváním společných zařízení, pokud tato společná činnost nebrání hospodářské soutěži a neohrožuje dosahování cílů uvedených v článku 33 Smlouvy.
(5) Komise by měla mít výlučnou pravomoc, podléhající přezkumu Soudním dvorem, ke stanovení, zda jsou splněny podmínky stanovené ve dvou předcházejících bodech odůvodnění, pokud jde o dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy, aby se zabránilo chybnému vývoji společné zemědělské politiky a aby se zajistila právní jistota a nediskriminační zacházení s dotyčnými podniky.
(6) Za účelem provádění pravidel pro podporu produkce zemědělských produktů a obchodu s nimi jako součásti vytváření společné zemědělské politiky by Komise měla mít možnost vypracovat seznam stávajících, nových nebo navrhovaných podpor, podávat členským státům vhodné připomínky a navrhovat jim vhodná řešení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Články 81 až 86 Smlouvy a ustanovení přijatá k jejich provedení se s výhradou článku 2 tohoto nařízení vztahují na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se týkají produkce produktů uvedených v příloze I Smlouvy nebo obchodu s nimi.
Článek 2
1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 1 tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Zejména se nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání zemědělců, zemědělských sdružení a svazů těchto sdružení pocházejících z jednoho členského státu, které se týkají produkce nebo prodeje zemědělských produktů nebo využívání společných zařízení ke skladování, opracování nebo zpracování zemědělských produktů a které neobsahují povinnost účtovat určité ceny, pokud Komise neshledá, že je tím bráněno hospodářské soutěži nebo že jsou ohroženy cíle uvedené v článku 33 Smlouvy.
2. Po konzultaci členských států a slyšení dotčených podniků nebo sdružení podniků, jakož i fyzických nebo právnických osob, jejichž slyšení považuje za vhodné, má Komise výlučnou pravomoc, podléhající přezkumu Soudním dvorem, stanovit rozhodnutím, které dohody, rozhodnutí a jednání splňují podmínky uvedené v odstavci 1; toto rozhodnutí se zveřejní.
Komise provede uvedené stanovení buď z vlastního podnětu, nebo na žádost příslušného orgánu členského státu nebo dotčeného podniku nebo sdružení podniků.
3. Zveřejní se jména zúčastněných stran a hlavní obsah rozhodnutí.
Musí brát v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně svého obchodního tajemství.
Článek 3
Ustanovení čl. 88 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy se vztahují na podpory poskytované na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy a na obchod s nimi.
Článek 4
Nařízení č. 26 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1185/2006
ze dne 24. července 2006
o vypovězení Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Angolské lidové republiky o rybolovu při pobřeží Angoly a o stanovení odchylky od nařízení (ES) č. 2792/1999
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Angolské lidové republiky o rybolovu při pobřeží Angoly [2] (dále jen "dohoda") byla podepsána dne 1. února 1989 v Luandě a podle svého článku 15 vstoupila v platnost týmž dnem.
(2) Poslední protokol připojený k dohodě, kterým se na období ode dne 3. srpna 2002 do dne 2. srpna 2004 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené dohodou [3], nebyl obnoven, jelikož určité podmínky uvedené v novém legislativním rámci o biologických vodních zdrojích, který přijala vláda Angolské republiky v říjnu 2004, nebyly v souladu s požadavky Společenství pro rybolovné činnosti provozované rybářskými plavidly Společenství v angolských vodách.
(3) Proto je vhodné dohodu vypovědět postupem podle jejího článku 14.
(4) Podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [4] mohou členské státy poskytnout rybářům a majitelům plavidel náhrady za dočasné odstavení z činností loďstva Společenství závislého na dohodě o rybolovu, není-li dohoda obnovena nebo je-li zrušena.
Poskytování náhrad nesmí trvat déle než šest měsíců.
Může být prodlouženo o dalších šest měsíců, je-li prováděn plán přeměny příslušného loďstva schválený Komisí.
(5) Dne 18. července 2005 přijala Komise rozhodnutí, kterým se schvaluje plán přeměny pro rybářská plavidla, která jsou dotčena neobnovením protokolu o rybolovu mezi Evropským společenstvím a Angolskou republikou v rámci operačního programu finančního nástroje pro orientaci rybolovu, který se týká strukturální intervencí Společenství v odvětví rybolovu do regionů způsobilých v rámci cíle I ve Španělsku v období 2000 až 2006.
(6) S cílem usnadnit provádění plánu přeměny by měla být rybářská plavidla Společenství, na která se uvedený plán vztahuje a která v důsledku vypovězení ukončí činnost podle dohody, vyjmuta z některých ustanovení nařízení (ES) č. 2792/1999.
Zejména by se na ně neměla vztahovat povinnost vrátit veřejnou podporu na dočasné zastavení rybolovných činností nebo na obnovu, modernizaci či vybavení a povinnost prokázat souvislou rybolovnou činnost v roce před výmazem rybářského plavidla z rejstříku rybářských plavidel Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Lidové republiky Angola o rybolovu při pobřeží Angoly, podepsaná v Luandě dne 1. února 1989, se vypovídá jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné oznámit vládě Lidové republiky Angola vypovězení dohody.
Článek 3
1. Na rybářská plavidla Společenství uvedená v plánu přeměny schváleném rozhodnutím Komise ze dne 18. července 2005 se nevztahuje čl. 10 odst. 3 bod ii) ani odst. 4 nařízení (ES) č. 2792/1999 ani bod 1.1 písm. a) přílohy III uvedeného nařízení.
2. Kapacita každého plavidla, na které se vztahuje odchylka podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 2792/1999, se považuje za výstup z loďstva podporovaný veřejnou podporou ve smyslu čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [5].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1186/2006
ze dne 3. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1187/2006
ze dne 3. srpna 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 796/2004, pokud jde o použití článku 21 uvedeného nařízení v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. n) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], stanoví snížení, která se mají použít v případě opožděného podání žádosti o podporu.
(2) V některých členských státech vyvstaly při správě jednotné žádosti na rok 2006 mimořádné okolnosti.
Tato situace v různé míře ovlivnila schopnost zemědělců v dotčených členských státech podat svou jednotnou žádost ve lhůtě stanovené čl. 11 odst.
796/2004. Na základě toho by mohlo být nepřiměřeně ohroženo právo některých zemědělců obdržet v plné míře podporu, k níž by jinak byli oprávněni.
(3) Ve Francii, Itálii, Nizozemsku, Portugalsku, Španělsku a Spojeném království došlo k nečekaným potížím při praktickém provádění nového režimu jednotné platby, a to zejména kvůli nepředvídatelným technickým či správním problémům.
Začlenění odvětví olivového oleje do uvedeného režimu navíc podstatně zvýšilo složitost tohoto režimu.
Na základě vysokého počtu zemědělců podávajících žádost a složitých výpočtů ploch pro pěstování oliv, které mají být vykázány, došlo ve Francii, Itálii, Portugalsku a Španělsku k dalším komplikacím při zpracovávání žádostí za rok 2006.
(4) V důsledku vážné situace v Maďarsku způsobené povodněmi a nečekaných technických problémů při prvním tisku příslušných grafických informací v Polsku se distribuce úplných formulářů žádostí příslušnými orgány zemědělcům výrazně opozdila, a zemědělci proto nebyli schopni předložit své žádosti ve stanovené lhůtě.
(5) S ohledem na tuto situaci je vhodné pro rok 2006 neuplatňovat snížení o 1 % za každý pracovní den a vyloučení podle čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004, pokud jde o žádosti podané do termínů, které je nutno stanovit v souladu se zvláštními okolnostmi v každém z dotčených členských států.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 se snížení o 1 % za každý pracovní den a vyloučení stanovené tamtéž nepoužijí na jednotné žádosti podané příslušným orgánům za rok 2006:
a) do 31. května 2006
i) ve Francii:
- zemědělci ve francouzských departmentech uvedených v příloze I tohoto nařízení,
- zemědělci, kteří začali podávat žádost elektronickou cestou před 15. květnem 2006, ale nebyli schopni takto podávanou žádost do uvedeného data dokončit,
ii) v Maďarsku, pokud jde o oblasti uvedené v příloze II tohoto nařízení,
iii) v Nizozemsku;
b) do 15. června 2006
i) ve Francii zemědělci, kteří pěstují olivovníky způsobilé v rámci režimu jednotné platby,
ii) ve Španělsku, pokud jde o autonomní oblasti uvedené v příloze III tohoto nařízení,
iii)
Nařízení Komise (ES) č. 1188/2006
ze dne 3. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1174/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1189/2006
ze dne 3. srpna 2006,
kterým se po šedesáté šesté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 25. července 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1190/2006
ze dne 4. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1191/2006
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1458/2003 o otevření a správě celní kvóty v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 a na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 [2] stanoví otevření a správu celní kvóty v odvětví vepřového masa.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválená rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], stanoví zvýšení roční dovozní celní kvóty pro vepřové maso erga omnes o 1430 tun vepřového masa.
(3) Odkaz, který je třeba uvést v žádosti o dovozní licenci, by se měl uvést ve všech jazycích Společenství.
(4) S ohledem na možné přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii od 1. ledna 2007 je vhodné stanovit jiné období pro podání žádostí o licence na první čtvrtletí roku 2007.
(5) Nařízení (ES) č. 1458/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1458/2003 se mění takto:
1. V článku 4 se písm. d) a e) nahrazují tímto:
"d) v kolonce 20 žádosti o licenci a v licenci musí být uvedena jedna z poznámek uvedených v příloze Ia;
e) v kolonce 24 licence musí být uvedena jedna z poznámek uvedených v příloze Ib."
2. V ustanovení čl. 5 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Na období od 1. ledna do 31. března 2007 se však žádosti o licence podávají během prvních 15 dní měsíce ledna 2007."
3. Přílohy I až IV se nahrazují zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1192/2006
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o seznamy schválených zařízení v členských státech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví zvláštní požadavky na vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu.
(2) Aby se zabránilo jakémukoli riziku rozšíření patogenů a/nebo reziduí, nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že vedlejší produkty živočišného původu by měly být zpracovávány, skladovány a drženy odděleně ve schválených a kontrolovaných zařízeních určených dotčeným členským státem, nebo vhodným způsobem zneškodněny.
Kapitoly III a IV nařízení stanoví požadavky týkající se schvalování takových zařízení.
(3) Ustanovení čl. 26 odst. 4 nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že členské státy vypracují seznam zařízení schválených v souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto je nezbytné stanovit prováděcí pravidla týkající se seznamů schválených zařízení, včetně uvedení informací obsažených v těchto seznamech na vnitrostátních internetových stránkách, které jsou přístupné Komisi i veřejnosti.
Je rovněž nutné vytvořit internetovou stránku týkající se uvedených seznamů, která bude spravována Komisí.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha tohoto nařízení stanoví prováděcí pravidla týkající se seznamů schválených zařízení uvedených v čl. 26 odst. 4 nařízení (ES) č. 1774/2002.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1193/2006
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1990/2004, kterým se v důsledku přistoupení Maďarska k Evropské unii stanoví přechodná opatření v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 27 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1] se stanoví, že fyzické či právnické osoby nebo seskupení osob, které prováděly vinifikaci, musejí nechat destilovat všechny vedlejší produkty vinifikace.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví prováděcí pravidla pro tuto povinnost destilace a článek 49 uvedeného nařízení stanoví určité možnosti výjimek z této povinnosti.
(3) Maďarsko přijalo nezbytná opatření pro provedení této povinnosti destilace.
Kapacity palíren však v současnosti v Maďarsku nepostačují k destilaci všech vedlejších produktů.
(4) Podle nařízení Komise (ES) č. 1990/2004 [3] je Maďarsko oprávněno osvobodit některé kategorie producentů od povinnosti destilovat vedlejší produkty vinifikace pro hospodářský rok 2004/05.
Toto oprávnění bylo prodlouženo na hospodářský rok 2005/06.
Vzhledem k výše uvedené situaci by mělo být toto oprávnění opět prodlouženo na hospodářský rok 2006/07.
(5) Nařízení (ES) č. 1990/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1990/2004 se slova "pro hospodářské roky 2004/05 a 2005/06" nahrazují slovy "pro hospodářské roky 2004/05, 2005/06 a 2006/07".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1194/2006
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá stolní vína v Portugalsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 druhý pododstavec písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout opatření pro nouzovou destilaci v případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků.
Toto opatření se může omezovat na určité kategorie vína nebo na určité pěstitelské oblasti a na žádost příslušného členského státu jej lze použít na jakostní vína s. o.
(2) Portugalsko požádalo o zavedení nouzové destilace pro stolní vína vyrobená na svém území.
(3) V Portugalsku byly zjištěny značné přebytky na trhu se stolním vínem, které se odrážejí ve snížení cen a ve znepokojujícím množství zásob na konci hospodářského roku 2005/06.
Aby se zabránilo tomuto negativnímu vývoji a zároveň došlo ke zlepšení složité situace na trhu, je zapotřebí snížit zásoby stolního vína na úroveň považovanou za obvyklou pro potřeby trhu.
(4) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999, je vhodné stanovit nouzové zavedení destilace pro maximální objem 200000 hektolitrů stolního vína.
(5) Zavedení nouzové destilace podle tohoto nařízení musí být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], pokud jde o opatření týkající se destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999. Musí se použít i další ustanovení nařízení (ES) č. 1623/2000, zejména ustanovení o dodávce alkoholu intervenční agentuře a o vyplacení zálohy.
(6) Je třeba stanovit nákupní cenu, kterou uhradí palírna producentovi v takové výši, aby se napravilo narušení trhu a zároveň umožnilo producentům využít daného opatření.
(7) Produktem nouzové destilace smí být pouze surový nebo neutrální alkohol, který se musí povinně dodávat pouze intervenční agentuře, aby se zabránilo narušení trhu s konzumním alkoholem, který pochází především z destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1623/2000 pro tento druh destilace se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro maximální množství 200000 hektolitrů stolního vína v Portugalsku.
Článek 2
Každý producent může uzavřít smlouvu o dodávce podle článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000 (dále jen "smlouva") od 16. srpna 2006 do 15. září 2006.
Ke smlouvám se přiloží doklad o poskytnutí jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
Článek 3
1. Pokud celkové množství pokryté smlouvami, které se předloží intervenční agentuře, překročí množství stanovené v článku 1, členský stát určí míru krácení, která se použije pro uvedené smlouvy.
2. Členský stát přijme nezbytná správní opatření, aby došlo ke schválení smluv nejpozději do 31. října 2006. Schválení obsahuje údaje o případně použité míře krácení a objem vína povoleného na každou smlouvu a uvádí možnost vypovězení smlouvy producentem v případě použití míry krácení.
Členský stát sdělí Komisi do 15. listopadu 2006 objemy vín uvedené ve schválených smlouvách.
3. Členský stát může omezit počet smluv uzavřených jedním producentem podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději dne 15. února 2007. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 15. května 2007.
2. Jistota se uvolní v poměru k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodání do palírny.
Pokud se ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neuskuteční žádná dodávka, jistota propadá.
Článek 5
Minimální kupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto nařízení se rovná 1,914 EUR za % objemové a hektolitr.
Článek 6
1. Palírna dodá intervenční agentuře produkt získaný destilací.
Obsah alkoholu u tohoto produktu je nejméně 92 % objemových.
2. Cena, kterou intervenční agentura zaplatí palírně za dodaný surový alkohol, činí 2,281 EUR za % objemové a hektolitr. Platba se provádí podle čl. 62 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Palírna může obdržet zálohu na tuto částku ve výši 1,122 EUR za % objemové a hektolitr.
V takovém případě se ze skutečně vyplacené ceny odečte výše zálohy.
Použijí se články 66 a 67 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1195/2006
ze dne 18. července 2006,
kterým se mění příloha IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 850/2004 [1], zejména na čl. 7 odst. 4 písm. a) a čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise uskutečnila studii týkající se provádění ustanovení o odpadech nařízení (ES) č. 850/2004.
(2) Koncentrační limity navržené v příloze IV nařízení (ES) č. 850/2004 se považují za nejvhodnější k zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, pokud jde o zničení a nezvratnou přeměnu perzistentních organických znečišťujících látek.
(3) Pro toxafen, směs více než 670 látek, neexistuje dohodnutá příslušná analytická metoda stanovení celkové koncentrace.
Výše zmíněná studie však nezjistila v Evropské unii žádné zásoby, které z toxafenu sestávají, obsahují jej nebo které jím jsou kontaminovány.
Kromě toho studie dokládá, že kdykoli byly v odpadech objeveny perzistentní organické znečišťující pesticidy, byly jejich koncentrace ve srovnání s navrženými koncentračními limity většinou vysoké.
Zatím lze dostupné analytické metody stanovení toxafenu považovat pro účely toho nařízení za dostatečné.
(4) Koncentrační limit pro PCDF/PCDD se vyjadřuje v ekvivalentní toxické koncentraci (TEQ) za použití faktorů ekvivalentní toxicity Světové zdravotnické organizace, 1998 (TEF).
Dostupné údaje o PCB s dioxinovým efektem nejsou dostačující, aby bylo tyto sloučeniny možné začlenit do TEQ.
(5) Hexachlorocyclohexan (HCH) je název technické směsi různých izomerů.
Snaha je všechny analyzovat by byla nepřiměřená.
Toxikologicky relevantní je pouze alfa-, beta- a gama-HCH.
Koncentrační limit se tedy týká pouze jich.
Většina komerčně dostupných analytických standardních směsí k analýze této třídy sloučenin určuje pouze tyto izomery.
(6) Nařízení (ES) č. 850/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Po konzultaci uskutečněné dne 25. ledna 2006 se výbor uvedený v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 850/2004 neusnesl, v souladu s postupem podle čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení, v otázce opatření stanovených v návrhu nařízení Komise,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IV nařízení (ES) č. 850/2004 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1196/2006
ze dne 7. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1197/2006
ze dne 7. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2967/85, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na článek 2 a čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 [3] stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat, a zejména metodu určování podílu libového masa v jatečně upravených tělech prasat.
(2) Výsledky nedávného výzkumu v oblasti třídění jatečně upravených těl prasat, zejména v rámci projektu EUPIGCLASS, poukázaly na nutnost zlepšit kvalitu odběru vzorků a zjednodušit metodu určování podílu libového masa v jatečně upravených tělech prasat.
(3) Metoda určování podílu libového masa v jatečně upravených tělech prasat a výpočet procentního podílu libového masa podle nařízení (EHS) č. 2967/85 by proto měly být upraveny.
(4) Nařízení (EHS) č. 2967/85 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2967/85 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Standardní statistická metoda určování podílu libového masa v jatečně upravených tělech prasat schválená jako metoda třídění ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 je buď běžná metoda nejmenších čtverců, nebo metoda pro model s neúplnou hodností; lze však použít jiné statisticky ověřené metody.
Metoda je založena na reprezentativním vzorku celostátní a regionální produkce vepřového masa, který se skládá z nejméně 120 jatečně upravených těl, jejichž podíl libového masa byl určen metodou disekce uvedenou v příloze I tohoto nařízení.
Použije-li se metoda vícenásobného odběru vzorků, referenční podíl se změří u nejméně 50 jatečně upravených těl a přesnost se rovná nejméně přesnosti získané standardní statistickou metodou při použití metody podle přílohy I u 120 jatečně upravených těl.
2. Metoda třídění je povolena pouze v případě, kdy standardní chyba odhadu (RMSEP), vypočítaná postupem metody křížové kontroly, je menší než 2,5.
Kromě toho jsou do výpočtu standardní chyby odhadu (RMSEP) zahrnuty veškeré mimořádné hodnoty."
2. V příloze I se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Procentní podíl libového masa se vypočte takto:
y = 0,89 × 100 × Hmotnost panenské svíčkové + hmotnost libové části (včetně fascií) na plecích, kotletě, kýtě a bokuHmotnost panenské svíčkové + hmotnost odřezaných částí po disekci
Hmotnost libového masa v uvedených čtyřech částech se vypočte tak, že se od celkové hmotnosti částí před disekcí odečte hmotnost podílu nelibového masa".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1198/2006
ze dne 27. července 2006
o Evropském rybářském fondu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozvoj rybářského loďstva Společenství musí být regulován zejména podle rozhodnutí, která mají Rada a Komise přijímat na základě kapitoly II nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [4].
(2) Cílem společné rybářské politiky by mělo být zajištění udržitelného využívání živých vodních zdrojů a akvakultury v rámci udržitelného rozvoje, přičemž je třeba vyváženě zohlednit environmentální, hospodářská a sociální hlediska.
(3) Působnost společné rybářské politiky se vztahuje na zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů a akvakultury, jakož i na zpracování a uvádění na trh produktů rybolovu a akvakultury, pokud jsou tyto činnosti vykonávány na území členských států, ve vodách Společenství, rybářskými plavidly Společenství nebo státními příslušníky členských států.
(4) Podle čl. 33 odst. 2 Smlouvy je třeba přihlížet ke zvláštní povaze činnosti, vyplývající ze sociální struktury odvětví a ze strukturálních a přírodních rozdílů mezi různými oblastmi, které jsou do rybářských činností zapojeny.
(5) Prvek udržitelného rozvoje ve společné rybářské politice byl integrován do pravidel, kterými se od roku 1993 řídí strukturální fondy.
O jeho provádění by se mělo usilovat v rámci udržitelného rozvoje prostřednictvím Evropského rybářského fondu (dále jen "fond").
(6) Jelikož hlavního cíle tohoto nařízení, totiž pokračovat ve společné rybářské politice, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z důvodu strukturálních obtíží, s nimiž se potýkají při rozvoji odvětví rybolovu, a omezených finančních prostředků členských států v rozšířené Evropě, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství poskytováním víceletého financování zaměřeného na odpovídající priority, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(7) Společná rybářská politika, a tedy i fond, musí zahrnovat priority Společenství v oblasti udržitelného rozvoje, jak byly definovány v závěrech ze zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 a v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001.
(8) Programování by mělo zajistit koordinaci fondu s dalšími fondy zaměřenými na udržitelný rozvoj a se strukturálními fondy a dalšími fondy Společenství.
(9) Činnost fondu a operace, na jejichž financování se podílí, by měly být slučitelné s ostatními politikami Společenství a v souladu se všemi právními předpisy Společenství.
(10) Činnost Společenství by měla doplňovat činnost členských států nebo by jejím cílem mělo být k této činnosti přispívat.
K zajištění významné přidané hodnoty je třeba posílit partnerství.
Toto partnerství, s řádným ohledem na vnitrostátní předpisy a zvyklosti členských států, zahrnuje regionální, místní a další veřejné orgány, jakož i jiné vhodné subjekty, včetně těch, jež jsou odpovědné za životní prostředí a za prosazování rovnosti mezi ženami a muži, hospodářských a sociálních partnerů a jiných příslušných subjektů.
Dotyční partneři by se měli účastnit přípravy, provádění, monitorování a hodnocení pomoci.
(11) Podle článku 274 Smlouvy mají členské státy spolupracovat s Komisí, aby zajistily soulad se zásadami řádného finančního řízení.
K tomuto účelu stanoví toto nařízení podmínky, které Komisi umožní vykonávat její povinnosti související s plněním souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(12) Mají-li být činnosti fondu účinné a průhledné, je třeba přesně vymezit povinnosti členských států a Společenství.
Tyto povinnosti je třeba stanovit pro každou fázi programování, monitorování, hodnocení a kontroly.
Za provádění a kontrolu pomoci by měly odpovídat především členské státy, aniž jsou dotčeny pravomoci svěřené Komisi.
(13) Články 2 a 3 Smlouvy stanoví odstranění nerovností a podporují rovné zacházení pro muže a ženy.
(14) Komise by měla objektivní a průhlednou metodou vypracovat orientační rozpis dostupných položek závazků s hlavním důrazem na regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
(15) Rozpočtové prostředky, které jsou dostupné z fondu, by se měly pro účely programování paušálně indexovat.
(16) Pro posílení multiplikačního účinku prostředků Společenství co největším upřednostněním využití soukromých zdrojů financování a pro lepší zohledňování ziskovosti operací by formy pomoci dostupné z fondu měly být diverzifikovány a míry pomoci by měly být rozlišovány s cílem prosazovat zájem Společenství, napomáhat využití široké škály finančních zdrojů a omezit příspěvek fondu podporou využití vhodných forem pomoci.
(17) Pro posílení strategického obsahu společné rybářské politiky v souladu s prioritami Společenství týkajícími se udržitelného rozvoje rybolovu a akvakultury by měl členský stát na základě dialogu s Komisí přijmout národní strategický plán zahrnující všechny příslušné aspekty společné rybářské politiky.
(18) Programování a finanční řízení by měly být prováděny na úrovni samotného operačního programu a prioritních os, aby bylo vyhověno potřebě zjednodušení a decentralizace, s tím, že komplementy programu a rámce podpory Společenství již nebudou pokračovat.
(19) Systém programování by měl být zjednodušen.
K tomuto účelu by činnosti fondu měly mít podobu jediného operačního programu pro každý členský stát, v souladu s jeho vnitrostátní strukturou.
Programové období zahrnuje dobu od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
(20) Přijetí víceletých plánů obnovy a plánů řízení je pro Radu nejvyšší prioritou a tyto plány by měly být doprovázeny plány na úpravu intenzity rybolovu v rámci fondu.
(21) Neobnovení dohody o rybolovu mezi Společenstvím a některou třetí zemí nebo podstatné snížení rybolovných práv podle mezinárodní dohody nebo jiné úpravy by rovněž mělo vést k přijetí víceletých plánů řízení intenzity rybolovu s cílem přizpůsobit rybářské loďstvo Společenství nové situaci.
(22) Je třeba rovněž přijmout ustanovení o úpravě intenzity rybolovu v souvislosti s přijetím nouzových opatření členskými státy nebo Komisí, jak je stanoveno v článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(23) Je třeba rovněž přijmout ustanovení o úpravě intenzity rybolovu v souvislosti s přijetím národních programů pro vyřazování plavidel z provozu jako součást povinností stanovených v článcích 11 až 16 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(24) Rybářské loďstvo Společenství je třeba upravit, aby se přizpůsobilo dostupným a přístupným zdrojům.
(25) Je třeba rovněž přijmout ustanovení pro podporu investic do plavidel, zejména řešit potřeby restrukturalizace rybářského loďstva Společenství podporou rybářů a majitelů lodí tak, aby vyměnili staré motory za nové se stejným nebo nižším výkonem.
(26) Kromě toho by měla být přijata zvláštní ustanovení řešící zvláštní podmínky drobného pobřežního rybolovu.
(27) K provádění restrukturalizace rybářského loďstva Společenství budou nutná doprovodná socioekonomická opatření.
(28) Je třeba stanovit pravidla pro přidělování příspěvků a vyrovnávacích plateb rybářům a majitelům rybářských plavidel v případech dočasného zastavení rybolovných činností.
(29) Pro odvětví rybolovu je naprosto nezbytné, aby byla dosažena udržitelná rovnováha mezi živými vodními zdroji a jejich využitím, se řádným ohledem na vliv na životní prostředí.
Je proto třeba přijmout vhodná opatření nejen k ochraně potravního řetězce, ale i pro akvakulturu a zpracovatelský průmysl.
(30) Je třeba stanovit pravidla pro poskytování podpory pro akvakulturu, vnitrozemský rybolov, zpracování produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh tak, aby byla zajištěna hospodářská životaschopnost těchto odvětví. K tomuto účelu je nezbytné stanovit omezený počet prioritních cílů pomoci a zaměřit strukturální podporu pro akvakulturu, zpracování produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh na mikropodniky a malé a střední podniky, přičemž se upřednostní mikropodniky a malé podniky.
(31) Fond by měl také podporovat opatření společného zájmu, která mají širší oblast působnosti než opatření běžně přijímaná soukromými podniky.
(32) Je nutné přijmout doprovodná opatření pro společnou rybářskou politiku, zejména snižující její socioekonomický dopad prostřednictvím provádění místních rozvojových strategií udržitelného rozvoje rybářských oblastí.
(33) S ohledem na rozdílnost situací a oblastí v rámci Společenství by politika rozvoje pobřežních rybářských oblastí měla být součástí integrovaného přístupu založeného na vhodné územní strategii, měla by být přizpůsobená místnímu prostředí, co nejvíce decentralizovaná, měla by upřednostňovat účast těch, kteří se v daném prostředí pohybují, měla by být založena na iniciativě zdola, měla by umožňovat méně rozsáhlé operace a měla by zajišťovat významnou účast představitelů soukromého sektoru.
(34) Fond by měl formou technické pomoci poskytovat podporu hodnocením, studiím a výměnám zkušeností s cílem usnadnit provádění operačních programů a podpořit inovační přístupy a postupy pro jednoduché a průhledné provádění.
(35) Provádění operací fondu členskými státy prostřednictvím sdíleného řízení by mělo poskytovat dostatečné záruky, pokud jde o způsoby a kvalitu provádění, výsledky operací a jejich hodnocení, jakož i řádné finanční řízení a jeho kontrolu.
(36) Účinnost a účinek operací fondu závisí také na dokonalejším a důkladnějším hodnocení.
V tomto ohledu je třeba stanovit povinnosti členských států a Komise, jakož i pravidla pro zajištění spolehlivosti hodnocení.
(37) V zájmu dobrého pracovního partnerství a řádné propagace pomoci Společenství je třeba zajistit co nejširší informovanost o této pomoci a její propagaci.
Orgány příslušné pro řízení pomoci by měly odpovídat za toto hledisko a za průběžné informování Komise o přijatých opatřeních.
(38) Je vhodné stanovit stropy pro příspěvky z veřejných zdrojů na každou operaci.
(39) Rovněž je vhodné stanovit stropy pro příspěvek z fondu v poměru k celkovým veřejným výdajům na každou prioritní osu.
(40) Pro zaručení účinného a správného provádění by měly být přesně stanoveny povinnosti členských států, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy, certifikaci výdajů a prevenci, zjišťování a nápravu nesrovnalostí a porušování práva Společenství.
Pokud jde o řízení a kontrolu, je nutné zejména stanovit, jakými způsoby členské státy poskytnou ujištění, že systémy budou zavedeny a budou uspokojivě fungovat.
(41) Členské státy by měly přijmout odpovídající opatření pro zajištění řádného fungování řídicích a kontrolních systémů.
K tomuto účelu by pro každý operační program měl být určen řídicí orgán, certifikační orgán a auditní orgán a vymezeny jejich povinnosti.
Tyto povinnosti by se měly týkat především řádného finančního provádění, organizace hodnocení, certifikace výdajů, auditu a zajištění souladu s právem Společenství.
Je třeba organizovat pravidelné schůzky Komise a dotyčných vnitrostátních orgánů za účelem monitorování pomoci.
(42) Je třeba stanovit, že monitorovací výbor je orgánem jmenovaným členským státem pro účely zajištění kvality provádění operačního programu.
(43) Ukazatele a zprávy o provádění jsou pro monitorování nezbytné a měly by být lépe definovány, aby spolehlivě odrážely vývoj a kvalitu provádění operačního programu.
(44) Je třeba posílit spolupráci mezi členskými státy a Komisí v oblasti finanční kontroly, aniž jsou dotčeny stávající pravomoci Komise v této oblasti.
(45) Pravidla a postupy, kterými se řídí závazky a platby, je třeba zjednodušit, aby byl zajištěn pravidelný peněžní tok.
Provádění operačního systému by pomohla urychlit předběžná platba ve výši 7 % příspěvku z fondu.
(46) Kromě pozastavení plateb v případě, že jsou v řídicích a kontrolních systémech zjištěny závažné nedostatky, by měla existovat opatření umožňující, aby pověřená schvalující osoba přerušila platby v případě, že existují důkazy o možných významných nedostatcích v řádném fungování těchto systémů, nebo aby Komise provedla srážku z plateb, pokud dotyčný členský stát neprovedl veškerá zbývající opatření v nápravném akčním plánu.
(47) Pro zajištění řádného finančního řízení prostředků Společenství je třeba zlepšit odhadování a provádění výdajů.
Za tím účelem by měly členské státy pravidelně zasílat Komisi své odhady využití prostředků Společenství a veškerá zpoždění ve finančním provádění by měla vyústit ve vrácení záloh a automatické zrušení závazků.
(48) Postupy pro ukončení by se měly zjednodušit, a tak poskytnout členským státům, které si to přejí, možnost částečně ukončit operační program vzhledem k dokončeným operacím, a to podle harmonogramu, který si zvolí; pro tento účel by měl být stanoven vhodný rámec.
(49) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5] řídicím postupem stanoveným v článku 4 uvedeného rozhodnutí.
Avšak v určitých případech a z důvodů efektivity je nejvhodnějším postupem poradní postup stanovený v článku 3 uvedeného rozhodnutí.
(50) Je třeba stanovit podrobná přechodná ustanovení, která umožní přípravu nového programování bezprostředně po vstupu tohoto nařízení v platnost a která zajistí, že pomoc členským státům nebude v období do přijetí operačního programu podle tohoto nařízení přerušena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
CÍLE A OBECNÁ PRAVIDLA POMOCI
KAPITOLA I
Oblast působnosti a definice
Článek 1
Oblast působnosti
Tímto nařízením se zřizuje Evropský rybářský fond (dále jen "fond") a definuje se rámec podpory Společenství pro udržitelný rozvoj odvětví rybolovu, rybolovných oblastí a vnitrozemského rybolovu.
Článek 2
Územní působnost
1. Opatření stanovená v tomto nařízení se použijí na celém území Společenství.
2. Odchylně od odstavce 1 vyberou členské státy na základě kritérií stanovených v čl. 43 odst. 3 a 4 způsobilé oblasti, které budou mít nárok na pomoc poskytovanou podle kapitoly IV hlavy IV týkající se udržitelného rozvoje rybolovných oblastí.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "odvětvím rybolovu" hospodářské odvětví včetně veškerých činností produkce, zpracovávání a uvádění na trh produktů rybolovu a akvakultury;
b) "rybářem" osoba, která vykonává profesionální rybolov na palubě provozovaného rybářského plavidla, jak je chápána daným členským státem;
c) "rybářským plavidlem" plavidlo ve smyslu čl. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 2371/2002;
d) "akvakulturou" pěstování nebo chov vodních organismů za použití postupů určených ke zvýšení produkce těchto organismů nad přirozenou kapacitu životního prostředí; organismy zůstávají po dobu pěstování nebo chovu majetkem fyzické nebo právnické osoby až do doby svého sběru;
e) "rybolovnou oblastí" oblast, která zahrnuje pobřeží moře nebo jezera nebo zahrnuje rybníky nebo ústí řeky, s významnou úrovní zaměstnanosti v odvětví rybolovu;
f) "mikropodniky a malými a středními podniky" mikropodniky a malé nebo střední podniky, jak jsou vymezeny v doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků [6];
g) "operačním programem" jednotný dokument vypracovaný členským státem a schválený Komisí, který obsahuje ucelený soubor prioritních os, jichž má být dosaženo pomocí podpory z fondu;
h) "programováním" proces organizace, přijímání rozhodnutí a financování v několika fázích, určený k víceletému provádění společné akce Společenství a členských států za účelem dosažení prioritních cílů fondu;
i) "prioritní osou" jedna z priorit operačního programu skládající se ze skupiny opatření, které spolu vzájemně souvisejí a mají konkrétní měřitelné cíle;
j) "opatřením" soubor operací zaměřených na provádění prioritní osy;
k) "operací" projekt vybraný v souladu s kritérii stanovenými monitorovacím výborem a prováděný jedním nebo více příjemci, což umožňuje dosáhnout cílů prioritní osy, k níž se vztahuje;
l) "příjemcem" fyzická nebo právnická osoba, která je konečným příjemcem veřejné podpory;
m) "veřejným výdajem" veřejný příspěvek na financování operací, který pochází z rozpočtu státu, regionálních nebo místních orgánů anebo Evropských společenství, a jakýkoli podobný výdaj.
Za veřejný příspěvek se považuje každý příspěvek na financování operací pocházející z rozpočtu veřejnoprávních subjektů nebo sdružení jednoho nebo více regionálních nebo místních orgánů nebo veřejnoprávních subjektů jednajících v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [7];
n) "cílem "Konvergence"" cíl opatření pro nejméně rozvinuté členské státy a regiony v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [8];
o) "cílem pro oblasti mimo cíl "Konvergence"" cíl zahrnující členské státy a regiony, které nejsou způsobilé v rámci cíle "Konvergence" vymezeného v písmenu n);
p) "zprostředkujícím subjektem" veřejný či soukromý subjekt nebo služba, za jehož činnost odpovídá řídicí nebo certifikační orgán nebo který z pověření takového orgánu plní povinnosti vůči příjemcům provádějícím operace;
q) "nesrovnalostí" porušení právních předpisů Společenství v důsledku jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, které vede nebo by mohlo vést ke ztrátě v souhrnném rozpočtu Evropské unie, a to započtením neoprávněného výdaje do souhrnného rozpočtu.
KAPITOLA II
Cíle a úkoly
Článek 4
Cíle
Pomoc poskytovaná fondem se zaměří na:
a) podporu společné rybářské politiky tak, aby bylo zajištěno využívání živých vodních zdrojů, a podporu akvakultury zabezpečující udržitelnost z hospodářského, environmentálního a sociálního hlediska;
b) prosazování udržitelné rovnováhy mezi zdroji a rybolovnou kapacitou rybářského loďstva Společenství;
c) podporu udržitelného rozvoje vnitrozemského rybolovu;
d) posílení konkurenceschopnosti provozních struktur a rozvoj ekonomicky perspektivních společností v odvětví rybolovu;
e) podporu ochrany a zlepšování životního prostředí a přírodních zdrojů souvisejících s odvětvím rybolovu;
f) podporu udržitelného rozvoje a zlepšování kvality života v oblastech s činnostmi v odvětví rybolovu;
g) prosazování rovnosti žen a mužů při rozvoji odvětví rybolovu a rybářských oblastí.
Článek 5
Úkoly
Fond podporuje odvětví rybolovu.
Opatření učiněná podle tohoto nařízení přispějí k dosažení obecných cílů stanovených v článku 33 Smlouvy a cílů vymezených jako součást společné rybářské politiky.
Podle potřeby doplňuje ostatní nástroje a politiky Společenství.
KAPITOLA III
Zásady pomoci
Článek 6
Doplňkovost, provázanost a soulad
1. Fond poskytuje podporu, která vnitrostátní opatření, včetně opatření na regionální a místní úrovni, doplňuje tím, že do nich začleňuje priority Společenství.
2. Komise a členské státy zajistí, aby byla pomoc z fondu provázána s politikami, prioritami a činnostmi Společenství a vzájemně se doplňovala s dalšími finančními nástroji Společenství.
Tato provázanost a doplňkovost se uvede zejména v operačním programu.
3. Operace financované z fondu musí být v souladu se Smlouvou a s akty přijatými na jejím základě.
4. Komise a členské státy v souladu se svými povinnostmi zajišťují koordinaci mezi pomocí z fondu a pomocí z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), zřízeného nařízením Rady (ES) č. 1290/2005 [9], Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu, Fondu soudržnosti a dalších finančních nástrojů Společenství.
5. Operace financované z fondu nesmějí zvyšovat intenzitu rybolovu.
Článek 7
Státní podpora
1. Aniž je dotčen odstavec 2, platí pro podporu poskytnutou členskými státy podnikům v odvětví rybolovu články 87, 88 a 89 Smlouvy.
2. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se nepoužijí na finanční příspěvky členských států na operace spolufinancované z fondu a ustanovené jako součást operačního programu.
3. Vnitrostátní předpisy zavádějící financování z veřejných prostředků, které přesahuje ustanovení tohoto nařízení o finančních příspěvcích podle odstavce 2, se posuzují jako celek na základě odstavce 1.
Článek 8
Partnerství
1. Cíle fondu jsou sledovány v rámci úzké spolupráce (dále jen "partnerství") mezi Komisí a každým členským státem.
Členské státy navazují v souladu s platnými vnitrostátními pravidly a postupy partnerství s orgány a subjekty, které určí, jako jsou:
a) příslušné regionální, místní a jiné orgány veřejné moci;
b) hospodářští a sociální partneři;
c) veškeré jiné vhodné subjekty.
2. Členské státy zajistí v souladu s vnitrostátními pravidly a postupy široké a účinné zapojení všech vhodných subjektů, s přihlédnutím k potřebě prosazovat rovnost mužů a žen a udržitelný rozvoj prostřednictvím začlenění ochrany a zlepšování životního prostředí.
3. Partnerství se uskutečňuje v plném souladu s příslušnými institucionálními, právními a finančními pravomocemi každé kategorie partnerů vymezených v odstavci 1.
4. Partnerství zahrnuje přípravu, provádění, monitorování a hodnocení operačního programu.
Členské státy zapojí všechny vhodné partnery do jednotlivých fází programování ve lhůtě stanovené pro každou fázi.
5. Každý členský stát konzultuje svůj národní strategický plán postupem, který považuje za nejvhodnější.
Článek 9
Proporcionalita
1. Za provádění operačního programu odpovídá členský stát.
Tuto povinnost vykonává na vhodné územní úrovni v souladu s institucionálním uspořádáním každého členského státu a s tímto nařízením.
2. Prostředky používané Komisí a členskými státy se mohou lišit podle celkové výše veřejných výdajů na daný operační program.
To platí zejména pro prostředky používané k hodnocení, kontrole a účasti Komise v monitorovacím výboru podle článku 63 a pro výroční zprávy o provádění operačních programů.
Článek 10
Sdílené řízení
1. Rozpočet Společenství přidělený fondu je plněn v rámci sdíleného řízení, na němž se podílejí členské státy a Komise v souladu s čl. 53 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [10], s výjimkou technické pomoci podle čl. 46 odst. 1 tohoto nařízení, kterou provádí Komise v rámci přímého řízení.
V souladu s čl. 48 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se použije zásada řádného finančního řízení.
2. Komise vykonává své povinnosti související s plněním souhrnného rozpočtu Evropské unie těmito způsoby:
a) kontroluje existenci a řádné fungování řídicích a kontrolních systémů v členských státech v souladu s články 70 a 73;
b) staví platební lhůty nebo pozastavuje všechny platby nebo jejich část v souladu s články 88 a 89, pokud dojde k selhání vnitrostátních řídicích a kontrolních systémů, a uplatňuje veškeré další nezbytné finanční opravy postupem podle článků 98 a 99;
c) kontroluje úhradu plateb předběžného financování a automaticky ruší rozpočtové závazky v souladu s čl. 82 odst. 2 a s články 90 až 94.
3. Pro pomoc z fondu se použije hlava II části druhé nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 11
Rovnost mužů a žen
Členské státy a Komise zajistí podporu rovnosti mužů a žen a začlenění hlediska rovnosti pohlaví během jednotlivých fází provádění fondu, včetně návrhu, provádění, monitorování a hodnocení.
Členské státy zajistí, aby byla podporována opatření k posílení úlohy žen v odvětví rybolovu.
KAPITOLA IV
Finanční rámec
Článek 12
Zdroje a soustředění
1. Zdroje, které jsou k dispozici na závazky z fondu pro období 2007–2013, se stanoví na 3849 milionů EUR v cenách z roku 2004 v souladu s ročním rozpisem stanoveným v příloze I.
2. 0,8 % prostředků uvedených v odstavci 1 se přidělí na technickou pomoc pro Komisi, jak je uvedeno v článku 46.
3. Pro programování a následné zahrnutí do souhrnného rozpočtu Evropské unie jsou částky uvedené v odstavci 1 indexovány sazbou 2 % ročně.
4. Rozpis rozpočtových zdrojů podle odstavce 1 nepřidělených podle odstavce 2 se provede tak, aby jejich významná část byla soustředěna na regiony způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
Článek 13
Maximální úroveň převodů
1. Za účelem přispění k cílům odpovídající koncentrace finančních prostředků na podporu soudržnosti do nejméně rozvinutých regionů a členských států a omezení rozdílů v průměrných intenzitách podpory na obyvatele vyplývajících ze stanovení stropů se maximální úroveň převodů z fondů uvedených v odstavci 2 jednotlivým členským státům podle tohoto nařízení stanoví takto:
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 nedosahuje 40 % průměru EU-25: 3,7893 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 40 %, ale nižší než 50 % průměru EU-25: 3,7135 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 50 %, ale nižší než 55 % průměru EU-25: 3,6188 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 55 %, ale nižší než 60 % průměru EU-25: 3,5240 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 60 %, ale nižší než 65 % průměru EU-25: 3,4293 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 65 %, ale nižší než 70 % průměru EU-25: 3,3346 % jejich HDP,
- pro členské státy, jejichž průměrný HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 je nejméně 70 %, ale nižší než 75 % průměru EU-25: 3,2398 % jejich HDP,
- následně se maximální úroveň převodů snižuje o 0,09 procentního bodu HDP za každý přírůstek 5 procentních bodů průměrného HND (PPS) na obyvatele za období 2001–2003 ve srovnání s průměrem EU-25.
2. Stropy uvedené v odstavci 1 zahrnují celkové roční přidělené finanční prostředky z Evropského rybářského fondu pro jakýkoli členský stát podle tohoto nařízení a z Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti podle nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně příspěvku Evropského fondu pro regionální rozvoj na financování přeshraniční části nástroje evropského sousedství a partnerství a nástroje předvstupní pomoci a z části Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova pocházející z orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
3. Výpočty HDP prováděné Komisí budou založeny na příslušných statistických údajích zveřejněných v dubnu roku 2005.
Individuální národní míry růstu HDP pro období 2007–2013 projektované Komisí v dubnu roku 2005 se použijí pro každý členský stát samostatně.
Článek 14
Rozpis finančních prostředků
Komise navrhne orientační rozpis položek závazků, které jsou k dispozici pro programové období 2007–2013, podle jednotlivých členských států, přičemž vyčlení část přispívající k cíli "Konvergence" a k rozdělení použije tato objektivní kritéria:
a) velikost odvětví rybolovu v členském státě,
b) potřebný rozsah úpravy intenzity rybolovu, a
c) úroveň zaměstnanosti v odvětví rybolovu,
přičemž vezme v úvahu konkrétní situace a potřeby a položky závazků přidělené v minulosti.
HLAVA II
STRATEGICKÝ PŘÍSTUP
KAPITOLA I
Národní strategický plán
Článek 15
Národní strategický plán
1. Každý členský stát přijme po náležité konzultaci s partnery národní strategický plán pro odvětví rybolovu a předloží jej Komisi nejpozději spolu s předložením operačního programu.
Národní strategický plán je poté předmětem dialogu mezi členským státem a Komisí.
2. Národní strategický plán obsahuje, pokud je to pro daný členský stát relevantní, souhrnný popis všech hledisek společné rybářské politiky a stanoví priority, cíle, odhadované finanční prostředky z veřejných zdrojů a lhůty pro své provádění, zejména s ohledem na strategii pro:
a) řízení a přizpůsobení rybářského loďstva Společenství, a zejména úpravu intenzity a kapacity rybolovu s ohledem na situaci, pokud jde o rybolovné zdroje, podporu metod rybolovu šetrných k životnímu prostředí a udržitelný rozvoj rybolovných činností;
b) udržitelný rozvoj odvětví akvakultury;
c) udržitelný rozvoj zpracovávání a uvádění na trh produktů rybolovu a akvakultury;
d) udržitelný rozvoj vnitrozemského rybolovu;
e) udržitelný rozvoj rybolovných oblastí, včetně kritérií pro určení prioritních oblastí;
f) konkurenceschopnost odvětví rybolovu, včetně zlepšení jeho struktury, organizace a pracovního prostředí;
g) zachování lidských zdrojů v odvětví rybolovu, zejména prostřednictvím zlepšování odborných schopností, zajištění udržitelných pracovních míst a posilování postavení a úlohy ženy;
h) ochranu a zlepšování vodního prostředí spojeného s odvětvím rybolovu.
3. Národní strategický plán dále obsahuje, pokud je to pro daný členský stát relevantní, další náležité informace o prioritách, cílech, odhadovaných nezbytných finančních prostředcích z veřejných zdrojů a lhůtách, zejména s ohledem na strategii pro:
a) dodržování požadavků na kontrolu a řízení rybolovných činností a sběr údajů a informací o společné rybářské politice;
b) strategii dodávek produktů rybolovu a rozvoj rybolovných činností mimo vody Společenství.
KAPITOLA II
Následné strategické hodnocení
Článek 16
Strategická rozprava
1. Do 31. prosince 2011 uspořádá Komise rozpravu s členskými státy o obsahu a pokroku při provádění národních strategických plánů na základě písemných informací poskytnutých členskými státy za účelem podpory sdílení osvědčených postupů mezi členskými státy.
2. Komise informuje Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů o výsledku rozpravy uvedené v odstavci 1.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ
KAPITOLA I
Obecná ustanovení o fondu
Článek 17
Příprava a schválení operačního programu
1. Každý členský stát vypracuje operační program pro provádění politik a priorit spolufinancovaných z fondu.
Operační program musí být v souladu s národním strategickým plánem.
2. Činnosti fondu mají podobu jediného operačního programu pro každý členský stát, v souladu s jeho vnitrostátním uspořádáním.
3. Členský stát vypracuje svůj operační program po ukončení úzkých konzultací s regionálními, místními, hospodářskými a sociálními partnery v odvětví rybolovu, jakož i se všemi dalšími vhodnými subjekty, v souladu se svým vnitrostátním uspořádáním a s partnerstvím podle článku 8.
4. Členský stát předloží Komisi návrh operačního programu obsahující všechny prvky uvedené v článku 20 včas, aby jej bylo možné co nejdříve přijmout.
5. Komise posoudí navrhovaný operační program a stanoví, zda přispívá k cílům stanoveným v článku 4, k hlavním zásadám stanoveným v článku 19 a k příslušné části národního strategického plánu, s přihlédnutím k hodnocení ex ante podle článku 48.
Pokud Komise do dvou měsíců od doručení navrhovaného operačního programu dojde k závěru, že operační program není v souladu s cíli stanovenými v článku 4, s hlavními zásadami uvedenými v článku 19 nebo s příslušnou částí národního strategického plánu, může členský stát vyzvat, aby poskytl veškeré nezbytné doplňující informace a případně navrhovaný program odpovídajícím způsobem upravil.
6. Členský stát poté předloží svůj operační program Komisi, která přijme rozhodnutí o jeho schválení co nejrychleji, avšak nejpozději čtyři měsíce po předložení.
Článek 18
Trvání a revize operačního programu
1. Operační program zahrnuje období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
2. Každý operační program může být znovu posouzen, vyskytnou-li se závažnější obtíže při jeho provádění, dojde-li k zásadním strategickým změnám nebo v zájmu řádného řízení, a v případě potřeby na zbytek období revidován z podnětu členského státu nebo Komise, po dohodě s dotyčným členským státem a po schválení monitorovacím výborem podle článku 63.
Při revizi se přihlíží zejména k hodnocení v polovině období, k výročním zprávám o provádění a k ročním hodnocením podle článků 49, 67 a 69 a k důležitým změnám společné rybářské politiky.
3. Komise rozhodne o žádosti o revizi operačního programu co nejdříve, avšak nejpozději dva měsíce po podání žádosti členským státem, za předpokladu, že obsah revidovaného operačního programu je v souladu s článkem 20. Prováděcí pravidla se stanoví postupem podle čl. 101 odst. 3.
Článek 19
Hlavní zásady pro operační program
Členské státy berou při přípravě operačního programu podle článku 17 a provádění operačního programu v úvahu tyto hlavní zásady:
a) soulad se zásadami společné rybářské politiky a národního strategického plánu za účelem dosáhnout zejména trvalé rovnováhy mezi rybolovnou kapacitou a rybolovnými právy;
b) zlepšení harmonického, vyrovnaného a udržitelného rozvoje hospodářských činností, pracovních příležitostí a lidských zdrojů, jakož i ochranu a zlepšení životního prostředí;
c) vhodné rozdělení dostupných finančních zdrojů mezi priority, a zejména popřípadě vhodnou úroveň financování operací podle kapitoly I (Prioritní osa 1: opatření k přizpůsobení rybářského loďstva Společenství) hlavy IV;
d) podpora operací přispívajících k Lisabonské strategii.
Podpoří se operace, jejichž cílem je prosazovat udržitelnou úroveň zaměstnanosti v odvětví rybolovu, zejména prostřednictvím zlepšování kvality pracovních míst, poskytování přístupu mladým lidem k tomuto povolání a povzbuzení inovací v rámci celého odvětví;
e) prosazování operací přispívajících k Göteborské strategii, a zejména těch, které zlepšují environmentální rozměr odvětví rybolovu.
Podpoří se operace, jejichž cílem je snížení vlivu činností v odvětví rybolovu na životní prostředí a podpora produkčních metod šetrných k životnímu prostředí;
f) zlepšení situace lidských zdrojů v odvětví rybolovu prostřednictvím operací, jejichž cílem je zlepšování a diverzifikace odborných schopností, rozvoj celoživotního učení a zlepšení pracovních podmínek a bezpečnosti na pracovišti;
g) podpora operací s vysokou přidanou hodnotou pomocí rozvoje inovačních kapacit, které zajišťují vysoké normy jakosti a splňují požadavky spotřebitele na produkty rybolovu a akvakultury.
Podpoří se operace prosazující průhlednost výrobních metod šetrných k životnímu prostředí pro spotřebitele;
h) přispění k lepšímu zásobování a udržitelnému rozvoji trhu Společenství s produkty rybolovu a akvakultury;
i) podpora vyváženého zastoupení žen a mužů v odvětví rybolovu během jednotlivých fází provádění operačního programu prostřednictvím operací, jejichž cílem je zejména snížit na trhu práce vyloučení na základě pohlaví;
j) podpora integrovaného udržitelného rozvoje rybolovných oblastí prostřednictvím posilování jejich vlastního potenciálu a zlepšování kvality života;
k) popřípadě zlepšování institucionálních a správních kapacit zaměřené na řádnou správu společné rybářské politiky a účinné provádění operačního programu.
Článek 20
Obsah operačního programu
1. Operační program obsahuje:
a) shrnutí situace v oblastech politik způsobilých pro podporu z hlediska silných a slabých stránek;
b) popis a odůvodnění zvolených prioritních os s ohledem na příslušnou část národního strategického plánu a hlavní zásady uvedené v článku 19, jakož i očekávaný dopad vyplývající z hodnocení ex ante podle článku 48;
c) konkrétní cíle pro každou prioritní osu.
Tyto cíle jsou kvantifikovány, je-li to možné, pomocí omezeného počtu ukazatelů, s přihlédnutím k zásadě proporcionality.
Ukazatele musí umožňovat měření pokroku ve vztahu k výchozí situaci a účinnosti cílů stanovených pro každou prioritní osu;
d) souhrnný popis hlavních opatření zamýšlených pro provádění prioritních os;
e) případně informace o doplňkovosti s opatřeními v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, strukturálních fondů a Fondu soudržnosti;
f) finanční plán obsahující dvě tabulky, z nichž každá popřípadě samostatně uvádí položky vyčleněné na cíl "Konvergence" a cíl pro oblasti mimo cíl "Konvergence":
i) tabulka uvádějící rozdělení částky celkového finančního přídělu, který představuje plánovaný příspěvek z fondu, na jednotlivé roky,
ii) tabulka, ve které je pro celé programové období a pro každou prioritní osu uvedena výše finančního přídělu, který představuje plánovaný příspěvek Společenství a příspěvky z veřejných zdrojů jednotlivých členských států, míra příspěvku z fondu pro každou prioritní osu a částka přidělená pro technickou pomoc;
g) prováděcí opatření k operačnímu programu, včetně:
i) určení subjektů uvedených v článku 58 členským státem,
ii) popisu hodnoticích a monitorovacích systémů a složení monitorovacího výboru podle článku 63,
iii) informací o subjektu příslušném pro příjem plateb prováděných Komisí a o subjektu nebo subjektech odpovědných za uskutečňování plateb příjemcům,
iv) stanovení postupů pro mobilizaci a oběh finančních toků za účelem zajištění jejich průhlednosti,
v) prvků zaměřených na zajištění propagace a poskytování informací o operačním programu podle článku 51,
vi) popisu postupů dohodnutých mezi Komisí a členským státem pro výměnu údajů v elektronické podobě za účelem splnění požadavků na platby, monitorování a hodnocení podle tohoto nařízení;
h) informací o uplatňování článku 8.
2. Členský stát ve svém operačním programu pro každou z prioritních os podle hlavy IV stanoví podmínky a postupy jejich použití.
Program zejména jasně stanoví účel každé plánované prioritní osy.
HLAVA IV
PRIORITNÍ OSY
KAPITOLA I
Prioritní osa 1: opatření k přizpůsobení rybářského loďstva Společenství
Článek 21
Oblast působnosti
Podpora z fondu určená na přizpůsobení rybářského loďstva Společenství se týká:
a) veřejné podpory pro majitele plavidel a rybáře, kteří jsou dotčeni plány úpravy intenzity rybolovu, pokud jsou tyto plány součástí:
i) plánů obnovy uvedených v článku 5 nařízení (ES) č. 2371/2002,
ii) nouzových opatření uvedených v článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 2371/2002,
iii) neobnovení dohod o rybolovu uzavřených mezi Společenstvím a třetí zemí nebo významného snížení rybolovných práv na základě mezinárodní dohody nebo jiného ujednání,
iv) plánů řízení podle článku 6 nařízení (ES) č. 2371/2002,
v) opatření uvedených v článcích 9 a 10 nařízení (ES) č. 2371/2002,
vi) národních programů vyřazování plavidel z provozu jako součásti povinností stanovených v článcích 11 až 16 nařízení (ES) č. 2371/2002 o úpravě rybolovné kapacity rybářského loďstva Společenství;
b) veřejné podpory dočasného zastavení rybolovných činností podle čl. 24 odst. 1 bodu vii);
c) investic do rybářských plavidel a selektivnosti podle článku 25;
d) veřejné podpory pro drobný pobřežní rybolov podle článku 26;
e) socioekonomických vyrovnávacích opatření pro správu rybářského loďstva Společenství podle článku 27;
f) veřejné podpory v rámci záchranných a restrukturalizačních plánů podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [11].
Článek 22
Obsah plánů úpravy intenzity rybolovu
1. Každý členský stát stanoví v národním strategickém plánu politiku pro úpravu intenzity rybolovu ke splnění povinností podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002. Přednost se dává financování operací uvedených v čl. 21 písm. a) bodě i).
2. Plány na úpravu intenzity rybolovu mohou obsahovat všechna příslušná opatření stanovená v této kapitole.
3. V případech stanovených v čl. 21 písm. a) bodech i), ii) a iv) přijmou členské státy plány úpravy intenzity rybolovu do šesti měsíců ode dne přijetí rozhodnutí Rady nebo Komise.
V případech stanovených v čl. 21 písm. a) bodě iii) přijmou členské státy plány úpravy intenzity rybolovu pro dotčená plavidla a rybáře do šesti měsíců od oznámení Komisí.
4. Každý rok sdělí členský stát ve výroční a závěrečné zprávě o provádění podle článku 67 výsledky dosažené při provádění svého plánu úpravy intenzity rybolovu.
Výsledky se měří pomocí důležitých ukazatelů stanovených v operačních programech.
Článek 23
Veřejná podpora v případě trvalého zastavení rybolovných činností
1. Z fondu se přispěje na financování trvalého zastavení rybolovných činností rybářských plavidel za předpokladu, že je toto zastavení součástí plánu úpravy intenzity rybolovu uvedeného v čl.
21 písm. a). Trvalého zastavení rybolovných činností rybářského plavidla lze dosáhnout pouze:
a) vrakováním rybářského plavidla;
b) jeho přeřazením na jinou než rybolovnou činnost, pod vlajkou členského státu a registrované ve Společenství;
c) jeho přeřazením za účelem vytvoření umělých útesů.
Členské státy zajistí, aby bylo před provedením takových operací vypracováno posouzení vlivu na životní prostředí a aby tyto operace přispěly k cílům uvedeným v čl. 38 odst.
Veřejná podpora poskytnutá majitelům rybářských plavidel na trvalé zastavení rybolovných činností se vztahuje na rybolovnou kapacitu plavidla a případně na licenci k rybolovu s ní spojenou.
2. Trvalé zastavení rybolovných činností rybářských plavidel se programuje ve formě národních programů vyřazování plavidel z provozu stanovených na dobu nejvýše dvou let ode dne jejich vstupu v platnost.
3. Pro zjednodušení provádění plánů úpravy intenzity rybolovu mohou členské státy vypsat výběrová řízení nebo vyzvat k předkládání návrhů.
Členské státy mohou rovněž stanovit míru veřejné podpory s tím, že přihlédnou k nejvyšší efektivnosti nákladů na základě objektivních kritérií, jako jsou:
a) cena rybářského plavidla zaznamenaná na trhu daného členského státu nebo jeho pojistná hodnota;
b) obrat rybářského plavidla;
c) stáří rybářského plavidla a jeho tonáž vyjádřená v hrubých tunách nebo výkon motoru vyjádřený v kW.
Článek 24
Veřejná podpora v případě dočasného zastavení rybolovných činností
1. Z fondu lze přispívat na financování opatření pro podporu pro rybáře a majitele rybářských plavidel při dočasném zastavení rybolovných činností v období 2007–2013 na dobu nejvýše:
i) dvanácti měsíců, která může být prodloužena o dalších dvanáct měsíců, v rámci plánů úpravy intenzity rybolovu podle čl. 21 písm. a) bodu i);
ii) tří měsíců v případě nouzových opatření členských států uvedených v článku 8 nařízení (ES) č. 2371/2002 v rámci plánů úpravy intenzity rybolovu podle čl. 21 písm. a) bodu ii);
iii) šesti měsíců v případě nouzových opatření Komise uvedených v článku 7 nařízení (ES) č. 2371/2002 v rámci plánů úpravy intenzity rybolovu podle čl. 21 písm. a) bodu ii);
iv) šesti měsíců, která může být prodloužena o dalších šest měsíců, v rámci plánů úpravy intenzity rybolovu podle čl. 21 písm. a) bodu iii);
v) osmi měsíců v rámci plánů úpravy intenzity rybolovu podle čl. 21 písm. a) bodu iv) a plánů řízení přijatých na vnitrostátní úrovni v rámci opatření Společenství pro zachování zdrojů a za podmínky, že je v těchto plánech stanoveno postupné snižování intenzity rybolovu;
vi) tří měsíců v rámci záchranných a restrukturalizačních plánů podle čl. 21 písm. f) na dobu výměny motorů;
vii) šesti měsíců v případě přírodní katastrofy, uzavření loviště, o kterém rozhodl členský stát z důvodu veřejného zdraví, nebo jiných výjimečných událostí, které nejsou důsledkem opatření pro zachování zdrojů.
2. Finanční příspěvek z fondu na opatření uvedená v odst. 1 bodech i) až vi) nesmí během celého období 2007–2013 přesáhnout na jeden členský stát vyšší z těchto mezních hodnot: 1 milion EUR nebo 6 % finančního příspěvku Společenství přiděleného odvětví v daném členském státě.
Tyto mezní hodnoty však mohou být překročeny postupem podle čl. 101 odst. 3.
3. Opakující se sezonní pozastavení rybolovu není důvodem pro přidělení dávek nebo plateb podle tohoto nařízení.
Článek 25
Investice do rybářských plavidel a selektivnosti
1. Z fondu lze přispívat na financování zařízení a modernizaci rybářských plavidel starých pět let nebo více pouze za podmínek podle tohoto článku a v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Tyto investice se mohou týkat zlepšení bezpečnosti plavidel, pracovních podmínek, hygieny, jakosti produktů, energetické účinnosti a selektivnosti za předpokladu, že se tím nezvýší schopnost plavidel lovit ryby.
Podpora se neposkytuje na stavbu rybářských plavidel ani na zvýšení počtu nádrží na ryby.
3. Z fondu lze přispět na výměnu jednoho motoru na jedno plavidlo za předpokladu, že:
a) u plavidel vymezených v čl. 26 odst. 1 je výkon nového motoru stejný nebo menší než u starého motoru;
b) u jiných plavidel do 24 metrů celkové délky, než jsou plavidla uvedená v písmenu a), je výkon nového motoru nejméně o 20 % nižší než u starého motoru;
c) u trawlerů o více než 24 metrech celkové délky je výkon nového motoru nejméně o 20 % nižší než u starého motoru, dané plavidlo je předmětem záchranného a restrukturalizačního plánu podle čl. 21 písm. f) a přechází na palivově méně náročný způsob rybolovu.
4. Snížení výkonu motoru podle odst. 3 písm. b) a c) může být dosaženo u skupiny plavidel v každé kategorii plavidel uvedených v písmenech b) a c) uvedeného odstavce.
5. Podmínky pro provedení úprav podle odstavce 4 mohou být stanoveny postupem podle čl. 101 odst. 3.
6. Z fondu lze přispívat na financování zařízení a modernizačních prací:
a) umožňujících, aby byly na palubě ponechány úlovky, jejichž vyhození zpět do moře již není povoleno;
b) které jsou součástí projektů zahrnujících přípravu nebo testování nových technických opatření na omezenou dobu stanovenou Radou nebo Komisí;
c) které sníží vliv rybolovu na neobchodní živočišné druhy;
d) které sníží vliv rybolovu na ekosystémy a mořské dno;
e) na ochranu úlovků a lovného zařízení před volně žijícími predátory, a to i pomocí změn materiálu součástí lovného zařízení, pokud to nezvýší intenzitu rybolovu ani nenaruší selektivnost lovného zařízení a pokud jsou učiněna veškerá vhodná opatření k zamezení fyzické újmy predátorům.
7. Fond může přispět na financování investic určených pro dosažení selektivnosti lovných zařízení, včetně nejvýše dvou výměn lovných zařízení za celé období 2007–2013, za předpokladu, že:
a) se na dané rybářského plavidlo vztahuje plán úpravy intenzity rybolovu uvedený v čl. 21 písm. a) bodě i), pokud dané plavidlo mění metodu rybolovu a opouští dotyčné loviště za účelem přesunu do jiného loviště, kde stav zdrojů umožňuje rybolov, nebo
b) nové zařízení je selektivnější a splňuje uznávaná environmentální kritéria a postupy, jež přesahují stávající regulační požadavky podle práva Společenství.
8. Z fondu lze přispět na financování první výměny lovného zařízení:
a) za účelem zajištění souladu s novými technickými požadavky na selektivnost podle práva Společenství.
Podporu lze poskytovat až do dne, kdy se tyto požadavky stanou závaznými, nebo výjimečně i po krátké období po tomto dni, které lze stanovit v dotyčných právních předpisech Společenství;
b) která sníží vliv rybolovu na neobchodní živočišné druhy.
Článek 26
Drobný pobřežní rybolov
1. Pro účely tohoto článku se "drobným pobřežním rybolovem" rozumí rybolov prováděný rybářskými plavidly o celkové délce menší než 12 metrů, která nepoužívají vlečná zařízení uvedená v tabulce 3 v příloze I nařízení Komise (ES) č. 26/2004 ze dne 30. prosince 2003 o rejstříku rybářského loďstva Společenství [12].
2. Pokud jsou z fondu financována opatření podle článku 25 ve prospěch drobného pobřežního rybolovu, může být podíl soukromé finanční účasti uvedený ve skupině 2 tabulky v příloze II snížen o 20 procentních bodů.
3. Z fondu lze přispívat na financování socioekonomických opatření podle článku 27 ve prospěch drobného pobřežního rybolovu.
4. Z fondu lze přispívat na vyplácení prémií pro rybáře a majitele rybářských plavidel, kteří se podílejí na drobném pobřežním rybolovu, za účelem:
a) zlepšení řízení a kontroly podmínek přístupu do některých rybolovných oblastí;
b) podpory organizace výrobního, zpracovatelského a obchodního řetězce pro produkty rybolovu;
c) podpory dobrovolných kroků zaměřených na snížení intenzity rybolovu s cílem zachování zdrojů;
d) podpory využití technologických inovací (selektivnějších lovných technik, které přesahují stávající regulační požadavky podle práva Společenství, nebo inovací na ochranu lovných zařízení a úlovků před predátory), které nezvyšují intenzitu rybolovu;
e) zlepšení odborných schopností a bezpečnostní přípravy.
Článek 27
Socioekonomická vyrovnávací opatření za správu rybářského loďstva Společenství
1. Z fondu lze přispívat na financování socioekonomických opatření navržených členskými státy pro rybáře, jichž se dotýkají změny v odvětví rybolovu, která zahrnují:
a) diverzifikaci činností s cílem podporovat vícenásobná zaměstnání pro rybáře;
b) zvyšování odborné kvalifikace, zejména pro mladé rybáře;
c) programy rekvalifikace v zaměstnáních mimo odvětví námořního rybolovu;
d) předčasný odchod z odvětví rybolovu, včetně předčasného odchodu do důchodu;
e) jednorázovou vyrovnávací platbu pro rybáře, kteří pracovali na plavidle nejméně dvanáct měsíců jako rybáři, pokud bylo plavidlo, na kterém byli příjemci zaměstnáni, předmětem trvalého zastavení rybolovných činností ve smyslu článku 23.
Tato vyrovnávací platba musí být vrácena poměrně podle uplynulé doby, začne-li příjemce znovu vykonávat rybářské povolání v době kratší než jeden rok po jejím vyplacení.
2. Z fondu lze poskytovat individuální prémie rybářům mladším 40 let, kteří mohou prokázat, že vykonávali rybářské povolání alespoň pět let nebo mají rovnocenné odborné vzdělání, a kteří se poprvé stali majiteli nebo spolumajiteli rybářského plavidla vybaveného pro námořní rybolov, jehož celková délka nepřesahuje 24 metrů a jehož stáří se pohybuje od pěti do 30 let.
3. Prémie nepřekročí 15 % pořizovací ceny plavidla nebo podílu na něm ani částku 50000 EUR.
4. Podmínky stanovené v odst. 1 písm. e) a odstavci 2 lze změnit postupem podle čl. 101 odst. 3.
KAPITOLA II
Prioritní osa 2: akvakultura, vnitrozemský rybolov, zpracovávání produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh
Článek 28
Rozsah intervenčních opatření v produkci akvakultury
1. Podpora na směrování produkce akvakultury může být poskytnuta na:
a) opatření pro produktivní investice do akvakultury;
b) opatření na ochranu vodního prostředí;
c) opatření na ochranu veřejného zdraví;
d) opatření v oblasti zdraví zvířat.
2. Převod vlastnictví podniku není způsobilý k získání podpory Společenství.
3. Podpora podle odstavce 1 může přispívat na celoživotní učení.
4. S ohledem na operace podle článků 29, 31 a 32, pokud se uskutečňují z důvodu zajištění souladu s normami podle práva Společenství, které se týkají životního prostředí, zdraví lidí a zvířat, hygieny nebo dobrých životních podmínek zvířat, může být podpora poskytována do dne, kterým se normy stanou pro podniky závaznými.
5. Členské státy zajistí, aby existovaly odpovídající mechanismy pro zamezení kontraproduktivním dopadům, zejména riziku vytváření přebytečné produkční kapacity nebo riziku nepříznivého působení na politiku zachování rybolovných zdrojů.
6. Pro operace podle přílohy II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [13] se podpora udělí pouze v případě, že byly poskytnuty informace uvedené v příloze IV uvedené směrnice.
Článek 29
Opatření pro produktivní investice do akvakultury
1. Z fondu lze poskytovat podporu na investice do výstavby, rozšíření, vybavení a modernizace výrobních zařízení, zejména s cílem zlepšit pracovní podmínky, hygienu, zdraví lidí a zvířat a jakost produktů anebo snížit nepříznivý vliv nebo zesílit kladné účinky na životní prostředí.
Investice musí přispívat k jednomu nebo více z těchto cílů:
a) přechod na nové druhy a produkci druhů s dobrými vyhlídkami na trhu;
b) zavádění akvakulturních metod, které ve srovnání s běžnou praxí v odvětví akvakultury výrazně snižují nepříznivý vliv nebo zesilují kladné účinky na životní prostředí;
c) podpora tradičních akvakulturních činností důležitých pro zachování a rozvoj hospodářské i sociální struktury a životního prostředí;
d) podpora nákupu zařízení na ochranu rybářských hospodářství před volně žijícími predátory;
e) zlepšení pracovních a bezpečnostních podmínek pracovníků v oblasti akvakultury.
2. Investiční podpora je omezena na:
a) mikropodniky a malé a střední podniky a
b) podniky, které nespadají pod definici v čl. 3 písm. f), pokud mají méně než 750 zaměstnanců nebo obrat nižší než 200 milionů EUR.
3. Odchylně od odstavce 2 lze poskytovat podporu všem podnikům v nejvzdálenějších regionech a na odlehlých řeckých ostrovech.
4. Členské státy zajistí, aby byly upřednostňovány mikropodniky a malé podniky.
Článek 30
Opatření na ochranu vodního prostředí
1. Z fondu lze poskytovat podporu na poskytování vyrovnávací platby za využití akvakulturních výrobních metod, které napomáhají ochraně životního prostředí a jeho zlepšování a ochraně přírody.
2. Cílem pomoci je podpora:
a) forem akvakultury, které zahrnují ochranu a zlepšování životního prostředí, přírodních zdrojů a genetické rozmanitosti, jakož i udržování krajiny a tradičních charakteristik akvakulturních oblastí;
b) účasti v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí zavedeném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [14];
c) ekologické akvakultury ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [15];
d) udržitelné akvakultury slučitelné s konkrétními environmentálními omezeními vycházejícími z vymezení oblastí NATURA 2000 v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [16].
3. Chtějí-li příjemci získat vyrovnávací platby podle tohoto článku, musí se zavázat plnit po dobu nejméně pěti let požadavky na ochranu vodního prostředí, které přesahují pouhé použití běžné správné praxe v oblasti akvakultury.
U podpory uvedené v odst. 2 písm. a) musí být environmentální přínos takových závazků prokázán v předběžném posouzení vlivu, které provádějí příslušné orgány určené členským státem.
4. Členské státy vypočítají vyrovnávací platby na základě jednoho nebo více z těchto kritérií:
a) ušlé příjmy;
b) dodatečné náklady, které mohou být způsobeny použitím metod chránících vodní prostředí;
c) potřeba poskytnutí finanční podpory pro uskutečnění projektu;
d) konkrétní nevýhody nebo investiční náklady pro jednotky nacházející se uvnitř nebo poblíž oblastí NATURA 2000.
5. Jednorázová vyrovnávací platba se stanoví:
a) podle odst. 2 písm. a) na základě maximální částky na hektar plochy podniku, na který se vztahují závazky v oblasti vodního prostředí;
b) podle odst. 2 písm. c) nejvýše na dobu dvou let během období přechodu podniku na ekologické zemědělství;
c) podle odst. 2 písm. d) nejvýše na určitou dobu dvou let následující po dni přijetí rozhodnutí zřizujícího oblast NATURA 2000 a pouze pro akvakulturní jednotky existující před přijetím uvedeného rozhodnutí.
Článek 31
Opatření na ochranu veřejného zdraví
Z fondu lze poskytovat vyrovnávací platbu chovatelům měkkýšů při dočasném přerušení sběru chovaných měkkýšů.
Vyrovnávací platbu lze poskytovat v případech, kdy sběr musí být přerušen v zájmu ochrany veřejného zdraví kvůli kontaminaci měkkýšů způsobené rozšířením planktonu produkujícího toxiny nebo přítomností planktonu obsahujícího biotoxiny:
- na dobu více než čtyř po sobě jdoucích měsíců, nebo
- pokud ztráta utrpěná následkem přerušení sběru přesahuje hodnotu 35 % ročního obratu dotčeného podniku, přičemž roční obrat je stanoven na základě průměrného obratu podniku během předešlých tří let.
Maximální doba, na kterou může být vyrovnávací platba poskytnuta, je dvanáct měsíců v celém programovém období.
Článek 32
Opatření v oblasti zdraví zvířat
Z fondu lze přispívat na financování tlumení a eradikace chorob v akvakultuře podle rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [17].
Článek 33
Vnitrozemský rybolov
1. Pro účely tohoto nařízení se "vnitrozemským rybolovem" rozumí rybolov provozovaný pro obchodní účely plavidly, která jsou provozována výlučně ve vnitrozemských vodách, nebo prostřednictvím jiných zařízení používaných pro rybolov pod ledem.
2. Podpora vnitrozemského rybolovu se může vztahovat na investice do výstavby, rozšíření, vybavení a modernizace zařízení pro vnitrozemský rybolov za účelem zlepšení bezpečnosti, pracovních podmínek, hygieny, jakosti produktů, zdraví lidí a zvířat anebo snížení nepříznivého vlivu nebo dosažení příznivého vlivu na životní prostředí.
Na investice do plavidel lze poskytovat podporu v souladu s příslušnými ustanoveními článku 25.
3. Z fondu lze poskytovat podporu na přeřazení plavidel provozujících vnitrozemský rybolov na činnost jinou než rybolov.
Příslušné vnitrostátní orgány přijmou vhodná opatření s cílem zajistit, aby plavidla, která obdrží podporu z fondu podle tohoto odstavce, nezačala znovu provozovat rybolov.
4. Jsou-li v právním předpisu Společenství stanovena opatření k obnově druhů žijících ve vnitrozemských vodách, může fond poskytnout podporu pro opatření k dočasnému zastavení vnitrozemské rybolovné činnosti rybářům a majitelům plavidel provozovaných výlučně ve vnitrozemských vodách.
Podpora pro dotyčné plavidlo je omezena nejvýše na celkem dvanáct měsíců během celého programového období.
5. Pro získání podpory Společenství není způsobilý převod vlastnictví podniku.
6. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, nejsou pro pomoc způsobilé trvalé nebo dočasné zastavení rybolovných činností a výstavba plavidel provozovaných ve vnitrozemských vodách.
7. Investice nejsou způsobilé pro pomoc, pokud by mohly ohrozit rovnováhu mezi velikostí loďstva a odpovídajícími dostupnými rybolovnými zdroji.
8. Řídicí orgán přijme veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla plavidla, která obdrží finanční pomoc z fondu podle tohoto článku, i nadále provozována výlučně ve vnitrozemských vodách.
Článek 34
Investice do zpracovávání a uvádění na trh
1. Z fondu lze poskytovat podporu na investice do zpracovávání a uvádění na trh produktů rybolovu a akvakultury.
2. Pro získání podpory Společenství není způsobilý převod vlastnictví podniku.
3. Z fondu lze rovněž poskytovat podporu na celoživotní učení.
4. Podporu nelze poskytnout na investice týkající se produktů rybolovu a akvakultury, které mají být použity a zpracovány pro účely jiné než pro lidskou spotřebu, s výjimkou investic výlučně do oblasti nakládání s odpady z produktů rybolovu a akvakultury a jejich zpracovávání a uvádění na trh.
5. Pokud se operace uskutečňují z důvodu zajištění souladu s normami podle práva Společenství v oblasti životního prostředí, zdraví lidí a zvířat, hygieny nebo dobrých životních podmínek zvířat, může být podpora poskytována do dne, kterým se normy stanou pro podniky závaznými.
Článek 35
Způsobilá opatření v oblasti zpracování a uvádění na trh
1. Z fondu lze poskytovat podporu na výstavbu, rozšíření, vybavení a modernizaci podniků, která je zaměřena zejména na dosažení jednoho nebo více z těchto cílů:
a) zlepšení pracovních podmínek;
b) zlepšení a monitorování veřejného zdraví a hygienických podmínek nebo jakosti produktů;
c) výroba vysoce jakostních výrobků pro úzce specializované trhy;
d) snížení nepříznivého vlivu na životní prostředí;
e) širší využití málo využívaných živočišných druhů, vedlejších produktů a odpadu;
f) výroba nových výrobků nebo jejich uvádění na trh, používání nových technologií nebo rozvoj inovačních výrobních metod;
g) uvádění na trh produktů, které pocházejí především z místních vykládek a místní akvakultury.
2. Investice se celkově zaměřují na podporu udržitelné zaměstnanosti v odvětví rybolovu.
3. Investiční podpora je omezena na:
a) mikropodniky a malé a střední podniky a
b) podniky, které nespadají pod definici v čl. 3 písm. f), pokud mají méně než 750 zaměstnanců nebo obrat nižší než 200 milionů EUR.
4. Odchylně od odstavce 3 lze poskytovat podporu všem podnikům v nejvzdálenějších regionech a na odlehlých řeckých ostrovech.
5. Členské státy zajistí, aby byly upřednostňovány mikropodniky a malé podniky.
6. Podpora Společenství se neposkytuje na investice do maloobchodu.
KAPITOLA III
Prioritní osa 3: opatření společného zájmu
Článek 36
Rozsah intervence
1. Z fondu lze poskytovat podporu na opatření společného zájmu se širším rozsahem, než mají opatření běžně prováděná soukromými podniky, která pomáhají plnit cíle společné rybářské politiky.
2. Tato opatření se mohou týkat:
a) společných činností;
b) ochrany a rozvoje vodních živočichů a rostlin;
c) rybářských přístavů, míst vykládky a přístřešků;
d) rozvoje nových trhů a propagačních kampaní;
e) pilotních projektů;
f) přestavby rybářských plavidel za účelem jejich přeřazení na jinou činnost.
Článek 37
Společné činnosti
Z fondu lze poskytovat podporu na opatření společného zájmu, která jsou prováděna za aktivní podpory hospodářských subjektů samotných nebo organizací jednajících jménem producentů nebo jiných organizací uznaných členským státem a jejichž cílem je zejména:
a) přispívat udržitelným způsobem k lepšímu řízení nebo zachování zdrojů;
b) podporovat selektivní metody rybolovu nebo selektivní lovná zařízení a snižování vedlejších úlovků;
c) odstraňovat ztracená lovná zařízení z mořského dna s cílem bojovat proti neúmyslnému odlovu ryb;
d) zlepšovat pracovní podmínky a bezpečnost na pracovišti;
e) přispívat k průhlednosti trhů s produkty rybolovu a akvakultury, včetně vysledovatelnosti;
f) zlepšovat jakost a bezpečnost potravin;
g) rozvíjet, restrukturalizovat nebo zlepšovat zařízení pro akvakulturu;
h) investovat do zařízení pro produkci, zpracování a uvádění na trh a do související infrastruktury, včetně zařízení pro nakládání s odpady;
i) zvyšovat odborné znalosti nebo rozvíjet nové školicí metody a nástroje;
j) podporovat partnerství mezi vědci a hospodářskými subjekty v odvětví rybolovu;
k) vytvářet sítě a pořádat výměnu zkušeností a osvědčených postupů mezi organizacemi, které prosazují rovné příležitosti pro muže a ženy, a dalšími zúčastněnými subjekty;
l) přispívat k cílům stanoveným pro drobný pobřežní rybolov v čl. 26 odst. 4;
m) zlepšovat řízení a kontrolu podmínek přístupu do rybolovných oblastí, zejména vypracováním místních plánů řízení schválených příslušnými vnitrostátními orgány;
n) vytvářet organizace producentů uznaných podle nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [18], restrukturalizovat je a provádět jejich plány na zlepšení jakosti produkce;
o) provádět studie proveditelnosti týkající se podpory partnerství se třetími zeměmi v odvětví rybolovu.
Podpora podle písmene n) se poskytuje po dobu nejvýše tří let ode dne získání uznání nebo ode dne následujícího po dni přijetí rozhodnutí o restrukturalizaci organizace producentů a během těchto tří let se snižuje.
Článek 38
Opatření na ochranu a rozvoj vodních živočichů a rostlin
1. Z fondu lze poskytovat podporu na opatření společného zájmu, jejichž cílem je ochrana a rozvoj vodních živočichů a rostlin za současného zlepšování vodního prostředí.
2. Tato opatření se týkají:
a) výstavby nebo instalace statických nebo mobilních zařízení určených k ochraně a rozvoji vodních živočichů a rostlin, nebo
b) obnovy vnitrozemských vod, včetně míst pro tření ryb a migračních tras pro stěhovavé druhy ryb, nebo
c) ochrany a zlepšování životního prostředí v rámci programu NATURA 2000, pokud se jeho oblasti přímo týkají rybolovných činností, s výjimkou provozních nákladů.
Přímé vysazování ryb není způsobilé pro podporu, pokud není výslovně uvedeno jako opatření na ochranu v právním předpisu Společenství.
3. Opatření musí být prováděna veřejnými nebo poloveřejnými subjekty, uznanými profesními organizacemi nebo jinými subjekty, které k tomuto účelu určí členský stát.
Článek 39
Rybářské přístavy, místa vykládky a přístřešky
1. Z fondu lze poskytovat podporu na investice do stávajících veřejných nebo soukromých rybářských přístavů, které jsou v zájmu rybářů a producentů akvakultury využívajících tyto přístavy a jejichž cílem je zlepšit nabízené služby.
Z fondu lze rovněž poskytovat podporu na investice na restrukturalizaci míst vykládky a zlepšení podmínek ryb vykládaných rybáři provozujících pobřežní rybolov ve stávajících místech vykládky určených příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Investice se týkají zejména:
a) zlepšování podmínek vykládky, zpracování, skladování a dražení produktů rybolovu a akvakultury v přístavech;
b) zabezpečování paliva, ledu, vody a elektrické energie;
c) zařízení pro opravy a údržby rybářských plavidel;
d) výstavby, modernizace a rozšiřování přístavišť vedoucích ke zlepšení bezpečnosti během vykládání nebo nakládání;
e) počítačového řízení rybolovných činností;
f) zlepšování pracovních podmínek a bezpečnosti na pracovišti;
g) uskladňování a zpracování odpadu;
h) opatření na snížení počtu vyhazovaných úlovků.
3. Za účelem zlepšení bezpečnosti rybářů lze z fondu rovněž poskytovat podporu na investice spojené s bezpečností do výstavby nebo modernizace malých rybářských přístřešků.
Článek 40
Rozvoj nových trhů a propagační kampaně
1. Z fondu lze poskytovat podporu na opatření společného zájmu s cílem provádět politiku jakosti a zvyšování hodnoty, rozvoj nových trhů nebo propagační kampaně pro produkty rybolovu a akvakultury.
2. Operace nesmějí být zaměřeny na obchodní značky ani nesmějí odkazovat na určité země nebo zeměpisné oblasti, s výjimkou produktů uznaných podle nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [19].
3. Opatření se týkají zejména:
a) vedení regionálních, celostátních nebo nadnárodních reklamních kampaní o produktech rybolovu a akvakultury;
b) zásobování trhu přebytkovými nebo málo využívanými druhy, které jsou běžně vyhazovány nebo jsou jen málo obchodně zajímavé;
c) provádění politiky jakosti u produktů akvakultury a rybolovu;
d) propagace produktů získaných s využitím metod s malým vlivem na životní prostředí;
e) propagace produktů uznaných podle nařízení (ES) č. 510/2006;
f) osvědčování jakosti, včetně tvorby značek a osvědčování produktů odlovených nebo chovaných pomocí metod šetrných k životnímu prostředí;
g) kampaně zaměřené na zlepšení obrazu produktů rybolovu a akvakultury a obrazu odvětví rybolovu;
h) provádění průzkumů trhu.
Článek 41
Pilotní projekty
1. Z fondu lze poskytovat podporu na pilotní projekty, včetně experimentálního používání selektivnějších rybolovných technik, zaměřené na získávání a šíření nových technických poznatků a prováděné ve spolupráci s vědeckým nebo technickým subjektem hospodářským subjektem, uznaným obchodním sdružením nebo jiným příslušným subjektem, který k tomuto účelu určil členský stát.
2. Pilotní projekty podle odstavce 1 mohou:
a) testovat za podmínek blízkých podmínkám ve výrobním odvětví technickou nebo ekonomickou životaschopnost inovační technologie s cílem získat a rozšířit technické nebo ekonomické poznatky o testované technologii;
b) umožnit testování plánů řízení a plánů rozdělení intenzity rybolovu, v případě potřeby včetně vytvoření zón se zákazem rybolovu, za účelem hodnocení biologických a finančních důsledků, a experimentálního vysazování ryb;
c) rozvíjet a testovat metody zlepšení selektivnosti zařízení anebo snížení vedlejších nebo vyhazovaných úlovků nebo vlivu na životní prostředí, zejména pokud jde o mořské dno;
d) testovat alternativní druhy postupů řízení rybolovu.
Pilotní projekt musí vždy zahrnovat odpovídající následné vědecké hodnocení, aby bylo možné získat relevantní výsledky.
3. Výsledky pilotních projektů financovaných podle odstavce 1 jsou předmětem zveřejňovaných technických zpráv.
Článek 42
Přestavba za účelem přeřazení rybářských plavidel na jinou činnost
Z fondu lze poskytovat podporu na přestavbu rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu a registrovaných ve Společenství za účelem jejich přeřazení na vzdělávací nebo výzkumné účely v odvětví rybolovu nebo na jinou činnost jinou než rybolov.
Provádění těchto operací je omezeno na veřejné nebo poloveřejné subjekty.
KAPITOLA IV
Prioritní osa 4: udržitelný rozvoj rybolovných oblastí
Článek 43
Rozsah pomoci
1. Jako doplněk jiných nástrojů Společenství lze z fondu poskytovat pomoc na udržitelný rozvoj a zlepšování kvality života v rybolovných oblastech způsobilých v rámci celkové strategie, která je zaměřena na podporu provádění cílů společné rybářské politiky, zejména s přihlédnutím k jejímu socioekonomickému dopadu.
2. Cílem opatření pro udržitelný rozvoj rybolovných oblastí je:
a) udržet hospodářskou a sociální prosperitu těchto oblastí a zhodnocovat produkty rybolovu a akvakultury;
b) udržet a rozvíjet pracovní příležitosti v rybolovných oblastech podporou diverzifikace nebo hospodářské a sociální restrukturalizace oblastí, ve kterých se v důsledku změn v odvětví rybolovu vyskytly socioekonomické obtíže;
c) podporovat kvalitní životní prostředí v pobřežních oblastech;
d) podporovat vnitrostátní a nadnárodní spolupráci mezi rybolovnými oblastmi.
Rybolovná oblast vybraná pro pomoc je velikostně omezena a je zpravidla menší než územní statistická jednotka úrovně NUTS 3 společné klasifikace územních statistických jednotek ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) [20].
Oblast by měla být dostatečně stejnorodá ze zeměpisného, hospodářského a sociálního hlediska.
4. Pomoc by měla být přednostně zaměřena na oblasti:
a) s nízkou hustotou obyvatelstva, nebo
b) se snižováním významu odvětví rybolovu, nebo
c) s malými rybářskými společenstvími.
5. Členské státy oznámí Komisi oblasti vybrané pro financování v rámci této prioritní osy a uvedou tyto informace v příští výroční zprávě o provádění uvedené v článku 67.
Článek 44
Způsobilá opatření
1. Podporu udržitelného rozvoje rybolovných oblastí lze poskytovat na:
a) posílení konkurenceschopnosti rybolovných oblastí;
b) restrukturalizaci a přesměrování hospodářských činností, zejména podporou ekoturistiky, za předpokladu, že tyto činnosti nemají za následek zvýšení intenzity rybolovu;
c) diverzifikaci činností prostřednictvím podpory vícenásobných zaměstnání pro rybáře vytvářením dalších pracovních příležitostí mimo odvětví rybolovu;
d) zhodnocování produktů rybolovu;
e) podporu infrastruktury související s drobnými rybářskými podniky a cestovním ruchem, jakož i služeb k užitku malých rybářských společenství;
f) ochranu životního prostředí v rybolovných oblastech v zájmu zachování jejich přitažlivosti, na oživení a rozvoj pobřežních osad a vesnic s rybolovnými činnostmi a na ochranu a zlepšení přírodního a architektonického dědictví;
g) obnovování produkčního potenciálu v odvětví rybolovu v případě škod způsobených přírodními nebo průmyslovými katastrofami;
h) podporu meziregionální a nadnárodní spolupráce mezi skupinami v rybolovných oblastech, zejména vzájemným propojováním prostřednictvím sítí a rozšiřováním osvědčených postupů;
i) získávání dovedností a usnadnění přípravy a provádění místních rozvojových strategií;
j) příspěvek na provozní náklady výše uvedených skupin.
2. Z fondu lze rovněž financovat opatření, jako je podpora a zlepšování odborných schopností, přizpůsobivosti pracovníků a možnosti zaměstnání, zejména ve prospěch žen, a to až do výše 15 % dotyčné prioritní osy, za předpokladu, že tato opatření jsou nedílnou součástí strategie udržitelného rozvoje a jsou přímo spojena s opatřeními popsanými v odstavci 1.
3. Podpora poskytovaná podle odstavce 1 může zahrnovat opatření podle kapitol I, II a III s výjimkou opatření stanovených v článcích 23 a 24.
Pokud je podpora poskytována na operace odpovídající těmto opatřením, platí příslušné podmínky a sazby příspěvku na jednotlivé operace v souladu s kapitolami I, II a III a přílohou II.
4. Příjemci podpory podle odst. 1 písm. b) a c) a odstavce 2 by měly být buď osoby zaměstnané v odvětví rybářství, nebo osoby, jejichž zaměstnání je s tímto odvětvím spojeno.
5. Provozní náklady skupin nesmějí zpravidla přesáhnout 10 % celkového rozpočtu přiděleného rybolovné oblasti.
Odchylně mohou členské státy rozhodnout o překročení této hranice na individuálním základě, zejména pokud skupiny nelze zřídit na základě stávajících zkušených organizací.
6. Pokud je opatření podle tohoto článku způsobilé rovněž podle jiného nástroje podpory Společenství, uvede členský stát při vypracování svého operačního programu, zda je na ně poskytována podpora z fondu nebo z jiného nástroje podpory Společenství.
Článek 45
Účast na udržitelném rozvoji rybolovných oblastí
1. Opatření na podporu udržitelného rozvoje rybolovných oblastí provádějí na daném území místní subjekty nebo skupiny (dále jen "skupina"), které zastupují veřejné a soukromé partnery z různých místních příslušných socioekonomických sektorů a které mají v souladu se zásadou proporcionality dostatečnou správní a finanční kapacitu pro správu pomoci a pro úspěšné dokončení operací.
Skupina by měla pokud možno vycházet ze stávajících zkušených organizací.
2. Skupina navrhuje a provádí po dohodě s řídicím orgánem integrovanou strategii místního rozvoje založenou na přístupu zdola nahoru.
3. Území v působnosti jedné skupiny by mělo být stejnorodé a mít dostatečné lidské, finanční a hospodářské zdroje přesahující kritické množství nezbytné pro podporu životaschopné strategie místního rozvoje.
4. Operace v rámci strategie místního rozvoje vybírá skupina a tyto operace musí odpovídat opatřením stanoveným v článku 44.
Většinu operací musí vést soukromý sektor.
5. Členské státy nebo regiony mohou v závislosti na konkrétní povaze svého institucionálního uspořádání podporovat vytváření sítí za účelem šíření informací, a zejména výměny osvědčených postupů.
KAPITOLA V
Prioritní osa 5: technická pomoc
Článek 46
Technická pomoc
1. Z fondu lze z podnětu Komise nebo jejím jménem financovat opatření zaměřená na přípravu, monitorování, správní a technickou podporu, hodnocení a audit, která jsou nezbytná pro provádění tohoto nařízení, a to až do výše 0,8 % ročního přídělu z fondu.
Tato opatření se provádějí v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a všemi dalšími souvisejícími ustanoveními uvedeného nařízení a prováděcích pravidel k němu použitelnými na tuto formu plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Tato opatření zahrnují:
a) hodnocení, znalecké zprávy, statistiky a studie, včetně těch, které mají obecnou povahu a týkají se činnosti fondu;
b) opatření zaměřená na partnery, příjemce pomoci z fondu a širokou veřejnost, včetně informačních opatření;
c) opatření pro šíření informací, vytváření sítí, zvyšování informovanosti, podporu spolupráce a výměnu zkušeností v rámci celého Společenství;
d) instalaci, provoz a propojení počítačových systémů pro řízení, monitorování, kontrolu a hodnocení;
e) zdokonalování hodnoticích metod a výměnu informací o postupech v této oblasti;
f) zakládání nadnárodních sítí a sítí na úrovni Společenství, jejichž členy jsou činitelé podílející se na udržitelném rozvoji rybolovných oblastí, s cílem podporovat výměnu zkušeností a osvědčených postupů a povzbuzovat a provádět nadregionální a nadnárodní spolupráci a šířit informace.
2. Z podnětu členského státu lze z fondu v rámci operačního programu financovat opatření týkající se přípravy, řízení, monitorování, hodnocení, publicity, kontroly a auditu operačního programu, jakož i vytváření sítí, a to až do výše 5 % celkové částky na operační program.
Tato mezní hodnota může být výjimečně a v řádně odůvodněných případech překročena.
3. Z podnětu členského státu lze z fondu rovněž financovat opatření v rámci operačního programu, které se týkají zlepšování správních kapacit členského státu, jehož veškeré regiony jsou způsobilé pro podporu v rámci cíle "Konvergence".
4. Typy technické pomoci podle odstavce 1 se přijmou postupem podle čl. 101 odst. 2.
HLAVA V
ÚČINNOST A PROPAGACE POMOCI
KAPITOLA I
Hodnocení operačních programů
Článek 47
Obecná ustanovení
1. Operační program je hodnocen ex ante v polovině období a ex post podle článků 48, 49 a 50.
Cílem hodnocení je zvýšit kvalitu a účinnost pomoci z fondu a zlepšit provádění operačního programu.
V jeho rámci se rovněž hodnotí účinek operačního programu s ohledem na hlavní zásady uvedené v článku 19, příslušnou část národního strategického plánu a zvláštní obtíže členských států, přičemž se přihlíží k potřebám udržitelného rozvoje v odvětví rybolovu a k vlivu na životní prostředí.
2. Účinnost pomoci z fondu se hodnotí na základě těchto kritérií:
a) celkový účinek fondu na cíle stanovené v článku 4;
b) účinek priorit, které jsou součástí operačního programu.
3. Hodnocení podle odst. 1 prvního pododstavce se provádějí z pověření členského státu nebo případně Komise v souladu se zásadou proporcionality a v partnerství mezi Komisí a členským státem.
4. Členské státy poskytují lidské a finanční zdroje potřebné pro provedení hodnocení, organizují tvorbu a shromažďování potřebných údajů a využívají různé druhy informací získaných prostřednictvím monitorovacího systému.
5. Metody a standardy hodnocení, které se použijí, se stanoví postupem podle čl. 101 odst. 3.
6. Hodnocení provádějí hodnotitelé nezávislí na orgánech uvedených v článku 58.
Výsledky se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [21] zveřejňují, pokud proti tomu orgán odpovědný za hodnocení výslovně nevznese námitku.
7. Hodnocení je financováno z rozpočtu operačních programů na technickou pomoc, pokud za jeho provedení odpovídají členské státy, a z rozpočtu Komise na technickou pomoc, pokud za jeho provedení odpovídá Komise.
Článek 48
Hodnocení ex ante
1. Cílem hodnocení ex ante je zajistit provázanost mezi hlavními zásadami podle článku 19, příslušnou částí národního strategického plánu a operačním programem, optimalizovat přidělování rozpočtových zdrojů v rámci operačního programu a zlepšit kvalitu programování.
2. Členské státy provádějí hodnocení ex ante na úrovni operačního programu v souladu se zásadou proporcionality a s metodami a standardy hodnocení definovanými postupem podle čl. 47 odst. 5.
3. Členské státy předloží hodnocení ex ante nejpozději společně s předložením operačního programu.
Článek 49
Hodnocení v polovině období
1. Cílem hodnocení v polovině období je posoudit účinnost celého operačního programu nebo jeho části s cílem upravit jej tak, aby se zlepšila kvalita pomoci a jejího provádění.
2. Hodnocení programu v polovině období se provádí v souladu se zásadou proporcionality na základě časového rozvrhu, který umožňuje zohlednit jeho závěry za účelem uskutečnění strategické rozpravy uvedené v článku 16.
3. Za provádění hodnocení v polovině období odpovídají členské státy a provádějí je z podnětu řídicích orgánů po konzultaci s Komisí v souladu s metodami a standardy hodnocení definovanými postupem podle čl. 47 odst. 5. Hodnocení v polovině období se předkládají monitorovacímu výboru operačního programu a Komisi.
Článek 50
Hodnocení ex post
1. Hodnocení ex post posuzuje stupeň využití zdrojů, efektivnost a účinnost operačního programu a jeho účinek v souvislosti s cíli stanovenými v článku 4 a hlavními zásadami uvedenými v článku 19.
Zjišťuje faktory, které přispěly k úspěchu nebo neúspěchu provádění operačního programu, mimo jiné z hlediska udržitelnosti, a osvědčené postupy.
2. Hodnocení ex post se provádí z podnětu Komise, která je za ně rovněž odpovědná, po konzultaci s členským státem a řídicím orgánem, který shromažďuje informace nezbytné k jeho provedení.
3. Hodnocení ex post musí být dokončeno do 31. prosince 2015.
KAPITOLA II
Poskytování informací a propagace
Článek 51
Poskytování informací a propagace
1. Členské státy poskytují informace o operačním programu, operacích a příspěvku Společenství a zajišťují jejich propagaci.
Tyto informace jsou určeny široké veřejnosti.
Cílem je zdůraznit úlohu Společenství a zajistit, aby byla pomoc z Evropského rybářského fondu průhledná.
2. Řídicí orgán operačního programu odpovídá za jeho propagaci takto:
a) informuje možné příjemce, organizace zapojené do odvětví rybolovu, profesní organizace, hospodářské a sociální partnery, subjekty zabývající se prosazováním rovnosti žen a mužů a dotčené nevládní organizace, včetně organizací zabývajících se ochranou životního prostředí, o možnostech, které program nabízí, a o pravidlech a metodách, kterými se řídí přístup k financování;
b) informuje příjemce o výši příspěvku Společenství;
c) informuje širokou veřejnost o úloze Společenství v operačním programu a o jeho výsledcích.
3. Členské státy oznámí každoročně Komisi iniciativy podnikané v zájmu plnění cílů tohoto článku v rámci výročních a závěrečných zpráv o provádění uvedených v článku 67.
HLAVA VI
FINANČNÍ PŘÍSPĚVEK Z FONDU
KAPITOLA I
Příspěvek z fondu
Článek 52
Výše veřejné podpory
Maximální výše veřejné podpory je stanovena v tabulce v příloze II.
Článek 53
Příspěvek z fondu
1. V rozhodnutí Komise o přijetí operačního programu se stanoví maximální míra a maximální výše příspěvku z fondu odděleně na cíl "Konvergence" a cíl pro oblasti mimo cíl "Konvergence" pro každou prioritní osu.
2. Příspěvek z fondu se vypočítává v poměru k celkovým veřejným výdajům.
3. Příspěvek z fondu se stanoví pro každou prioritní osu zvlášť.
Příspěvek z fondu je omezen těmito stropy:
a) 75 % celkových veřejných výdajů spolufinancovaných z fondu v regionech způsobilých v rámci cíle "Konvergence", s výhradou odstavců 7, 8 a 9;
b) 50 % celkových veřejných výdajů spolufinancovaných v jiných regionech, které nejsou způsobilé v rámci cíle "Konvergence", s výhradou odstavců 7, 8 a 9.
Bez ohledu na výše uvedené mohou členské státy v rámci operačního programu uplatňovat u jednotlivých regionů jednotnou míru na úrovni opatření.
4. Minimální příspěvek z fondu na jednu prioritní osu činí 20 % celkových veřejných výdajů.
5. Minimální výše podpory poskytnuté z fondu na operaci činí 5 % celkových veřejných výdajů přidělených na pomoc pro danou operaci.
6. Celková výše podpory poskytnuté z fondu na operaci nesmí přesáhnout 95 % celkových veřejných výdajů přidělených na pomoc pro danou operaci.
7. Pokud operace financované z fondu spadají pod článek 24 nebo 27, tvoří-li tyto operace součást plánu úpravy intenzity rybolovu uvedeného v čl. 21 písm. a) bodě i), nebo pokud spadají pod čl. 26 odst. 3 nebo 4, zvyšuje se strop pro příspěvek z fondu pro prioritní osu 1 až o 10 procentních bodů u regionů způsobilých v rámci cíle "Konvergence" a až o 15 procentních bodů u regionů, které nejsou způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
Toto zvýšení je úměrné poměru celkových výdajů na operace v prvním pododstavci k celkovým výdajům v rámci prioritní osy 1.
8. Pokud operace financované z fondu spadají pod článek 23, zvyšuje se strop pro příspěvek z fondu pro prioritní osu 1 až o 10 procentních bodů u regionů způsobilých v rámci cíle "Konvergence" a až o 25 procentních bodů u regionů, které nejsou způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
Toto zvýšení je úměrné poměru celkových výdajů na operace v prvním pododstavci k celkovým výdajům v rámci prioritní osy 1.
9. Pokud jsou z fondu financovány operace na odlehlých řeckých ostrovech, které jsou znevýhodněné vzhledem k odlehlé poloze, a v nejvzdálenějších regionech, zvyšuje se strop pro příspěvek z fondu pro každou prioritní osu až o 10 procentních bodů u regionů způsobilých v rámci cíle "Konvergence" a až o 35 procentních bodů u regionů, které nejsou způsobilé v rámci cíle "Konvergence".
U každé prioritní osy je toto zvýšení úměrné poměru celkových výdajů na operace v prvním pododstavci k celkovým výdajům v rámci dané prioritní osy.
10. Opatření technické pomoci prováděná z podnětu Komise nebo jejím jménem jsou financována z fondu ve výši 100 %.
Článek 54
Zákaz kumulace
Na výdaje spolufinancované z fondu se neposkytuje podpora z jiného finančního nástroje Společenství.
Článek 55
Způsobilost výdajů
1. Výdaje jsou způsobilé pro příspěvek z fondu, jestliže byly skutečně uhrazeny příjemci mezi dnem předložení operačního programu Komisi nebo 1. lednem 2007, podle toho, co nastane dříve, a 31. prosincem 2015.
Spolufinancované operace nesmějí být dokončeny přede dnem vzniku způsobilosti.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být věcné příspěvky, odpisy a režijní náklady považovány za výdaje vynaložené příjemci při provádění operací, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) tyto výdaje jsou způsobilé podle pravidel způsobilosti stanovených podle odstavce 4;
b) výše výdajů je doložena účetními doklady, jejichž důkazní hodnota je rovnocenná fakturám;
c) pokud jde o věcné příspěvky, spolufinancování z fondu nepřevyšuje celkové způsobilé výdaje po odečtení hodnoty těchto příspěvků.
3. Výdaje jsou způsobilé pro příspěvek z fondu pouze v případě, že vznikly při operacích, o nichž rozhodl řídicí orgán v souladu s kritérii předem stanovenými monitorovacím výborem.
Nové výdaje, dodatečně vzniklé v okamžiku revize operačního programu podle článku 18, jsou způsobilé ode dne podání žádosti o revizi operačního programu Komisi.
4. Pravidla pro způsobilost výdajů se stanoví na úrovni členských států, s výhradou výjimek stanovených v tomto nařízení.
Vztahují se na veškeré výdaje vykázané v rámci operačního programu.
5. Způsobilé pro příspěvek z fondu nejsou tyto výdaje:
a) daň z přidané hodnoty, s výjimkou daně z přidané hodnoty bez nároku na odpočet, kterou skutečně a s konečnou platností nesou příjemci jiní než osoby nepovinné k dani uvedené v čl. 4 odst. 5 prvním pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [22];
b) úroky z úvěrů, aniž je dotčen odstavec 8;
c) nákup pozemků za částku přesahující 10 % celkových způsobilých výdajů na danou operaci;
d) bytová výstavba.
6. Odstavci 1, 3 a 4 není dotčen čl. 46 odst. 1.
7. Pokud jde o operace, u kterých příjemci nevznikly náklady, představuje výdaje způsobilé pro příspěvek z fondu veřejná podpora vyplacená příjemci.
8. Bez ohledu na odst. 5 písm. b) lze příspěvek z fondu poskytnout jiným způsobem, než je nevratná přímá pomoc. Prováděcí pravidla se stanoví postupem podle čl. 101 odst. 3.
Článek 56
Stálost operací
1. Členský stát nebo řídicí orgán zajistí, že příspěvek z fondu bude pro danou operaci zachován, pouze pokud do pěti let ode dne, kdy příslušné vnitrostátní orgány nebo řídicí orgán rozhodly o financování, neprojde tato operace podstatnou změnou:
a) ovlivňující její povahu nebo prováděcí podmínky nebo poskytující podniku či veřejnému subjektu nepatřičnou výhodu; nebo
b) způsobenou buď změnou formy vlastnictví položky infrastruktury, nebo zastavením nebo přemístěním výrobní činnosti.
2. Řídicí orgán uvědomí Komisi ve výroční a závěrečné zprávě o provádění podle článku 67 o každé změně podle odstavce 1.
3. Neoprávněně vyplacené částky se získávají zpět podle kapitol II a III hlavy VIII.
4. Členské státy a Komise zajistí, aby podniky, které jsou nebo byly předmětem řízení o zpětném získání vyplacených částek podle odstavce 3 následkem převodu výrobní činnosti v rámci členského státu nebo do jiného členského státu, nečerpaly příspěvek z fondu.
HLAVA VII
ŘÍZENÍ, MONITOROVÁNÍ A KONTROLA
KAPITOLA I
Řídicí a kontrolní systémy
Článek 57
Obecné zásady řídicích a kontrolních systémů
1. Řídicí a kontrolní systémy operačních programů zavedené členskými státy zajistí:
a) vymezení funkcí subjektů zapojených do řízení a kontroly a rozdělení funkcí v rámci každého subjektu;
b) dodržování zásady oddělení funkcí mezi takovými subjekty a v rámci každého takového subjektu;
c) postupy pro zajištění správnosti a řádnosti výdajů vykazovaných v rámci operačního programu;
d) spolehlivé účetní systémy, systémy monitorování a systémy finančního výkaznictví v elektronické podobě;
e) systém podávání zpráv a monitorování, pokud odpovědný subjekt pověří výkonem úkolů jiný subjekt;
f) opatření pro audit fungování systémů;
g) systémy a postupy pro zabezpečení odpovídající pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
h) postupy hlášení a monitorování nesrovnalostí a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek.
2. Opatření stanovená v písmenech e) a f) musí být úměrná celkové výši veřejných výdajů na daný operační program.
Článek 58
Určení orgánů
1. Členský stát pro operační program určí:
a) řídicí orgán k řízení operačního programu;
b) certifikační orgán k ověřování výkazů výdajů a žádostí o platby před jejich odesláním Komisi;
c) auditní orgán, funkčně nezávislý na řídicím orgánu a certifikačním orgánu a odpovědný za ověřování účinného fungování řídicího a kontrolního systému.
2. Členský stát může určit jeden nebo více zprostředkujících subjektů pro výkon některých nebo všech úkolů řídicího nebo certifikačního orgánu z pověření uvedeného orgánu.
3. Členský stát stanoví pravidla pro své vztahy s orgány uvedenými v odstavci 1 a pro jejich vztahy s Komisí.
4. S výhradou čl. 57 odst. 1 písm. b) mohou být některé nebo všechny orgány uvedené v odstavci 1 součástí téhož subjektu.
Článek 59
Úkoly řídicího orgánu
Řídicí orgán operačního programu odpovídá za řízení a provádění operačního programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení, a zejména:
a) zajišťuje, aby operace pro financování byly vybírány na základě kritérií pro operační program a po celou dobu provádění zůstávaly v souladu s platnými předpisy Společenství a s vnitrostátními předpisy;
b) ověřuje, zda byly spolufinancované produkty dodány a služby poskytnuty a zda byly výdaje vykázané příjemci skutečně vynaloženy a zda jsou v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy; ověřování na místě týkající se jednotlivých operací mohou být prováděna na základě vzorku v souladu s prováděcími pravidly přijatými Komisí postupem podle čl. 101 odst. 3;
c) zajišťuje existenci systému pro záznam a uchovávání účetních záznamů v elektronické podobě pro každou operaci v rámci operačního programu a shromažďování údajů o provádění nezbytných pro finanční řízení, monitorování, ověřování, audit a hodnocení;
d) zajišťuje, aby příjemci a jiné subjekty zapojené do provádění operací vedli buď oddělený účetní systém, nebo odpovídající účetní kód pro všechny transakce související s operací, aniž jsou dotčeny vnitrostátní účetní předpisy;
e) zajišťuje, aby se hodnocení operačních programů podle článků 48 a 49 provádělo v souladu s článkem 47;
f) stanoví postupy k zajištění toho, aby všechny dokumenty týkající se výdajů a auditů nezbytné pro zajištění odpovídající pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky byly uchovávány v souladu s požadavky článku 87;
g) zajišťuje, aby certifikační orgán a auditní orgán obdržely pro účely certifikace a auditu všechny nezbytné informace o postupech a ověřeních prováděných v souvislosti s výdaji;
h) řídí práci monitorovacího výboru a poskytuje mu potřebné dokumenty umožňující sledovat kvalitu provádění operačního programu s ohledem na jeho konkrétní cíle;
i) vypracovává výroční a závěrečné zprávy o provádění a po schválení monitorovacím výborem je předkládá Komisi;
j) zajišťuje soulad s požadavky na poskytování informací a propagaci stanovenými v článku 51.
Článek 60
Úkoly certifikačního orgánu
Certifikační orgán operačního programu zejména:
a) vypracovává a předkládá Komisi certifikované výkazy výdajů a žádosti o platby;
b) certifikuje, že:
i) výkaz výdajů je přesný, vychází ze spolehlivého účetního systému a je založen na ověřitelných podkladech,
ii) vykázané výdaje jsou v souladu s platnými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy a byly vynaloženy na operace vybrané pro financování v souladu s kritérii platnými pro daný program, která jsou v souladu s platnými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy;
c) se ujistí o tom, že získané informace o postupech a ověřeních provedených v souvislosti s výdaji obsažené ve výkazech výdajů poskytují vhodný základ pro certifikaci;
d) pro účely certifikace zohledňuje výsledky všech auditů provedených auditním orgánem nebo z jeho pověření;
e) vede v elektronické podobě účetní záznamy o výdajích vykázaných Komisi;
f) vede záznamy o částkách, které mají být získány zpět, a částkách odejmutých z důvodu zrušení části příspěvku na operaci nebo jeho části.
Částky získané zpět před uzavřením operačního programu, které musí být vráceny do souhrnného rozpočtu Evropské unie po provedení finančních oprav podle článku 97, se odečtou z příštího výkazu výdajů.
Článek 61
Úkoly auditního orgánu
1. Auditní orgán operačního programu zejména:
a) zajišťuje provádění auditů za účelem ověření účinného fungování řídicího a kontrolního systému operačního programu;
b) zajišťuje provádění auditů na vhodném vzorku operací pro ověření vykázaných výdajů;
c) předkládá Komisi do devíti měsíců po schválení operačního programu auditní strategii zahrnující subjekty, které budou provádět audity podle písmen a) a b), metodu, která bude použita, metodu výběru vzorků pro audity operací a orientační plánování auditů zajišťující provedení auditů u hlavních subjektů a rovnoměrné rozložení auditů na celé programové období;
d) zajišťuje, aby řídicí orgán a certifikační orgán obdržely všechny nezbytné informace o provedených auditech a kontrolách;
e) do 31. prosince každého roku od roku 2008 do roku 2015:
i) předkládá Komisi výroční kontrolní zprávu uvádějící výsledky auditů provedených během období předchozího období dvanácti měsíců, které končí 30. června daného roku, v souladu s auditní strategií operačního programu, jakož i nedostatky zjištěné v řídicích a kontrolních systémech programu.
První zpráva, kterou předloží do 31. prosince 2008, bude zahrnovat období od 1. ledna 2007 do 30. června 2008.
Informace týkající se auditů provedených po 1. červenci 2015 se zahrnou do závěrečné kontrolní zprávy, která je podkladem pro prohlášení o uzavření podle písmene f),
ii) na základě kontrol a auditů, za jejichž provedení odpovídá, vydává stanovisko k tomu, zda řídicí a kontrolní systém funguje účinně, a poskytuje tak přiměřené ujištění, že výkazy výdajů předložené Komisi jsou správné, a tedy že související transakce jsou legální a řádné,
iii) v případech, kdy se použije článek 85, předkládá prohlášení o částečném uzavření, ve kterém vyhodnotí legalitu a řádnost dotyčných výdajů;
f) předloží Komisi do 31. března 2017 prohlášení o uzavření, ve kterém vyhodnotí platnost žádosti o platbu zůstatku a legalitu a řádnost souvisejících transakcí zahrnutých do závěrečného výkazu výdajů, který je podložen závěrečnou kontrolní zprávou.
2. Auditní orgán zajistí, aby byly při auditní činnosti zohledněny mezinárodně uznávané auditorské standardy.
3. Provádí-li audity a kontroly uvedené v odst. 1 písm. a) a b) jiný subjekt než auditní orgán, zajistí auditní orgán, aby měl tento subjekt nezbytnou funkční nezávislost.
Komise poskytne své připomínky k auditní strategii předložené podle odst. 1 písm. c) do tří měsíců od jejího obdržení.
Nevznese-li v této lhůtě žádné připomínky, považuje se strategie za přijatou.
KAPITOLA II
Monitorování
Článek 62
Zásady monitorování
1. Monitorování spočívá ve zkoumání správného provádění operačního programu.
2. Monitorování provádí v prvním stupni monitorovací výbor a řídicí orgán.
3. Komise se na monitorování podílí prostřednictvím své účasti v monitorovacím výboru a na ročním přezkumu operačního programu, který zahrnuje zejména analýzu výroční zprávy o provádění a kontrolní zprávy.
4. Výměna údajů mezi Komisí a členskými státy za tímto účelem probíhá elektronicky v souladu s prováděcími pravidly podle článku 102.
Článek 63
Monitorovací výbor
Členský stát zřídí pro operační program monitorovací výbor po dohodě s řídicím orgánem a po konzultaci s partnery podle článku 8.
Monitorovací výbor se zřídí do tří měsíců ode dne, kdy je členskému státu oznámeno rozhodnutí o schválení operačního programu.
Monitorovací výbor vypracuje svůj jednací řád v mezích institucionálního, právního a finančního systému dotyčného členského státu a přijme jej po dohodě s řídicím orgánem za účelem výkonu svých povinností v souladu s tímto nařízením.
Článek 64
Složení
1. Monitorovacímu výboru předsedá zástupce členského státu nebo řídicího orgánu.
O jeho složení rozhodne členský stát v souladu s čl. 8 odst. 1 a po dohodě se řídicím orgánem.
2. Z vlastního podnětu se práce monitorovacího výboru účastní zástupce Komise v poradním postavení.
Článek 65
Úkoly
Monitorovací výbor se přesvědčí o účinnosti a kvalitě provádění operačního programu v souladu s těmito ustanoveními:
a) posoudí a schválí kritéria pro výběr financovaných operací do šesti měsíců od schválení operačního programu a schvaluje veškeré revize těchto kritérií podle potřeb programování;
b) na základě dokumentů předložených řídicím orgánem pravidelně hodnotí pokrok v dosahování konkrétních cílů operačního programu;
c) posuzuje výsledky provádění, zejména dosahování cílů stanovených pro každou prioritu, a hodnocení v polovině období podle článku 49;
d) posuzuje a schvaluje výroční a závěrečné zprávy o provádění podle článku 67 před jejich zasláním Komisi;
e) je informován o výroční kontrolní zprávě a o všech případných připomínkách vznesených Komisí po posouzení této zprávy;
f) může být z podnětu členského státu informován o písemných informacích předložených Komisi uvedených v čl. 16 odst. 1;
g) může řídicímu orgánu navrhnout jakoukoli revizi nebo přezkum operačního programu, které by mohly přispět k dosažení cílů fondu stanovených v článku 4 nebo zlepšit jeho řízení, včetně finančního řízení;
h) posuzuje a schvaluje veškeré návrhy na změnu obsahu rozhodnutí Komise o příspěvku z fondu.
Článek 66
Pravidla monitorování
1. Řídicí orgán a monitorovací výbor zajišťují kvalitu provádění operačního programu.
2. Řídicí orgán a monitorovací výbor provádějí monitorování na základě finančních ukazatelů a ukazatelů podle čl. 20 odst. 1 písm. c), které jsou uvedeny v operačním programu.
3. Pokud to povaha pomoci dovoluje, rozepíší se statistické údaje podle pohlaví příjemců a podle velikosti přijímajících podniků.
4. Výměna údajů mezi Komisí a členskými státy za tímto účelem probíhá elektronicky v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v článku 102.
Článek 67
Výroční zprávy a závěrečné zprávy o provádění
1. Počínaje rokem 2008 zašle řídicí orgán Komisi do 30. června každého roku výroční zprávu a do 31. března 2017 závěrečnou zprávu o provádění operačního programu.
2. Pro poskytnutí jasného přehledu o provádění operačního programu obsahují zprávy uvedené v odstavci 1 tyto informace:
a) pokrok, kterého bylo dosaženo při provádění operačního programu a prioritních os ve vztahu k jejich konkrétním a ověřitelným cílům, které jsou, dají-li se kvantifikovat, kvantitativně vyjádřeny pomocí ukazatelů uvedených v čl. 20 odst. 1 písm. c) na úrovni prioritní osy;
b) změnu v celkové situaci, která má přímý vliv na provádění pomoci, zejména významný socioekonomický rozvoj, změny ve vnitrostátní, regionální nebo odvětvové politice, a pokud je to nutné, jejich dopad na provázanost mezi pomocí z fondu a z jiných finančních nástrojů;
c) finanční provádění operačního programu uvádějící u každé prioritní osy odděleně pro cíl "Konvergence" a cíl pro oblasti mimo cíl "Konvergence":
i) výdaje vynaložené příjemci, které jsou zahrnuty do žádostí o platbu zaslaných řídicímu orgánu, a odpovídající příspěvek z veřejných zdrojů,
ii) celkové platby přijaté od Komise a kvantitativní vyjádření finančních ukazatelů podle čl. 66 odst.
2,
iii) výdaje vynaložené subjektem odpovědným za provádění plateb příjemcům;
d) opatření, která řídicí orgán a monitorovací výbor přijaly pro zajištění kvality a účinnosti provádění, zejména:
i) monitorovací a hodnoticí opatření, včetně opatření pro shromažďování údajů,
ii) přehled všech závažných obtíží, které se při provádění operačního programu vyskytly, a veškerá přijatá opatření, případně včetně reakce na připomínky vznesené podle čl. 69 odst. 2,
iii) využití technické pomoci;
e) opatření přijatá za účelem zajištění poskytování informací o operačním programu a jeho propagace;
f) využití pomoci uvolněné po zrušení podle čl. 96 odst. 2 k dispozici řídicímu orgánu nebo jinému orgánu veřejné moci během období provádění operačního programu;
g) případy, kdy byla zjištěna podstatná změna podle článku 56;
h) závažné potíže týkajících se souladu s právními předpisy Společenství, které se vyskytly při provádění operačního programu, a opatření přijatá k jejich řešení.
Rozsah informací předaných Komisi je úměrný celkovému množství veřejných výdajů daného operačního programu.
Tyto informace mohou být případně poskytovány v souhrnné formě.
Informace podle písmen b), d), e), f) a g) se neuvádějí, pokud od předchozí zprávy nedošlo k významným změnám.
3. Zprávy podle odstavce 1 se považují za přijatelné, pokud obsahují všechny informace uvedené v odstavci 2.
Komise informuje členský stát o přijatelnosti těchto zpráv do patnácti pracovních dní.
4. Komise rozhodne do dvou měsíců o obsahu výroční zprávy o provádění předložené řídicím orgánem.
U závěrečné zprávy o provádění činí tato lhůta pět měsíců.
Pokud se Komise ve stanovené lhůtě nevyjádří, považuje se zpráva za přijatou.
Článek 68
Výroční zpráva Komise
1. Počínaje rokem 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů do 31. prosince každého roku zprávu o skutečném uplatňování tohoto nařízení v předchozím roce.
2. Tato zpráva shrnuje hlavní pokrok, směry vývoje a výzvy související s prováděním operačních programů.
3. Výroční zpráva Komise rovněž obsahuje:
a) souhrnný přehled činností fondu podle členských států, včetně rozpisu závazků a plateb podle členských států, jakož i využití technické pomoci Komisí a členskými státy;
b) hodnocení koordinace fondu se strukturálními fondy a s Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova;
c) závěry hodnocení podle článku 49, jakmile jsou k dispozici;
d) po předložení čtvrté výroční zprávy a znovu po předložení zprávy za poslední programovací rok shrnutí výsledků auditů řídicích a kontrolních systémů zavedených členskými státy, které byly provedeny jménem Komise, a výsledků auditů pomoci z fondu, které provedl členský stát, a případně i provedené finanční opravy.
4. Komise vypracuje zprávu na základě posouzení a vyhodnocení výročních zpráv členských států a jakýchkoli dalších dostupných informací.
Tato zpráva musí zejména v roce 2012 vycházet rovněž z výsledku strategické rozpravy podle čl. 16 odst.
1 a jakýchkoli dalších dostupných informací. Zpráva uvádí následná opatření, která členské státy a Komise přijaly nebo mají přijmout a která umožní náležité provedení závěrů zprávy.
Článek 69
Roční posouzení operačních programů
1. Každoročně při předložení výroční zprávy o provádění podle článku 67 a s přihlédnutím ke stanovisku Komise posoudí Komise a řídicí orgán pokrok, kterého bylo při provádění operačního programu dosaženo, nejdůležitější výsledky dosažené během předchozího roku, finanční provádění a další faktory s cílem zlepšit provádění.
Posouzeny mohou být rovněž veškeré stránky fungování řídicího a kontrolního systému uvedené ve výroční kontrolní zprávě podle čl. 61 odst. 1 písm. e) bodu i) a toto posouzení se případně provede se zapojením auditního orgánu.
2. Po posouzení podle odstavce 1, případně se zapojením auditního orgánu, může Komise sdělit připomínky členskému státu a řídicímu orgánu, který o tom uvědomí monitorovací výbor.
Členský stát uvědomí Komisi o krocích podniknutých v reakci na tyto připomínky.
3. Jakmile je k dispozici hodnocení ex post týkající se pomoci poskytnuté během programového období 2000–2006, posoudí se celkové výsledky v rámci příštího ročního posouzení.
KAPITOLA III
Povinnosti členských států a Komise
Oddíl 1
Povinnosti členských států
Článek 70
Řízení a kontrola
1. Členské státy odpovídají za řízení a kontrolu operačních programů, zejména pomocí těchto opatření:
a) zajišťují, aby řídicí a kontrolní systémy operačních programů byly zavedeny v souladu s články 57 až 61 a aby účinně fungovaly;
b) předcházejí nesrovnalostem, odhalují je a napravují a získávají zpět neoprávněně vyplacené částky, případně spolu s úroky z prodlení.
Oznamují tyto nesrovnalosti Komisi a informují ji o postupu správních a soudních řízení.
2. Nelze-li částky neoprávněně vyplacené příjemci získat zpět, odpovídá za uhrazení nevymožených částek zpět do souhrnného rozpočtu Evropské unie členský stát, pokud se prokáže, že ztráta byla způsobena jeho pochybením nebo nedbalostí.
Článek 71
Zavedení řídicích a kontrolních systémů
1. Před podáním první žádosti o průběžnou platbu nebo do dvanácti měsíců od schválení operačního programu předloží členské státy Komisi popis systémů, pokrývající zejména organizaci a postupy:
a) řídicích a certifikačních orgánů a zprostředkujících subjektů;
b) auditního orgánu a veškerých dalších subjektů provádějících audit z jeho pověření.
2. K popisu uvedenému v odstavci 1 se přiloží zpráva uvádějící výsledky posouzení zavedení systémů a obsahující stanovisko k jejich souladu s články 57 až 61.
Pokud stanovisko obsahuje výhrady, uvede zpráva závažnost nedostatků.
Členský stát uvědomí Komisi o nápravných opatřeních, která budou přijata, a o časovém rozvrhu jejich provádění a následně potvrdí, že tato opatření byla provedena a že odpovídající výhrady byly staženy.
Zpráva uvedená v prvním pododstavci je považována za přijatou a první průběžná platba se provede za těchto okolností:
a) do tří měsíců ode dne doručení této zprávy, pokud je stanovisko uvedené v prvním pododstavci bez výhrad a pokud Komise nemá připomínky;
b) pokud stanovisko obsahuje výhrady, poté, co bylo Komisi potvrzeno, že opatření k nápravě klíčových prvků systémů byla provedena a odpovídající výhrady staženy, a nemá-li Komise připomínky, do tří měsíců ode dne potvrzení.
Pokud se výhrady týkají pouze jedné prioritní osy, provede se první průběžná platba pro ostatní prioritní osy operačního programu, ke kterým žádné výhrady nejsou.
3. Zprávu a stanovisko podle odstavce 2 vypracovává auditní orgán nebo veřejný či soukromý subjekt funkčně nezávislý na řídicím a certifikačním orgánu, jenž při výkonu své činnosti bere v úvahu mezinárodně uznávané auditorské standardy.
Oddíl 2
Povinnosti Komise
Článek 72
Povinnosti Komise
1. Komise se postupem podle článku 71 přesvědčí, že členské státy zavedly řídicí a kontrolní systémy, které jsou v souladu s články 57 až 61, a na základě výročních kontrolních zpráv, výročního stanoviska auditního orgánu a svých vlastních auditů se přesvědčí, že tyto systémy během období provádění operačních programů fungují účinně.
2. Aniž jsou dotčeny audity prováděné členskými státy, mohou úředníci nebo pověření zástupci Komise provádět za účelem ověření účinného fungování řídicích a kontrolních systémů audity na místě, které mohou zahrnovat audity operací obsažených v operačním programu, ohlášené alespoň deset pracovních dní předem, s výjimkou naléhavých případů.
Těchto auditů se mohou účastnit úředníci nebo pověření zástupci členského státu.
Úředníci nebo pověření zástupci Komise řádně zplnomocnění k provádění auditů na místě mají přístup k účetnictví a všem dalším dokladům, jež souvisejí s výdaji financovanými z fondu, včetně dokladů a metadat vytvořených nebo obdržených a uchovávaných na elektronickém nosiči.
Výše uvedenými auditními pravomocemi není dotčeno uplatňování vnitrostátních předpisů, jež vyhrazují některé úkony činitelům zvlášť určeným vnitrostátními právními předpisy.
Pověření zástupci Komise se mimo jiné neúčastní domovních návštěv ani úředních výslechů osob podle vnitrostátních právních předpisů daného členského státu.
Mají však přístup k takto získaným informacím.
3. Komise může požádat členský stát, aby provedl audit na místě s cílem ověřit účinné fungování systémů nebo správnost jedné či více transakcí.
Úředníci nebo pověření zástupci Komise se mohou těchto auditů účastnit.
Článek 73
Spolupráce s auditními orgány členských států
1. Komise spolupracuje s auditním orgánem operačního programu za účelem koordinace jejich plánů auditů a metod auditu a okamžitě si vyměňují výsledky provedených auditů řídicích a kontrolních systémů s cílem co nejlépe využít zdrojů a zabránit bezdůvodnému zdvojení práce.
Komise a auditní orgán se setkávají pravidelně a nejméně jednou ročně, pokud se nedohodnou jinak, aby společně posoudily výroční kontrolní zprávu a stanovisko předložené podle článku 61 a vyměnily si názory na další otázky týkající se zlepšení řízení a kontroly operačního programu.
2. Při stanovování vlastní auditní strategie určí Komise operační programy, u nichž je stanovisko k souladu systému podle čl. 71 odst. 2 bez výhrad nebo u nichž byly výhrady staženy po přijetí nápravných opatření, u nichž je auditní strategie auditního orgánu uspokojivá a u nichž Komise na základě výsledku svých auditů a auditů provedených členským státem získala přiměřené ujištění, že řídicí a kontrolní systémy fungují účinně.
3. U těchto operačních programů může Komise dojít k závěru, že se může v zásadě spoléhat na stanovisko podle čl. 61 odst. 1 písm. e) bodu ii), pokud jde o účinné fungování systémů, a že bude provádět vlastní audity na místě pouze v případě, že existují důkazy o možných nedostatcích systému ovlivňujících výdaje certifikované Komisi v roce, pro který bylo vydáno stanovisko podle čl. 61 odst. 1 písm. e) bodu ii), jež neobsahuje žádné výhrady ohledně takových nedostatků.
Pokud Komise dojde k tomuto závěru, uvědomí odpovídajícím způsobem dotyčný členský stát. Pokud existují důkazy o možných nedostatcích, může požádat členský stát, aby provedl audity v souladu s čl. 72 odst. 3, nebo provést vlastní audity podle čl. 72 odst. 2.
HLAVA VIII
FINANČNÍ ŘÍZENÍ
KAPITOLA I
Finanční řízení
Oddíl 1
Rozpočtové závazky
Článek 74
Rozpočtové závazky
Rozpočtové závazky Společenství týkající se operačních programů (dále jen "rozpočtové závazky") se přijímají každoročně zvlášť pro cíle "Konvergence" a cíle pro oblasti mimo cíl "Konvergence" v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
První rozpočtový závazek se přijme před přijetím rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
Každý následující závazek přijme Komise zpravidla do 30. dubna každého roku na základě rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondu podle článku 17.
Oddíl 2
Platby
Článek 75
Společná pravidla pro platby
1. Platby příspěvků z fondu provádí Komise v souladu s rozpočtovými položkami.
Každá platba se přiřazuje k nejstaršímu otevřenému rozpočtovému závazku.
2. Platby se provádějí v podobě předběžných plateb, průběžných plateb a platby zůstatku.
Vyplácejí se subjektu určenému členským státem.
3. Do 30. dubna každého roku zašlou členské státy Komisi předběžný odhad pravděpodobných žádostí o platby pro běžný rozpočtový rok a následující rozpočtový rok.
4. Veškerá výměna informací týkajících se finančních transakcí mezi Komisí a orgány a subjekty určenými členskými státy se provádí elektronicky v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v článku 102.
V případech vyšší moci, zejména v případě selhání společného počítačového systému nebo neexistence trvalého spojení, může členský stát výkaz výdajů a žádost o platbu zaslat v tištěné podobě.
Článek 76
Pravidla pro výpočet průběžných plateb
1. Průběžné platby se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování Společenstvím stanovená v platném finančním plánu pro danou prioritu a daný cíl použije na příspěvek z veřejných zdrojů uvedený ve výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle "Konvergence" nebo cíle pro oblasti mimo cíl "Konvergence".
2. Odchylně od odstavce 1, na zvláštní a řádně odůvodněnou žádost členského státu, představuje průběžnou platbu částka pomoci Společenství, která byla nebo má být vyplacena příjemcům v rámci dané prioritní osy a daného cíle.
Tuto částku musí členský stát uvést ve výkazu výdajů.
Článek 77
Pravidla pro výpočet plateb zůstatku
Platba zůstatku je omezena na nižší z těchto dvou částek:
a) částka vypočítaná tak, že se míra spolufinancování Společenstvím stanovená v platném finančním plánu pro danou prioritu a daný cíl použije na příspěvek z veřejných zdrojů uvedený v závěrečném výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle "Konvergence" nebo cíle pro oblasti mimo cíl "Konvergence";
b) částka pomoci Společenství, která byla nebo má být vyplacena příjemcům v rámci každé prioritní osy a každého cíle.
Tuto částku musí členský stát uvést v posledním výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem u každé prioritní osy a každého cíle.
Článek 78
Výkaz výdajů
1. Všechny výkazy výdajů zahrnují pro každou prioritní osu a každý cíl celkovou výši způsobilých výdajů vynaložených příjemci při provádění operací a odpovídající příspěvek z veřejných zdrojů, který byl nebo má být vyplacen příjemcům v souladu s podmínkami pro příspěvek z veřejných zdrojů.
Výdaje vynaložené příjemci musí být doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními doklady stejné důkazní hodnoty.
Pokud jde o operace, u kterých příjemci nevznikly náklady, představuje výdaje certifikované certifikačním orgánem a vykázané Komisi veřejná podpora vyplacená příjemci.
2. S ohledem na čl. 76 odst. 2 a čl. 77 písm. b) se ve výkazech výdajů rovněž uvede celková výše pomoci Společenství, která byla nebo má být vyplacena příjemcům.
Článek 79
Akumulace předběžných a průběžných plateb
1. Kumulativní součet předběžných a průběžných plateb nepřesáhne 95 % příspěvku z fondu na operační program.
2. Je-li tohoto stropu dosaženo, certifikační orgán i nadále předává Komisi do konce února roku "n+1" veškeré certifikované výkazy výdajů k 31. prosince roku "n" a částky zpětně získané pro fond během daného roku.
Článek 80
Úplnost platby příjemcům
Členské státy se přesvědčí, že subjekty odpovědné za provádění plateb zajišťují, aby příjemci obdrželi celkovou částku příspěvku z veřejných zdrojů co nejrychleji a v plné výši.
Žádné částky se neodečítají ani nezadržují a nejsou vymáhány žádné další zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by snížily tyto částky určené příjemcům.
Oddíl 3
Předběžné platby
Článek 81
Platba
1. Na základě rozhodnutí Komise, kterým se schvaluje příspěvek z fondu na operační program, provede Komise jedinou předběžnou platbu na období 2007–2013 ve prospěch subjektu určeného členským státem.
Tato platba představuje 7 % příspěvku z fondu na příslušný operační program.
Může být rozložena na dva rozpočtové roky v souladu s dostupnými rozpočtovými prostředky fondu.
2. Celkovou částku převedenou formou předběžné platby vrátí subjekt určený členským státem Komisi, jestliže do 24 měsíců ode dne, kdy Komise vyplatí první splátku předběžné platby, nebyla zaslána žádná žádost o platbu v rámci operačního programu.
3. Veškeré úroky z předběžných plateb se přidělují na operační program, pokládají se za prostředky daného členského státu v podobě příspěvku z veřejných zdrojů tohoto členského státu a vykazují se Komisi při konečném uzavření operačního programu.
4. Předběžnou platbu Komise plně zúčtuje při uzavření operačního programu v souladu s článkem 86.
Oddíl 4
Průběžné platby
Článek 82
Průběžné platby
Pro operační program se provádějí průběžné platby.
První průběžná platba se provádí v souladu s čl. 71 odst.
Článek 83
Přijatelnost žádostí o platbu
1. Pro každou průběžnou platbu provedenou Komisí musí být splněny tyto podmínky:
a) Komisi byla zaslána žádost o platbu a výkaz výdajů podle článku 78;
b) pro každou prioritní osu a každý cíl Komise za celé období vyplatila nejvýše maximální částku pomoci z fondu stanovenou v platném finančním plánu;
c) řídicí orgán zaslal Komisi poslední výroční zprávu o provádění podle čl. 67 odst. 1 a 3;
d) Komise nevydala žádné odůvodněné stanovisko ohledně nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy k operaci nebo operacím, pro které se vykazují výdaje v dané žádosti o platbu.
2. Pokud není jedna nebo více z podmínek uvedených v odstavci 1 splněna, uvědomí o tom Komise členský stát a certifikační orgán do jednoho měsíce, aby bylo možné přijmout nezbytná opatření k nápravě situace.
Článek 84
Postup provádění platby
1. Certifikační orgán zajistí, aby se žádosti o průběžné platby pro každý operační program shromažďovaly a zasílaly Komisi pokud možno třikrát za rok.
Aby Komise mohla provést platbu v běžném roce, musí být žádost o platbu podána nejpozději 31. října.
2. V závislosti na dostupných finančních prostředcích a pokud nedošlo k zastavení platební lhůty nebo pozastavení plateb v souladu s články 88 a 89, provádí Komise průběžnou platbu nejpozději dva měsíce poté, co registruje žádost o platbu splňující podmínky uvedené v článku 83.
Oddíl 5
Platba zůstatku a uzavření programu
Článek 85
Částečné uzavření
1. Operační program může být částečně uzavřen v obdobích stanovených členským státem.
Částečné uzavření se týká operací dokončených do 31. prosince předchozího roku.
Pro účely tohoto nařízení se operace považuje za dokončenou, pokud byly činnosti v jejím rámci skutečně provedeny a všechny výdaje příjemců a odpovídající příspěvek z veřejných zdrojů na ni byly vyplaceny.
2. Částečné uzavření se provede pouze za podmínky, že členský stát Komisi do 31. prosince daného roku zašle:
a) výkaz výdajů týkající se operací podle odstavce 1;
b) prohlášení o částečném uzavření v souladu s čl. 61 odst. 1 písm. e) bodem iii).
3. Veškeré finanční opravy provedené podle článků 96 a 97 u operací, které jsou předmětem částečného uzavření, jsou v čisté výši.
Článek 86
Podmínky pro platbu zůstatku
1. Komise vyplatí zůstatek, pokud:
a) členský stát zašle do 31. března 2017 žádost o platbu obsahující tyto dokumenty:
i) žádost o platbu zůstatku a výkaz výdajů podle článku 78,
ii) závěrečnou zprávu o provádění operačního programu, včetně informací uvedených v článku 67,
iii) prohlášení o uzavření podle čl. 61 odst. 1 písm. f), a
b) Komise nevydala žádné odůvodněné stanovisko ohledně nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy u operace nebo operací, pro které se vykazují výdaje v dané žádosti o platbu.
2. Nejsou-li Komisi zaslány všechny dokumenty podle odstavce 1, zůstatek se automaticky zrušuje v souladu s článkem 90.
Komise uvědomí členský stát o svém stanovisku k obsahu prohlášení o uzavření uvedeného v odst. 1 písm. a) bodě iii) do pěti měsíců ode dne doručení.
Prohlášení o uzavření se považuje za přijaté, pokud Komise v této lhůtě pěti měsíců nevznese připomínky.
4. Komise vyplácí zůstatek podle dostupnosti finančních prostředků do 45 dnů ode
a) dne přijetí závěrečné zprávy Komisí v souladu s čl. 67 odst. 4, nebo
b) dne přijetí prohlášení o uzavření podle odst. 1 písm. a) bodu iii) tohoto článku, podle toho, co nastane později.
5. Aniž je dotčen odstavec 6, zrušuje se zůstatek rozpočtového závazku dvanáct měsíců po provedení platby.
Komise uvědomí členský stát o dni uzavření operačního programu do dvou měsíců.
6. Bez ohledu na výsledky jakýchkoli auditů provedených Komisí nebo Evropským účetním dvorem může být zůstatek, který Komise vyplatila na operační program, změněn do devíti měsíců ode dne jeho vyplacení, nebo pokud je zůstatek záporný a má být uhrazen členským státem, do devíti měsíců ode dne vydání oznámení o dluhu.
Tato změna zůstatku nemá vliv na datum uzavření operačního programu sdělené v souladu s odstavcem 5.
Článek 87
Dostupnost dokladů
1. Řídicí orgán zajistí, aby veškeré podklady týkající se výdajů a auditů operačního programu byly uchovávány k dispozici Komisi a Evropskému účetnímu dvoru po dobu:
a) tří let od uzavření operačního programu;
b) tří let od roku, kdy došlo k částečnému uzavření v případě dokladů týkajících se výdajů na operace a auditů operací podle odstavce 2.
Tyto doby se staví v případě soudního řízení nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise.
2. Řídicí orgán zpřístupní Komisi na její žádost seznam dokončených operací, jež jsou předmětem částečného uzavření podle článku 85.
3. Doklady se uchovávají v podobě originálů nebo jejich ověřených kopií na běžných nosičích dat.
Oddíl 6
Stavění platební lhůty a pozastavení plateb
Článek 88
Stavění platební lhůty
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 může zastavit platební lhůtu na dobu nejvýše šesti měsíců, pokud:
a) zpráva auditního subjektu členského státu nebo Společenství uvádí důkazy o možných významných nedostatcích ve fungování řídicích a kontrolních systémů, nebo
b) pověřená schvalující osoba musí provést dodatečná ověření poté, co obdrží informaci, která ji upozorní na skutečnost, že určitý výdaj v certifikovaném výkazu výdajů je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena.
2. Členský stát a certifikační orgán jsou neprodleně uvědomeny o důvodech zastavení.
Běh lhůty se obnoví, jakmile členský stát přijme nezbytná opatření.
Článek 89
Pozastavení plateb
1. Komise může všechny průběžné platby nebo jejich část na úrovni prioritních os nebo operačního programu pozastavit, jestliže:
a) v řídicím a kontrolním systému operačního programu existují závažné nedostatky, které ovlivňují spolehlivost postupu certifikace plateb a pro které nebyla přijata nápravná opatření, nebo
b) určitý výdaj v certifikovaném výkazu výdajů je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena, nebo
c) členský stát závažným způsobem porušil své závazky podle článku 70.
2. Komise může rozhodnout o pozastavení všech průběžných plateb nebo jejich části poté, co poskytne členskému státu příležitost předložit do dvou měsíců připomínky.
3. Komise ukončí pozastavení všech průběžných plateb nebo jejich části, pokud členský stát přijme nezbytná opatření, která umožňují pozastavení zrušit.
Pokud členský stát požadovaná opatření nepřijme, může Komise přijmout rozhodnutí o zrušení celého příspěvku Společenství na operační program nebo jeho části v souladu s článkem 97.
Oddíl 7
Automatické zrušení závazku
Článek 90
Zásady
1. Komise automaticky zruší každou část rozpočtového závazku na operační program, která nebyla použita na předběžné nebo průběžné platby nebo pro niž do 31. prosince druhého roku následujícího po roce, kdy byl přijat rozpočtový závazek na operační program, nebyla zaslána žádost o platbu v souladu s článkem 83.
2. Část rozpočtového závazku dosud otevřená k 31. prosinci 2015 se automaticky zruší, pokud k ní Komise neobdrží přijatelnou žádost o platbu do 31. března 2017.
3. Vstoupí-li toto nařízení v platnost po 1. lednu 2007, prodlužuje se lhůta, po jejímž uplynutí může být provedeno první automatické zrušení závazku podle odstavce 1, pro první závazek o počet měsíců mezi 1. lednem 2007 a dnem přijetí prvního rozpočtového závazku.
Článek 91
Výjimky ze lhůt pro zrušení závazku
Je-li pro schválení pomoci nebo režimu podpor nezbytné rozhodnutí Komise následující po rozhodnutí o schválení operačního programu, počíná lhůta pro automatické zrušení závazku dnem přijetí uvedeného následného rozhodnutí.
Dotčené částky jsou stanoveny na základě platebního kalendáře poskytnutého členským státem.
Článek 92
Stavění lhůt v případě soudního řízení a řízení o správním opravném prostředku
Částka, které se může týkat automatické zrušení závazků, se snižuje o částky, které certifikační orgán nemohl vykázat Komisi, neboť operace byly pozastaveny soudním řízením nebo řízením o správním opravném prostředku s odkladným účinkem, pokud Komise obdrží od členského státu odůvodněné informace nejpozději 31. prosince druhého roku následujícího po roce, ve kterém byl přijat rozpočtový závazek podle článku 90.
U části závazků dosud otevřených ke dni 31. prosince 2015 se lhůta podle čl. 90 odst. 2 staví za stejných podmínek, pokud jde o částku na dané operace.
O uvedené snížení lze požádat jednou, pokud pozastavení trvalo méně než jeden rok, nebo vícekrát podle počtu let, které uběhnou mezi dnem soudního nebo správního rozhodnutí o pozastavení provádění dané operace a dnem nabytí právní moci soudního nebo správního rozhodnutí.
Článek 93
Výjimky z automatického zrušení závazku
Do výpočtu automaticky rušených závazků se nezahrnuje:
a) ta část rozpočtového závazku, k níž byla podána žádost o platbu, ale jejíž úhradu Komise přerušila nebo pozastavila k 31. prosinci druhého roku následujícího po roce, ve kterém byl přijat rozpočtový závazek, podle článku 90 a v souladu s články 88 a 89.
Po vyřešení otázky, která vedla k přerušení nebo pozastavení, se pravidlo o automatickém zrušení závazku použije na dotyčnou část rozpočtového závazku;
b) ta část rozpočtového závazku, k níž byla podána žádost o platbu, ale jejíž úhrada byla omezena zejména kvůli nedostatečným rozpočtovým zdrojům;
c) ta část rozpočtového závazku, k níž nebylo možné podat přijatelnou žádost o platbu z důvodů vyšší moci, které vážně ovlivnily provádění operačního programu.
Vnitrostátní orgány, které se na vyšší moc odvolávají, musí prokázat její přímé důsledky pro provádění celého operačního programu nebo jeho části.
Článek 94
Postup
1. Komise včas uvědomí členský stát a příslušné orgány, jestliže hrozí automatické zrušení závazku podle článku 90.
2. Komise uvědomí členský stát a dotčené orgány o částce automaticky zrušeného závazku na základě informací, jež má k dispozici.
3. Členský stát má ode dne obdržení této informace dva měsíce na vyjádření souhlasu nebo na předložení připomínek.
Komise závazek automaticky zruší do devíti měsíců od uplynutí lhůty stanovené v článku 90.
4. Příspěvek z fondu na operační program se pro daný rok snižuje o částku automaticky zrušeného závazku.
Členský stát vypracuje do dvou měsíců od dne zrušení závazku revidovaný finanční plán, který zohlední sníženou částku pomoci u jedné nebo více prioritních os operačního programu.
Pokud tak neučiní, sníží Komise úměrně částky přidělené na každou prioritní osu.
Oddíl 8
Používání eura
Článek 95
Používání eura
1. Částky uváděné v operačním programu předloženém členským státem, v certifikovaných výkazech výdajů a žádostech o platby a výdaje uváděné ve výroční a závěrečné zprávě o provádění se vyjadřují v eurech.
2. Rozhodnutí Komise o operačních programech a závazky a platby Komise se vyjadřují a provádějí v eurech.
3. Členské státy, které ke dni podání žádosti o platbu nepřijaly euro jako svou měnu, přepočítají na eura částky nákladů vynaložených v národní měně.
Tyto částky se přepočítají na eura tak, že se použije měsíční účetní kurs Komise platný v měsíci, v němž výdaj zaúčtuje certifikační orgán operačního programu.
Tento kurs Komise elektronicky zveřejňuje každý měsíc.
4. Jestliže se euro stane měnou členského státu, použije se postup pro přepočet uvedený v odstavci 3 i nadále na veškeré výdaje zaúčtované certifikačním orgánem přede dnem vstupu pevného přepočítacího koeficientu mezi národní měnou a eurem v platnost.
KAPITOLA II
Finanční opravy
Oddíl 1
Finanční opravy prováděné členskými státy
Článek 96
Finanční opravy prováděné členskými státy
1. Členský stát odpovídá především za vyšetřování nesrovnalostí, přičemž jedná na základě důkazů o jakékoli významné změně ovlivňující povahu podmínek provádění nebo kontroly operací nebo operačního programu a provádí požadované finanční opravy.
2. Členský stát provádí finanční opravy požadované v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u operací nebo operačního programu.
Opravy prováděné členským státem spočívají ve zrušení celého příspěvku na operační program z veřejných zdrojů nebo jeho části.
Členský stát zohlední povahu a závažnost nesrovnalostí a finanční ztrátu, která fondu vznikla.
Aniž je dotčen odstavec 3, může členský stát takto uvolněné zdroje z fondu znovu použít pro dotyčný operační program do 31. prosince 2015.
3. Příspěvek zrušený podle odstavce 2 nelze znovu použít na operaci nebo operace, u nichž se oprava provedla, a v případě, že byla finanční oprava provedena z důvodů systémové nesrovnalosti, ani na stávající operace v rámci celé prioritní osy nebo její části, u níž k této systémové nesrovnalosti došlo.
4. V případě systémové nesrovnalosti rozšíří členský stát vyšetřování na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
Oddíl 2
Finanční opravy prováděné Komisí
Článek 97
Kritéria pro opravy
1. Komise může provést finanční opravy zrušením celého příspěvku Společenství na operační program nebo jeho části, jestliže po provedení nezbytných šetření dojde k závěru, že:
a) v řídicím a kontrolním systému programu se vyskytují závažné nedostatky, které ohrožují příspěvek Společenství již vyplacený na program;
b) výdaje obsažené v certifikovaném výkazu výdajů nejsou správné a nebyly členským státem opraveny před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce;
c) členský stát nedodržel před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce své závazky podle článku 96.
2. Komise při svých finančních opravách vychází z jednotlivých případů zjištěných nesrovnalostí, přičemž přihlíží k systémové povaze nesrovnalostí, aby stanovila, zda použít opravu paušální sazbou nebo extrapolací.
3. Komise při rozhodování o výši opravy zohlední povahu a závažnost nesrovnalosti a rozsah a finanční důsledky nedostatků zjištěných u daného operačního programu.
4. Jestliže Komise zakládá své stanovisko na skutečnostech zjištěných jinými auditory než auditory svých vlastních útvarů, vypracuje vlastní závěry o jejich finančních důsledcích po posouzení opatření přijatých dotčeným členským státem podle čl. 96 odst. 2, informací předložených podle čl. 70 odst. 1 písm. b) a případných odpovědí členského státu.
Článek 98
Řízení
1. Před přijetím rozhodnutí o finanční opravě zahájí Komise řízení oznámením svých předběžných závěrů členskému státu spolu s výzvou, aby členský stát do dvou měsíců předložil své připomínky.
Navrhuje-li Komise finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazbou, dostane členský stát příležitost prokázat přezkoumáním příslušné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalosti je menší, než jak byl posouzen Komisí.
Po dohodě s Komisí může členský stát omezit rozsah tohoto přezkumu na vhodnou část nebo vzorek příslušné dokumentace.
S výjimkou řádně odůvodněných případů nepřesáhne doba vymezená pro tento přezkum další dva měsíce od uplynutí dvouměsíční lhůty uvedené v prvním pododstavci.
2. Komise zohlední veškeré důkazy předložené členským státem ve lhůtách uvedených v odstavci 1.
3. Pokud členský stát nepřijme předběžné závěry Komise, pozve jej Komise k jednání, při kterém obě strany v rámci spolupráce založené na partnerství vynaloží úsilí k dosažení dohody ohledně připomínek a z nich vyvozených závěrů.
4. V případě dohody může členský stát dotyčné zdroje z fondu znovu použít v souladu s čl. 96 odst. 2 druhým pododstavcem.
5. Není-li dohody dosaženo, přijme Komise rozhodnutí o finanční opravě do šesti měsíců ode dne jednání, přičemž vezme v úvahu veškeré informace a připomínky předložené v průběhu řízení.
Pokud se jednání neuskuteční, začne šestiměsíční lhůta běžet dva měsíce po dni, kdy Komise odeslala pozvánku.
Článek 99
Povinnosti členských států
Finanční opravou Komise není dotčena povinnost členského státu získávat zpět vyplacené částky podle čl. 96 odst. 2 tohoto nařízení a vymáhat státní podporu v souladu s článkem 87 Smlouvy a článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 Smlouvy o ES [23].
KAPITOLA III
Vrácení platby
Článek 100
Vrácení platby
1. Každá částka, která má být vrácena do souhrnného rozpočtu Evropské unie, se uhrazuje přede dnem splatnosti uvedeným v inkasním příkazu vydaném v souladu s článkem 72 nařízení (ES, Euratom) č.
1605/2002. Dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce po vydání inkasního příkazu.
2. Každým prodlením při navracení částky vzniká nárok na úrok z prodlení ode dne splatnosti až do dne uskutečnění platby.
Sazba tohoto úroku z prodlení je o jeden a půl procentního bodu vyšší než sazba používaná Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích první pracovní den měsíce, do kterého spadá den splatnosti.
HLAVA IX
VÝBOR
Článek 101
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Evropský rybářský fond (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 102
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 101 odst. 3.
HLAVA X
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 103
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změny, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Komisí na základě nařízení Rady (EHS) č. 4028/86 [24], (ES) č. 3699/93 [25], (ES) č. 2468/1998 [26] a (ES) č. 2792/1999 [27] nebo jakéhokoli jiného právního předpisu, který se na takovou pomoc vztahoval k 31. prosinci 2006 a který se na tuto pomoc bude následně vztahovat až do jejího ukončení.
2. Odchylně od čl. 31 odst. 2, čl. 32 odst. 4 a čl. 37 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [28] Komise závazky k částkám určeným na pomoc spolufinancovanou z finančního nástroje pro orientaci rybolovu, zřízeného nařízením Rady (ES) č. 1263/1999 ze dne 21. června 1999 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu [29], schválené Komisí mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006, k nimž nebyl Komisi do patnácti měsíců od posledního dne způsobilosti výdajů stanoveného v rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z finančního nástroje pro orientaci rybolovu zaslán certifikovaný výkaz skutečně uhrazených výdajů, závěrečná zpráva o provádění, obsahující rovněž zprávu o pokroku uvedenou v čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 366/2001 [30], a prohlášení uvedené v čl. 38 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1260/1999, automaticky zruší nejpozději šest měsíců po uplynutí uvedené lhůty, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit.
3. Pokud by pro usnadnění přechodu ze systému platného v současnosti na systém stanovený tímto nařízením bylo zapotřebí zvláštních opatření, přijmou se tato opatření postupem podle čl. 101 odst. 3.
Taková opatření se přijmou zejména s cílem začlenit stávající podporu Společenství schválenou Komisí na období 2000–2006 do podpory z fondu poskytované na základě tohoto nařízení.
Článek 104
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 103 odst. 1, zrušují se nařízení (ES) č. 1263/1999 a (ES) č. 2792/1999 s účinkem ode dne 1. ledna 2007.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 105
Přezkum
Rada toto nařízení přezkoumá do 31. prosince 2013 v souladu s článkem 37 Smlouvy.
Článek 106
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1199/2006
ze dne 8. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1200/2006
ze dne 8. srpna 2006
o vyhlášení stálého nabídkového řízení pro vývoz ječmene ze zásob české intervenční agentury do Belgie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 256/2006 [4] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 53665 tun ječmene ze zásob české intervenční agentury do Belgie, na základě rozhodnutí Komise, které České republice povoluje uskladňovat mimo území státu 300000 tun obilovin z hospodářského roku 2004/05 [5].
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uvedeného nařízení uplynula dne 22. června 2006, určitá množství jsou však stále k dispozici.
Za těchto podmínek a s ohledem na současnou situaci na trhu je třeba vyhlásit nové stálé nabídkové řízení na nepřidělená množství.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) S cílem zabránit, aby byly produkty zpětně dovezeny, náhrady podle tohoto nařízení by měly být přiděleny jenom pro vývoz do některých třetích zemí.
(6) Z důvodu modernizace systému řízení je nevyhnutné, aby byly informace požadované Komisí předkládané elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Česká intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze svých zásob na místech určených v příloze I tohoto nařízení, za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 53665 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Černé Hory, Rumunska, Srbska [6] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných na základě tohoto nařízení se neuplatňuje žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužije.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [7].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 10. srpna 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 17. srpna 2006, 24. srpna 2006, 2. listopadu 2006, 28. prosince 2006, 5. dubna 2007 a 17. května 2007, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2007 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit české intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Statní zemědělský intervenční fond
Odbor rostlinných komodit
Ve Smečkách 33
CZ-110 00, Praha 1
Tel. (420) 222 87 16 67/222 87 14 03
Fax (420) 296 80 64 04
Email: dagmar.hejrovska@szif.cz
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem za podmínky, že tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz oznamují Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, ne však méně než 64 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [8],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy I nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna;
b) nebo odmítnout dotčenou šarži převzít.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži ječmene o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se záruka neuvolňuje.
K náhradě dávky musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti kupce.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 9
1. Pokud k odběru ječmene ze skladu došlo předtím, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika, počínaje převzetím šarže, vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované kupcem nese kupec.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje ječmene podle tohoto nařízení, zejména vývozní licence, povolení k odebrání uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně výtisk T5, obsahovat poznámky podle přílohy III.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této částky je složena při vydání licence a zůstatek při odběru obilovin.
Článek 12
Česká intervenční agentura sdělí Komisi předložené nabídky do dvou hodin od uplynutí lhůty pro předkládání nabídek stanovené v čl. 5 odst.
1. Pokud není předložena žádná nabídka, Česká republika tuto skutečnost sdělí Komisi ve stejných lhůtách.
Pokud Česká republika v předepsaných lhůtách nezašle Komisi vyrozumění, má Komise za to, že v dotyčném členském státě nebyla předložena žádná nabídka.
Sdělení uvedená v prvním pododstavci se provádějí elektronicky podle vzoru v příloze IV. Totožnost účastníků řízení musí zůstat utajena.
Článek 13
1. Komise postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví minimální prodejní cenu nebo podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2131/93 rozhodne, že z obdržených nabídek žádnou nevybere.
2. V případě, že by se v důsledku stanovení minimální ceny podle odstavce 1 překročilo maximální množství dostupné pro nějaký členský stát, může být tato minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství na úrovni minimální ceny tak, aby se respektovalo maximální dostupné množství v daném členském státě.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1201/2006
ze dne 8. srpna 2006,
kterým se na hospodářský rok 2006/07 stanoví váhové koeficienty pro výpočet ceny jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 musí být stanovena vážením cen zaznamenaných v každém členském státě pomocí koeficientů vyjadřujících relativní výši stavů prasat v každém členském státě.
(2) Tyto koeficienty je třeba stanovit na základě stavů prasat zjištěných na začátku prosince každého roku v souladu se směrnicí Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [2].
(3) S ohledem na výsledky sčítání z prosince 2005 je třeba stanovit nové váhové koeficienty na hospodářský rok 2006/07 a zrušit nařízení Komise (ES) č. 1358/2005 [3].
(4) Vzhledem k tomu, že hospodářský rok 2006/07 začíná dnem 1. července 2006, mělo by se toto nařízení používat od stejného data.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Váhové koeficienty uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1358/2005 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1202/2006
ze dne 9. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1203/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se mění příloha V nařízení Rady (ES) č. 1440/2005, pokud jde o množstevní limity některých výrobků z oceli
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1440/2005 ze dne 12. července 2005 o správě určitých omezení dovozu některých výrobků z oceli z Ukrajiny a o zrušení nařízení (ES) č. 2266/2004 [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství a vláda Ukrajiny podepsaly dne 29. července 2005 [2] dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli (dále jen "dohoda").
(2) Podle čl. 3 odst. 3 dohody lze nevyužitá množství pro daný rok převést do následujícího roku do výše 10 % příslušných množstevních limitů stanovených v příloze III dohody.
(3) Podle čl. 3 odst. 4 dohody může být až 15 % množstevního limitu stanoveného pro danou skupinu výrobků převedeno mezi skupinami výrobků.
(4) Ukrajina oznámila Společenství svůj záměr využít ustanovení čl. 3 odst.
3 a 4 ve lhůtách stanovených dohodou. Je třeba provést nutné úpravy množstevních limitů pro rok 2006, které vyplývají z žádosti Ukrajiny.
(5) Nařízení (ES) č. 1440/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množstevní limity pro rok 2006 stanovené v příloze V nařízení (ES) č. 1440/2005 se nahrazují limity stanovenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1204/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se mění příloha V nařízení Rady (ES) č. 1899/2005, pokud jde o množstevní limity některých výrobků z oceli
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1899/2005 ze dne 27. června 2005 o správě určitých omezení dovozu některých výrobků z oceli z Ruské federace [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství a Ruská federace podepsaly dne 3. listopadu 2005 [2] dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli (dále jen "dohoda").
(2) Podle čl. 3 odst. 3 dohody lze nevyužitá množství pro daný rok převést do následujícího roku do výše 7 % příslušných množstevních limitů stanovených v příloze II dohody.
(3) Podle čl. 3 odst. 4 dohody může být až 7 % množstevního limitu stanoveného pro danou skupinu výrobků převedeno mezi skupinami výrobků a převody mezi kategoriemi výrobků jsou povoleny pouze do výše 25000 tun.
(4) Rusko oznámilo Společenství svůj záměr využít ustanovení čl. 3 odst.
3 a 4 ve lhůtách stanovených dohodou. Je třeba provést nutné úpravy množstevních limitů pro rok 2006, které vyplývají z žádosti Ruska.
(5) Nařízení (ES) č. 1899/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množstevní limity pro rok 2006 stanovené v příloze V nařízení (ES) č. 1899/2005 se nahrazují limity stanovenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1205/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví minimální cena, která má být vyplacena producentům sušených švestek, a částka podpory produkce sušených švestek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6b odst. 3 a čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 3 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], se stanoví data hospodářských roků pro sušené švestky.
(2) Produkty, pro které má být stanovena minimální cena a podpora, jsou uvedeny v článku 3 nařízení Komise (ES) č. 464/1999 ze dne 3. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro sušené švestky [3], a charakteristické znaky, které musí tyto produkty vykazovat, jsou stanoveny v článku 2 uvedeného nařízení.
(3) V souladu s požadavky stanovenými v článcích 6b a 6c nařízení (ES) č. 2201/96 je proto třeba stanovit minimální cenu pro sušené švestky a podporu produkce švestek pro hospodářský rok 2006/07.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2006/07 se minimální cena uvedená v čl. 6a odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na 1935,23 EUR za tunu čisté hmotnosti sušených švestek "d’Ente" z provozovny producenta.
Pro hospodářský rok 2006/07 se podpora produkce uvedená v čl. 6a odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na 652,66 EUR za tunu čisté hmotnosti švestek.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1206/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým pro hospodářský rok 2005/06 stanoví výše podpory skladování pro nezpracované sušené vinné hrozny a nezpracované sušené fíky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 9 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 se stanoví, že podpora skladování se poskytuje skladovacím agenturám na množství sultánek, korintek a sušených fíků, která odkoupily, a to na skutečnou dobu jejich skladování.
(2) Je vhodné stanovit podporu skladování pro nezpracované sušené vinné hrozny a nezpracované sušené fíky z hospodářského roku 2005/06 v souladu s článkem 7 nařízení Komise (ES) č. 1622/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a nezpracovaných sušených fíků [2].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro produkty z hospodářského roku 2005/06 se výše podpory skladování uvedená v čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví:
a) pro sušené vinné hrozny:
i) na 0,1108 EUR za den a tun čisté hmotnosti do 28. února 2007,
ii) na 0,0848 EUR za den a tunu čisté hmotnosti od 1. března 2007;
b) pro sušené fíky na 0,0934 EUR za den a tunu čisté hmotnosti.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1207/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví odkupní cena skladovacích agentur pro nezpracované sušené vinné hrozny a nezpracované sušené fíky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 9 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 jsou stanovena kritéria pro stanovení ceny, za kterou skladovací agentury odkupují nezpracované sušené fíky a nezpracované sušené vinné hrozny. Nařízení Komise (ES) č. 1622/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a nezpracovaných sušených fíků [2], stanoví podmínky pro odkup a správu produktů skladovacími agenturami.
(2) Odkupní ceny pro hospodářský rok 2006/07 by pro sušené vinné hrozny proto měly být stanoveny na základě vývoje světových kurzů a pro sušené fíky na základě minimální ceny stanovené v nařízení Komise (ES) č. 1100/2005 ze dne 13. července 2005, kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví minimální cena, která má být vyplacena producentům nezpracovaných sušených fíků, a výše podpory produkce sušených fíků [3].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2006/07 se odkupní cena podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví na:
a) 444,81 EUR za tunu čisté hmotnosti pro nezpracované sušené vinné hrozny;
b) 542,70 EUR za tunu čisté hmotnosti pro nezpracované sušené fíky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1208/2006
ze dne 8. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu makrely obecné v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa, IIIb, c, d (vody ES), IV plavidly plujícími pod vlajkou Spojeného království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1209/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu mníka modrého v oblastech ICES VI, VII (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Spojeného království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1210/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se po 67 mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 31. července 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Proto by se měla odpovídajícím způsobem změnit příloha I.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1211/2006
ze dne 9. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1188/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1212/2006
ze dne 10. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1213/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1214/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 10. srpna 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 10. srpna 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 33,213 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1215/2006
ze dne 10. srpna 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. srpna 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce září 2006 pro množství 2514,507 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1216/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 28. července 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1151/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 1151/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 1151/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1217/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se po 68 mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 2. srpna 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Proto by se měla odpovídajícím způsobem změnit příloha I.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1218/2006
ze dne 10. srpna 2006
o změně nařízení (ES) č. 1143/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 28. července 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1143/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1143/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1143/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1219/2006
ze dne 10. srpna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 4. do 10. srpna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1220/2006
ze dne 11. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1221/2006
ze dne 11. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článcích 45, 59 a 61 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [2] jsou stanovena některá data související s destilací vedlejších produktů z výroby vína.
S ohledem na bohatou sklizeň v hospodářském roce 2005/06 mají některé členské státy materiální problémy dokončit tuto destilaci ve stanovených lhůtách.
Proto je nezbytné uvedená data posunout.
(2) Článek 63a nařízení (ES) č. 1623/2000, týkající se destilace konzumního alkoholu z vína, stanoví procento produkce, kterým se producent může podílet na uvedené destilaci.
Je nezbytné stanovit toto procento pro hospodářský rok 2006/07.
(3) Nařízení (ES) č. 1623/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Za účelem zajištění pokračování činností dotčených producentů by se toto nařízení mělo začít používat od 16. července 2006.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. V čl. 45 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od prvního pododstavce se pro hospodářské roky 2004/05 a 2005/06 posouvá datum uvedené v prvním pododstavci na 31. srpna následujícího hospodářského roku."
2. V článku 59 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od prvního pododstavce se pro hospodářské roky 2004/05 a 2005/06 posouvá datum uvedené v prvním pododstavci na 15. září následujícího hospodářského roku."
3. V čl. 61 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Nicméně pro hospodářské roky 2004/05 a 2005/06 se posouvá datum uvedené v prvním pododstavci na 15. září následujícího hospodářského roku."
4. V čl. 63a odst. 2 prvním pododstavci se poslední věta nahrazuje tímto:
"Pro hospodářské roky 2004/05, 2005/06 a 2006/07 je toto procento stanoveno na 25 &.;quot%
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1222/2006
ze dne 11. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 944/2006, kterým se zavádí nouzová destilace podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro některá vína v Itálii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 druhý pododstavec písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jelikož probíhá několik destilačních opatření zároveň, byly italské orgány nuceny konstatovat, že kapacity palíren a kontrolních orgánů nepostačují k zajištění řádného průběhu destilací.
Za účelem zajištění účinnosti opatření podle nařízení Komise (ES) č. 994/2006 [2] je proto nezbytné prodloužit lhůtu pro dodávku stolních vín do palíren až do 28. února 2007 a lhůtu pro dodávku alkoholu intervenční agentuře až do 31. května 2007.
U jakostních vín s. o. je třeba prodloužit lhůtu pro dodávku do palíren až do 15. září 2006 a lhůtu pro dodávku alkoholu intervenční agentuře až do 16. října 2006.
(2) Nařízení (ES) č. 944/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (ES) č. 944/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Množství vín, která jsou předmětem schválených smluv, musí být dodána do palíren nejpozději do 28. února 2007 v případě stolních vín a do 15. září 2006 v případě jakostních vín s. o. V souladu s čl. 6 odst. 1 musí být vyrobený alkohol dodán intervenční agentuře nejpozději do 31. května 2007 v případě stolních vín a do 16. října 2006 v případě jakostních vín s. o."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1223/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu okouníků v oblasti NAFO 3M plavidly plujícími pod vlajkou Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1224/2006
ze dne 11. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1211/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1225/2006
ze dne 14. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1226/2006
ze dne 14. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 1898/2005, pokud jde o uskladnění intervenčního másla určeného k prodeji
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], stanoví, že intervenční máslo určené k prodeji muselo být uskladněno před 1. lednem 2004.
(2) Ustanovení čl. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 z 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3] stanoví, že intervenční máslo, jež bylo nakoupeno podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 a jež má být prodáno za snížené ceny, muselo být uskladněno před 1. lednem 2004.
(3) Vzhledem k situaci na trhu s máslem a k množství másla v intervenčním skladování je třeba dát do prodeje máslo uskladněné před 1. ledna 2005.
(4) Nařízení (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 1898/2005 by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 21 nařízení (ES) č. 2771/1999 se datum " 1. ledna 2004" nahrazuje datem " 1. ledna 2005".
Článek 2
V čl. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1898/2005 se datum " 1. ledna 2004" nahrazuje datem " 1. ledna 2005".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1227/2006
ze dne 14. srpna 2006
o zrušení nařízení (EHS) č. 700/88, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a Západního břehu Jordánu a pásma Gazy do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a Západního břehu Jordánu a pásma Gazy [1], a zejména na čl. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kypr přistoupil dne 1. května 2004 ke Společenství.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 dohody o přidružení mezi ES a Izraelem [2] schválená rozhodnutím Rady 2003/917/ES [3] zajišťuje preferenční podmínky pro dovozy květin z Izraele s účinkem od 1. ledna 2004.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení zemědělských protokolů dohody o přidružení mezi ES a Marokem [4] schválená rozhodnutím Rady 2003/914/ES [5] zajišťuje preferenční podmínky pro dovozy květin z Maroka s účinkem od 1. ledna 2004.
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 k prozatímní dohodě o přidružení mezi ES a palestinskou samosprávou [6] schválená rozhodnutím Rady 2005/4/ES [7] zajišťuje preferenční podmínky pro dovozy květin ze Západního břehu Jordánu a pásma Gazy s účinkem od 1. ledna 2005.
(5) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Jordánským hášimovským královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a o změně dohody o přidružení mezi ES a Jordánskem, jakož i o nahrazení příloh I, II, III a IV a protokolů č. 1 a 2 k uvedené dohodě [8] schválená rozhodnutím Rady 2006/67/ES [9] zajišťuje preferenční podmínky pro dovozy květin z Jordánska s účinkem od 1. ledna 2006.
(6) Prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Kypru, Izraele, Jordánska, Maroka a Západního břehu Jordánu a pásma Gazy, stanovená v nařízení Komise (EHS) č. 700/88 [10], a další řídicí opatření již proto nejsou nutná.
(7) Nařízení (EHS) č. 700/88 by proto mělo být zrušeno.
(8) Opatření stanovené tímto nařízením je v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro živé rostliny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 700/88 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1228/2006
ze dne 14. srpna 2006,
kterým se po šedesáté deváté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 2. srpna 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Proto by se měla odpovídajícím způsobem změnit příloha I.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1229/2006
ze dne 14. srpna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. srpna 2006,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1230/2006
ze dne 16. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1231/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu, pokud jde o ceftiofur a poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát a trioleát
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanoviska Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků vyjádřená Výborem pro veterinární léčivé přípravky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny farmakologicky účinné látky používané v rámci Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, které jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin, by měly být hodnoceny v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(2) Látka ceftiofur je v současné době zařazena do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 u skotu a prasat pro svalovinu, tuk, játra a ledviny a u skotu pro mléko.
Položka pro ceftiofur v uvedené příloze by se měla změnit, aby zahrnovala ovce, a měla by se rozšířit na všechny druhy savců určených k produkci potravin pro svalovinu, tuk, játra, ledviny a mléko.
(3) Látka poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát je v současné době zařazena do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90 pro všechny druhy zvířat určené k produkci potravin.
Položka pro poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát v uvedené příloze by měla být nahrazena zněním pro poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát a trioleát, které zahrnuje poly(oxyethylen)sorbitan-trioleát pro všechny druhy zvířat určené k produkci potravin.
(4) Nařízení (EHS) č. 2377/90 by proto mělo být změněno.
(5) Před vstupem tohoto nařízení v platnost by měla být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly učinit veškeré úpravy, které bude s ohledem na toto nařízení nutné provést u registrací příslušných veterinárních léčivých přípravků, které byly uděleny podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2].
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1232/2006
ze dne 16. srpna 2006
o otevření a správě dovozní celní kvóty v odvětví drůbežího masa přidělené Spojeným státům americkým
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [2], schválená rozhodnutím Rady (ES) č. 2006/333/ES [3], stanoví přidání dovozní celní kvóty ve výši 16665 tun drůbežího masa přidělené Spojeným státům americkým.
(2) Pro zajištění pravidelných dovozů by měla být množství produktů, na která se vztahuje dovozní režim, rozložena na období od 1. července do 30. června.
(3) Správa celní kvóty by měla být založena na dovozních licencích.
Za tímto účelem by měla být stanovena podrobná pravidla pro podávání žádostí a informací, které musí být uváděny v žádostech i licencích.
Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], by se mělo použít, pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak.
(4) S ohledem na možné přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii od 1. ledna 2007 je vhodné stanovit jiné období pro podání žádostí o licence na první čtvrtletí roku 2007.
(5) K zajištění řádné správy celní kvóty by měla být pro dovozní licence stanovena jistota ve výši 50 EUR za 100 kg v rámci uvedeného režimu.
S ohledem na nebezpečí spekulace spojené s režimem v odvětví drůbežího masa by měly být stanoveny jasné podmínky, pokud jde o přístup hospodářských subjektů.
(6) Mělo by být stanoveno, že licence se mohou vydávat až po uplynutí lhůty pro zvážení žádosti, případně by měl být pro stanovení přidělovaného množství ve vztahu ke každé žádosti použit koeficient přidělení.
(7) V zájmu hospodářských subjektů by mělo být stanoveno stažení žádostí po stanovení koeficientu, který má být použit.
(8) Hospodářské subjekty by měly být upozorněny na skutečnost, že licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství.
(9) K zajištění řádné správy dovozních režimů potřebuje Komise přesné informace od členských států o skutečně dovezených množstvích.
Z důvodů srozumitelnosti je nezbytné použít jednotný vzor pro sdělování množství mezi členskými státy a Komisí.
(10) Odchylně od nařízení (ES) č. 1291/2000 a s cílem zajistit, aby dovezené množství nepřekročilo množství v rámci tohoto režimu, by se neměla použít tolerance podle čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení.
(11) Hospodářské subjekty musí na období od 1. července 2006 do 30. září 2006 podat žádosti o licenci během prvních patnácti dnů po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Je proto vhodné stanovit, že toto nařízení vstoupí v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní celní kvóta stanovená v příloze I se otevře každý rok pro produkty uvedené v příloze a za podmínek v této příloze stanovených.
Článek 2
Celní kvóta stanovená v článku 1 je rozdělena takto:
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince,
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června.
Článek 3
Na všechny dovozy do Společenství v rámci celní kvóty uvedené v článku 1 se vztahuje předložení dovozní licence.
Článek 4
Dovozní licence uvedené v článku 3 se řídí těmito pravidly:
a) žadatelem o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době předložení žádosti může prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů členských států, že dovezla nebo vyvezla nejméně 50 tun produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2777/75, během každého ze dvou kalendářních roků, které předcházejí roku, v němž je žádost o licenci podána;
b) žádost o licenci se může týkat více produktů spadajících pod různé kódy KN a pocházejících ze Spojených států amerických; v takových případech musí být uvedeny v kolonce 16 všechny kódy KN a v kolonce 15 jejich popis;
c) žádost o licenci lze podat nejméně na jednu tunu a nejvýše pro 10 % množství, které je pro období podle článku 2 k dispozici;
d) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence je uvedena země původu a je zaškrtnuta kolonka "ano", aby bylo uvedeno, že tento údaj je povinný;
e) žádosti o licenci musí obsahovat v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze II;
f) licence obsahují v kolonce 24 jednu z poznámek uvedených v příloze III.
Bez ohledu na odst. 1 písm. a) maloobchodní prodej a zásobování podniků, které prodávají své produkty konečným spotřebitelům, se z tohoto režimu vylučují.
Článek 5
1. Žádosti o licence se podávají během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému období uvedenému v článku 2.
Na období od 1. července 2006 do 30. září 2006 se však žádosti o licenci podávají během prvních patnácti dnů po dni vstupu tohoto nařízení v platnost a na období od 1. ledna 2007 do 31. března 2007 se podávají žádosti o licenci během prvních patnácti dnů měsíce ledna 2007.
2. Žádosti o licence musí být předloženy příslušnému orgánu členského státu, ve kterém je žadatel usazen nebo kde zřídil své sídlo.
Žádosti jsou přípustné, jen pokud žadatel písemně prohlásí, že nepředložil a že se zavazuje nepředložit, pokud jde o dané období, další žádosti týkající se produktů skupiny uvedené v příloze I.
Pokud žadatel předloží více než jednu žádost, budou všechny jeho žádosti nepřípustné.
3. U žádostí o dovozní licence musí být složena jistota ve výši 50 EUR za 100 kg pro všechny produkty uvedené v příloze I.
4. Pátý pracovní den po skončení období pro podání žádosti stanoveného v odstavci I oznámí členské státy Komisi žádosti podané pro každý z dotčených produktů.
V tomto oznámení musí být uveden seznam žadatelů a přehled o množstvích, o něž bylo u každého produktu požádáno.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, musí být provedena elektronickou cestou v pracovní den stanovený v prvním pododstavci za použití vzoru uvedeného v příloze IV v případech, kdy nebyla podána žádná žádost, a za použití vzorů uvedených v přílohách IV a V v případech, kdy žádosti byly podány.
5. Komise rozhodne co možná nejrychleji, do jaké míry může být vyhověno žádostem uvedeným v článku 4.
Pokud množství, v souvislosti s nimiž byly podány žádosti o licenci, překračují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise koeficient přidělení jako procento požadovaných množství.
6. Hospodářské subjekty mohou své žádosti o licenci stáhnout do 10 pracovních dní po zveřejnění koeficientu přidělení v Úředním věstníku Evropské unie, jestliže použití uvedené sazby vede ke stanovení množství nižšího než 20 tun.
Členské státy o tom informují Komisi během pěti dnů po stažení žádosti o licenci a ihned uvolní jistotu.
7. Komise vypočte zbývající množství, které se doplní k množství, jež je k dispozici pro následující čtvrtrok stejného období kvóty.
8. Licence se vydávají co nejdříve poté, kdy Komise přijala své rozhodnutí.
9. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství.
10. Členské státy sdělí Komisi před uplynutím čtvrtého měsíce následujícího po každém ročním období celkové množství produktů určených kódem KN, propoštěné do volného oběhu během uvedeného období podle tohoto nařízení.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, se učiní podle vzoru uvedeného v příloze VI.
Článek 6
1. Pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 platí dovozní licence po dobu 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Licence však neplatí po skončení posledního období roku uvedeného v článku 2, v němž byly vydány.
2. Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení nejsou převoditelné.
Článek 7
Přístup k celní kvótě je podmíněn předložením osvědčení o původu vydaného příslušnými orgány Spojených států amerických v souladu s články 55 až 65 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [5].
Původ produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se určuje v souladu s ustanoveními platnými ve Společenství.
Článek 8
Pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak, použije se nařízení (ES) č. 1291/2000.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí množství dovezené podle tohoto nařízení přesáhnout množství uvedená v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Do kolonky 19 licence se proto zanese číslice "0".
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1233/2006
ze dne 16. srpna 2006
o otevření a správě dovozní celní kvóty v odvětví vepřového masa přidělené Spojeným státům americkým
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 1 a čl. 22 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [2] schválená rozhodnutím Rady 2006/333/ES [3], stanoví přidání dovozní celní kvóty ve výši 4722 tun vepřového masa přidělené Spojeným státům americkým.
(2) Pro zajištění pravidelných dovozů by měla být množství produktů, na která se vztahuje dovozní režim, rozložena na období od 1. července do 30. června.
(3) Správa celní kvóty by měla být založena na dovozních licencích.
Za tímto účelem by měla být stanovena podrobná pravidla pro podávání žádostí a informací, které musí být uváděny v žádostech i licencích.
Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], by se mělo použít, pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak.
(4) S ohledem na možné přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii od 1. ledna 2007 je vhodné stanovit jiné období pro podání žádostí o licence na první čtvrtletí roku 2007.
(5) K zajištění řádné správy celní kvóty by měla být pro dovozní licence stanovena jistota ve výši 20 EUR za 100 kg v rámci uvedeného režimu.
S ohledem na nebezpečí spekulace spojené s režimem v odvětví vepřového masa by měly být stanoveny jasné podmínky, pokud jde o přístup hospodářských subjektů.
(6) Mělo by být stanoveno, že licence se mohou vydávat až po uplynutí lhůty pro zvážení žádosti, případně by měl být pro stanovení přidělovaného množství ve vztahu ke každé žádosti použit koeficient přidělení.
(7) V zájmu hospodářských subjektů by mělo být stanoveno stažení žádostí po stanovení koeficientu, který má být použit.
(8) Hospodářské subjekty by měly být upozorněny na skutečnost, že licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství.
(9) K zajištění řádné správy dovozních režimů potřebuje Komise přesné informace od členských států o skutečně dovezených množstvích.
Z důvodů srozumitelnosti je nezbytné použít jednotný vzor pro sdělování množství mezi členskými státy a Komisí.
(10) Odchylně od nařízení (ES) č. 1291/2000 a s cílem zajistit, aby dovezené množství nepřekročilo množství v rámci tohoto režimu, by se neměla použít tolerance podle čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení.
(11) Hospodářské subjekty musí na období od 1. července 2006 do 30. září 2006 podat žádosti o licenci během prvních patnácti dnů po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Je proto vhodné stanovit, že toto nařízení vstoupí v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní celní kvóta stanovená v příloze I se otevře každý rok pro produkty uvedené v příloze a za podmínek v této příloze stanovených.
Článek 2
Celní kvóta stanovená v příloze I je rozdělena takto:
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince,
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června.
Článek 3
Na všechny dovozy do Společenství v rámci celní kvóty uvedené v článku 1 se vztahuje předložení dovozní licence.
Článek 4
Na dovozní licence pro celní kvótu stanovenou v příloze I se vztahují tato ustanovení:
a) žadatelem o dovozní licence musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti může příslušným orgánům v členských státech přesvědčivě prokázat, že obchoduje se třetími zeměmi s produkty vepřového masa po dobu alespoň posledních 12 měsíců;
b) žádosti o licenci se mohou vztahovat pouze k pořadovému číslu stanovenému v příloze I a mohou se týkat více produktů spadajících pod různé kódy KN a pocházejících ze Spojených států amerických; v takových případech musí být uvedeny v kolonce 16 všechny kódy KN a v kolonce 15 jejich popis;
c) pro pořadové číslo se musí žádosti o licenci týkat nejméně 20 tun a nejvíce 20 % množství, které je pro dané období k dispozici podle článku 2;
d) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence je uvedena země původu a je zaškrtnuta kolonka "ano", aby bylo uvedeno, že tento údaj je povinný;
e) žádosti o licenci musí obsahovat v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze II;
f) licence obsahují v kolonce 24 jednu z poznámek uvedených v příloze III.
Bez ohledu na odst. 1 písm. a) maloobchodní prodej a zásobování podniků, které prodávají své produkty konečným spotřebitelům, se z tohoto režimu vylučují.
Článek 5
1. Žádosti o licence se podávají během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému období uvedenému v článku 2.
Na období od 1. července 2006 do 30. září 2006 se však žádosti o licenci podávají během prvních patnácti dnů po dni vstupu tohoto nařízení v platnost a na období od 1. ledna 2007 do 31. března 2007 se podávají žádosti o licenci během prvních patnácti dnů měsíce ledna 2007.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, jestliže žadatel písemně prohlásí, že nepodal a nezamýšlí podat na stejné období pro produkty s pořadovým číslem stanoveným v příloze I žádnou další žádost v členském státě, ve kterém žádost podává, ani v žádném jiném členském státě.
Jestliže žadatel podá více než jednu žádost týkající se produktů s pořadovým číslem stanoveným v příloze I, jsou všechny žádosti uvedeného žadatele nepřípustné.
3. U žádostí o dovozní licence musí být složena jistota ve výši 20 EUR za 100 kg pro všechny produkty uvedené v příloze I.
4. Třetí pracovní den po skončení období pro podání žádosti stanoveného v odstavci I oznámí členské státy Komisi žádosti podané pro každý z dotčených produktů.
V tomto oznámení musí být uveden seznam žadatelů a přehled o množstvích, o něž bylo u každého produktu požádáno.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, musí být provedena elektronickou cestou v pracovní den stanovený v prvním pododstavci za použití vzoru uvedeného v příloze IV v případech, kdy nebyla podána žádná žádost, a za použití vzorů uvedených v přílohách IV a V v případech, kdy žádosti byly podány.
5. Komise rozhodne co možná nejrychleji, v jakém rozsahu lze udělit množství ve vztahu k žádostem uvedeným v článku 5.
Pokud množství, v souvislosti s nimiž byly podány žádosti o licenci, překračují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise koeficient přidělení jako procentní sazbu pro přijetí požadovaných množství.
V případě, kdy je procentní sazba nižší než 5 %, může Komise zamítnout všechny žádosti a odpovídající jistota se ihned uvolní.
6. Hospodářské subjekty mohou své žádosti o licenci stáhnout do 10 pracovních dní po zveřejnění koeficientu přidělení v Úředním věstníku Evropské unie, jestliže použití uvedené sazby vede ke stanovení množství nižšího než 20 tun pro pořadové číslo.
Členské státy o tom informují Komisi během pěti dnů po stažení žádosti o licenci a ihned uvolní jistotu.
7. Komise vypočte zbývající množství, které se doplní k množství, jež je k dispozici pro následující čtvrtrok stejného období kvóty.
8. Licence se vydávají co nejdříve poté, kdy Komise přijala své rozhodnutí.
9. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství.
10. Členské státy sdělí Komisi před uplynutím čtvrtého měsíce následujícího po každém ročním období celkové množství produktů určených kódem KN, propuštěné do volného oběhu během uvedeného období podle tohoto nařízení.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, se učiní podle vzoru uvedeného v příloze VI.
Článek 6
1. Pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 platí dovozní licence po dobu 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Licence však neplatí po skončení posledního období roku uvedeného v článku 2, v němž byly vydány.
2. Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení nejsou převoditelné.
Článek 7
Přístup k celní kvótě je podmíněn předložením osvědčení o původu vydaného příslušnými orgány Spojených států amerických v souladu s články 55 až 65 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [5].
Původ produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se určuje v souladu s ustanoveními platnými ve Společenství.
Článek 8
Pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak, použije se nařízení (ES) č. 1291/2000.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí množství dovezené podle tohoto nařízení přesáhnout množství uvedená v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Z toho důvodu se do kolonky 19 licence zapíše číslice "0".
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1234/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2973/79, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování pomoci při vývozu produktů z odvětví hovězího a telecího masa, které mohou při dovozu do třetí země podléhat zvláštnímu zacházení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 12 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa [2], ve znění nařízení (ES) č. 360/2004 [3], již neumožňuje převedení nevyužitých množství v případě, že množství, pro která byly požadovány licence, jsou nižší než celkové množství dostupné pro vývoz.
(2) Ustanovení čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2973/79 ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování pomoci při vývozu produktů z odvětví hovězího a telecího masa, které mohou při dovozu do třetí země podléhat zvláštnímu zacházení [4], stanoví roční kvótu 5000 tun čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa k vývozu do Spojených států amerických. Zároveň stanoví rozdělení uvedené kvóty na čtyři části po 1250 tunách dostupných čtvrtletně a také možnost čtvrtletního převedení dostupných množství, která za čtvrtletí nebyla využita.
(3) Z důvodu změny provedené nařízením (ES) č. 360/2004 se již ustanovení o čtvrtletním převedení stanovené čl. 1 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (EHS) č. 2973/79 stalo zastaralým a musí být zrušeno.
(4) Vzhledem k použití výše uvedené kvóty a ke zrušení možnosti čtvrtletního převedení navíc nemá smysl nadále povinně rozdělovat uvedenou kvótu na čtyři stejné čtvrtletní části.
Proto také by mělo být čtvrtletní rozdělení dostupných množství zrušeno.
(5) Nařízení (EHS) č. 2973/79 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V ustanovení čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2973/79 se zrušuje druhý pododstavec.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1235/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví výše podpory pro pěstování vinných hroznů určených k produkci některých odrůd sušených vinných hroznů a výše podpory pro opětovnou výsadbu vinic napadených mšičkou révokazem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96 se stanoví kritéria pro určení podpory pro pěstování vinných hroznů určených k produkci sušených vinných hroznů odrůd sultánek, muškatelek a korintek.
(2) V čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96 se stanoví, že výše podpory může být rozlišena v závislosti na odrůdě vinných hroznů. Také se stanoví, že výše podpory může být rozlišena podle jiných činitelů, které mohou ovlivnit výnosy. V případě sultánek existuje další rozlišení, a to na plochy napadené mšičkou révokazem a ostatní plochy.
(3) Prověřením ploch používaných pro pěstování vinných hroznů podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 2201/96 v hospodářském roce 2005/06 nebylo zjištěno žádné překročení maximální zaručené plochy stanovené v čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1621/1999 ze dne 22. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů [2].
(4) Podpora pro pěstování uvedených vinných hroznů by měla být stanovena pro hospodářský rok 2006/07.
(5) Rovněž by měla být stanovena podpora producentům, kteří opětovně vysazují vinice za účelem boje s mšičkou révokazem, poskytovaná za podmínek stanovených v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro hospodářský rok 2006/07 se stanoví podpora pro pěstování podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši:
a) 2603 EUR za hektar plochy s hrozny odrůdy sultánek, které jsou napadené mšičkou révokazem nebo které byly v průběhu posledních pěti let opětovně vysázeny;
b) 3569 EUR za hektar ostatních ploch, kde se pěstují hrozny odrůdy sultánek;
c) 3391 EUR za hektar plochy, kde se pěstují hrozny odrůdy korintek;
d) 969 EUR za hektar plochy, kde se pěstují hrozny odrůdy muškatelek.
2. Pro hospodářský rok 2006/07 se stanoví podpora pro opětovnou výsadbu vinic podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši 3917 EUR za hektar.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1236/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1224/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1237/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení použitelný v rámci celní subkvóty III otevřené nařízením (ES) č. 2375/2002 pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 ze dne 27. prosince 2002 o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2375/2002 byla otevřena roční celní kvóta o objemu 2988387 tun pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní.
Tato kvóta je rozdělena do tří subkvót.
(2) Podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2375/2002 bylo množství subkvóty III (pořadové číslo 09.4125) stanoveno v období od 1. července do 30. září 2006 na 597991 tun.
(3) Množství požadovaná do pondělí 14. srpna 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2375/2002 přesahují množství, která jsou k dispozici. Je proto nutné stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence pro subkvótu III pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, která byla podána a předložena Komisi do pondělí 14. srpna 2006 do 13:00 hodin bruselského času v souladu s čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2375/2002, se vyhovuje do výše 83,57528 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1238/2006
ze dne 16. srpna 2006,
kterým se stanoví jednotný koeficient přidělení, který se použije v rámci celní kvóty pro pšenici podle nařízení (ES) č. 573/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 573/2003 ze dne 28. března 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/18/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Rumunska, a mění nařízení (ES) č. 2809/2000 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 573/2003 byla pro hospodářský rok 2006/07 otevřena roční celní kvóta o objemu 230000 tun pšenice (pořadové číslo 09.4766).
(2) Množství, o která bylo v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 573/2003 požádáno v pondělí 14. srpna 2006, přesahují dostupná množství. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit jednotný koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní licenci pro kvótu pšenice "Rumunsko" podané a předložené Komisi v pondělí 14. srpna 2006 v souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 573/2003 se vyhovuje až do výše 1,744760634 % požadovaných množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1239/2006
ze dne 17. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1240/2006
ze dne 17. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 902/2006, pokud jde o dostupné množství, na které lze podat žádosti o dovozní licence na některé produkty z vepřového masa na období od 1. října do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 ze dne 18. srpna 2003 o otevření a správě celní kvóty v odvětví vepřového masa [2], a zejména na čl. 5 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválenou rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], byla změněna množství stanovená kvótami v nařízení (ES) č. 1458/2003.
(2) Je proto nutné změnit nařízení Komise (ES) č. 902/2006 ze dne 19. června 2006, kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v červnu 2006 v rámci režimu stanoveného celními kvótami pro některé produkty z vepřového masa na období od 1. července do 30. září 2006 [5], a přizpůsobit dostupná množství na období od 1. října do 31. prosince 2006 v poměru k množstvím stanoveným v příloze I nařízení (ES) č. 1458/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 902/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1241/2006
ze dne 17. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 929/2006, pokud jde o dostupné množství, na které lze podat žádosti o dovozní licence na některé produkty z drůbežího masa na období od 1. října do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa [2], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválenou rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], byla změněna množství stanovená kvótami v nařízení (ES) č. 1251/96.
(2) Je proto nutné změnit nařízení Komise (ES) č. 929/2006 ze dne 22. června 2006, kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa podané v červnu 2006 na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 [5], a přizpůsobit dostupná množství na období od 1. října do 31. prosince 2006 v poměru k množstvím stanoveným v příloze I nařízení (ES) č. 1251/96,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 929/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1242/2006
ze dne 17. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 jasně stanoví podmínky, jež musejí být splněny, aby Komise uložila dodatečná dovozní cla. V zájmu jasnosti a právní jistoty by stejné znění mělo být použito v čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu [2].
(2) Nařízení (ES) č. 1555/96 upravuje dohled nad dovozem produktů stanovených v příloze uvedeného nařízení. Tento dohled je třeba vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(3) Pro účely čl. 5 odst. 4 Dohody o zemědělství [4] uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a vzhledem k nejnovějším údajům, které jsou k dispozici pro roky 2003, 2004 a 2005, je třeba upravit spouštěcí úrovně pro dodatečná cla na jablka.
(4) Nařízení (ES) č. 1555/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 1555/96 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud se zjistí, že některý z produktů v některém období uvedeném v příloze tohoto nařízení překročil odpovídající objem, je Komisí uloženo dodatečné dovozní clo kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství, nebo pokud by účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené."
Článek 2
Příloha nařízení (ES) č. 1555/96 se nahrazuje textem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1243/2006
ze dne 17. srpna 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (broskve)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 858/2006 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro broskve ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro broskve podané po 17. srpna 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro broskve podle článku 1 nařízení (ES) č. 858/2006, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 17. srpna a před 1. listopadem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1244/2006
ze dne 17. srpna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 28. července 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1151/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 1151/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 1151/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1245/2006
ze dne 17. srpna 2006
o změně nařízení (ES) č. 1143/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 11. srpna 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1143/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1143/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1143/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1246/2006
ze dne 17. srpna 2006
o změně nařízení (ES) č. 1213/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 11. srpna 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1213/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1213/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1213/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1247/2006
ze dne 18. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 1248/2006
ze dne 7. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na článek 183 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropským parlamentem, Radou, Soudním dvorem Evropských společenství, Účetním dvorem, Evropským hospodářským a sociálním výborem, Výborem regionů, veřejným ochráncem práv a evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Povinnost Komise informovat rozpočtový orgán do 15. dubna o zrušení přenesených položek, které nebyly přiděleny do 31. března, se ukázala jako příliš tvrdá, a lhůta určená ke splnění této povinnosti by proto měla být prodloužena o dva týdny do 30. dubna.
(2) Mělo by se stanovit, že v případech, kdy se použije režim prozatímních dvanáctin, se maximem všech položek schválených v předchozím rozpočtovém roce rozumí položky poté, co jsou v průběhu takového rozpočtového roku započteny.
(3) Je třeba vyjasnit, že pravidla týkající se přepočítacího kurzu eura a ostatních měn uvedená v článcích 7 a 8 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 [2] se vztahují pouze na přepočty prováděné schvalujícími osobami, nikoli na přepočty prováděné smluvními stranami či příjemci na základě zvláštních pravidel vyjednaných ve smlouvách nebo grantových dohodách.
Ke zlepšení účinnosti by měl účetní Komise být oprávněn stanovit měsíční účetní přepočítací kurz eura, který by se používal pro účetnictví.
Z důvodu transparentnosti a za účelem rovného zacházení s úředníky Společenství by mělo být zavedeno zvláštní pravidlo o přepočítacích kurzech vztahujících se na výdaje na zaměstnance placené v jiné měně než euro.
(4) Pokud jde o zásadu řádného finančního řízení, je třeba vyjasnit obsah hodnocení ex ante, lépe formulovat rozsah průběžného hodnocení a hodnocení ex post s náležitým ohledem na zásadu proporcionality.
Aby byly priority hodnocení zaměřeny na návrhy mající skutečný dopad na podniky a/nebo občany, aby se pokryly pilotní projekty a přípravné akce, které budou nadále pokračovat, měly by se priority přeformulovat.
V případě, že projekty a akce jsou již předmětem hodnocení (např. úkoly, které sdílí společně Komise a členské státy), měla by být zajištěna komplementarita.
(5) Schvalující úřad může pro účel ověření ex ante v případě schvalování výdajů považovat řadu podobných jednotlivých transakcí týkajících se běžných výdajů na zaměstnance, jako jsou platy, důchody, náhrady na pokrytí výdajů na služební cesty a nákladů na lékařskou péči, za jedinou operaci.
V takovém případě by měla příslušná schvalující osoba, v souladu s vlastním posouzením rizik, provést ověření ex post.
(6) Do zpráv o vyjednávacích řízeních je vhodné zařadit pouze ty případy, kdy použití vyjednávacího řízení představuje výjimky z běžných postupů zadávání veřejných zakázek.
(7) Po zavedení systému akruálního účetnictví ke dni 1. ledna 2005 a vzhledem k tomu, že účetní údaje jsou kdykoli v informačním systému dostupné, je mnohem logičtější a rychlejší vypracovat předvahu ke dni, kdy účetní ukončuje výkon své funkce.
Pokud ukončuje výkon své funkce ke dni 31. prosince, mohl by předvahu připravit tentýž den, aniž by se čekalo na vyúčtování prozatímních účtů.
(8) Za účelem prosazení odpovědnosti účetního za správu pokladny by měl tento účetní být oprávněn sdělit finančním institucím, u nichž otevřel účty, jména a podpisové vzory úředníků, kteří jsou zmocněni podepisovat bankovní operace.
(9) Maximální částka, kterou může správce zálohových účtů zaplatit v případech, že platby nelze v souladu s rozpočtovými postupy fakticky provést nebo nejsou příliš účinné, by se měla zvýšit z 30000 EUR na 60000 EUR.
(10) V souvislosti s článkem 21a služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství by pověřená a dále pověřená schvalující osoba měla mít možnost nevykonat pokyn, který byl potvrzen, je-li zjevně v rozporu s právem.
(11) Vzhledem k doplňujícím úlohám, které schvalující osoba a účetní v rámci postupu vymáhání inkasa hrají, by bylo na místě umožnit jim před započtením vzájemnou konzultaci.
(12) V případě, že dlužníkem je vnitrostátní orgán nebo některý z jeho správních orgánů, měla by schvalující osoba s cílem zohlednit postupy existující na vnitrostátní úrovni informovat příslušné členské státy alespoň deset pracovních dnů předem o svém úmyslu přistoupit k provedení inkasa započtením.
Účetní by měl mít možnost po dohodě s příslušným členským státem či správním orgánem přistoupit k provedení inkasa započtením ještě před uplynutím této lhůty.
(13) V případě, že dluh je uhrazen před uplynutím lhůty, nebude se platit žádný úrok z prodlení (lhůta pro likvidaci) a inkaso započtením před uplynutím této lhůty by mělo být omezeno pouze na případy, kdy účetní se důvodně domnívá, že jsou ohroženy finanční zájmy Společenství.
(14) Za účelem ochrany finančních zájmů Společenství by bankovní záruky, které zajišťují nároky Společenství po dobu, kdy je proti pokutě podaný odvolací prostředek, měly být zcela nezávislé na závazku stanoveném ve smlouvě.
(15) Měl by se blíže stanovit obsah rozhodnutí o financování.
V případě grantů a veřejných zakázek by se měl přesněji definovat pojem "základní prvky" akce, která zahrnuje výdaj z rozpočtu.
V případě grantů a veřejných zakázek by se mělo upřesnit, že pracovní program uvedený v článku 110 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (dále jen "finanční nařízení") představuje rozhodnutí o financování, a to za předpokladu, že má dostatečně přesný rámec.
(16) Pokud byl již přijat celkový rozpočtový závazek, kterákoli schvalující osoba, nikoli pouze pověřená schvalující osoba, může nést odpovědnost za právní závazky, kterými se tento celkový rozpočet realizuje.
(17) U smluv a grantových dohod, u nichž platba závisí na schválení zprávy nebo osvědčení, by měly být přezkoumány platební lhůty, aby bylo možné se ujistit, že platby se provádějí na základě schválené zprávy nebo osvědčení.
Lhůta ke schválení zprávy týkající se grantové dohody, jejíž operace jsou zvláště složité na vyhodnocení, by měla být uvedena do souladu se stávající lhůtou určenou pro složité smlouvy o poskytování služeb.
(18) Aniž by příslušná schvalující osoba měnila stávající všeobecné lhůty nebo aniž by to ovlivnilo práva příjemců, měla by mít z důvodu zjednodušení možnost rozhodnout, že schválení zprávy nebo svědčení a platby mohou být provedeny v rámci jedné lhůty.
(19) Limit pro zakázky nízké hodnoty, stanovený v roce 1994, by měl být aktualizován a zvýšen z 50000 EUR na 60000 EUR a z 13800 EUR na 25000 EUR.
Mělo by se dále stanovit, že všechny zakázky v hodnotě 60000 EUR nebo nižší lze zadat na základě vyjednávacího řízení.
(20) Prováděcí pravidla by kromě toho měla přesněji definovat postup, který se bude dodržovat při zadávání zakázek na poskytování služeb v oblasti výzkumu a vývoje a zakázek určených na vysílání, které jsou vyloučené z rozsahu působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [3].
S přihlédnutím k zásadě transparentnosti mohou být tyto zakázky zadány na základě vyjednávacího řízení po zveřejnění vyhlášení nabídkového řízení.
(21) Za účelem dalšího zjednodušení řízení zadávání veřejných zakázek by hospodářské subjekty měly mít možnost účastnit se řízení na základě čestného prohlášení, že se nenacházejí v některé ze situací, která byla důvodem jejich vyloučení z řízení o zadávání veřejných zakázek, až na případy omezeného řízení, soutěžního dialogu, vyjednávacího řízení po zveřejnění oznámení o zadávání zakázek, kdy zadavatel omezí počet uchazečů, které pozve k vyjednávání nebo předložení nabídky.
V souladu se zásadami směrnice 2004/18/ES a za účelem lepší ochrany finančních zájmů Společenství by v případě zakázek, na něž se vztahuje směrnice 2004/18/ES ve vnější oblasti, jejichž hodnota je vyšší, hospodářský subjekt, který smlouvu uzavře, přesto musel předložit důkaz potvrzující jeho prvotní prohlášení.
Vždy, když uchazeč nebo zájemce má povinnost předložit tento důkaz, by zadavatel měl vzít v úvahu také důkaz, který tentýž uchazeč nebo zájemce předložil již v rámci jiného řízení o veřejných zakázkách zahájeného stejným zadavatelem, a to za předpokladu, že ode dne jeho vydání ještě neuplynul jeden rok a je stále platný.
(22) V případě vnějších akcí by mělo být soutěžní vyjednávací řízení zefektivněno a vyjednávací řízení by mělo být povoleno v případě dvou neúspěšných soutěžních vyjednávacích řízení a v případě jednoho neúspěšného řízení, pokud soutěžní vyjednávací řízení následuje neúspěšné využití rámcové dohody.
Měla by se rovněž povolit možnost nevyžadovat důkaz o technické a hospodářské způsobilosti až do limitů příslušných pro tuto oblast specifické politiky u jednotlivých typů zakázek.
V takovém případě by příslušná schvalující osoba měla být schopna svůj výběr zdůvodnit.
Hodnotící výbor nebo zadavatel by měli mít možnost požádat uchazeče nebo zájemce, aby dodali dodatečné podklady nebo objasnili informace, tak jako u zakázek zadaných orgány na jejich vlastní účet.
(23) U vnějších akcí by se měl zjednodušit právní rámec řízení o veřejných zakázkách, pokud jde o zveřejňování oznámení předběžných informací v případě mezinárodních výzev pro nabídkové řízení a povinnost poskytnout jistotu na splnění.
Oznámení předběžných informací by mělo být zveřejněno co nejdříve, ne však nutně dříve než 31. ledna.
Jistota na splnění by se měla vyžadovat pouze u veřejných zakázek vyšší hodnoty. Příslušné schvalující osobě by mělo být na základě posouzení rizik umožněno odpustit veřejnoprávnímu orgánu požadavek poskytnout jistotu v případě předběžného financování veřejnoprávního orgánu.
(24) V případě udělování grantů by se za účelem snížení správní zátěže mělo přijmout, že monopol příjemce grantu de iure nebo de facto může být odůvodněn v rozhodnutí o udělení tohoto grantu.
(25) Povinnost přiložit k žádosti externí audit u akcí by se měla vztahovat pouze na přihlášky na granty v hodnotě 500000 EUR nebo vyšší a na granty na provozní náklady v hodnotě 100000 EUR nebo vyšší.
(26) Spolufinancování formou věcného plnění příjemce grantu by se mělo případně či nezbytně zjednodušit a výčet subjektů, které sledují cíl obecného evropského zájmu a mohou přijímat granty na provozní náklady, by měl zahrnovat i evropské orgány, které se zabývají prosazováním občanství nebo inovací.
(27) Žadatelé by měli být co nejdříve informováni o zamítnutí jejich žádosti.
(28) V případě grantů na provozní náklady udělovaných subjektům, které sledují cíl obecného evropského zájmu, by se pravidlo neziskovosti mělo omezit na takové procento spolufinancování, které odpovídá příspěvku Společenství na příslušný provozní rozpočet, aby byla zohledněna práva ostatních veřejnoprávních přispěvatelů, kteří jsou také povinni získat zpět takové procento z ročního zisku, které odpovídá výši jejich příspěvku.
Za účelem výpočtu částky, kterou mají získat zpět, by se nemělo zohledňovat procento příspěvků do provozního rozpočtu ve formě věcného plnění.
(29) Za účelem ochrany finančních zájmů Společenství by se povinnost složit jistotu v případě předběžného financování měla vztahovat na veškeré předběžné financování přesahující 80 % částky grantu a zároveň částku 60000 EUR.
(30) V případě předběžného financování po částkách, kdy předcházející částka předběžného financování činí méně než 70 %, by mělo být umožněno nové předběžné financování, ale částka této nové platby by měla být snížena o výši nevyužité předcházející platby.
(31) Je třeba stanovit, že v případě veřejnoprávních orgánů může být externí audit nebo osvědčení, které má být připojeno k žádosti o grant nebo o platbu, provedeno kompetentním a nezávislým veřejnoprávním činitelem.
(32) Poté, co účetní Komise v prosinci 2004 přijal podle článku 133 finančního nařízení účetní pravidla a metody a harmonizovaný účtový rozvrh, by se měla aktualizovat hlava týkající se předkládání účtů a účetnictví tak, aby z ní byla vypuštěna ustanovení, která jsou již nepotřebná.
(33) Aby se zohlednilo rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady, Komise, Soudního dvora, Účetního dvora, Evropského hospodářského a sociálního výboru, Výboru regionů a veřejného ochránce práv 2005/118/ES ze dne 26. ledna 2005 o založení Evropské správní školy [4], měl by seznam evropských úřadů být upraven tak, aby se v něm odrazila skutečnost, že Evropská správní škola je v současné době administrativně přidružena k Evropskému úřadu pro výběr personálu.
(34) Nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 3 druhém pododstavci se slova "do 15. dubna" nahrazují slovy "do 30. dubna".
2. Vkládá se článek 6a, který zní:
"Článek 6a
Prozatímní dvanáctiny(Čl. 13 odst. 2 finančního nařízení)
Za maximum všech schválených položek závazků předchozího rozpočtového roku, jak stanoví čl. 13 odst. 2 finančního nařízení, se považují položky rozpočtového roku uvedené v článku 5 tohoto nařízení, poté, co jsou v průběhu takového rozpočtového roku započteny."
3. Články 7 a 8 se nahrazují tímto:
"Článek 7
Přepočítací kurz eura a ostatních měn(Článek 16 finančního nařízení)
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení vyplývající z používání zvláštních odvětvových předpisů, schvalující osoba provede přepočet eura na jinou měnu podle denních směnných kurzů eura zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
V případě, že přepočet eura na jinou měnu provádí dodavatel nebo příjemci, použijí se zvláštní úpravy pro přepočet uvedené ve smlouvách o veřejné zakázce nebo finanční dohody.
2. Pokud není denní směnný kurz eura pro danou měnu zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie, příslušná schvalující osoba použije účetní kurz uvedený v odstavci 3.
3. Pro účely účetnictví uvedené v článcích 132 až 137 finančního nařízení a s výhradou článku 213 tohoto nařízení se přepočet eura na jinou měnu uskutečňuje pomocí měsíčního účetního kurzu eura.
Tento účetní kurz stanoví účetní Komise s pomocí veškerých zdrojů informací, které považuje za spolehlivé, na základě kurzu předposledního pracovního dne měsíce předcházejícího měsíci, pro který je kurz stanovován.
Článek 8
Kurz použitelný pro přepočet eura na ostatní měny(Článek 16 finančního nařízení)
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení odvětvových předpisů nebo zadání veřejných zakázek, grantových a finančních dohod, je kurzem použitelným pro přepočet eura na jinou měnu v případech, kdy přepočet provádí příslušná schvalující osoba, kurz dne, kdy schvalující útvar vystavil platební nebo inkasní příkaz.
2. V případě zálohových účtů vedených v eurech určuje kurz, který se má použít pro přepočet eura na jinou měnu, kurz dne platby bankou.
3. V případě zálohových účtů vedených v národních měnách uvedených v článku 16 finančního nařízení se pro přepočet eura na jinou měnu použije kurz měsíce, ve kterém byl uskutečněn výdaj ze zálohového účtu.
4. V případě náhrady paušálních výdajů nebo výdajů plynoucích ze služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "služební řád"), která má stanovenou horní hranici a která se proplácí v měně jiné než euro, se použije kurz platný v době, kdy nárok na náhradu vznikne."
4. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Hodnocení(Článek 27 finančního nařízení)
1. Všechny návrhy na programy nebo činnosti, ze kterých plynou výdaje k tíži rozpočtu nebo snížení příjmů rozpočtu, jsou předmětem hodnocení ex ante, které musí zkoumat:
a) potřebu, která má být krátkodobě nebo dlouhodobě uspokojena;
b) přidanou hodnotu zásahu Společenství;
c) cíle, kterých má být dosaženo;
d) možné varianty postupů, včetně rizik s nimi souvisejících;
e) očekávané výsledky a dopady, zejména hospodářské, ekonomické a dopady na životní prostředí, ukazatele a hodnotící režim nezbytné k jejich hodnocení;
f) nejvhodnější metodu realizace prioritní varianty/variant;
g) vnitřní soudržnost navrhovaného programu nebo činnosti a jejich návaznost na ostatní příslušné nástroje;
h) objem položek, lidských zdrojů a ostatních správních výdajů, které mají být přiděleny v souladu se zásadou efektivnosti nákladů;
i) poučení vyplývající z podobných zkušeností v minulosti.
2. Návrh uvede opatření pro sledování, podávání zpráv a hodnocení s přihlédnutím k příslušným závazkům všech úrovní správy, které se provádění navrhovaného programu nebo činnosti účastní.
3. Všechny programy nebo činnosti, včetně pilotních projektů a přípravných akcí, v rámci kterých použité zdroje převýší 5000000 EUR, jsou předmětem průběžného hodnocení a/nebo hodnocení lidských a finančních přidělených zdrojů a získaných výsledků ex post, aby bylo ověřeno, zda jsou v souladu se stanovenými cíli, a to následovně:
a) výsledky získané při provádění víceletého programu jsou pravidelně hodnoceny podle časového rozvrhu, který umožňuje vzít v úvahu výsledky těchto hodnocení u každého rozhodnutí o obnovení, změně nebo přerušení programu;
b) výsledky činností financovaných jednou ročně se hodnotí alespoň jednou za šest let.
Povinnost uvedená v prvním pododstavci písm. a) a b) se nepoužije na jednotlivé projekty nebo akce prováděné v rámci takových činností, u kterých ji lze splnit tím, že konečnou zprávu zašlou subjekty, které akci provedly.
4. Hodnocení uvedená v odstavci 1 a 3 musí být úměrná uvolněným zdrojům a dopadu dotčeného programu nebo činnosti."
5. Článek 45 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
"Příslušné schvalující osobě mohou být při plnění jejích úkolů nápomocné osoby, na něž se vztahuje služební řád (dále jen "zaměstnanci") a které jsou pověřeny uskutečňovat, na její odpovědnost, některé operace nezbytné pro plnění rozpočtu a poskytování finančních a řídicích informací.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Každý orgán informuje rozpočtový orgán o každém jmenování, o změně úkolů nebo o ukončení výkonu funkce pověřené schvalující osoby."
6. Článek 47 se mění takto:
a) v odstavci 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Schvalující osoba může pro účel ověření ex ante při schvalování výdajů považovat několik podobných jednotlivých transakcí týkajících se běžných výdajů na zaměstnance, jako jsou platy, důchody, náhrady na pokrytí výdajů na služební cesty a nákladů na lékařskou péči, za jedinou operaci.
V případě uvedeném v druhém pododstavci provede příslušná schvalující osoba, v závislosti na jejím vlastním posouzení rizik, ověření ex post v souladu s odstavcem 4.";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. K ověřování podle odstavců 2 a 4 musí být pověřeni jiní zaměstnanci než ti, kteří vykonávají úkoly týkající se zahájení operace uvedené v odstavci 1, a nesmějí jim být podřízeni."
7. V článku 54 se první věta nahrazuje tímto:
"Pověřené schvalující osoby zaznamenávají pro každý rozpočtový rok veřejné zakázky uzavřené ve vyjednávacím řízení uvedeném v čl. 126 odst. 1 písm. a) až g), čl. 127 odst. 1 písm. a) až d) a článcích 242, 244 a 246."
8. Článek 56 se nahrazuje tímto:
"Článek 56
Ukončení výkonu funkce účetního(Článek 61 finančního nařízení)
1. V případě ukončení výkonu funkce účetního se bezodkladně vypracuje předvaha.
2. Účetní, který ukončuje výkon své funkce, zašle tuto předvahu doprovázenou zprávou o převzetí novému účetnímu nebo, není-li to možné, učiní tak úředník ze stejného útvaru.
Nový účetní podepíše potvrzení o převzetí předvahy do jednoho měsíce ode dne zaslání a může vyjádřit své výhrady.
Zpráva o převzetí také obsahuje výsledek předvahy a všechny vznesené výhrady.
3. Každý orgán informuje rozpočtový orgán o jmenování nebo ukončení výkonu funkce svého účetního."
9. V článku 60 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Za tímto účelem zašle účetní každého orgánu všem finančním institucím, u kterých otevřel účet, jména a podpisové vzory zmocněných zaměstnanců."
10. Článek 64 se mění takto:
a) název článku se nahrazuje tímto:
"Článek 64Složka právnických osob(Článek 61 finančního nařízení)";
b) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Účetní může uskutečňovat platby bankovním převodem, pouze pokud bankovní údaje příjemce platby a informace potvrzující totožnost příjemce platby nebo všechny změny byly předtím zapsány do společné databáze orgánu.
Jakékoli zapsání právních a bankovních údajů příjemce platby do této databáze nebo každá změna těchto údajů se uskutečňuje na základě podkladu, jehož formu stanoví účetní Komise.";
c) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Schvalující osoby uvědomí účetního o jakékoli změně právních a bankovních údajů, kterou jim sdělil příjemce platby, a ověří, zda jsou tyto údaje platné před provedením platby."
11. V článku 66 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Správce zálohových účtů může předběžně potvrzovat a platit výdaje na základě podrobného rámce stanoveného v pokynech odpovědné schvalující osoby.
V těchto pokynech jsou stanovena pravidla a podmínky, na základě kterých se provádí validace a platby, případně podmínky podpisu právních závazků ve smyslu článku 94 odst. 1 písm. e)."
12. V čl. 67 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Nejvyšší částka, kterou může správce zálohových účtů zaplatit, v případě že je fakticky nemožné nebo neúčinné uskutečňovat platební operace rozpočtovými postupy, nepřesáhne 60000 EUR na každý rozpočtový výdaj."
13. V článku 68 se první a druhá věta nahrazují tímto:
"Správci zálohových účtů jsou vybíráni z úředníků nebo v případě potřeby a pouze v řádně odůvodněných případech ze zaměstnanců."
14. Článek 70 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Výkazy uvedeného účetnictví jsou kdykoli dostupné příslušné schvalující osobě a měsíční souhrn transakcí se vypracuje alespoň jednou měsíčně a správce zálohového účtu ho společně s podklady zasílá následující měsíc příslušné schvalující osobě pro vypořádání zálohových operací.";
b) v odstavci 2 se první věta nahrazuje tímto:
"Účetní provádí nebo nechává provádět zaměstnance ve svém útvaru nebo útvaru zvláště k tomu určeném kontroly, které se musí jako obecné pravidlo provádět na místě a bez předchozího upozornění, pro ověření existence prostředků přidělených správci zálohových účtů a účetnictví a pro kontrolu, zda jsou zálohové transakce vypořádávány ve stanovených lhůtách."
15. V čl. 73 odst. 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Pokud je tento pokyn písemně potvrzen, toto potvrzení je přijato v odpovídající lhůtě a je dostatečně jasné v tom smyslu, že otevřeně odkazuje na body, které pověřená schvalující osoba zpochybnila, je tato pověřená schvalující osoba zproštěna odpovědnosti; vykoná pokyn, pokud není zjevně v rozporu s právními předpisy nebo pokud nepředstavuje porušení příslušných bezpečnostních norem."
16. V čl. 78 odst. 3 se písm. b) až e) nahrazují tímto:
"b) pokud bude dluh zaplacen ve vymezené lhůtě, nehradí se žádné úroky z prodlení;
c) pokud nebude dluh zaplacen ve lhůtě uvedené v písmenu b), dluh ponese úroky z prodlení se sazbou uvedenou v článku 86, aniž jsou dotčeny zvláštní platné předpisy;
d) pokud nebude dluh zaplacen ve lhůtě uvedené v písmenu b), provede se inkaso buď započtením, nebo propadnutím předem složených jistot;
e) schvalující osoba po uvědomění dlužníka o důvodech a datu inkasa započtením provede inkaso započtením před uplynutím lhůty uvedené v písmenu b) v případě, že je to nezbytné k ochraně finančních zájmů Společenství a pokud se schvalující osoba důvodně domnívá, že by dluh vůči Komisi mohl být nedobytný;".
17. Ustanovení čl. 81 odst. 1 písm. f) se nahrazuje tímto:
"f) pro lhůtu uvedenou v čl. 78 odst. 3 písm. b);".
18. Článek 83 se nahrazuje tímto:
"Článek 83
Inkaso započtením(Článek 73 finančního nařízení)
1. V případě, že dlužník má vůči Společenství jistou pohledávku, a splatnou pohledávku o stanovené částce, která se týká částky potvrzené platebním příkazem, inkasuje schvalující osoba po uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b) účetní pohledávku započtením.
Za výjimečných okolností a v případě, že je nezbytné chránit finanční zájmy Společenství a pokud se schvalující osoba důvodně domnívá, že by dluh vůči Komisi mohl být nedobytný, provede schvalující osoba inkaso započtením ještě před uplynutím lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b).
2. Před tím, než účetní zahájí postup provádění inkasa podle odstavce 1, konzultuje příslušnou schvalující osobu a informuje o tom příslušné dlužníky.
V případě, že dlužníkem je vnitrostátní orgán nebo některý z jeho správních orgánů, účetní rovněž informuje příslušné členské státy alespoň deset pracovních dní předem o svém úmyslu přistoupit k provedení inkasa započtením.
Účetní však může po dohodě s příslušným členským státem či správním orgánem přistoupit k provedení inkasa započtením ještě před uplynutím této lhůty.
3. Započtení podle odstavce 1 má stejný účinek jako platba a zprošťuje Společenství od dlužné částky a splatných úroků."
19. V článku 84 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen článek 83, pokud nebyla celá částka inkasována před uplynutím lhůty uvedené v článku 78 odst. 3 písm. b) a stanovené v oznámení o dluhu, uvědomí o tom účetní příslušnou schvalující osobu a bezodkladně zahájí postup pro získání částky jakýmikoli právními prostředky, včetně případného propadnutí předem složených jistot."
20. V čl. 85 prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) dlužník se zaváže k zaplacení úroků se sazbou stanovenou v článku 86 za celou dodatečně poskytnutou dobu počínaje dnem uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b);".
21. Vkládá se článek 85a, který zní:
"Článek 85a
Inkasování pokut, penále a jiných sankcí(Články 73 a 74 finančního nařízení)
1. Pokud byla Soudnímu dvoru Společenství předložena žaloba proti rozhodnutí Komise o uložení pokuty, penále nebo jiné sankce podle Smlouvy o ES nebo o Euratomu a do okamžiku vyčerpání všech právních prostředků, inkasuje účetní od dlužníka příslušnou sumu průběžně nebo ho požádá o složení finanční jistoty.
Požadovaná jistota je nezávislá na povinnosti zaplatit pokutu, penále nebo jinou sankci, a propadá po první výzvě.
Tato jistota musí krýt hlavní pohledávku a splatný úrok stanovený v čl. 86 odst.
2. Poté, co jsou vyčerpány všechny právní prostředky, zanesou se prozatímně vybrané částky a příslušné úroky do rozpočtu nebo jsou vyplaceny dlužníkovi.
V případě finanční jistoty by tato měla propadnout nebo být uvolněna."
22. Článek 86 se mění takto:
a) odstavce 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení vyplývající z použití zvláštních odvětvových předpisů, je každá pohledávka, která není ke dni uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b) zaplacena, zatížena úroky z prodlení v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Úrokovou sazbou pro pohledávky nezaplacené ke dni uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b) je sazba uplatňovaná Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropské unie platná první kalendářní den měsíce, ve kterém lhůta uplynula, zvýšená o:
a) sedm procentních bodů, pokud pohledávka pochází z veřejné zakázky na dodávky a služby uvedené v hlavě V;
b) tři a půl procentní body ve všech ostatních případech.
3. Úroky se počítají od kalendářního dne následujícího po dni uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b) a stanovené v oznámení o dluhu do kalendářního dne úhrady celého dluhu.";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Složí-li dlužník v případě pokuty finanční jistotu přijatou účetním namísto předběžné platby, použije se ode dne uplynutí lhůty uvedené v čl. 78 odst. 3 písm. b) úroková sazba uvedená v odstavci 2 tohoto článku zvýšená pouze o jeden a půl procentního bodu."
23. Článek 90 se nahrazuje tímto:
"Článek 90
Rozhodnutí o financování(Článek 75 finančního nařízení)
1. Rozhodnutí o financování stanoví základní prvky akce, která zahrnuje výdaj z rozpočtu.
2. V případě grantů se za rozhodnutí, kterým se přijímá roční pracovní program uvedený v článku 110 finančního nařízení, považuje rozhodnutí o financování ve smyslu článku 75 finančního nařízení, a to za předpokladu, že představuje dostatečně přesný rámec.
V případě, že u řízení o veřejných zakázkách realizace odpovídajících položek uvedených v ročním pracovním programu představuje dostatečně přesný rámec, tento pracovní program se také považuje za rozhodnutí o financování pro dotčené veřejné zakázky.
3. Aby bylo možné pracovní program přijatý Komisí považovat za dostatečně přesný rámec, měl by uvádět tyto údaje:
a) v případě grantů:
i) odkazy na základní právní akt a rozpočtovou linii,
ii) roční priority, cíle, kterých má být dosaženo, a předpokládané výsledky se schválenými položkami za daný rozpočtový rok,
iii) základní kritéria výběru určená k výběru návrhů na přidělení zakázky,
iv) maximální možnou míru spolufinancování a v případě, že se předpokládají různé míry financování, také kritéria, které se pro jednotlivé míry použijí,
v) časový rozvrh a odhad částek určených pro výzvy k předkládání návrhů;
b) v případě veřejných zakázek:
i) souhrnné rozpočtové krytí vyhrazené pro veřejné zakázky na příslušný rok,
ii) předběžný počet a typy předpokládaných veřejných zakázek a, je-li to možné, alespoň obecně jejich předmět,
iii) předběžný časový rámec zadávání veřejných zakázek.
V případě, že roční pracovní program neuvádí tento dostatečně přesný rámec pro jednu nebo více akcí, musí být odpovídajícím způsobem upraven nebo se musí přijmout zvláštní rozhodnutí o financování, které bude obsahovat informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) týkající se dotčených akcí.
4. Aniž je dotčeno některé ustanovení základního předpisu, uplatní se v případě jakékoli podstatné změny již přijatého rozhodnutí o financování stejný postup jako u původního rozhodnutí."
24. V čl. 94 odst. 1 se písmena d) a e) nahrazují tímto:
"d) souhrnný závazek se uskutečňuje prostřednictvím více právních závazků, za které odpovídají různé příslušné schvalující osoby;
e) v rámci zálohových účtů v souvislosti s vnějšími akcemi musejí právní závazky podepsat zaměstnanci místních jednotek uvedených v článku 254 na základě pokynů příslušné schvalující osoby, která má však i nadále odpovědnost za hlavní operaci."
25. Článek 100 se mění takto:
a) písmena b) a c) se nahrazují tímto:
"b) u ostatních odměn, jako například odměňování zaměstnanců podle hodin nebo dní: výkaz podepsaný zmocněným zaměstnancem, ze kterého vyplývá počet odpracovaných dní a hodin;
c) u přesčasů: výkaz podepsaný zmocněným zaměstnancem osvědčující odpracovanou práci přesčas;";
b) v písmenu d) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) výkaz výdajů na služební cesty podepsaný zaměstnancem na služební cestě a jeho pověřeným nadřízeným s uvedením zejména místa, data a časů odjezdu a příjezdu na místo služební cesty, cestovní výdaje, náklady na pobyt a ostatní řádně schválené výdaje proti předložení podkladů;".
26. Článek 101 se nahrazuje tímto:
"Článek 101
Podoba "předání k platbě"(Článek 79 finančního nařízení)
V jiném než počítačovém systému má "předání k platbě" podobu razítka s podpisem příslušné schvalující osoby nebo odborně způsobilého zaměstnance, který byl zmocněn příslušnou schvalující osobou v souladu s článkem 97.
V počítačovém systému má "předání k platbě" podobu elektronického potvrzení s osobním heslem příslušné schvalující osoby nebo odborně způsobilého zaměstnance, který byl zmocněn příslušnou schvalující osobou."
27. V článku 106 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V případě smluv nebo grantových dohod, u kterých platba závisí na schválení zprávy, začínají běžet lhůty uvedené v odstavcích 1 a 2 od okamžiku schválení uvedené zprávy nebo daného potvrzení.
Příjemce se bezodkladně informuje.
Lhůta pro schválení nesmí překročit:
a) 20 kalendářních dní u jednoduchých smluv týkajících se dodávek zboží a služeb;
b) 45 kalendářních dní pro ostatní smlouvy a dohody o grantech;
c) 60 kalendářních dní u smluv a grantových dohod, které zahrnují technické služby nebo akce, jejichž vyhodnocení je zvláště složité.
Příslušná schvalující osoba informuje příjemce formou úředního dokumentu o jakémkoli pozastavení lhůt za účelem schválení zprávy nebo osvědčení.
Příslušná schvalující osoba může rozhodnout, že na schválení zprávy nebo osvědčení a na platbu se použije jediná lhůta.
Tato jednotná lhůta nemůže překročit celkovou maximální možnou dobu ke schválení zprávy nebo osvědčení a k platbě."
28. V článku 114 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Na podkladě zprávy a slyšení přijme orgán buď odůvodněné rozhodnutí o zastavení řízení, nebo odůvodněné rozhodnutí v souladu s články 22 a 86 přílohy IX služebního řádu.
Rozhodnutí, která ukládají disciplinární opatření nebo finanční sankce, musí být oznámena zúčastněné osobě a zaslána pro informaci dalším orgánům a Účetnímu dvoru."
29. V článku 116 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Předmětem veřejné zakázky na nemovitosti je koupě, pronájem, právo užívání, leasing, nájem nebo koupě na splátky s předkupním právem nebo bez něj pozemků, budov nebo jiných nemovitostí."
30. V čl. 118 odst. 3 se druhá věta prvního pododstavce nahrazuje tímto:
"Aniž by byly dotčeny zakázky přidělené po vyjednávacím řízení podle článku 126, zveřejnění vyhlášení nabídkového řízení je povinné pro tyto zakázky: zakázky s přibližnou hodnotou, která je vyšší než limity stanovené v čl. 158 odst. 1 písm. a) a c) nebo se jim rovná; zakázky v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v kategorii 8 přílohy II A směrnice 2004/18/ES s přibližnou hodnotou, která se rovná limitu nebo je vyšší než limit stanovený v čl. 158 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení pro uvedené zakázky v oblasti výzkumu a vývoje."
31. V čl. 119 odst. 1 se písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) každoroční zveřejnění seznamu dodavatelů s uvedením předmětu a hodnoty zadané zakázky v případě zakázek o hodnotě, která se rovná nebo je větší než 25000 EUR."
32. V článku 126 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Zadavatelé mohou také použít vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky v případě zakázek o hodnotě, která se rovná nebo je menší než 60000 EUR."
33. Do článku 127 odst. 1 se doplňují písmena f) a g), která znějí:
"f) u zakázek na služby ve výzkumu a vývoji, jejichž výsledky nepřipadají výlučně zadavateli k využití při vlastní činnosti za podmínky, že poskytovaná služba je plně uhrazena zadavatelem;
g) u zakázek na služby v oblasti nabývání, rozvoje, výroby nebo koprodukce programových materiálů určených k vysílání rozhlasových stanic a zakázek na vysílací čas."
34. V článku 128 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Výzva k projevení zájmu je prostředkem předběžného výběru zájemců, kteří budou v rámci budoucích omezených nabídkových řízení pro zakázky o hodnotě vyšší než 60000 EUR vyzváni k podání nabídek, s výhradou článků 126 a 127."
35. Článek 129 se nahrazuje tímto:
"Článek 129
Zakázky nízké hodnoty(Článek 91 finančního nařízení)
1. Zakázky o hodnotě 60000 EUR nebo nižší mohou být zadány ve vyjednávacím řízení s alespoň pěti zájemci.
V případě, že zadavatel po vyjednávacím řízení s těmito zájemci obdrží pouze jedinou technicky a administrativně platnou nabídku, může zakázku udělit, jsou-li zadávací kritéria splněna.
2. Zakázky o hodnotě 25000 EUR nebo nižší mohou být zadány na základě postupu uvedeného v odstavci 1, jsou-li alespoň tři zájemci.
3. Zakázky o hodnotě 3500 EUR nebo nižší mohou být zadány na základě jediné nabídky.
4. Platby související s výdajovými položkami o hodnotě 200 EUR nebo nižší mohou spočívat pouze v zaplacení faktury bez předchozího přijetí nabídky."
36. Článek 134 se nahrazuje tímto:
"Článek 134
Doklad(Články 93 a 94 finančního nařízení)
1. Zájemci a uchazeči poskytnou čestné prohlášení, náležitě opatřené podpisem a datem, v němž se uvádí, že se nenacházejí v některé ze situací uvedených v článcích 93 nebo 94 finančního nařízení.
V případě omezeného řízení, soutěžního dialogu a vyjednávacího řízení po zveřejnění vyhlášení nabídkového řízení kdykoliv zadavatel omezí počet uchazečů, kteří mají být přizváni k vyjednávacímu řízení nebo vyzváni k předložení nabídky, předloží všichni tito uchazeči osvědčení uvedená v odstavci 3.
2. Uchazeč, kterému má být zakázka udělena, poskytne ve lhůtě stanovené zadavatelem a po podpisu smlouvy doklad uvedený v odstavci 3 potvrzující prohlášení uvedené v odstavci 1 v těchto případech:
a) u zakázek udělovaných orgány na vlastní účet o hodnotě stejné nebo vyšší, než je limit uvedený v článku 158;
b) u zakázek udělovaných v oblasti vnějších akcí o hodnotě stejné nebo vyšší, než je limit uvedený v čl. 241 odst. 1 písm. a), v čl. 243 odst. 1 písm. a) nebo v čl. 245 odst. 1 písm. a).
U zakázek o hodnotě nižší, než jsou limity uvedené v písmenech a) a b), může zadavatel v případě, že má pochybnosti o tom, zda se uchazeč nenachází v některé ze situací, která je důvodem pro vyloučení z řízení, požádat uchazeče, kterému má být zakázka udělena, aby předložil dokument uvedený v odstavci 3.
3. Zadavatel přijme jako dostatečný důkaz, že se zájemce nebo uchazeč, kterému má být zakázka udělena, nenachází v některé ze situací uvedených v čl. 93 odst. 1 písm. a), b) nebo e) finančního nařízení, nejnovější výpis z trestního rejstříku, nebo pokud neexistuje, aktuální rovnocenný doklad vydaný soudním nebo správním orgánem země původu nebo provenience, ze kterého vyplývá, že jsou tyto požadavky splněny. Zadavatel přijme jako dostatečný důkaz, že se zájemce nebo uchazeč nenachází v situaci uvedené v čl. 93 odst. 1 písm. d) finančního nařízení, nejnovější osvědčení vydané příslušným orgánem dotyčného státu.
Není-li dokument nebo osvědčení podle prvního pododstavce v dotyčné zemi vydáváno a v dalších případech vyloučení z řízení podle článku 93 finančního nařízení, může být nahrazeno místopřísežným, nebo pokud neexistuje, čestným prohlášením učiněným zúčastněnou osobou u soudního nebo správního orgánu, notáře nebo příslušné profesní organizace země jejího původu nebo provenience.
4. V závislosti na vnitrostátních právních předpisech země, ve které je zájemce nebo uchazeč usazen, se doklady uvedené v odstavcích 1 a 3 týkají právnických nebo fyzických osob včetně, pokud to zadavatel považuje za nezbytné, ředitelů podniků nebo jiných osob se zastupujícími, rozhodovacími nebo kontrolními pravomocemi ve vztahu k uchazečům.
5. Pokud mají pochyby o tom, že zájemci nebo uchazeči se nenacházejí v některé ze situací, které jsou důvodem pro vyloučení z řízení, mohou se sami zadavatelé obrátit na příslušné orgány uvedené v odstavci 3, aby získali informace, které v dané situaci považují za nezbytné.
6. Zadavatel může zájemce nebo uchazeče osvobodit od povinnosti předložit důkazy uvedené v odstavci 3, pokud mu již takový důkaz byl předložen v rámci jiného řízení o veřejných zakázkách a za předpokladu, že ode dne vydání těchto dokumentů ještě neuplynul jeden rok a jsou stále platné.
V takovém případě zájemce nebo uchazeč čestně prohlásí, že důkaz již byl předložen v rámci předchozího řízení o veřejných zakázkách, a potvrdí, že se jeho situace nezměnila."
37. Článek 135 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Za účelem posouzení finanční, hospodářské, technické a odborné způsobilosti zájemce nebo uchazeče se výběrová kritéria použijí na každé řízení o veřejných zakázkách.
Zadavatel může stanovit minimální požadavky, jejichž nesplnění způsobí, že zájemci nemohou být vybráni.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Zadavatel se může na základě vlastního posouzení rizik rozhodnout, že po zájemcích nebo uchazečích nebude vyžadovat prokázání jejich finanční, hospodářské, technické a odborné způsobilosti, a to u těchto zakázek:
a) u zakázek udělovaných orgány na vlastní účet o hodnotě 60000 EUR nebo nižší;
b) u zakázek udělovaných v oblasti vnějších akcí o hodnotě nižší než je limit uvedený v čl. 241 odst. 1 písm. a), v čl. 243 odst. 1 písm. a) nebo v čl. 245 odst. 1 písm. a).
V případě, že se zadavatel rozhodne, že nebude požadovat důkaz o finanční, hospodářské, technické a odborné způsobilosti zájemců nebo uchazečů, neprovede se bez poskytnutí finanční jistoty nebo rovnocenné částky žádné předběžné financování."
38. V čl. 138 odst. 1 se návětí nahrazuje tímto:
"Aniž by byl dotčen článek 94 finančního nařízení, zakázky se udělí jedním z následujících způsobů:".
39. V ustanovení čl. 145 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud hodnota zakázky přesahuje limit stanovený v čl. 129 odst. 1, jmenuje příslušná schvalující osoba komisi pro otevření obálek s nabídkami."
40. V čl. 146 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Výbor jmenuje příslušná schvalující osoba za účelem vydání poradního stanoviska pro zakázky s hodnotou vyšší, než je limit uvedený v čl. 129 odst. 1."
41. Článek 152 se nahrazuje tímto:
"Článek 152
Jistota pro předběžné financování(Článek 102 finančního nařízení)
Za platbu předběžného financování přesahující 150000 EUR nebo v případě uvedeném v čl. 135 odst. 6 druhém pododstavci se požaduje složení jistoty.
V případě, že je zadavatel veřejnoprávní orgán, může schvalující osoba na základě vlastního posouzení rizika od tohoto požadavku upustit.
Jistota se uvolní postupně při odečtení předběžného financování z průběžných plateb nebo plateb zůstatků ve prospěch dodavatele podle podmínek uvedených ve smlouvě."
42. Nadpis článku 155 se nahrazuje tímto:
"Článek 155Samostatné zakázky a zakázky sestávající z dílčích plnění(Články 91 a 105 finančního nařízení)"
43. V článku 157 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) 5278000 EUR pro zakázky na stavební práce."
44. Čl. 158 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Limity uvedené v článku 105 finančního nařízení činí:
a) 137000 EUR u zakázek na dodávky a služby uvedené v příloze II A směrnice 2004/18/ES, s výjimkou zakázek na výzkum a vývoj uvedených v kategorii 8 uvedené přílohy;
b) 211000 EUR u zakázek na služby uvedené v příloze II B směrnice 2004/18/ES a u zakázek na služby ve výzkumu a vývoji uvedené v kategorii 8 přílohy II A směrnice 2004/18/ES;
c) 5278000 EUR pro zakázky na stavební práce."
45. V článku 162 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) evropský subjekt, který plní úkoly vzdělávání, odborné přípravy, informování nebo výzkumu a studií v oblasti evropské politiky, všech činností přispívajících k prosazování občanství a lidských práv, nebo evropský normalizační orgán;".
46. V článku 164 se vkládá nový odstavec 1a, který zní:
"1a. Grantová dohoda může stanovit postupy a lhůty pro pozastavení v souladu s článkem 183."
47. V článku 165 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. V případě udělování grantů na provozní náklady subjektům, které sledují cíl obecného evropského zájmu, má Komise nárok požadovat procentní podíl ročního zisku odpovídající příspěvku Společenství na provozní rozpočet dotčených subjektů v případě, že tyto subjekty jsou také financovány veřejnoprávními orgány, které samy také mohou požadovat procentní podíl ročního zisku odpovídající výši jejich příspěvku.
Za účelem výpočtu částky, která má být poskytnuta, se nezohledňuje procentní podíl příspěvků do provozního rozpočtu učiněných formou věcného plnění."
48. V čl. 168 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) ve prospěch subjektů majících de iure nebo de facto monopol, které budou řádně odůvodněny v rozhodnutí o poskytnutí grantu;".
49. Článek 172 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první věta nahrazuje tímto:
"Příslušná schvalující osoba může v případě, že je to nezbytné či vhodné, přijmout spolufinancování formou věcného plnění.";
b) doplňuje se nový odstavec 3, který zní:
"3. U grantů o celkové hodnotě 25000 EUR nebo nižší může schvalující osoba na základě vlastního posouzení rizika od požadavku předložit důkaz o spolufinancování uvedený v odstavci 1 upustit.
V případě, že jedinému příjemci se v jednom rozpočtovém roce poskytuje více grantů, uplatňuje se limit 25000 EUR na všechny tyto granty dohromady."
50. Článek 173 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Žádost slouží jako důkaz právního postavení žadatele a jeho finanční a provozní způsobilosti uskutečnit navrhovanou akci nebo pracovní program, s výhradou čl. 176 odst. 4.
Za tímto účelem zájemce předloží čestné prohlášení a u žádostí o grant přesahující 25000 EUR všechny požadované podklady, a to na základě posouzení rizik provedeného příslušnou schvalující osobou.
Požadavek předložit tyto podklady se uvádí ve výzvě k předkládání návrhů.
Těmito podklady mohou být zejména účet zisků a ztrát a rozvaha za minulý uzavřený rozpočtový rok.";
b) odstavec 4 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"U grantů na akce přesahujících částku 500000 EUR nebo u grantů na provozní náklady přesahujících 100000 EUR se k žádosti přikládá zpráva externího auditu vypracovaná schváleným auditorem.
Tato zpráva osvědčuje účty z posledního dostupného rozpočtového roku.",
ii) čtvrtý a pátý pododstavec se nahrazují tímto:
"V případě partnerství podle článku 163 musí být před uzavřením rámcové dohody vyhotovena zpráva externího auditu uvedená v prvním pododstavci, která pokrývá poslední dva dostupné rozpočtové roky.
Příslušná schvalující osoba může na základě svého posouzení rizik osvobodit zařízení vyššího vzdělávání a příjemce, kteří v případě dohod s více příjemci ručí společně a nerozdílně, od povinnosti auditu podle prvního pododstavce.",
iii) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"První pododstavec se nevztahuje na veřejnoprávní orgány a mezinárodní organizace uvedené v čl. 43 odst. 2."
51. Článek 176 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Finanční a provozní schopnosti se ověřují zejména na základě analýzy podkladů uvedených v článku 173, které požaduje příslušná schvalující osoba ve výzvě k předkládání návrhů.";
b) v odstavci 4 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Ověření finanční způsobilosti podle odstavce 3 se nevztahuje na fyzické osoby, které obdržely stipendia, na veřejnoprávní subjekty ani na mezinárodní organizace uvedené v čl. 43 odst. 2."
52. Článek 179 se nahrazuje tímto:
"Článek 179
Informování žadatelů(Článek 116 finančního nařízení)
Žadatelé jsou informováni co nejdříve, v každém případě do 15 kalendářních dní poté, co rozhodnutí o poskytnutí bylo příjemcům zasláno."
53. Článek 180 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Předběžné financování může být u každého grantu rozděleno do více splátek.
Vyplacení úplné platby nového předběžného financování je podmíněno tím, že je využito alespoň 70 % z celkové částky předcházejícího předběžného financování.
V případě, že se využilo méně než 70 % předcházející částky předběžného financování, nová platba předběžného financování se o tyto nevyužité částky sníží.
Vyúčtování nákladů vynaložených příjemcem se přiloží k žádosti o novou platbu.";
b) odstavec 2 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Schvalující osoba odpovědná za všechny platby na základě svého posouzení rizik může požadovat osvědčení o účetních uzávěrkách a podkladových účtech ze strany schváleného auditora anebo v případě veřejnoprávních orgánů příslušným a nezávislým veřejnoprávním činitelem.
V případě grantu na akci nebo na provozní náklady se osvědčení přikládá k žádosti o platbu.
Účelem osvědčení je v souladu s metodologií přijatou příslušnou schvalující osobou osvědčit, že náklady, které příjemce uvedl v účetních uzávěrkách, od nichž se odvíjejí platby, jsou skutečné, přesně uvedené a podle grantové dohody způsobilé.",
ii) ve druhém pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
"Kromě paušálních částek a paušálních sazeb financování je osvědčení o účetní uzávěrce a podkladových účtech povinné u průběžných plateb v rozpočtovém roce stanoven povinný externí audit, stejně jako u závěrečných plateb v těchto případech:",
iii) ve třetím pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
"Příslušná schvalující osoba v závislosti na svém posouzení rizik může upustit od povinnosti předložit takové osvědčení o účetní uzávěrce a podkladových účtech v případě, že:".
54. Článek 182 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Za účelem omezení finančních rizik souvisejících s platbou předběžného financování může příslušná schvalující osoba na základě svého posouzení rizik požadovat po příjemci, aby složil předem jistotu do výše částky předběžného financování a nebo aby platby rozdělil do více splátek.
U grantů o hodnotě 10000 EUR nebo nižší může příslušná schvalující osoba požadovat po příjemci, aby jistotu složil předem pouze v řádně odůvodněných případech.
Taková jistota může být také požadována příslušnou schvalující osobou v závislosti na její analýze rizik s ohledem na způsob financování zvolený při dohodě o grantu.
Kdykoli se složení této jistoty požaduje, je za její posouzení a přijetí odpovědná příslušná schvalující osoba.";
b) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud předběžné financování představuje více než 80 % celkové částky grantu a přesahuje 60000 EUR, požaduje se složení jistoty."
55. Články 195, 196, 197, 198, 200 a 202 se zrušují.
56. Článek 211 se nahrazuje tímto:
"Článek 211
Sladění účtů(Článek 135 finančního nařízení)
1. Údaje hlavní účetní knihy jsou ukládány a organizovány tak, aby sloužily k prokázání obsahu každého účtu v předvaze.
2. Na inventární soupis dlouhodobých aktiv se použijí články 220 až 227."
57. Zrušuje se článek 212.
58. Článek 213 se mění takto:
a) v odstavci 2 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro přepočet mezi eurem a jinou měnou pro sestavení rozvahy ke dni 31. prosince roku N se použije kurz posledního pracovního dne roku N.";
b) doplňuje se nový odstavec 3, který zní:
"3. Účetní pravidla přijatá podle článku 133 finančního nařízení stanoví přepočet a pravidla pro opětovné přezkoumání pro účely akruálního účetnictví."
59. Článek 222 se nahrazuje tímto:
"Článek 222
Zápis majetku do inventárního soupisu(Článek 138 finančního nařízení)
Veškerý nabytý majetek, jehož doba použití je vyšší než jeden rok, který není spotřebním zbožím a jehož pořizovací cena nebo výrobní náklady jsou vyšší, než je stanoveno v účetních pravidlech přijatých podle článku 133 finančního nařízení, se zapisuje do inventárního soupisu a zaznamená na účty dlouhodobých aktiv."
60. V článku 240 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Oznámení o předběžných informacích pro mezinárodní výzvy k podávání nabídek se u zakázek na dodávky a služby zasílá co nejdříve Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství a u zakázek na stavební práce co nejrychleji po rozhodnutí o schválení programu."
61. Článek 241 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) u zakázek o hodnotě alespoň 200000 EUR: mezinárodní omezené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm. a);",
ii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Zakázky o hodnotě 5000 EUR nebo nižší mohou být zadány na základě jediné nabídky.";
b) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Je-li počet zájemců splňujících výběrová kriteria nebo minimální úroveň způsobilosti menší než minimální počet, může zadavatel vyzvat k předložení nabídek pouze takové zájemce, kteří tato kriteria splňují.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
V rámci řízení uvedeného v odst. 1 písm. b) vypracuje zadavatel seznam alespoň tří uchazečů podle svého výběru.
Řízení zahrnuje omezenou soutěž bez zveřejnění vyhlášení a nazývá se soutěžní vyjednávací řízení, na které se nevztahuje článek 124.
Obálky s nabídkami otvírá a posuzuje hodnotící komise, která má nezbytnou odbornou a správní způsobilost.
Členové hodnotící komise musí podepsat prohlášení o nestrannosti.
V případě, že zadavatel po vyjednávacím řízení s těmito uchazeči obdrží pouze jedinou technicky a administrativně platnou nabídku, může zakázku udělit, jsou-li zadávací kritéria splněna."
62. Článek 242 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) první pododstavec se mění takto:
- návětí se nahrazuje tímto:
"Zadavatel může u zakázek na služby použít vyjednávací řízení na základě jediné nabídky v těchto případech:",
- vkládá nové písmeno g), které zní:
"g) pokus použít soutěžní vyjednávací řízení byl, po předchozím neúspěšném pokusu použít rámcovou smlouvu, neúspěšný.
V tomto případě může zadavatel, po zrušení soutěžního vyjednávacího řízení, zahájit jednání s jedním nebo více uchazeči podle svého výběru, kteří se účastnili nabídkového řízení, pokud původní podmínky zakázky nejsou podstatně změněny.",
ii) vkládá se nový pododstavec, který zní:
"V případě, že zadavatelem zakázky není Komise, podléhá použití vyjednávacího řízení předchozímu souhlasu příslušné schvalující osoby.";
b) odstavec 2 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) doplňkové služby, které sestávají z opakování podobných služeb svěřených poskytovateli služby v rámci první zakázky za předpokladu, že:
i) bylo zveřejněno vyhlášení zakázky na první službu a v tomto vyhlášení byla jasně uvedená možnost použití vyjednávacího řízení pro nové služby na projekt a odhadované náklady,
ii) zakázku lze prodloužit pouze jednou o hodnotu a dobu trvání nepřesahující hodnotu a dobu trvání původní zakázky.",
ii) druhý pododstavec se zrušuje.
63. Článek 243 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) u zakázek o hodnotě alespoň 150000 EUR: mezinárodní otevřené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm. a);
b) u zakázek o hodnotě alespoň 30000 EUR, ale nepřesahujících 150000 EUR: místní otevřené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm. b);",
ii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Zakázky o hodnotě 5000 EUR nebo nižší mohou být zadány na základě jediné nabídky.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
V rámci řízení uvedeného v odst. 1 písm. c) vypracuje zadavatel seznam alespoň tří dodavatelů podle svého výběru.
Řízení zahrnuje omezenou soutěž bez zveřejnění vyhlášení a nazývá se soutěžní vyjednávací řízení, na které se nevztahuje článek 124.
Obálky s nabídkami otvírá a posuzuje hodnotící komise, která má nezbytnou odbornou a správní způsobilost.
Členové hodnotící komise musí podepsat prohlášení o nestrannosti.
V případě, že zadavatel po vyjednávacím řízení s těmito dodavateli obdrží pouze jedinou technicky a administrativně platnou nabídku, může zakázku udělit, jsou-li zadávací kritéria splněna."
64. Čl. 244 odst. 1 se mění takto:
a) návětí se nahrazuje tímto:
"U zakázek na dodávky lze použít vyjednávací řízení na základě jediné nabídky v těchto případech:";
b) doplňuje se nové písmeno e), které zní:
"e) soutěžní nabídkové řízení bylo po dvou pokusech neúspěšné, to jest neexistovala žádná správně a technicky platná nabídka a/nebo nebyla z kvalitativního nebo finančního hlediska přesvědčivá.
V takovém případě může zadavatel po zrušení soutěžního vyjednávacího řízení zahájit jednání s jedním nebo více uchazeči podle svého výběru, kteří se účastnili nabídkového řízení, pokud původní podmínky zakázky nejsou podstatně změněny.";
c) vkládá se nový pododstavec, který zní:
"V případě, že zadavatelem zakázky není Komise, podléhá použití vyjednávacího řízení předchozímu souhlasu příslušné schvalující osoby."
65. Článek 245 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) u zakázek o hodnotě alespoň 5000000 EUR:
i) v zásadě mezinárodní otevřené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm.a),
ii) výjimečně, s ohledem na zvláštnosti některých stavebních prací a s předchozím souhlasem příslušné schvalující osoby, pokud není zadavatelem Komise, mezinárodní omezené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm. a).;
b) u zakázek o hodnotě alespoň 300000 EUR, ale nepřesahujících 5000000 EUR: místní otevřené nabídkové řízení ve smyslu čl. 122 odst. 2 a čl. 240 odst. 2 písm. b);",
ii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Zakázky o hodnotě 5000 EUR nebo nižší mohou být zadány na základě jediné nabídky.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
V rámci řízení uvedeného v odst. 1 písm. c) vypracuje zadavatel seznam alespoň tří uchazečů podle svého výběru.
Řízení zahrnuje omezenou soutěž bez zveřejnění vyhlášení a nazývá se soutěžní vyjednávací řízení, na které se nevztahuje článek 124.
Obálky s nabídkami otvírá a posuzuje hodnotící komise, která má nezbytnou odbornou a správní způsobilost.
Členové hodnotící komise musí podepsat prohlášení o nestrannosti.
V případě, že zadavatel po vyjednávacím řízení s těmito uchazeči obdrží pouze jedinou technicky a administrativně platnou nabídku, může zakázku udělit, jsou-li zadávací kritéria splněna."
66. Čl. 246 odst. 1 se mění takto:
a) první pododstavec se mění takto:
i) návětí se nahrazuje tímto:
"U zakázek na stavební práce lze použít vyjednávací řízení na základě jediné nabídky v těchto případech:",
ii) doplňuje se nové písmeno d), které zní:
"d) v případě, že soutěžní nabídkové řízení bylo po dvou pokusech neúspěšné, to jest neexistovala žádná správně a technicky platná nabídka a/nebo nebyla z kvalitativního nebo finančního hlediska přesvědčivá.
V takovém případě může zadavatel po zrušení soutěžního vyjednávacího řízení zahájit jednání s jedním nebo více uchazeči podle svého výběru, kteří se účastnili nabídkového řízení, pokud původní podmínky zakázky nejsou podstatně změněny.";
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"V případě, že zadavatelem zakázky není Komise, podléhá použití vyjednávacího řízení předchozímu souhlasu příslušné schvalující osoby."
67. V článku 250 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. V případě, že předběžné financování přesahuje 150000 EUR, vyžaduje se složení jistoty.
V případě, že je zadavatel veřejnoprávní orgán, však může příslušná schvalující osoba na základě vlastního posouzení rizik od tohoto požadavku upustit.
Jistota se uvolňuje postupně při odečtení předběžného financování z průběžných plateb nebo plateb zůstatků ve prospěch dodavatele podle podmínek uvedených ve smlouvě.
4. Zadavatel může vyžadovat jistotu ve výši částky, která je stanovena v zadávací dokumentaci a která odpovídá 5 až 10 % celkové hodnoty zakázky.
Jistota se určí na základě objektivního kritéria, jako např. druhu a hodnoty zakázky.
Jistota na plnění smlouvy se však vyžaduje v případech, kdy jsou překročeny tyto limity:
i) 345000 EUR u zakázek na stavební práce;
ii) 150000 EUR u dodávek na stavební práce.
Jistota zůstane platná nejméně do konečného přijetí dodávek a prací.
Pokud není zakázka řádně provedena, je celá jistota zadržena."
68. V čl. 252 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Hodnotící komise nebo zadavatel však může v souvislosti s vylučujícími a výběrovými kritérii vyzvat zájemce nebo uchazeče, aby předložili doplňující informace nebo aby vyjasnili předložené podklady ve lhůtě, kterou s ohledem na zásadu rovného zacházení stanoví."
69. V čl. 257 prvním pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) Evropský úřad pro výběr personálu a Evropská správní škola, která je k úřadu administrativně přidružena;".
70. V článku 260 se zrušuje druhý pododstavec.
71. V článku 262 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Rozpočtové závazky odpovídající správním položkám, jejichž druh je společný všem hlavám rozpočtu a které se spravují jako celek, mohou být uvedeny v odděleném souhrnném výkazu rozděleném podle druhu, jak stanoví článek 27.
Odpovídající výdaje se uvádí v rozpočtových liniích v každé hlavě na základě stejného rozdělení jako u položek rozpočtového roku."
72. V článku 264 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V případě, že u transakcí ve třetích zemích nelze použít žádnou formu záruky na nájem, může schvalující osoba přijmout jiné formy záruky za předpokladu, že tyto formy zajistí rovnocennou ochranu finančních zájmů Společenství."
73. V článku 271 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Limity a částky stanovené v článcích 54, 67, 119, 126, 128, 129, 130, 135, 151, 152, 164, 172, 173, 180, 181, 182, 226, 241, 243, 245 a 250 jsou aktualizovány každé tři roky podle změn indexu spotřebitelských cen ve Společenství.
2. Limity uvedené v čl. 157 písm. b) a v čl. 158 odst. 1 na veřejné zakázky se přizpůsobí každé dva roky podle čl. 78 odst. 1 směrnice 2004/18/ES."
Článek 2
Postupy zadávání veřejných zakázek a poskytování grantů, které byly zahájeny před vstupem tohoto nařízení v platnost, se i nadále řídí pravidly platnými v době jejich zahájení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1249/2006
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se stanoví doplňkové množství surového třtinového cukru pocházejícího ze států AKT a z Indie pro zásobování rafinerií na období od 1. července 2006 do 30. září 2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 29 odst. 4 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že během hospodářských let 2006/07, 2007/08 a 2008/09 a s cílem zajistit dostatečné zásobování rafinerií Společenství se pozastavují dovozní cla na doplňkové množství dovozů surového třtinového cukru pocházejícího ze států uvedených v příloze VI uvedeného nařízení.
(2) Toto doplňkové množství by mělo být vypočteno v souladu s článkem 19 nařízení Komise (ES) č. 950/2006 ze dne 28. června 2006, kterým se pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů v odvětví cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod [2], na základě předpokládané bilance Společenství týkající se zásobování surovým cukrem.
Pro hospodářský rok 2006/07 z bilance vyplývá potřeba dovézt takové doplňkové množství surového cukru, aby mohly být pokryty potřeby rafinerií Společenství.
(3) K zajištění toho, aby rafinerie v rámci Společenství měly dostatečné zásoby surového cukru k pokrytí svých tradičních potřeb zásobování, by doplňkové množství mělo být rozděleno mezi dotčené třetí země tak, aby bylo zajištěno plné zásobení.
Pro Indii se považuje za vhodné udržet roční množství 10000 tun extrapolované na 12500 tun pro zohlednění patnáctiměsíčního období hospodářského roku 2006/07.
Pokud jde o zbývající potřebu zásobování, mělo by být stanoveno celkové množství pro státy AKT, které se kolektivně rozhodly mezi sebou zavést postupy pro rozdělení množství tak, aby bylo zajištěno vhodné zásobování rafinerií.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V období od 1. července 2006 do 30. září 2007 činí doplňkové množství surového třtinového cukru určeného k rafinaci kódu KN 17011110 podle čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006:
a) 70000 tun vyjádřených jako bílý cukr pocházející ze států uvedených v příloze VI nařízení (ES) č. 318/2006, s výjimkou Indie;
b) 12500 tun vyjádřených jako bílý cukr pocházející z Indie.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1250/2006
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 [2] stanoví prováděcí pravidla k režimům vázané podpory stanoveným v hlavě IV a IVa nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin podle jednotného režimu platby stanoveného v hlavě III uvedeného nařízení a podle platby na plodiny na orné půdě stanovené v kapitole 10 hlavy IV uvedeného nařízení.
(2) Článek 3 nařízení (ES) č. 1973/2004 stanoví údaje, které mají členské státy sdělovat Komisi, a různé termíny pro zaslání těchto informací.
Nařízení (ES) č. 1973/2004 také vyžaduje, že o různých režimech podpory se mají zaslat doplňkové informace.
V zájmu zjednodušení je třeba vyjasnit nezbytné informace, které se mají Komisi během celého roku zasílat.
(3) V článku 64 nařízení (ES) č. 1973/2004 je definována "plocha vyňatá z produkce" tak, že se plocha způsobilá pro podporu na plochu podle článku 108 nařízení (ES) č. 1782/2003 ponechá ležet ladem. Aby se tato definice vztahovala na veškeré režimy ploch vyňatých z produkce, na které se vztahuje článek 107 uvedeného nařízení, je třeba rozšířit oblast působnosti této definice nad rámec čl. 107 odst. 1.
(4) Článek 171cj nařízení (ES) č. 1973/2004 stanoví, že hmotnost tabáku, na jejímž základě se vypočítá podpora, se má přizpůsobit, pokud se obsah vlhkosti odlišuje od úrovní stanovených v příloze XXVIII uvedeného nařízení pro danou odrůdu.
Uvedené úrovně je třeba přizpůsobit tak, aby zahrnovaly správné znění, jak to umožňují dotyčné členské státy.
(5) Nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Komunikace
1. Členské státy sdělí Komisi elektronicky tyto údaje:
a) nejpozději k 1. září příslušného roku:
i) celkovou plochu, na kterou bylo požádáno o podporu, v případě:
- zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podle článku 72 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- prémie na bílkovinné plodiny podle článku 76 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- zvláštní platby na rýži podle článku 79 nařízení (ES) č. 1782/2003, rozčleněné na odrůdy indica a japonica,
- podpory na plochu na skořápkové ovoce podle článku 83 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyjádřené podle kategorií stromů/keřů nesoucích skořápkové ovoce,
- podpory na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na plodiny na orné půdě podle článku 100 nařízení (ES) č. 1782/2003, podle základní plochy, jak je uvedeno v příloze IV tohoto nařízení a v normalizovaném formátu popsaném v příloze IX tohoto nařízení,
- zvláštní platby na bavlnu podle článku 110a nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na olivové háje podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003, podle kategorií,
- podpory na plochu pro chmel podle článku 110n nařízení Rady (ES) č. 1782/2003,
- režimu jednotných plateb na plochu (RJPP) podle článku 143b nařízení Rady (ES) č. 1782/2003;
ii) celkové množství, na které bylo požádáno o podporu, v případě:
- prémie pro mléčné výrobky podle článku 95 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003;
iii) celkový počet žádostí v případě prémií na ovce a kozy podle článku 111 nařízení (ES) č. 1782/2003, a to za použití vzorového formuláře stanoveného v příloze XI tohoto nařízení;
b) nejpozději k 15. říjnu příslušného roku celkovou zjištěnou plochu v případě:
- prémie na bílkovinné plodiny podle článku 76 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c) nejpozději k 15. listopadu příslušného roku
i) celkovou zjištěnou plochu použitou na výpočet koeficientu snížení v případě:
- zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podle článku 72 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- zvláštní platby na rýži podle článku 79 nařízení (ES) č. 1782/2003 v rozčlenění na odrůdy indica a japonica a také podrobné informace podle odrůd rýže a podle základní plochy a základní dílčí plochy za použití vzorového formuláře podle přílohy III tohoto nařízení,
- podpory na plochu na skořápkové ovoce podle článku 83 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyjádřené podle kategorií stromů/keřů nesoucích skořápkové ovoce,
- podpory na plodiny na orné půdě podle článku 100 nařízení (ES) č. 1782/2003, podle základní plochy, jak je uvedeno v příloze IV tohoto nařízení a v normalizovaném formátu popsaném v příloze IX tohoto nařízení,
- zvláštní platby na bavlnu podle článku 110a nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na olivové háje podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003, podle kategorií,
- podpory na plochu pro chmel podle článku 110n nařízení Rady (ES) č. 1782/2003,
- režimu jednotných plateb na plochu (RJPP) podle článku 143b nařízení Rady (ES) č. 1782/2003;
ii) celkové zjištěné množství použité pro výpočet koeficientu snížení v případě prémie pro mléčné výrobky podle článku 95 nařízení (ES) č. 1782/2003;
iii) celkové zjištěné množství v případě:
- dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle odrůd tabáku, jak je uvedeno v příloze XXV tohoto nařízení;
iv) částku podpory na hektar, která se má poskytnout na každou kategorii olivových hájů v případě podpory na olivové háje podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003;
d) nejpozději ke 31. březnu následujícího roku orientační částku podpory na kilogram v případě podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle skupin odrůd tabáku, jak jsou uvedeny v příloze XXV tohoto nařízení, a případně na každý stupeň jakosti;
e) nejpozději ke 31. červenci příslušného roku:
i) celkovou plochu, na kterou byla skutečně vyplacena podpora, v případě:
- zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podle článku 72 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- prémie na bílkovinné plodiny podle článku 76 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- zvláštní platby na rýži podle článku 79 nařízení (ES) č. 1782/2003, rozčleněné na odrůdy indica a japonica,
- podpory na plochu na skořápkové ovoce podle článku 83 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyjádřené podle kategorií stromů/keřů nesoucích skořápkové ovoce,
- podpory na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na plodiny na orné půdě podle článku 100 nařízení (ES) č. 1782/2003, podle základní plochy, jak je uvedeno v příloze IV tohoto nařízení a v normalizovaném formátu popsaném v příloze IX tohoto nařízení,
- zvláštní platby na bavlnu podle článku 110a nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na olivové háje podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003, podle kategorií,
- podpory na plochu pro chmel podle článku 110n nařízení Rady (ES) č. 1782/2003,
- režimu jednotných plateb na plochu (RJPP) podle článku 143b nařízení Rady (ES) č. 1782/2003;
ii) celkové množství, na které byla skutečně vyplacena podpora, v případě:
- podpory na brambory určené na výrobu škrobu (v ekvivalentu škrobu) podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- prémie pro mléčné výrobky podle článku 95 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory pro osivo podle článku 99 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle druhů osiva, jak jsou uvedeny v příloze XI nařízení (ES) č. 1782/2003,
- podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle odrůd tabáku, jak je uvedeno v příloze XXV tohoto nařízení, a podle jakosti;
- přechodné platby za cukr podle článku 110p nařízení Rady (ES) č. 1782/2003;
iii) konečnou částku podpory na kilogram v případě podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle skupin odrůd tabáku, jak jsou uvedeny v příloze XXV tohoto nařízení, a případně na každý stupeň jakosti;
iv) celkový počet prémií vyplacených v případě prémií na ovce a kozy podle článku 111 nařízení (ES) č. 1782/2003, a to za použití vzorového formuláře stanoveného v příloze XII tohoto nařízení.
2. Ve sděleních, která jsou stanovena v odstavci 1, se plochy vyjadřují v hektarech s přesností na dvě desetinná místa, množství se vyjadřují v tunách s přesností na tři desetinná místa a počet žádostí se vyjadřuje bez použití desetinných míst.
3. Dojde-li ke změně údajů vyžadovaných podle odstavce 1, zejména v důsledku kontrol, oprav nebo zpřesnění čísel uvedených dříve, musí být tato aktualizace sdělena Komisi do jednoho měsíce od okamžiku, kdy ke změně došlo."
2. Článek 4 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Koeficient snížení plochy v případě uvedeném v článku 75, čl. 78 odst. 2, článku 82, článku 85, čl. 89 odst. 2, článku 98, článku 143 a čl. 143b odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient snížení množství a objektivní kritéria v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení se stanoví nejpozději k 15. listopadu dotyčného roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 3 písm. b) a čl. 3 písm. c) tohoto nařízení";
b) zrušuje se odstavec 2
3. V článku 14 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději k 1. září seznam odrůd zapsaných ve vnitrostátním katalogu, klasifikovaných podle kritérií definovaných v položce 2 přílohy I nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 [3], pokud dojde ke změnám v uvedeném seznamu.
2. U Francouzské Guyany platí, že informace týkající se ploch uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c) bodu i) se sdělují na základě průměru ploch osetých během obou osevních cyklů podle druhého odstavce článku 12.
4. V článku 44 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"Tyto informace zahrnují zejména:
a) plochy odpovídající každému druhu suroviny,
b) množství každého druhu suroviny a získaný konečný výrobek."
5. V článku 62 se úvodní text nahrazuje tímto:
"Pro účely ustanovení čl. 102 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 musí členské státy nejpozději k 1. září roku, za který je požadována platba na plochu, určit:".
6. Článek 64 se nahrazuje tímto:
"Článek 64
Definice
Pro účely článku 107 nařízení (ES) č. 1782/2003 se "plochou vyňatou z produkce" rozumí to, že se plocha způsobilá pro podporu na plochu podle článku 108 uvedeného nařízení ponechá ležet ladem."
7. Článek 69 se nahrazuje tímto:
"Článek 69
Komunikace
Pokud se zjistí, že plochy uvedené v článcích 59 a 60 byly překročeny, stanoví dotyčný členský stát neprodleně a nejpozději do 15. listopadu dotyčného roku konečnou sazbu překročení a oznámí ji Komisi nejpozději do 1. prosince dotyčného roku.
Údaje použité pro výpočet sazby, o kterou je základní plocha překročena, se zašlou v podobě formuláře podle přílohy VI."
8. Článek 76 se nahrazuje tímto:
"Článek 76
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi každoročně nejpozději do 31. října případné změny v seznamu zemědělských ploch, ve kterých se provádí sezónní přesun na jiné pastviny podle čl. 114 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 a článku 73 tohoto nařízení."
9. Článek 84 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy oznámí Komisi každoročně do 1. ledna případnou změnu části převedených nároků na prémii, které budou převedeny do vnitrostátní rezervy v souladu s čl. 117 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, a případně opatření přijatá podle čl. 117 odst. 3 uvedeného nařízení.";
b) odstavec 2 se mění takto:
i) úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Za použití tabulky obsažené v příloze XIII členské státy uvědomí Komisi za každý rok nejpozději do 30. dubna:";
ii) písmeno e) se zrušuje.
10. Článek 106 se nahrazuje tímto:
"Článek 106
Oznámení
1. Do 1. ledna každého roku oznámí členské státy Komisi:
a) případnou změnu snížení uvedeného v čl. 127 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003,
b) případné změny opatření přijatých na základě čl. 127 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
2. Za použití tabulky obsažené v části 3 přílohy XVIII členské státy oznámí Komisi za každý rok nejpozději do 31. července:
a) počet nároků na prémie vrácených v předcházejícím kalendářním roce bez vyrovnávací platby do státní rezervy v důsledku převodu nároků bez převodu zemědělských podniků,
b) počet nevyužitých nároků na prémie podle čl. 109 odst. 2 převedených v předcházejícím kalendářním roce do státní rezervy,
c) počet nároků na prémie přidělených v předcházejícím kalendářním roce podle čl. 128 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003."
11. Článek 131 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) nejpozději k 1. březnu informace týkající se předchozího roku, a to o počtu telat, u nichž bylo zažádáno o porážkovou prémii, s uvedením informace, zda zvířata byla poražena, nebo vyvezena;"
b) v odstavci 2 se úvodní slova písmene a) nahrazují tímto:
"nejpozději k 1. únoru informace za předchozí rok uvádějící:";
c) v odstavci 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) nejpozději k 1. březnu informace týkající se předchozího roku, a to o počtu kusů skotu kromě telat, u něhož bylo zažádáno o porážkovou prémii, s uvedením informace, zda zvířata byla poražena, nebo vyvezena;"
d) v odstavci 4 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) nejpozději k 1. únoru informace týkající se předchozího roku, a to o počtu kusů skotu samčího pohlaví, u nichž bylo zažádáno o zvláštní prémii, v rozčlenění podle věkové třídy a typu zvířete (býka nebo vola);"
e) v odstavci 6 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) popřípadě ročně nejpozději do 1. února informace týkající se předchozího roku, a to o počtu zvířat, na které byla skutečně poskytnuta prémie na porážky mimo sezónu, v rozčlenění podle toho, zda u nich byla využita první nebo druhá tranše zvláštní prémie, a o počtu zemědělců podle každé z obou věkových tříd;".
12. Článek 169 se mění takto:
a) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) množství každého druhu suroviny a získaný konečný výrobek.";
b) zrušují se písmena c), d) a e).
13. V článku 171ai se úvodní slova odstavce 1 nahrazují tímto:
"Členské státy oznámí zemědělcům produkujícím bavlnu do 31. ledna dotyčného roku toto:".
14. Článek 171bd se zrušuje.
15. Znění přílohy III se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení.
16. Příloha VI se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
17. Příloha IX se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
18. Přílohy XI a XII se nahrazují zněním uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
19. Příloha XIV se zrušuje.
20. Příloha XVIII se nahrazuje zněním uvedeným v příloze V tohoto nařízení.
21. Příloha XXVIII se nahrazuje zněním uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1251/2006
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1236/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1252/2006
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2006, pokud jde o seznam členských států, ve kterých je zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 796/2006 ze dne 29. května 2006, kterým se zastavuje nákup másla za 90 % intervenční ceny a zahajuje nákup prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 796/2006 byl zahájen nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení na období do 31. srpna 2006 v souladu s čl. 6 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem a Českou republikou Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup prostřednictvím nabídkového řízení.
Uvedené členské státy by proto měly být připojeny na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 796/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 796/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 796/2006 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje od 19. do 31. srpna 2006 v těchto členských státech za podmínek stanovených v oddílu 3a nařízení (ES) č. 2771/1999: Belgie, Česká republika, Španělsko, Irsko, Lotyšsko, Polsko a Portugalsko."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1253/2006
ze dne 18. srpna 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. srpna 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. září 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. srpna 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 1000 t původem z Botswany,
- 300 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 800 t původem z Botswany,
- 350 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce září 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 14959 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 8152 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 19. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1254/2006
ze dne 21. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1255/2006
ze dne 21. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [2] stanoví otevření a správu řady dovozních kvót pro drůbeží maso na víceletém základě.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválená rozhodnutím Rady 2006/333/ES [4], stanoví zvýšení roční dovozní celní kvóty pro drůbeží maso erga omnes o 2485 tun pro některé zmrazené dělené krůtí maso.
(3) S ohledem na možné přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii od 1. ledna 2007 je vhodné stanovit jiné období pro podání žádostí o licence na první čtvrtletí roku 2007.
(4) Nařízení (ES) č. 1431/94 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. V článku 3 se písm. c) nahrazuje tímto:
"c) v kolonce 8 žádosti o licence a licence se uvádí země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země s výjimkou skupin 3, 5 a 6."
2. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Na období od 1. ledna do 31. března 2007 se však žádosti o licence podávají během prvních 7 pracovních dní měsíce ledna 2007.";
b) v odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Každý žadatel však v případě skupin 3, 5 a 6 může podat více žádostí o dovozní licence na produkty jedné skupiny, jestliže pocházejí z více než jedné země.
Žádosti, které se vždy týkají pouze jedné země původu, se podávají u příslušného orgánu členského státu současně.
Pokud jde o nejvyšší přípustná množství uvedená v čl. 3 písm. b) i pokud jde o uplatňování pravidel předchozího pododstavce, považují se za jedinou žádost.";
3. Přílohy se nahrazují zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1256/2006
ze dne 21. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1010/2006 o některých mimořádných opatřeních na podporu trhu s vejci a drůbeží v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 první pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 14 odst. 1 první pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy sdělily změny údajů v přílohách nařízení Komise (ES) č. 1010/2006 [3].
Tři členské státy navíc předložily novou žádost o mimořádná opatření na podporu trhu.
(2) Nařízení (ES) č. 1010/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I až VII nařízení (ES) č. 1010/2006 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1257/2006
ze dne 21. srpna 2006,
kterým se schvaluje změna specifikace zeměpisného označení zapsaného v Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Nocciola di Giffoni) (CHZO)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 druhou větu uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 a na základě čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení prověřila Komise žádost Itálie o změny specifikace chráněného označení původu "Nocciola di Giffoni".
(2) Účelem žádosti je změnit specifikaci, pokud jde o informace prokazující, že zemědělské produkty pocházejí z dané zeměpisné oblasti, zvláštní pravidla štítkování a požadavky na dodržování vnitrostátních předpisů.
(3) Pokud jde o údaje, z nichž vyplývá, že zemědělské produkty pocházejí z dané zeměpisné oblasti, je účelem změny upřesnit, že producenti kromě toho, že jsou povinni vést registry parcel u dotyčných obcí, musejí vést registry produkce a deklarovat vyprodukovaná množství.
(4) Pokud jde o zvláštní pravidla pro štítkování, byl změněn grafický symbol dotyčného zeměpisného označení a specifikace napříště stanoví, že grafický symbol musí být uveden na štítku dotyčných zemědělských produktů.
(5) Pokud jde o požadavky vyplývající z vnitrostátních předpisů, byly zrušeny odkazy na prováděcí předpisy vypracované regionem Campania, pokud jde o metodu získání a kontroly.
(6) Na základě prověření uvedené žádosti o změnu se má zato, že se jedná o změnu, která na straně jedné vyhovuje požadavkům nařízení (ES) č.
510/2006 a která je na druhé straně nepříliš významná. To vyplývá ze skutečnosti, že změna se netýká podstatných vlastností produktů a netýká se vazby produktu na zeměpisnou oblast.
(7) Je tedy třeba u chráněného zeměpisného označení "Nocciola di Giffoni" schválit změnu specifikace uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 a nepoužít přitom postupu podle čl. 6 odst. 2 a článku 7 uvedeného nařízení.
(8) Je tedy třeba zveřejnit údaje uvedené v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006. Podle čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení to s sebou nese zveřejnění souhrnného přehledu o specifikaci podle ustanovení nařízení Komise (ES) č. 383/2004 [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Specifikace zeměpisného označení "Nocciola di Giffoni" se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Souhrnný přehled obsahující hlavní údaje specifikace je uveden v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1258/2006
ze dne 22. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1259/2006
ze dne 11. srpna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 51/2006, pokud jde o omezení odlovu populace tresky norské v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa a IV (vody ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na čl. 5 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Předběžná omezení odlovu populace tresky norské v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa a IV (vody ES) jsou stanovena v příloze IA nařízení (ES) č. 51/2006.
(2) Podle čl. 5 odst. 7 uvedeného nařízení může Komise přezkoumat omezení odlovu na základě vědeckých poznatků získaných během prvního pololetí roku 2006.
(3) Na základě vědeckých poznatků získaných během prvního pololetí roku 2006 by měla být stanovena konečná omezení odlovu tresky norské v dotčených oblastech.
(4) Příloha IA nařízení (ES) č. 51/2006 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IA nařízení (ES) č. 51/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1260/2006
ze dne 23. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1261/2006
ze dne 23. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 219/2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 08030019 pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení Komise (ES) č. 219/2006 [2] uvádí orgány, které jsou v členských státech oprávněny uplatňovat dovozní režim.
Na základě sdělení členského státu je seznam těchto orgánů nutné změnit.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 219/2006 je text týkající se Lucemburska nahrazen tímto:
"Luxembourg
Direction des Douanes et Accises
Division "Douane/Valeur"
26, Place de la Gare
L-1616 Luxembourg".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1262/2006
ze dne 23. srpna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 51/2006, pokud jde o seznam plavidel provádějících nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti v severovýchodním Atlantiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu III bod 13.2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je od roku 1981 účastníkem Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku [2].
(2) V květnu 2006 Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) doporučila pozměnit seznam plavidel, u nichž se prokázalo, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti.
Je třeba zajistit provedení tohoto doporučení do právního řádu Společenství.
(3) Nařízení (ES) č. 51/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dodatek 4 k příloze III nařízení (ES) č. 51/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1263/2006
ze dne 23. srpna 2006,
kterým se stanoví odchylky od nařízení (ES) č. 1464/95, (ES) č. 174/1999, (ES) č. 800/1999, (ES) č. 1291/2000, (ES) č. 1342/2003, (ES) č. 633/2004, (ES) č. 1138/2005, (ES) č. 951/2006 a (ES) č. 958/2006, pokud jde o zemědělské produkty vyvážené do Libanonu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení, a na odpovídající články ostatních nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná pravidla týkající se vývozu zemědělských produktů jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [2], a v nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3].
(2) Výjimečné okolnosti, které přetrvávají v Libanonu, vážně poškodily hospodářské zájmy vývozců a daná situace nepříznivě ovlivnila vývozní příležitosti za podmínek stanovených v nařízeních (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1291/2000.
(3) Je proto nezbytné omezit uvedené škodlivé účinky přijetím zvláštních opatření, aby bylo možné řádným způsobem uskutečnit vývozní transakce, které vlivem zmíněných okolností nemohly být dokončeny. Zejména by měly být přijaty odchylky od některých ustanovení pro vývozní postupy, například ustanovení o lhůtách v nařízeních (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1291/2000, v nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [4], v nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 28. července 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [5], a v nařízení Komise (ES) č. 633/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa [6].
(4) Pro produkty v odvětví cukru by měly být stanoveny odchylky od nařízení Komise (ES) č. 1464/95 ze dne 27. června 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru [7], na licence, o něž se požádá do 1. července 2006, jakož i od nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2005/06 na stanovení vývozních dávek a/nebo náhrad bílého cukru [8], od nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [9], na licence, o něž se požádá od 1. července 2006, a od nařízení Komise (ES) č. 958/2006 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [10].
(5) Možnost využít těchto odchylek by měly mít pouze hospodářské subjekty schopné doložit, na základě vývozních dokladů nebo dokumentace uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [11], že produkty byly určeny k vývozu do Libanonu.
(6) S cílem odstranit škodlivé účinky na všechny hospodářské subjekty, které mohly být ovlivněny výjimečnými okolnostmi v Libanonu, by se toto nařízení mělo použít ode dne 1. července 2006.
(7) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1464/95, článku 6 nařízení (ES) č. 174/1999, článku 7 nařízení (ES) č. 1342/2003, článku 2 nařízení (ES) č. 633/2004, článku 13 nařízení (ES) č. 1138/2005, článku 8 nařízení (ES) č. 951/2006 a čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 958/2006 se doba platnosti vývozních licencí vydaných podle těchto nařízení, o které bylo požádáno do 20. července 2006, na žádost držitele licence prodlouží o:
a) tři měsíce u licencí, jejichž doba platnosti uplyne během července;
b) dva měsíce u licencí, jejichž doba platnosti uplyne během srpna;
c) jeden měsíc u licencí, jejichž doba platnosti uplyne během září.
2. Odchylně od čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (ES) č. 1291/2000 a od čl. 7 odst. 1 a čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 se lhůta 60 dnů na žádost vývozce prodlouží na 150 dnů v případě produktů, u kterých byly celní vývozní formality vyřízeny nejpozději do 20. července 2006 nebo na které se před tímto datem začal vztahovat režim podle článků 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [12].
3. Navýšení o 10 % podle čl. 25 odst. 1 a navýšení o 15 % podle čl. 35 odst. 1 druhého pododstavce, jakož i snížení o 20 % podle čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/1999 se nevztahuje na vývoz uskutečňovaný na základě licencí, o které bylo požádáno nejpozději do 20. července 2006.
Pokud v důsledku výjimečných okolností v Libanonu nárok na náhradu propadne, sankce podle čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 800/1999 se neuplatní.
Článek 2
Článek 1 se použije na produkty uvedené v oddílech 1, 2, 3, 4, 7, 9, 13 a 14 v příloze I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [13], pokud dotčený vývozce může uspokojivě příslušným orgánům doložit, že produkty byly určeny k vývozu do Libanonu.
Při posuzování vycházejí příslušné orgány z vývozní licence, vývozního prohlášení nebo obchodní dokumentace podle čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89.
Článek 3
Do 31. ledna 2007 oznámí členské státy Komisi množství produktů, na která se vztahují veškerá opatření stanovená v článku 1, a podrobně uvedou počet licencí a datum jejich vydání, množství produktů podle kódu nomenklatury pro vývozní náhrady, jakož i původní a prodlouženou dobu platnosti.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1264/2006
ze dne 21. srpna 2006,
kterým se ukončuje šetření týkající se antidumpingových opatření pro dovoz karbidu křemíku pocházejícího z Ruské federace a Ukrajiny a ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu karbidu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1.
Předchozí šetření, platná opatření a pokračující šetření
2423/88 [2] prodloužila Rada nařízením (ES) č. 821/94 [3] uložená konečná antidumpingová cla z dovozu karbidu křemíku (dále jen "SiC") pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Polska, Ruské federace (dále jen "Rusko") a Ukrajiny.
Komise rozhodnutím 94/202/ES [4] zároveň přijala závazek nabídnutý vládou Ruska v souvislosti se společností V/O Stankoimport, Moskva, Rusko.
(2) Rada v květnu 2000 nařízením (ES) č. 1100/2000 [5] znovu prodloužila konečné antidumpingové clo z dovozu SiC pocházejícího z ČLR, Ruska a Ukrajiny, a to po přezkumu před pozbytím platnosti, a rovněž prodloužila závazek nabídnutý vládou Ruska v souvislosti se společností V/O Stankoimport, Moskva, Rusko, přijatý rozhodnutím Komise 94/202/ES.
(3) Na šetření uvedené výše v 1. bodě odůvodnění, které vedlo k uložení konečných antidumpingových cel a k přijetí závazků od některých vývozců dotčených tímto šetřením, a na přezkumy před pozbytím platnosti dokončené v letech 1994 a 2000, které jsou uvedeny výše v 1. a 2. bodě odůvodnění, se dále odkazuje jen jako na "původní šetření".
(4) Rada v roce 2004 nařízením (ES) č. 991/2004 stanovila osvobození od antidumpingových cel z dovozu do nových členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 (dále jen "EU-10"), a to prostřednictvím zvláštních nabídek závazků (dále jen "závazky související s rozšířením"), a zmocnila Komisi, aby tyto závazky související s rozšířením přijala.
Komise na tomto základě svými rozhodnutími 2004/498/ES [6] a 2004/782/ES [7] přijala závazky nabízené ukrajinským vyvážejícím výrobcem otevřenou akciovou společností "Zaporozhsky Abrasivny Combinat".
Přijetí tohoto závazku pozbylo platnosti 20. května 2005.
(5) V lednu 2004 Komise zahájila částečný prozatímní přezkum [8], o který požádal ukrajinský vyvážející výrobce Zaporozhsky Abrasivny Combinat. Žadatel uvedl, že po podstatné změně okolností by mu měl být zaručen status tržního hospodářství a že jeho dumpingové rozpětí je daleko nižší, než je úroveň platných opatření. Po šetření však bylo zjištěno, že společnost nesplňuje kritéria pro získání statusu tržního hospodářství (čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 384/96, a šetření bylo následně ukončeno na základě nařízení Rady (ES) č. 779/2005 [9].
(6) Nakonec Komise dne 30. června 2005 [10] zahájila antidumpingové řízení týkající se dovozu SiC pocházejícího z Rumunska v návaznosti na podnět podaný Evropskou radou chemického průmyslu (dále jen "CECIF") jménem výrobců zastupujících 100 % celkové výroby SiC ve Společenství.
Poté, co však CECIF dne 1. března 2006 podnět stáhla, bylo šetření ukončeno rozhodnutím Komise 2006/423/ES [11].
1.2.
Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(7) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti platných antidumpingových opatření ohledně SiC pocházejícího z ČLR, Ruska a Ukrajiny [12] obdržela Komise dne 24. února 2005 žádost o přezkoumání těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Komise zároveň obdržela žádost o přezkum podoby opatření vztahujících se na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(8) Tyto žádosti podala Evropská rada chemického průmyslu ("CECIF") jménem výrobců zastupujících 100 % celkové výroby SiC ve Společenství.
Žádost o přezkum před pozbytím platnosti byla zdůvodněna tím, že pozbytí platnosti opatření by pravděpodobně vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu a újmy působené výrobnímu odvětví Společenství.
Žádost o prozatímní přezkum se zakládala na skutečnosti, že podoba opatření by byla nepřiměřená a neodstranila by poškozující účinky dumpingu.
(9) Poté, co Komise po konzultaci s poradním výborem rozhodla, že existují dostatečné důkazy pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení a prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, zahájila oba přezkumy ve stejný den [13].
1.3.
Šetření
(10) Komise úředně vyrozuměla vyvážející výrobce, dovozce, výrobce surovin, dotčené uživatele, kteří jsou jí známi, a jejich sdružení, jakož i zástupce vyvážejících zemí a výrobce ve Společenství o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu.
Zúčastněným stranám byla dána možnost předložit písemné stanovisko a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(11) S ohledem na velký počet čínských vyvážejících výrobců a dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení s vyvážejícím výrobcem v jedné z dotčených zemí, se v souladu s článkem 17 základního nařízení považovalo za vhodné přezkoumat, zda by se měl použít výběr vzorku. S cílem umožnit Komisi rozhodnout, zda výběr vzorku bude skutečně nutný, a případně jej provést, byly výše uvedené strany podle čl.
17 odst. 2 základního nařízení požádány, aby se přihlásili do dvou týdnů před zahájením řízení a aby Komisi poskytly informace požadované v oznámení o zahájení řízení.
(12) Žádný čínský vyvážející výrobce neposkytnul požadované informace ani žádný nespolupracoval při stávajícím řízení.
Bylo proto rozhodnuto, že s ohledem na čínské výrobce není výběr vzorku nutný.
(13) Šest dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, poskytlo informace požadované v oznámení o zahájení řízení a vyjádřilo svou ochotu spolupracovat při dalším šetření.
Z výše uvedených šesti dovozců byly pro vzorek vybrány tři společnosti.
Tito dovozci zastupovali největší reprezentativní objem dovozu známých dovozců ve Společenství (98 %), který mohl být prošetřen v dané lhůtě.
(14) Třem vybraným dovozcům Společenství, dvěma výrobcům Společenství, osmnácti uživatelům Společenství, šestnácti dodavatelům surovin a dvěma známým vyvážejícím výrobcům na Ukrajině a v Ruské federaci byly proto zaslány dotazníky.
Kromě toho byli kontaktováni dva výrobci v Brazílii, která byla vybrána jako možná srovnatelná země, a ti také obdrželi dotazník.
(15) Úplné odpovědi na dotazníky zaslali tři vybraní dovozci Společenství, sedm uživatelů, dva výrobci surovin a dva vyvážející výrobci v dotčených zemích, stejně jako dva výrobci ve srovnatelné zemi.
(16) Komise prozkoumala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro své šetření, a provedla inspekce na místě v provozovnách těchto společností:
Výrobci ve Společenství:
- Kollo Silicon carbide B.V.
(Nizozemsko), ESK-SIC GmbH (Německo),
- Navarro SiC, S.A.
(Španělsko).
Výrobci ve vyvážejících zemích:
- JSC Zaporozhsky Abrasivny Combinat, Zaporozhsky (Ukrajina),
- JSC Volzhsky Abrasive Combinat, Volzhsky (Rusko).
Výrobci ve srovnatelné zemi:
- Saint-Gobain Materials Cerámicas Ltda, Minas Gerais (Brazílie),
- Treibacher Schleifmittel Brasil Ltda, Sao Paolo (Brazílie).
Dovozci ve Společenství:
- Imexco-Ullrich GmbH (Německo),
- Smyris Abrasivi (Itálie).
Uživatelé ve Společenství:
- Morganite Crucible Limited (Spojené království),
- TGA s.r.o. (Česká republika).
(17) Šetření zkoumající pravděpodobnost pokračování nebo opakování dumpingu a újmy zahrnovalo období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen "období šetření").
Prozkoumání tendencí, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování újmy, zahrnovalo období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
(18) Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a činitelích, na jejichž základě se zakládají závěry tohoto přezkumu.
Kromě toho jim byla dána lhůta, v níž mohly po tomto oznámení vznést své námitky.
Námitky obdržené v daných lhůtách byly pečlivě zváženy, označeny za vhodné a vzaty v úvahu v závěrech.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1.
Dotčený výrobek
(19) Dotčený výrobek je stejný jako v původních šetřeních, která vedla k uložení stávajících opatření, tj. opatření týkajících se karbidu křemíku (SiC).
Karbid křemíku je v současnosti zařaditelný do kódu KN 28492000.
(20) Karbid křemíku se vyrábí zahříváním křemíku a koksu (nebo ropného koksu) za vysokých teplot (až do 2000 °C).
Výsledkem tohoto procesu je surový SiC, který se obvykle kvůli konečnému použití dále zpracovává.
Proces výroby SiC je takový, že výstup automaticky obsahuje různé jakosti, které souvisejí s různou koncentrací křemíku v obsahu.
Různé stupně lze rozdělit na dva hlavní stupně: krystalický a metalurgický.
Krystalický stupeň je považován za stupeň vyšší jakosti kvůli vyššímu obsahu křemíku.
Krystalický stupeň je dále tříděn na typ černý a zelený.
(21) Krystalický stupeň se obvykle používá pro výrobu brusných nástrojů, brusných kruhů, vysoce kvalitních žáruvzdorných výrobků a technické keramiky, zatímco metalurgický stupeň je obvykle používán ve slévárnách a vysokých pecích jako křemíkový nosič.
Tak jako v předchozích šetřeních musí být pro účely tohoto šetření oba stupně považovány za jeden výrobek.
2.2.
Obdobný výrobek
(22) Jak bylo stanoveno v původních šetřeních, současné šetření potvrdilo, že dotčený výrobek a výrobky, které vyrobili a prodali vyvážející výrobci na svých tuzemských trzích, jakož i výrobky, které vyrobili a prodali výrobci Společenství na trhu Společenství a výrobce ve srovnatelné zemi na domácím trhu srovnatelné země, mají tytéž základní fyzikální a chemické vlastnosti a konečná použití, a jsou tudíž považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
3.1.
Úvodní poznámky
(23) Při tomto přezkumu před pozbytím platnosti plně spolupracovali dva výrobci z Ukrajiny a Ruské federace, kteří jsou Komisi známi.
Jak však bylo uvedeno v 12. bodě odůvodnění, nepřihlásil se žádný výrobce z ČLR.
3.2.
Dumping dovozu během období šetření
3.2.1.
Srovnatelná země
(24) Jelikož Ukrajina [14] a ČLR nebyly během období šetření (a při předchozích šetřeních) považovány za země s tržním hospodářstvím, musela být obvyklá hodnota stanovena v souladu s čl. 2 odst.
7 písm. a) základního nařízení, tj. na základě informací získaných ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, v níž se výrobek vyráběl a prodával na domácím trhu. Mimoto se připomíná, že vyvážející výrobce na Ukrajině nebyl schopen získat status tržního hospodářství v prozatímním přezkumu, který byl dokončen těsně před zahájením tohoto přezkumu před pozbytím platnosti (viz 5. bod odůvodnění).
(25) Při zahájení tohoto přezkumu před pozbytím platnosti se uvažovalo o použití Brazílie jako srovnatelné země, z níž by bylo možné získávat informace o výrobních nákladech a o domácím prodeji.
Připomínáme, že Brazílie byla použita také v předchozím přezkumu před pozbytím platnosti.
(26) Šetření potvrdilo, že Brazílie je stále vhodnou srovnatelnou zemí z těchto důvodů:
(27) Za prvé, velikost jejího domácího trhu činí z Brazílie reprezentativní zemi pro stanovení běžné hodnoty pro dvě dotčené země.
Za druhé, domácí ceny v Brazílii se řídí obvyklými tržními silami, pokud jde o úroveň poptávky na trhu a existenci konkurenčních výrobců.
Za třetí, základní fyzikální a chemické vlastnosti obdobného výrobku vyráběného v Brazílii lze považovat za totožné s výrobkem vyváženým ze dvou dotčených zemí.
A konečně, nebyly předloženy žádné námitky proti použití Brazílie jako srovnatelné země.
(28) Dospělo se tudíž k závěru, že použití Brazílie jako srovnatelné země je přiměřenou a vhodnou volbou pro účely stanovení běžné hodnoty pro dovoz SiC pocházejícího z ČLR a Ukrajiny.
3.2.2.
Běžná hodnota
3.2.2.1.
Běžná hodnota pro vyvážející výrobce v ČLR a na Ukrajině
(29) Nejprve se zkoumalo, zda se domácí prodej brazilských výrobců, celkově a podle typu výrobku, uskutečňoval v objemech, které jsou reprezentativní v porovnání s objemy, které vyváží ČLR a Ukrajina.
(30) Bylo zjištěno, že objem domácího prodeje brazilských výrobců značně převýšil prodej vyvážejících výrobců v ČLR a na Ukrajině určený na vývoz do Společenství, a to jak celkově, tak i podle typu výrobku.
(31) Poté bylo zkoumáno, zda se domácí prodej každého ze dvou spolupracujících výrobců v Brazílii, Saint-Gobain Materials Cerámicas Ltda a Treibacher Schleifmittel Brasil Ltda, nezávislým odběratelům uskutečnil v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(32) Bylo zjištěno, že pro obě společnosti byla vážená průměrná prodejní cena veškerého prodeje během období šetření vyšší než vážené průměrné jednotkové výrobní náklady.
Veškerý domácí prodej byl proto považován za prodej provedený v běžném obchodním styku.
Kromě toho byly kvůli zajištění spravedlivého srovnání mezi cenami v Brazílii a běžnou hodnotou v ČLR a na Ukrajině učiněny úpravy tak, aby se zohlednily všechny rozdíly v PCN nebo v obchodní úrovni.
(33) V souladu s čl. 2 odst. 1 základního nařízení se běžná hodnota zakládala na vážených průměrných cenách prodeje dvou brazilských výrobců nezávislým odběratelům na jejich domácím trhu.
(34) Po poskytnutí konečných informací zpochybnila CECIF přesnost určení běžné hodnoty a uvedla, že podle jejích informací jsou prodejní ceny na brazilském domácím trhu vyšší než vývozní cena z Ukrajiny na trh Společenství.
Toto tvrzení však nebylo řádně doloženo listinným důkazem a muselo být zamítnuto.
Spravedlivý výpočet běžné hodnoty ve skutečnosti umožnily úpravy uvedené v 32. bodě odůvodnění.
3.2.2.2.
Běžná hodnota pro vyvážející výrobce v Rusku
(35) Nejprve bylo zkoumáno, zda byly objemy domácího prodeje vyvážejícího výrobce v Rusku, celkově a podle typu výrobku, reprezentativní, tj. zda představovaly nejméně 5 % objemů vyvážených do Společenství.
(36) Bylo zjištěno, že v porovnání s celkovým objemem prodeje představoval u některých typů výrobků objem domácího prodeje nejméně 5 % objemů vyvážených do Společenství.
U těch typů výrobku, u kterých byl objem domácího prodeje menší než 5 % objemů vyvážených do Společenství, se musela běžná hodnota zjistit početně podle čl. 2 odst.
(37) U typů výrobku, u kterých objemy domácího prodeje představovaly 5 % objemů vyvezených do Společenství, se zkoumalo, zda byl domácí prodej ruského výrobce nezávislým odběratelům proveden v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst.
4 základního nařízení. Zkoumání probíhalo tak, že byl stanoven poměr domácího prodeje každého dotčeného vyváženého typu výrobku, který nebyl prodán se ztrátou na domácím trhu během období šetření, nezávislým odběratelům.
a) U typů výrobků, u kterých více než 80 % prodeje na domácím trhu podle objemu nebylo nižší než jednotkové náklady, tj. u kterých se průměrná prodejní cena dotčeného typu výrobku rovnala průměrným výrobním nákladům na dotčený typ výrobku nebo byla vyšší, se běžná hodnota vypočítala jako průměrná cena veškerého domácího prodeje dotčeného typu výrobku bez ohledu na to, zda tento prodej byl nebo nebyl ziskový.
b) U typů výrobku, u kterých nejméně 10 %, avšak nejvíce 80 % prodeje podle objemu na domácím trhu nebylo nižší než jednotkové náklady, se běžná hodnota vypočítala jako vážená průměrná prodejní cena těch transakcí, které byly provedeny v hodnotě stejné jako jednotkové náklady na dotčený typ nebo vyšší.
c) U typů výrobku, kterých bylo podle objemu na domácím trhu prodáno méně než 10 % za cenu, která není nižší než jednotková cena, se mělo za to, že dotčený typ výrobku nebyl prodán v běžném obchodním styku, a běžná hodnota proto musela být zjištěna početně v souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení.
2 odst. 6 základního nařízení na základě výrobních nákladů na dotčený typ, k nimž se připočetla výše prodejních, správních a režijních nákladů a ziskové rozpětí.
Výše prodejních, správních a režijních nákladů byla částka, kterou vydal vyvážející výrobce za obdobný výrobek, a částka za zisk ve výši průměrného zisku, který utržil vyvážející výrobce z prodeje obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
3.2.3.
Vývozní cena
ČLR
(39) Jak bylo uvedeno v 12. bodě odůvodnění, žádný vyvážející výrobce v ČLR nespolupracovat při šetření. Následkem toho se vývozní ceny musely stanovit na základě dostupných údajů v souladu s čl.
18 odst. 1 základního nařízení, tj. informací v podnětu.
Ukrajina a Rusko
(40) Vývozní ceny pro vyvážející výrobce na Ukrajině a v Rusku byly stanoveny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě vývozních cen, které skutečně zaplatili nebo měli zaplatit nezávislí odběratelé ve Společenství.
(41) Při výpočtu vývozní ceny pro ruského vývozce se u transakcí, které prováděl Stankoimport (tj. dovážený SiC osvobozený od antidumpingového cla v rámci množstevního závazku), všechny výdaje vzniklé v důsledku zapojení Stankoimportu odečítaly, aby se dosáhlo shody s vývozní cenou na úrovni ceny ze závodu.
(42) Evropská rada chemického průmyslu napadla závěry, pokud jde o vývozní ceny stanovené pro Ukrajinu, a namítala, že ceny účtované za ukrajinský dovoz by byly mnohem nižší.
Na podporu svého tvrzení předložila určité cenové nabídky.
Toto tvrzení však muselo být zamítnuto, jelikož cenové nabídky nelze brát v úvahu, aniž by se prokázalo, že se transakce nakonec uskutečnily.
V každém případě, jak je uvedeno výše v 40. bodě odůvodnění, vývozní ceny použité pro výpočet dumpingu byly ceny, které si účtoval dotčený vyvážející výrobce.
Tyto ceny byly ověřeny během šetření na místě v provozovně dotčené společnosti.
3.2.4.
Srovnání
(43) Běžné hodnoty a vývozní ceny byly srovnány na základě ceny ze závodu. V souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení byly za účelem spravedlivého srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou učiněny úpravy, co se týče nákladů na dopravu, obchodní úrovně a nákladů na balení, o kterých se tvrdilo a prokázalo, že mají vliv na ceny a srovnatelnost cen.
3.2.5.
Dumpingové rozpětí
(44) V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty každého typu výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu.
ČLR
(45) Na základě dostupných údajů v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení, tj. informací v podnětu, bylo dumpingové rozpětí stanoveno na stejné úrovni jako u předchozího šetření, tj. kolem 50 %.
Ukrajina
(46) Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro vývoz SiC z Ukrajiny během období šetření je nižší než práh de minimis podle čl. 9 odst. 3 základního nařízení.
Rusko
(47) Připomíná se, že Rusko má množstevní závazek od roku 1986.
Tento množstevní závazek umožnil jednomu ruskému dovozci, Stankoimportu, aby dovážel do Společenství pevně stanovené množství (stanovené v % spotřeby Společenství) osvobozené od antidumpingových cel.
Množství nad tímto stropem podléhala antidumpingovým clům.
V provedených výpočtech dumpingu se nerozlišovalo mezi množstvími, která byla vyvezena prostřednictvím množstevního závazku (77 %), a množstvími, která podléhala antidumpingovému clu (23 %).
(48) Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro vývoz SiC z Ruska během období šetření bylo pod prahem de minimis podle čl. 9 odst. 3 základního nařízení.
3.3.
Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.3.1.
ČLR
(49) Jak již bylo vysvětleno, při tomto šetření nespolupracovali žádní vyvážející výrobci.
Pravděpodobný scénář toho, co by se stalo v případě ukončení platnosti opatření, se proto zakládal na dostupných údajích, zejména na podnětu a údajích z Comextu (Comext je elektronická databáze zahraničního obchodu Evropských společenství).
Vztah mezi čínskými vývozními cenami do třetích zemí a úrovní cen ve Společenství
(50) Hlavními třetími zeměmi, do kterých směřoval čínský vývoz během období šetření, byly Spojené státy americké a Japonsko.
Informace v podnětu ukazovaly, že čínské ceny CIF do Spojených států amerických pro stupeň "makro černý", vyjádřené v eurech, se pohybovaly v rozmezí 650 EUR za tunu.
Vedle toho se čínské ceny CIF do Japonska pro stupeň "makro zelený", vyjádřené v eurech, pohybovaly okolo 770 EUR za tunu.
Cenová statistika zveřejněná v hospodářských denících dokládá správnost cenových záznamů čínských vývozců.
(51) Kromě toho bylo zjištěno, že průměrné vývozní ceny z ČLR do Spojených států amerických, získané z databáze Comext, byly mnohem nižší než běžná hodnota získaná při tomto šetření ze srovnatelné země, což svědčí o tom, že tento vývoz během období šetření mohl být rovněž proveden za dumpingové ceny.
(52) Vzhledem k tomu, že je průměrná cena výrobního odvětví Společenství (přibližně 1000 EUR za stupeň "makro černý" a kolem 1500 EUR za "makro zelený") mnohem vyšší, byl by to pro čínské vyvážející výrobce v případě neexistence opatření důležitý podnět k přesměrování podstatných vývozních množství z jejich současných trhů ve třetích zemích na trh Společenství.
(53) Také by se mělo připomenout, že v původním šetření bylo zjištěno, že čínský vývoz dotčeného výrobku do EU byl dumpingový a zůstal dumpingový na stejně vysokých úrovních během období současného šetření.
Neexistuje žádný důvod domnívat se, že by se toto chování změnilo.
(54) Mimoto informace, které jsou k dispozici ohledně běžné hodnoty a cen do třetích zemí, jak bylo vysvětleno výše, podporují závěr, že je pravděpodobné, že čínští vývozci budou v případě ukončení platnosti opatření pokračovat ve svých dumpingových praktikách.
(55) Závěrem je třeba konstatovat, že je pravděpodobné, že by čínský dovoz, který je v současné době určen na trhy třetích zemí, byl v případě zrušení opatření přesměrován do Společenství.
Pokud by byla opatření zrušena, nastalo by navíc jasné nebezpečí dumpingu vyvezených množství.
Nevyužité kapacity a zásoby
(56) Evropská rada chemického průmyslu v žádosti o tento přezkum odhadovala (s odkazem na informace shromážděné a zveřejněné v hospodářských denících) celkovou výrobní kapacitu v ČLR mezi 600000 a 700000 tunami.
Skutečná výroba byla odhadnuta přibližně na 440000 tun, což znamená, že nevyužitá kapacita činí 160000 až 260000 tun.
Žádné informace o zásobách neexistují.
(57) Na základě výše uvedeného je jasné, že vyvážející výrobci v ČLR mají značnou volnou kapacitu, která by se dala využít pro zvýšení výroby.
Z toho lze usoudit, že vyvážející výrobci by v případě zrušení opatření velmi pravděpodobně začali využívat svou značnou nevyužitou kapacitu pro vývoz do Společenství.
3.3.2.
Rusko
(58) Jelikož při tomto šetření spolupracoval pouze jediný známý vyvážející výrobce v Rusku, zakládal se pravděpodobný scénář vývoje v případě zastavení opatření především na informacích poskytnutých v ověřené odpovědi vyvážejícího výrobce na dotazník.
Vztah mezi cenami ve Společenství a cenami v Rusku
(59) Nejprve by se mělo připomenout, že běžná úroveň cen ve Společenství již podléhá značnému vlivu dovozu z Ruska s ohledem na zavedený množstevní závazek, neboť ruský vývozce již uspokojuje přibližně 10 % spotřeby Společenství.
(60) Porovnáme-li běžnou úroveň cen na domácím trhu v Rusku s běžnou úrovní cen ve Společenství, je úroveň cen v Rusku obecně nižší.
Nicméně s ohledem na to, že množství, která byl ruský výrobce schopen vyvézt bez antidumpingových cel v rámci množstevního závazku, byla předem stanovená, byl ruský výrobce stimulován k vývozu krystalických stupňů (což vyvolalo vyšší ceny za tunu) do Společenství, přičemž metalurgické stupně ponechal pro svůj domácí trh a jiná místa určení.
Skutečný cenový rozdíl mezi stejnými stupni, pokud by byl vůbec nějaký, by proto byl nižší než hodnota vyplývající ze srovnání mezi průměrnými úrovněmi cen.
(61) Závěrem lze říci, že zatímco by obecně vyšší úroveň cen ve Společenství v případě ukončení platnosti opatření zpravidla vyvolala zvýšení vývozu do Společenství, nezdá se tento scénář v současném případě pravděpodobný.
S ohledem na existenci množstevního závazku by se potenciální zvýšení dovozu, zvláště pokud jde o vysoce kvalitní SiC, nemělo přeceňovat, jelikož již ruský vývozce měl příležitost vyvážet značná množství SiC a byl stimulován k vývozu vysoce kvalitního SiC.
Zvýšení dovozu SiC bude proto pravděpodobně omezené z hlediska množství i typů SiC (metalurgické stupně) a tento dovoz by se v každém případě se vší pravděpodobností neuskutečňoval za dumpingové ceny.
Vztah mezi vývozními cenami do třetích zemí a cenami v Rusku
(62) Více než 75 % vývozu ruských výrobců do třetích zemí je určeno pro Spojené státy americké.
Při srovnávání domácího cen a vývozních cen do Spojených států amerických jsou úrovně cen vývozu do Spojených států amerických v průměru vyšší.
Mělo by se však uznat, že směs stupňů výrobků prodaných na vývoz a stupňů výrobků prodaných na domácím trhu se pravděpodobně liší (pravděpodobnost vývozu obsahujícího stupně vyšší hodnoty na tunu, aby se pokryly příslušné náklady na dopravu), což ztěžuje vyvození závěrů z tohoto srovnání.
Poukazuje se však na to, že tento vývoz nepodléhá antidumpingovým opatřením a nic nenasvědčuje tomu, že by tento vývoz byl dumpingový.
Vztah mezi vývozní cenou do třetích zemí a úrovní cen ve Společenství
(63) Při srovnávání vývozních cen ruského vývozce na jeho hlavní trh ve třetí zemi, Spojených států amerických, s vývozními cenami ruského vývozce na trhu Společenství je důležité připomenout si zavedený množstevní závazek.
Jak bylo vysvětleno výše, byl ruský výrobce s ohledem na předem stanovená množství, která mohl vyvézt do ES, motivován k vývozu stupňů vysoké hodnoty na tunu na trh Společenství.
(64) Podobně, jak bylo vysvětleno v 62. bodě odůvodnění, se dá předpokládat, že také vývoz do Spojených států amerických s ohledem na dotyčné náklady na dopravu obsahuje hlavně stupně vysoké hodnoty na tunu.
Díky tomu se tudíž průměrná prodejní cena na trh Společenství a na trh Spojených států dostává na přiměřeně srovnatelný základ.
(65) Po srovnání průměrné prodejní ceny při uvedení na trh Společenství s průměrnou prodejní cenou při uvedení na trh Spojených států amerických bylo zjištěno, že ceny při uvedení na trh Spojených států byly v průměru vyšší.
(66) Závěrem lze říci, že se zdá, že v případě zrušení opatření neexistuje žádný zřejmý podnět, který by vedl ruského výrobce k přesměrování množství, která v současné době prodává na svém hlavním vývozním trhu, ve Spojených státech amerických, na trh Společenství.
Nevyužité kapacity a zásoby
(67) Kapacita vyvážejícího výrobce v Rusku je omezena na 62000 tun.
Během období šetření bylo zjištěno, že pracuje téměř na plnou kapacitu, přičemž během referenčního období zvýšil míru využití.
Dále bylo zjištěno, že zásoby jsou pro tento druh obchodu obvyklé.
(68) S ohledem na technologii, kterou ruský výrobce používá (technologie využívající vlakové vagóny jako místo zpracování, které jsou seřazeny mezi elektrickými instalacemi a místy k vykládce/třídění), je nepravděpodobné, že by se vyvážející výrobce v blízké budoucnosti rozšiřoval.
(69) Na závěr lze říci, že v případě, že se umožní ukončení platnosti opatření, nenasvědčuje nic tomu, že by ruský výrobce byl schopen zvýšit svou výrobu tak, aby zvýšil svůj vývoz do Společenství.
3.3.3.
Ukrajina
(70) Vzhledem k tomu, že při tomto šetření spolupracoval jediný známý vyvážející výrobce na Ukrajině, zakládal se pravděpodobný scénář vývoje v případě, že by se umožnilo ukončení platnosti opatření, především na informacích poskytnutých v ověřené odpovědi vyvážejícího výrobce na dotazník.
Nevyužité kapacity a zásoby
(71) Kapacita vyvážejícího výrobce na Ukrajině je omezena na 23000 tun.
Během období šetření bylo zjištěno, že pracuje téměř na plnou kapacitu, přičemž během referenčního období zvýšil svou míru využití.
Bylo zjištěno, že dané zásoby jsou pro tento druh obchodu obvyklé.
(72) S ohledem na technologii, kterou ukrajinský výrobce používá (stejnou jako ruský výrobce, vysvětlení je podáno v 68. bodě odůvodnění), není pravděpodobné, že by vyvážející výrobce byl v blízké budoucnosti schopen se rozšířit.
(73) Evropská rada chemického průmyslu tvrdila, že kapacita vyvážejícího výrobce by mohla činit až 32000 tun.
Toto tvrzení se však zakládalo na hypotetické informaci, aniž by se vzaly v úvahu doby odstavení kvůli údržbě a opravě a specifika dotčené výrobní společnosti, která sídlí v městské oblasti a podléhá omezením z hlediska ochrany životního prostředí.
Z těchto důvodů byla kapacita stanovená v 71. bodě odůvodnění potvrzena a námitka CECIF byla zamítnuta.
(74) Závěrem lze konstatovat, že pokud by se umožnilo ukončení platnosti opatření, nic nenasvědčuje tomu, že by ukrajinský výrobce byl schopen zvýšit svou výrobu tak, aby mohl zvýšit svůj vývoz do Společenství.
Vztah mezi cenami ve Společenství a cenami na Ukrajině a v třetích zemích
(75) Při srovnávání běžné úrovně cen na domácím trhu na Ukrajině s běžnou úrovní cen ve Společenství s cenami do třetích zemí je úroveň cen na Ukrajině a do třetích zemí v průměru nižší.
(76) Smysluplné srovnání mezi ukrajinským trhem, trhy třetích zemí a trhem Společenství však nebylo možné, protože sortimentní skladba se velmi liší, a průměrné ceny jsou tudíž nesrovnatelné.
Mimoto je domácí trh na Ukrajině omezený, co se týče velikosti, a výrobce není schopen vyrábět všechny různé stupně (vysoké kvality) jako výrobci Společenství.
(77) Proto nebylo možné stanovit, zda by byl ukrajinský vývozce v případě ukončení platnosti opatření stimulován k přesměrování objemů ze svého domácího trhu nebo z jeho vývozních trhů na trh Společenství.
S ohledem na závěry týkající se dumpingu a s ohledem na celkovou vyšší úroveň cen, která je ve Společenství běžná, se dospělo k závěru, že i kdyby došlo ke zvýšení vývozu na trh Společenství, tento vývoz by se se vší pravděpodobností neuskutečňoval za dumpingové ceny.
Zvýšení by v každém případě bylo omezené (odhaduje se na méně než 10000 tun) s přihlédnutím k omezené kapacitě ukrajinského vývozce.
3.4.
Závěry týkající pravděpodobnosti trvání nebo opakování dumpingu
3.4.1.
ČLR
(78) Připomíná se, že při šetření nespolupracovali žádní vyvážející výrobci v ČLR.
(79) Na základě dostupných údajů bylo zjištěno, že čínští vývozci i nadále prodávají své výrobky za dumpingovou cenu a pravděpodobně by pokračovali ve své dumpingové praxi, pokud by se umožnilo ukončení platnosti opatření.
(80) Bylo tudíž zjištěno, že vyvážející výrobci v ČLR by pravděpodobně pokračovali v dumpingu, pokud by se umožnilo ukončení platnosti opatření.
3.4.2.
Ukrajina
(81) Připomíná se, že bylo zjištěno, že ukrajinský vývozce během období šetření nevyvážel výrobky za dumpingové ceny, přičemž neexistují žádné známky toho, že by se tato situace změnila, pokud by se umožnilo ukončení platnosti opatření.
(82) Dále bylo zjištěno, že ačkoli se vývoz z Ukrajiny do Společenství může v případě zrušení opatření zvýšit, očekává se, že toto zvýšení bude omezené.
Ve skutečnosti se s ohledem na omezenou kapacitu ukrajinského výrobce předpokládá, že toto zvýšení vývozu do Společenství bude menší než 10000 tun a se vší pravděpodobností by se tento vývoz neuskutečňoval za dumpingové ceny.
(83) Opakování dumpingu dovozu pocházejícího z Ukrajiny se tudíž nepovažuje za pravděpodobné.
3.4.3.
Ruská federace
(84) Připomíná se, že během období šetření bylo zjištěno, že ruský výrobce nevyváží za dumpingové ceny a nic nenasvědčuje tomu, že by se tato situace měla změnit, pokud by se umožnilo ukončení platnosti opatření.
(85) Dále se připomíná, že ruský vyvážející výrobce byl po mnohá léta schopen dodávat na trh Společenství pevně stanovené množství SiC na základě množstevního závazku.
Množství vyvezená touto cestou dosáhla během období šetření přibližně 17 % celkové kapacity ruského výrobce.
Ruský vyvážející výrobce je tudíž na trhu dobře zavedený, tj. náhlé zvýšení dovozu pocházejícího z Ruska je proto velmi nepravděpodobné.
(86) Jelikož bylo navíc zjištěno, že ceny, za které ruský vyvážející výrobce prodával své výrobky do třetích zemí, byly vyšší než ceny, za kterých byla daná množství prodávána do Společenství, zdá se, že nebezpečí obchodního přesměrování významných množství na trh Společenství je poměrně malé.
(87) Nakonec bylo zjištěno, že ruský vyvážející výrobce pracoval téměř na plnou kapacitu a tuto kapacitu může zvýšit jen v omezené míře.
(88) Z těchto důvodů se má za to, že neexistuje žádné nebezpečí opakování dumpingu dovozu pocházejícího z Ruské federace.
(89) S ohledem na závěry týkající se Ukrajiny a Ruska by se řízení proti těmto zemím mělo ukončit.
4. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(90) Struktura výrobního odvětví Společenství se od posledního přezkumu před pozbytím platnosti změnila, tj. bývalý německý výrobce Elektroschmelzwerk Kempten GmbH, Mnichov, se rozdělil na dvě společnosti ve spojení, jednu sídlící v Nizozemsku a druhou v Německu.
Pouze první jmenovaná společnost vyrábí a zpracovává surový SiC. Druhá jmenovaná společnost dále zpracovává SiC vyrobený společností Kollo Silicon carbide B.V., ale konečný výrobek zůstává obdobným výrobkem.
Mimoto společnost ESK-SIC GmbH prodává svůj vlastní SiC, ale také SiC vyráběný společností Kollo Silicon carbide B.V. Obě společnosti se tudíž považují za společnosti tvořící jednu skupinu.
4.1.
Výroba Společenství
(91) Obdobný výrobek ve Společenství vyrábějí dva výrobci, kteří představují celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
4.2.
Výrobní odvětví Společenství
(92) Žádost podpořili tito výrobci Evropského společenství:
- společnost Kollo Silicon carbide B.V.
(Nizozemsko), která je ve spojení se společností ESK-SIC GmbH (Německo),
- Navarro SiC, S.A.
(Španělsko).
(93) Vzhledem k tomu, že výše uvedení výrobci Společenství představují 100 % výroby obdobného výrobku ve Společenství, dospělo se k závěru, že výrobci, kteří podpořili podnět, představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
5. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
5.1.
Úvodní poznámky
(94) Přezkum dopadu dotčeného dovozu na výrobní odvětví Společenství zahrnoval posouzení hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
5.2.
Spotřeba na trhu Společenství
(95) Zjevná spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu dovozu dotčeného výrobku z dotčených zemí a všech ostatních třetích zemí a objemů prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
(96) Objem dovozu byl stanoven na základě údajů Eurostatu u příslušných kódů KN během posuzovaného období.
(97) Na tomto základě se spotřeba Společenství mírně zvýšila z 217137 tun v roce 2001 na 226450 tun v období šetření, to znamená zvýšení o 4 % během posuzovaného období.
Tato tendence je znázorněna v tabulce 1.
(98) Tento vývoj spotřeby však neprobíhal plynule.
Poukazuje se na to, že se spotřeba v období od roku 2001 do roku 2003 nejprve snížila, a to o 10 %.
Od roku 2003 do období šetření se však znovu zvýšila o více než 10 %, čímž převýšila úroveň z roku 2001.
(99) Snížení na začátku posuzovaného období do velké míry vysvětluje nahrazení SiC jinými výrobky, jako je ferosilikon a průmyslový diamant, které byly v té době méně drahé.
(100) Počínaje rokem 2003 se však souběžně se snížením ceny SiC opět zvýšila spotřeba.
Tabulka 1
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Spotřeba Společenství (tuny) _BAR_ 217137 _BAR_ 205231 _BAR_ 194486 _BAR_ 218919 _BAR_ 226450 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 90 _BAR_ 101 _BAR_ 104 _BAR_
5.3.
Objem, podíl na trhu a ceny dovozu z ČLR
(101) Objemy a podíly dovozu dotčeného výrobku z ČLR na trhu se vyvíjely tak, jak je uvedeno v tabulce 2 níže.
Jelikož vyvážející výrobce v ČLR nespolupracoval, zakládal se vývoj cen a objemu na dostupných informacích v souladu s článkem 18 základního nařízení.
Vezmeme-li v úvahu, že k dispozici nebyly žádné další spolehlivé informace, byly směry vývoje objemu založeny na statistikách Eurostatu.
(102) Objem dovozu pocházejícího z ČLR dosáhl 1205 tun a v roce 2001 a představoval podíl na trhu v hodnotě 0,6 %.
V roce 2002 se objem dovozu mírně zvýšil a dosáhl úrovně 1467 tun, což odpovídalo podílu na trhu v hodnotě 0,7 %. Poté, v období šetření, došlo k poklesu na 651 tun, což odpovídalo podílu na trhu v hodnotě 0,3 %.
(103) Ceny dovozu z ČLR se mírně snížily.
Mělo by se však poznamenat, že s ohledem na malá množství vyvážená z ČLR nebylo možné vývozní ceny považovat za reprezentativní, jelikož se mohou vztahovat k velmi specifickým typům výrobku nebo velmi specifickým odběratelům.
Na základě údajů Eurostatu proto nebylo možné dospět ke smysluplnému závěru.
Nicméně na základě informací předložených v podnětu ohledně cen by se dalo tvrdit, že čínské ceny (v rozmezí od 624 až 1814 EUR za tunu podle stupně a kvality) se podbízely cenám ES o více než 30 %.
Tabulka 2
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu z ČLR (tuny) _BAR_ 1205 _BAR_ 1467 _BAR_ 1465 _BAR_ 787 _BAR_ 651 _BAR_
Podíl dovozu z ČLR na trhu _BAR_ 0,6 % _BAR_ 0,7 % _BAR_ 0,8 % _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0,3 % _BAR_
5.4.
Dovoz z ostatních zemí dotčených současným přezkumem
(104) Za účelem popsání úplné představy o situaci na trhu Společenství byly rovněž zkoumány tendence v dovozu SiC z ostatních zemí.
Mělo by se však poznamenat, že pokud jde o ceny, nejsou údaje srovnatelné kvůli rozdílům v sortimentní skladbě, která vede ke značným cenovým rozdílům.
5.4.1.
Rusko
(105) Vývoj dovozu z Ruska je tento:
Tabulka 3
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu z Ruska (tuny) _BAR_ 21901 _BAR_ 24368 _BAR_ 21061 _BAR_ 20457 _BAR_ 21810 _BAR_
Podíl dovozu z Ruska na trhu _BAR_ 10,1 % _BAR_ 11,9 % _BAR_ 10,8 % _BAR_ 9,3 % _BAR_ 9,6 % _BAR_
Ceny dovozu z Ruska (EUR/tuna) _BAR_ 453 _BAR_ 465 _BAR_ 477 _BAR_ 464 _BAR_ 480 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 105 _BAR_ 102 _BAR_ 106 _BAR_
(106) Objem dovozu z Ruska se v roce 2001 mírně snížil z 21901 tun, odpovídajících podílu na trhu 10,1 %, na 21810 tun v období šetření, což odpovídalo podílu na trhu 9,6 %.
Průměrné ceny dovozu z Ruska se mezi rokem 2001 a obdobím šetření zvýšily o 6,0 %, tj. z 453 EUR/tunu na 480 EUR/tunu.
Značný objem dovozu pocházejícího z Ruska se uskutečnil nad rámec množstevního závazku uvedeného ve 2. bodě odůvodnění.
Je třeba připomenout, že antidumpingové clo v hodnotě 23,3 % se vztahovalo na všechen dovoz, který převyšoval množství osvobozená od antidumpingového cla stanovená na základě výše uvedeného závazku.
5.4.2.
Ukrajina
(107) Vývoj dovozu z Ukrajiny byl tento:
Tabulka 4
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu z Ukrajiny (tuny) _BAR_ 4956 _BAR_ 6760 _BAR_ 7829 _BAR_ 8491 _BAR_ 7718 _BAR_
Podíl dovozu z Ukrajiny na trhu _BAR_ 2,3 % _BAR_ 3,3 % _BAR_ 4 % _BAR_ 3,9 % _BAR_ 3,4 % _BAR_
Ceny dovozu z Ukrajiny (EUR/tunu) _BAR_ 504 _BAR_ 502 _BAR_ 469 _BAR_ 468 _BAR_ 489 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 93 _BAR_ 96 _BAR_ 97 _BAR_
(108) Objem dovozu z Ukrajiny se v roce 2001 zvýšil ze 4956 tun, odpovídajících podílu na trhu 2,3 %, na 7718 tun v období šetření, což odpovídalo podílu na trhu 3,4 %.
Průměrné ceny dovozu z Ukrajiny se mezi rokem 2001 a obdobím šetření snížily o 3,0 %, tj. z 504 EUR/tunu na 489 EUR/tunu.
Kromě významného procentního podílu dovozu uskutečněného v rámci množstevního závazku uvedeného v 4. bodě odůvodnění mezi léty 2004 a 2005 bylo během posuzovaného období u dovozu pocházejícího z Ukrajiny použitelné antidumpingové clo ve výši 24 %.
5.5.
Dovoz z ostatních třetích zemí nedotčených současným přezkumem
5.5.1.
Rumunsko
(109) Jak bylo uvedeno výše v 6. bodě odůvodnění, zahájila Komise dne 30. června 2005 antidumpingové řízení týkající se dovozu téhož výrobku pocházejícího z Rumunska na základě podnětu podaného CECIF.
Nicméně poté, co žadatel – výrobní odvětví Společenství – stáhl podnět, bylo šetření ukončeno.
(110) Vývoj dovozu z Rumunska je tento:
Tabulka 5
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu z Rumunska (tuny) _BAR_ 14173 _BAR_ 15694 _BAR_ 22844 _BAR_ 38459 _BAR_ 42387 _BAR_
Podíl dovozu z Rumunska na trhu _BAR_ 6,5 % _BAR_ 7,6 % _BAR_ 11,7 % _BAR_ 17,6 % _BAR_ 18,7 % _BAR_
Ceny dovozu z Rumunska (EUR/tunu) _BAR_ 439 _BAR_ 468 _BAR_ 465 _BAR_ 445 _BAR_ 456 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 106 _BAR_ 101 _BAR_ 104 _BAR_
(111) Objem dovozu z Rumunska se v roce 2001 zvýšil z 14173 tun, odpovídajících podílu na trhu 6,5 %, na 42387 tun v období šetření, což odpovídalo podílu na trhu 18,7 %.
Průměrné ceny dovozu z Rumunska se mezi rokem 2001 a obdobím šetření zvýšily o 3,9 %, tj. z 439 EUR/tunu na 456 EUR/tunu.
5.5.2.
Norsko
(112) Vývoj dovozu z Norska je tento:
Tabulka 6
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu z Norska (tuny) _BAR_ 60496 _BAR_ 43400 _BAR_ 32520 _BAR_ 38160 _BAR_ 38550 _BAR_
Podíl dovozu z Norska na trhu _BAR_ 27,9 % _BAR_ 21,1 % _BAR_ 16,7 % _BAR_ 17,4 % _BAR_ 17,0 % _BAR_
Ceny dovozu z Norska (EUR/tunu) _BAR_ 971 _BAR_ 919 _BAR_ 963 _BAR_ 898 _BAR_ 973 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 99 _BAR_ 93 _BAR_ 100 _BAR_
(113) Objem dovozu z Norska se v roce 2001 snížil z 60496 tun, odpovídajících podílu na trhu ve výši 27,9 %, na 38550 tun v období šetření, což odpovídalo podílu na trhu 17,0 %.
Průměrné ceny dovozu z Norska mezi rokem 2001 a obdobím šetření zůstaly stabilní, tj. z 971 EUR/tunu v roce 2001 se zvýšily na 973 EUR/tunu v období šetření.
5.5.3.
Ostatní třetí země, které nebyly uvedeny výše
(114) Vývoj dovozu z ostatních třetích zemí neuvedených výše je tento:
Tabulka 7
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dovozu ze zemí neuvedených výše (tuny) _BAR_ 44473 _BAR_ 52143 _BAR_ 48354 _BAR_ 44804 _BAR_ 48271 _BAR_
Podíl dovozu ze zemí neuvedených výše na trhu _BAR_ 20,5 % _BAR_ 25,4 % _BAR_ 24,9 % _BAR_ 20,5 % _BAR_ 21,3 % _BAR_
Ceny dovozu ze zemí neuvedených výše (EUR/tunu) _BAR_ 630 _BAR_ 618 _BAR_ 558 _BAR_ 560 _BAR_ 552 _BAR_
Index: 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 89 _BAR_ 89 _BAR_ 88 _BAR_
(115) Objem dovozu z ostatních třetích zemí se v roce 2001 mírně zvýšil z 44473 tun, odpovídajících podílu na trhu 20,5 %, na 48271 tun v období šetření, což odpovídalo podílu na trhu 21,3 %.
Průměrné ceny dovozu z ostatních třetích zemí neuvedených výše se snížily z 630 EUR/tunu v roce 2001 na 552 EUR/tunu v období šetření.
5.6.
Závěr
(116) Šetření ukázalo, že dovoz z Ruska a Ukrajiny zůstal poměrně stabilní, pokud jde o podíl na trhu i o průměrné ceny.
Dále ukázalo, že dovozní množství čínského SiC byla příliš malá na to, aby se dalo dospět ke smysluplnému závěru ohledně cenových tendencí pro SiC kteréhokoli stupně.
Byly proto použity informace, které má Komise k dispozici, tj. podnět, a ukázalo se, že se čínské ceny značně podbízejí cenám ES.
(117) Kromě toho šetření ukázalo, že dovoz z Rumunska z množstevního hlediska prakticky nahradil dovoz z Norska, jelikož podíl rumunského dovozu na trhu se zvyšoval v podobné míře, jako klesal dovoz z Norska.
Zatímco se dovoz z Norska uskutečňoval za vyšší průměrné ceny než dovoz výrobního odvětví Společenství (973 EUR/tunu), což bylo pravděpodobně způsobeno stupni vysoké kvality, dovozní ceny z Rumunska byly na podstatně nižší úrovni (456 EUR/tunu).
V této souvislosti je však třeba poznamenat, že dovoz z Rumunska se týká téměř výhradně méně nákladného metalurgického stupně, takže není možné provést srovnání s průměrnými cenami z ostatních zemí.
(118) Pokud jde o vývoj dovozu pocházejícího z ostatních třetích zemí, je možné zaznamenat, že vývoj průměrné ceny měl klesající tendenci, zatímco množství dovezené do Společenství i podíl na trhu zůstaly během posuzovaného období stabilní.
6. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
6.1.
Úvodní poznámka
(119) Jeden výrobce Společenství prodal část svého výstupu výrobci ve spojení, který dále zpracovával SiC a prodával ho jako obdobný výrobek na volném trhu.
V následující analýze však nebyl prodej mezi těmito stranami ve spojení vzat v úvahu.
Zejména se mělo za to, že není nutná žádná souběžná analýza vázaného prodeje a prodeje na volném trhu, jelikož prodej dále zpracovaného zboží je i nadále prodejem obdobného výrobku.
Přihlédnutí k vázanému prodeji by tak vedlo ke dvojímu započtení.
Podobně každý zisk nebo ztráta druhého výrobce na volném trhu v souvislosti s prodejem dále zpracovaného SiC by vyrovnaly zisk nebo ztrátu prvního výrobce na vázaném trhu, jelikož se oba považují za jeden hospodářský subjekt.
6.2.
Výroba
(120) Objem výroby výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 4 %.
V roce 2002 výroba klesla ve shodě s poklesem spotřeby.
Počínaje rokem 2002 se objem výroby vyvíjel pozitivně.
6.3.
Výrobní kapacita a míry využití kapacity
(121) Po poklesu ve využití kapacity mezi rokem 2001 a 2002 se míry využití kapacity od tohoto roku a během posuzovaného období mírně zvýšily, a to o 3 procentní body.
Vzhledem k tomu, že kapacita výroby zůstala během posuzovaného období nezměněná, je tento vývoj v souladu s vývojem objemu výroby.
Využití kapacity bylo během celého posuzovaného období vyšší než 75 %.
6.4.
Prodejní ceny a činitele mající vliv na domácí ceny
(122) Jednotkové prodejní ceny výrobního odvětví Společenství se mezi rokem 2001 a obdobím šetření mírně zvýšily (méně než 5 %).
V roce 2002 dosáhly výjimečného vrcholu, ale od té doby se snížily na poměrně stabilní úrovně, které jsou nepatrně vyšší než úroveň z roku 2001.
Vrchol, jehož prodejní ceny Společenství dosáhly v roce 2002, se vysvětluje zvýšením výrobních nákladů během téhož období, což výrobní odvětví Společenství muselo odpovídajícím způsobem zohlednit ve svých prodejních cenách.
V důsledku toho se prodejní ceny výrobního odvětví Společenství opět snížily, a to částečně kvůli snížení výrobních nákladů výrobního odvětví Společenství a částečně kvůli trvajícímu tlaku na ceny na trhu Společenství.
6.5.
Zásoby
(123) Během posuzovaného období se zásoby mírně snížily, tj. o 1 %, třebaže se během období 2002–2003 značně zvýšily, nicméně během období šetření klesly na svou úroveň z roku 2001.
Uvedené zvýšení je třeba vysvětlit snížením objemu prodeje, jak je vysvětleno v 124. bodě odůvodnění.
Počínaje rokem 2003 se zásoby snížily nejen kvůli zvýšení prodeje na trhu Společenství, ale také kvůli zvýšení vývozu výrobního odvětví Společenství.
Bez ohledu na tento vývoj se mělo za to, že se zásoby během celého posuzovaného období udržovaly na velmi přiměřené úrovni.
6.6.
Objem prodeje a podíl na trhu
(124) Prodej obdobného výrobku výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství se během posuzovaného období celkově snížil o 4 %.
Jelikož se spotřeba Společenství během posuzovaného období zvýšila o 4 %, odrazilo se toto snížení prodeje ve ztrátě podílů výrobního odvětví Společenství na trhu ve výši 2,6 %.
6.7.
Investice
(125) Investice měly tendenci se zvyšovat a během posuzovaného období se zdvojnásobily.
Bylo zjištěno, že se investice týkaly náhrady a údržby, ale také vývoje výrobků pro nová použití.
6.8.
Růst
(126) Celkově je třeba poukázat na to, že se podíly výrobního odvětví Společenství na volném trhu snížily (viz 124. bod odůvodnění), zatímco celkový trh vzrostl o 4 %.
Výrobní odvětví Společenství tudíž nebylo schopno podílet se na růstu trhu.
6.9.
Zaměstnanost a mzdy
(127) Během posuzovaného období se zaměstnanost snížila o 7 %.
Celkové mzdy se během posuzovaného období snížily o 2 %.
Na druhou stranu se vážený průměrný plat zvýšil, protože se propuštěným pracovníkům muselo vyplatit odstupné.
Kromě toho bylo zapotřebí najmout kvalifikované pracovníky, aby se plně využily investice do vybavení, což způsobilo zvýšení mzdových nákladů.
6.10.
Produktivita
(128) Produktivita na zaměstnance, měřená jako výstup na zaměstnance, se během posuzovaného období zvýšila o 12 %.
Ve zlepšení produktivity se odráží úroveň investic do strojního zařízení i do snižování počtu zaměstnanců.
6.11.
Peněžní tok, schopnost navyšovat kapitál
(129) Peněžní tok se během posuzovaného období zvýšil o 10 %.
(130) Výrobci Společenství neměli žádné problémy se zvyšováním kapitálu.
Své činnosti financovali prostřednictvím půjček od společností ve spojení a od bank. Využito bylo rovněž samofinancování.
6.12.
Návratnost čistých aktiv
(131) Návratnost čistých aktiv byla vypočítána tak, že se čistý zisk před zdaněním z obdobného výrobku prodaného ve Společenství vyjádřil jako procento čisté účetní hodnoty stálých aktiv přidělených na obdobný výrobek prodaný ve Společenství.
Vykazovala podobný vývoj jako ziskovost (viz 132. bod odůvodnění).
6.13.
Ziskovost
(132) Ziskovost výrobního odvětví Společenství, vyjádřená jako procento čistého prodeje, vykazovala prudký pokles mezi léty 2001 až 2003, kdy se již tak malé ziskové rozpětí snížilo více než o polovinu.
Poté se zvýšila, aniž by však dosáhla úrovně z roku 2001.
Během období šetření představovaly zisky výrobního odvětví Společenství o něco více než polovinu úrovně dosažené v roce 2001.
V roce 2002 se zvýšení cen nemohlo vyrovnat zvýšení výrobních nákladů ani ztrátě způsobené nižšími objemy prodeje.
V roce 2003 se tato čísla ještě více snížila, jelikož ceny klesly a objem prodeje se snížil ještě více.
V roce 2004 a během období šetření se ziskovost výrobního odvětví Společenství zlepšila díky významnému zvýšení objemu prodeje, přičemž cenová úroveň byla stabilní.
6.14.
Rozsah dumpingového rozpětí
(133) Co se týče vlivu rozsahu skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Společenství, není možné dospět k žádnému smysluplnému závěru s ohledem na nízkou úroveň dovozu z ČLR.
6.15.
Zotavení z účinků minulého dumpingu
(134) Zatímco ukazatele zkoumané výše vykazují určité zlepšení situace výrobního odvětví Společenství po uložení antidumpingových opatření v roce 2000, dokládají také negativní vývoj některých ukazatelů, který svědčí o tom, že výrobní odvětví Společenství se stále nachází v nestabilním a zranitelném stavu.
6.16.
Závěr
(135) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření vykazovaly tyto ukazatele pozitivní vývoj: prodejní ceny, využití kapacity a objem výroby výrobního odvětví Společenství se zvýšily, přičemž konečné zásoby mírně poklesly.
Významným způsobem se zvýšila produktivita.
Investice a peněžní tok rovněž vykazovaly pozitivní vývoj.
(136) Naopak negativně se vyvíjely tyto ukazatele: objem prodeje se snížil, náklady na výrobu za tunu a průměrné mzdové náklady na zaměstnance se zvýšily, zatímco zaměstnanost klesla.
Ziskovost a návratnost čistých aktiv se rovněž snížila.
(137) Celkově je situace ve výrobním odvětví Společenství smíšená: zatímco některé ukazatele vykazují pozitivní vývoj, jiné vykazují negativní tendenci.
Porovnáme-li výše uvedený vývoj s tendencemi popsanými v nařízení (ES) č. 1100/2000, je jasné, že zavedení antidumpingových opatření v roce 2000 umožnilo výrobnímu odvětví Společenství stabilizovat situaci, nepomohlo mu však plně se zotavit ze situace působící újmu.
Třebaže výrobní odvětví Společenství v důsledku pozitivního vývoje začalo investovat do nového vybavení určeného na nová použití, mělo by se zdůraznit, že kvůli trhu vysoce citlivému na ceny se jeho podíl na trhu a ziskovost snížily.
(138) Výrobní odvětví Společenství mělo prospěch ze zvyšování jednotkové ceny SiC od roku 2001 do konce období šetření.
Původní nárůst měl vyrovnat zvýšení výrobních nákladů kvůli restrukturalizaci a výdajům spojeným s efektivností.
Zvýšení prodejní ceny však nemohlo vyrovnat zvýšení výrobních nákladů, a zisková rozpětí se tudíž zmenšila.
(139) Ačkoliv se spotřeba ve Společenství během posuzovaného období zvýšila o 4 %, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se o 2,6 % snížil, tj. výrobní odvětví Společenství nebylo schopno těžit z tohoto zvýšení spotřeby.
(140) Na druhou stranu se během posuzovaného období zlepšila vývozní bilance výrobního odvětví Společenství, jelikož se v posuzovaném období značně zvýšil jeho prodej na vývoz, tj. o více než 25 %.
Tento vývoj dokládá, že výrobní odvětví Společenství vyrábí konkurenceschopný výrobek, který je úspěšný na trzích třetích zemí, třebaže soutěží s ostatním dovozem.
(141) Porovnáme-li situaci výrobního odvětví Společenství na začátku a na konci posuzovaného období, několik ukazatelů újmy, jako je kapacita a využití kapacity, zásoby a podíl na trhu, je na podobných úrovních.
Ostatní ukazatele, jako je objem prodeje, výrobní náklady, ziskovost, návratnost investic a zaměstnanost, vykazují jasně negativní tendenci, zatímco pouze pár ukazatelů, tj. jednotkové prodejní ceny, produktivita, investice a peněžní tok vykazují pozitivní tendenci.
Dospělo se proto k závěru, že situace výrobního Společenství je stále nestabilní, třebaže byla během posuzovaného období stabilizována v porovnání s obdobím, které předcházelo uložení opatření v roce 2000.
Jasně negativní tendence, pokud jde o ziskovost, která během období šetření stále nedosáhla přijatelné úrovně, a snížený podíl výrobního odvětví Společenství na trhu především dokládají, že se toto odvětví nemohlo z účinků dumpingu působícího újmu plně vzpamatovat.
7. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ ÚJMY
(142) Jak bylo vysvětleno v 56. a 57. bodě odůvodnění, mají vyvážející výrobci v ČLR možnost podstatně zvýšit svůj objem vývozu do Společenství tak, že přesměrují současné objemy vývozu do třetích zemí na přitažlivější trh Společenství nebo využijí své značné volné kapacity.
K dispozici mají skutečně značné kapacity dosahující více než 200000 tun, což představuje téměř 100 % spotřeby Společenství.
V případě zrušení opatření je tudíž pravděpodobné, že by na trh Společenství pronikla podstatná množství čínského SiC, aby znovu získala ztracený podíl na trhu a dále jej zvyšovala.
(143) Během celého posuzovaného období byl severoamerický trh i nadále klíčovou oblastí zájmu ČLR.
Zatímco v Severní Americe existuje pouze jeden výrobce surového SiC o kapacitě 50000 tun, spotřeba v této oblasti činí 250000 tun.
ČLR zajišťuje 80 % amerického dovozu surového SiC a 57 % dovozu zrn SiC. Po ní následuje Brazílie (12 %), Norsko (10 %) a Německo (6 %).
Pokud by došlo ke zrušení opatření, byly by volné kapacity ČLR, a to i kdyby byla ČLR schopna převzít podíl ostatních třetích zemí na dovozu v USA, i nadále dostatečné k zaplavení trhu Společenství SiC za nízkou cenu.
Vývoj na trhu v USA, kde neplatila žádná antidumpingová cla, se bude v případě zrušení opatření velmi pravděpodobně odrážet na trhu Společenství.
(144) Jelikož nikdo z čínských vyvážejících výrobců nespolupracoval, zakládaly se informace o pravděpodobných čínských úrovních cen v případě zrušení opatření na informacích, které byly k dispozici v souladu s článkem 18 základního nařízení.
V tomto ohledu byly použity informace předložené v podnětu, dovozní statistiky a jiné dostupné informace.
Jak tedy bylo uvedeno výše v 56. bodě odůvodnění, informace v podnětu naznačují, že vývozní ceny vysoce kvalitních stupňů určených do USA a Japonska byly podstatně nižší než ceny za podobné stupně výrobního odvětví Společenství.
(145) Tento vývoj potvrdily jiné zdroje informací, které ukazují, že čínské vývozní ceny do ostatních třetích zemí, jako je USA a Jihoafrická republika, jsou dle údajů Eurostatu podstatně nižší než vývozní ceny do Společenství, tj. 540 EUR/tunu za krystalické stupně (minimum 97 %) a 123 EUR/tunu za metalurgické stupně.
Mělo by se zdůraznit, že čínští vývozci jsou schopni vyrábět všechny druhy vysoce kvalitního SiC a vyvážet je do ES.
Šetření odhalilo, že jeden z nejcennějších a cenově nejnáročnějších SiC byl prodán do ES za 1500 EUR/tunu bez započítání cla, což je 2400 EUR/tunu včetně dovozního a antidumpingového cla.
Dokonce i druhá uvedená cena je značně nižší než cena nabízená výrobci Společenství.
Obecněji řečeno, statistiky Eurostatu ukazují, že vývozní ceny z Číny do Společenství byly historicky velmi nízké, tj. přibližně mezi 250 a 500 EUR/tunu.
Je proto možné očekávat, že dojde-li k ukončení platnosti opatření, vstoupí čínský SiC za velmi nízké ceny opět na trh.
(146) To může potvrdit skutečnost, že v roce 2006 poté, co čínské orgány podstatně snížily poplatky za vývozní licence, ze 125 až 208 EUR/tunu na 25,8 EUR/tunu, klesly vývozní ceny dotčeného výrobku do ostatních třetích zemí na úrovně, které se ještě více podbízejí současným cenám výrobního odvětví Společenství.
(147) Dále je pravděpodobné, že čínští vyvážející výrobci se budou muset podbízet také cenám dovozu ze třetích zemí, aby byli schopni značně zvýšit svůj prodej, a využít tak obrovskou volnou kapacitu a získat podstatný podíl na trhu ve Společenství.
To zvýší tlak na ceny a nejenže se přitom zabrání výrobnímu Společenství, aby se plně zotavilo z minulé újmy, ale povede to také k vážnému zhoršení jeho stále nestabilního stavu.
(148) Z důvodů stanovených ve výše uvedených bodech odůvodnění bylo rozhodnuto, že v případě ukončení platnosti opatření proti ČLR je pravděpodobné, že čínští vyvážející výrobci budou pokračovat ve vývozu významných množství do Společenství za dumpingové ceny, které budou značně nižší než ceny ES, aby znovu nabyli ztracené podíly na trhu.
(149) Dospělo se tudíž k závěru, že existuje pravděpodobnost opakování dumpingu působícího újmu v případě, že by se umožnilo ukončení platnosti opatření proti dovozu SiC pocházejícímu z ČLR.
8. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
8.1.
Úvod
(150) Podle článku 21 základního nařízení se zkoumalo, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření bylo v rozporu se zájmem Společenství jako celku.
Vymezení zájmu Společenství se zakládalo na uznání všech různých zájmů, kterých se to týká.
(151) Mělo by se připomenout, že při předchozím šetření se prodloužení opatření nepovažovalo za krok proti zájmu Společenství.
Během původního šetření byl značný počet spolupracujících uživatelů a dovozců pro to, aby se v opatřeních pokračovalo.
(152) Ve stávajícím řízení žádný spolupracující uživatel, žádný dovozce ani žádný výrobce surovin nebyl proti pokračování v opatřeních proti ČLR z důvodů uvedených níže v 153., 159. a 160. až 171. bodě odůvodnění.
8.2.
Zájem výrobního odvětví Společenství
8.2.1.
Dopad v případě pokračování v opatřeních
(153) Navzdory částečnému oživení výrobního odvětví Společenství od doby uložení antidumpingových opatření v roce 2000 je jasné, že tato opatření neměla dosud na výrobní odvětví Společenství očekávané vyrovnávací účinky.
(154) V případě zachování opatření proti dovozu SiC pocházejícího z ČLR se lze vyhnout dalšímu snížení cen na trhu Společenství, přičemž výrobní odvětví Společenství by bylo schopno dosáhnout přiměřené úrovně cen a zlepšit si svou finanční situaci.
K ní přispěla především skutečnost, že výrobní odvětví Společenství výrazně investovalo do kapacit na zpracování některých typů SiC určených na nové oblasti použití, jako jsou například dieselové částicové filtry.
Díky tomu bude se vší pravděpodobností možné zvýšit v budoucnu prodejní ceny a objem a znovu získat ztracený podíl na trhu.
(155) Výrobní odvětví Společenství prokázalo, že je strukturálně životaschopným odvětvím.
Potvrdila to zlepšená vývozní výkonnost a jeho snahy o restrukturalizaci.
(156) Z důvodů uvedených výše lze odůvodněně očekávat, že výrobní odvětví Společenství bude i nadále mít prospěch z těchto opatření a bude se dále zotavovat tak, aby dosáhlo přiměřených ziskových rozpětí.
Vzhledem k uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že zachování opatření proti dovozu SiC pocházejícího z ČLR bude v zájmu výrobního odvětví Společenství.
8.2.2.
Dopad v případě pozbytí platnosti opatření
(157) Naproti tomu se v případě pozbytí platnosti opatření týkajících se dovozu SiC pocházejícího z ČLR očekává, že na trh Společenství v masivním měřítku vstoupí dovoz čínského SiC za dumpingové ceny, který na trhu Společenství způsobí značný tlak na ceny.
Za těchto okolností je pravděpodobné, že výrobní odvětví Společenství znovu utrpí újmu způsobenou zvýšeným dovozem za dumpingové ceny, což rovněž povede ke ztrátě podílů na trhu a ke zhoršení hospodářské situace, která je pořád nestabilní.
Za takové situace není vyloučeno, že výrobní odvětví Společenství přestane existovat.
(158) Dospělo se tudíž k závěru, že zachování opatření proti dovozu SiC pocházejícího z ČLR by bylo v zájmu Společenství.
8.3.
Zájem dovozců
(159) Jak je uvedeno v 13. bodě odůvodnění výše, tři vybraní dovozci ve Společenství, kteří nejsou ve spojení s vyvážejícím výrobcem, vyplnili dotazník.
Tito dovozci představovali 98 % objemů dovozu známých dovozců ve Společenství.
Byli proti pokračování antidumpingových opatření, která jsou v platnosti proti Rusku a Ukrajině, ale nezaujali žádný konkrétní postoj, pokud jde o platná antidumpingová opatření proti ČLR.
(160) Připomíná se, že v původním šetření bylo zjištěno, že dopad uložení opatření na dovozce nebude velký.
Stávající šetření to potvrdilo.
Od doby uložení opatření skutečně nebyla zjištěna žádná významná změna hospodářské situace dovozců a neočekává se, že by se to mělo změnit v případě, že se opatření zachovají.
Ověřené informace předložené dovozci také ukázaly, že dosáhli přiměřených ziskových rozpětí i navzdory platnému antidumpingovému clu.
(161) Na základě výše uvedeného se dospělo k závěru, že pokračování v opatřeních použitelných na dovoz SiC pocházejícího z ČLR nebude mít na situaci dovozců významný dopad.
8.4.
Zájem uživatelů
(162) Jak je uvedeno v 14. až 16. bodě odůvodnění, osmnáct uživatelů ve Společenství, kteří představují zhruba 30 % celkové spotřeby Společenství, poskytlo základní informace vztahující se k nákupům dotčeného výrobku a vyjádřilo svou ochotu spolupracovat.
Sedm uživatelů nakonec předložilo úplné odpovědi na dotazník, přičemž u dvou z nich byla provedena inspekce na místě.
V této souvislosti se musí poznamenat, že většinu spolupracujících uživatelů tvořili zpracovatelé a pouze jeden konečný uživatel.
Nikdo ze spolupracujících uživatelů nezaujal žádný konkrétní postoj k platným antidumpingovým opatřením proti ČLR.
(163) Karbid křemíku se používá v širokém výběru aplikací, a dotýká se tudíž velkého počtu spotřebitelských odvětví, jako je například výroba brusných a lešticích nástrojů nebo použití jako žáruvzdorný segment pro krystalický materiál. V metalurgickém segmentu se SiC používá jako slitina.
(164) Při zkoumání případného dopadu, který by mělo uvalení opatření na uživatele, se v původním šetření dospělo k závěru, že s ohledem na nízkou úroveň spolupráce a předložené připomínky neměla platná opatření na jejich podnikání významný negativní dopad.
(165) Současné šetření týkající se přezkumu potvrdilo závěry, pokud jde o SiC pocházející z ČLR.
Analýza odpovědí na dotazník skutečně odhalila, že uživatelé nemusí v případě zachování opatření očekávat žádné zvýšení nákladů.
Vzhledem k tomu, že opatření na téže úrovni jsou v platnosti již od roku 1986, zachování těchto opatření by současnou situaci uživatelů nezměnilo.
V každém případě se postavení uživatelů, kteří mají dodatečný zdroj dodávek, spíše zlepší, jelikož platnost opatření proti Rusku a Ukrajině bude ukončena.
(166) Kromě toho se připomíná, že od uložení opatření na dovoz SiC pocházejícího z ČLR nebyla zaznamenána žádná významná změna hospodářské situace uživatelů.
(167) Některé zúčastněné osoby tvrdily, že pokračování v opatřeních týkajících se dovozu SiC pocházejícího z ČLR by vedlo ke zvýšenému dovozu konečných výrobků za použití čínského SiC.
Žádné takové zvýšení však během posuzovaného období nebylo zaznamenáno, a to i přes platná antidumpingová opatření proti ČLR.
Nic nenaznačovalo tomu, že by toto zvýšení dovozu konečných výrobků mělo nastat nebo se dalo předpokládat v blízké budoucnosti.
Tato námitka proto musela být zamítnuta.
(168) Někteří uživatelé argumentovali nedostatkem nabídky v případě, že budou zachována opatření proti všem třem zemím, které podléhaly stávajícímu šetření.
V tomto ohledu se však připomíná, že opatření, která jsou v současné době v platnosti, dosud nevedla k žádnému nedostatku nabídky.
Nadto budou moci po ukončení platnosti antidumpingových opatření proti Rusku a Ukrajině do Společenství vstupovat nové zdroje dodávek, a to bez jakýchkoli antidumpingových cel.
Nakonec se připomíná, že účelem antidumpingových cel není zabránit tomu, aby SiC dovážený z ČLR vstupoval na trh Společenství, ale zajistit spravedlivé podmínky obchodu.
Z těchto důvodů se tato námitka musí zamítnout.
(169) Na základě výše uvedených skutečností se dospělo k závěru, že pokračování v opatřeních platných pro dovoz SiC pocházejícího z ČLR nebude mít na situaci uživatelů významný dopad.
8.5.
Zájem navazujícího odvětví
(170) Komise obdržela dvě odpovědi na dotazník od dodavatelů surovin pro výrobní odvětví Společenství.
Oba uvedli, že antidumpingová opatření budou mít na jejich obchody poměrně omezený dopad.
(171) Šetření tato zhodnocení situace potvrdilo.
Dochází se proto k závěru, že navazující odvětví nemá žádné pádné důvody proti tomu, aby opatření proti dovozu SiC pocházejícího z ČLR byla zachována.
8.6.
Závěr týkající se zájmu Společenství
(172) Na základě výše uvedených skutečností se dospělo k závěru, že v případě ukončení platnosti opatření se situace výrobního odvětví Společenství zhorší, což dokonce může vést k jeho zániku.
(173) Pokud jde o dovozce, uživatele a výrobce surového SiC, bylo zjištěno, že uložení opatření na dovoz SiC pocházejícího z ČLR nemělo žádné nepřiměřené negativní dopady na jejich hospodářskou situaci.
(174) Dospělo se tudíž k závěru, že neexistují žádné přesvědčivé důvody, kvůli kterým by měl být zájem Společenství v rozporu s trváním opatření týkajících se dovozu SiC pocházejícího z ČLR.
9. PROZATÍMNÍ PŘEZKUM
(175) S ohledem na závěry týkající se Ruska a na to, co je uvedeno výše v 84. až 89. bodě odůvodnění, budou antidumpingová řízení proti této zemi ukončena a platná antidumpingová opatření zrušena.
(176) Z toho plyne, že prozatímní přezkum uvedený v 7. bodě odůvodnění, omezený na přezkum podoby platných opatření proti Rusku, by se měl také ukončit.
10. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(177) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě jsou stávající opatření zachována.
Byla jim poskytnuta lhůta na předložení připomínek po poskytnutí těchto informací.
Nebyly zaslány žádné připomínky, které by byly takové povahy, aby mohly výše uvedené závěry změnit.
(178) Z toho vyplývá, že, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení, antidumpingová opatření vztahující se na dovoz SiC pocházejícího z ČLR by se měla zachovat.
(179) Konečně řízení vztahující se na dovoz SiC pocházejícího z Ruské federace a Ukrajiny, jak bylo uvedeno výše, by měla být ukončena a opatření zrušena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Antidumpingové řízení týkající se dovozu karbidu křemíku pocházejícího z Ruské federace a Ukrajiny kódu KN 28492000 se ukončuje a antidumpingová opatření uložená vůči těmto zemím na základě nařízení (ES) č. 1100/2000 se ruší.
Článek 2
Na dovoz karbidu křemíku kódu KN 28492000, který pochází z Čínské lidové republiky, se ukládá konečné antidumpingové clo.
Sazba cla platná pro čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením činí:
Země _BAR_ Sazba cla (%) _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 52,6 _BAR_
Použijí se platné celní předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1265/2006
ze dne 24. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Využívání vývozních náhrad na některé produkty se ukazuje jako nevýznamné.
Pro takové produkty by vývozní náhrady již neměly být stanoveny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1267/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 22. srpna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 22. srpna 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1268/2006
ze dne 24. srpna 2006
o neposkytování náhrad u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné neposkytovat jakékoli náhrady po dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 22. srpna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 22. srpna 2006, nejsou poskytovány žádné náhrady pro výrobek a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1269/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1270/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1271/2006
ze dne 24. srpna 2006,
které se týká 5. dílčího nabídkového řízení uskutečněného v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], bylo v Úředním věstníku Evropské unie zveřejněno oznámení o nabídkovém řízení za účelem nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 796/2006 [3].
(2) S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví maximální nákupní cena nebo se přijme rozhodnutí, že nebude vyhověno žádné nabídce, v souladu s článkem 17a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by se nemělo pokračovat v nabídkovém řízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 5. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení zahájeného nařízením (ES) č. 796/2006, pro které lhůta pro podání nabídek vypršela dne 22. srpna 2006, se nepokračuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1272/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 15. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1273/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 47. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 47. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 22. srpna 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 237,20 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1274/2006
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1275/2006
ze dne 25. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1276/2006
ze dne 25. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 930/2006, pokud jde o dostupné množství, na které lze podat žádosti o dovozní licence na některé produkty z drůbežího masa na období od 1. října do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1431/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [2], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 [3], schválenou rozhodnutím Rady (ES) č. 2006/333/ES [4], byla změněna množství stanovená kvótami v nařízení (ES) č. 1431/94.
(2) Je proto nutné změnit nařízení Komise (ES) č. 930/2006 ze dne 22. června 2006, kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v červnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [5], a přizpůsobit dostupná množství na období od 1. října do 31. prosince 2006 v poměru k množstvím stanoveným v příloze I nařízení (ES) č. 1431/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 930/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1277/2006
ze dne 25. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1845/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob české intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1845/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej 131185 tun kukuřice na vnitřním trhu ze zásob české intervenční agentury.
(2) Vzhledem ke stávající situaci na trhu je vhodné zvýšit množství kukuřice uvedené do prodeje na vnitřním trhu stanovením nabídkového řízení na 154783 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1845/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1845/2005 se mění takto:
1. v článku 1 se slova "131185 tun" nahrazují slovy "154783 tun";
2. v názvu přílohy se slova "131185 tun" nahrazují slovy "154783 tun".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1278/2006
ze dne 25. srpna 2006
o zvláštním intervenčním opatření pro oves ve Finsku a Švédsku pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oves patří mezi produkty, na které se vztahuje společná organizace trhu v odvětví obilovin.
Nepatří však mezi základní obiloviny uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 1784/2003, u nichž je stanoven intervenční nákup.
(2) Ve Finsku a Švédsku je oves důležitou a tradiční obilovinou, která je dobře přizpůsobena tamním klimatickým podmínkám.
Jeho produkce zdaleka přesahuje potřeby těchto zemí, což je nutí prodávat přebytky do třetích zemí.
Přistoupení ke Společenství nic nezměnilo na situaci, která existovala již dříve.
(3) Případné snížení pěstování ovsa ve Finsku a Švédsku by se uskutečnilo ve prospěch jiných obilovin, které využívají intervenčního režimu, a zejména ječmene.
V případě ječmene se situace v těchto dvou zemích, stejně jako v celém Společenství, vyznačuje nadprodukcí.
Přechod z pěstování ovsa na pěstování ječmene by mohl tuto situaci jen zhoršit.
Je proto třeba zajistit, aby se oves mohl i nadále vyvážet do třetích zemí.
(4) Na oves se vztahuje náhrada podle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003.
Kvůli své zeměpisné poloze se Finsko a Švédsko nacházejí v méně výhodné situaci pro vývoz než jiné členské státy.
Náhrada stanovená na základě uvedeného článku 13 je výhodná především pro vývozy z těchto jiných států.
Je tedy nutné počítat s tím, že produkce ovsa se bude ve Finsku a ve Švédsku stále více nahrazovat produkcí ječmene.
V průběhu příštích hospodářských let je tedy třeba ve Finsku a ve Švédsku očekávat intervenční zásahy podle článku 5 nařízení (ES) č. 1784/2003 u značného množství ječmene, jehož jedinou možností odbytu je vývoz do třetích zemí.
Vývozy z intervenčních zásob jsou pro rozpočet Společenství nákladnější než přímé vývozy.
(5) Zvláštní intervenční opatření ve smyslu článku 7 nařízení (ES) č. 1784/2003 umožňuje zamezit těmto dodatečným nákladům.
K této intervenci může dojít formou opatření určeného k odlehčení trhu s ovsem ve Finsku a ve Švédsku.
Za těchto okolností je nejvhodnějším opatřením poskytnutí náhrady na základě nabídkového řízení pouze pro oves produkovaný a vyvážený těmito dvěma zeměmi.
(6) Povaha a cíle uvedeného opatření umožňují přiměřeně použít článek 13 nařízení (ES) č. 1784/2003, jakož i jeho prováděcí nařízení, zejména nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(7) Nařízení (ES) č. 1501/95 stanoví, že mezi závazky vybraného účastníka patří povinnost podat žádost o vývozní licenci a složit jistotu.
Je třeba stanovit výši této jistoty.
(8) Příslušné obiloviny musejí být skutečně vyvezeny z členských států, pro něž bylo zavedeno zvláštní intervenční opatření.
Je tedy třeba omezit používání vývozních licencí jednak pouze na vývozy z členského státu, v němž bylo o licenci požádáno, a jednak na oves vyprodukovaný ve Finsku a ve Švédsku.
(9) Vzhledem k evropským dohodám, kterými se zakládá přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou [3] a Rumunskem [4], je třeba vyloučit tyto země ze seznamu způsobilých zemí určení.
Vzhledem ke způsobu výpočtu náhrady založené na tržních cenách pro vzdálené země určení je třeba vyloučit blízké země určení, kterými jsou Švýcarsko a Norsko, pro něž tato opatření nejsou odůvodněná vzhledem k relativně nízkým nákladům na přepravu spojeným s blízkostí nebo dostupnými spoji k těmto zemím určení.
(10) Pro zajištění rovného zacházení pro všechny zúčastněné subjekty je třeba stanovit shodnou dobu platnosti vydaných licencí.
(11) Řádný průběh nabídkového řízení pro vývozy vyžaduje, aby bylo stanoveno minimální množství, lhůta a forma pro předání nabídek příslušným útvarům.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zvláštní intervenční opatření ve formě vývozní náhrady se použije na 100000 tun ovsa vyprodukovaných ve Finsku a Švédsku a určených k vývozu z Finska a ze Švédska do všech třetích zemí s výjimkou Bulharska, Norska, Rumunska a Švýcarska.
Článek 13 nařízení (ES) č. 1784/2003, jakož i prováděcí ustanovení k tomuto článku, jsou přiměřeně použitelné pro uvedenou náhradu.
2. Prováděním opatření podle odstavce 1 je pověřena finská a švédská intervenční agentura.
Článek 2
1. Za účelem stanovení výše náhrady podle čl. 1 odst. 1 se zahajuje nabídkové řízení.
2. Nabídkové řízení se týká množství ovsa uvedených v čl. 1 odst. 1, která jsou určena na vývoz do třetích zemí s výjimkou Bulharska, Norska, Rumunska a Švýcarska.
3. Nabídkové řízení bude probíhat až do 28. června 2007.
Po dobu jeho trvání budou zahajována týdenní nabídková řízení, pro něž budou lhůty pro předkládání nabídek stanoveny v oznámení o nabídkovém řízení.
Odchylně od čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1501/95 uplyne lhůta pro předkládání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 14. září 2006.
4. Nabídky se předkládají finské nebo švédské intervenční agentuře na adresách uvedených v oznámení o nabídkovém řízení.
5. Nabídkové řízení probíhá podle ustanovení tohoto nařízení, jakož i ustanovení nařízení (ES) č. 1501/95.
Článek 3
Nabídka je platná, pouze pokud:
a) se vztahuje na množství nejméně 1000 tun;
b) je k ní přiložen písemný závazek účastníka, který upřesňuje, že se nabídka vztahuje výlučně na oves vyprodukovaný ve Finsku a ve Švédsku a že tento oves bude vyvezen z Finska nebo ze Švédska.
Pokud není dodržen závazek uvedený v písmenu b), jistota podle článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 [5] propadá, s výjimkou případu vyšší moci.
Článek 4
V rámci nabídkového řízení stanoveného v článku 2 se v žádosti o vývozní licenci a ve vývozní licenci v kolonce 20 uvede jedna ze dvou následujících poznámek:
finsky : Asetus (EY) N:o 1278/2006 – Todistus on voimassa ainoastaan Suomessa ja Ruotsissa,
švédsky : Förordning (EG) nr 1278/2006 – Licensen giltig endast i Finland och Sverige
.
Článek 5
Náhrada je platná pouze pro vývozy uskutečněné z Finska a ze Švédska.
Článek 6
Jistota uvedená v čl. 5 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1501/95 je 12 EUR za tunu.
Článek 7
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6] jsou vývozní licence vydané podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1501/95, pokud jde o jejich dobu platnosti, považovány za vydané v den podání nabídky.
2. Vývozní licence vydané v rámci nabídkového řízení podle článku 2 jsou platné od data vydání ve smyslu odstavce 1 tohoto článku až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
3. Odchylně od článku 11 nařízení (ES) č. 1291/2000 jsou vývozní licence vydané v rámci nabídkového řízení podle článku 2 tohoto nařízení platné pouze ve Finsku a Švédsku.
Článek 8
Finská a švédská intervenční agentura předá Komisi předložené nabídky elektronickou cestou nejpozději hodinu a půl po uplynutí lhůty pro týdenní podávání nabídek stanovené v oznámení o nabídkovém řízení a použije formulář uvedený v příloze.
V případě, že nebudou předloženy žádné nabídky, sdělí finská a švédská intervenční agentura tuto skutečnost Komisi ve lhůtě, která je shodná s lhůtou uvedenou v prvním pododstavci.
Čas stanovený pro podávání nabídek je belgický čas.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1279/2006
ze dne 25. srpna 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví zvláštní zemědělský přepočítací koeficient pro minimální ceny cukrové řepy, jakož i pro dávky z výroby a doplňkovou dávku v odvětví cukru pro měny členských států, které nepřijaly jednotnou měnu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1713/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro používání zemědělského přepočítacího koeficientu v odvětví cukru [2], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 318/2006 nahradilo od hospodářského roku 2006/07 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3]. Nařízení (ES) č. 1260/2001 se použije ještě na hospodářský rok 2005/06.
(2) Z ustanovení čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1713/93 vyplývá, že minimální ceny cukrové řepy uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1260/2001, jakož i dávky z výroby a doplňková dávka uvedené v článcích 15 a 16 uvedeného nařízení se přepočítají na národní měnu za použití zvláštního zemědělského přepočítacího koeficientu, který se rovná dočasně vypočítanému průměru zemědělských přepočítacích koeficientů použitelných během dotyčného hospodářského roku.
(3) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4] je od 1. ledna 1999 nezbytné omezit stanovení přepočítacích koeficientů na zvláštní zemědělské přepočítací koeficienty mezi eurem a národními měnami členských států, které nepřijaly jednotnou měnu.
(4) Pro hospodářský rok 2005/06 je tedy třeba stanovit zvláštní zemědělský přepočítací koeficient, jakož i dávky z výroby a doplňkovou dávku v různých národních měnách,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zvláštní zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít pro přepočet minimálních cen cukrové řepy uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1260/2001, jakož i pro přepočet dávek z výroby a případně doplňkové dávky uvedených v článcích 15 a 16 uvedeného nařízení, na národní měny členských států, které nepřijaly jednotnou měnu, je pro hospodářský rok 2005/06 stanoven v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1280/2006
ze dne 28. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1281/2006
ze dne 28. srpna 2006,
kterým se pro období 2005/06 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 595/2004, pokud jde o lhůtu pro zaplacení dávky za mléko a mléčné výrobky ze strany odběratelů a producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 595/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [2], stanoví zejména lhůty a podmínky pro výběr dávky. Ustanovení čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 595/2004 stanoví, že odběratel, nebo v případě přímého prodeje producent, který je poplatníkem dávky, uhradí do 1. září každého roku příslušnému orgánu dlužnou částku podle pravidel stanovených členským státem. V případě nedodržení lhůty splatnosti se zaplatí úroky podle odstavce 2 uvedeného článku.
(2) Aby se zlepšily rozpočtové výhledy a umožnila pružnější rozpočtová správa, probíhá v současné době změna nařízení (ES) č. 1788/2003, jejímž cílem je prodloužit lhůtu pro zaplacení dávky podle čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení členskými státy a rovněž umožnit některým členským státům, aby ve smyslu čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení převedly vnitrostátní referenční množství mezi přímým prodejem a dodávkami pro dvanáctiměsíční období 2005/06. Aby mohly vnitrostátní orgány účinně zavádět tato nová ustanovení, a v zájmu soudržnosti, je třeba pro období 2005/06 prodloužit lhůtu pro zaplacení dávek ze strany odběratelů mléka, a to odchylně od čl. 15 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 595/2004. Pro členské státy, které přistoupí k převodu vnitrostátních referenčních množství, je ze správních důvodů třeba stanovit rozdílnou lhůtu.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 15 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 595/2004 se na dvanáctiměsíční období 2005/06 členským státům umožňuje prodloužit lhůtu pro zaplacení dávek:
a) do 1. listopadu 2006 pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
b) do 1. října 2006 pro ostatní členské státy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1282/2006
ze dne 17. srpna 2006,
kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 26 odst. 3, čl. 30 odst. 1 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví mimo jiné obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví mléka a mléčných výrobků, aby se zejména umožnil dohled nad omezeními pro náhrady z hlediska hodnoty a množství. Prováděcí pravidla k uvedeným obecným pravidlům byla stanovena v nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2].
(2) Nařízení (ES) č. 174/1999 bylo několikrát podstatně změněno.
Protože se mají provést další změny, mělo by být nařízení (ES) č. 174/1999 v zájmu jasnosti a účelnosti zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3) Podle dohody o zemědělství [3] uzavřené v rámci Uruguayského kola obchodních jednání GATT, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/800/ES [4] (dále jen "dohoda o zemědělství"), je poskytování vývozních náhrad pro zemědělské produkty včetně mléčných výrobků omezeno z hlediska množství a hodnoty na každé období dvanácti měsíců počínaje 1. červencem 1995.
Aby se zajistilo, že budou tato omezení dodržována, mělo by se sledovat vydávání vývozních licencí a měly by být přijaty postupy pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou.
(4) Článek 5 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], stanoví zvláštní operace a určitá množství, pod jejichž úroveň se nevyžaduje předložení licence.
V tomto ohledu by měla být pro odvětví mléka a mléčných výrobků přijata zvláštní ustanovení.
(5) Měla by se snížit výše přípustné odchylky povolené uvedeným nařízením, pokud jde o množství vyvezeného zboží v porovnání s množstvím uvedeným v licenci, a stanovit, že za účelem zajištění účinné kontroly omezení nebude vyplácena žádná náhrada pro množství, která přesahují množství uvedené v licenci.
Jistoty, které mají být složeny při předložení žádostí o licence, by měly být stanoveny v dostatečné výši, která zabrání spekulativním žádostem.
(6) Měla by se stanovit doba platnosti vývozních licencí.
(7) S cílem zajistit přesnou kontrolu vyvážených produktů a minimalizovat riziko spekulace by měla být omezena možnost změnit produkt, pro nějž byla licence vydána.
(8) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [6], stanoví pravidla pro používání vývozních licencí obsahující stanovení náhrady předem platná také pro vývoz produktů spadajících pod dvanáctimístný číselný kód produktu jiný, než je kód uvedený v licenci v kolonce 16. Toto ustanovení lze v určitém odvětví použít pouze tehdy, pokud byly definovány kategorie produktů uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 1291/2000 a skupiny produktů uvedené v druhé odrážce čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 800/1999.
(9) Pro odvětví mléka a mléčných výrobků jsou kategorie produktů již definovány s odkazem na kategorie stanovené v dohodě o zemědělství. V zájmu náležitého řízení daného režimu je třeba tyto kategorie nadále používat a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 používat pouze na základě definovaných skupin produktů.
(10) Sazby náhrad jsou v odvětví mléka stanoveny velmi diferencovaně, zejména podle obsahu tuku v produktech. Aby se zajistilo, že uvedené sazby nebudou zpochybňovány a zároveň je respektován cíl čl.
2 nařízení (ES) č. 800/1999, měly by být skupiny produktů úzce definovány.
Vzhledem k harmonizaci je vhodné, aby se uvedené pravidlo vztahovalo na všechny mléčné výrobky a byly odpovídajícím způsobem definovány produktové skupiny pro sýry.
(11) Vzhledem k harmonizaci podmínek, za nichž je držiteli licence umožněn vývoz produktu, který není uveden v kolonce 16 vývozní licence, s ustanoveními nařízení (ES) č. 800/1999 by neměli být držitelé povinni žádat o provedení změny před ukončením vývozních formalit.
Aby nedošlo k diskriminaci hospodářských subjektů, které vyvážejí v rámci stávajícího režimu a které vyvážejí v rámci tohoto nařízení, lze uvedené ustanovení použít se zpětnou platností na žádost držitele licence.
(12) Aby se hospodářským subjektům umožnila účast v nabídkových řízeních vyhlašovaných třetími zeměmi, aniž by to ovlivnilo dodržování omezení týkajících se objemu, měl být zaveden režim prozatímních licencí, na jehož základě budou vybraní účastníci nabídkového řízení oprávněni získat definitivní licenci.
V zájmu správného používání uvedených licencí by se měla pro některé vývozní operace s náhradami definovat země určení jako povinné místo určení.
(13) Pro zajištění účinného sledování vydávaných licencí, které závisí na oznamování informací členskými státy Komisi, je třeba stanovit určitou lhůtu před vydáním licencí.
S cílem zajistit řádné fungování režimu a zejména spravedlivé přidělování množství disponibilních v rámci omezení stanovených dohodou o zemědělství je nezbytné přijmout různá opatření v oblasti řízení a zejména stanovit možnost pozastavit vydávání licencí a použít přídělový koeficient pro požadovaná množství.
(14) Vývoz produktů v souvislosti s akcemi potravinové pomoci by měl být vyloučen z některých ustanovení o vydávání vývozních licencí.
(15) V případě jednotlivých sýrů se ukázalo, že počet žádostí o vývozní licence se liší podle místa určení.
S cílem umožnit použití zvláštních opatření diferencovaných podle místa určení uvedeného na žádostech o licence je nezbytné stanovit oblasti určení a učinit oblast určení uvedenou na vývozních licencích závaznou pro produkty kódu KN 0406.
(16) V případě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr, jejichž cena je určena cenou příslušných složek, je třeba určit metodu stanovení náhrady podle procentního podílu složek v těchto produktech obsažených.
Pro usnadnění řízení náhrad pro tyto produkty a zejména opatření k zajištění souladu se závazky, které se týkají vývozu uskutečňovaného v souladu s dohodou o zemědělství, je však nezbytné stanovit maximální množství obsažené sacharosy, pro které může být poskytnuta náhrada.
43 % hmotnostních v celém produktu by mělo být považováno za reprezentativní pro obsah sacharosy v těchto produktech.
(17) Ustanovení čl. 11 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999 stanoví, že lze poskytovat náhrady pro složky pocházející ze Společenství obsažené v tavených sýrech, které se vyrábí v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku. Je třeba stanovit určitá zvláštní pravidla s cílem zajistit řádné fungování a účinnou kontrolu tohoto zvláštního opatření.
(18) Dohoda uzavřená mezi Evropským společenstvím a Kanadou [7], schválená rozhodnutím Rady 95/591/ES [8], stanoví povinnost předložit vývozní licenci vydanou Evropským společenstvím v případě sýrů, na které se vztahují preferenční podmínky dovozu do Kanady.
Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro vydávání těchto licencí.
S cílem zaručit, aby množství sýrů dovážených do Kanady v rámci dovozních kvót odpovídala množstvím, pro něž byly licence vydány, je nezbytné stanovit, že licence řádně orazítkované kanadskými orgány musí být vráceny příslušným subjektům členských států a že členské státy musí údaje o vývozu sdělit Komisi.
Je vhodné vyjasnit nutnost minimální jistoty, ačkoli v rámci tohoto režimu se nežádá o náhradu.
(19) Společenství je oprávněno určit dovozce, kteří mohou dovážet sýry Společenství do Spojených států amerických v rámci doplňkové kvóty vyplývající z dohody o zemědělství.
Aby Společenství mohlo maximalizovat hodnotu dané kvóty, je nezbytné stanovit postup pro určování dovozců na základě vývozních licencí přidělených pro dotyčné produkty.
(20) Memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [9], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [10], stanoví, že Společenství bude spravovat svůj podíl na celní kvótě v souladu s mechanismem vývozních licencí.
Měl by se proto určit postup pro přidělování licencí.
S cílem zajistit, aby produkty dovážené do Dominikánské republiky byly součástí kvóty a aby dovážené produkty odpovídaly produktům uvedeným ve vývozní licenci, by měli vývozci předložit při dovozu ověřenou kopii vývozního prohlášení, ve kterém musí být uvedeny určité údaje.
(21) Nařízením Komise (EHS) č. 896/84 [11] se stanovila doplňující ustanovení, pokud jde o poskytování vývozních náhrad při přechodu z jednoho hospodářského roku pro mléko na druhý, pokud došlo ke změnám intervenčních cen.
Uvedená ustanovení umožňují stanovit různé sazby náhrad v závislosti na datu výroby daných produktů.
Ukázalo se, že je velice obtížné doložit požadovaná data produkce a kontrolní postupy pro ověření správnosti souvisejících dokumentů a účetnictví a představuje to velkou zátěž.
Stejného cíle lze dosáhnout úpravou doby platnosti vývozních licencí.
Nařízení (EHS) č. 896/84 by proto mělo být zrušeno.
(22) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví:
a) obecná pravidla pro licence a náhrady pro vývoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 ze Společenství;
b) zvláštní pravidla pro vývoz uvedených produktů ze Společenství do některých třetích zemí.
Článek 2
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1291/2000.
KAPITOLA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 3
1. S výjimkou případů uvedených v první a čtvrté odrážce čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2001 se požaduje předložení vývozní licence pro vývoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, pro něž se požaduje vývozní náhrada, ze Společenství.
Odchylně od první odrážky čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 však může být vývozní licence se stanovením náhrady předem použita na poskytnutí náhrady na vývoz mléčných výrobků uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Aby mohla být poskytnuta náhrada pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, musí tyto produkty odpovídat příslušným požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 [12] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 [13], zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 4
1. Částkou náhrady, která má být vyplacena, je částka platná ke dni podání žádosti o vývozní licenci, případně prozatímní licenci.
2. Žádosti o licence se stanovením náhrady předem pro produkty podle článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, které byly ve smyslu článku 17 nařízení (ES) č. 1291/2000 podány ve středu a ve čtvrtek po uplynutí každé lhůty pro předložení nabídek podle čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 581/2004 [14] a podle čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 582/2004 [15], jsou považovány za předložené v pracovní den po tomto čtvrtku.
3. V kolonce 7 žádostí o licence a licencí je uvedena země určení a číselný kód země nebo území určení podle klasifikace zemí nebo území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy stanovené nařízením Komise (ES) č. 750/2005 [16].
4. Pro účely čtvrté odrážky čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2000, pokud je ve vývozním prohlášení uvedeno několik odlišných kódů nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovených nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [17] (dále jen "nomenklatura pro náhrady") nebo kombinované nomenklatury, se údaje týkající se každého kódu považují za samostatné prohlášení.
Článek 5
Náhrada pro vývoz sýrů se neposkytuje, pokud cena s dodáním na hranice před podáním žádosti o náhradu v členském státě vývozu činí méně než 230 EUR na 100 kg.
"Cenou s dodáním na hranice" se rozumí cena ze závodu, k níž se připočte paušální částka ve výši 3 EUR na 100 kg.
Pokud se požaduje vývozní náhrada, jsou v kolonce 22 žádostí o licence a licencí uvedena slova "splněna podmínka minimální ceny s dodáním na hranice uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 1282/2006."
Na žádost příslušných orgánů poskytnou žadatelé všechny doplňující informace a doklady, které tyto orgány považují za nezbytné k zajištění toho, aby při vyřizování celních formalit byla dodržena cena s dodáním na hranice, a popřípadě souhlasí s tím, aby tyto orgány provedly kontrolu účetnictví podle nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [18].
Článek 6
1. Kategoriemi produktů podle dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola obchodních jednání GATT (dále jen "dohoda o zemědělství") se rozumí kategorie uvedené v příloze I tohoto nařízení.
2. Skupinami produktů podle druhé odrážky čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 800/1999 se rozumí skupiny uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Článek 7
1. V kolonce 16 žádostí o licence a licencí je uveden dvanáctimístný kód produktu nomenklatury pro náhrady, je-li požadována náhrada, nebo osmimístný kód produktu kombinované nomenklatury, není-li náhrada požadována.
Licence jsou platné pouze pro produkt takto označený, kromě případů uvedených v odstavcích 2 a 3.
2. Odchylně od odstavce 1 jsou licence rovněž platné pro vývoz produktu s dvanáctimístným kódem jiným, než je kód uvedený v kolonce 16 licence, pokud je táž výše náhrady poskytnuta pro oba produkty a pokud oba produkty spadají do stejné kategorie produktů uvedených v příloze I.
3. Odchylně od odstavce 1 jsou licence rovněž platné pro vývoz produktu s dvanáctimístným kódem jiným, než je kód uvedený v kolonce 16 licence, pokud oba produkty spadají do stejné skupiny produktů uvedených v příloze II.
V takovém případě se náhrada vypočítá podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 8
Vývozní licence jsou platné ode dne vydání, ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, do:
a) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 040210;
b) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 0405;
c) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 0406;
d) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro ostatní produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999;
e) data, k němuž musí být splněny závazky vyplývající z nabídkového řízení podle čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení, a nejpozději do konce osmého měsíce následujícího po měsíci vydání definitivní vývozní licence uvedené v čl. 9 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 9
1. V případě nabídkového řízení vyhlášeného veřejnoprávním subjektem ve třetí zemi podle čl. 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, kromě nabídkových řízení týkajících se produktů kódu KN 0406, hospodářské subjekty mohou zažádat o prozatímní vývozní licenci pro množství, které je předmětem jejich nabídky, pokud složí jistotu.
Částka jistoty pro prozatímní licence se rovná 75 % částky vypočítané podle článku 10 tohoto nařízení, minimálně však výši 5 EUR na 100 kg.
Hospodářské subjekty doloží veřejný nebo veřejnoprávní charakter subjektu, který vyhlašuje nabídkové řízení.
2. Prozatímní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, pokud nebyla přijata opatření uvedená v čl. 11 odst. 2.
3. Odchylně od čl. 49 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000 je lhůta pro předložení informací podle uvedeného odstavce 60 dní.
Před uplynutím této lhůty požádají hospodářské subjekty o definitivní vývozní licenci, která jim je vydána po předložení dokladu, že byla vybrána jejich nabídka.
Po předložení dokladu, že nabídka byla zamítnuta nebo že přidělené množství je menší než množství uvedené v prozatímní licenci, uvolní se dle potřeby celá jistota nebo její část.
4. Žádosti o licence uvedené v odstavcích 2 a 3 se vyhotovují v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 1291/2000.
5. Ustanovení této kapitoly se použijí na definitivní vývozní licence, s výjimkou článku 11.
6. Země určení uvedená v čl. 4 odst. 3 je povinným místem určení pro účely čl. 19 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999 pro licence vydané podle tohoto článku.
7. Ustanovení čl. 49 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije.
Článek 10
1. Částka jistoty podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se rovná této procentní sazbě z částky náhrady stanovené pro každý kód produktu a platné v den podání žádosti o vývozní licenci:
a) 15 % pro produkty kódu KN 0405;
b) 15 % pro produkty kódu KN 040210;
c) 15 % pro produkty kódu KN 0406;
d) 15 % pro ostatní produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
Částka jistoty však nesmí být nižší než 5 EUR na 100 kg.
Částkou náhrady uvedenou v prvním pododstavci je částka vypočítaná pro celkové množství dotyčného produktu, kromě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr.
V případě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr se částka náhrady uvedená v prvním pododstavci rovná celkovému množství celého dotyčného produktu vynásobenému sazbou náhrady použitelnou na kilogram mléčného výrobku.
2. Ustanovení čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije pro licence vydané v souladu s tímto nařízením.
Článek 11
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádostí za předpokladu, že množství uvedená v žádostech o licence byla sdělena v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 562/2005 [19] a že nebyla přijata opatření uvedená v odst. 2 písm. a) a b) tohoto článku.
2. Jestliže by vydání vývozních licencí vedlo nebo mohlo vést k překročení dostupných rozpočtových částek nebo k vyčerpání maximálních množství, která mohou být vyvezena s náhradou během daného období dvanácti měsíců nebo v kratším období, které bude stanoveno podle článku 12 tohoto nařízení, s ohledem na čl. 31 odst. 13 nařízení (ES) č. 1255/1999, nebo by neumožňovalo zajistit kontinuitu vývozů během zbývající části dotyčného období, může Komise:
a) použít pro požadovaná množství přídělový koeficient;
b) zamítnout všechny nevyřízené žádosti, u kterých dosud nebyly vydány vývozní licence, nebo jejich část;
c) pozastavit podávání žádostí o licence na dobu nejdéle pěti pracovních dní; pozastavení lze dále prodloužit postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999.
Pokud je koeficient podle prvního pododstavce písm. a) nižší než 0,4, mohou žadatelé do tří pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí, kterým se koeficient stanoví, požádat o zrušení své žádosti o licenci a o uvolnění jistoty.
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. c) jsou žádosti o vývozní licence podané během období pozastavení nepřijatelné.
Opatření uvedená v prvním pododstavci písm. a), b) a c) mohou být prováděna nebo upravována podle kategorie produktů a podle místa určení nebo skupiny míst určení.
Pro účely prvního pododstavce se u dotyčného produktu přihlíží k sezonní povaze obchodu, situaci na trhu a zejména k vývoji cen na trhu a z toho vyplývajícím vývozním podmínkám.
3. Opatření uvedená v odstavci 2 mohou být též přijata v případě, že jsou žádosti o vývozní licence podány pro množství, která převyšují nebo by mohla převýšit dostupné množství běžného odbytu do místa určení nebo skupiny míst určení, a v případě, že by vydáním požadovaných licencí mohlo dojít ke spekulacím, narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty, narušení daných obchodů nebo trhu Společenství.
4. Pokud jsou žádosti o licence odmítnuty nebo požadovaná množství snížena, je ihned uvolněna jistota pro veškerá množství, u kterých nebylo žádostem vyhověno.
Článek 12
Pokud je celkové množství uvedené v podaných žádostech o licence takové, že existuje riziko předčasného vyčerpání maximálních množství, která lze vyvézt s náhradou během příslušného období dvanácti měsíců, může se postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 rozhodnout o rozdělení těchto maximálních množství na období, která budou stanovena.
Článek 13
1. Pokud vyvezené množství překročí množství uvedené v licenci, nezakládá množství navíc nárok na náhradu.
Za tímto účelem obsahuje kolonka 22 licencí tato slova: "Platba náhrady omezená na množství uvedené v kolonkách 17 a 18."
2. Odchylně od ustanovení čl. 8 odst. 5 a čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 o přípustných odchylkách pro vyvážená množství se použijí tyto sazby:
a) sazba stanovená v čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 2 %;
b) sazba stanovená v čl. 35 odst. 2 prvním a druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 98 %;
c) sazba stanovená v čl. 35 odst. 2 třetím pododstavci činí 2 %.
Článek 14
Článek 11 se nevztahuje na vydávání vývozních licencí pro dodávky potravinové pomoci podle čl. 10 odst. 4 dohody o zemědělství.
Článek 15
1. U licencí vydávaných pro produkty kódu KN 0406 se v kolonce 20 žádostí o licence a licencí uvedou tato slova:
"Licence platná pro oblast … podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1282/2006."
2. Pro účely odstavce 1 se použijí tyto definice:
a) oblast I: kódy místa určení AL, BA, XK, MK, XM a XS;
b) oblast II: kód místa určení US;
c) oblast III: všechny ostatní kódy místa určení.
3. Oblast uvedená v kolonce 20 žádostí o licence a licencí podle odstavce 1 je povinným místem určení.
Uvedenou oblastí je oblast stanovená v odstavci 2 tohoto článku, do níž patří země určení uvedená v kolonce 7 žádosti o licence a licence.
Náhradu nelze vyplatit, pokud se skutečné místo určení nachází v jiné oblasti, než je oblast uvedená v žádosti o licenci a v licenci. Ustanovení čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/1999 se nepoužije.
Článek 16
1. U mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr se náhrada rovná součtu těchto složek:
a) složky představující množství mléčného výrobku;
b) složky představující množství přidané sacharosy, maximálně do výše 43 % hmotnostních z celého produktu.
2. Složka uvedená v odst. 1 písm. a) se vypočítá tak, že základní částka náhrady se vynásobí obsahem mléčných výrobků v celém produktu.
Základní částkou uvedenou v prvním pododstavci je náhrada pro jeden kilogram mléčných výrobků obsažených v celém produktu.
3. Složka uvedená v odst. 1 písm. b) se vypočítá tak, že obsah sacharosy v celém produktu, maximálně do výše 43 %, se vynásobí základní částkou náhrady platnou ke dni podání žádosti o licenci pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 318/2006 [20].
Ke složce sacharosy se však nepřihlíží, pokud základní částka náhrady pro mléčnou složku uvedenou v odst. 2 druhém pododstavci tohoto článku je stanovena v nulové výši nebo není stanovena.
Článek 17
1. K žádostem o vývozní licence pro mléko a mléčné výrobky vyvážené jako produkty kódu KN 040630 v souladu s třetí odrážkou čl. 11 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999 je nutné přiložit povolení umožňující využití příslušného celního režimu.
2. Kolonka 20 žádostí o vývozní licence a vývozních licencí pro mléko a mléčné výrobky podle odstavce 1 obsahuje odkaz na tento článek.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření v rámci režimu uvedeného v odstavci 1 za účelem zjišťování a kontroly jakosti a množství produktů uvedených ve zmíněném odstavci, pro něž je požadována náhrada, jakož i za účelem používání ustanovení týkajících se nároku na náhradu.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Vývoz do Kanady
Článek 18
1. Při vývozu sýrů do Kanady v rámci kvóty uvedené v dohodě uzavřené mezi Evropským společenstvím a Kanadou, schválené rozhodnutím 95/591/ES, se vyžaduje předložení vývozní licence.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatelé:
a) poskytnou písemné prohlášení, že veškeré suroviny uvedené v kapitole 4 kombinované nomenklatury použité k výrobě produktů uvedených v jejich žádosti byly vyrobeny výhradně ve Společenství;
b) se písemně zaváží, že na žádost příslušných orgánů poskytnou jakékoli další podklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licencí, a že souhlasí s tím, aby tyto orgány případně provedly kontrolu účetnictví a podmínek, za jakých se dotyčné produkty vyrábějí.
Článek 19
Žádosti o licence a licence uvádějí:
a) v kolonce 7 slova "KANADA – CA";
b) v kolonce 15 označení zboží podle kombinované nomenklatury šestimístným číslem pro produkty kódů KN 040610, 040620, 040630 a 040640 a osmimístným číslem pro produkty kódu KN 040690.
Kolonka 15 žádostí o licence a licencí nesmí obsahovat více než šest takto označených produktů;
c) v kolonce 16 osmimístný kód KN a množství v kilogramech pro každý produkt uvedený v kolonce 15.
Licence je platná pouze pro takto označené produkty a množství;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 dle potřeby jeden z těchto údajů:
- "Sýry pro přímý vývoz do Kanady.
Článek 18 nařízení (ES) č. 1282/2006.
Kvóta pro … (rok).",
- "Sýry pro přímý vývoz/vývoz přes New York do Kanady.
Článek 18 nařízení (ES) č. 1282/2006.
Kvóta pro … (rok)."
Pokud je sýr do Kanady přepravován přes třetí země, musí být tyto země uvedeny místo odkazu na New York nebo společně s ním;
f) v kolonce 22 slova "bez vývozní náhrady".
Článek 20
1. Licence se vydávají ihned po podání přípustných žádostí.
Na žádost žadatelů se vydá ověřená kopie licence.
2. Licence je platná ode dne vydání, ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000, do následujícího 31. prosince.
Licence vydávané od 20. prosince do 31. prosince jsou však platné od 1. ledna do 31. prosince následujícího roku.
V tomto případě musí být daný následující rok uveden v kolonce 20 žádostí o licence a licencí podle čl. 19 písm. e).
Článek 21
Vývozní licence předložené příslušnému orgánu za účelem zápisu a potvrzení v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 1291/2000 mohou být použity pouze pro jedno vývozní prohlášení.
Po předložení vývozního prohlášení jsou licence vyčerpány.
2. Držitelé vývozních licencí zajistí, aby ověřená kopie vývozní licence byla předložena příslušnému kanadskému orgánu při podání žádosti o dovozní licenci.
3. Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou licence převoditelné.
4. Do 31. července za předcházející pololetí a do 31. ledna za předcházející kvótový rok sdělí příslušný orgán členského státu Komisi podle vzoru formuláře uvedeného v příloze III počet vydaných licencí a množství dotyčných sýrů.
Článek 22
1. Ustanovení kapitoly II se nepoužije.
2. Sdělení členských států uvedená v čl. 21 odst. 4 se podávají elektronicky podle pokynů Komise členským státům.
ODDÍL 2
Vývoz do Spojených států amerických
Článek 23
Postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 se může rozhodnout o vývozu produktů kódu KN 0406 do Spojených států amerických jako součásti těchto kvót:
a) doplňkové kvóty vyplývající z dohody o zemědělství;
b) celních kvót původně vyplývajících z Tokijského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými Rakousku, Finsku a Švédsku v seznamu XX Uruguayského kola;
c) celních kvót původně vyplývajících z Uruguayského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými České republice, Maďarsku, Polsku a Slovensku v seznamu XX Uruguayského kola.
Článek 24
1. Při vývozu sýrů do Spojených států amerických v rámci kvót uvedených v článku 23 je nezbytné předložit vývozní licenci v souladu s tímto oddílem.
V kolonce 16 žádostí o licence a licencí je uveden osmimístný kód produktu kombinované nomenklatury.
2. Hospodářské subjekty mohou ve lhůtě, která bude stanovena v rozhodnutí podle článku 23, požádat o vývozní licenci pro vývoz produktů uvedených v daném článku během následujícího kalendářního roku, pokud složí jistotu podle článku 10.
3. Žadatelé o vývozní licence na skupiny produktů a kvóty, které jsou v rozhodnutí podle článku 23 označeny jako 16-, 22-Tokio, 16-, 17-, 18-, 20- a 21-, 22-Uruguay, 25-Tokio a 25-Uruguay, musejí doložit, že v průběhu alespoň jednoho roku ze tří předchozích let vyváželi do Spojených států amerických dotyčné produkty a že jejich označený dovozce je dceřinou společností žadatele.
4. Žadatelé o vývozní licence v žádostech uvedou:
a) označení skupiny produktů, na kterou se vztahuje kvóta Spojených států amerických v souladu s doplňkovými poznámkami 16 až 23 a 25 v kapitole 4 harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
b) názvy produktů podle harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
c) jméno a adresu dovozce ve Spojených státech amerických určeného žadatelem.
5. K žádostem o vývozní licence je nutné přiložit osvědčení od určeného dovozce dokládající skutečnost, že v souladu s platnými právními předpisy Spojených států amerických splňuje podmínky pro vydání licencí na dovoz produktů podle článku 23.
Článek 25
1. Pokud požadovaná množství v žádostech o vývozní licence na skupinu produktů nebo kvótu uvedenou v článku 23 přesáhnou dostupné množství pro dotyčný rok, použije Komise k množstvím uvedeným v žádosti jednotný přídělový koeficient.
Jistota se zcela nebo zčásti uvolní v případě zamítnutých žádostí nebo v případě množství, která jsou vyšší než přidělená množství.
2. Pokud by použití přídělového koeficientu vedlo k přidělení licencí na méně než 10 tun na žádost, přidělí dotčený členský stát příslušná dostupná množství losem.
Členský stát přidělí losem licence v množství 10 tun na jednu licenci těm žadatelům, jimž by bylo přiděleno v důsledku použití přídělového koeficientu méně než 10 tun.
Při stanovení šarží budou před losováním rozdělena zbývající množství nižší než 10 tun rovnoměrně mezi šarže o 10 tunách.
Pokud by použitím přídělového koeficientu vzniklo množství menší než 10 tun, bude toto množství považováno za jednu šarži.
Žádosti, jimž losováním nebyly přiděleny žádné licence, budou neprodleně zproštěny jistoty.
3. Pokud se v žádostech o licence požadují množství produktů, která nepřekračují kvóty pro dotyčný rok uvedené v článku 23, může Komise za použití přídělového koeficientu rozdělit zbývající množství mezi žadatele v poměru k požadovaným množstvím.
V takovém případě hospodářské subjekty do týdne od zveřejnění upraveného přídělového koeficientu uvědomí příslušný orgán o dodatečném množství, jehož jsou příjemci, a odpovídajícím způsobem se navýší složená jistota.
Článek 26
1. Jména určených dovozců podle čl. 24 odst. 4 písm. c) Komise sdělí příslušným orgánům Spojených států amerických.
2. V případě, že dovozní licence pro dotyčná množství není udělena určenému dovozci za okolností, které nezpochybňují dobrou víru hospodářského subjektu předkládajícího osvědčení podle čl. 24 odst. 5, může členský stát povolit hospodářskému subjektu, aby určil jiného dovozce, pokud je tento dovozce uveden na seznamu sděleném příslušným orgánům Spojených států amerických v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o změně určeného dovozce a Komise oznámí tuto změnu příslušným orgánům Spojených států amerických.
Článek 27
Vývozní licence se vydávají 15. prosince roku, který předchází kvótovému roku, na množství, pro něž jsou licence přiděleny.
Licence jsou platné od 1. ledna od 31. prosince kvótového roku.
V kolonce 20 žádosti o licenci a licence se uvedou tato slova:
"Určeno pro vývoz do Spojených států amerických: Kvóta pro … (rok) – kapitola III, oddíl 2 nařízení (ES) č. 1282/2006."
Licence vydané podle tohoto článku jsou platné pouze pro vývoz uvedený v článku 23.
Článek 28
Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 8 a 11.
ODDÍL 3
Vývoz do Dominikánské republiky
Článek 29
1. Při vývozu sušeného mléka do Dominikánské republiky v rámci kvóty stanovené v memorandu o porozumění uzavřeném mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou, které bylo schváleno rozhodnutím 98/486/ES, je nutné v případě každé zásilky příslušným orgánům Dominikánské republiky předložit ověřenou kopii vývozní licence vydané v souladu s tímto oddílem, jakož i řádně potvrzenou kopii vývozního prohlášení.
2. Vývozní licence se přednostně vydávají pro sušené mléko těchto kódů produktů nomenklatury pro náhrady:
- 0402 10 11 9000,
- 0402 10 19 9000,
- 0402 21 11 9900,
- 0402 21 19 9900,
- 0402 21 91 9200,
- 0402 21 99 9200.
Produkty musí být vyrobeny pouze ve Společenství.
Na žádost příslušných orgánů předloží žadatel všechny dodatečné doklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licence, a souhlasí s tím, aby tyto orgány případně provedly kontrolu účetnictví a výrobních podmínek dotyčných produktů.
Článek 30
1. Kvóta uvedená v čl. 29 odst. 1 činí 22400 tun na období dvanácti měsíců, které začíná 1. července. Kvóta se dělí na dvě části:
a) první část ve výši 80 % neboli 17920 tun je rozdělena mezi vývozce Společenství, kteří mohou doložit, že vyvezli produkty uvedené v čl. 29 odst. 2 do Dominikánské republiky v průběhu alespoň tří ze čtyř kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí;
b) druhá část ve výši 20 % neboli 4480 tun je vyhrazena pro žadatele, kteří nejsou uvedeni v písmenu a), kteří v okamžiku podání žádosti mohou prokázat, že po dobu minimálně dvanácti měsíců obchodovali se třetími zeměmi s mléčnými výrobky uvedenými v kapitole 4 kombinované nomenklatury, a kteří jsou v některém členském státě zapsáni jako plátci daně z přidané hodnoty.
2. Žádosti o vývozní licence se mohou u jednoho žadatele vztahovat maximálně na tato množství:
a) pokud jde o část uvedenou v odst. 1 písm. a), množství ve výši 110 % celkového množství produktů uvedených v čl. 29 odst. 2 a vyvezených do Dominikánské republiky během jednoho ze tří kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí;
b) pokud jde o část uvedenou v odst. 1 písm. b), celkové maximální množství ve výši 600 tun.
Žádosti, které budou obsahovat vyšší množství než omezení stanovená písmenech a) a b), budou zamítnuty.
3. Aby byla žádost o vývozní licenci přijata, lze podat pro každý kód produktu nomenklatury pro náhrady pouze jednu takovou žádost a všechny žádosti musí být příslušnému orgánu jednoho členského státu podány ve stejnou dobu.
Žádosti o vývozní licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatelé při podání žádostí o vývozní licence:
a) složí jistotu ve výši 15 EUR na 100 kilogramů;
b) u části uvedené v odst. 1 písm. a) uvedou množství produktů stanovených v čl. 29 odst. 2, které vyvezli do Dominikánské republiky v průběhu jednoho ze tří kalendářních roků před lhůtou uvedenou v odst. 1 písm. a), a jsou schopni to uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu. V tomto ohledu je za vývozce považován hospodářský subjekt, jehož jméno je uvedeno v příslušném vývozním prohlášení;
c) u části uvedené v odst. 1 písm. b) jsou schopni uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu, že splňují stanovené podmínky.
Článek 31
Pro kvótu týkající se období od 1. července do 30. června následujícího roku se žádosti o licence podávají od 1. do 10. dubna každého roku.
Pro účely čl. 4 odst. 1 se všechny žádosti, které byly podány ve stanovené lhůtě, považují za žádosti podané první den lhůty pro podávání žádostí o licence.
Článek 32
Žádosti o licence a licence musí obsahovat:
a) v kolonce 7 slova "Dominikánská republika – DO";
b) v kolonkách 17 a 18 množství, na něž se žádost o licenci nebo licence vztahuje;
c) v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze IV.
Z licencí, které byly vydány podle tohoto oddílu, vyplývá povinnost vyvážet do Dominikánské republiky.
Článek 33
1. Nejpozději pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podání žádostí o licence sdělí členské státy Komisi podle vzoru uvedeného v příloze V pro každou ze dvou částí kvóty, jakož i pro každý kód produktů nomenklatury pro náhrady, množství uvedená v žádostech o licence, nebo jí případně sdělí, že nebyly podány žádné žádosti.
Před vydáním licencí členské státy zejména ověří, zda údaje uvedené v čl. 29 odst. 2 a čl. 30 odst. 1 a 2 jsou správné.
Pokud se zjistí, že hospodářský subjekt, kterému byla vydána licence, uvedl nepřesné údaje, licence se zruší a jistota propadne.
2. Komise rozhodne co možná nejrychleji, v jakém rozsahu lze udělit licence na požadovaná množství, a o svém rozhodnutí uvědomí členské státy.
Jestliže celkové množství, na které se vztahují žádosti o licence na jednu ze dvou částí kvóty, je vyšší než množství uvedené v čl. 30 odst.
1, stanoví Komise koeficient přidělení. Pokud použití koeficientu přidělení vede k tomu, že množství na jednoho žadatele je nižší než 20 tun, žadatelé mohou své žádosti o licenci stáhnout.
V takovém případě o tom uvědomí příslušný orgán do tří pracovních dnů po zveřejnění rozhodnutí Komise.
Jistota se uvolní ihned.
Příslušný orgán sdělí Komisi do osmi pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí Komise množství, pro která byly staženy žádosti a pro která byla uvolněna jistota.
Jestliže celkové množství, na které se vztahují žádosti o licence, je nižší než množství, které je pro příslušné období k dispozici, rozdělí Komise na základě objektivních kritérií zbývající množství, přičemž bere v úvahu zejména žádosti o licence pro všechny produkty kódů KN 040210, 040221 a 040229.
Článek 34
1. Licence se vydávají na žádost hospodářského subjektu nejdříve 1. června a nejpozději 15. února následujícího roku. Vydávají se pouze hospodářským subjektům, jejichž žádosti o licenci byly oznámeny v souladu s čl. 33 odst. 1.
Nejpozději do konce února sdělí členské státy Komisi podle vzoru formuláře uvedeného v příloze VI pro obě části kvóty množství, pro která nebyly vydány žádné licence.
2. Vývozní licence vydané v souladu s tímto oddílem jsou platné od skutečného dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 do 30. června kvótového roku, pro který byla žádost o licenci podána.
3. Jistota se uvolní pouze v jednom z těchto případů:
a) po předložení dokladu podle čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000;
b) pro požadovaná množství, pro něž nemohla být vydána licence.
Jistota týkající se množství, které nebylo vyvezeno, propadne.
4. Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou licence převoditelné.
5. Nejpozději do 31. srpna každý rok sdělí příslušný orgán členského státu Komisi podle vzoru formuláře uvedeného v příloze VII a za předchozí období dvanácti měsíců podle čl. 30 odst. 1 tato množství v členění podle kódů produktů nomenklatury pro vývozní náhrady:
- přidělené množství,
- množství, pro které byly vydány licence,
- vyvezené množství.
Článek 35
1. Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 8, 10 a 11.
2. Odchylně od čl. 7 odst. 1 mohou držitelé licence na základě žádosti obdržet změnu kódu v kolonce 16 vývozní licence v podobě jiného kódu uvedeného v čl. 29 odst. 2, pokud má totožnou sazbu náhrady.
Tyto žádosti se podají před dnem vývozu ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
Příslušné orgány členského státu sdělí Komisi do dvou pracovních dnů po změně kódu produktu:
a) jméno a adresu držitele licence;
b) pořadové číslo licence nebo výpis z licence a den vydání;
c) počáteční kód produktu;
d) konečný kód produktu.
3. Sdělení členských států stanovená v tomto oddílu se podávají elektronicky podle pokynů Komise členským státům.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Nařízení (ES) č. 174/1999 a (EHS) č. 896/84 se zrušují.
Odkazy na nařízení (ES) č. 174/1999 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze VIII.
Nařízení (ES) č. 174/1999 se nadále použije na licence, o něž se požádalo před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 37
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o vývozní licence podané od 1. září 2006.
Na žádost zúčastněného hospodářského subjektu podanou do tří měsíců po datu vyhlášení tohoto nařízení se na licence vydané do 1. září 2006 použije čl. 7 odst. 2.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1283/2006
ze dne 29. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1284/2006
ze dne 29. srpna 2006
o trvalém povolení některých doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 3 a čl. 9d odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v přílohách tohoto nařízení byly podány přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) Úvodní připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly zaslány Komisi přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je tudíž třeba nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Používání enzymatického přípravku endo-1,3(4)-beta-glukanáza z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2106), endo-1,4-beta-xylanáza z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2105) a alfa-amyláza z Bacillus amyloliquefaciens (DSM 9553) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 2690/1999 [3] u selat po odstavu.
Žádost o časově neomezené povolení tohoto enzymatického přípravku byla podpořena novými údaji.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy I tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(6) Používání enzymatického přípravku endo-1,3(4)-beta-glukanáza z Aspergillus aculeatus (CBS 589.94), endo-1,4-beta-glukanáza z Trichoderma longibrachiatum (CBS 592.94), alfa-amyláza z Bacillus amyloliquefaciens (DSM 9553) a endo 1,4 beta-xylanáza z Trichoderma viride (NIBH FERM BP 4842) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 2013/2001 [4] pro výkrm krůt.
Žádost o časově neomezené povolení tohoto enzymatického přípravku byla podpořena novými údaji.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy II tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(7) Používání enzymatického přípravku endo-1,4-beta-xylanáza z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2105) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 1411/1999 [5] pro výkrm prasat.
Žádost o časově neomezené povolení tohoto enzymatického přípravku byla podpořena novými údaji.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy III tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(8) Z posouzení žádostí vyplývá, že je třeba vyžadovat dodržování některých postupů na ochranu pracovníků před vystavením doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tuto ochranu by mělo zajistit používání směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [6].
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze I se povoluje bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze II se povoluje bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Přípravek náležející do skupiny "Enzymy" uvedený v příloze III se povoluje bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1285/2006
ze dne 29. srpna 2006,
kterým se zahajuje řízení pro přidělování vývozních licencí pro sýry, které budou v roce 2007 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oddíl 2 kapitoly III nařízení Komise (ES) č. 1282/2006 ze dne 17. srpna 2006, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví, že vývozní licence pro sýry vyvážené do Spojených států amerických jako součást kvót v rámci dohod uzavřených během mnohostranných obchodních jednání mohou být přiděleny podle zvláštního postupu stanoveného v uvedeném článku.
(2) Je třeba zahájit tento postup pro vývozy během roku 2007 a stanovit příslušná doplňující pravidla.
(3) Příslušné orgány USA činí při správě dovozů rozdíl mezi doplňkovou kvótou přidělenou Evropskému společenství v rámci Uruguayského kola a kvótami vyplývajícími z Tokijského kola.
Vývozní licence musí být přidělovány s přihlédnutím ke způsobilosti těchto výrobků pro příslušnou kvótu USA podle harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických.
(4) S cílem umožnit vývoz maximálního množství v rámci kvót, o které není příliš velký zájem, je třeba povolit žádosti, které pokrývají celkový objem kvóty.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní licence pro výrobky kódu KN 0406 uvedené v příloze I tohoto nařízení, které mají být vyvezeny do Spojených států amerických v roce 2007 v rámci kvót podle článku 23 nařízení (ES) č. 1282/2006, se vydají v souladu s oddílem 2 kapitoly III uvedeného nařízení a s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 2
1. Žádosti o licence podle článku 24 nařízení (ES) č. 1282/2006 (dále jen "žádosti") se podají příslušným orgánům nejpozději od 1. do 7. září 2006.
2. Žádosti se přijmou, pouze pokud obsahují všechny údaje uvedené v článku 24 nařízení (ES) č. 1282/2006 a pokud jsou k nim přiloženy dokumenty uvedené ve zmíněném článku.
V případě, kdy pro stejnou skupinu výrobků uvedenou ve sloupci 2 přílohy I tohoto nařízení je dostupné množství rozděleno mezi kvótu Uruguayského kola a kvótu Tokijského kola, se žádosti o licenci mohou týkat pouze jedné z těchto kvót s uvedením dotyčné kvóty a s přesným označením skupiny a kvóty podle sloupce 3 uvedené přílohy.
Informace podle článku 24 nařízení (ES) č. 1282/2006 se předloží podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení.
3. Pokud jde o kvóty označené ve sloupci 3 přílohy I jako 22 – Tokyo a 22 – Uruguay, žádosti se týkají nejméně 10 tun a nejvýše množství dostupného v rámci příslušné kvóty podle sloupce 4 uvedené přílohy.
Pokud jde o další kvóty označené ve sloupci 3 přílohy I, žádosti se týkají nejméně 10 tun a nejvýše 40 % množství dostupného v rámci příslušné kvóty podle sloupce 4 uvedené přílohy.
4. Žádosti se přijmou, pouze pokud žadatelé písemně potvrdí, že pro stejnou skupinu výrobků a stejnou kvótu nepodali jiné žádosti, a pokud se zaváží, že tak neučiní.
Pokud žadatel podá více žádostí pro stejnou skupinu výrobků a stejnou kvótu v jednom nebo více členských státech, považují se všechny jeho žádosti za nepřípustné.
Článek 3
1. Do pěti pracovních dnů po uplynutí lhůty pro podávání žádostí oznámí členské státy Komisi žádosti podané pro každou skupinu výrobků a případně kvóty uvedené v příloze I.
Všechna oznámení, včetně oznámení "bezpředmětné", se zašlou faxem nebo elektronickou poštou s použitím vzoru uvedeného v příloze III.
2. Oznámení obsahují pro každou skupinu a případně pro každou kvótu:
a) seznam žadatelů;
b) množství požadovaná každým žadatelem a rozdělená podle kódu výrobku kombinované nomenklatury a podle kódu přiděleného v souladu s harmonizovaným celním sazebníkem Spojených států amerických (2006);
c) údaj, zda žadatel vyvezl příslušné výrobky do Spojených států amerických v alespoň jednom roce ze tří předchozích let;
d) jméno a adresu dovozce určeného žadatelem a potvrzení o tom, zda je dovozce dceřinou společností žadatele.
Článek 4
Podle článku 25 nařízení (ES) č. 1282/2006 rozhodne Komise neprodleně o přidělení licencí a své rozhodnutí sdělí členským státům nejpozději do 31. října 2006.
Do pěti pracovních dnů po zveřejnění koeficientů přidělení sdělí členské státy Komisi pro každou skupinu, případně pro každou kvótu, množství na každého žadatele, a to v souladu s článkem 25 nařízení (ES) č. 1282/2006.
Oznámení se zašle faxem nebo elektronickou poštou s použitím vzoru uvedeného v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 5
Před vydáním licencí a nejpozději do 15. prosince 2006 ověří členské státy informace sdělené podle článku 3 tohoto nařízení a podle článku 24 nařízení (ES) č. 1282/2006.
Pokud se zjistí, že hospodářský subjekt, kterému byla vydána licence, uvedl nesprávné informace, licence se zruší a jistota propadne.
Členský stát o tom neprodleně informuje Komisi.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1286/2006
ze dne 29. srpna 2006,
kterým se po sedmdesáté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 18. a 23. srpna 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Dne 25. července rozhodl Výbor pro sankce o řadě změn stávajících záznamů a jeden z nich by měl být ještě zahrnut do přílohy I. Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1287/2006
ze dne 10. srpna 2006,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o evidenční povinnosti investičních podniků, hlášení obchodů, transparentnost trhu, přijímání finančních nástrojů k obchodování a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 bod 2, čl. 4 odst. 1 bod 7 a čl. 4 odst. 2, čl. 13 odst. 10, čl. 25 odst. 7, čl. 27 odst. 7, čl. 28 odst. 3, čl. 29 odst. 3, čl. 30 odst. 3, čl. 40 odst. 6, čl. 44 odst. 3, čl. 45 odst. 3, čl. 56 odst. 5 a čl. 58 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/39/ES zavádí celkový rámec režimu regulace finančních trhů ve Společenství a mimo jiné stanoví: provozní podmínky týkající se provádění investičních a doplňkových služeb a činností investičními podniky; organizační požadavky (včetně evidenčních povinností) pro investiční podniky provádějící takové služby a činnosti na profesionálním základě a pro regulované trhy; požadavky týkající se hlášení obchodů s finančními nástroji; požadavky ohledně transparentnosti obchodů s akciemi.
(2) Ustanovení této směrnice by měla mít tuto právní formu, aby se ve všech členských státech zajistil jednotný režim, aby se podpořila integrace trhů a přeshraniční poskytování investičních a doplňkových služeb a aby se usnadnilo další upevňování jednotného trhu.
Ustanovení o některých aspektech vedení záznamů, hlášení obchodů, transparentnosti a komoditních derivátech mají jisté styčné body s vnitrostátní právní úpravou a s prováděcími předpisy upravujícími vztahy se zákazníky.
(3) Podrobné a plně sladěné požadavky na transparentnost a pravidla upravující hlášení obchodů jsou potřebná k tomu, aby se zajistily stejné tržní podmínky a bezproblémové fungování trhů s cennými papíry na celém území Společenství a aby se usnadnila účinná integrace těchto trhů.
Některé stránky vedení záznamů jsou velice blízké, jelikož se v nich pracuje se stejnými pojmy, jaké jsou vymezeny pro účely hlášení obchodů a transparentnosti.
(4) Cílem režimu zavedeného směrnicí 2004/39/ES, který upravuje požadavky na hlášení obchodů s finančními nástroji, je zajistit náležité informování příslušných orgánů o obchodech, na jejichž dohledu mají zájem.
Pro tyto účely je nutné zajistit, aby se od všech investičních podniků sbírala jednotná sada údajů jen s minimálními odchylkami v jednotlivých členských státech s cílem co nejvíce omezit míru odlišnosti informačních povinností podniků vyvíjejících přeshraniční činnost a co nejvíce rozšířit sumu údajů v držení příslušného orgánu, o které se může podělit s dalšími příslušnými orgány.
Tato opatření mají rovněž zajistit, aby příslušné orgány mohly plnit své povinnosti vyplývající ze zmíněné směrnice co nejrychleji a nejúčinněji.
(5) Cílem režimu zavedeného směrnicí 2004/39/ES, který upravuje požadavky na transparentnost obchodů s akciemi přijatými k obchodování na regulovaných trzích, je zajistit přiměřenou informovanost investorů o pravdivé úrovni uskutečněných i potenciálních obchodů s takovými akciemi, zda k těmto obchodům dochází na regulovaných trzích, v mnohostranných obchodních systémech (dále jen "MOS"), prostřednictvím systematických internalizátorů nebo mimo rámec těchto obchodních systémů.
Tyto požadavky jsou součástí širšího rámce pravidel, jejichž úlohou je podpořit soutěž mezi obchodními systémy s cílem rozšířit možnosti výběru pro investory, povzbudit inovace, snížit transakční náklady a zefektivnit proces cenotvorby v měřítku celého Společenství.
Základním prvkem tohoto rámce je vysoký stupeň transparentnosti, aby se zajistily stejné podmínky mezi obchodními systémy a aby mechanismus určování cen (kursů) určitých akcií nebyl – ke škodě investorů – poškozen roztříštěností likvidity.
Směrnice na druhé straně připouští, že mohou nastat okolnosti, kdy může být nutné prominutí povinností týkajících se předobchodní transparentnosti nebo odklad poobchodních povinností.
Toto nařízení stanoví podrobnosti takových okolností, přičemž pamatuje jak na potřebu zajistit vysokou úroveň transparentnosti, tak na to, aby v důsledku povinností oznamovat obchody a tedy v důsledku zveřejnění rizikových pozic nedošlo k poškození likvidity v obchodních systémech ani jinde.
(6) Pro účely ustanovení o vedení záznamů se typem pokynu rozumí jeho statut; například limitní pokyn, tržní pokyn nebo jiný specifický typ pokynu.
Pro účely ustanovení o vedení záznamů se povahou pokynu či obchodu rozumí pokyn upsat cenné papíry nebo upsání cenných papírů nebo pokyn využít opci či využití opce či podobné zákaznické pokyny nebo obchody.
(7) V této fázi není nutné přesně stanovit nebo podrobně předepsat typ, povahu a rozpracovanost organizačního zajištění výměny informací mezi příslušnými orgány.
(8) Pokud v přiměřené lhůtě není reagováno na oznámení učiněné příslušným orgánem o jiném určení nejvýznamnějšího trhu z hlediska likvidity nebo pokud příslušný orgán nesouhlasí s výpočtem jiného orgánu, měly by se příslušné orgány snažit o nalezení řešení.
Je-li to vhodné, je ponecháno na vůli příslušných orgánů, zda projednají věc v Evropském výboru regulátorů trhů s cennými papíry.
(9) Příslušné orgány by měly koordinovat podobu a zřizování mechanismů ke vzájemné výměně informací o obchodech.
Opět je ponecháno na vůli příslušných orgánů, zda tyto věci projednají v Evropském výboru regulátorů trhů s cennými papíry.
Příslušné orgány by měly podávat písemnou zprávu Komisi a ta by měla o těchto mechanismech informovat Evropský výbor pro cenné papíry.
V průběhu koordinování by měly příslušné orgány přihlížet k potřebě účinného sledování aktivit investičních podniků s cílem zajistit, aby jednaly čestně, spravedlivě, profesionálně a způsobem, který podporuje integritu trhu ve Společenství, dále k potřebě, aby rozhodnutí vycházela z důkladného rozboru nákladů a užitku, k potřebě zajistit, aby se informace o obchodech využívaly pouze k řádnému plnění úkolů příslušných orgánů, a nakonec k případné potřebě mít společný systém účinných pravidel řízení, který rozdělí zodpovědnost.
(10) Je zapotřebí stanovit kritéria určování, kdy mají operace regulovaného trhu v hostitelském členském státě zásadní význam, i důsledky takového stavu věcí, takovým způsobem, aby na regulovaném trhu nevznikla povinnost jednat nebo se podřizovat více než jednomu příslušnému orgánu, pokud by jinak taková povinnost nevznikla.
(11) ISO 10962 (Klasifikace kódů finančních nástrojů) je příkladem jednotné a mezinárodně uznávané normy pro klasifikaci finančních nástrojů.
(12) Jestliže příslušné orgány poskytnou výjimku na plnění požadavků předobchodní transparentnosti nebo povolí odklad plnění povinností poobchodní transparentnosti, měly by jednat se všemi regulovanými trhy a MOS stejně a bez diskriminace tak, že výjimku či odklad přiznají buď všem, nebo žádnému regulovanému trhu a MOS, jež podle směrnice 2004/39/ES povolují.
Příslušné orgány, které přiznávají výjimky nebo odklady, by neměly ukládat další požadavky.
(13) Je třeba zohlednit, že cílem algoritmu obchodování uplatňovaného na regulovaném trhu nebo v MOS je sice obvykle dosažení maximálního zobchodovaného objemu, ale že by měly být možné i jiné algoritmy obchodování.
(14) Prominutí povinností ohledně předobchodní transparentnosti, které vyplývají z článků 29 nebo 44 směrnice 2004/39/ES, přiznané příslušným orgánem, by nemělo umožnit investičním podnikům, aby se vyhnuly plnění těchto povinností, pokud jde o obchody s likvidními akciemi uzavřené dvoustranně podle pravidel regulovaného trhu nebo MOS, pokud by se na ně vztahovaly požadavky zveřejnit kótace stanovené v článku 27 zmíněné směrnice, kdyby byly uzavřeny mimo rámec pravidel regulovaného trhu nebo MOS.
(15) Za činnost, která hraje v podnikání investičního podniku závažnou komerční roli, je třeba považovat činnost, která je významným zdrojem příjmů nebo nákladů.
Posouzení významu pro tyto účely by mělo v každém případě vzít v úvahu, do jaké míry se daná činnost provádí nebo organizuje samostatně, peněžní hodnotu dané činnosti a její komparativní význam ve srovnání jak s celkovou obchodní činností podniku, tak s jeho celkovou činností na trhu dotyčné akcie, na němž působí.
Za činnost, která je významným zdrojem příjmů podniku, by se měla považovat činnost i tehdy, jestliže v konkrétním případě hraje významnou roli pouze jeden ze dvou výše zmíněných faktorů.
(16) Na akcie, s nimiž se neobchoduje každý den, by se nemělo pohlížet jako na akcie, které mají pro účely směrnice 2004/39/ES likvidní trh.
Je-li však výjimečně obchodování s akcií pozastaveno z důvodů spojených se zachováním spořádaného trhu nebo z důvodu vyšší moci a s akcií se tudíž několik obchodních dnů neobchoduje, nemělo by to znamenat, že na akcii nelze pohlížet jako na akcii s likvidním trhem.
(17) Požadavek zveřejnit kótované ceny, pokyny nebo obchody podle článků 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES a tohoto nařízení by neměl bránit regulovaným trhům a MOS v tom, aby od svých členů či účastníků vyžadovaly zveřejňování dalších takových informací.
(18) Informace, které mají být zpřístupněny v okamžiku co nejbližším reálnému času, by měly být zveřejňovány bezprostředně podle technických možností za předpokladu, že dotyčná osoba vynakládá na systémy přiměřené náklady a ty dosahují přiměřeného stupně účinnosti.
Ve výjimečných případech by se informace měly zveřejnit co nejblíže k maximálnímu tříminutovému limitu, pokud dostupné systémy neumožňují zveřejnění v kratší době.
(19) Pro účely těch ustanovení tohoto nařízení, která upravují přijetí převoditelného cenného papíru k obchodování na regulovaném trhu podle definice cenného papíru v čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. c) směrnice 2004/39/ES, v případě cenného papíru ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES [2], je třeba předpokládat, že existují dostatečné veřejně dostupné informace potřebné k ocenění daného finančního nástroje.
(20) Přijetí podílových jednotek vydaných subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu (SKIPCP) by nemělo umožnit obcházení příslušných ustanovení směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [3], zejména článků 44 až 48 zmíněné směrnice.
(21) Derivátovou smlouvu je třeba považovat za finanční nástroj podle oddílu C bodu 7 přílohy I směrnice 2004/39/ES, pouze když se týká komodity a splňuje v tomto nařízení uvedená kritéria určování toho, zda by se na smlouvu mělo pohlížet jako na smlouvu s vlastnostmi jiných derivátových finančních nástrojů, a nikoli jako na smlouvu, která není určena pro komerční účely.
Derivátovou smlouvu je třeba považovat za finanční nástroj podle oddílu C bodu 10 zmíněné přílohy, pouze pokud se vztahuje k podkladovému nástroji uvedenému v oddílu C bodu 10 nebo v tomto nařízení a splňuje v tomto nařízení uvedená kritéria určování toho, zda by se na smlouvu mělo pohlížet jako na smlouvu s vlastnostmi jiných derivátových finančních nástrojů.
(22) Lze předpokládat, že výjimky uvedené ve směrnici 2004/39/ES, které se týkají obchodování na vlastní účet nebo poskytování dalších investičních služeb ve vztahu ke komoditním derivátům, které upravuje oddíl C bod 5, oddíl C bod 6 a oddíl C bod 7 přílohy I citované směrnice, nebo derivátům upraveným oddílem C bodem 10 zmíněné přílohy I, vylučují z oblasti působnosti zmíněné směrnice značný počet komerčních výrobců a spotřebitelů energie a dalších komodit, včetně dodavatelů energie, obchodníků s komoditami a jejich dceřiných společností, a tito účastníci tudíž nemusí použít v tomto nařízení uvedenou zkoušku určování, jestli jsou smlouvy, s nimiž obchodují, finančními nástroji.
(23) V souladu s oddílem B bodem 7 přílohy I směrnice 2004/39/ES mohou investiční podniky užívat právo poskytovat doplňkové služby v členském státě, který není jejich domovským státem, cestou provádění investičních služeb a činností a doplňkových služeb toho druhu, který je začleněn do oddílu A nebo B přílohy I zmíněné směrnice, týkajících se podkladových nástrojů, od nichž jsou odvozeny deriváty zařazené do oddílu C bodu 5, 6, 7 a 10 zmíněné přílohy, pokud s nimi souvisí poskytování investičních nebo doplňkových služeb.
Na tomto základě by měl být investiční podnik provádějící investiční služby nebo činnosti a s tím spojené obchodování se spotovými kontrakty schopen využít právo poskytovat doplňkové služby v oblasti tohoto souvisejícího obchodování.
(24) Definice komodity by neměla ovlivnit jiné definice tohoto výrazu ve vnitrostátních právních předpisech a ostatních právních předpisech Společenství.
Zkoušky určování, zda je smlouvu třeba považovat za smlouvu, jež má vlastnosti jiných derivátových finančních nástrojů a neslouží pro obchodní účely, jsou zamýšleny pouze k určení toho, zda smlouvy spadají pod oddíl C bod 7 nebo bod 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES.
(25) Derivátová smlouva by měla být chápána jako smlouva vztažená ke komoditě nebo jinému faktoru, jestliže existuje přímá spojitost mezi touto smlouvou a příslušnou podkladovou komoditou nebo podkladovým faktorem.
Na derivátovou smlouvu o ceně komodity by se tedy mělo pohlížet jako na derivátovou smlouvu vztaženou ke komoditě, zatímco na derivátovou smlouvu o dopravních nákladech za komoditu by se nemělo pohlížet jako na derivátovou smlouvu vztaženou k dané komoditě.
Derivát, odvozený od komoditního derivátu, například opce na komoditní termínovou smlouvu (derivát vztažený k derivátu), by představoval nepřímou investici do komodit, a je ho tedy třeba považovat za komoditní derivát pro účely směrnice 2004/39/ES.
(26) Pojem komodity by neměl nezahrnovat služby ani jiné položky, které nejsou zbožím, například měny nebo práva k nemovitostem, nebo které jsou zcela nehmotné povahy.
(27) O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2001/527/ES [4].
(28) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
VŠEOBECNĚ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k čl. 4 odst. 1 bodu 2, čl. 4 odst. 1 bodu 7, čl. 13 odst. 6, článkům 25, 27, 28, 29, 30, 40, 44, 45, 56 a 58 směrnice 2004/39/ES.
2. Články 7 a 8 se použijí na správcovské společnosti v souladu s čl. 5 odst. 4 směrnice 85/611/EHS.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1. "komoditou" se rozumí jakékoli zboží zaměnitelné povahy, které lze dodat, včetně kovů a jejich rud a slitin, zemědělských výrobků a energie, např. elektřiny;
2. "emitentem" se rozumí subjekt, který vydává obchodovatelné cenné papíry, případně jiné finanční nástroje;
3. "emitentem ze Společenství" se rozumí emitent se sídlem ve Společenství;
4. "emitentem ze třetí země" se rozumí emitent, který není emitentem ze Společenství;
5. "běžnou dobou obchodování" obchodního systému nebo investičního podniku se rozumí doba, kterou obchodní systém nebo investiční podnik určí předem a zveřejní jako svou dobu obchodování;
6. "portfoliovým obchodem" se rozumí obchod s více cennými papíry, které jsou seskupeny a obchodovány jako jedna položka za specifickou referenční cenu;
7. "relevantním orgánem příslušným" pro finanční nástroj se rozumí příslušný orgán členského státu, který je nejvýznamnějším trhem z hlediska likvidity daného finančního nástroje;
8. "obchodním systémem" se rozumí regulovaný trh, mnohostranné obchodní systémy nebo systematický internalizátor vystupující jako takový, případně systém mimo rámec Společenství s podobnými funkcemi, jaké plní regulovaný trh či mnohostranné obchodní systémy;
9. "obratem" v souvislosti s finančním nástrojem se rozumí počet jednotek tohoto nástroje, který si vymění kupující a prodávající za určitý vymezený čas v rámci obchodů realizovaných v obchodních systémech, násobený jednotkovou cenou použitou při každém takovém obchodě;
10. "obchodem spočívajícím ve financování cenných papírů" se rozumí půjčka či výpůjčka akcií nebo jiných finančních nástrojů, zpětný odkup nebo zpětný odprodej nebo obchod typu "buy/sell back" a "sell/buy back".
Článek 3
Obchody týkající se jednotlivé akcie v portfoliovém obchodě a obchody realizované za průměrnou cenu váženou objemem
1. Pro účely čl. 18 odst. 1 písm. b) bodu ii) se za obchod týkající se jednotlivé akcie v portfoliovém obchodě považuje obchod, na nějž se vztahují jiné podmínky, než je aktuální tržní cena.
Pro účely čl. 27 odst. 1 písm. b) se za takový považuje rovněž obchod, při němž výměnu akcií určují jiné faktory, než je aktuální ocenění akcie na trhu.
2. Pro účely čl. 18 odst. 1 písm. b) bodu ii) se obchodem realizovaným za průměrnou cenu váženou objemem rozumí obchod, jenž se řídí jinými podmínkami, než je současná tržní cena, a pro účely článku 25 se tím rozumí pokyn, jenž se řídí jinými podmínkami, než je současná tržní cena.
Pro účely čl. 27 odst. 1 písm. b) se za takový považuje rovněž obchod, při němž výměnu akcií určují jiné faktory, než je aktuální ocenění akcie na trhu.
Článek 4
Odkazy na den obchodování
1. Zmínka o dni obchodování v souvislosti s obchodním systémem nebo s informacemi, jež se mají podle článků 30 nebo 45 směrnice 2004/39/ES zveřejnit po uskutečnění obchodu, je zmínkou o dni, v němž je obchodní systém otevřen.
Zmínka o zahájení dne obchodování je zmínkou o zahájení běžné doby obchodování obchodního systému.
Zmínka o poledni dne obchodování je zmínkou o poledni v časovém pásmu, kde má obchodní systém sídlo.
Zmínka o konci dne obchodování je zmínkou o konci běžné doby obchodování.
2. Zmínka o dni obchodování v souvislosti s nejvýznamnějším trhem akcie z hlediska likvidity nebo v souvislosti s informacemi, jež se mají podle článku 28 směrnice 2004/39/ES zveřejnit po uskutečnění obchodu s akciemi, je zmínkou o dni běžného obchodování v obchodním systému na daném trhu.
Zmínka o zahájení dne obchodování je zmínkou o nejvčasnějším zahájení běžného obchodování s danou akcií v obchodním systému na daném trhu.
Zmínka o poledni dne obchodování je zmínkou o poledni v časovém pásmu daného trhu.
Zmínka o skončení dne obchodování je zmínkou o nejpozdějším skončení běžného obchodování s danou akcií v obchodních systémech na daném trhu.
3. Zmínka o dni obchodování v souvislosti se spotovým kontraktem ve smyslu čl. 38 odst. 2 je zmínkou o dni běžného obchodování daného kontraktu v obchodních systémech.
Článek 5
Zmínky o obchodě
Pro účely tohoto nařízení se obchodem rozumí pouze nákup a prodej finančního nástroje.
Pro účely tohoto nařízení s výjimkou kapitoly II nákup a prodej finančního nástroje nezahrnuje:
a) obchody spočívající ve financování cenných papírů;
b) využití opcí nebo krytých opčních listů;
c) obchody s finančními nástroji na primárních trzích (např. emise, přidělování nebo upisování) spadající do působnosti čl. 4 odst. 1 bodu 18 písm. a) a b) směrnice 2004/39/ES.
Článek 6
První přijetí akcie k obchodování na regulovaném trhu
Pro účely tohoto nařízení se má za to, že k prvnímu přijetí akcie k obchodování na regulovaném trhu, o němž se zmiňuje článek 40 směrnice 2004/39/ES, došlo ve chvíli, kdy byla splněna jedna z těchto podmínek:
a) akcie nebyla předtím přijata k obchodování na regulovaném trhu;
b) akcie byla předtím přijata k obchodování na regulovaném trhu, ale byla stažena z obchodování na každém regulovaném trhu, který ji k obchodování přijal.
KAPITOLA II
VEDENÍ ZÁZNAMŮ O ZÁKAZNICKÝCH POKYNECH A OBCHODECH
Článek 7
(čl. 13 odst. 6 směrnice 2004/39/ES)Vedení záznamů o zákaznických pokynech a obchodech
Investiční podnik bezodkladně pořídí, v souvislosti s každým pokynem, který obdrží od svých zákazníků, a v souvislosti s každým rozhodnutím o obchodování přijatým při poskytování správy portfolia, záznam o těchto údajích v míře použitelné pro dotyčný pokyn nebo rozhodnutí:
a) jméno či jiné označení zákazníka;
b) jméno či jiné označení příslušné osoby vystupující jménem zákazníka;
c) údaje uvedené v bodech 4, 6 a v bodech 16 až 19 tabulky 1 v příloze I;
d) povaha pokynu, jestliže se nejedná o nákup či prodej;
e) typ pokynu;
f) další podrobnosti, podmínky a zvláštní pokyny zákazníka ohledně přesného způsobu provedení pokynu;
g) datum a přesný čas obdržení pokynu nebo rozhodnutí o obchodování přijatého investičním podnikem.
Článek 8
(čl. 13 odst. 6 směrnice 2004/39/ES)Vedení záznamů o obchodech
1. Hned po provedení zákaznického pokynu, anebo v případě investičního podniku, který předává pokyny k provedení další osobě, hned po obdržení potvrzení, že pokyn byl proveden, zaznamená investiční podnik tyto údaje o dotyčném obchodu:
a) jméno či jiné označení zákazníka;
b) údaje uvedené v bodech 2, 3, 4, 6 a v bodech 16 až 21 tabulky 1 v příloze I;
c) celkovou cenu, která je součinem jednotkové ceny a množství;
d) povahu obchodu, jestliže se nejedná o nákup či prodej;
e) fyzickou osobu, která obchod provedla, nebo která odpovídá za jeho provedení.
2. Jestliže investiční podnik předává pokyn k provedení jiné osobě, předávající investiční podnik ihned po předání zaznamená tyto údaje:
a) jméno či jiné označení zákazníka, jehož pokyn byl předán;
b) název či jiné označení osoby, které byl pokyn předán;
c) podmínky předaného pokynu;
d) datum a přesný čas předání.
KAPITOLA III
PRAVIDLA PRO HLÁŠENÍ OBCHODŮ
Článek 9
(čl. 25 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Určení nejvýznamnějšího trhu z hlediska likvidity
1. Z hlediska likvidity nejvýznamnější trh finančního nástroje přijatého k obchodování na regulovaném trhu (dále jen "nejvýznamnější trh") se určí v souladu s odstavci 2 až 8.
2. V případě akcie nebo jiného převoditelného cenného papíru spadajícího pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. a) směrnice 2004/39/ES nebo podílu v podniku kolektivního investování je nejvýznamnějším trhem členský stát, kde byly daná akcie či podíl poprvé přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
3. V případě dluhopisu nebo jiného převoditelného cenného papíru spadajícího pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. b) směrnice 2004/39/ES nebo v případě nástroje peněžního trhu, v obou případech vydaných dceřinou společností ve smyslu sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidované účetní závěrce [5], subjektu se sídlem v členském státě, je nejvýznamnějším trhem členský stát, kde se nachází oficiální sídlo mateřské společnosti.
4. V případě dluhopisu nebo jiného převoditelného cenného papíru spadajícího pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. b) směrnice 2004/39/ES nebo v případě nástroje peněžního trhu, v obou případech vydaných emitentem ze Společenství, ale na který se nevztahuje odstavec 3 tohoto článku, je nejvýznamnějším trhem členský stát, kde se nachází oficiální sídlo emitenta.
5. V případě dluhopisu nebo jiného převoditelného cenného papíru spadajícího pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. b) směrnice 2004/39/ES nebo v případě nástroje peněžního trhu, v obou případech vydaných emitentem ze třetí země, ale na který se nevztahuje odstavec 3 tohoto článku, je nejvýznamnějším trhem členský stát, kde byl dotyčný cenný papír poprvé přijat k obchodování na regulovaném trhu.
6. V případě derivátové smlouvy nebo finanční rozdílové smlouvy nebo převoditelného cenného papíru spadajícího pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. c) směrnice 2004/39/ES je nejvýznamnějším trhem:
a) pokud je podkladovým cenným papírem akcie nebo jiný převoditelný cenný papír spadající pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm. a) směrnice 2004/39/ES, přijatý k obchodování na regulovaném trhu, členský stát, který je považován za nejvýznamnější trh z hlediska likvidity podkladového cenného papíru v souladu s odstavcem 2;
b) pokud je podkladovým cenným papírem dluhopis nebo jiný převoditelný cenný papír spadající pod čl. 4 odst. 1 bod 18 písm b) směrnice 2004/39/ES nebo nástroj peněžního trhu přijatý k obchodování na regulovaném trhu, členský stát, který je považován za nejvýznamnější trh z hlediska likvidity dotyčného podkladového cenného papíru v souladu s odstavci 3, 4 nebo 5;
c) pokud je podkladovým aktivem index složený z akcií, jež se všechny obchodují na určitém regulovaném trhu, členský stát, kde se nachází dotyčný regulovaný trh.
7. V případech, které nespadají pod odstavce 2 až 6, je nejvýznamnějším trhem členský stát, kde se nachází regulovaný trh, na kterém byly převoditelný cenný papír nebo derivátová smlouva nebo finanční rozdílová smlouva poprvé přijaty k obchodování.
8. Pokud byl finanční nástroj spadající pod odstavce 2, 5 nebo 7 nebo podkladový finanční nástroj finančního nástroje spadajícího pod odstavec 6, k němuž je příslušný některý z odstavců 2, 5 nebo 7, poprvé přijat k obchodování na více než jednom regulovaném trhu současně a všechny tyto regulované trhy mají stejný členský stát, je nejvýznamnějším trhem tento členský stát.
Pokud dotyčné regulované trhy nesdílejí stejný členský stát, je nejvýznamnějším trhem z hlediska likvidity dotyčného nástroje trh, kde je nejvyšší obrat obchodů s dotyčným nástrojem.
Pro účely určení nejvýznamnějšího trhu, kde je nejvyšší obrat obchodů s nástrojem, příslušný orgán, který povolil některý z dotyčných regulovaných trhů, spočítá obrat obchodů s daným nástrojem za předchozí kalendářní rok za předpokladu, že tento nástroj byl přijat k obchodování na počátku uvedeného roku.
Pokud obrat obchodů s příslušným finančním nástrojem nelze vypočítat z důvodu nedostatečných či neexistujících údajů a emitent má sídlo v některém členském státě, nejvýznamnějším trhem je trh toho členského státu, kde se nachází sídlo emitenta.
Pokud však emitent nemá sídlo v některém členském státě, nejvýznamnějším trhem dotyčného nástroje je trh s nejvyšším obratem třídy příslušného nástroje.
Pro účely určení tohoto trhu příslušný orgán, který povolil některý z dotyčných regulovaných trhů, spočítá obrat obchodů s nástroji stejné třídy na jeho odpovídajícím trhu za předchozí kalendářní rok.
Příslušné třídy finančních nástrojů jsou:
a) akcie;
b) dluhopisy a jiné formy dluhových cenných papírů;
c) všechny ostatní finanční nástroje.
Článek 10
(čl. 25 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Jiný způsob určení nejvýznamnějšího trhu z hlediska likvidity
1. Vždy v lednu může příslušný orgán oznámit relevantnímu orgánu příslušnému pro určitý finanční nástroj, že má v úmyslu napadnout určení nejvýznamnějšího trhu pro daný nástroj, k němuž se dospělo podle článku 9.
2. Do čtyř týdnů po odeslání oznámení oba orgány vypočítají obrat obchodů s předmětným finančním nástrojem na jejich odpovídajících trzích za předchozí kalendářní rok.
Pokud z výsledku výpočtu vyplyne, že obrat obchodů byl vyšší na trhu příslušného namítajícího orgánu, bude tento trh nejvýznamnějším trhem daného finančního nástroje. Pokud je tento finanční nástroj toho typu, jaký je uveden v čl. 9 odst. 6 písm. a) nebo b), je tento trh nejvýznamnějším trhem pro derivátovou smlouvu či finanční rozdílovou smlouvu nebo převoditelný cenný papír upravený čl. 4 odst. 1 bodem 18 písm. c) směrnice 2004/39/ES, ve vztahu k nimž je tento finanční nástroj podkladovým.
Článek 11
(čl. 25 odst. 3 směrnice 2004/39/ES)Seznam finančních nástrojů
Relevantní orgán příslušný pro jeden či více finančních nástrojů zajistí sestavení a vedení aktualizovaného seznamu těchto finančních nástrojů.
Tento seznam bude přístupný jednomu příslušnému orgánu, který každý členský stát určí jako kontaktní místo v souladu s článkem 56 směrnice 2004/39/ES.
Tento seznam bude poprvé zpřístupněn v první den obchodování v červnu 2007.
Aby pomohl příslušným orgánům splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci, každý regulovaný trh předloží svému domovskému příslušnému orgánu identifikační referenční údaje o každém finančním nástroji přijatém k obchodování v elektronické a standardizované podobě.
Tyto informace se předkládají o každém finančním nástroji před zahájením obchodování s daným nástrojem.
Domovský příslušný orgán zajistí předání těchto údajů relevantnímu orgánu příslušnému pro předmětný finanční nástroj.
Referenční údaje se aktualizují po každé změně údajů týkající se nástroje.
Požadavky uvedené v tomto pododstavci lze prominout, pokud relevantní orgán příslušný pro daný finanční nástroj získá relevantní referenční údaje jinou cestou.
Článek 12
(čl. 25 odst. 5 směrnice 2004/39/ES)Forma hlášení
1. Hlášení o obchodech s finančními nástroji se podávají elektronicky, s výjimkou mimořádných okolností, kdy je lze podávat na nosiči, který uchovává informace v jiné než elektronické podobě a způsobem, jenž umožňuje příslušným orgánům přístup k nim v budoucnosti, přičemž způsob jejich podávání musí splnit tyto podmínky:
a) zajišťovat ochranu a důvěrnost oznamovaných údajů;
b) obsahovat mechanismus na odhalování a opravu chyb v hlášení o obchodě;
c) obsahovat mechanismus na ověřování pravosti zdroje hlášení o obchodě;
d) obsahovat vhodná preventivní opatření, která umožní včasné obnovení systému hlášení v případě jeho výpadku;
e) umožňovat oznamování informací, které vyžaduje článek 13, ve formátu, jaký požaduje příslušný orgán a tento odstavec, a ve lhůtách stanovených v čl. 25 odst. 3 směrnice 2004/39/ES.
2. Systém párování obchodů či systém podávání hlášení schválí příslušný orgán pro účely čl. 25 odst. 5 směrnice 2004/39/ES, jestliže mechanismus hlášení obchodů, zavedený tímto systémem, splňuje podmínky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, a jestliže příslušný orgán sleduje, zda tento mechanismus těmto podmínkám nadále vyhovuje.
Článek 13
(čl. 25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES)Obsah hlášení o obchodě
25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES obsahují informace uvedené v tabulce 1 přílohy I tohoto nařízení, které se týkají daného druhu finančních nástrojů, a o nichž příslušný orgán prohlásí, že je ještě nemá a ani mu nejsou přístupné jinými prostředky.
2. Pro účely identifikace protistrany obchodu, která je regulovaným trhem, mnohostranným obchodním systémem či jinou centrální protistranou, jak je uvedeno v tabulce 1 přílohy I, zveřejní každý příslušný orgán seznam identifikačních kódů regulovaných trhů a mnohostranných obchodních systémů, pro které je (v každém případě) příslušným orgánem domovského členského státu, a kódy subjektů, které vystupují jako centrální protistrany pro tyto regulované trhy a mnohostranné obchodní systémy.
3. Členské státy mohou požadovat, aby hlášení podávaná v souladu s čl. 25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES obsahovala informace týkající se předmětných obchodů, které doplňují informace uvedené v tabulce 1 přílohy I, pokud příslušný orgán potřebuje tyto dodatečné informace k tomu, aby mohl sledovat činnost investičních podniků a tím zajistit jejich poctivé, čestné a profesionální jednání způsobem podporujícím integritu trhu, a za předpokladu splnění jednoho z těchto kritérií:
a) finanční nástroj, který je předmětem hlášení, má takové parametry, které jsou charakteristické pro nástroj tohoto druhu a na které se nevztahují informace uvedené ve zmíněné tabulce;
b) metody obchodování, které jsou vlastní pro obchodní systém, kde došlo k obchodu, mají takové rysy, na které se nevztahují informace uvedené ve zmíněné tabulce.
4. Členské státy mohou požadovat, aby hlášení o obchodě podávaná v souladu s čl. 25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES obsahovala informace o totožnosti zákazníků, jejichž jménem investiční podnik daný obchod provedl.
Článek 14
(čl. 25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES)Výměna informací o obchodech
1. Příslušné orgány zřídí mechanismy k zajištění toho, aby informace obdržené podle čl. 25 odst. 3 a 5 směrnice 2004/39/ES byly k dispozici pro:
a) relevantní orgán příslušný pro dotyčný finanční nástroj;
b) v případě poboček příslušný orgán, který vydal povolení investičnímu podniku, který informace poskytuje, aniž by se to dotklo jeho práva nedostávat tyto informace v souladu s čl. 25 odst. 6 směrnice 2004/39/ES;
c) jiný příslušný orgán, který vyžaduje informace za účelem řádného plnění svých dohlížecích povinností podle čl. 25 odst. 1 směrnice 2004/39/ES.
2. Informace, jež se mají zpřístupnit v souladu s odstavcem 1, obsahují údaje popsané v tabulkách 1 a 2 přílohy I.
3. Informace, o nichž se zmiňuje odstavec 1, jsou k dispozici co nejdříve.
S účinkem od 1. listopadu 2008 budou tyto informace k dispozici nejpozději na závěr pracovního dne příslušného orgánu, který obdržel žádost, následujícího po dni, kdy příslušný orgán obdržel informace nebo žádost.
4. Příslušné orgány koordinují:
a) podobu a zavedení mechanismů k výměně informací o obchodech mezi příslušnými orgány tak, jak vyžaduje směrnice 2004/39/ES a toto nařízení;
b) případnou modernizaci mechanismů.
5. Před 1. únorem 2007 podají příslušné orgány Komisi zprávu, v níž budou informovat Evropský výbor pro cenné papíry o podobě mechanismů, jež budou zavedeny v souladu s odstavcem 1.
Příslušné orgány informují Komisi, která informuje Evropský výbor pro cenné papíry, též o všech navrhovaných významnějších změnách těchto mechanismů.
Článek 15
(čl. 58 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Žádost o spolupráci a výměnu informací
1. Pokud si jeden příslušný orgán přeje, aby mu jiný příslušný orgán poskytl nebo si s ním vyměnil informace v souladu s čl. 58 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, podá tomuto příslušnému orgánu písemnou žádost, v níž uvede podrobnosti postačující k tomu, aby mu umožnil poskytnout požadované informace.
V naléhavém případě lze nicméně žádost předat ústně s tím, že bude potvrzena písemně.
Příslušný orgán, který obdrží žádost, potvrdí přijetí žádosti co nejdříve to bude možné.
2. Pokud příslušný orgán, který obdrží žádost podle odstavce 1, má požadované informace interně dostupné, předá je neprodleně příslušnému orgánu, který žádost podal.
Pokud příslušný orgán, který obdržel žádost, nemá požadované informace ve svém držení ani pod svou kontrolou, přijme bezodkladně opatření k získání těchto informací a k úplnému uspokojení žádosti.
Tento příslušný orgán informuje příslušný orgán, který žádost podal, o tom, proč neprodleně nezaslal požadované informace.
Článek 16
(čl. 56 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Určení podstatného významu činností regulovaného trhu v hostitelském členském státě
Operace regulovaného trhu v hostitelském členském státě se považují za operace s podstatným významem pro fungování trhů cenných papírů a ochranu investorů v daném členském státě, pokud je splněno jedno z těchto kritérií:
a) hostitelský členský stát byl v minulosti domovským členským státem dotyčného regulovaného trhu;
b) dotyčný regulovaný trh nabyl podnikatelské činnosti regulovaného trhu, který měl oficiální sídlo nebo ústředí v hostitelském členském státě, cestou fúze, převzetí či jinou formou převodu.
KAPITOLA IV
TRANSPARENTNOST TRHU
ODDÍL 1
Předobchodní transparentnost regulovaných trhů a mnohostranných obchodních systémů
Článek 17
(články 29 a 44 směrnice 2004/39/ES)Povinnosti související s předobchodní transparentností
1. Investiční podnik nebo organizátor trhu provozující mnohostranný obchodní systém nebo regulovaný trh zveřejní o každé akcii přijaté k obchodování na regulovaném trhu a obchodované v rámci jím provozovaného systému uvedeného v tabulce 1 přílohy II informace stanovené v odstavcích 2 až 6.
2. Pokud některý subjekt zmíněný v odstavci 1 provozuje systém obchodování formou průběžné aukce na základě knihy objednávek, zveřejňuje během své běžné doby obchodování o každé akcii uvedené v odstavci 1 průběžně informace o agregovaném počtu pokynů a akcií, které reprezentují v každé cenové hladině pět nejlepších cenových nabídek na nákup a prodej.
3. Pokud některý subjekt zmíněný v odstavci 1 provozuje obchodní systém na základě kótací, průběžně zveřejňuje během své běžné doby obchodování a aktualizuje o každé akcii uvedené v odstavci 1 nejlepší cenové nabídky každého tvůrce trhu na nákup a prodej spolu s objemy, jež se váží k těmto cenám.
Zveřejněné kótace představují závazné přísliby k nákupu a prodeji akcií a uvádějí cenu a objem akcií, za niž jsou tvůrci trhu připraveni je koupit nebo prodat.
Za výjimečných tržních podmínek však lze po omezenou dobu povolit orientační nebo jednostranné ceny.
4. Pokud některý ze subjektů zmíněných v odstavci 1 provozuje obchodní systém prostřednictvím periodické aukce, průběžně zveřejní o každé akcii uvedené v odstavci 1 a během běžné doby obchodování aktualizuje cenu, za kterou by systém obchodování prostřednictvím periodické aukce nejlépe uspokojil svůj obchodní algoritmus a objem, který by byl za tuto cenu potenciálně realizovatelný účastníky tohoto systému.
5. Pokud některý ze subjektů zmíněných v odstavci 1 provozuje obchodní systém, na který se plně nevztahují odstavce 2, 3 nebo 4, ať už z důvodu, že se jedná o hybridní systém spadající pod více než jeden z těchto odstavců nebo proto, že proces určování ceny má jiný charakter, zachová standardní předobchodní transparentnost, která zajistí, že odpovídající informace o cenové úrovni pokynů nebo o kótacích každé akcie uvedené v odstavci 1 a o úrovni obchodního zájmu o danou akcii jsou veřejně dostupné.
Mělo by být zveřejněno zejména pět nejlepších poptávkových a nabídkových cen a/nebo dvousměrných kótací každého tvůrce trhu této akcie, pokud to umožňují parametry mechanismu určování cen.
6. Souhrnné informace, které se mají zveřejnit podle odstavců 2 až 5, jsou upřesněny v tabulce 1 přílohy II.
Článek 18
(čl. 29 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Výjimka na základě modelu trhu a typu pokynu nebo obchodu
1. V souladu s čl. 29 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/39/ES mohou příslušné orgány přiznat výjimku z povinností uvedených ve zmíněných ustanoveních pro systémy provozované mnohostranným obchodním systémem nebo regulovaným trhem, jestliže tyto systémy splňují některé z těchto kritérií:
a) musí být založeny na metodice obchodování, podle níž se cena určuje podle referenční ceny vytvořené jiným systémem, přičemž tato referenční cena je zveřejněna a účastníci trhu ji všeobecně považují za spolehlivou referenční cenu;
b) formalizují sjednané obchody, z nichž každý vyhovuje některému z těchto kritérií:
i) je realizován za cenu nebo v rámci aktuálního rozpětí váženého objemem obchodování vyplývajícího z knihy objednávek nebo z kótací tvůrců trhu regulovaného trhu nebo mnohostranného obchodního systému, kteří daný systém provozují, anebo, pokud se s akcií neobchoduje průběžně, v rámci poměru mezi přiměřenou referenční cenou (představující podíl v procentech) a referenční cenou stanovenou předem provozovatelem systému,
ii) vztahují se na něj jiné podmínky, než je aktuální tržní cena akcie.
Pro účely písmene b) musí být splněny další podmínky uvedené v pravidlech regulovaného trhu nebo mnohostranného obchodního systému pro obchod tohoto druhu.
V případě systémů s jinou funkčností, než jaká je popsána pod písmeny a) nebo b), se výjimka na tuto jinou funkčnost nevztahuje.
2. Výjimku založenou na typu pokynů podle čl. 29 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/39/ES lze přiznat jen pokynům, které v systému na správu pokynů uchovává regulovaný trh nebo mnohostranný obchodní systém až do jejich zveřejnění na trhu.
Článek 19
(čl. 29 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Zmínky o sjednaných obchodech
Pro účely čl. 18 odst. 1 písm. b) se sjednaným obchodem rozumí obchod, do něhož jsou zapojeni členové nebo účastníci regulovaného trhu nebo mnohostranného obchodního systému, a který je sjednán soukromě, ale proveden v rámci regulovaného trhu či mnohostranného obchodního systému, přičemž dotyčný člen nebo účastník:
a) obchoduje na vlastní účet s dalším členem nebo účastníkem, který jedná na účet zákazníka;
b) obchoduje s dalším členem nebo účastníkem, přičemž oba provádějí pokyny na vlastní účet;
c) jedná na účet jak kupujícího, tak prodávajícího;
d) jedná jménem kupujícího, přičemž další člen nebo účastník jedná jménem prodávajícího;
e) obchoduje na vlastní účet na základě pokynu zákazníka.
Článek 20
(čl. 29 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 a čl. 27 odst. 1 pátý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Výjimky u obchodů s velkým rozsahem
Za pokyn velkého rozsahu v porovnání s běžným tržním objemem se považuje takový pokyn, který se rovná nebo je větší než minimální objem pokynu uvedený v tabulce 2 přílohy II.
Za účelem určení, zda se jedná o pokyn velkého rozsahu v porovnání s běžným tržním objemem, se všechny akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu třídí podle jejich průměrného denního obratu, který se vypočítá podle postupu stanoveného článkem 33.
ODDÍL 2
Předobchodní transparentnost systematických internalizátorů
Článek 21
(čl. 4 odst. 1 bod 7 směrnice 2004/39/ES)Kritéria určující, zda je investiční podnik systematickým internalizátorem
1. Na investiční podnik, který obchoduje na svůj vlastní účet, přičemž provádí pokyny zákazníka mimo regulovaný trh nebo mnohostranný obchodní systém, se pohlíží jako na systematického internalizátora, pokud splňuje tato kritéria, která svědčí o tom, že tuto činnost vykonává organizovaně, často a systematicky:
a) tato činnost plní pro podnik významnou komerční úlohu a je prováděna podle pevně stanovených pravidel a postupů;
b) tuto činnost provádí zaměstnanci nebo je vykonávána prostřednictvím automatizovaného technického systému k tomuto účelu určeného, bez ohledu na to, zda jsou zaměstnanci nebo tento systém využíváni výlučně k tomuto účelu či nikoli;
c) činnost je pro zákazníky dostupná pravidelně nebo průběžně.
2. Investiční podnik přestane být systematickým internalizátorem pro jednu či více akcií, pokud přestane provádět činnost uvedenou v odstavci 1 ohledně těchto akcií za předpokladu, že svůj úmysl ukončit činnost oznámí předem a použije při tom stejné publikační kanály, které používá ke zveřejňování kótací, a v případě, že to není možné, použije takový kanál, který je pro jeho zákazníky a další účastníky trhu stejně dostupný.
3. Na obchodování na vlastní účet při současném provádění pokynů zákazníka se nepohlíží jako na činnost vykonávanou organizovaně, často a systematicky, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) činnost se provádí ad hoc, nepravidelně a na bilaterálním základě s velkými protistranami a je součástí obchodních vztahů, pro něž jsou charakteristické obchody přesahující standardní tržní velikost;
b) obchody jsou prováděny mimo systémy, které daný podnik obvykle používá pro svou obchodní činnost, v níž vystupuje jako systematický internalizátor.
4. Každý příslušný orgán zajistí vedení a zveřejnění seznamu všech systematických internalizátorů akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu, které povolil jako investiční podniky.
Nejméně jednou ročně seznam zkontroluje a zaktualizuje.
Seznam musí být zpřístupněn Evropskému výboru regulátorů trhů s cennými papíry.
Považuje se za zveřejněný, když je zveřejněn Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry v souladu s čl. 34 odst.
Článek 22
(článek 27 směrnice 2004/39/ES)Určení likvidních akcií
1. Akcie přijatá k obchodování na regulovaném trhu se považuje za akcii, která má likvidní trh, jestliže se s ní obchoduje denně a objem všech akcií volně obchodovaných na trhu je nejméně 500 milionů EUR, přičemž je splněna jedna z těchto podmínek:
a) průměrný denní počet obchodů s akcií je nejméně 500;
b) průměrný denní obrat obchodů s akcií je nejméně 2 miliony EUR.
Členský stát, který je pro dané akcie nejvýznamnějším trhem, však může oznámit, že pro tyto akcie musí platit obě podmínky.
Toto oznámení učiní veřejně.
2. Členský stát může pro sebe upřesnit minimální počet likvidních akcií.
Minimální počet nesmí být více než 5.
Toto upřesnění se zveřejní.
3. Pokud je podle odstavce 1 členský stát nejvýznamnějším trhem pro méně likvidních akcií, než je minimální počet upřesněný v souladu s odstavcem 2, příslušný orgán dotyčného členského státu může označit jednu či více dalších likvidních akcií za podmínky, že celkový počet akcií, které se následkem toho považují za likvidní akcie, pro které je daný členský stát nejvýznamnějším trhem, nepřevyšuje minimální počet stanovený daným členským státem.
Příslušný orgán určí další likvidní akcie sestupně podle průměrného denní obratu akcií, pro něž je relevantním příslušným orgánem, a které jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a s nimiž se obchoduje každý den.
4. Pro účely prvního pododstavce odstavce 1 se do výpočtu objemu obchodů s akcií nezahrnují podíly přesahující 5 % celkových hlasovacích práv emitenta, pokud je tento podíl v rukou podniku kolektivního investování nebo penzijního fondu.
Hlasovací práva se vypočítají na základě všech akcií, s nimiž jsou spojena hlasovací práva, i v případě, že je jejich výkon pozastaven.
5. Pro účely článku 27 směrnice 2004/39/ES se má za to, že akcie nemá likvidní trh do šesti týdnů po jejím prvním přijetí k obchodování na regulovaném trhu, jestliže odhad celkové tržní kapitalizace dané akcie při zahájení prvního dne obchodování po přijetí, učiněný v souladu s čl. 33 odst. 3, činí méně než 500 milionů EUR.
6. Každý příslušný orgán zajistí vedení a zveřejnění seznamu všech likvidních akcií, pro které je relevantním příslušným orgánem.
Nejméně jednou ročně seznam zkontroluje a zaktualizuje.
Seznam musí být zpřístupněn Evropskému výboru regulátorů trhů s cennými papíry.
Považuje se za zveřejněný, když je zveřejněn Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry v souladu s čl. 34 odst.
Článek 23
(čl. 27 odst. 1 čtvrtý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Běžná tržní velikost
Za účelem určení standardní tržní velikosti pro likvidní akcie se tyto akcie rozdělí do tříd na základě průměru hodnoty pokynů prováděných podle tabulky 3 přílohy II.
Článek 24
(čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Kótace odrážející převažující tržní podmínky
Systematický internalizátor povede ke každé likvidní akcii, pro níž je systematickým internalizátorem:
a) kótaci nebo kótace, které se cenou blíží srovnatelným kótacím za stejnou akcii v ostatních obchodních systémech, a
b) záznam o jejích kótovaných cenách, který bude uchovávat dvanáct měsíců nebo déle podle vlastního uvážení.
Povinnost stanovená v písmenu b) se nedotýká povinnosti podle čl. 25 odst. 2 směrnice 2004/39/ES, aby investiční podnik uchovával pro příslušný orgán údaje týkající se všech jím provedených obchodů nejméně po dobu pěti let.
Článek 25
(čl. 27 odst. 3 pátý pododstavec a čl. 27 odst. 6 směrnice 2004/39/ES)Provádění pokynů systematickými internalizátory
1. Pro účely čl. 27 odst. 3 pátého pododstavce směrnice 2004/39/ES je provádění pokynu s více cennými papíry součástí jediného obchodu, jestliže je tento jediný obchod obchodem s portfoliem, které obsahuje 10 či více cenných papírů.
Pro stejné účely se pokynem, jenž se řídí jinými podmínkami, než je aktuální tržní cena, rozumí jakýkoli pokyn, který není ani pokynem k provedení obchodu s akciemi za převládající tržní cenu, ani limitním pokynem.
2. Pro účely čl. 27 odst. 6 směrnice 2004/39/ES se za počet nebo objem pokynů značně převyšující normu považuje stav, kdy systematický internalizátor nemůže provést tyto pokyny, aniž by se při tom vystavil přílišnému riziku.
Za účelem určení počtu a objemu pokynů, které může systematický internalizátor provést, aniž by se při tom vystavil přílišnému riziku, systematický internalizátor zavede a bude v rámci své politiky řízení rizika podle článku 7 směrnice Komise 2006/73/ES [6] uskutečňovat nediskriminační politiku zohledňující objem obchodů, kapitál, který má podnik k dispozici na krytí rizik tohoto druhu obchodu, a převládající podmínky trhu, na kterém podnik působí.
3. Pokud investiční podnik v souladu s čl. 27 odst. 6 směrnice 2004/39/ES omezí počet nebo objem pokynů, které se zaváže provádět, zformuluje písemnou formou a zpřístupní zákazníkům a potenciálním zákazníkům opatření určená k zajištění toho, aby toto omezení nevyústilo v diskriminační zacházení s zákazníky.
Článek 26
(čl. 27 odst. 3 čtvrtý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Objem obchodů s neprofesionálními zákazníky
Pro účely čl. 27 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2004/39/ES platí, že o pokyn většího objemu, než je objem obvykle obchodovaný neprofesionálním zákazníkem, se jedná tehdy, když přesáhne 7500 EUR.
ODDÍL 3
Poobchodní transparentnost týkající se regulovaných trhů, mnohostranných obchodních systémů a investičních podniků
Článek 27
(články 28, 30 a 45 směrnice 2004/39/ES)Povinnosti související s poobchodní transparentností
1. Obchodníci s cennými papíry, regulované trhy a obchodníci s cennými papíry a organizátoři trhu provozující mnohostranný obchodní systém zveřejní tyto podrobnosti o obchodech s akciemi přijatými k obchodování na regulovaných trzích, které sami nebo v rámci svých systémů uzavřeli:
a) údaje uvedené v bodech 2, 3, 6, 16, 17, 18 a 21 tabulky 1 přílohy I;
b) případné upozornění, že směnu akcií určují jiné faktory než aktuální tržní ocenění akcie;
c) případné upozornění, že daný obchod je sjednaným obchodem;
d) případné změny dříve zveřejněných informací.
Tyto údaje se zveřejnění buď odkazem na každý obchod nebo v podobě součtu objemu a cen všech obchodů s toutéž akcií realizovaných za stejnou cenu současně.
2. Systematický internalizátor je výjimečně oprávněn používat zkratku "SI" místo identifikačního údaje o místu zmíněném v odst. 1 písm. a), pokud jde o obchod s akcií, kterou provádí v roli systematického internalizátora této akcie.
Systematický internalizátor může toto právo využít, pokud veřejnosti zpřístupní souhrnné čtvrtletní údaje o obchodech, které provedl jako systematický internalizátor dané akcie za poslední kalendářní čtvrtletí nebo za část kalendářního čtvrtletí, během něhož investiční podnik vystupoval jako systematický internalizátor dané akcie.
Tyto údaje zpřístupní nejpozději měsíc po skončení každého kalendářního čtvrtletí.
Toto právo může využít též v době mezi datem uvedeným v čl. 41 odst. 2, anebo datem, kdy podnik začne být systematickým internalizátorem akcie, cokoli z toho nastane později, a datem, kdy mají být poprvé zveřejněny souhrnné čtvrtletní údaje o akcii.
3. Souhrnné čtvrtletní údaje, o nichž se zmiňuje odst. 2 druhý pododstavec, obsahují tyto informace o akcii za každý den obchodování v kalendářním čtvrtletí:
a) nejvyšší cena;
b) nejnižší cena;
c) průměrná cena;
d) celkový počet zobchodovaných akcií;
e) celkový počet obchodů;
f) další informace, které se systematický internalizátor rozhodne zpřístupnit.
4. Pokud obchod není proveden podle pravidel vztahujících se na regulovaný trh nebo mnohostranný obchodní systém, zařídí zveřejnění informací jeden z těchto investičních podniků, na němž se strany shodnou:
a) investiční podnik, který prodává dotyčné akcie;
b) investiční podnik, který jedná jménem prodávajícího nebo pro něj zařizuje obchod;
c) investiční podnik, který jedná jménem kupujícího nebo pro něj zařizuje obchod;
d) investiční podnik, který kupuje dotyčné akcie.
Nedojde-li k této dohodě, informace zveřejní investiční podnik určený tak, že se postupuje od písmene a) do písmene d), až se narazí na první písmeno, které se vztahuje na daný případ.
Strany učiní vše nezbytné k zajištění toho, aby byl obchod zveřejněn jako jediný obchod.
Pro tyto účely se dva spárované obchody uzavřené ve stejnou dobu a za stejnou cenu s jedinou protistranou považují za jediný obchod.
Článek 28
(články 28, 30 a 45 směrnice 2004/39/ES)Odložené zveřejnění velkých obchodů
Odklad zveřejnění informací o obchodě lze povolit nejdéle na dobu uvedenou v tabulce 4 přílohy II u dotyčné třídy akcií a obchodů za předpokladu splnění těchto kritérií:
a) obchod probíhá mezi investičním podnikem obchodujícím na vlastní účet a zákazníkem tohoto podniku;
b) velikost obchodu je rovna nebo větší než minimální požadovaná úroveň předepsaná v tabulce 4 v příloze II.
Za účelem určení příslušné požadované minimální velikosti pro účely písmene b) se všechny akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu rozdělí podle jejich průměrného denního obratu, který se vypočítá podle článku 33.
ODDÍL 4
Společná ustanovení týkající se předobchodní a poobchodní transparentnosti
Článek 29
(čl. 27 odst. 3, čl. 28 odst. 1, čl. 29 odst. 1, čl. 44 odst. 1 a čl. 45 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Zveřejnění a dostupnost transparentních předobchodních a poobchodních údajů
1. Má se za to, že regulovaný trh, mnohostranný obchodní systém nebo systematický internalizátor průběžně zveřejňují informace před uskutečněním obchodu během běžné doby obchodování, pokud byly zveřejněny hned, jakmile byly k dispozici v průběhu běžné doby obchodování dotyčného regulovaného trhu, mnohostranného obchodního systému nebo systematického internalizátora, a zůstávají dostupné do jejich aktualizace.
2. Předobchodní a poobchodní informace o obchodech, které probíhají v systémech obchodování a během běžných hodin obchodování, se zpřístupní pokud možno v reálném čase.
Poobchodní informace o takových obchodech se zveřejní v každém případě do tří minut po příslušném obchodě.
3. Informace o jednotlivých obchodech, z nichž se skládá portfoliový obchod, se zpřístupní pokud možno v reálném čase s ohledem na potřebu rozdělit ceny na jednotlivé akcie.
Každý jednotlivý obchod, z nichž se skládá portfoliový obchod, se posuzuje samostatně pro účely určení, zda lze využít možnost odkladu zveřejnění údajů o daném obchodě podle článku 28.
4. Poobchodní informace o obchodech probíhajících v obchodním systému, avšak mimo jeho běžné hodiny obchodování, se zveřejní před zahájením dalšího dne obchodování centra obchodování, v němž k obchodu došlo.
5. Co se týče obchodů probíhajících mimo systém obchodování, poobchodní informace se zveřejní:
a) proběhne-li obchod v průběhu dne obchodování na nejvýznamnějším trhu dotyčné akcie nebo během běžné obchodní doby investičního podniku, co nejblíže reálnému času.
Poobchodní informace o takových obchodech se zveřejní v každém případě do tří minut po příslušném obchodě;
b) v případě, který bod a) neupravuje, ihned po zahájení běžné obchodní doby investičního podniku nebo nejpozději před zahájením příštího obchodního dne na nejvýznamnějším trhu z hlediska likvidity dané akcie.
Článek 30
(články 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES)Veřejná dostupnost předobchodních a poobchodních informací
Pro účely článků 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES a tohoto nařízení platí, že předobchodní a poobchodní informace byly zveřejněny nebo zpřístupněny veřejnosti, jestliže byly všeobecně zpřístupněny investorům ve Společenství prostřednictvím:
a) infrastruktury regulovaného trhu nebo mnohostranného obchodního systému;
b) infrastruktury třetí strany;
c) vlastních mechanismů.
Článek 31
(čl. 22 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Zveřejnění limitních pokynů zákazníků
Má se za to, že investiční podnik zveřejnil limitní pokyny zákazníků, které nejsou okamžitě vykonatelné, jestliže předá pokyn regulovanému trhu nebo do mnohostranného obchodního systému, který provozuje systém obchodování na základě knihy objednávek, anebo pokud zajistí zveřejnění pokynu a jeho snadné provedení, jakmile to umožní podmínky na trhu.
Článek 32
(čl. 22 odst. 2, články 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES)Opatření ke zveřejnění informací
Opatření přijatá pro účely článků 30 a 31 s cílem zveřejnění informací splní tyto podmínky:
a) musí zahrnovat veškerá přiměřená opatření nutná k zajištění toho, aby informace určené ke zveřejnění byly spolehlivé, aby v nich byly průběžně vyhledávány chyby a aby tyto chyby byly okamžitě po svém objevení opraveny;
b) musí usnadnit konsolidaci údajů s podobnými údaji z jiných zdrojů;
c) musí zajistit dostupnost informací pro veřejnost za nediskriminačních obchodních podmínek a za přiměřenou cenu.
Článek 33
(články 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES)Výpočty a odhady pro akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu
1. Příslušný orgán zajistí, aby o každé akcii přijaté k obchodování na regulovaném trhu byly hned po skončení každého kalendářního roku provedeny tyto výpočty:
a) průměrný denní obrat;
b) průměrný počet obchodů za den;
c) objem akcií na trhu k 31. prosinci, které vyhovují podmínkám stanoveným v čl. 22 odst. 1 písm. a) nebo b) (podle toho, co se hodí);
d) jestliže je akcie likvidní, průměrnou hodnotu provedených pokynů.
Tento odstavec ani odstavec 2 se nepoužijí na akcii, která je poprvé přijata k obchodování na regulovaném trhu čtyři týdny nebo méně před skončením kalendářního roku.
2. Při provádění výpočtu průměrného denního obratu, průměrné hodnoty provedených pokynů a průměrného denního počtu obchodů by měly být zohledněny všechny pokyny provedené ve Společenství a týkající se dané akcie v období od 1. ledna do 31. prosince předcházejícího roku nebo, připadá-li to v úvahu, v období, v němž byla akcie přijata k obchodování na regulovaném trhu a obchodování s ní nebylo pozastaveno.
Do výpočtu průměrného denního obratu, průměrné hodnoty provedených pokynů a průměrného denního počtu obchodů akcie se nezapočítávají dny, kdy relevantní orgán příslušný pro danou akcii v členském státě nepracoval.
3. Před prvním přijetím akcie k obchodování na regulovaném trhu příslušný orgán pro danou akcii zajistí, aby byl v souvislosti s touto akcií odhadnut průměrný denní obrat, tržní kapitalizace na počátku prvního dne obchodování a pokud činí odhad tržní kapitalizace 500 milionů EUR či více:
a) průměrný denní počet obchodů a v případě akcií, které splňují podmínky stanovené v čl. 22 odst. 1 písm. a) nebo b) (podle toho, co se hodí), volně obchodovaný objem akcií;
b) v případě akcie, která je odhadnuta jako likvidní, průměrnou hodnotu provedených pokynů.
Odhady se týkají šestitýdenního období po přijetí k obchodování nebo po uplynutí této doby, podle toho, co se hodí, přičemž se zohledňuje předchozí historie obchodování s danou akcií, jakož i s akciemi, které mají podobné vlastnosti.
4. Po prvním přijetí akcie k obchodování na regulovaném trhu orgán příslušný pro danou akcii zajistí, aby byly vypočítány hodnoty o této akcii zmiňované v odst. 1 písm. a) až d) s pomocí údajů za první čtyři týdny obchodování, jako kdyby odkaz na 31. prosinec v odst. 1 písm. c) odkazoval na konec obchodování za první čtyři týdny, a to co nejdříve to bude možné poté, co jsou tyto údaje dostupné, ale v každém případě před uplynutím šestitýdenního období zmiňovaného v čl. 22 odst. 5.
5. Příslušné orgány zajistí během kalendářního roku přezkoumání a v případě nutnosti provedení nového výpočtu průměrného denního obratu, průměrné hodnoty provedených pokynů, průměrného počtu provedených obchodů za den a objemu akcií na trhu, a to po každé změně týkající se akcie nebo emitenta, která významným způsobem trvale ovlivnila dříve provedené výpočty.
6. Výpočty uvedené v odstavcích 1 až 5, jež mají být zveřejněny nejpozději v první den obchodování v měsíci březnu 2009, se provedou na základě údajů o regulovaném trhu nebo trzích členského státu, který je pro danou akcii nejvýznamnějším trhem z hlediska likvidity.
Pro tyto účely se při výpočtech nebere ohled na sjednané obchody ve smyslu článku 19.
Článek 34
(články 27, 28, 29, 30, 44 a 45 směrnice 2004/39/ES)Zveřejňování a účinnost výsledků požadovaných výpočtů a odhadů
1. V první obchodní den března každého roku zajistí orgán, který je na konci předchozího kalendářního roku příslušný pro akcii, jež byla přijata k obchodování na regulovaném trhu, zveřejnění těchto informací:
a) průměrný denní obrat a průměrný denní počet uskutečněných obchodů podle výpočtů provedených v souladu s čl. 33 odst. 1 a 2;
b) objem volně obchodovaných akcií na trhu a průměrnou hodnotu provedených pokynů vypočtených v souladu s čl. 33 odst. 1 a 2.
Tento odstavec se nepoužije na akcie, na něž se vztahuje čl. 33 odst. 1 druhý pododstavec.
2. Výsledky odhadů a výpočtů požadovaných podle čl. 33 odst. 3, 4 a 5 se zveřejní co nejdříve po dokončení výpočtů a odhadů.
3. Má se za to, že informace vyžadované v odstavcích 1 a 2 jsou zveřejněny ve chvíli, kdy jsou zveřejněny Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry v souladu s odstavcem 5.
4. Pro účely tohoto nařízení:
a) klasifikace založená na základě zveřejnění uvedeného v odstavci 1 platí po dobu dvanácti měsíců, která začíná 1. dubna po zveřejnění a končí 31. března následujícího roku;
b) klasifikace založená na odhadech podle čl. 33 odst. 3 platí od příslušného prvního přijetí k obchodování do uplynutí šesti týdnů, které stanoví čl. 22 odst. 5;
c) klasifikace založená na výpočtech podle čl. 33 odst. 4 platí po uplynutí šesti týdnů, které stanoví čl. 22 odst. 5, do:
i) 31. března následujícího roku, pokud konec daného šestitýdenního období spadne mezi 15. leden (včetně) a 31. březen (včetně) daného roku,
ii) jinak 31. března po uplynutí tohoto období.
Klasifikace založená na nových výpočtech podle čl. 33 odst. 5 však platí od data prvního zveřejnění do 31. března následujícího roku, pokud nedojde k dalšímu opětovnému přepočítání podle čl. 33 odst. 5.
5. Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zveřejní na základě údajů, které obdrží od příslušných orgánů nebo od jiných osob jednajících jménem příslušných orgánů, na svých internetových stránkách konsolidovaný a pravidelně aktualizovaný seznam:
a) všech systematických internalizátorů akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu;
b) všech akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu s uvedením:
i) průměrného denního obratu, průměrného denního počtu obchodů a v případě akcií, které splňují podmínky stanovené v čl. 22 odst. 1 písm. a) nebo b) (podle toho, co se hodí), volně obchodovaného objemu akcií,
ii) v případě likvidní akcie průměrné hodnoty provedených pokynů a standardní velikosti trhu s danou akcií,
iii) v případě likvidní akcie, která byla označena za další likvidní akcii podle čl. 22 odst. 3, názvu příslušného orgánu, který ji takto označil, a
iv) příslušného orgánu.
Každý příslušný orgán zajistí první zveřejnění údajů uvedených v odst. 1 písm. a) a b) za referenční období od 1. dubna 2006 do 31. března 2007 v první den obchodování v měsíci červenci 2007.
Odchylně od odstavce 4, klasifikace založená na tomto zveřejnění platí pět měsíců od 1. listopadu 2007 do 31. března 2008.
KAPITOLA V
Přijetí finančních nástrojů k obchodování
Článek 35
(čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Převoditelné cenné papíry
1. Převoditelné cenné papíry se považují za volně obchodovatelné pro účely čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, pokud mohou být mezi stranami obchodu volně obchodovány a následně bez omezení převedeny a pokud jsou všechny cenné papíry stejné třídy zaměnitelné za daný cenný papír.
2. Převoditelné cenné papíry, jejichž převádění je omezeno, se nepovažují za volně obchodovatelné, ledaže toto omezení pravděpodobně nenarušuje trh.
3. Převoditelné cenné papíry, které nejsou plně splacené, lze považovat za volně obchodovatelné, pokud byla přijata opatření k zajištění toho, aby obchodovatelnost těchto cenných papírů nebyla omezena a aby byly veřejně dostupné informace o tom, že tyto cenné papíry nejsou plně splaceny, a o tom, jaké to má důsledky pro akcionáře.
4. Při výkonu svého práva svobodně vymezit podmínky pro přijetí akcií k obchodování regulovaný trh posuzuje, zda může být akcie obchodována spravedlivě, řádně a efektivně, a přitom zohledňuje:
a) veřejný prodej těchto akcií;
b) takové finanční údaje z minulosti, údaje o emitentovi a přehledné informace o podniku, jejichž zpracování vyžaduje směrnice 2003/71/ES, nebo které jsou či budou veřejně dostupné.
5. Převoditelný cenný papír, který je kótován v souladu se směrnicí 2001/34/ES, a jehož kótace nebyla pozastavena, se považuje za volně obchodovatelný a schopný být předmětem spravedlivého, řádného a efektivního obchodování.
6. Pro účely čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, při posuzování, zda převoditelný cenný papír uvedený v čl. 4 odst. 1 bodu 18 písm. c) citované směrnice je spravedlivě, řádně a efektivně obchodovatelný, zohlední regulovaný trh, v závislosti na povaze cenného papíru, který se přijímá k obchodování, zda jsou splněna tato kritéria:
a) podmínky cenného papíru jsou jasné a jednoznačné a umožňují vzájemné srovnání ceny cenného papíru a ceny nebo jiný způsob stanovení hodnoty podkladového cenného papíru;
b) cena nebo jiné hodnotové měřítko podkladového cenného papíru je spolehlivá a veřejně dostupná;
c) je zpřístupněn dostatek informací nezbytných k ohodnocení cenného papíru;
d) mechanismy určování vypořádací ceny cenného papíru zajišťují, že v této ceně se náležitě promítá cena nebo jiné hodnotové měřítko podkladového cenného papíru;
e) pokud vypořádání cenného papíru vyžaduje nebo umožňuje plnění formou předání podkladového cenného papíru nebo aktiva místo vypořádání v hotovosti, existují přiměřené postupy pro vypořádání a předání daného podkladového cenného papíru, jakož i přiměřené mechanismy k získání informací o daném podkladovém cenném papíru.
Článek 36
(čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Podíly v subjektech kolektivního investování
1. Při přijímání podílových jednotek subjektů kolektivního investování, bez ohledu na to, zda tyto subjektu jsou či nejsou zřízeny podle směrnice 85/611/EHS, k obchodování, se regulovaný trh sám ujistí, že subjekt kolektivního investování dodržuje či dodržel postup pro registraci, oznámení a další postupy, které jsou nezbytnou podmínkou komercializace subjektů kolektivního investování v zemi regulovaného trhu.
2. Aniž je dotčena směrnice 85/611/EHS či jiný právní předpis Společenství nebo členského státu upravující subjekty kolektivního investování, členské státy mohou stanovit, že splnění požadavků zmíněných v odstavci 1 není nezbytnou podmínkou pro přijetí podílových jednotek subjektů kolektivního investování k obchodování na regulovaném trhu.
3. Při posuzování, zda podílové jednotky otevřených subjektů kolektivního investování jsou spravedlivě, řádně a efektivně obchodovatelné v souladu s čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, regulovaný trh zohlední:
a) veřejný prodej těchto podílů;
b) zda existují odpovídající mechanismy pro tvorbu trhu nebo zda správcovská společnost organizace kolektivního investování zajišťuje investorům odpovídající alternativní mechanismy pro umořování podílových jednotek;
c) zda je hodnota podílových jednotek pro investory dostatečně transparentní prostřednictvím pravidelného zveřejňování čisté hodnoty aktiv.
4. Při posuzování, zda podílové jednotky uzavřených subjektů kolektivního investování jsou spravedlivě, řádně a efektivně obchodovatelné v souladu s čl. 40 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, regulovaný trh zohlední:
a) veřejný prodej těchto podílů;
b) zda je hodnota podílových jednotek pro investory dostatečně transparentní, buď prostřednictvím zveřejnění informací o investiční strategii fondu nebo prostřednictvím pravidelného zveřejňování čisté hodnoty aktiv.
Článek 37
(čl. 40 odst. 1 a 2 směrnice 2004/39/ES)Deriváty
1. Při přijímání typů finančních nástrojů uvedených v bodech 4 až 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES k obchodování regulované trhy prověří, zda byly splněny tyto podmínky:
a) podmínky smlouvy představující finanční nástroj musí být jasné a jednoznačné a musí umožnit srovnání ceny finančního nástroje a ceny nebo jiného hodnotové měřítka podkladového cenného papíru;
b) cena nebo jiné hodnotové měřítko podkladového cenného papíru musí být spolehlivá a veřejně dostupná;
c) existuje dostatek veřejně dostupných informací potřebných k ohodnocení derivátu;
d) mechanismy určování vypořádací ceny smlouvy musí zajistit, že se v této ceně náležitě promítá cena nebo jiné hodnotové měřítko podkladového cenného papíru;
e) pokud vypořádaní derivátu vyžaduje nebo umožňuje plnění formou předání podkladového cenného papíru nebo aktiva místo vypořádání v hotovosti, musí existovat přiměřené mechanismy, jež umožní účastníkům trhu získat informace o daném podkladovém cenném papíru, a stejně tak musí existovat přiměřené postupy pro vypořádání a předání podkladového cenného papíru.
2. Pokud jsou dotčené finanční nástroje vyjmenované v bodech 5, 6, 7 nebo 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES, odst. 1 písm. b) se nepoužije, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a) smlouva představující daný nástroj musí pravděpodobně zajistit způsoby zveřejňování ceny nebo jiného hodnotového měřítka na trhu nebo prostředky, které trhu umožní zhodnotit cenu nebo jiné hodnotové měřítko podkladového cenného papíru, pokud tato cena či jiné hodnotové měřítko nejsou jinak veřejně dostupné;
b) regulovaný trh zajistí, aby existovaly odpovídající mechanismy dohledu ke sledování obchodování s takovými finančními nástroji a jejich vypořádání;
c) regulovaný trh zajistí, aby bylo možné provést vypořádání a předání, ať už fyzické předání nebo cestou vypořádání v hotovosti, podle smluvních podmínek těchto finančních nástrojů.
KAPITOLA VI
DERIVÁTOVÉ FINANČNÍ NÁSTROJE
Článek 38
(čl. 4 odst. 1 bod 2 směrnice 2004/39/ES)Vlastnosti jiných derivátových finančních nástrojů
1. Pro účely oddílu C bodu 7 přílohy I směrnice 2004/39/ES se smlouva, která není spotovým kontraktem ve smyslu odstavce 2 tohoto článku, a která nespadá do působnosti odstavce 4, považuje za smlouvu, která má vlastnosti jiných derivátových finančních nástrojů a neslouží ke komerčním účelům, jestliže splňuje tyto podmínky:
a) splňuje některé z těchto kritérií:
i) smlouva je obchodována na trhu nebo v obchodním systému ve třetí zemi, který plní podobné funkce jako regulovaný trh nebo mnohostranný obchodní systém,
ii) je výslovně uvedeno, že bude obchodována nebo že se na ni vztahují pravidla regulovaného trhu, mnohostranného obchodního systému nebo systému obchodování ve třetí zemi,
iii) je výslovně uvedeno, že je rovnocenná kontraktu, s nímž se obchoduje na regulovaném trhu, v mnohostranném obchodním systému nebo v systému obchodování ve třetí zemi;
b) zúčtuje ji zúčtovací středisko či jiný subjekt vykonávající tytéž funkce jako centrální protistrana, anebo existují dohody o zaplacení nebo poskytnutí marže v souvislosti se smlouvou;
c) má standardní formu, takže zejména cena, série, termín dodání či jiné podmínky se určují hlavně odkazem na pravidelně zveřejňované ceny, na standardní série či standardní termín dodání.
2. Spotovým kontraktem se pro účely odstavce 1 rozumí smlouva o prodeji komodity, aktiva nebo práva, podle jejichž podmínek je dodání naplánováno na pozdější z těchto termínů:
a) dva obchodní dny;
b) termín, který je u dané komodity, aktiva či práva na trhu všeobecně akceptován jako standardní dodací lhůta.
Smlouva však není spotovým kontraktem, jestliže se smluvní strany bez ohledu na výslovné podmínky smlouvy shodly na tom, že dodávka podkladového aktiva se odkládá a neuskuteční se ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci.
3. Pro účely oddílu C bodu 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES se má za to, že derivátová smlouva odvozená od podkladového aktiva, o němž se zmiňuje citovaný oddíl nebo článek 39, má vlastnosti jiného derivátového finančního nástroje, jestliže je splněna jedna z těchto podmínek:
a) její vypořádání se provede v hotovosti nebo může být provedeno v hotovosti, pokud si tuto možnost vybere jedna nebo více stran jinak než z důvodu neplnění nebo jiného důvodu k vypovězení;
b) tato smlouva je obchodována na regulovaném trhu nebo v mnohostranném obchodním systému;
c) v souvislosti s danou smlouvou jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1.
4. Pro účely oddílu C bodu 7 přílohy I směrnice 2004/39/ES se na smlouvu pohlíží jako na smlouvu sloužící ke komerčním účelům a jako na smlouvu, která nemá znaky jiných derivátových finančních nástrojů pro účely oddílu C bodů 7 a 10 uvedené přílohy, jestliže ji uzavřel provozovatel či správce energetické rozvodné sítě, mechanismu na vyrovnávání oběhu energie či sítě ropovodů a v daném čase je nutno udržovat rovnováhu mezi dodávkami a spotřebou energie.
Článek 39
(čl. 4 odst. 1 bod 2 směrnice 2004/39/ES)Deriváty spadající do oddílu C bodu 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES
Kromě derivátových smluv toho typu, který je uveden v oddílu C bodu 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES, spadá do tohoto oddílu i derivátová smlouva, která se týká některé z následujících možností, jestliže splňuje kritéria obsažená v uvedeném oddílu a v čl. 38 odst. 3:
a) přenosová kapacita telekomunikačních sítí;
b) skladovací kapacita pro komoditu;
c) přenosová nebo dopravní kapacita pro komodity, ať už tuto kapacitu představují kabely, potrubí nebo jiné prostředky;
d) podpora, úvěr, povolenka, právo nebo podobné aktivum přímo související s dodávkami, rozvodem či spotřebou energie získané z obnovitelných zdrojů;
e) geologická, environmentální nebo jiná fyzikální veličina;
f) jakékoli jiné aktivum nebo právo zaměnitelné povahy, kromě práva být příjemcem služby, kterou lze převádět;
g) index nebo míra týkající se ceny, hodnoty nebo objemu obchodů s libovolnými aktivy, právy, službami či závazky.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Přezkum
1. Nejméně každé dva roky Komise po konzultaci s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry přezkoumá definici "obchodu" pro účely tohoto nařízení, tabulek uvedených v příloze II, jakož i kritéria určování likvidních akcií obsažené v článku 22.
2. Komise po konzultaci s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry přezkoumá ustanovení článků 38 a 39 upravujících kritéria určování, které nástroje mají vlastnosti jiných derivátových finančních nástrojů, anebo které slouží ke komerčním účelům, anebo které spadají pod oddíl C bod 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES, jestliže jsou ve vztahu k nim splněna další kritéria uvedená v citovaném oddíle.
Současně se zprávou, kterou podává podle čl. 65 odst. 3 písm. a) a d) směrnice 2004/39/ES, podá Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
3. Nejpozději dva roky po datu uplatnění tohoto nařízení a po poradě s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry přezkoumá Komise tabulku 4 přílohy II a o výsledcích přezkoumání podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 41
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1288/2006
ze dne 25. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 367/2006, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle článku 18 nařízení (ES) č. 2026/97, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/1997 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
I. Předchozí šetření a stávající opatření
(1) Nařízením (ES) č. 2597/1999 [3] uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (dále jen "PET") filmu (dále jen "dotčený výrobek") kódů KN ex39206219 a ex39206290, pocházejícího z Indie.
Na šetření, které vedlo k přijetí uvedeného nařízení, se zde dále odkazuje jako na "původní šetření".
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě od 3,8 % do 19,1 % vztahujícího se na dovoz od jednotlivě vyjmenovaných vývozců a ve zbytkové celní sazbě 19,1 % vztahující se na dovoz dotčeného výrobku od všech ostatních společností.
Vyrovnávací clo uložené na PET film vyráběný a vyvážený společnosti Garware Polyester Limited (dále jen "Garware" nebo "společnost") činilo 3,8 %.
Období původního šetření trvalo od 1. října 1997 do 30. září 1998.
(2) Nařízením (ES) č. 367/2006 [4] Rada zachovala konečné vyrovnávací clo uložené nařízením (ES) č. 2597/1999 z dovozu (PET) filmu pocházejícího z Indie na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle článku 18 základního nařízení.
366/2006 [5] Rada změnila nařízení (ES) č. 1676/2001 [6] po provedení částečného prozatímního přezkumu výše platného antidumpingového cla vztahujícího se na pět indických výrobců a uložila antidumpingové clo v sazbě od 0 % do 18 %.
Antidumpingové clo uložené z dovozu (PET) filmu od Garware činilo 17,4 %.
Připomíná se, že sazba antidumpingového cla uložená Garware byla upravena tak, aby zohlednila výši subvencování vyrovnávanou nařízením (ES) č. 367/2006 (viz též 71. bod odůvodnění).
II. Žádost o částečný prozatímní přezkum
(4) Žádost o částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 2597/1999, jehož rozsah byl omezen výši vyrovnávacího cla uloženého Garware, podali následující výrobci v zemích Společenství: DuPont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Film GmbH, Nuroll SpA a Toray Plastics Europe (dále jen "žadatelé").
Žadatelé představují významnou část výroby PET filmu ve Společenství.
(5) Žadatelé uvedli, že pokud jde o dovoz PET filmu od Garware, nestačí již výše stávajících vyrovnávacích opatření účinně působit proti subvencování působícímu újmu, jelikož okolnosti subvencování Garware se významně změnily.
III. Šetření
(6) Komise stanovila po konzultaci s poradním výborem, že existují dostatečné důkazy opravňující k zahájení částečného prozatímního přezkumu, a oznámila dne 12. července 2005 oznámením o zahájení zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [7] zahájení částečného prozatímního přezkumu v souladu s článkem 19 základního nařízení.
(7) Rozsah přezkumu je omezen na prošetření subvencování jednoho vyvážejícího výrobce, společnosti Garware, které slouží k posouzení potřeby dále zachovat, odstranit je nebo změnit jejich výši.
Období šetření trvalo od 1. dubna 2004 do 31. března 2005.
(8) Komise úředně vyrozuměla o zahájení částečného prozatímního přezkumu dotčené vyvážející výrobce, indickou vládu a žadatele.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k podání písemných vyjádření a žádostí o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení šetření.
(9) Aby získala informace potřebné pro své šetření, zaslala Komise dotazník společnosti Garware, jež prokázala ochotu spolupracovat a dotazník vyplnila.
V provozovnách Garware v Indii byly provedeny inspekce na místě.
(10) Garware, indické vládě a žadatelům byly sděleny podstatné výsledky šetření a byla jim poskytnuta možnost vyjádřit se k nim (viz 73. bod odůvodnění).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
I. Dotčený výrobek
(11) Dotčený výrobek je stejný jako v případě původního šetření, tj. polyethylentereftalátový (PET) film pocházející z Indie, obvykle deklarovaný pod kódem KN ex39206219.
II. Obdobný výrobek
(12) Stejně jako v případě původního šetření bylo zjištěno, že PET film vyráběný a prodávaný společností Garware na vnitřním trhu Indie a PET film vyvážený z Indie do Společenství má shodné základní fyzikální a technické vlastnosti a použití. Jde tudíž o obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
I. Úvod
(13) Na základě informací uvedených v žádosti o přezkum a v odpovědích na dotazník Komise byly prošetřeny tyto režimy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
a) Celostátní režimy:
i) režim předběžné licence/předběžného propuštění;
ii) režim "pasu pro celní nárok";
iii) režim jednotek zaměřených na vývoz/zvláštních ekonomických zón;
iv) režim vývozní podpory investičního majetku;
v) režimy daně z příjmů
- vývozní osvobození od daně z příjmů,
- pobídka u daně z příjmů na výzkum a rozvoj;
vi) režim vývozního úvěru;
vii) režim osvědčení pro bezcelní obnovení zásob.
(14) Režimy uvedené v bodech i) až iv) a vii) vycházejí ze zákona o rozvoji a řízení zahraničního obchodu z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen "zákon o zahraničním obchodu").
Podle zákona o zahraničním obchodu je indická vláda oprávněna vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky.
Indická vláda vydala pětiletý plán platící pro dovoz a vývoz v období od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 (dále jen "politika EXIM 2002–2007").
Kromě toho vydala indická vláda příručku postupů platných pro politiku EXIM 2002–2007 (dále jen "HOP I 2002-07"), jež je pravidelně aktualizována [8].
(15) Režimy daně z příjmů uvedené v bodě v) vycházejí ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(16) Režim vývozního úvěru uvedený v bodě vi) vychází z článků 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který umožňuje Indické centrální bance vydávat pokyny obchodním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
b) Regionální režimy
(17) Na základě informací uvedených v žádosti o přezkum a v odpovědích na dotazník přezkoumala Komise rovněž režim souboru pobídek poskytovaných vládou státu Maháráštra z roku 1992.
Tento režim vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce vlády státu Maháráštra.
II. Celostátní režimy
1. Režim předběžné licence/předběžného propuštění
a) Právní základ
(18) Podrobný popis tohoto režimu je obsažen v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 politiky EXIM 2002–2007 a v kapitolách 4.1 až 4.30 HOP I 2002-07.
b) Způsobilost
(19) Nebylo zjištěno, že by Garware využívala během období šetření režimu předběžné licence/předběžného propuštění, proto není nutná další analýza z hlediska možnosti vyrovnávání tohoto režimu.
2.
Režim "pasu pro celní nárok"
a) Právní základ
(20) Podrobný popis "pasu pro celní nárok" je obsažen v odstavci 4.3 politiky EXIM 2002–2007 a v kapitole 4 HOP I 2002-07.
V době původního šetření existovaly dvě formy režimu "pasu pro celní nárok": před vývozem a po vývozu.
V dubnu 2000 byl režim "pasu pro celní nárok" před vývozem zrušen, a v rámci tohoto přezkumu proto byla šetřena pouze forma "pasu pro celní nárok" po vývozu.
b) Způsobilost
(21) Pro tento režim je způsobilý libovolný vyvážející výrobce nebo vyvážející obchodník.
Bylo zjištěno, že Garware během období šetření tento režim využíval.
c) Praktické provádění
(22) Každý způsobilý vývozce může požádat o úvěry z "pasu pro celní nárok", které jsou vypočteny jako procento hodnoty výrobků vyvezených v tomto režimu.
Takové sazby úvěru z "pasu pro celní nárok" stanovily indické orgány pro většinu výrobků, včetně dotčeného výrobku.
Stanovují se na základě standardních norem vstupů a výstupů (dále jen "SION"), s přihlédnutím k předpokládanému obsahu vstupů do vyváženého výrobku a cel za tento předpokládaný dovoz bez ohledu na to, zda dovozní cla byla ve skutečnosti zaplacena či nikoli.
(23) Aby byla společnost způsobilá pro příspěvky v rámci tohoto režimu, musí vyvážet.
V okamžiku vývozní transakce musí vývozce učinit u indických orgánů prohlášení uvádějící, že vývoz probíhá v režimu "pasu pro celní nárok".
Aby mohlo být zboží vyvezeno, vydají indické celní orgány při odeslání doklad o nakládce pro vývoz.
Tento doklad uvádí mimo jiné velikost úvěru z "pasu pro celní nárok", který má být pro tuto vývozní transakci přidělen.
V tomto okamžiku vývozce ví, jaký příspěvek obdrží.
Jakmile celní orgány vydají doklad o nakládce pro vývoz, nemá již indická vláda žádnou rozhodovací pravomoc týkající se přidělení úvěru z "pasu pro celní nárok".
Příslušná sazba úvěru z "pasu pro celní nárok" pro výpočet příspěvku je sazba používaná v okamžiku podání vývozního prohlášení.
Proto nelze výši příspěvku upravovat zpětně.
(24) Bylo také zjištěno, že podle indických účetních předpisů lze úvěry z "pasu pro celní nárok" po splnění vývozního závazku účtovat akruální metodou jako příjem obchodních účtů.
(25) Tyto úvěry lze požít na zaplacení cel za následný dovoz jakéhokoli zboží, jehož dovoz nepodléhá omezením, s výjimkou investičního majetku.
Zboží dovážené se započtením uvedených úvěrů lze po zatížení daní z prodeje prodávat na domácím trhu nebo jiným způsobem použít.
(26) Úvěry z "pasu pro celní nárok" jsou volně převoditelné a platí dvanáct měsíců ode dne vydání.
(27) Žádost o úvěry z "pasu pro celní nárok" se může vztahovat až na 25 vývozních transakcí a při elektronickém podání na neomezené množství vývozních transakcí.
Ve skutečnosti neexistují žádné závazné lhůty k podání žádosti o režim "pasu pro celní nárok", protože období uvedený v kapitole 4.47 HOP I 2002-07 se vždy počítají od poslední vývozní transakce zahrnuté v příslušné žádosti o režim "pasu pro celní nárok".
(28) Společnost upozornila Komisi, že uvedený režim bude v blízké budoucnosti zrušen a údajně od 1. dubna 2006 nahrazen režimem "slučitelným s WTO".
Podle původních záměrů měla platnost režimu "pasu pro celní nárok" skončit 1. dubna 2005.
Nový režim však k tomuto termínu nebyl připraven k provádění, a proto byl režim "pasu pro celní nárok" prodloužen do 1. dubna 2006.
Společnost nedodala žádné potvrzení, zda uvedený nový režim nakonec vešel po uvedeném dni skutečně v platnost.
Údajná změna by ovšem v každém případě nespadala do období šetření přezkumu.
d) Závěry k režimu "pasu pro celní nárok"
(29) Režim "pasu pro celní nárok" poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Úvěr z "pasu pro celní nárok" je finančním příspěvkem od indické vlády, protože bude nakonec použit k vyrovnání dovozního cla, a sníží se tak příjmy indické vlády ze cla, jež by jinak bylo splatné.
Kromě toho úvěr z "pasu pro celní nárok" poskytuje vývozci výhodu v tom, že zvyšuje likviditu společnosti.
(30) Navíc režim "pasu pro celní nárok" právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(31) Tento režim nelze považovat za povolený systém vracení cla nebo vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nesplňuje závazné požadavky stanovené v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro vrácení cla) a příloze III (definice a pravidla pro vrácení cla u náhradních vstupů) základního nařízení.
Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru se nevypočítává ve vztahu ke skutečně použitým vstupům.
Navíc neexistuje systém ani postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou ve výrobním procesu vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu bodu i), přílohy I a příloh II a III základního nařízení.
Konečně je vývozce způsobilý obdržet výhody vyplývající z režimu "pasu pro celní nárok" bez ohledu na to, zda vůbec nějaký vstupní materiál doveze.
Pro získání výhody stačí, aby vývozce pouze vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupy v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstup, mají tudíž nárok na výhodu vyplývající z režimu "pasu pro celní nárok".
e) Výpočet výše subvence
(32) V souladu s čl. 2 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody u příjemce, která byla zjištěna za období šetření přezkumu. V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je poskytnuta příjemci v okamžiku vývozní transakce uskutečněné podle tohoto režimu. V tomto okamžiku se musí indická vláda vzdát cla, což představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(33) S ohledem na výše uvedené skutečnosti je považováno za vhodné stanovit, že výhoda vyplývající z režimu "pasu pro celní nárok" odpovídá výši úvěrů získaných ze všech vývozních transakcí provedených podle tohoto režimu v období šetření.
Podle údajů předložených společností byla s platností ode dne 26. května 2005 sazba platná pro úvěry z "pasu pro celní nárok" snížena z 11 % na 8 %, tudíž tato údajná změna nespadá do rámce období šetření přezkumu; nebylo proto možno ověřit dopady a předmětnost této změny a toto tvrzení je nutno zamítnout v souladu s článkem 5 základního nařízení.
(34) Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly odečteny z obdržených úvěrů a z toho odvozená výsledná částka byla použita jako čitatel pro výpočet subvence, v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Garware požívala výhody z uvedeného režimu během období šetření a obdržela subvenci ve výši 10,3 %.
3. Režim jednotek zaměřených na vývoz/zvláštních ekonomických zón
a) Právní základ
(36) Podrobné informace o těchto režimech jsou obsaženy v kapitolách 6 (jednotky zaměřené na vývoz) a 7 (zvláštní ekonomické zóny) politiky EXIM 2002–2007 a HOP I 2002-07.
b) Způsobilost
(37) Nebylo zjištěno, že by Garware byla zřízena v rámci některého z těchto režimů v období šetření, proto není nutná další analýza jejich napadnutelnosti.
4.
Režim vývozní podpory investičního majetku
a) Právní základ
(38) Podrobný popis vývozní podpory investičního majetku je obsažen v kapitole 5 politiky EXIM 2002-07 a v kapitole 5 HOP I 2002-07.
b) Způsobilost
(39) Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci "vázaní" na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
Bylo zjištěno, že Garware během období šetření tento režim využíval.
c) Praktické provádění
(40) Pod podmínkou povinnosti vývozu je společnosti dovoleno dovážet investiční majetek (nový a od dubna 2003 i použitý investiční majetek až deset let starý) za sníženou celní sazbu.
Za tímto účelem vydává indická vláda na žádost a po zaplacení poplatku licenci vývozní podpory investičního majetku.
Od dubna 2000 režim stanoví sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 %, použitelnou na všechen investiční majetek dovezený podle tohoto režimu.
Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezený investiční majetek v průběhu určitého období využit k výrobě určitého množství zboží na vývoz.
d) Závěr k vývozní podpoře investičního majetku
(41) Režim vývozní podpory investičního majetku poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť tato úleva snižuje příjmy indické vlády ze cla, které by bylo jinak splatné. Nadto snížení cla poskytuje vývozci výhodu, protože ušetřením cla při dovozu se zvyšuje likvidita společnosti.
(42) Navíc režim vývozní podpory investičního majetku právně závisí na vývozní výkonnosti, protože tyto licence nelze získat bez závazku zboží vyvézt. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(43) Tento režim nelze považovat za povolený režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Investiční majetek nespadá do působnosti těchto povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I bodě i) základního nařízení, protože není spotřebováván při výrobě vyvážených výrobků.
e) Výpočet výše subvence
(44) Čitatel byl určen takto: výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dováženého investičního majetku na běžnou dobu odpisů tohoto majetku ve výrobním odvětví PET filmu. K této částce byl přičten úrok, aby tak byla zachycena úplná hodnota výhody za dané období. V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly odečteny poplatky nezbytně vynaložené k získání subvence.
7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti.
Subvence obdržená společností Garware činí 1,8 %.
5. Režim vývozního osvobození od daně z příjmů
a) Právní základ
(46) Právní základ tohoto režimu je obsažen v zákonu o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
Finanční zákon každý rok stanoví základ pro výběr daní i různá osvobození a odpočty, které lze požadovat.
Vývozní firmy mohou požadovat osvobození od daně z příjmů podle oddílů 10A, 10B a 80HHC zákona o dani z příjmů z roku 1961.
b) Praktické provádění
(47) Jelikož nebylo zjištěno, že by Garware získala nějaké výhody za základě režimu vývozního osvobození od daně z příjmů, není nutná další analýza napadnutelnosti tohoto režimu.
6. Režim vývozního úvěru
a) Právní základ
(48) Podrobnosti tohoto režimu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.01/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 10/04.02.01/2003-04 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen "ICB"), který je určen všem obchodním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(49) Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
Bylo zjištěno, že Garware během období šetření tento režim využíval.
c) Praktické provádění
(50) Podle tohoto režimu nastavuje ICB povinné maximální úrokové sazby použitelné na vývozní úvěry, a to v indických rupiích i v cizí měně, které mohou obchodní banky účtovat vývozci, "aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenční sazby".
Režim vývozního úvěru se skládá ze dvou podrežimů, režimu vývozních úvěrů před odesláním, na jehož základě jsou vývozci poskytovány úvěry na financování nákupu, zpracování, výroby, balení nebo odeslání zboží před vývozem, a režim vývozního úvěru po odeslání, na jehož základě jsou poskytovány provozní kapitálové půjčky za účelem financování vývozních pohledávek.
ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru na financování vývozu.
(51) Na základě těchto rámcových oběžníků ICB mohou vývozci získat vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných obchodních úvěrů (hotovostní úvěry), které jsou stanoveny za čistě tržních podmínek.
d) Závěr k vývoznímu úvěru
(52) Za prvé, snížením nákladů na financování ve srovnání s tržními úrokovými mírami poskytují výše uvedené preferenční úrokové míry takovému výrobci výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry podle režimu vývozního úvěru jsou poskytovány obchodními bankami, jedná se o výhodu poskytovanou vládou ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. ICS je veřejná instituce, na kterou se vztahuje definice pojmu "vláda" stanovená v čl. 1 odst. 3 základního nařízení, a uděluje pokyny obchodním bankám, aby poskytovaly preferenční financování vyvážejícím společnostem. Toto preferenční financování je subvencí, která je podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení považována za specifickou a napadnutelnou, neboť závisí na vývozní výkonnosti.
e) Výpočet výše subvence
(53) Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěry využité během období šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly účtovány tržní úrokové sazby jako u běžných obchodních úvěrů využívaných společností. V souladu s čl.
7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) vydělena celkovým vývozním obratem v průběhu období šetření jako příslušným jmenovatelem, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Garware požívala výhod v rámci vývozního úvěru a obdržela subvenci ve výši 1,2 %.
7.
Režim osvědčení pro bezcelní obnovení zásob
a) Právní základ
(54) Právní základ tohoto režimu je obsažen v odstavcích 4.2.1 až 4.2.7 politiky EXIM 2002–2007 a v odstavcích 4.31 až 4.36 HOP I 2002-07.
b) Praktické provádění
(55) Jelikož nebylo zjištěno, že by Garware získala nějaké výhody v rámci režimu osvědčení pro bezcelní obnovení zásob, není nutná další analýza napadnutelnosti tohoto režimu.
III. Regionální režimy
Soubor pobídek poskytovaný vládou státu Maháráštra
a) Právní základ
(56) Aby podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí Indie, poskytuje vláda státu Maháráštra od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu obecně známého jako "soubor pobídek".
Tento režim byl po svém vytvoření několikrát změněn a v období od 1. října 1993 do 31. března 2001 byl uplatňován "režim z roku 1993". Nejnovější změnou byl "režim z roku 2001" zavedený dne 31. března 2001, který má být dle předpokladů uplatňován až do 31. března 2006.
Soubor pobídek poskytovaný vládou státu Maháráštra se skládá z několika podrežimů, z nichž nejdůležitější jsou osvobození od místní daně z prodeje a vrácení místní spotřební daně.
b) Způsobilost
(57) Aby byly pro tento režim způsobilé, musí společnosti investovat do méně rozvinutých oblastí, kde buď založí nový průmyslový podnik, nebo umístí rozsáhlou investici do rozvoje nebo diverzifikace stávajícího průmyslového podniku.
Uvedené oblasti jsou podle své hospodářské rozvinutosti rozděleny do několika kategorií (málo rozvinutá oblast, méně rozvinutá oblast, nejméně rozvinutá oblast).
Hlavním hlediskem pro určení výše pobídek je oblast, ve které se dotčený podnik nachází nebo ve které bude umístěn, a velikost investice.
c) Praktické provádění
(58) Osvobození od místní daně z prodeje: Zboží běžně podléhá ústřední dani z prodeje (z transakcí mezi jednotlivými státy) nebo státní dani z prodeje (z transakcí v rámci jednoho státu), odstupňované v závislosti na státu (státech), kde se transakce uskutečňují.
Není stanovena žádná daň z dovozu nebo vývozu zboží, zatímco prodej na domácím trhu podléhá dani z prodeje v příslušných sazbách.
Na základě režimu osvobození od daně nejsou vybrané jednotky povinny u svých prodejních transakcí účtovat žádnou daň z prodeje.
Obdobně jsou vybrané jednotky osvobozeny od placení místních daní z prodeje v případě nákupu zboží od dodavatele, který je sám též způsobilý k využití tohoto režimu.
Zatímco z prodejní transakce neplyne určené prodávající jednotce žádná výhoda, koupě zboží poskytuje určené prodejní jednotce výhodu.
Bylo zjištěno, že Garware požívala během období šetření výhod z tohoto osvobození.
(59) Vrácení místní spotřební daně: Spotřební daň je daň, kterou vybírají místní vlády v Indii, včetně vlády státu Maháráštra, ze zboží, které překročí územní hranice města nebo okresu.
Průmyslové podniky mají nárok na vrácení místní spotřební daně vládou státu Maháráštra, pokud se jejich provozovny nacházejí v určitém městě nebo městech v rámci daného státu.
Celková výše daně, kterou je možno vrátit, je omezena na 100 % kapitálových investic.
Bylo zjištěno, že Garware požívala během období šetření výhod těchto vratek.
d) Závěr k souboru pobídek poskytovanému vládou státu Maháráštra
(60) Soubor pobídek řízený vládou státu Maháráštra poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Oba výše zkoumané podrežimy zakládají finanční příspěvek od vlády státu Maháráštra, neboť tato úleva snižuje příjmy vlády státu Maháráštra ze cla, které by bylo jinak splatné. Kromě toho toto osvobození od cla nebo vrácení daně poskytuje společnosti výhodu, neboť zvyšuje její likviditu.
(61) Podle údajů předložených společností byla tato spotřební daň dnem 1. dubna 2005 zrušena a vláda státu Maháráštra od téhož data zavedla režim daně z přidané hodnoty, v jehož rámci má společnost povinnost platit plnou výši sazby.
Tato údajná změna však nastala až po konci období šetření, a proto dopady a předmětnost této změny nebylo možno ověřit.
Nicméně nebyly předloženy žádné závažné důkazy k tomuto režimu a povinnostem, jež společnost v jeho rámci má.
V souladu s článkem 5 základního nařízení je nutno toto tvrzení zamítnout.
(62) Uvedený režim je dostupný pouze společnostem, které investovaly v určených zeměpisných oblastech v pravomoci státu Maháráštra. Není k dispozici společnostem umístěným mimo tyto oblasti.
Výše výhod se liší v závislosti na příslušné oblasti. Uvedený režim je specifický ve smyslu čl.
3 odst. 2 písm. a) a čl.
3 odst. 3 základního nařízení, a je tudíž napadnutelný.
e) Výpočet výše subvence
(63) Pokud jde o osvobození od daně, byla výše subvence vypočtena na základě výše daně z prodeje, která by byla běžně splatná v období šetření, avšak podle předmětného režimu nebyla zaplacena.
Obdobně výhoda, kterou získal vývozce ve vztahu k místní spotřební dani, byla vypočtena jako výše místní spotřební daně vrácené v průběhu období šetření. Podle čl.
7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) vydělena celkovým objemem prodeje v období šetření jako příslušným jmenovatelem, neboť nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Během tohoto období Garware požívaly výhod z těchto režimů a získala subvence ve výši 1,6 %.
IV. Výše napadnutelných subvencí
(64) Výše napadnutelných subvencí stanovená v souladu s příslušnými ustanoveními základního nařízení, vyjádřená valoricky, dosahovala u šetřeného vyvážejícího výrobce 14,9 %.
Tato výše subvencování je vyšší než nepatrná ve smyslu čl. 14 odst.
(v %) _BAR_
Režim _BAR_ "Pas pro celní nárok" _BAR_ Vývozní podpora investičního majetku _BAR_ Vývozní úvěr _BAR_ Soubor pobídek od vlády státu Maháráštra _BAR_ Celkem _BAR_
Garware _BAR_ 10,3 _BAR_ 1,8 _BAR_ 1,2 _BAR_ 1,6 _BAR_ 14,9 _BAR_
(65) Na základě posouzení se má tudíž na základě článku 19 základního nařízení za to, že stávající opatření již nedostačují k tomu vyrovnání účinku napadnutelných subvencí, které působí újmu průmyslu Společenství.
V. Přetrvávající povaha změněných okolností týkajících se subvencování
(66) V souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení bylo prošetřeno, zda by zachování stávajícího opatření dostačovalo k vyrovnání účinku napadnutelné subvence, která působí újmu.
(67) Bylo zjištěno, že v období šetření Garware nadále požívala výhod v rámci napadnutelného subvencování poskytovaného indickými orgány.
Kromě toho je sazba subvence zjištěná během nynějšího přezkumu výrazně vyšší než sazba zjištěná během původního šetření.
Výše analyzované subvenční režimy poskytují opakované výhody.
S výjimkou režimu DEPB a režimu vracení daně z prodeje neexistují žádné potvrzení toho, že by tyto programy měly být v blízké budoucnosti postupně ukončeny.
Podle společnosti Garware bylo plánováno nahrazení režimu DEPB, které mělo vstoupit v platnost dne 1. dubna 2006.
Společnost neposkytla žádné potvrzení, zda k tomu ve skutečnosti došlo.
V náležité době bude nutno posoudit situaci, která vzniká nahrazením režimu DEBP údajným režimem "slučitelným s WTO", o němž Komise nemá žádné informace.
Jelikož nejsou k dispozici žádné podložené důkazy o nahrazení režimu DEBP, má se po úvaze pro potřeby tohoto přezkumu za to, že režim DEPB platí i nadále.
Obdobně neposkytla společnost žádné bližší údaje o režimu "podobném DPH", kterým vláda státu Maháráštra údajně nahradila režim daně z prodeje po ukončení období šetření, a má se tudíž po úvaze pro potřeby tohoto přezkumu za to, že režim daně z prodeje platí i nadále.
(68) Jelikož bylo prokázáno, že společnost je příjemcem mnohem vyšších objemů subvencování než dříve a že i nadále pravděpodobně bude příjemcem subvencí vyšších, než určilo původní šetření, byl učiněn závěr, že zachování stávajícího opatření nedostačuje k vyrovnání účinku napadnutelné subvence, která působí újmu, a že je tudíž třeba změnit výši opatření tak, aby zohlednila tato nová zjištění.
VI. Závěr
(69) Vzhledem k závěrům učiněným ve vztahu k výši subvencování přijímaného Garware a nedostatečnosti stávajících opatření k vyrovnání účinku zjištěných napadnutelných subvencí je třeba změnit vyrovnávací clo uložené na dovoz dotčeného výrobku společností Garware, aby byla zohledněna nově zjištěná výše subvencování.
(70) Změněné vyrovnávací clo uvedené v 72. bodě odůvodnění bylo stanoveno v nové sazbě subvencování, zjištěné během tohoto přezkumu, jelikož rozpětí újmy vypočtené při původním šetření zůstává vyšší.
(71) Jelikož podle čl. 24 odst. 1 základního nařízení a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 nesmí být žádný výrobek podroben zároveň antidumpingovému a vyrovnávacímu clu za účelem řešení jedné a téže situace s původem v dumpingu nebo v subvencování vývozu, bylo vyrovnávací clo zjištěné ve výsledku tohoto přezkumu šetření jako odpovídající subvencování vývozu (13,3 %) odečteno od antidumpingového cla uloženého Garware nařízením (ES) č. 1676/2001. Po provedení změny antidumpingového cla zahájené nařízením (ES) č. 366/2006 bylo u Garware stanoveno dumpingové rozpětí ve výši 20,1 %. Z této hodnoty bylo 2,7 % odečteno, aby tak bylo zohledněno tehdy platné vyrovnávací clo v míře odpovídající vývozním subvencím, a společnosti bylo tudíž uloženo antidumpingové clo ve výši 17,4 %. Na základě nynějšího přezkumu bude odečteno dalších 10,6 % z individuálního antidumpingového cla této společnosti, čímž bude zohledněno vyrovnávací clo v míře odpovídající zjištěným dovozním subvencím; antidumpingové clo uložené Garware tak bude sníženo na sazbu 6,8 %.
(72) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se navrhuje stanovit společnosti Garware clo v následujících sazbách vyjádřených v cenách CIF na hranice Společenství před proclením:
(v %) _BAR_
_BAR_ Vývozní subvenční rozpětí _BAR_ Celkem subvenční rozpětí _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Vyrovnávací clo _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Sazba cla celkem _BAR_
Garware _BAR_ 13,3 _BAR_ 14,9 _BAR_ 20,1 _BAR_ 14,9 _BAR_ 6,8 _BAR_ 21,7 _BAR_
(73) Garware, indické vládě a žadatelům byly sděleny podstatné výsledky šetření a zvažované okolnosti, které jsou podkladem pro záměr doporučit změnu stávajících opatření, a byla jim poskytnuta možnost vyjádřit se k nim.
Od společnosti Garware ani od indické vlády nebyly obdrženy žádné připomínky; vyjádření žadatelů vyjadřují jejich souhlas se závěry, ke kterým dospěla Komise.
(74) Sazby vyrovnávacího a antidumpingového cla stanovené pro jednotlivou společnost tímto nařízením byly určeny na základě zjištění z šetření, která vedla k přijetí nařízení (ES) č. 367/2006 a nařízení (ES) č.
366/2006, a dále zjištění z tohoto přezkumu. Zohledňují situaci zjištěnou během tohoto přezkumu, pokud jde o společnost Garware.
Uvedené sazby cla (na rozdíl od cel platných na celostátní úrovni pro "všechny další společnosti") se tedy vztahují výlučně na vývoz výrobků pocházejících z dotyčné země a vyráběných určitými společnostmi, tedy zde uvedenými konkrétními právními subjekty.
Dovážené výrobky veškerých ostatních společností neoznačených výslovně v normativní části tohoto nařízení jménem a adresou, včetně subjektů ve spojení se subjekty konkrétně uvedenými, nemohou požívat výhod plynoucích z těchto sazeb a jsou podrobeny sazbě cla platné pro "všechny ostatní společnosti".
(75) Veškeré nároky vznášené na uplatnění těchto sazeb vyrovnávacího a antidumpingového cla stanovených pro jednotlivou společnost (např. po změně jména subjektu nebo po zřízení nových výrobních nebo prodejních subjektů) musí být bezodkladně zasílány Komisi [9] spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména údaji o změně činnosti společnosti v souvislosti s výrobou, odbytem na domácím trhu nebo na vývoz, s nimiž souvisí například změna jména anebo změna výrobních a prodejních subjektů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení Rady (ES) č. 367/2006 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Celní sazba použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi v Indii stanoví takto:
Stát _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, India _BAR_ 12,0 _BAR_ A026 _BAR_
Indie _BAR_ Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), India _BAR_ 12,5 _BAR_ A027 _BAR_
Indie _BAR_ Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India _BAR_ 14,9 _BAR_ A028 _BAR_
Indie _BAR_ India Polyfilms Limited, 112 Indra Prakash Building, 21 Barakhamba Road, New Delhi 110 001, India _BAR_ 7,0 _BAR_ A029 _BAR_
Indie _BAR_ Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India _BAR_ 7,0 _BAR_ A030 _BAR_
Indie _BAR_ MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India _BAR_ 8,7 _BAR_ A031 _BAR_
Indie _BAR_ Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist.
Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India _BAR_ 19,1 _BAR_ A032 _BAR_
Indie _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 19,1 _BAR_ A999" _BAR_
Článek 2
V článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1676/2001 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro výrobky následujícího původu stanoví takto:
Stát _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi-110 003, India _BAR_ 17,3 _BAR_ A026 _BAR_
Indie _BAR_ Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), India _BAR_ 0,0 _BAR_ A027 _BAR_
Indie _BAR_ Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India _BAR_ 6,8 _BAR_ A028 _BAR_
Indie _BAR_ Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India _BAR_ 0,0 _BAR_ A030 _BAR_
Indie _BAR_ MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India _BAR_ 18,0 _BAR_ A031 _BAR_
Indie _BAR_ Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist.
Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India _BAR_ 0,0 _BAR_ A032 _BAR_
Indie _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 17,3 _BAR_ A999 _BAR_
Korea _BAR_ Kolon Industries Inc., Kolon Tower, 1-23, Byulyang-dong, Kwacheon-city, Kyunggi-do, Korea _BAR_ 0,0 _BAR_ A244 _BAR_
Korea _BAR_ SKC Co. Ltd, Kyobo Gangnam Tower, 1303-22, Seocho 4 Dong, Seocho Gu, Seoul 137-074, Korea _BAR_ 7,5 _BAR_ A224 _BAR_
Korea _BAR_ Toray Saehan Inc.
17F, LG Mapo B/D, 275 Kongdug-Dong, Mapo-Gu, Seoul 121-721, Korea _BAR_ 0,0 _BAR_ A222 _BAR_
Korea _BAR_ HS Industries Co. Ltd, Kangnam Building 5th Floor, 1321, Seocho-Dong, Seocho-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 _BAR_ A226 _BAR_
Korea _BAR_ Hyosung Corporation, 450, Kongduk-Dong, Mapo-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 _BAR_ A225 _BAR_
Korea _BAR_ KP Chemical Corporation, No. 89-4, Kyungun-Dong, Chongro-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 _BAR_ A223 _BAR_
Korea _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 13,4 _BAR_ A999" _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1289/2006
ze dne 25. srpna 2006
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých chladniček typu side by side pocházejících z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Dne 2. června 2005 zveřejnila Komise oznámení [2] o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů některých chladniček typu side by side pocházejících z Korejské republiky do Společenství.
Dne 1. března 2006 Komise uložila nařízením (ES) č. 355/2006 [3] (dále jen "prozatímní nařízení") prozatímní antidumpingové clo na tento výrobek.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(2) Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření, předložily některé zúčastněné strany své písemné připomínky k prozatímním zjištěním.
Strany, které o to požádaly, měly možnost být vyslechnuty.
(3) Komise nadále zkoumala a ověřovala veškeré informace nezbytné pro konečná zjištění.
(4) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě mělo být doporučeno uložení konečného antidumpingového cla na některé chladničky typu side by side pocházející z Korejské republiky a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly vznést námitky po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě jsou uložena konečná antidumpingová opatření.
(5) Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a na jejich základě byla zjištění případně upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(6) Tentýž vyvážející výrobce, který je uveden v 11. a 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, znovu zopakoval a dále rozvedl své argumenty týkající se definice výrobků.
(7) Zejména tento vývozce požadoval, aby definice výrobků pokrývala veškeré velkokapacitní kombinované chladničky s mrazničkou s objemem převyšujícím 400 litrů, neboť členění těchto chladniček by nebylo v souladu s dosavadní praxí orgánů Společenství, nebralo by ohled na důkazy jiných zúčastněných stran a opomíjelo by tržní realitu (požadavek i)).
(8) Tento vývozce dále požadoval, pokud bude zamítnut požadavek i), aby každý pokus o členění trhu s kombinovanými chladničkami s mrazničkou vyloučil modely se třemi dvířky typu side by side (jak je popsáno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) z rozsahu definice dotyčného výrobku.
V zásadě tento vývozce tvrdil, že relevantní není vnější podoba modelů (konkrétně dvířka), ale vnitřní uspořádání.
Vývozce se zejména domníval, že zásadním charakteristickým rozlišovacím rysem chladničky typu side by side je umístění části chladicí a části mrazicí vedle sebe (požadavek ii)).
1. Požadavek i)
(9) Ustálenou praxí orgánů Společenství při definování dotyčného výrobku je zvažovat především základní fyzické a technické vlastnosti uvedeného výrobku.
Dále jsou modely zařazené v různých segmentech výrobků obvykle považovány za jediný výrobek, pokud neexistují jasné dělicí čáry mezi různými segmenty.
(10) Šetření pečlivě přihlédlo ke všem podáním k tomuto řízení, která učinily zúčastněné strany, a zjistilo, že trh s kombinovanými chladničkami s mrazničkou je tradičně rozdělen do tří segmentů: segment s mrazničkou ve spodní části (tj. chladicí část je umístěna nad mrazicí částí), segment s mrazničkou v horní části (tj. mrazicí část je umístěna nad chladicí částí) a segment chladniček typu side by side (tj. dvoudveřové otevírání k oběma částem umístěným vedle sebe).
Toto rozčlenění trhu na tři odlišné segmenty je nesporné a znají jej všechny hospodářské subjekty v tomto konkrétním odvětví.
Uznal je i uvedený vývozce v několika písemných podáních.
Navíc požadavek založený na "důkazech jiných zúčastněných stran" je projevem selektivního přístupu, který tento vývozce použil při čtení části podání výrobce bílého zboží, který opatření podporuje, ale nevyrábí obdobný výrobek (viz 10. a 104. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
V tomto podání však výrobce bílého zboží uvádí, že pocítil nepříznivý dopad dumpingového dovozu na své prodeje jiných než obdobných výrobků ve Společenství.
Ovšem skutečnost, že tento výrobce údajně pocítil uvedený dopad není sama v sobě nezvratným důkazem o tom, že by za dotyčný výrobek měly být považovány všechny velkokapacitní kombinované chladničky s mrazničkou s objemem převyšujícím 400 litrů bez ohledu na to, do kterého z výše uvedených segmentů patří.
Naopak se dospělo k závěru, že hlavní technické a fyzické vlastnosti těchto dvou výrobků jsou zcela odlišné.
(11) Má se tedy za to, že existuje jasná dělicí čára mezi těmito třemi segmenty, z nichž se skládá trh kombinovaných chladniček s mrazničkou.
Závěrem se má za to, že není žádný důvod pro rozšiřování rozsahu definice dotyčného výrobku tak, aby obsáhla veškeré kombinované chladničky s mrazničkou, jak to požaduje dotčený vývozce.
V důsledku toho bylo nutné požadavek i) zamítnout.
2. Požadavek ii)
(12) V požadavku ii) žádá stejný vývozce o vyjmutí určitého modelu kombinované chladničky s mrazničkou (dále jen "model se třemi dvířky"), který byl popsán již ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z rozsahu definice dotyčného výrobku.
(13) Od počátku tohoto řízení Komise vymezila rozsah definice výrobku na základě vnějších vlastností, zejména přítomnosti alespoň dvou oddělených dvířek umístěných vedle sebe.
Tento přístup byl považován za vhodný jak vzhledem k fyzickým vlastnostem, tak i vzhledem k vnímání zákazníky.
Pokud jde o fyzické vlastnosti, je přítomnost dvou dvířek umístěných vedle sebe považována za rys, který je na první pohled nejvýraznější.
Pokud jde o vnímání zákazníky, hlavním prvkem byla skutečnost, že sám žadatel opakovaně prodával a propagoval model se třemi dvířky jako chladničku typu side by side.
Komise byla informována o tom, že vnitřní části jsou v typické chladničce typu side by side rozmístěny odlišně než v modelu se třemi dvířky, avšak toto rozlišení nebylo považováno za rozhodující pro to, aby chladničky se třemi dvířky byly vyloučeny z definice výrobku, neboť v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nezvratné důkazy.
Na základě tehdy dostupných informací Komise ve 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení uvedla, že "neexistuje běžně používaná definice chladniček typu side by side."
(14) Tato otázka byla dále zkoumána i po uložení prozatímních opatření.
Výše uvedený vývozce předložil další důkazy na podporu definice segmentu chladniček typu side by side na základě vnitřní konfigurace jednotlivých částí a nikoli na základě umístění dvířek.
Po zveřejnění konečných informací a s ohledem na další důkazy předložené stejným vývozcem byla dále zvážena stanoviska některých významných výzkumných institucí a subjektů zabývajících se klasifikací, z nichž většina klasifikuje chladničky typu side by side na základě vnitřní konfigurace a nikoli na základě umístění dvířek.
To vedlo k závěru, že pokud jde od fyzické vlastnosti, model se třemi dvířky nelze v souladu s 10. bodem odůvodnění považovat za součást segmentu chladniček typu side by side.
Pokud jde o vnímání zákazníky, jak žadatel, tak i výrobní odvětví Společenství předložili spotřebitelské průzkumy, které potvrzují názor příslušné strany a vzájemně si odporují.
V tomto ohledu tedy nebylo možné dospět v žádném směru k jednoznačnému závěru.
(15) Z výše uvedeného vyplývá, že model se třemi dvířky by měl být považován za model, který patří do segmentu chladniček s mrazničkou ve spodní části a nikoli do segmentu chladniček typu side by side.
Požadavek ii) byl proto přijat.
(16) Proto se považovalo za vhodné přepracovat rozsah definice výrobku uvedené v prozatímním nařízení.
Dotyčný výrobek se tedy s konečnou platností definuje jako kombinované chladničky s mrazničkou s objemem převyšujícím 400 litrů a s mrazicí a chladicí částí umístěnými vedle sebe, pocházející z Korejské republiky, v současnosti kódu KN ex84181020.
D. DUMPING
1. Běžná hodnota
(17) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, závěry 18. až 22. bodu odůvodnění prozatímního nařízení týkající se běžné hodnoty se potvrzují.
2. Vývozní cena
(18) Jak je stanoveno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vývozní cena prodejů do Společenství uskutečněných prostřednictvím dovozců ve spojení byla stanovena na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení. Při tomto stanovení vývozní ceny bylo použito ziskové rozpětí společnosti, která byla považována za nezávislého dovozce dotyčného výrobku.
Poté, co byly zúčastněným stranám poskytnuty konečné informace, oznámil jeden vyvážející výrobce, že společnost, která byla použita ke stanovení tohoto ziskového rozpětí, nebyla dovozcem, který by nebyl ve spojení, ale prvním nezávislým odběratelem jednoho dovozce, který s ním byl ve spojení.
Toto tvrzení bylo řádně prošetřeno a dospělo se k závěru, že dotčená společnost skutečně nesplňuje podmínky pro to, aby byla dovozcem, který není ve spojení.
Proto bylo rozhodnuto, že jeho ziskové rozpětí nelze pro stanovení vývozních cen použít.
Musel se proto nalézt náhradní zdroj pro stanovení přiměřeného rozpětí zisku podle čl. 2 odst.
9 základního nařízení. V rámci tohoto šetření nebylo možné získat žádné údaje o zisku náhradních nezávislých dovozců.
Proto s ohledem na skutečnost, že oba výrobky se týkají stejného odvětví bílého zboží a že i dotčení korejští vyvážející výrobci jsou stejní, se považovalo za přiměřené uchýlit se pro tento účel k 5 % ziskovému rozpětí, které bylo použito v antidumpingovém řízení týkajícím se mikrovlnných trub [4].
(19) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, obsah 23. až 24. bodu odůvodnění prozatímního nařízení týkající se stanovení vývozní ceny se potvrzuje.
3. Srovnání
(20) Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případech, kdy nelze přímo srovnat vyvážené modely a modely prodávané na domácím trhu, a aby mohla být stanovena běžná hodnota pokud možno na základě prodejů vyvážejících výrobců na domácím trhu, byly běžné hodnoty stanovené pro některé modely upraveny tak, aby odrážely tržní hodnotu fyzických vlastností rozdílných u modelů prodávaných na domácím trhu a u modelů vyvážených podle čl. 2 odst.
10 písm. a) základního nařízení. Dva z vyvážejících výrobců vznesli námitku proti úpravě provedené v prozatímní fázi.
(21) Jeden vyvážející výrobce požadoval, aby se neprováděly žádné úpravy, neboť přestože existují rozdíly ve fyzických vlastnostech vyvážených modelů a modelů prodávaných na domácím trhu navržených ke srovnání, tyto rozdíly nemají žádný vliv na tržní cenu.
K tomuto požadavku se nepřihlíželo, neboť bylo nalezeno sedm rozdílů mezi vyváženými modely a modely prodávanými na domácím trhu a navrženými ke srovnání a tyto rozdíly zahrnovaly často významné rysy, jako je automat na výdej vody a ledu, konečná úprava dvířek a systém řízení teploty.
Proto by podle běžné hospodářské logiky měly tyto rozdíly mít vliv na tržní hodnotu těchto modelů.
(22) Jiný vyvážející výrobce, u něhož Komise provedla v prozatímní fázi úpravu předložených hodnot u rozdílných fyzických vlastností tak, aby řádně odrážely tržní hodnotu těchto rozdílů, odmítl výsledný výpočet.
Po poskytnutí konečných informací upozornila společnost na některé prvky v přístupu Komise, které mohou vést ke zkreslení takto vypočtené běžné hodnoty, a požadovala, aby běžná hodnota pro vyvážené modely bez odpovídajících prodejů na domácím trhu byla zjištěna početně.
Tato žádost byla prošetřena a dospělo se k závěru, že některé úpravy fyzických vlastností provedené Komisí na základě žádosti společnosti mohly vést ke zkresleným běžným hodnotám.
Proto bylo rozhodnuto, že běžné hodnoty budou pro tuto společnost početně zjištěny v případech, kdy nelze přímo srovnat vyvážené modely a modely prodávané na domácím trhu, v souladu s čl. 2 odst.
(23) Všichni tři vyvážející výrobci odmítli prozatímní rozhodnutí neuplatnit úpravu požadovanou podle čl. 2 odst.
10 písm. g) základního nařízení pro úvěrové náklady, které údajně vynaložili na své domácí prodeje. Tito tři vývozci doložili, že úvěrové podmínky byly smluvně dohodnuty a společnostmi uplatněny.
Bylo rovněž prokázáno, že faktury lze přiřadit k platbám. Na základě výše zmíněného bylo shledáno, že domácí úvěrové náklady měly vliv na cenovou srovnatelnost tak, jak to požaduje čl.
2 odst. 10 základního nařízení, a následně bylo rozhodnuto použít pro tyto náklady úpravy.
(24) Jeden vyvážející výrobce požadoval vyjmutí prodejů poškozených a/nebo defektních výrobků vývozcem s ním spojeným z výpočtu dumpingu.
Tyto prodeje, které představovaly malou část prodejů společnosti na trhu Společenství, byly vykázány samostatně a byly ověřeny při kontrolách na místě.
Bylo prokázáno, že při těchto prodejích šlo skutečně o defektní nebo poškozené výrobky a že zákazníci a ceny těchto výrobků se naprosto lišili od zákazníků a cen řádného prodeje.
Jelikož na domácím trhu společnost podobné prodeje neprováděla, nebylo možno provést smysluplné srovnání těchto prodejů.
Požadavek byl tedy přijat.
(25) Tentýž vyvážející výrobce odmítl prozatímní rozhodnutí Komise zamítnout vykázané náklady na námořní dopravu pro účely úpravy vývozní ceny podle čl. 2 odst.
10 písm. e) základního nařízení. Vykázané náklady na námořní dopravu byly zamítnuty, protože byly fakturovány vývozci společností ve spojení.
Vyvážející výrobce nyní dokázal, že společnost ve spojení je logistická společnost, která uzavřela smlouvu na dopravní služby s nezávislými dopravními společnostmi.
Dále bylo prokázáno, že společnost ve spojení fakturovala vývozci skutečné náklady za dopravu, které jí byly fakturovány nezávislými dopravními společnostmi, navýšené o přiměřenou přirážku za služby.
Bylo proto rozhodnuto, že vykázané náklady na námořní dopravu lze považovat za spolehlivé a výpočet byl podle toho upraven.
(26) Kromě provedených úprav popsaných v 22. až 25. bodě odůvodnění tohoto nařízení se potvrzují závěry 25. až 30. bodu odůvodnění prozatímního nařízení týkající se srovnání běžné hodnoty a vývozních cen.
4. Dumpingové rozpětí
(27) Všechny tři společnosti odmítly metodiku, kterou Komise použila pro výpočet dumpingového rozpětí.
Jak je vysvětleno v 31. až 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, aby výpočet dumpingu odrážel významné rozdíly mezi vývozními cenami, které tvořily vzorek z různých regionů, a jelikož by srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozních cen nebo jednotlivých vývozních a domácích prodejních transakcí neodráželo prováděný dumping v plném rozsahu, byl vážený průměr běžné hodnoty srovnáván s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství.
U všech tří vyvážejících výrobců se potvrdilo, že existují významné rozdíly v prodejních cenách mezi jednotlivými regiony a že z důvodů uvedených již v 31. až 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je skutečně nutno srovnávat vážený průměr běžné hodnoty s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství.
Požadavky vyvážejících výrobců byly proto zamítnuty.
(28) Ve světle výše uvedených úprav a po opravě některých chyb ve výpočtu byla výše dumpingu nakonec stanovena a vyjádřena jako procentní podíl čisté ceny CIF na hranice Společenství před proclením takto:
Daewoo Electronics Corporation _BAR_ 3,4 % _BAR_
LG Electronics Corporation _BAR_ 12,2 % _BAR_
Samsung Electronics Corporation _BAR_ de minimis _BAR_
E. VÝROBA VE SPOLEČENSTVÍ A VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(29) Vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly předloženy žádné nové a odůvodněné informace nebo argumenty, 37. až 40. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
F. ÚJMA
(30) Po zavedení prozatímních opatření byl pozměněn rozsah definice výrobku, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění.
Pro účely analýzy újmy tedy již nebylo přihlíženo k údajům týkajícím se modelu se třemi dvířky.
Je však třeba poznamenat, že výrobní odvětví Společenství během období šetření tento typ výrobku nevyrábělo a že v tomto období bylo z Korejské republiky dovezeno jen zanedbatelné množství modelu se třemi dvířky.
Dovozy z dotčené země
(31) Vzhledem k tomu, že se zjistilo, že společnost Samsung Electronics Corporation (dále jen "Samsung") měla v období šetření dumpingové rozpětí na úrovni de minimis (viz 28. bod odůvodnění), je nutné rozlišit její dovozy od zbytku dovozů pocházejících z Korejské republiky.
Tyto zbývající dovozy budou dále označovány jako "dumpingové dovozy".
Ustanovení 44. až 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou proto nahrazena následujícími úvahami.
Aby se zachovala důvěrnost údajů, předkládají se údaje o dovozech od dvou zbývajících korejských výrobců v podobě indexů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Objem dumpingových dovozů z Korejské republiky (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 183 _BAR_ 336 _BAR_ 366 _BAR_
Podíl dumpingových dovozů z Korejské republiky na trhu _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 121 _BAR_ 164 _BAR_ 170 _BAR_
Ceny dumpingových dovozů z Korejské republiky (EUR/kus) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 95 _BAR_ 95 _BAR_
(32) Z tohoto základu lze stanovit, že objem dumpingových dovozů se mezi rokem 2002 a obdobím šetření prudce zvýšil (o 266 %).
Mezi lety 2002 a 2003 vzrostl o 83 %, v roce 2004 o dalších 153 procentních bodů a v období šetření o dalších 30 procentních bodů.
Během období šetření se objem dumpingových dovozů pohyboval mezi 180000 a 250000 kusů.
(33) Odpovídající podíl dumpingových dovozů na trhu se mezi rokem 2002 a obdobím šetření zvýšil o zhruba 20 procentních bodů a během období šetření dosáhl úrovně mezi 42 % a 50 %.
Pokud jde o indexy, podíl na trhu se v roce 2003 zvýšil o 21 %, poté se v roce 2004 zvýšil o dalších 43 procentních bodů a v období šetření o dalších 6 procentních bodů.
Celkově došlo mezi rokem 2002 a obdobím šetření ke zvýšení podílu na trhu o 70 %.
(34) Průměrné ceny dumpingových dovozů se mezi rokem 2002 a obdobím šetření snížily o zhruba 5 % a při srovnání podle jednotlivých modelů se dumpingové dovozy podbízely cenám výrobního odvětví Společenství o 34,4 % až 42 % podle jednotlivých dotčených vývozců.
(35) Podobně ustanovení 68. bodu odůvodnění se aktualizují takto. Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se objem dumpingových dovozů dotyčného výrobku pocházejícího z Korejské republiky významně zvýšil o 226 % a odpovídající podíl těchto dovozů na trhu se mezi rokem 2002 a obdobím šetření zvýšil o přibližně 20 procentních bodů.
Průměrné ceny dumpingových dovozů byly v posuzovaném období trvale nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Na základě srovnání vážených průměrů mezi jednotlivými modely se dumpingové dovozy podbízely cenám výrobního odvětví Společenství v rozmezí od 34,4 % do 42 %, v závislosti na dotčeném vývozci, přičemž u některých modelů bylo cenové podbízení dokonce vyšší.
(36) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další nové a odůvodněné informace nebo argumenty týkající se újmy, 41. až 71. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují, s výjimkou 44. až 47. bodu odůvodnění a 68. bodu odůvodnění, které byly rozebrány výše.
G. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingových dovozů
(37) Jak bylo uvedeno výše, dospělo se k závěru, že společnost Samsung měla v průběhu období šetření dumpingové rozpětí na úrovni de minimis.
Ovšem značný nárůst objemu dumpingových dovozů o 266 % mezi rokem 2002 a obdobím šetření, růst odpovídajícího podílu na trhu o zhruba 20 procentních bodů a zjištěné podbízení se objevily ve stejnou dobu jako zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
2. Vliv dalších činitelů
Dovozy dotyčného výrobku vyráběného společností Samsung
(38) Vzhledem k tomu, že společnost Samsung měla v období šetření dumpingové rozpětí na úrovni de minimis, bylo nutné posoudit, zda dovozy společnosti Samsung mohly i tak způsobit výrobnímu odvětví Společenství újmu.
Aby se zachovala důvěrnost informací, předkládají se níže údaje ohledně společnosti Samsung v podobě indexů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Období šetření Objem dovozů společnosti Samsung (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 156 _BAR_ 183 _BAR_ 188 _BAR_
Podíl dovozů společnosti Samsung na trhu _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 90 _BAR_ 88 _BAR_
Ceny dovozů společnosti Samsung (EUR/kus) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002=100) _BAR_ 100 _BAR_ 87 _BAR_ 86 _BAR_ 86 _BAR_
(39) Objem dovozů od společnosti Samsung se mezi rokem 2002 a obdobím šetření zvýšil o 88 %.
Konkrétně mezi lety 2002 a 2003 vzrostl o 56 %, v roce 2004 o dalších 27 procentních bodů a v období šetření o dalších 5 procentních bodů.
Během období šetření se objem dovozů od společnosti Samsung pohyboval mezi 100000 a 170000 kusů.
(40) Odpovídající podíl dovozů od společnosti Samsung na trhu se mezi rokem 2002 a obdobím šetření snížil o zhruba 5 procentních bodů a během období šetření dosáhl úrovně mezi 28 % a 36 %.
Pokud jde o indexy, podíl na trhu se v roce 2003 zvýšil o 3 %, ale poté se v roce 2004 snížil o 13 procentních bodů a v období šetření o další 2 procentní body.
Celkově došlo mezi rokem 2002 a obdobím šetření k poklesu podílu na trhu o 12 %.
(41) Průměrné ceny dovozů od společnosti Samsung se snížily mezi rokem 2002 a obdobím šetření o zhruba 14 % a při srovnání jednotlivých modelů se dovozy od společnosti Samsung podbízely cenám výrobního odvětví Společenství o 34,1 %.
(42) Vzhledem k růstu objemu dovozů od společnosti Samsung a zjištěnému podbízení nelze vyloučit, že tyto dovozy přispěly k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Ovšem upozorňuje se rovněž na to, že i) dovozy od společnosti Samsung se v období mezi rokem 2002 a obdobím šetření zvyšovaly mnohem pomaleji než jiné dovozy pocházející s Korejské republiky; ii) na rozdíl od jiných korejských dovozů ztratily dovozy od společnosti Samsung mezi rokem 2002 a obdobím šetření zhruba 5 procentních bodů podílu na trhu; iii) výsledné zastoupení dovozů od společnosti Samsung na trhu Společenství během období šetření, pokud jde o objem i podíl na trhu, bylo výrazně nižší než u jiných korejských dovozů; a iv) srovnání cen jednotlivých modelů ukázalo, že ceny společnosti Samsung, ačkoli byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, byly soustavně vyšší než ceny ostatních korejských dovozů.
(43) V důsledku výše uvedeného se došlo k závěru, že dovozy od společnosti Samsung k újmě způsobené výrobnímu odvětví Společenství sice přispěly, ale značně nižší měrou než dumpingové dovozy zbývajících dvou korejských výrobců.
Dopad související s dovozy od společnosti Samsung se proto považuje za nedostatečný k přerušení příčinné souvislosti mezi dumpingovými dovozy a výslednou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(44) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další nové a odůvodněné informace nebo argumenty, 72. až 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují s výjimkou první věty 73. bodu odůvodnění, jak je uvedeno výše.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(45) Vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly předloženy žádné nové a odůvodněné informace nebo argumenty, 97. až 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
I. KONEČNÁ OPATŘENÍ
9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na úrovni zjištěného dumpingového rozpětí, avšak nemělo by být vyšší než rozpětí újmy uvedené ve 119. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a potvrzené v tomto nařízení.
Vzhledem k tomu, že rozpětí újmy bylo vždy vyšší než dumpingové rozpětí, měla by se opatření zakládat na dumpingovém rozpětí.
(47) Konečná cla tedy budou tato:
Společnost _BAR_ Rozpětí újmy _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Navrhované antidumpingové clo _BAR_
Daewoo Electronics Corporation _BAR_ 98,5 % _BAR_ 3,4 % _BAR_ 3,4 % _BAR_
LG Electronics Corporation _BAR_ 74,8 % _BAR_ 12,2 % _BAR_ 12,2 % _BAR_
Samsung Electronics Corporation _BAR_ 66,3 % _BAR_ de minimis _BAR_ 0 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 98,5 % _BAR_ 12,2 % _BAR_ 12,2 % _BAR_
J. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(48) Vzhledem k velikosti zjištěných dumpingových rozpětí vyvážejících výrobců v Korejské republice a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel.
Jelikož model se třemi dvířky je nyní z definice výrobku vyňat (viz 12. až 16. bod odůvodnění) a konečné clo je nižší než clo prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny z dovozu modelu se třemi dvířky nebo nad rámec konečné sazby antidumpingových cel.
(49) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění stávajícího šetření.
Odrážejí proto situaci zjištěnou v průběhu šetření u těchto společností.
Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na "všechny ostatní společnosti") jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyráběných uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právními subjekty.
Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na "všechny ostatní společnosti".
(50) Všechny žádosti o uplatňování sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácích a vývozních prodejů a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů.
Nařízení bude případně odpovídajícím způsobem pozměněno tak, že se aktualizuje seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na chladničky typu side by side, tj. kombinované chladničky s mrazničkou o objemu převyšujícím 400 litrů, s mrazicí a chladicí částí umístěnými vedle sebe, kódu KN ex84181020 (kód TARIC 8418102091), pocházející z Korejské republiky.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené společnostmi uvedenými níže stanoví takto:
Společnost _BAR_ Antidumpingové clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Daewoo Electronics Corporation, 686 Ahyeon-dong, Mapo-gu, Seoul _BAR_ 3,4 % _BAR_ A733 _BAR_
LG Electronics Corporation, LG Twin Towers, 20, Yeouido-dong, Yeongdeungpo-gu, Seoul _BAR_ 12,2 % _BAR_ A734 _BAR_
Samsung Electronics Corporation, Samsung Main Bldg, 250, 2-ga, Taepyeong-ro, Jung-gu, Seoul _BAR_ 0 % _BAR_ A735 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 12,2 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 355/2006 z dovozu chladniček typu side by side, tj. kombinovaných chladniček s mrazničkou o objemu převyšujícím 400 litrů, s nejméně dvěma samostatnými vnějšími dvířky umístěnými vedle sebe, vyráběných společností Samsung Electronics Corporation, kódu KN ex84181020 se uvolňují.
2. Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 355/2006 z dovozu kombinovaných chladniček s mrazničkou o objemu převyšujícím 400 litrů, se dvěma dvířky v horní chladicí části a jedněmi dvířky v dolní mrazicí části, kódu KN ex84181020, pocházejících z Korejské republiky se uvolňují.
3. Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 355/2006 z dovozu chladniček typu side by side, tj. kombinovaných chladniček s mrazničkou o objemu převyšujícím 400 litrů, s mrazicí a chladicí částí umístěnými vedle sebe, kódu KN ex84181020, pocházejících z Korejské republiky se vybírají s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec konečných cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1290/2006
ze dne 30. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1291/2006
ze dne 30. srpna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 795/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. c) a d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 795/2004 [2] zavádí prováděcí pravidla k režimu jednotné platby od roku 2005.
(2) Zkušenost vycházející ze správního a funkčního provádění tohoto režimu na vnitrostátní úrovni ukázala, že v některých ohledech je třeba zavést další prováděcí pravidla a v jiných ohledech je třeba stávající pravidla vyjasnit a upravit.
(3) Za účelem usnadnění převodu platebních nároků na zemědělce je třeba přijmout ustanovení o vytvoření zlomků nároků bez půdy a o jejich převodu.
(4) V případě, že platební nároky, jejichž jednotková hodnota byla zvýšena o více než 20 % referenčními částkami z vnitrostátní rezervy, nebyly použity v souladu s čl. 42 odst. 8 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1782/2003, do vnitrostátní rezervy se okamžitě vrátí pouze zvýšení hodnoty.
(5) Na nároky přidělené z vnitrostátní rezervy v případě správních aktů nebo soudních rozhodnutí, jejichž cílem je poskytnout náhradu zemědělcům, se nevztahují omezení podle čl. 42 odst. 8 nařízení (ES) č. 1782/2003.
(6) Za účelem usnadnění pohybu platebních nároků se mohou zemědělci dobrovolně vzdát platebních nároků ve prospěch vnitrostátní rezervy.
(7) Nařízení (ES) č. 795/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) S ohledem na skutečnost, že případy podle čl. 1 odst. 2 a čl. 1 odst. 4 se mohly vyskytnout od 1. ledna 2005 nebo od 1. ledna 2006, je třeba stanovit, že uvedené články se použijí se zpětnou platností od uvedených dat.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 795/2004 se mění takto:
1. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Je-li velikost parcely, která se převádí s nárokem v souladu s čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, zlomkem hektaru, zemědělec může převést část dotčeného nároku spolu s půdou v hodnotě vypočítané v rozsahu stejného zlomku. Zbývající část nároku zůstane k dispozici zemědělci v hodnotě vypočítané odpovídajícím způsobem.
Aniž by byl dotčen čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení, pokud zemědělec převede zlomek nároku bez půdy, vypočítá se hodnota obou zlomků poměrným způsobem.";
b) odstavec 4 se zrušuje.
2. V čl. 6 odst. 3 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Ustanovení čl. 42 odst. 8 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se použije na platební nároky, jejichž jednotková hodnota byla zvýšena o více než 20 % v souladu s druhým pododstavcem tohoto odstavce. Ustanovení čl. 42 odst. 8 druhého pododstavce uvedeného nařízení se použije pouze v rozsahu zvýšené hodnoty platebních nároků, jejichž jednotková hodnota byla zvýšena o více než 20 % v souladu s druhým pododstavcem tohoto odstavce."
3. V článku 23a se doplňuje věta, která zní:
"Ustanovení čl. 42 odst. 8 se nepoužije na platební nároky přiznané podle tohoto článku."
4. V článku 24 se doplňuje odstavec, který zní:
"3. Zemědělec se může dobrovolně vzdát platebních nároků ve prospěch vnitrostátní rezervy s výjimkou platebních nároků při vynětí půdy z produkce."
5. Článek 50 se nahrazuje tímto:
"Článek 50
1. Členské státy sdělí Komisi elektronickou cestou každoročně:
a) nejpozději do 15. září prvního roku používání režimu jednotné platby a nejpozději do 1. září každého následujícího roku celkový počet žádostí podaných v rámci režimu jednotné platby pro běžný rok, spolu s odpovídající celkovou částkou platebních nároků o jejichž zaplacení bylo požádáno a celkový počet odpovídajících hektarů, na které lze poskytnout podporu;
b) nejpozději do 1. září konečné údaje o celkovém počtu žádostí podaných v rámci režimu jednotné platby, které byly přijaty v předcházejícím roce, a údaje o odpovídající celkové částce plateb, které byly poskytnuty po případném uplatnění opatření uvedených v článcích 6, 10, 11, 24 a 25 nařízení (ES) č. 1782/2003, jakož i údaje o celkovém součtu částek zbylých ve vnitrostátní rezervě k 31. prosinci předcházejícího roku.
2. V případě provádění režimu jednotné platby na regionální úrovni podle článku 58 nařízení (ES) č. 1782/2003 sdělí členské státy nejpozději do 15. září prvního roku provádění odpovídající část stropu stanovenou v souladu s odstavcem 3 uvedeného článku.
V prvním roce používání režimu jednotné platby se údaje uvedené v odst. 1 písm. a) zakládají na prozatímních platebních nárocích.
Stejné informace vycházející z konečných platebních nároků se sdělí do 1. března následujícího roku.
3. V případě použití opatření podle článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 sdělí členské státy nejpozději do 1. září celkový počet žádostí za běžný rok, spolu s celkovou výší pro každé odvětví, na které se vztahuje zadržení podle uvedeného článku.
Nejpozději do 1. září konečné údaje o celkovém počtu žádostí podaných podle článku 69 uvedeného nařízení, které byly přijaty v předcházejícím roce, a údaje o odpovídající celkové částce plateb, které byly poskytnuty pro každé odvětví, na které se vztahuje ponechání podle uvedeného článku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1292/2006
ze dne 30. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky obecné v oblastech ICES I, II (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1293/2006
ze dne 30. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu ďasovitých v oblasti ICES IV (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Německa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1294/2006
ze dne 30. srpna 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu mníkovce bělolemého v oblasti ICES IV (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Německa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3] stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1295/2006
ze dne 31. srpna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1296/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. září 2006,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1297/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1251/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1298/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1299/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky podle přílohy tohoto nařízení, za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Aby byly produkty způsobilé pro poskytnutí náhrady podle odstavce 1, musí splňovat příslušné požadavky uvedené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 951/2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1300/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 31. srpna 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 31. srpna 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 36,965 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1301/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví společná pravidla ke správě dovozních celních kvót pro zemědělské produkty, které podléhají režimu dovozních licencí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení, a na odpovídající články ostatních nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství se zavázalo otevřít dovozní celní kvóty pro některé zemědělské produkty.
V některých případech podléhají dovozy produktů, na které se vztahují takovéto dovozní celní kvóty, režimu dovozních licencí.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] a rovněž různé dohody uzavřené mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi a rozhodnutí Rady otevírající dovozní celní kvóty na autonomním základě stanoví různé metody řízení, pokud jde o dovozní celní kvóty podléhající režimu dovozních licencí.
(3) S cílem zjednodušit a zlepšit účinnost a prospěšnost správních a kontrolních mechanismů by měly být stanoveny společné podmínky pro správu dovozních celních kvót podléhajících režimu dovozních licencí, které by měly být řízeny způsobem, podle kterého jsou licence přidělovány v poměru k celkovým požadovaným množstvím (dále jen "způsob souběžného zkoumání"), nebo způsobem dovozu založeným na dokladech, které mají vydávat třetí země.
Takováto ustanovení by měla rovněž obsahovat pravidla o podávání žádostí a licencí, která by se měla v případě potřeby použít kromě některých ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], nebo odchylně od uvedených ustanovení.
(4) Pro všechny dovozní celní kvóty spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení by mělo být otevřeno jednotné roční dovozní kvótové období.
V některých případech však může být třeba v rámci ročního dovozního kvótového období stanovit podobdobí.
(5) Zkušenosti ukazují, že je třeba stanovit opatření, která by odrazovala od předkládání nepřesných dokladů.
Měl by proto být stanoven vhodný systém sankcí a měly by být určeny ty případy, kdy se sankce použít nemají.
(6) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], požaduje správu sazebních opatření. Podle článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], je nařízení (EHS) č. 2454/93 použitelné, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení upravující jiné oblasti. Takováto zvláštní ustanovení existují pro správu dovozních celních kvót pro zemědělské produkty, které podléhají režimu dovozních licencí. Ke zlepšení kontrol by se však měla použít pravidla o sledování Společenství uvedená v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
(7) Pokud jde o způsob souběžného zkoumání, měla by být stanovena podrobná pravidla vztahující se na podávání žádostí o licence a předkládání potřebných informací.
V této souvislosti by mělo být za účelem zlepšení kontrol stanoveno, že žadatelé mohou podávat maximálně jednu žádost o dovozní licenci u stejného pořadového čísla kvóty pro dané dovozní celní kvótové období nebo případně podobdobí.
Kromě toho by měly být tyto žádosti podávány výhradně v členském státě, v němž je žadatel usazen a registrován pro účely DPH.
(8) Měla by být stanovena pravidla upravující vydávání dovozních licencí.
Licence by měly být vydávány po lhůtě potřebné pro posouzení předkládaných žádostí o licence.
Pokud však množství, na něž se vztahují žádosti o licence, překročí dostupná množství pro dotyčné dovozní celní kvótové období, bude případné přidělení podléhat použití přídělového koeficientu.
Po použití uvedeného koeficientu však může být třeba upravit výsledek, pokud jde o desetinná místa, takovým způsobem, aby bylo zajištěno, že dostupné množství nebude překročeno.
(9) Nařízení Komise upravující dotyčné dovozní celní kvóty by měla stanovit dobu platnosti dovozních licencí. Zkušenosti však ukazují, že by v zájmu zajištění nejvyšší účinnosti sledování Společenství podle článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93 a řádné správy dovozních celních kvót mělo být stanoveno, aby dovozní licence pozbyly platnosti po posledním dnu dovozního celního kvótového období, a to i pokud je tímto dnem sobota, neděle nebo státní svátek, odchylně od čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [6]. Pokud držitel licence nebo nabyvatel dovozní licence nemůže licenci využít z důvodů vyšší moci, měl by být oprávněn pouze požádat příslušný orgán členského státu, který licenci vydal, aby byla licence zrušena, a odchylně od článku 41 nařízení (ES) č. 1291/2000 nežádat o prodloužení doby platnosti licence po posledním dnu dovozního celního kvótového období.
(10) Měla by být rovněž stanovena pravidla použitelná na časovou lhůtu, během níž je třeba předložit důkaz, že byly licence použity.
(11) Za účelem řádné správy dovozních celních kvót by měla Komise dostávat příslušné informace včas.
(12) Pro systém řízení by měly být stanoveny společné podmínky založené na dokladech vydávaných třetími zeměmi, jako jsou např. vývozní licence.
(13) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Aniž jsou dotčeny odchylky stanovené v nařízeních Komise a specifické pro některé kvóty, stanoví toto nařízení společná pravidla pro správu dovozních celních kvót, které podléhají režimu dovozních licencí a jejichž řízení spadá do rámce společné organizace trhu.
Toto nařízení se nepoužije na dovozní celní kvóty uvedené v příloze I.
2. Nařízení Komise upravující danou dovozní celní kvótu, která podléhá režimu dovozních licencí a jejíž řízení nespadá do rámce společné organizace trhu, mohou stanovit, že toto nařízení se použije na uvedenou dovozní celní kvótu.
3. Pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak, použijí se na dovozní licence ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000.
4. Pro účely tohoto nařízení se "dovozní celní kvótou" rozumí stanovené množství zboží, které může být dovezeno během omezené doby s výhradou úplného (úplné pozastavení) nebo částečného (částečné pozastavení) zproštění od běžných použitelných cel.
Článek 2
Dovozní celní kvótové období
1. Dovozní celní kvóty se otevírají na období dvanácti po sobě jdoucích měsíců, dále jen "dovozní celní kvótové období".
2. Dovozní celní kvótové období může být rozděleno do několika podobdobí.
Článek 3
Sankce
1. Pokud se zjistí, že doklad předložený žadatelem o přidělení práv vyplývajících z nařízení Komise upravujících danou dovozní kvótu obsahuje nesprávné informace, a pokud jsou dotyčné nesprávné informace rozhodující pro přidělení uvedeného práva, příslušné orgány členského státu:
a) zabrání žadateli v dovozu veškerého zboží podléhajícího dotyčné dovozní celní kvótě po celé dovozní celní kvótové období, během něhož ke zjištění došlo, a
b) vyřadí žadatele ze systému podávání žádostí o dotyčné dovozní celní kvóty během následujícího dovozního celního kvótového období.
Písmena a) a b) prvního pododstavce se však nepoužijí, pokud žadatel před příslušným orgánem uspokojivě prokáže, že situace uvedená v prvním pododstavci nebyla zapříčiněna jeho hrubou nedbalostí nebo že byla způsobena vyšší mocí nebo je důsledkem zřejmého omylu.
2. Pokud žadatel předloží nesprávný doklad podle odstavce 1 úmyslně:
a) bude mu zabráněno v dovozu veškerého zboží podléhajícího dotyčné dovozní celní kvótě po celé dovozní celní kvótové období, během něhož ke zjištění došlo, a
b) bude vyřazen ze systému podávání žádostí o dotyčné dovozní celní kvóty během následujících dvou dovozních celních kvótových období.
3. V případě, že byly dovozy již provedeny před zjištěním podle odstavce 1 nebo 2, budou všechny neoprávněné finanční výhody z toho vyplývající vráceny.
4. S výhradou článku 6 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 [7] se sankce podle odstavce 1 a 2 tohoto článku nedotknou dalších sankcí podle jiných právních předpisů práva Společenství nebo členských států.
Článek 4
Sledování zboží
Na žádost Komise členské státy předloží Komisi podrobné údaje o množstvích produktů propuštěných do volného oběhu v rámci dovozních celních kvót během měsíců určených Komisí v souladu s článkem 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 5
Žadatelé
U první žádosti na dané dovozní celní kvótové období předloží žadatelé příslušným orgánům členského státu, v němž mají sídlo a v němž jsou registrováni pro účely DPH, žádost podle čl. 6 odst. 1 spolu s dokladem, že v době podání žádosti obchodovali se třetími zeměmi s produkty, na které se vztahuje příslušná společná organizace trhu, a to:
- během dvanáctiměsíčního období bezprostředně před dobou podání této žádosti a
- během dvanáctiměsíčního období bezprostředně před dvanáctiměsíčním obdobím uvedeným v první odrážce.
Doklad o obchodu se třetími zeměmi se předkládá výhradně buď prostřednictvím celních dokladů o propuštění do volného oběhu, řádně potvrzených celními orgány a obsahujících odkaz na dotyčného žadatele jakožto příjemce, nebo prostřednictvím celního dokladu pro vývoz, řádně potvrzeného celními orgány.
Celní agenti nebo zástupci nesmějí žádat o dovozní licence v rámci kvót, na něž se vztahuje toto nařízení.
KAPITOLA II
ZPŮSOB SOUBĚŽNÉHO ZKOUMÁNÍ
Článek 6
Žádosti o dovozní licenci a dovozní licence
1. Žadatelé o dovozní licence předkládají maximálně jednu žádost o dovozní licenci u stejného pořadového čísla kvóty pro dovozní celní kvótové období nebo podobdobí.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost, jsou všechny žádosti nepřípustné.
2. V souladu s čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se skládá jistota. Jistota týkající se množství, na která se vztahují žádosti, u nichž nemohla být vydána licence na základě použití přídělového koeficientu podle čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, se uvolní.
3. Pokud je to považováno za nutné pro správu dané dovozní celní kvóty, mohou nařízení Komise upravující uvedenou kvótu stanovit další podmínky.
Zejména mohou stanovit použití systému, podle něhož jsou kvóty spravovány nejprve prostřednictvím přidělení dovozních práv a poté prostřednictvím vydání dovozních licencí.
V případě použití systému přidělování dovozních práv se obdobně použijí odstavce 1, 2 a 5 tohoto článku, článek 5, čl. 7 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 7 odst. 2 a 4 a čl. 11 odst. 1 písm. a).
4. Žádosti o dovozní licence a dovozní licence obsahují v kolonce 20 pořadové číslo dovozní celní kvóty podle odstavce 1.
5. Žádost o dovozní licenci se nesmí za dovozní celní kvótové období či podobdobí vztahovat na množství překračující množství či případně limit stanovený nařízeními Komise upravujícími dovozní celní kvótu pro uvedené dovozní celní kvótové období nebo podobdobí.
6. Žádosti o dovozní licence se podávají během lhůty stanovené nařízeními Komise upravujícími dotyčnou dovozní celní kvótu.
Uvedená lhůta může předcházet dovoznímu celnímu kvótovému období nebo podobdobí.
7. Množství jsou na žádostech o dovozní licenci uváděna podle hmotnosti, objemu v celých jednotkách nebo podle kusů, nikoli v jejich zlomcích.
Článek 7
Vydávání dovozních licencí
1. Dovozní licence se vydávají během konkrétní lhůty stanovené nařízeními Komise upravujícími dotyčnou dovozní celní kvótu, s výhradou opatření přijatých Komisí podle odstavce 2.
Licence se vydávají pro všechny žádosti podané v souladu s příslušnými ustanoveními a jsou oznamovány Komisi podle čl. 11 odst.
1 písm. a). Dovozní licence se nevydávají na množství, která nebyla oznámena.
2. Pokud se v informacích oznámených členskými státy podle článku 11 uvádí, že množství, na něž se vztahují žádosti o licenci, překračují množství dostupná pro dovozní celní kvótové období nebo podobdobí, stanoví Komise přídělový koeficient, který členské státy použijí na množství, na něž se vztahuje každá žádost o licenci.
Přídělový koeficient se vypočte takto:
[(dostupné množství/požadované množství) × 100] %
Komise případně uvedený koeficient upraví, aby bylo zajištěno, že dostupná množství pro dovozní celní kvótové období nebo podobdobí nemohou být v žádném případě překročena.
3. Dovozní licence se vydávají pro množství, na něž se vztahují žádosti o licenci, vynásobená přídělovým koeficientem podle odstavce 2.
Množství získané použitím přídělového koeficientu se zaokrouhlí na nejbližší jednotku směrem dolů.
4. Množství nepřidělená nebo nevyužitá během dovozního celního kvótového podobdobí se určují na základě informací poskytnutých členskými státy v souladu s článkem 11.
Tato množství se automaticky přičítají k následujícímu podobdobí za účelem přerozdělení.
Žádná množství se však nepřevádějí do následujícího dovozního celního kvótového období.
Článek 8
Doba platnosti dovozních licencí
Dovozní licence vydané v souladu s článkem 7 jsou platné po dobu platnosti stanovenou nařízeními Komise upravujícími dotyčnou dovozní celní kvótu.
V žádném případě nejsou dovozní licence v platnosti po posledním dnu dovozního celního kvótového období. Ustanovení čl.
4 nařízení (EHS) č. 1182/71 se nepoužijí.
Pokud doba platnosti dovozní licence končí posledním dnem dotyčného dovozního celního kvótového období, měla by kolonka 24 dovozní licence při jejím vydání obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II tohoto nařízení.
V případě uvedeném ve druhém odstavci tohoto článku nesmí být doba platnosti licence odchylně od článku 41 nařízení (ES) č. 1291/2000 v žádném případě prodloužena po posledním dnu dovozního celního kvótového období.
Článek 9
Clo
Kolonka 24 dovozní licence obsahuje ve formě jedné ze vzorových poznámek uvedených v příloze III clo stanovené nařízeními Komise upravujícími dotyčnou dovozní celní kvótu.
Článek 10
Důkaz o použití licencí
Ustanovení čl. 35 odst. 6 nařízení (ES) č. 1291/2000 se použijí na dovozní licence spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 11
Oznámení Komisi
1. Členské státy oznámí Komisi:
a) celková množství, včetně oznámení "bezpředmětné", na něž se vztahují žádosti o licenci, za konkrétní období stanovené nařízeními Komise upravujícími příslušnou dovozní celní kvótu po posledním dnu lhůty pro podávání žádostí;
b) množství, včetně oznámení "bezpředmětné", na něž se vztahují dovozní licence, které vydaly;
c) množství, včetně oznámení "bezpředmětné", na něž se vztahují nevyužité nebo částečně využité dovozní licence a jež odpovídají rozdílu mezi množstvími zapsanými na zadní straně dovozních licencí a množstvími, na která byly vydány.
Informace uvedené pod písmeny b) a c) se oznamují nejpozději do dvou měsíců po uplynutí doby platnosti dotyčných licencí.
2. Předání informací uvedených v odstavci 1 probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
3. Oznámení, včetně oznámení "bezpředmětné", se zasílají nejpozději do 13:00 (bruselského času) určeného dne.
Pro účely oznámení Komisi podle tohoto článku se odkazy, pokud odkazují na pracovní dny v nařízení Komise upravujícím danou dovozní celní kvótu, považují za odkazy na pracovní dny pro Komisi ve smyslu článku 2 nařízení (EHS) č. 1182/71.
KAPITOLA III
METODA ŘÍZENÍ ZALOŽENÁ NA DOKLADECH VYDANÝCH TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 12
Obecné zásady
Pokud je dovozní celní kvóta spravována za použití metody založené na dokladu vydaném třetí zemí, předkládá se takovýto doklad příslušnému vydávajícímu orgánu členského státu spolu s žádostí o dovozní licenci, k níž se uvedený doklad vztahuje.
Originál dokladu uchovává uvedený příslušný orgán.
Článek 13
Žádosti o dovozní licenci, dovozní licence a oznámení
Ustanovení čl. 6 odst. 2, 3 a 4, článků 8, 9 a 10, čl. 11 odst. 1 písm. b) a c), čl. 11 odst. 2, 3 a případně čl. 11 odst. 1 písm. a) se použijí obdobně, pokud se použije metoda řízení založená na dokladech vydaných třetími zeměmi.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na dovozní licence pro dovozní celní kvótové období začínající dne 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1302/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1303/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 32 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) a g) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze VII uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a v bodě 1 článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1304/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2006 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 25. do 31. srpna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2006 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 19,90 EUR/t pro maximální celkové množství 67000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1305/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1306/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1307/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 5,07 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 7,62 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1308/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1309/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit podle téhož postupu jako náhradu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1310/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1311/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1312/2006
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 1785/2003 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1313/2006
ze dne 31. srpna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 25. do 31. srpna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1314/2006
ze dne 1. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1315/2006
ze dne 1. září 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 2. září 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1296/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1296/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1296/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1316/2006
ze dne 22. května 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním uplatňování protokolu, kterým se mění Protokol, kterým se na období od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol, kterým se na období od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou [2], je použitelný.
(2) S ohledem na vědecká doporučení týkající se zdrojů ve výlučné hospodářské oblasti Mauritánie, a zejména s ohledem na výsledky čtvrté a páté pracovní skupiny Mauritánského národního střediska oceánografického a rybolovného výzkumu a výsledky společné vědecké pracovní skupiny, jakož i s ohledem na závěry, které byly učiněny při zasedání smíšeného výboru dne 10. září 2004 a ve dnech 15. a 16. prosince 2004, se obě strany rozhodly upravit stávající rybolovná práva.
(3) Výsledky těchto změn byly předmětem výměny dopisů a týkají se dočasného snížení intenzity rybolovu pro odvětví lovu hlavonožců (odvětví 5), stanovení druhého období měsíčního biologického zotavení pro lov druhů žijících při dně, zvýšení počtu plavidel pro odvětví rybolovu plavidly lovícími tuňáky na prut a plavidly pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru (odvětví 8) a pro odvětví rybolovu pelagickými motorovými loděmi k rybolovu s mrazícími zařízeními (odvětví 9).
(4) Je v zájmu Společenství tyto změny schválit.
(5) Způsob rozdělení takto upravených nových rybolovných práv mezi členské státy by měl být potvrzen,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním uplatňování protokolu, kterým se mění Protokol, kterým se na období od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou [3], se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Na základě změn, které byly předmětem výměny dopisů, byla mezi členské státy rozdělena nová rybolovná práva pro odvětví rybolovu "plavidla lovící tuňáky na pruty a plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru" (rybolovný list č. 8 protokolu) a pro odvětví rybolovu "pelagické motorové lodě k rybolovu s mrazícím zařízením" (rybolovný list č. 9) tímto způsobem:
Kategorie rybolovu _BAR_ Členský stát _BAR_ Prostornost/Počet použitelných plavidel _BAR_
Plavidla lovící tuňáky na pruty Plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru (plavidla) _BAR_ Španělsko _BAR_ 20 + 3 = 23 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 3 + 0 = 3 _BAR_
Francie _BAR_ 8 + 1 = 9 _BAR_
Pelagické druhy (plavidla) _BAR_ _BAR_ 15 + 10 = 25 _BAR_
Dočasné snížení licencí k rybolovu pro odvětví lovu hlavonožců o pět (5) nabývá účinku dnem 1. ledna 2005.
O opětovném obnovení těchto pěti (5) licencí bude v budoucnu rozhodnuto v rámci smíšeného výboru po vzájemné dohodě mezi Komisí a mauritánskými orgány na základě stavu zdrojů.
Jestliže žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise vzít v úvahu žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1317/2006
ze dne 4. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1318/2006
ze dne 5. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1319/2006
ze dne 5. září 2006
o výměně některých údajů týkajících se vepřového masa mezi členskými státy a Komisí
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2806/79 ze dne 13. prosince 1979 o výměně některých údajů týkajících se vepřového masa mezi členskými státy a Komisí a o zrušení nařízení (EHS) č.
2330/74 [2] bylo podstatně změněno [3]. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Článek 22 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro provádění uvedeného nařízení.
Mají-li být údaje nutné pro řádné fungování trhu k dispozici jednotně a včas, je nutno podrobně definovat závazky členských států týkající se sdělování informací.
(3) Uplatnění intervenčních opatření uvedených v článku 3 nařízení (EHS) č. 2759/75 vyžaduje přesnou znalost trhu.
V zájmu dosažení co nejlepší srovnatelnosti by ceny poražených prasat měly odpovídat kotacím stanoveným podle nařízení Komise (ES) č. 1128/2006 ze dne 24. července 2006 o stadiu uvádění na trh, k němuž se vztahuje průměrná cena jatečně upravených těl prasat [4].
Je nutno mít k dispozici údaje o cenách selat pro účely odhadu očekávaného vývoje na trhu, a zejména pro pravidelné vyhodnocení situace na trhu, jakož i pro včasnou přípravu intervenčních opatření.
(4) Může nastat situace, že Komise neobdrží kotace.
Musí však být zabráněno případům, kdy by chybějící kotace způsobila neobvyklý vývoj tržních cen propočítaných Komisí.
Je třeba zabezpečit, aby jedna nebo více chybějících kotací byly nahrazeny posledními dostupnými kotacemi.
Již není možné používat poslední dostupné kotace po určité lhůtě bez nových kotací, což poukazuje na neobvyklou situaci na daném trhu.
(5) V zájmu obdržení co nejpřesnějšího obrazu trhu se doporučuje, aby Komise dostávala pravidelně informace o dalších produktech v odvětví vepřového masa, jakož i další údaje o trhu, které jsou členským státům k dispozici.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy sdělí Komisi každý týden nejpozději ve čtvrtek za předchozí týden:
a) kotace stanovené podle nařízení (ES) č. 1128/2006;
b) reprezentativní kotace pro selata na jeden kus o průměrné živé hmotnosti přibližně 20 kg.
2. Pokud Komise neobdrží jednu nebo více kotací, bere Komise v úvahu poslední dostupnou kotaci.
Pokud jedna nebo více kotací chybí po třetí po sobě jdoucí týden, nebude již Komise dané kotace zohledňovat.
Článek 2
Členské státy sdělí Komisi jednou měsíčně za předchozí měsíc průměrné kotace jatečně upravených těl prasat obchodních tříd E až P uvedených v čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 [5].
Článek 3
Členské státy sdělí Komisi na její žádost dále uvedené údaje, které mají k dispozici o produktech, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 2759/75:
a) tržní ceny platné v členských státech u produktů dovážených ze třetích zemí;
b) ceny platné na reprezentativních trzích třetích zemí.
Článek 4
Komise vyhodnotí informace zaslané členskými státy a předá je Řídícímu výboru pro vepřové maso.
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 2806/79 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1320/2006
ze dne 5. září 2006,
kterým se stanoví pravidla pro přechod na podporu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 32 odst. 5 tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [1], a zejména na čl. 92 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1698/2005 se použije od 1. ledna 2007. Ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [2], zrušeného od 1. ledna 2007 článkem 93 nařízení (ES) č. 1698/2005, se však budou i nadále používat na akce schválené Komisí podle těchto ustanovení před 1. lednem 2007.
(2) Pro usnadnění přechodu ze stávajících režimů podpory podle nařízení (ES) č. 1257/1999 na režimy podpory pro rozvoj venkova podle nařízení (ES) č. 1698/2005, které se vztahuje na programové období počínající dnem 1. ledna 2007 (dále jen "nové programové období"), je třeba přijmout přechodná pravidla, aby se zabránilo jakýmkoli obtížím nebo zpožděním při provádění podpory pro rozvoj venkova během tohoto přechodného období.
(3) Podpora pro rozvoj venkova podle nařízení (ES) č. 1698/2005 má pokrývat nové programové období, zatímco podpora pro rozvoj venkova podle nařízení (ES) č. 1257/1999 se vztahuje na programové období končící dnem 31. prosince 2006 (dále jen "současné programové období"). V závislosti na zdroji financování a na pravidlech finančního řízení v současném programovém období podle článků 35 a 36 a čl. 47b odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 je třeba rozlišovat mezi podporami ze záruční sekce EZOZF založené na neodlišených rozpočtových položkách a finančním roku končícím dne 15. října 2006 v členských státech Společenství v jeho složení ke dni 30. dubna 2004 na jedné straně, a ostatními podporami z orientační nebo záruční sekce EZOZF pro všechny členské státy, jak je stanoveno v článcích 29 až 32 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [3], na straně druhé. Ve druhém uvedeném případě je konečné datum způsobilosti výdajů stanoveno v rozhodnutích o schválení podpory Společenství.
(4) V případě podpory pro rozvoj venkova financované ze záruční sekce EZOZF a vztahující se k přípravě programů v členských státech Společenství v jeho složení ke dni 30. dubna 2004 je třeba stanovit přechodná ustanovení týkající se plateb v období od 16. října do 31. prosince 2006, jakož i závazků vůči příjemcům v současném programovém období, kdy může k platbám dojít po 31. prosinci 2006 během nového programového období.
(5) V případě ostatních podpor z orientační nebo záruční sekce EZOZF ve všech dotčených členských státech, jak je stanoveno v článcích 29 až 32 nařízení (ES) č. 1260/1999, je z důvodu překrývání současného a nového programového období od 1. ledna 2007 do posledního data způsobilosti výdajů stanoveného v rozhodnutích o schválení podpory Společenství třeba přijmout několik přechodných opatření s ohledem na obecné zásady a na určitá opatření pro rozvoj venkova, včetně víceletých závazků. V případě znevýhodněných oblastí a agroenvironmentálních opatření čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [4], stanoví používání správné zemědělské praxe v rámci nařízení (ES) č. 1257/1999. Zejména v případě agroenvironmentálních opatření umožňuje čl. 21 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [5], členským státům prodloužit agroenvironmentální závazky přijaté v rámci současného programového období.
(6) Je třeba zajistit přechod mezi těmito dvěma programovými obdobími s ohledem na odchylku týkající se plnění norem Společenství v souladu s čl. 33l odst. 2a a 2b nařízení (ES) č. 1257/1999 v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, Slovinsku a na Slovensku (dále jen "nové členské státy").
(7) V zájmu zaručení lepšího provádění nového programového období s ohledem na agroenvironmentální opatření a opatření pro dobré životní podmínky zvířat by mělo být členským státům jako obecné pravidlo umožněno povolit převod agroenvironmentálních závazků a závazků pro dobré životní podmínky zvířat přijatých na základě nařízení (ES) č. 1257/1999 do nových závazků na období pěti až sedmi let podle nařízení (ES) č. 1698/2005 za předpokladu, že nové závazky budou představovat přínos pro životní prostředí a dobré životní podmínky zvířat.
(8) Je třeba stanovit zvláštní přechodná pravidla o výdajích vztahujících se k technické pomoci včetně hodnocení ex ante a ex post pro všechny typy programů.
(9) U určitých opatření týkajících se víceletých závazků podle nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [6] je potřeba zajistit přechod na nové programové období v nových členských státech.
(10) Členské státy musí zajistit, aby přechodné operace byly jasně určeny prostřednictvím řídicích a kontrolních systémů.
Jedná se o klíčové opatření v případě určitých druhů podpory ve všech členských státech v zájmu zajištění řádného finančního řízení a zabránění nebezpečí dvojího financování z důvodu překrývání programových období od 1. ledna 2007 do konečného data způsobilosti výdajů stanoveného v rozhodnutích o schválení podpory Společenství.
(11) K dispozici musí být srovnávací tabulka opatření podle současného a nového programového období, aby byla jasně určena opatření pro rozvoj venkova v obou programových obdobích.
(12) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro umožnění přechodu z přípravy programů pro rozvoj venkova podle nařízení (ES) č. 1257/1999 a (ES) č. 1268/1999 na přípravu programů podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "opatřeními spolufinancovanými ze záruční sekce EZOZF" rozumí opatření pro rozvoj venkova, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 1257/1999, spolufinancovaná ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a použitelná v členských státech Společenství v jeho složení ke dni 30. dubna 2004;
b) "opatřeními spolufinancovanými z orientační a/nebo záruční sekce EZOZF" rozumí:
i) opatření pro rozvoj venkova, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 1257/1999, spolufinancovaná z orientační sekce EZOZF, na která se vztahuje nařízení (ES) č. 1260/1999 a která jsou použitelná ve všech členských státech,
ii) opatření podle iniciativy Společenství Leader podle čl. 20 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/1999,
iii) opatření pro rozvoj venkova, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 1257/1999, spolufinancovaná záruční sekcí EZOZF, na která se vztahují články 29 až 32 nařízení (ES) č. 1260/1999 a která jsou použitelná v nových členských státech;
c) "novými členskými státy" rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
d) "současným programovým obdobím" rozumí programové období podle nařízení (ES) č. 1257/1999 končící dne 31. prosince 2006;
e) "novým programovým obdobím" rozumí programové období podle nařízení (ES) č. 1698/2005 počínající dne 1. ledna 2007;
f) "závazky" rozumí právní závazky přijaté členskými státy vůči příjemcům podpory v rámci opatření pro rozvoj venkova;
g) "platbami" rozumí platby poskytnuté členskými státy příjemcům opatření pro rozvoj venkova;
h) "víceletými závazky" rozumí závazky vztahující se k:
i) následujícím opatřením: předčasný odchod zemědělců a zemědělských pracovníků do důchodu, agroenvironmentální opatření a dobré životní podmínky zvířat, podpora na plnění norem, podpora na zajištění jakosti potravin, zalesňování zemědělské půdy, podpora pro částečně soběstačná hospodářství a podpora pro vytváření seskupení producentů,
ii) podpora prostřednictvím úrokových sazeb, podpora prostřednictvím leasingu a k podpoře na zahájení činnosti mladých zemědělců, kdy je jednorázová prémie uvedená v čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1257/1999 rozdělena do několika splátek splatných v období přesahujícím dvanáct měsíců od data splacení první splátky.
HLAVA II
PŘECHODNÁ PRAVIDLA PRO PROVÁDĚNÍ NAŘÍZENÍ (ES) č. 1257/1999
KAPITOLA 1
Opatření spolufinancovaná ze záruční sekce EZOZF
Článek 3
1. Platby provedené mezi 16. říjnem a 31. prosincem 2006 v rámci současného programového období jsou způsobilé podle Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) podle čl. 39 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 [7] pouze tehdy, jestliže jsou poskytnuty po ukončení plateb schválených v souladu s druhou větou čl. 39 odst.1 písm. a) uvedeného nařízení.
Způsobilé platby uvedené v prvním pododstavci musí být Komisi oznámeny do 31. ledna 2007 bez ohledu na schválení dotčeného programu pro rozvoj venkova Komisí.
Platba bude však Komisí poskytnuta pouze až bude program schválen.
2. Výdaje vztahující se k závazkům přijatým v současném programovém období s platbami, které mají být poskytnuty po 31. prosinci 2006, musí být v novém programovém období způsobilé podle EZFRV.
Platby vztahující se k víceletým závazkům přijatým do 31. prosince 2006 musí však odpovídat podmínkám způsobilosti nového programového období, pokud přesahují období do 31. prosince 2008.
Programy pro rozvoj venkova pro nové programové období musí výdaje uvedené v prvním pododstavci zohledňovat.
KAPITOLA 2
Opatření spolufinancovaná z orientační a/nebo záruční sekce EZOZF
Oddíl 1
Společná pravidla
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny články 5 a 6, mohou členské státy v rámci současného programového období i nadále přijímat závazky a poskytovat platby od 1. ledna 2007 do posledního data způsobilosti výdajů stanoveného v rozhodnutí o schválení podpory Komise pro operační programy nebo programové dokumenty pro rozvoj venkova.
U daného druhu opatření nebo dílčích opatření uvedených v příloze I však musí členské státy začít přijímat závazky podle nařízení (ES) č. 1698/2005 od data, od kterého nejsou přijímány závazky v současném programovém období na programové úrovni podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
Druhý pododstavec tohoto odstavce se nemusí použít na přechod z iniciativy Společenství Leader na osu nového programového období iniciativy Leader tehdy, pokud jsou integrované místní rozvojové strategie, které mají být prováděné místními akčními skupinami uvedenými v článku 62 nařízení (ES) č. 1698/2005 a jsou zvolené pro nové programové období, nové a/nebo pokud tatáž venkovská oblast iniciativy Společenství Leader dosud nevyužila.
2. Výdaje vztahující se k závazkům přijatým v současném programovém období s platbami, které mají být poskytnuty po konečném datu způsobilosti výdajů tohoto programového období, jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV s výhradou článků 7 a 8.
Článek 5
1. V případě agroenvironmentálních opatření a opatření týkajících se dobrých životních podmínek zvířat v nových členských státech jsou způsobilé v novém programovém období podle EZFRV pouze výdaje související se závazky přijatými do 31. prosince 2006 v současném programovém období, u kterých musí být platby poskytnuty po tomto datu.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV od:
a) konečného data způsobilosti výdajů současného programového období, kdy platby pokračují po tomto datu, nebo
b) data předcházejícího před datem uvedeným v písmenu a), avšak po 1. lednu 2007, kdy částka udělená programu a/nebo opatření byla už vyčerpána.
Programy pro rozvoj venkova pro nové programové období musí zohledňovat výdaje uvedené v prvním pododstavci.
Článek 6
1. Výdaje plynoucí ze závazků týkajících se vyrovnávacích příspěvků ve znevýhodněných oblastech v nových členských státech a nevztahujících se k období staršímu než rok 2006 mohou být oznámeny až do konečného data způsobilosti výdajů současného programového období.
Je-li však částka přidělená programu a/nebo opatření vyčerpána před konečným datem uvedeným v prvním pododstavci, avšak po 1. lednu 2007, nevyplacené výdaje související se závazky netýkajícími se dřívějších let než roku 2006 jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV za předpokladu, že program pro rozvoj venkova pro nové programové období takový výdaj zohledňuje.
2. Výdaje plynoucí ze závazků týkajících se vyrovnávacích příspěvků ve znevýhodněných oblastech v nových členských státech v letech 2007 a 2008 budou hrazeny z EZFRV a musí být v souladu s nařízením (ES) č. 1698/2005.
Článek 7
1. Výdaje vztahující se k víceletým závazkům, s výjimkou závazků přijatých v rámci agroenvironmentálních opatření a opatření týkajících se životních podmínek zvířat, s platbami, které mají být poskytnuty po konečném datu způsobilosti výdajů současného programového období, jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV od:
a) konečného data způsobilosti výdajů současného programového období, kdy platby pokračují po tomto datu, nebo
b) data předcházejícího před datem uvedeným v písmenu a), avšak po 1. lednu 2007, kdy částka udělená programu a/nebo opatření byla už vyčerpána.
Programy pro rozvoj venkova pro nové programové období musí zohledňovat výdaje uvedené v prvním pododstavci.
Článek 8
1. V případě operací vztahujících se k víceletým závazkům, kdy závazky vůči příjemcům byly přijaty před konečným datem způsobilosti výdajů současného programového období, jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV všechny výdaje vztahující se k nedoplatkům po tomto datu za předpokladu, že:
a) příslušný orgán členského státu rozdělí operace do dvou odlišných, identifikovatelných finančních a fyzických nebo realizačních fází odpovídajících těmto dvěma programovým obdobím;
b) jsou splněny podmínky spolufinancování a způsobilosti operací v novém programovém období.
2. Jsou-li finanční prostředky pro současné programové období vyčerpány před konečným datem uvedeným v odstavci 1, výdaje vztahující se k platbám k doplacení po tomto dřívějším datu jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Členské státy musí ve svých programech pro rozvoj venkova v rámci nového programového období uvést, zda u dotčených opatření využívají možností uvedených v odstavcích 1 a 2.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro nové členské státy
Článek 9
S ohledem na plnění norem Společenství v souladu s čl. 33l odst. 2a a 2b nařízení (ES) č. 1257/1999 jsou výdaje vztahující se k nedoplatkům závazků vůči příjemcům přijatým do konečného data způsobilosti výdajů současného programového období v novém programovém období způsobilé podle EZFRV za předpokladu, že program pro rozvoj venkova pro nové programové období takové výdaje zohledňuje.
Článek 10
V novém programovém období nejsou způsobilé podle EZFRV žádné platby v souvislosti s následujícími opatřeními:
a) poradenské a školicí služby pro zemědělce, jak je uvedeno v článku 33g nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) příplatky k přímým platbám, jak je uvedeno v článku 33h nařízení (ES) č. 1257/1999;
c) příplatky ke státní podpoře na Maltě, jak je uvedeno v článku 33i nařízení (ES) č. 1257/1999;
d) podpora pro maltské zemědělce pracující na plný úvazek, jak je uvedeno v článku 33j nařízení (ES) č. 1257/1999.
KAPITOLA 3
Zvláštní ustanovení pro agroenvironmentální opatření a opatření pro dobré životní podmínky zvířat
Článek 11
Před koncem období pro splnění závazku přijatého podle kapitoly VI nařízení (ES) č. 1257/1999 mohou členské státy podle nařízení (ES) č. 1698/2005 povolit přeměnu tohoto závazku na nový závazek, zpravidla na období mezi pěti a sedmi lety, a to za předpokladu, že:
a) každá taková přeměna má nepopiratelný přínos pro životní prostředí nebo pro dobré životní podmínky zvířat a
b) stávající závazek je podstatně rozšířen.
KAPITOLA 4
Výdaje na technickou podporu
Oddíl 1
Výdaje vztahující se k opatřením spolufinancovaným ze záruční sekce EZOZF
Článek 12
1. Výdaje vztahující se k hodnocení nového programového období ex ante, jak je uvedeno v článku 85 nařízení (ES) č. 1698/2005, mohou být hrazeny ze záruční sekce EZOZF v rámci současného programového období v časovém rámci stanoveném v čl. 39 odst.1 písm. a) nařízení (ES) č. 1290/2005 za předpokladu, že je respektován strop ve výši 1 % uvedený ve druhém pododstavci článku 59 nařízení (ES) č. 817/2004.
2. Výdaje vztahující se k hodnocení současného programového období ex post, jak je uvedeno v článku 64 nařízení (ES) č. 817/2004, jsou způsobilé podle složky programu pro rozvoj venkova týkající se technické pomoci za předpokladu, že jsou v souladu s druhým pododstavcem čl. 66 odst. 2 nařízení (ES) č. 1698/2005 a že program tento účel zohledňuje.
Oddíl 2
Výdaje vztahující se k opatřením spolufinancovaným z orientační a/nebo záruční sekce EZOZF
Článek 13
1. Výdaje v rámci současného programového období vynaložené po konečném datu způsobilosti výdajů pro toto programové období a vztahující se k operacím podle bodů 2 a 3 pravidla č. 11 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 [8], s výjimkou hodnocení ex post, auditů a příprav závěrečných zpráv, nejsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV.
2. Výdaje v rámci současného programového období vynaložené po konečném datu způsobilosti výdajů pro toto programové období a vztahující se k operacím podle první odrážky bodu 2.1 a podle bodu 3 pravidla č. 11 přílohy nařízení (ES) č. 1685/2000, včetně hodnocení ex ante uvedeného v článku 85 nařízení (ES) č. 1698/2005, na přípravu programů pro rozvoj venkova podle nového programového období jsou, s výhradou podmínek stanovených v bodech 2.2 až 2.7 a 3 uvedeného pravidla, způsobilé podle složky týkající se technické pomoci v současných operačních programech nebo programových dokumentech pro rozvoj venkova.
3. Výdaje na hodnocení současného programového období ex post, jak je uvedeno v článku 43 nařízení (ES) č. 1260/1999, mohou být v novém programovém období způsobilé podle EZFRV a podle složky programů týkající se technické pomoci za předpokladu, že jsou v souladu s druhým pododstavcem čl. 66 odst. 2 nařízení (ES) č. 1698/2005 a že program tento účel zohledňuje.
HLAVA III
PŘECHODNÁ PRAVIDLA PRO PROVÁDĚNÍ NAŘÍZENÍ (ES) č. 1268/1999
Článek 14
Co se týče opatření uvedených ve čtvrté, sedmé a čtrnácté odrážce článku 2 nařízení (ES) č. 1268/1999, výdaje vztahující se k platbám, které mají být učiněny po 31. prosinci 2006, jsou v novém programovém období způsobilé podle EZFRV za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 71 odst. 1 nařízení (ES) č. 1698/2005 a že program podle nového programového období tento účel zohledňuje.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Členské státy musí zajistit jasné stanovení přechodných operací spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení prostřednictvím svých řídicích a kontrolních systémů.
Článek 16
Srovnávací tabulka opatření podle současného a nového programového období je uvedena v příloze II.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1321/2006
ze dne 5. září 2006,
kterým se od 6. září 2006 stanoví dovozní cla pro některé druhy loupané rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na článek 11a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě informací předaných příslušnými orgány Komise zjistila, že na období od 1. září 2005 do 31. srpna 2006 byly vydány dovozní licence na loupanou rýži kódu KN 100620 (kromě dovozních licencí na rýži Basmati) na množství 430075 tun.
Dovozní clo pro loupanou rýži kódu KN 100620 (kromě rýže Basmati) proto musí být změněno.
(2) Jelikož ke stanovení použitelného cla má dojít ve lhůtě 10 dnů od konce výše uvedeného období, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo neprodleně v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní clo použitelné pro loupanou rýži kódu KN 100620 činí 42,5 EUR za tunu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1322/2006
ze dne 1. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1470/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Stávající opatření
(1) Rada nařízením (ES) č. 1470/2001 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila konečná antidumpingová cla v rozmezí od 0 % do 66,1 % z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (dále jen "CFL-i") pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "původní šetření").
(2) Rada nařízením (ES) č. 866/2005 [3] na základě šetření podle článku 13 základního nařízení rozšířila konečná antidumpingová opatření uložená původním nařízením na dovozy téhož výrobku zasílané z Vietnamské socialistické republiky, Pákistánské islámské republiky a Filipínské republiky.
1.2. Žádost o prozatímní přezkum
(3) Dne 3. srpna 2004 Komise obdržela žádost podle čl. 11 odst.
384/96, která se omezuje pouze na přezkum definice výrobku. Žádost podala společnost Steca Batterieladesysteme und Präzisionselektronik GmbH, dovozce CFL-i vyráběných v Čínské lidové republice (dále jen "žadatel").
Žadatel dovážel CFL-i napájené stejnosměrným proudem (dále jen "DC-CFL-i").
Žadatel tvrdil, že DC-CFL-i mají odlišné základní technické i fyzické vlastnosti i odlišné konečné použití a využití než CFL-i napájené střídavým proudem (dále jen "AC-CFL-i").
Žadatel dále tvrdil, že pouze AC-CFL-i by měly být předmětem platných antidumpingových cel, neboť jen na ně bylo zaměřeno původní šetření.
Žadatel proto požadoval, aby DC-CFL-i byly výslovně vyjmuty z působnosti antidumpingového cla a aby byla příslušným způsobem upravena definice dotyčného výrobku v původním nařízení.
Žadatel rovněž požadoval, aby vyjmutí DC-CFL-i z definice výrobku mělo zpětnou účinnost.
1.3. Zahájení
(4) Vzhledem k tomu, že po konzultaci s poradním výborem bylo zjištěno, že existuje dostatečný přímý důkaz, Komise ohlásila prostřednictvím oznámení (dále jen "oznámení o zahájení") zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [4] zahájení částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, jehož rozsah byl omezen na přezkum definice výrobku.
1.4. Šetření
(5) Komise oficiálně informovala orgány Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), výrobce/vývozce v ČLR, dovozce ve Společenství, o nichž je známo, že se jich tato záležitost týká, výrobce ve Společenství a sdružení výrobců ve Společenství o zahájení šetření.
Zúčastněným stranám byla dána možnost, aby sdělily své připomínky písemně a aby požádaly o slyšení ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
(6) Komise si vyžádala od všech zúčastněných stran, o nichž je známo, že se jich tato záležitost týká, a od všech ostatních společností, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení, základní informace týkající se celkového obratu, hodnoty a objemu prodeje v Evropském společenství, výrobní kapacity, současné výroby, hodnoty a objemu celkového dovozu CFL-i a pouze DC-CFL-i.
Komise prozkoumala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro účely posouzení, zda je potřeba upravit rozsah stávajících opatření.
(7) Pět výrobců/vývozců v ČLR, jeden výrobce ve Společenství, jeden dovozce ve spojení s vývozcem/výrobcem v ČLR a 11 dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, při tomto šetření spolupracovalo a předložilo základní informace uvedené výše v 6. bodě odůvodnění.
1.5. Období šetření
(8) Obdobím šetření bylo období od 1. listopadu 2003 do 31. října 2004.
1.6. Poskytnutí informací
(9) Všechny zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě byly učiněny tyto závěry. V souladu s čl.
20 odst. 5 základního nařízení byla stranám poskytnuta lhůta, ve které mohly k těmto poskytnutým informacím zaujmout stanovisko.
(10) Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a podle potřeby byly závěry odpovídajícím způsobem upraveny.
2. DOTYČNÝ VÝROBEK
(11) Dotyčným výrobkem je, jak je definováno v článku 1 původního nařízení, CFL-i, v současnosti kódu KN ex85393190.
CFL-i jsou elektronické kompaktní fluorescenční výbojky s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány.
Jak je uvedeno v 11. bodě odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 255/2001 ze dne 7. února 2001 o uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu CFL-i pocházejících z ČLR [5] (dále jen "prozatímní nařízení") a potvrzeno konečnými zjištěními v původním nařízení, dotyčný výrobek má nahrazovat obyčejné žárovky a lze jej instalovat do stejných objímek jako žárovky.
(12) Zatímco během původního šetření byly zjištěny různé typy výrobků lišící se mimo jiné podle životnosti, výkonu a krytu výbojky, vstupní napětí nebylo šetřeno a ani na něj žádná ze zúčastněných stran během původního šetření neupozornila.
3. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
3.1. Metodika
(13) Ve snaze určit, zda mají být DC-CFL-i a AC-CFL-i považovány za jeden výrobek nebo za dva různé výrobky, se posuzovalo, zda DC-CFL-i a AC-CFL-i mají tytéž základní fyzické a technické vlastnosti a totéž konečné použití.
S ohledem na to byla rovněž posuzována zaměnitelnost a hospodářská soutěž mezi AC-CFL-i a DC-CFL-i ve Společenství.
3.2. Základní fyzické a technické vlastnosti
(14) Všechny CFL-i se skládají ze dvou základních součástí: jedné nebo několika trubic naplněných plynem a jednoho elektronického předřadníku.
Elektronický předřadník v podstatě dodává do trubice naplněné plynem elektrony.
Elektrony aktivují plyn, který vyzařuje energii ve formě světla.
(15) Vstupní napětí pro AC-CFL-i a DC-CFL-i se však liší, v případě AC-CFL-i se jedná o střídavé a v případě DC-CFL-i o stejnosměrné napětí.
V důsledku toho se musí elektronické předřadníky používané v DC-CFL-i skládat z jiných součástí než předřadníky používané v AC-CFL-i, neboť musí plnit i další funkci, kterou je měnit stejnosměrné napětí na střídavé, a zajišťovat tak produkci světla.
(16) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že v původním šetření byl výrobek vyráběný ve srovnatelné zemi (Mexiko) považován za obdobný výrobek, i když CFL-i vyráběné v této zemi byly určeny pro nižší napětí.
Proto by AC-CFL-i používané pro nižší napětí měly být rovněž považovány za tentýž výrobek jako DC-CFL-i.
Je však třeba poznamenat, že i když je systém napětí v Mexiku jiný než systém ve Společenství, CFL-i vyráběné v Mexiku i CFL-i vyráběné ve Společenství fungují na střídavý proud.
Obě mají naprosto shodné funkce, tj. nahrazují na příslušných trzích obyčejné žárovky.
(17) V tomto přezkumu nespočívá rozdíl mezi oběma typy výbojek pouze v napětí jako ve výše uvedeném případě mexických výbojek, ale i ve struktuře napájení DC-CFL-i a AC-CFL-i, která vyžaduje použití různých součástí a propůjčuje tedy každému typu odlišné technické vlastnosti.
3.3. Základní konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(18) Jak bylo uvedeno výše v 11. bodě odůvodnění, výrobek dotčený původním šetřením má sloužit jako náhrada obyčejných žárovek.
(19) Na základě informací poskytnutých výrobním odvětvím Společenství a čínskými vyvážejícími výrobci představuje celková spotřeba trhu Společenství, pokud jde o DC-CFL-i, méně než 2 % celkové spotřeby CFL-i.
Z toho plyne, že AC-CFL-i je nejdováženějším a nejpoužívanějším typem CFL-i na trhu Společenství, tzn. že téměř 100 % celkového dovozu a celkového prodeje Společenství představují AC-CFL-i.
(20) Vzhledem k výše uvedenému jsou AC-CFL-i určeny jako náhrada nejpoužívanějších žárovek a lze je instalovat do stejných objímek jako žárovky.
Jelikož DC-CFL-i nepoužívají stejné vstupní napětí, nebudou produkovat světlo, pokud budou použity ve stejné objímce jako obyčejné žárovky.
V opačném případě, pokud jsou AC-CFL-i našroubovány do objímky napájené stejnosměrným proudem, nebudou produkovat světlo ani ony.
Aby tedy bylo možné svítit pomocí DC-CFL-i, je potřeba napájení stejnosměrným proudem, a ke svícení AC-CFL-i je třeba napájení střídavým proudem.
(21) Možnosti vyžití AC-CFL-i jsou uvedeny ve 110. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jedná se o domácnosti, průmysl a velký počet komerčních objektů, jako jsou obchody a restaurace, zatímco DC-CFL-i toto využití kromě vzácných výjimek nemají.
Uživatelé AC-CFL-i jsou většinou napojeni na veřejnou elektrickou síť, zatímco DC-CFL-i se používají v oblastech bez připojení na veřejnou elektrickou síť a počítají tedy hlavně s jinými zdroji energie (baterie, solární systémy, fotovoltaické panely).
Používají se v izolovaných nebo venkovských oblastech v dolech, k osvětlování krytů, ke svícení v kempech, na lodích atd. Na základě toho bylo usouzeno, že DC-CFL-i nemohou nahrazovat obyčejné žárovky, a že tedy AC-CFL-i a DC-CFL-i nejsou vzájemně zaměnitelné.
(22) Závěr je tedy takový, že ve smyslu původního nařízení jsou obyčejné žárovky považovány za žárovky s napájením střídavým proudem.
(23) Výrobní odvětví Společenství navzdory výše uvedeným skutečnostem tvrdilo, že AC-CFL-i a DC-CFL-i mají totéž konečné použití, tj. vytvářet světlo.
Měly by proto být považovány za jediný výrobek.
V tomto ohledu výrobní odvětví přirovnávalo AC-CFL-i a DC-CFL-i k různým typům automobilů podle toho, zda používají benzinové nebo vznětové motory.
Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že oba typy automobilů mají tutéž funkci, tj. motorizovanou silniční přepravu osob, a jsou tedy považovány za jediný výrobek.
(24) Kromě toho, že určování, zda automobily s benzinovými motory a automobily se vznětovými motory představují jediný výrobek, není předmětem tohoto prozatímního přezkumu, bylo však výše uvedené srovnání považováno za nevhodné, neboť se soustředilo na špatný parametr (motor).
V tomto případě je relevantním parametrem to, zda výrobek má fyzické a technické vlastnosti k tvorbě světla, pokud je použit v objímce pro obyčejnou žárovku.
(25) Některé strany tvrdily, že velmi omezený počet určitých modelů AC-CFL-i může fungovat jak na střídavý, tak na stejnosměrný proud.
Bylo shledáno, že tyto výbojky mají totéž konečné použití jako AC-CFL-i fungující pouze na střídavý proud.
Jsou tedy považovány za výbojky, které se používají v případě napájení střídavým proudem.
(26) Z výše uvedeného vyplývá, že AC-CFL-i a DC-CFL-i nejsou vzájemně zaměnitelné, a nemají proto totéž konečné použití.
3.4. Hospodářská soutěž mezi AC-CFL-i a DC-CFL-i
(27) Jak bylo uvedeno výše, AC-CFL-i a DC-CFL-i se nepoužívají ve stejných oblastech a nejsou vzájemně zaměnitelné, ale dodávají se na různé trhy.
V důsledku jejich specifického konečného použití mohou být DC-CFL-i zakoupeny pouze ve specializovaných obchodech nebo přímo od výrobců.
Naopak AC-CFL-i mohou být zakoupeny ve většině obchodů pro širokou spotřebitelskou veřejnost.
(28) Jediný spolupracující výrobce ES tvrdil, že v oblastech, kde je k dispozici střídavé napětí, se spotřebitelé mohou rozhodnout a vybavit se fotovoltaickými panely nebo solárními panely, které vyrábějí stejnosměrný proud.
Tvrdil proto, že mezi DC-CFL-i a AC-CFL-i existuje hospodářská soutěž.
Upozorňujeme, že volba mezi dvěma zdroji energie je volbou, která přesahuje rámec pouhého použití CFL-i z důvodu výše nezbytné investice a skutečnosti, že tato volba ovlivní veškeré elektřinou napájené přístroje v domě.
Je tedy vysoce nepravděpodobné, že by investice do fotovoltaických panelů byla výsledkem pouze hospodářské soutěže mezi DC-CFL-I a AC-CFL-i.
Rovněž je třeba poznamenat, že DC-CFL-i jsou dražší než AC-CFL-i, a proto se domníváme, že toto tvrzení postrádá ekonomickou logiku.
Na základě toho musí být toto tvrzení zamítnuto.
(29) Vzhledem k tomu, že DC-CFL-i a AC-CFL-i nemohou být použity v téže rozvodné síti, docházíme k závěru, že mezi těmito typy neexistuje hospodářská soutěž.
3.5. Rozlišení mezi DC-CFL-i a AC-CFL-i
(30) Někteří namítali, že DC-CFL-i a AC-CFL-i nelze jasně rozlišit.
V tomto ohledu poznamenáváme, že i když jak DC-CFL-i, tak AC-CFL-i spadají pod tentýž kód KN ex85393190, lze je snadno rozlišit.
Ve skutečnosti lze pro odlišení DC-CFL-i od AC-CFL-i použít následující kritérium: DC-CFL-i našroubované do objímky napájené střídavým proudem, je-li přívod proudu zapnut, nevytvářejí světlo.
(31) Kromě toho jsou DC-CFL-i zřetelně označeny, tj. nízkonapěťové napájení je na výrobku zřetelně vyznačeno, aby spotřebitelé nepoužili tyto výbojky v objímkách napájených střídavým proudem a nezničili je tak.
4. ZÁVĚR V OTÁZCE DEFINICE VÝROBKŮ
(32) Výše uvedená zjištění ukazují, že DC-CFL-i a AC-CFL-i nemají tytéž základní fyzické a technické vlastnosti a totéž konečné použití.
Nejsou vzájemně zaměnitelné a na trhu Společenství si nekonkurují.
Na základě toho se došlo k závěru, že DC-CFL-i a AC-CFL-i jsou dva různé výrobky a že antidumpingové clo vztahující se na dovoz CFL-i pocházejících z ČLR by nemělo být uplatňováno v případě dovozu DC-CFL-i.
Z toho rovněž vyplývá, že DC-CFL-i nebyly předmětem původního šetření, i když to v původním nařízení nebylo výslovně uvedeno.
(33) Na základě výše uvedených skutečností by působnost stávajících opatření měla být upřesněna prostřednictvím změny původního nařízení.
(34) Vzhledem k tomu, že opatření uložená nařízením (ES) č. 1470/2001 byla nařízením (ES) č. 866/2005 rozšířena na dovoz CFL-i zasílaných z Vietnamu, Pákistánu a/nebo Filipín, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín či nikoli, mělo by toto nařízení být odpovídajícím způsobem upraveno.
5. ŽÁDOST O ZPĚTNÉ UPLATNĚNÍ
(35) Na základě výše uvedených závěrů v 32. a 33. bodě odůvodnění, podle kterých DC-CFL-i nebyly součástí dotyčného výrobku v původním šetření, které vedlo k uložení antidumpingových opatření z dovozu CFL-i z ČLR, by upřesnění definice výrobku mělo mít zpětnou účinnost k datu uložení stávajících konečných antidumpingových cel.
(36) Konečná antidumpingová cla zaplacená podle nařízení Rady (ES) č. 1470/2001 z dovozu CFL-i do Společenství by tedy měla být nahrazena za dovozní operace, které se týkaly DC-CFL-i. O náhradu je nutno požádat vnitrostátní celní orgány v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a aniž jsou dotčeny vlastní zdroje Společenství, zejména čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1470/2001 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek na střídavý proud (včetně elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek fungujících jak na střídavý, tak na stejnosměrný proud) s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, kódu KN ex85393190 (kód TARIC 85393190*91 do 10. září 2004 a kód TARIC 85393190*95 od 11. září 2004), pocházejících z Čínské lidové republiky."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Částky zajištěné prozatímním antidumpingovým clem uloženým podle nařízení (ES) č. 255/2001 na dovozy elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek fungujících na střídavý proud (včetně elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek fungujících jak na střídavý, tak na stejnosměrný proud) s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, pocházejících z Čínské lidové republiky se vyberou ve stanovené výši konečného cla. Částky zajištěné prozatímním clem uloženým podle nařízení (ES) č. 255/2001 na dovoz výrobků firmy Zhejiang Sunlight Group Co., Ltd se vyberou ve výši konečného cla stanoveného pro dovoz výrobků firmy Zhejiang Yankton Group Co., Ltd (doplňkový kód TARIC A241)."
Článek 2
V článku 1 nařízení (ES) č. 866/2005 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1470/2001 ve výši 66,1 % z dovozu elektronických kompaktních výbojek fungujících na střídavý proud (včetně elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek fungujících jak na střídavý, tak na stejnosměrný proud) s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, kódu KN ex85393190 (kód TARIC 85393190*91 do 10. září 2004 a kód TARIC 85393190*95 od 11. září 2004) a pocházejících z Čínské lidové republiky se rozšiřuje na elektronické kompaktní výbojky fungující na střídavý proud (včetně elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek fungujících jak na střídavý, tak na stejnosměrný proud) s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, zasílané z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín či nikoli (kód TARIC 85393190*92)."
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1323/2006
ze dne 6. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1324/2006
ze dne 7. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1325/2006
ze dne 7. září 2006
o změně nařízení (ES) č. 1298/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 1. září 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1298/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1298/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1298/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1326/2006
ze dne 7. září 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2006 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 1. do 7. září 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2006 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 14,57 EUR/t pro maximální celkové množství 63000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1327/2006
ze dne 7. září 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 1. do 7. září 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1328/2006
ze dne 8. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1329/2006
ze dne 8. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1725/2003, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002, pokud jde o výklady Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) č. 8 a č. 9
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1725/2003 [2] byly přijaty některé mezinárodní standardy a výklady, které existovaly ke dni 14. září 2002.
(2) Dne 12. ledna 2006 zveřejnil Výbor pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) výklad č. 8 Působnost IFRS 2.
Ve standardu IFRIC 8 je vysvětleno, že účetní standard Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS 2) Úhrady akciemi se týká opatření, kdy subjekt provede úhradu převodem akcií za zjevně nicotnou nebo nepřiměřenou protihodnotu.
(3) Dne 1. března 2006 zveřejnil Výbor pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) výklad č. 9 Přehodnocení vložených derivátů.
IFRIC 9 vysvětluje některé aspekty nakládání s vloženými deriváty podle IAS 39 Finanční nástroje: účtování a oceňování.
(4) Výsledky uskutečněné konzultace Skupiny technických odborníků (TEG) působící při Evropské poradní skupině pro účetní výkaznictví (EFRAG) potvrzují, že IFRIC 8 a IFRIC 9 splňují odborná kritéria pro přijetí stanovená v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1606/2002.
(5) Nařízení (ES) č. 1725/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro účetnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1725/2003 se mění takto:
1. Vkládá se výklad Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) č. 8 Působnost IFRS 2 ve znění uvedeném v příloze tohoto nařízení.
2. Vkládá se výklad Výboru pro výklad mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRIC) č. 9 Přehodnocení vložených derivátů ve znění uvedeném v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Každá společnost použije IFRIC 8 stanovený v příloze tohoto nařízení nejpozději od prvního dne rozpočtového roku 2006 s výjimkou společností, jejichž první den rozpočtového roku připadá na první den měsíce ledna, února, března nebo dubna. Tyto společnosti budou používat IFRIC 8 nejpozději od prvního dne rozpočtového roku 2007.
2. Každá společnost použije IFRIC 9 stanovený v příloze tohoto nařízení nejpozději od prvního dne rozpočtového roku 2006 s výjimkou společností, jejichž první den rozpočtového roku připadá na první den měsíce ledna, února, března, dubna nebo května. Tyto společnosti budou používat IFRIC 9 nejpozději od prvního dne rozpočtového roku 2007.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1330/2006
ze dne 8. září 2006
o vyplácení dodatku k zálohám na vyrovnávací podporu pro banány na rok 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4 nařízení Komise (EHS) č. 1858/93 ze dne 9. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh [2], stanoví podmínky pro vyplácení záloh na vyrovnávací podporu.
(2) V článku 2 nařízení Komise (ES) č. 833/2006 ze dne 2. června 2006, kterým se stanoví vyrovnávací podpora pro banány produkované a uváděné na trh ve Společenství v roce 2005 a jednotková hodnota záloh na rok 2006 [3], bylo stanoveno, že částka každé zálohy pro banány uváděné na trh v roce 2006 činí 4,13 EUR za 100 kilogramů.
(3) S ohledem na vývoj cen na trhu Společenství oproti roku 2005 a na dopad tohoto vývoje na finanční situaci producentů banánů ve Společenství je odůvodněné stanovit vyplácení dodatku k zálohám na množství uváděná na trh ve Společenství v roce 2006, aniž by tím byla dotčena výše vyrovnávací podpory, která se v souladu s článkem 12 nařízení (EHS) č. 404/93 a s ustanoveními nařízení (EHS) č. 1858/93 určí později. Je třeba stanovit, že vyplácení dodatku k zálohám je podmíněno složením jistoty podle článku 4 nařízení (EHS) č. 1858/93.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Producentské členské státy vyplácejí dodatek k zálohám na vyrovnávací podporu podle článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93 na rok 2006 ve výši 7,13 EUR za 100 kilogramů pro množství uváděná na trh ve Společenství v roce 2006.
Dodatek k zálohám se vyplácí pro množství uváděná na trh, která byla předmětem žádostí o zálohy na vyrovnávací podporu na rok 2006.
K žádosti o vyplacení dodatku k zálohám se přiloží důkaz o složení jistoty ve výši 3,57 EUR za 100 kilogramů.
Pro banány uvedené na trh během prvního pololetí roku 2006 se platba provede ve lhůtě dvou měsíců následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1331/2006
ze dne 8. září 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1297/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1332/2006
ze dne 8. září 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 9. září 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1296/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1296/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1296/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1333/2006
ze dne 8. září 2006
o změně nařízení (ES) č. 1298/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 1. září 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1298/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1298/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1298/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1334/2006
ze dne 8. září 2006
o změně nařízení (ES) č. 1299/2006, kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) nařízení (ES) č. 318/2006 byly ode dne 1. září 2006 stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1299/2006 [2].
(2) Vzhledem k dodatečným informacím dostupným Komisi, které se týkají zejména změny ve vztahu mezi cenami na vnitřním a světovém trhu, je nezbytné upravit v současnosti platné vývozní náhrady.
(3) Nařízení (ES) č. 1299/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1299/2006 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1335/2006
ze dne 8. září 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2006 do 30. června 2007 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. září 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce října 2006 pro množství 3310,168 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1336/2006
ze dne 8. září 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 1. září 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1303/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 1303/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 1303/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1337/2006
ze dne 11. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2006
ze dne 8. září 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Dne 16. března 2006 Komise uložila nařízením (ES) č. 439/2006 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") prozatímní antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") do Společenství.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(2) Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření předložily některé zúčastněné strany své písemné připomínky k prozatímním zjištěním.
Žádná ze stran nepožádala o slyšení.
(3) Čínský vyvážející výrobce a dovozce, kteří se Komisi nepřihlásili před zavedením prozatímních opatření, protestovali proti zavedení konečných antidumpingových cel, aniž by řádně doložili argumenty, které zpochybňují skutečnosti a úvahy, na jejichž základě jsou zavedena prozatímní opatření.
Tyto společnosti byly v každém případě informovány, že jelikož se přihlásily až ve velmi pozdní fázi šetření, nemohou být považovány za spolupracující strany.
(4) Čínská obchodní společnost se odvolala na 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení a zopakovala svůj požadavek na oprávnění k individuálnímu stanovení dumpingu.
Tato společnost byla informována již před zavedením prozatímních opatření, že individuální stanovení lze použít pouze pro vyvážející výrobce, nikoli pro obchodníky.
Požadavek byl proto zamítnut.
(5) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě mělo být doporučeno uložení konečného antidumpingového cla na dovozy zámiše pocházejícího z ČLR a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly vznést námitky po zveřejnění základních skutečností a úvah.
(6) Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a na jejich základě byla zjištění případně upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Pokud jde o výrobní postup popsaný ve 13. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je v něm vysvětleno, že srst je z povrchu kůže odstraněna a kůže je poté vyčiněna v případě zámiše výhradně pomocí rybího tuku nebo jiného živočišného oleje a v případě kombinovaného zámiše poločiněním pomocí aldehydů nebo jiných činidel a poté pomocí rybího tuku nebo jiného živočišného oleje.
(8) Kromě toho, aby byl vysvětlen odkaz na crust zámiš a kombinovaný crust zámiš ve 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotyčný výrobek musí být definován jako zámiš nebo kombinovaný zámiš bez ohledu na to, zda je vystřižen na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše (dále jen "zámiš") pocházejícího z ČLR (dále jen "dotyčný výrobek"), v současné době kódů KN 41141010 a 41141090.
(9) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, 13. až 17. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
D. DUMPING
1. Běžná hodnota
(10) Po prozatímním zveřejnění měla čínská obchodní společnost, uvedená ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, námitky proti použití USA jako srovnatelné země, jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění uvedeného nařízení, zejména pokud jde o údajně nedostatečně významnou výrobu v USA.
Kromě toho tvrdila, že důvody nepřihlížení k Turecku nebyly řádně odůvodněny.
Tato obchodní společnost neodůvodnila své tvrzení, ani nepředložila žádný důkaz.
(11) Jak bylo vysvětleno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě Turecka analýza ukázala, že turecký domácí trh je velmi omezený.
Téměř veškerá turecká výroba je zaměřená na vývoz (zejména do Evropy a do USA), a proto nebyl domácí prodej tak reprezentativní, aby bylo Turecko vybráno jako srovnatelná země.
Turecký domácí trh představuje 2 % domácího trhu USA a zdá se, že je omezenější než trh v USA, pokud jde o hospodářskou soutěž.
V USA byla hospodářská soutěž na skutečně vysoké úrovni díky dovozům z jiných zemí, jak je vysvětleno ve 22. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Pokud jde o údajnou nedostatečnou výrobu v USA, je třeba poznamenat, že spolupracující výrobce v USA začal přemisťovat svou výrobu až po období šetření.
V průběhu období šetření byl v USA významný domácí trh se zámišem.
Proto se výběr USA jako srovnatelné země potvrzuje.
(12) V návaznosti na konečné zveřejnění informací tento obchodník nadále namítal proti vhodnosti USA jako srovnatelné země a tvrdil, že údaje, které poskytl výrobce v USA, by bylo obtížné ověřit, neboť tato společnost již v USA nevyrábí, a proto jsou její údaje nespolehlivé.
V tomto ohledu je třeba podotknout, že jak je uvedeno v 11. bodě odůvodnění, v průběhu období šetření výrobce z USA ještě vyráběl značné množství zámiše v USA určené k prodeji na jeho domácím trhu.
Navíc údaje pro období šetření, na jejichž základě byla stanovena běžná hodnota, byly řádně ověřeny v prostorách výrobce v USA a dospělo se k závěru, že jsou přesné a spolehlivé.
Proto se toto tvrzení obchodní společnosti zamítá.
(13) Vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly předloženy žádné další argumenty, 20. až 24. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
2. Vývozní cena
(14) Vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly předloženy žádné připomínky, 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
3. Srovnání
(15) Co se týče prozatímního zveřejnění, tvrdila čínská obchodní společnost uvedená ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že je třeba provést další úpravu týkající se rozdílů ve fyzikálních vlastnostech v tom smyslu, že některý zámiš vyvážený z ČLR do Společenství je ve formě patchworku, tedy vyrobený z malých kousků nastříhaného zámiše nižší kvality než je zámiš prodávaný výrobním odvětvím USA.
(16) Tvrzení bylo prověřeno na základě informací poskytnutých obchodní společností a přijato potud, pokud lze zjistit vývoz zámiše ve formě patchworku.
V důsledku toho byla provedena další úprava, pokud jde o zámiš ve formě patchworku, aby bylo možno zajistit nestranné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, a to rozšířením úprav rozdílů ve fyzikálních vlastnostech uvedených ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingové rozpětí
(17) S ohledem na výše uvedené skutečnosti představuje konečné stanovené rozpětí dumpingu vyjádřené jako procentní podíl ceny CIF na hranice Společenství před proclením 69,8 %.
E. ÚJMA
1. Výroba ve Společenství
(18) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(19) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, 29. a 30. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
3. Spotřeba Společenství
(20) Při přezkoumání statistických informací od Eurostatu byly dovozy ze třetích zemí kromě ČLR upraveny.
Na základě toho byly údaje o spotřebě Společenství upraveny takto:
Zřejmá spotřeba Společenství _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Čtverečních stop (v tisících) _BAR_ 20462 _BAR_ 21334 _BAR_ 22109 _BAR_ 21312 _BAR_ 21886 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 108 _BAR_ 104 _BAR_ 107 _BAR_
(21) Tato tabulka ukazuje, že poptávka po dotyčném výrobku ve Společenství se v posuzovaném období zvýšila o 7 %, což je nepatrně více, než je uvedeno ve 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Na tomto základě a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby Společenství, se metodika vysvětlená ve 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení s konečnou platností potvrzuje.
4. Objem dovozů z dotčené země a podíl na trhu
(22) Na základě nepatrně upravených údajů o spotřebě Společenství byl podíl dovozů z ČLR na trhu odpovídajícím způsobem upraven za posuzované období takto:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 10,4 % _BAR_ 7,6 % _BAR_ 22,8 % _BAR_ 29,4 % _BAR_ 30,2 % _BAR_
(23) V průběhu posuzovaného období posílily dovozy z ČLR svůj podíl na trhu Společenství z 10,4 % v roce 2001 na 30,2 % v období šetření.
K tomuto rychlému nárůstu podílu na trhu došlo i přes pomalejší růst spotřeby.
Proto se trend uvedený ve 33. bodě odůvodnění potvrzuje.
(24) V návaznosti na přijetí tvrzení čínské obchodní společnosti uvedeného výše v 16. bodě odůvodnění a příslušné úpravy provedené pro účely výpočtu dumpingu byla provedena podobná úprava dovozních cen dotyčného výrobku kvůli nižší kvalitě zámiše vyváženého z ČLR do Společenství ve formě patchworku pro účely výpočtu úrovně cenového podbízení.
Úprava z důvodu rozdílné kvality uvedená ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byla tedy revidována směrem vzhůru.
Na tomto základě srovnání ukázalo, že v průběhu období šetření byl dotyčný výrobek pocházející z ČLR prodáván do Společenství za ceny, které se podbízely cenám výrobního odvětví Společenství, vyjádřeno jako procentní podíl z ceny výrobního odvětví Společenství, o 29 %.
(25) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, 32. a 34. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
(26) Na základě revidovaných údajů týkajících se spotřeby Společenství je podíl výrobního odvětví Společenství na trhu upraven v posuzovaném období takto:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 39,9 % _BAR_ 38,3 % _BAR_ 33,8 % _BAR_ 30,1 % _BAR_ 30,8 % _BAR_
(27) Významný pokles objemu prodeje výrobního odvětví Společenství v posuzovaném období se plně odráží v podílu na trhu, který neustále klesal z 39,9 % v roce 2001 na 30,8 % v období šetření.
Proto se potvrzuje trend uvedený ve 39. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(28) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, 37. a 38. a 40. až 54. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
6. Závěr o újmě
(29) Výše uvedené revidované faktory, tj. spotřeba Společenství, podíly výrobního odvětví Společenství a čínských výrobců na trhu, neovlivnily trendy stanovené v prozatímním nařízení.
Rozpětí podbízení je nadále na vysoké úrovni.
Na tomto základě se má za to, že závěry týkající se podstatné újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, uvedené v prozatímním nařízení, se nezměnily.
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, se potvrzují.
F. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingových dovozů
(30) Spolupracující vyvážející obchodník tvrdil, že Komise neprokázala odůvodněné příčinné souvislosti, pokud jde o dovozy dotyčného výrobku.
K analýze v prozatímním nařízení měl dále námitky a tvrdil, že vzhledem k tomu, že dovozní ceny byly stabilně nízké, a zejména dokonce i tehdy, když výrobní odvětví Společenství bylo ziskové, neexistuje žádná příčinná souvislost mezi dovozními cenami a zápornou ziskovostí výrobního odvětví Společenství v období šetření.
(31) V tomto ohledu je třeba nejdříve poznamenat, že v souladu s čl. 3 odst.
5 základního nařízení není analýza újmy omezena na ziskovost výrobního odvětví Společenství, ale bere v úvahu i mnoho jiných faktorů uvedených ve 28. až 58. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na jejichž základě bylo shledáno, že průmyslové odvětví Společenství utrpělo během posuzovaného období podstatnou újmu. Pokud jde o dopad dumpingových dovozů, to bylo ilustrováno zejména trojnásobným zvýšením podílu dovozů z ČLR na trhu v posuzovaném období.
K tomuto zvýšení došlo na úkor výrobního odvětví Společenství, neboť to utrpělo značný pokles, pokud jde o objemy prodeje (–17 procentních bodů), i když na rostoucím trhu.
Pokud jde o dumpingové ceny, bylo zjištěno, že se v období šetření výrazně podbízely cenám výrobního odvětví Společenství.
I když dovozní ceny skutečně nesledovaly přísný sestupný trend, ale v posuzovaném období poněkud kolísaly, byly stále výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a ukazovalo se, že neustále zhoršovaly tržní podmínky, které postupně nutily výrobní odvětví Společenství snižovat prodejní ceny, jak je zřetelně vidět ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího obchodníka zamítnuto.
(32) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky týkající se dumpingových dovozů, 60. až 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
2. Účinky jiných faktorů
(33) Tatáž strana dále tvrdila, že jelikož průměrná cena dovozů z Turecka byla v období šetření mnohem nižší než cena z ČLR a ceny dovozů z jiných třetích zemí byly nepochybně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, vyloučení těchto dovozů z analýzy újmy a z šetření dumpingu ukazuje, že s ČLR bylo záměrně diskriminačně zacházeno.
Pokud jde o dovozy z Turecka, strana dále tvrdila, že metodika použitá Komisí na selektivní užití cenových trendů není slučitelná s rozhodnutími podle několika předpisů WTO.
(34) V tomto ohledu je třeba nejprve poznamenat, že Komise analyzovala dovozy z Turecka samostatně, neboť pokud jde o objem, byly po vývozech z ČLR nejvýznamnější.
Pro srozumitelnost, průhlednost a úplnost analýzy a s ohledem na přezkum statistických údajů uvedených v 19. bodě odůvodnění je dále uvedena podrobnější tabulka s revidovanými dovozy ze třetích zemí:
Dovozy z ostatních třetích zemí _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Turecko (čtvereční stopy v tisících) _BAR_ 353 _BAR_ 380 _BAR_ 237 _BAR_ 893 _BAR_ 1677 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,01 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0,33 _BAR_ 0,81 _BAR_ 0,52 _BAR_
Rumunsko (čtvereční stopy v tisících) _BAR_ 300 _BAR_ 137 _BAR_ 280 _BAR_ 330 _BAR_ 303 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 0,99 _BAR_ 0,68 _BAR_ 0,45 _BAR_ 0,61 _BAR_ 0,64 _BAR_
Pákistán (čtvereční stopy v tisících) _BAR_ 50 _BAR_ 330 _BAR_ 167 _BAR_ 157 _BAR_ 210 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,00 _BAR_ 0,37 _BAR_ 0,90 _BAR_ 1,20 _BAR_ 0,54 _BAR_
Mexiko (čtvereční stopy v tisících) _BAR_ 590 _BAR_ 1017 _BAR_ 853 _BAR_ 293 _BAR_ 170 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,54 _BAR_ 1,16 _BAR_ 1,06 _BAR_ 1,43 _BAR_ 1,13 _BAR_
Ostatní země s výjimkou výše uvedených (čtvereční stopy v tisících) _BAR_ 1029 _BAR_ 1125 _BAR_ 939 _BAR_ 881 _BAR_ 1138 _BAR_
Průměrné ceny (EUR/čtvereční stopa) _BAR_ 1,29 _BAR_ 0,84 _BAR_ 0,88 _BAR_ 0,57 _BAR_ 0,49 _BAR_
(35) Tato tabulka ukazuje, že pouze dovozy z Turecka se podstatně zvýšily, tj. z 353 tisíc čtverečních stop v roce 2001 na 1677 tisíc čtverečních stop v období šetření, za klesající ceny nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Jak je však vysvětleno v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, značnou část těchto dovozů realizoval spolupracující výrobce Společenství, aby doplnil svou škálu výrobků a opětovně vyvezl výrobek poté, co byl upraven a nově zabalen, a proto tyto objemy nemohly způsobit výrobnímu odvětví Společenství újmu.
Pokud jde o zbývající množství, ta představovala nízký a stabilní podíl na trhu okolo 2 % s výjimkou období šetření, a jak je rovněž vysvětleno v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tyto dovozy mohly přispět, i když ne výrazně, k závažné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(36) Pokud jde o "ostatní země" (s výjimkou Turecka) uvedené výše v tabulce, jejich dovozy představovaly podíl na trhu blížící se nebo dokonce nižší než de minimis v období šetření a v posuzovaném období měly stabilní nebo sestupný trend.
Celkový podíl na trhu dovozů z těchto zemí klesl z 9,6 % v roce 2001 na 8,3 % v období šetření.
Na tomto základě se má s konečnou platností za to, že žádná z těchto zemí nezpůsobila Společenství újmu.
(37) Tvrzení čínské obchodní společnosti uvedené na konci 33. bodu odůvodnění, podle něhož "metodika použitá Komisí na selektivní užití cenových trendů není slučitelná s rozhodnutími podle několika předpisů WTO", bylo neurčité a neodůvodněné, a bylo proto odmítnuto.
(38) Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další informace dokládající účinek dovozů z jiných zemí než ČLR, se má s konečnou platností za to, že tyto dovozy nemohly být určujícím důvodem nezdravé situace ve výrobním odvětví Společenství.
(39) Dále se uvádělo, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla do značné míry způsobena jeho ztrátami na vývozních trzích. Bylo dokládáno, že pokud jsou některé ztráty na zahraničních trzích přisuzovány zemi, která je předmětem antidumpingového šetření, opatření samo ukazuje na diskriminační úmysl.
(40) Nejdříve je třeba poznamenat, že analýza situace ve výrobním odvětví Společenství včetně ziskovosti provedená Komisí přihlíží pouze k jeho obchodním aktivitám v oblasti dotyčného výrobku v rámci Společenství.
Proto se v rámci tohoto šetření jakákoli újma údajně způsobená ztrátami na vývozních trzích nebere v úvahu.
Kromě toho, vývozy výrobního odvětví Společenství byly zmíněny potud, pokud to bylo nezbytné k výkladu některých úhrnných ukazatelů, jako jsou například zásoby.
Proto se má za to, že analýza situace ve výrobním odvětví Společenství byla provedena plně v souladu se základním nařízením.
(41) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinných souvislostí, 59. až 72. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(42) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky týkající se zájmu Společenství, 73. až 82. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(43) Vzhledem k tvrzením uvedeným v 15., 16. a 24. bodu odůvodnění byly údaje o dovozu použité při stanovení úrovně pro odstranění újmy, jak je popsáno v 86. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, upraveny tak, aby braly v úvahu skutečnost, že určitá množství zámiše vyváženého z ČLR do Společenství ve formě patchworku mají nižší kvalitu než zámiš prodávaný výrobním odvětvím Společenství.
(44) Ve světle výše uvedených skutečností byla úroveň pro odstranění újmy s konečnou platností stanovena na 58,9 %.
9 odst. 4 základního nařízení by na dovozy zámiše pocházejícího z ČLR mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné antidumpingové clo na úrovni nižší hodnoty mezi dumpingovým rozpětím a rozpětím újmy.
V tomto případě by měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěné újmy.
Na základě výše uvedeného je konečné clo 58,9 %.
I. KONEČNÉ VYBRÁNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(46) Vzhledem k velikosti dumpingových rozpětí zjištěných v ČLR a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to ve výši uloženého konečného cla.
Jelikož je konečné clo nižší než clo prozatímní, měly by být uvolněny částky prozatímně zajištěné nad rámec konečné sazby antidumpingového cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na dovoz zámiše a kombinovaného zámiše, též vystřiženého na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky, kódů KN 41141010 a 41141090, se ukládá konečné antidumpingové clo.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro výrobky vyrobené všemi společnostmi
Nařízení Komise (ES) č. 1339/2006
ze dne 12. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1340/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vepřového masa podané v srpnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1233/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1233/2006 ze dne 16. srpna 2006 o otevření a správě dovozní celní kvóty v odvětví vepřového masa přidělené Spojeným státům americkým [1], a zejména čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. července do 30. zaří 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. července do 30. zaří 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1233/2006 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 1233/2006 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1341/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v srpnu 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1232/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1232/2006 ze dne 16. srpna 2006 o otevření a správ dovozní celní kvóty v odvtví drůbežího masa přidělené Spojeným státům americkým [1], a zejména čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. července do 30. zaří 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. července do 30. zaří 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1232/2006 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 je možné na základě nařízení (ES) č. 1232/2006 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1342/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro hovězí a telecí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 může být rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s hovězím a telecím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Uvedené produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3], a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4].
(5) Podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 ze dne 20. července 1982, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa [5], se výše zvláštní náhrady snižuje, pokud množství vykostěného masa určené na vývoz představuje méně než 95 %, ale nikoli méně než 85 % celkové hmotnosti vykostěných kusů.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 921/2006 [6] by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(7) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na označení zdravotní nezávadnosti, které jsou stanoveny v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 2
V případě uvedeném v čl. 6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (EHS) č. 1964/82 se výše náhrady pro produkty kódu produktu 0201 30 00 9100 snižuje o 10 EUR/100 kg.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 921/2006 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1343/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad pro vejce a žloutky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou, je-li toto zboží vyváženo ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75.
(3) Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 by sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů měla být stanovena na stejně dlouhé období jako je období, na které jsou náhrady stanoveny při vývozu stejných, avšak nezpracovaných produktů.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tento produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75, se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1344/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami v rámci Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s vepřovým masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75.
(3) Ustanovení čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2759/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady u produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 2759/75 podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen u produktů, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Tyto produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 13 nařízení (EHS) č. 2759/75 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na označení zdravotní nezávadnosti, které jsou stanoveny v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1345/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s vejci by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen u produktů, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež dodržují požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [2] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [3], jakož i požadavky na identifikační označení nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení (EHS) č. 1907/90.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1346/2006
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1347/2006
ze dne 13. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1348/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví koeficient přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty odvětví cukru v rámci celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 950/2006 ze dne 28. června 2006, kterým se pro hospodářské roky 2006/07, 2007/08 a 2008/09 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz a rafinaci produktů v odvětví cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/914/ES ze dne 21. listopadu 2005 o uzavření Protokolu o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který se týká celní kvóty na dovoz cukru a výrobků v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie [3] do Společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2151/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro výrobky v odvětví cukru pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie v souladu s Dohodou o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [4], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence byly předloženy příslušným orgánům v týdnu od 4. do 8. září 2006, podle nařízení (ES) č. 950/2006 na celkové množství stejné nebo větší než je dostupné množství pro pořadové číslo 09.4343.
(2) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient přidělení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a případně informovat členské státy, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 4. do 8. září 2006 podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 950/2006 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1349/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 990/2006, pokud jde o množství, na která se vztahují stálá nabídková řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 990/2006 [2] byla zahájena stálá nabídková řízení pro vývoz obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států.
(2) Nabídky přijaté pro některá z těchto nabídkových řízení měly v některých členských státech za následek vyčerpání téměř veškerých množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na poptávku v posledních týdnech a situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství v příslušných členských státech tak, že se příslušným intervenčním agenturám umožní, aby zvýšily množství zařazená do nabídkového řízení za účelem vývozu.
Tato zvýšení se musejí týkat:
- pšenice obecné do výše 300000 tun
Nařízení Komise (ES) č. 1350/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých wolframových elektrod pocházejících z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení řízení
(1) Dne 4. listopadu 2005 obdržela Komise podnět podaný podle článku 5 nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení"), společností Eurometaux (dále jen "žadatel") jménem výrobce představujícího významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých wolframových elektrod ve Společenství.
(2) Podnět obsahoval důkazy o dumpingu některých wolframových elektrod z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za postačující pro zahájení řízení.
(3) Dne 17. prosince 2005 bylo řízení zahájeno oznámením o zahájení řízení zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2].
2. Strany dotčené řízením
(4) Komise oficiálně oznámila žadateli, druhému výrobci ze Společenství, vyvážejícím výrobcům, dovozcům, uživatelům, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a zástupcům ČLR zahájení řízení.
Zúčastněné strany dostaly možnost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(5) Žadatel, druhý výrobce ve Společenství, vyvážející výrobci, dovozci a sdružení vývozců předložili svá stanoviska.
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslyšeny.
(6) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří projevili zájem, umožněno předložit žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, zaslala Komise formuláře žádosti těm čínským vyvážejícím výrobcům, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká. O status tržního hospodářství podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení, nebo o individuální zacházení, jestliže šetření prokázalo, že podmínky pro status tržního hospodářství nesplňují, požádaly dvě společnosti.
Další dvě společnosti požádaly pouze o individuální zacházení.
(7) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že v tomto šetření bude možná použit výběr vzorku u vývozců/výrobců v ČLR.
Se zařazením do vzorku vyjádřilo souhlas 11 společností.
Vzhledem k tomu, že o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení požádaly pouze čtyři společnosti, však bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný.
(8) Komise rozeslala všem stranám, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, jakož i všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, dotazníky.
Komise obdržela odpovědi od jednoho výrobce ve Společenství, tří dovozců, kteří nejsou ve spojení, čtyř vyvážejících výrobců v ČLR, 13 společností ve Společenství, které jsou ve spojení, a jednoho výrobce ve srovnatelné zemi, Spojených státech amerických (dále jen "USA").
(9) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace považované za nezbytné za účelem prozatímního stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Společenství a provedla inspekce na místě v prostorách těchto společností:
a) Výrobce ve Společenství
- Plansee Metall GmbH, Reutte, Rakousko
b) Vyvážející výrobci v ČLR
- Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd., Zibo
- Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd., Baoji
- Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd., Peking
- Beijing Tungsten & Molybdenum Material Factory, Peking
c) Společnosti v ČLR, které jsou ve spojení
- Weldstone (Shanghai) Industrial Products Co. Ltd., Šanghaj
- Beijing Advanced Materials Co. Ltd., Peking
- Beijing General Mining & Metallurgical Corporation, Peking
d) Společnosti ve Společenství, které jsou ve spojení
- Weldstone GmbH, Wilnsdorf, Německo
- Alexander Binzel Schweisstechnik GmbH & Co. KG, Buseck, Německo
- Binzel Benelux B.V.B.A., Gent, Belgie
- Binzel France S.A.R.L., Štrasburk, Francie
- Alexander Binzel (UK) Ltd., Warrington, Spojené království.
(10) S ohledem na potřebu stanovit běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce v ČLR, jimž by nemusel být status tržního hospodářství přiznán, proběhla inspekce na místě s cílem stanovit běžnou hodnotu na základě údajů ze srovnatelné země, v tomto případě USA, a to v prostorách následující společnosti:
Výrobce ve srovnatelné zemi, USA
- Osram Sylvania, Towanda.
3. Období šetření
(11) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období ode dne 1. ledna do 31. prosince 2005 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Posuzování trendů v souvislosti s analýzou újmy se týkalo období ode dne 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(12) Dotčeným výrobkem jsou některé wolframové elektrody, včetně wolframových tyčí a prutů, jiné než získané prostým slinováním, též upravené do stanovené délky, obvykle kódů KN ex81019500 a ex85159090.
(13) Dotčený výrobek se používá při svařování a v obdobných procesech, včetně obloukového svařování v ochranné atmosféře mezi wolframovými elektrodami, svařování a řezání plazmovým obloukem a termického stříkání.
Wolframové elektrody se používají v mnoha výrobních odvětvích, např. ve stavebnictví, při stavbě lodí, v automobilovém, námořním, chemickém a jaderném průmyslu, leteckém a kosmickém průmyslu a v ropovodech a plynovodech.
Na základě fyzikálních vlastností a zastupitelnosti různých typů výrobku z hlediska uživatele se má za to, že pro účely tohoto řízení představují všechny wolframové elektrody jediný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(14) Šetření prokázalo, že základní chemické, fyzikální a technické vlastnosti wolframových elektrod vyráběných a prodávaných ve Společenství výrobním odvětvím Společenství, wolframových elektrod vyráběných a prodávaných na domácím trhu v Číně a wolframových elektrod dovážených do Společenství z ČLR, jakož i wolframových elektrod vyráběných a prodávaných v USA jsou shodné a že tyto výrobky mají stejné užití.
(15) Proto se předběžně dospělo k závěru, že tyto výrobky jsou obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Status tržního hospodářství
(16) Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se v antidumpingovém šetření týkajícím se dovozů pocházejících z ČLR běžná hodnota stanoví v souladu s odstavcem 1 až 6 zmíněného článku pro ty výrobce, u kterých se zjistilo, že splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(17) Kritéria statusu tržního hospodářství jsou uvedena níže ve stručné a souhrnné podobě:
1. obchodní rozhodnutí a náklady reagují na tržní podmínky, bez výrazných státních zásahů;
2. firmy mají jeden soubor základních účetních záznamů, které procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a které se používají pro všechny účely;
3. neexistují žádná významná zkreslení přetrvávající z původního systému netržního hospodářství;
4. právní jistota a stabilita jsou zaručeny právními předpisy o úpadku a vlastnickém právu;
5. převody směnného kurzu jsou prováděny podle tržních kurzů.
2 odst. 7 písm. b) základního nařízení požádali dva vyvážející výrobci v ČLR, kteří ve stanovené lhůtě vyplnili formulář žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
Komise si vyžádala a ověřila v prostorách těchto společností všechny informace předložené v jejich žádostech o status tržního hospodářství, které považovala za nezbytné.
(19) Šetření odhalilo, že u jedné společnosti je nutno žádost o status tržního hospodářství zamítnout. Zjišťování na základě pěti kritérií stanovených v čl.
2 odst. 7 písm. c) základního nařízení u této společnosti prokázalo, že nesplňuje požadavky výše uvedeného druhého kritéria.
Účetní záznamy neodrážely skutečnou finanční situaci, jelikož některé transakce byly zaúčtovány na akruálním základě, zatímco jiné ne.
To spolu se skutečností, že auditoři společnosti neuvedli k zjištěným postupům žádné výhrady, znamená jednoznačné porušení mezinárodních účetních standardů.
(20) Zúčastněné strany dostaly možnost podat připomínky k výše uvedeným zjištěním.
Připomínky byly obdrženy od jednoho vyvážejícího výrobce, který požádal o status tržního hospodářství.
(21) Na základě toho byl status tržního hospodářství přidělen jednomu vyvážejícímu výrobci wolframových elektrod v ČLR:
- Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd.
2. Individuální zacházení
(22) Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení se při ukládání případného cla pro země spadající pod zmíněný článek ukládá clo celostátní kromě případů, kdy společnosti mohou podle čl. 9 odst. 5 základního nařízení mimo jiné prokázat, že jejich vývozní ceny a množství, jakož i podmínky prodeje jsou určovány svobodně, že převod směnných kursů se provádí podle tržních kurzů a že státní zásahy nejsou takového rozsahu, aby umožňovaly obcházení opatření, pokud se vývozcům uloží rozdílné celní sazby.
(23) Vyvážející výrobce, jemuž nebylo možno přiznat status tržního hospodářství, požadoval rovněž individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.
Na základě dostupných informací bylo zjištěno, že společnost splňuje všechny požadavky, aby jí bylo možno přiznat individuální zacházení v souladu s čl. 9 odst.
(24) Další dva vyvážející výrobci, kteří nepožadovali status tržního hospodářství, žádali pouze o individuální zacházení.
Během období šetření obě společnosti prodávaly své výrobky nezávislým odběratelům ve Společenství a spolupracovaly při šetření.
Šetření prokázalo, že jedna společnost splňuje všechny požadavky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst.
5 základního nařízení, zatímco druhá společnost nesplnila třetí kritérium pro individuální zacházení, jelikož bylo zjištěno, že jejím výhradním vlastníkem je stát, a tudíž nemůže svobodně přijímat obchodní rozhodnutí, včetně stanovování vývozních cen a množství bez státních zásahů.
(25) Proto byl učiněn závěr, že individuální zacházení by se mělo přiznat těmto dvěma vyvážejícím výrobcům v ČLR:
- Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd.
- Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd.
3. Běžná hodnota
a) Určení běžné hodnoty pro vyvážejícího výrobce v ČLR, jemuž byl přiznán status tržního hospodářství
(26) Pokud jde o určení běžné hodnoty, Komise nejdříve u dotyčného vyvážejícího výrobce zjišťovala, zda jeho celkové prodeje wolframových elektrod na domácím trhu byly reprezentativní v porovnání s jeho celkovým vývozem do Společenství. Podle čl.
2 odst. 2 základního nařízení se prodeje na domácím trhu považovaly za reprezentativní, pokud celkový objem těchto domácích prodejů vyvážejícího výrobce dosáhl alespoň 5 % jeho celkového objemu vývozu do Společenství.
(27) Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že celkové domácí prodeje dotyčného vyvážejícího výrobce byly reprezentativní, Komise následně identifikovala ty typy wolframových elektrod prodávané na domácím trhu, které byly totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
(28) Pro každý z těchto typů se stanovilo, zda prodeje na domácím trhu jsou dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Prodeje konkrétního typu na domácím trhu se považovaly za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem prodejů na domácím trhu u daného typu během období šetření představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu vyváženého do Společenství.
(29) Rovněž se zjišťovalo, zda se mohou domácí prodeje jednotlivých typů dotčeného výrobku v reprezentativních množstvích považovat za provedené v běžném obchodním styku v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení, přičemž se stanovil podíl ziskových prodejů dotyčného typu nezávislým odběratelům na domácím trhu.
(30) Bylo zjištěno, že objem ziskových prodejů všech typů wolframových elektrod dosahoval méně než 10 % celkového objemu prodeje těchto typů, a proto se mělo za to, že se tyto typy neprodávají v dostatečném množství, aby bylo možné stanovit běžnou hodnotu na základě ceny na domácím trhu.
(31) Jelikož nebylo možno použít ceny na domácím trhu u všech typů prodávaných dotyčným vyvážejícím výrobcem, bylo nutno použít početně zjištěnou běžnou hodnotu.
2 odst. 3 základního nařízení byla běžná hodnota vypočtena tak, že se k výrobním nákladům na vyvážené typy výrobku přičetla přiměřená částka prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
Za tímto účelem Komise zjišťovala, zda vzniklé prodejní, správní a režijní náklady a dosažený zisk dotyčného vyvážejícího výrobce na domácím trhu představovaly reprezentativní údaje.
(33) Skutečné domácí prodejní, správní a režijní náklady byly považovány za spolehlivé, jelikož celkový objem prodejů dotyčné společnosti na domácím trhu byl reprezentativní v porovnání s objemem vývozu do Společenství.
Pokud jde o zisk, žádný z vyvážených typů dotčeného výrobku se na domácím trhu neprodával v běžném obchodním styku a dotyčný vyvážející výrobce kromě wolframových elektrod nevyrábí žádné jiné výrobky.
Údaje ostatních čínských výrobců nebylo možno použít, jelikož žádnému jinému výrobci v ČLR nebyl přiznán status tržního hospodářství. Zisk bylo tedy nutno zjistit podle čl.
2 odst. 6 písm. c) základního nařízení.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že wolframové elektrody vyrábí jen velmi málo zemí.
Od japonských výrobců nebyly k dispozici žádné údaje, a to pro dotčený výrobek ani pro obdobné výrobky, nebylo rovněž možné použít odpovídající údaj od amerického výrobce.
S ohledem na neexistenci jiného přiměřeného základu bylo rozhodnuto, že se použije rozpětí zisku, jehož výrobní odvětví Společenství dosahovalo v minulosti, než trh pocítil dopad čínských dovozů.
Je třeba poznamenat, že tento zisk rovněž odpovídá průměrnému zisku u dotčeného výrobku, kterého dosáhl jeden z vyvážejících výrobců, jemuž bylo přiznáno individuální zacházení.
b) Určení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce v ČLR, jimiž nebyl přiznán status tržního hospodářství
i) Srovnatelná země
(34) Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení musí být běžná hodnota pro vyvážející výrobce, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství, stanovena na základě cen nebo početně zjištěné hodnoty ve srovnatelné zemi.
(35) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR zamýšlí použít jako vhodnou srovnatelnou zemi USA, a zúčastněné strany byly vyzvány, aby uvedly své připomínky.
Proti tomuto návrhu nevznesla žádná zúčastněná strana výhrady.
(36) Kromě ES a ČLR dotčený výrobek vyrábějí pouze někteří výrobci v USA a v Japonsku.
Komise proto požádala o spolupráci známé výrobce v Japonsku a jediného výrobce v USA.
(37) Se spoluprací souhlasil pouze výrobce v USA.
Tomuto výrobci byl zaslán dotazník a údaje uvedené v jeho odpovědi byly ověřeny na místě.
Bylo zjištěno, že dotyčný výrobce prodává své výrobky na domácím trhu a že na americkém trhu existují značné dovozy čínských výrobků a pouze velmi malý poměr dovozů japonských výrobků.
Je proto zřejmé, že americké a čínské výrobky spolu na americkém trhu soutěží.
(38) Vzhledem k výše uvedenému dospěla Komise k předběžnému závěru, že USA jsou vhodnou srovnatelnou zemí v souladu s čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
ii) Běžná hodnota
(39) Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení byla běžná hodnota pro vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán status tržního hospodářství, určena na základě ověřených údajů obdržených od výrobce ve srovnatelné zemi.
(40) Komise zjišťovala, zda jednotlivé typy dotčeného výrobku prodávané v reprezentativních množstvích na domácím trhu srovnatelné země mohou být považovány za prodeje uskutečněné v rámci běžného obchodního styku podle čl. 2 odst.
4 základního nařízení, a to stanovením poměru ziskových prodejů jednotlivých typů výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření.
(41) Pokud objem prodejů určitého typu výrobku, prodávaného za čistou prodejní cenu odpovídající vypočteným výrobním nákladům nebo vyšší, představoval více než 80 % celkového objemu prodejů tohoto typu výrobku a vážená průměrná cena tohoto typu výrobku odpovídala výrobním nákladům nebo byla vyšší, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu.
Tato cena byla vypočtena jako vážený průměr cen všech domácích prodejů tohoto typu výrobku uskutečněných během období šetření, bez ohledu na to, zda byly tyto prodeje ziskové, nebo nikoli.
(42) Pokud objem ziskových prodejů daného typu výrobku představoval 80 % celkového objemu prodejů tohoto typu výrobku nebo méně, nebo pokud vážená průměrná cena tohoto typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů, určila se běžná hodnota na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr pouze ziskových prodejů tohoto typu výrobku, pokud tyto prodeje představovaly alespoň 10 % celkového objemu prodejů tohoto typu výrobku.
(43) Pokud objem ziskových prodejů jakéhokoli typu výrobku dosahoval méně než 10 % celkového objemu prodejů tohoto typu, mělo se za to, že se tento konkrétní typ výrobku neprodává v dostatečném množství, aby bylo možné stanovit běžnou hodnotu na základě ceny na domácím trhu.
(44) U přibližně 90 % typů výrobku byla běžná hodnota zjištěna na základě prodejních cen v rámci běžného obchodního styku na domácím trhu srovnatelné země.
(45) Pokud u některého typu výrobku prodávaného výrobcem ve srovnatelné zemi nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, musela být použita jiná metoda. V souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení Komise použila početně zjištěnou běžnou hodnotu.
Běžná hodnota byla vypočtena tak, že se k výrobním nákladům výrobce ve srovnatelné zemi na prodávané typy přičetla přiměřená částka prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřené ziskové rozpětí.
Prodejní, správní a režijní náklady a ziskové rozpětí byly stanoveny podle metod uvedených v čl. 2 odst.
6 základního nařízení. Použitými prodejními, správními a režijními náklady byly náklady související s veškerými prodeji obdobného výrobku na domácím trhu samotným výrobcem a použitým ziskovým rozpětím bylo vážené průměrné ziskové rozpětí u prodejů na domácím trhu, u nichž bylo zjištěno, že se uskutečnily v rámci běžného obchodního styku.
(46) V případě potřeby byla tato běžná hodnota upravena s ohledem na rozdíly nákladů na dopravu, úvěry a balení, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání s wolframovými elektrodami vyváženými do Společenství dotčenými výrobci v ČLR.
4. Vývozní ceny
(47) Ve všech případech, kdy dotčený výrobek byl vyvážen pro nezávislé odběratele ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě vývozních cen skutečně zaplacených či splatných.
(48) Pokud jde o společnost, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, všechny prodeje na vývoz do Společenství se uskutečnily prostřednictvím dovozce ve spojení a následně byly dále prodány společnostem ve Společenství, které jsou ve spojení, a společnostem ve Společenství, které nejsou ve spojení. Vývozní cena byla v souladu s čl.
2 odst. 9 základního nařízení vypočtena na základě ceny, za niž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, řádně upravené s ohledem na náklady, které vznikly v období mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i přiměřené rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
V tomto ohledu byly použity vlastní prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení.
Ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě dostupných údajů od spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení.
5. Srovnání
(49) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na základě ceny ze závodu.
V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly provedeny příslušné úpravy týkající se rozdílů, které mají vliv na cenu a srovnatelnost ceny v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení. Byly povoleny odpovídající úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění a manipulaci, vedlejších nákladů, nákladů na balení, úvěrů a bankovních poplatků ve všech případech, pokud byly přiměřené, přesné a doložené ověřenými důkazy.
6. Dumpingová rozpětí
a) V případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, kterému byl přiznán status tržního hospodářství
(50) V případě společnosti, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, byla vážená průměrná běžná hodnota každého jednotlivého typu dotčeného výrobku vyváženého do Společenství srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku v souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(51) Takto bylo určeno následující prozatímní vážené průměrné dumpingové rozpětí vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením:
Společnost _BAR_ Prozatímní dumpingové rozpětí _BAR_
Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd. _BAR_ 25,9 % _BAR_
b) V případě spolupracujících vyvážejících výrobců, kterým bylo přiznáno individuální zacházení
(52) V případě společností, jimž bylo přiznáno individuální zacházení, byla vážená průměrná běžná hodnota stanovená pro srovnatelnou zemi porovnána s průměrnou váženou vývozní cenou do Společenství podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení.
(53) Takto byla určena následující prozatímní vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením:
Společnost _BAR_ Prozatímní dumpingové rozpětí _BAR_
Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd. _BAR_ 138,6 % _BAR_
Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd. _BAR_ 128,4 % _BAR_
c) V případě všech ostatních vyvážejících výrobců
(54) Aby bylo možné vypočítat celostátní dumpingové rozpětí platné pro všechny ostatní vývozce v ČLR, stanovila Komise nejprve úroveň spolupráce.
V této souvislosti se připomíná, že 11 vyvážejících výrobců v ČLR souhlasilo se zařazením do vzorku a poskytlo mimo jiné údaje o vývozech dotčeného výrobku do Společenství.
Připomíná se rovněž, že oba kódy KN uvedené v oznámení o zahájení řízení jsou kódy ex, tedy kromě dotčeného výrobku zahrnují rovněž další výrobky.
Šetření rovněž prokázalo, že většina vyvážejících výrobců v ČLR deklaruje vývozy wolframových elektrod podle čínského tarifního kódu, který rovněž zahrnuje mnoho jiných výrobků.
Proto se mělo za to, že v případě neexistence přesných statistických údajů o dovozech budou údaje uvedené v dotaznících k výběru vzorku představovat vhodnější údaje, které jsou k dispozici s ohledem na dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR do Společenství.
Bylo provedeno srovnání mezi celkovou hodnotou vývozů uvedených v 11 odpovědích na dotazníky k výběru vzorku a odhady uvedenými v podnětu a bylo zjištěno, že objem dovozů uvedený v dotaznících k výběru vzorku byl vyšší.
Na základě toho se úroveň spolupráce považovala za vysokou.
(55) Dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno ve výši určené pro spolupracující společnost, jíž nebyl přiznán status tržního hospodářství/individuální zacházení, tj. 204,9 %.
(56) Takto byla prozatímně stanovena celostátní úroveň dumpingu na 204,9 % ceny CIF na hranice Společenství před proclením.
D. ÚJMA
1. Výroba Společenství
(57) Šetřením se zjistilo, že obdobný výrobek vyrábějí dva výrobci ve Společenství.
Výrobce, jehož jménem byl podnět podán, v rámci šetření plně spolupracoval.
Druhý výrobce vyjádřil svou podporu řízení a poskytl obecné údaje o výrobě a prodejích.
Vzhledem k tomu, že úplnou odpověď na dotazník poskytla jen jedna společnost, veškeré údaje odkazující na výrobní odvětví Společenství budou z důvodu zachování důvěrnosti uvedeny v indexované podobě nebo bude uvedeno rozpětí.
4 odst. 1 základního nařízení prozatímně vypočítán jako součet objemu výroby plně spolupracujícího výrobce ve Společenství a objemu výroby dalšího výrobce podle údajů, které poskytl.
Na tomto základě byla celková výroba ve Společenství v období šetření stanovena v rozmezí 40–50 MT.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(59) Výroba výrobce ve Společenství, který v rámci šetření plně spolupracoval, představuje více než 50 % wolframových elektrod vyrobených ve Společenství. Proto se má za to, že tato společnost tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
3. Spotřeba Společenství
(60) Spotřeba Společenství byla zjištěna na základě objemu prodejů známých výrobců ve Společenství, k němuž se připočetly dovozy.
Pro roky 2001 až 2004 se objem dovozů zakládal na podnětu, jelikož (jak bylo vysvětleno výše) nebyly k dispozici spolehlivé statistické údaje o dovozech.
Pro období šetření se objem dovozů zakládal na celkovém vyvezeném množství 11 vyvážejících výrobců v ČLR, kteří poskytli údaje pro účely zařazení do vzorku, a lze mít za to, že na ně připadají veškeré vývozy.
Bylo zjištěno, že dovozy z jiných třetích zemí jsou zanedbatelné.
Údaje prokázaly, že poptávka po dotčeném výrobku ve Společenství v posuzovaném období vzrostla o 50 %.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Spotřeba Společenství (kg) _BAR_ 107000 _BAR_ 120000 _BAR_ 116000 _BAR_ 135000 _BAR_ 161000 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 108 _BAR_ 126 _BAR_ 150 _BAR_
4. Dovozy do Společenství z dotčené země
a) Objem a podíl dotčených dovozů na trhu
(61) Pro období šetření se objem dovozů z Číny z výše uvedených důvodů zakládal na údajích uvedených v podnětu a v dotaznících k výběru vzorku.
(62) Z hlediska objemu a podílu na trhu byl vývoj dovozů následující:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozu z ČLR (kg) _BAR_ 23968 _BAR_ 62760 _BAR_ 67628 _BAR_ 84915 _BAR_ 122603 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 262 _BAR_ 282 _BAR_ 354 _BAR_ 512 _BAR_
Podíl ČLR na trhu _BAR_ 22,4 % _BAR_ 52,3 % _BAR_ 58,3 % _BAR_ 62,9 % _BAR_ 76,2 % _BAR_
(63) Zatímco spotřeba wolframových elektrod se během posuzovaného období zvýšila o 50 %, dovozy z dotčené země za totéž období vzrostly o více než 400 %.
Proto se podíl ČLR na trhu během posuzovaného období zvýšil z 22,4 % na 76,2 %.
b) Dovozní ceny a cenové podbízení
(64) V této tabulce jsou uvedeny hodnoty ukazující vývoj průměrných dovozních cen z ČLR.
Během posuzovaného období tyto ceny poklesly téměř o 12 %, a to navzdory růstu v roce 2005, k němuž došlo v důsledku zvýšení ceny hlavní suroviny.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Dovozní ceny z ČLR EUR/kg _BAR_ 37 _BAR_ 37 _BAR_ 28 _BAR_ 24 _BAR_ 33 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 75 _BAR_ 63 _BAR_ 88 _BAR_
(65) Pokud jde o prodejní ceny dotčeného výrobku na trhu Společenství během období šetření, bylo provedeno srovnání cen výrobního odvětví Společenství a cen vyvážejících výrobců v ČLR.
Za relevantní prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly považovány ceny pro nezávislé odběratele, podle potřeby upravené na úroveň cen ze závodu, tj. bez přepravních nákladů ve Společenství a po odečtení slev a rabatů.
Tyto ceny byly srovnány s prodejními cenami, které účtují čínští vyvážející výrobci bez slev a rabatů, a podle potřeby upravenými na cenu CIF na hranice Společenství, s dalším nutným očištěním o náklady na celní odbavení a náklady po dovozu.
(66) Srovnání ukázalo, že během období šetření byly dovozy dotčeného výrobku prodávány ve Společenství za ceny, které byly oproti cenám výrobního odvětví Společenství o 40 % nižší, vyjádřeno jako procento z ceny výrobního odvětví Společenství.
5. Situace výrobního odvětví Společenství
3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo zkoumání dopadu dumpingových dovozů z ČLR na výrobní odvětví Společenství analýzu všech ekonomických činitelů a indexů, které měly vliv na stav odvětví od roku 2001 až do období šetření.
Jak bylo uvedeno výše, vzhledem k tomu, že se analýza týká jen jedné společnosti, je z důvodu zachování důvěrnosti většina ukazatelů uvedena v indexované podobě nebo je uvedeno rozpětí.
a) Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(68) Vývoj výroby, výrobní kapacity a využití kapacity v případě výrobního odvětví Společenství:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 75 _BAR_ 59 _BAR_ 40 _BAR_
Kapacita, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_
Využití kapacity, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 75 _BAR_ 59 _BAR_ 40 _BAR_
(69) Navzdory rostoucí poptávce výroba výrobního odvětví Společenství silně poklesla, a to mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 60 %.
(70) Výrobní kapacita byla stálá, což znamená, že využití kapacity mělo stejnou klesající tendenci jako výroba.
b) Zásoby
(71) Následující údaje ukazují objem zásob na konci každého období.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Zásoby, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 116 _BAR_ 127 _BAR_ 137 _BAR_ 131 _BAR_
(72) Zásoby se během posuzovaného období zvýšily o 31 %, což ukazuje rostoucí potíže výrobního odvětví s odbytem jeho výrobků na trhu Společenství.
c) Objem prodeje, podíly na trhu, růst a průměrné jednotkové ceny ve Společenství
(73) Následující hodnoty ukazují prodej výrobního odvětví Společenství nezávislým odběratelům ve Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodeje na trhu ES, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 77 _BAR_ 65 _BAR_ 67 _BAR_ 48 _BAR_
Podíl na trhu, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 69 _BAR_ 60 _BAR_ 53 _BAR_ 32 _BAR_
Průměrné prodejní ceny, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 87 _BAR_ 76 _BAR_ 85 _BAR_ 113 _BAR_
(74) Objem prodejů výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období snížil o 50 %.
Zároveň se však o 50 % zvýšila spotřeba Společenství, zatímco podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se během týchž pěti let snížil ještě více, a to o 70 %.
(75) Bylo tedy zjištěno, že se výrobní odvětví Společenství nemohlo podílet na růstu trhu, který nastal důsledkem zvýšení spotřeby Společenství.
(76) Průměrné prodejní ceny pro kupující, kteří nejsou ve spojení, na trhu Společenství měly až do roku 2003 klesající tendenci.
V roce 2003 a 2004 pak došlo k růstu o téměř 12 % a k dalšímu zvýšení o 30 % došlo v období 2004 až 2005.
Na snižování cen až do roku 2003 je nutno pohlížet ve světle snahy výrobního odvětví Společenství konkurovat dumpingovým dovozům.
V roce 2003 dosáhly ceny neudržitelného minima a v roce 2004 musely být zvýšeny.
Nutnost dalšího zvýšení ceny v roce 2005 vyvolal vývoj cen surovin, které v období mezi rokem 2004 a 2005 prudce vzrostly o více než 100 %.
Růst prodejních cen výrobního odvětví Společenství však vyjadřoval růst nákladů pouze v omezeném rozsahu.
d) Ziskovost a peněžní tok
(77) Výše zisku a peněžní tok z prodeje wolframových elektrod výrobním odvětvím Společenství byly vysoce záporné.
Údaje jsou z důvodu zachování důvěrnosti uvedeny jako rozpětí.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskové rozpětí _BAR_ 0 % až – 10 % _BAR_ 0 % až – 10 % _BAR_ – 10 % až – 20 % _BAR_ – 10 % až – 20 % _BAR_ – 10 % až – 20 % _BAR_
(78) V posuzovaném období se ziskovost významně snížila.
V roce 2003 dosáhla nejnižší úrovně a poté se mírně zvyšovala, což je částečně spojeno s úsilím výrobního odvětví Společenství o racionalizaci a s růstem cen.
(79) V posuzovaném období se spolu s poklesem ziskovosti rovněž zhoršoval peněžní tok.
Snížení absolutní výše záporného peněžního toku na konci období je zapříčiněno pouze snížením objemu výroby a prodeje.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní tok (‘000 EUR) _BAR_ 100 až 200 _BAR_ – 100 až 0 _BAR_ – 200 až – 300 _BAR_ – 200 až – 300 _BAR_ – 100 až – 200 _BAR_
e) Investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(80) Na počátku posuzovaného období zaznamenalo výrobní odvětví Společenství značné investice, které souvisely zejména s pořízením nového strojního zařízení za účelem optimalizace výroby a které byly odůvodněné celkově uspokojivými výsledky u wolframových elektrod a jiných wolframových výrobků až do roku 2000/01.
Na konci tohoto období však tyto investice téměř ustaly.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Investice, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 33 _BAR_ 33 _BAR_ 0 _BAR_ 3 _BAR_
(81) Návratnost investic z výroby a prodejů obdobného výrobku uvedená z důvodu zachování důvěrnosti jako rozpětí je záporná a během posuzovaného období se značně snížila, což odráží výše uvedený trend u ziskovosti prodeje.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Návratnost investic _BAR_ 20 % až 30 % _BAR_ 0 % až – 10 % _BAR_ – 20 % až – 30 % _BAR_ – 10 % až – 20 % _BAR_ – 10 % až – 20 % _BAR_
(82) Bylo zjištěno, že schopnost výrobního odvětví Společenství získávat kapitál nebyla během posuzovaného období podstatným způsobem ovlivněna vzhledem k tomu, že obdobný výrobek představuje pouze malý zlomek celkového obchodu skupiny.
f) Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(83) Vývoj zaměstnanosti, produktivity a nákladů práce ve výrobním odvětví Společenství:
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 64 _BAR_ 45 _BAR_ 32 _BAR_
Produktivita (MT/zaměstnanec) 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 119 _BAR_ 130 _BAR_ 127 _BAR_
Náklady práce na zaměstnance, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 107 _BAR_ 106 _BAR_ 100 _BAR_
(84) Od roku 2001 do období šetření výrobní odvětví Společenství počet svých zaměstnanců prudce snížilo.
Toto snížení bylo důsledkem jak poklesu výroby, tak i úsilí výrobního odvětví Společenství o racionalizaci výroby a zvýšení produktivity.
Výsledky racionalizace ve výrobním odvětví Společenství se projevily rovněž v produktivitě, která v posuzovaném období vykazuje značný vzestupný trend.
(85) Průměrná výše mezd byla během posuzovaného období stálá.
g) Velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(86) Dumpingová rozpětí jsou popsána výše v oddílu o dumpingu.
Tato rozpětí jsou zjevně vyšší než minimální.
Vzhledem k objemu a ceně dumpingových dovozů nelze mimoto považovat vliv skutečného dumpingového rozpětí za zanedbatelný.
(87) Společenství dosud nepřekonalo účinky dřívějšího dumpingu nebo subvencování, jelikož v minulosti se neuskutečnily žádné investice.
6. Závěr o újmě
(88) Připomíná se, že mezi rokem 2001 a obdobím šetření se objem dumpingových dovozů dotčeného výrobku z ČLR zvýšil o více než 400 % a na konci posuzovaného období dosáhl podíl na trhu 76,2 %.
V období šetření byly ceny těchto dumpingových dovozů dotčeného výrobku významně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
Na základě váženého průměru činilo cenové podbízení 40 %.
(89) Ačkoli se spotřeba Společenství zvýšila o 50 %, objem prodejů výrobního odvětví Společenství poklesl o 50 %.
Jeho podíl na trhu se snížil o 68 % a výrobní odvětví Společenství nemohlo přenést celosvětový růst cen surovin na své odběratele, což vedlo k vysoce záporné ziskovosti.
(90) V důsledku toho se během posuzovaného období situace výrobního odvětví Společenství podstatně zhoršila.
Výroba poklesla o 60 % stejně jako využití kapacity a v období šetření dosáhla nejnižší úrovně.
Výše zásob se zvýšila o 31 %.
(91) I přes značné investice výrobního odvětví Společenství na počátku posuzovaného období a jeho trvalé úsilí o zvýšení produktivity a konkurenceschopnosti se jeho ziskovost, peněžní tok a návratnost investic rovněž prudce snižovaly a dosáhly velmi negativních úrovní.
(92) Zhoršení situace výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období je též potvrzeno nepříznivým vývojem zaměstnanosti a investic.
(93) Na základě výše uvedeného se dochází k předběžnému závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Předběžná poznámka
3 odst. 6 a 7 základního nařízení bylo zkoumáno, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Byly prozkoumány i jiné známé činitele, které by mohly vedle dumpingových dovozů současně způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství, aby se zajistilo, že tato případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připsána dumpingovým dovozům.
2. Účinek dovozů z ČLR
(95) K dramatickému nárůstu objemu dumpingových dovozů z ČLR o více než 400 % mezi rokem 2001 a obdobím šetření a zvýšení jejich podílu na trhu Společenství z 22,4 % na 76,2 % došlo současně se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Výroba a využití kapacity prudce pokleslo, zatímco konečné stavy zásob se zvýšily o 31 %, a to při rostoucím trhu Společenství.
Objemy prodejů výrobního odvětví Společenství a jeho podíl na trhu se značně snížily současně s prudkým nárůstem objemu dovozů a zvýšením podílu dumpingových dovozů na trhu.
Ceny dumpingových dovozů byly mimoto významně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, takže vyvíjely na ceny výrobního odvětví Společenství značný tlak směrem dolů, a to v době, kdy se náklady na suroviny významně zvýšily o více než 100 %.
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Společenství nebylo schopno přenést na své odběratele zvýšení nákladů kvůli silnému cenovému tlaku způsobenému významnými objemy dumpingových výrobků dovážených z ČLR.
To vedlo k prudkému snížení ziskovosti, návratnosti investic a zhoršení peněžního toku.
(96) Proto byl přijat předběžný závěr v tom smyslu, že tlak vyvinutý dumpingovými dovozy, jejichž objem a tržní podíl od roku 2001 podstatně vzrostl a které se uskutečňovaly za dumpingové ceny, hrál rozhodující úlohu při ztrátě podílu výrobního odvětví na trhu, a vedl tedy k jeho záporné ziskovosti.
3. Účinek ostatních činitelů
a) Dovozy z třetích zemí
(97) Během posuzovaného období neexistovali kromě ČLR žádní jiní významní vývozci obdobného výrobku na trh Společenství.
Šetření potvrdilo, že hlavním trhem zbývajících výrobců v USA a Japonsku jsou jejich příslušné domácí trhy.
Spolehlivé údaje o ostatních dovozech obdobného výrobku jsou mimořádně omezené, a proto není možné odhadnout případné množství prodané na trhu Společenství.
Jelikož neexistují důkazy naznačující, že skutečně dochází k dovozům z jiných třetí zemí, dospělo se k závěru, že tyto objemy jsou zanedbatelné, pokud vůbec existují.
V souladu s tím se usuzuje, že dovozy pocházející z jiných třetích zemí nemohly přispět k újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
b) Výkonnost vývozu výrobního odvětví Společenství
(98) Zjišťovalo se rovněž, zda vývozy do zemí, které nejsou členskými státy EU, mohly přispět k újmě, kterou výrobní období v posuzovaném období utrpělo.
Vývozy do zemí, které nejsou členskými státy EU, představovaly přibližně polovinu prodejů obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství v posuzovaném období.
Tyto vývozy se od roku 2001 do období šetření snížily o 66 % a na konci období šetření představovaly 41 % celkových prodejů výrobního odvětví.
Hlavní příčinou úbytku prodejů na vývozních trzích, zejména na americkém trhu, byla rostoucí konkurence ze strany čínských výrobců na celosvětových trzích.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že kvůli obdobnému chování čínských výrobců na americkém trhu musel jeden ze dvou existujících výrobců wolframových elektrod v USA výrobu ukončit.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodejů na trzích mimo ES, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 87 _BAR_ 85 _BAR_ 49 _BAR_ 34 _BAR_
Průměrné prodejní ceny na trzích mimo ES, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 83 _BAR_ 71 _BAR_ 93 _BAR_ 120 _BAR_
(99) Pokud jde o ukazatele, u nichž nebylo možno rozlišovat mezi trhem Společenství a vývozními trhy (např. výroba, využití kapacity, investice a zaměstnanost), bylo zjištěno, že jejich nepříznivý vývoj jednoznačně překročil to, co by bylo možno přičíst snížení výkonnosti vývozu.
Na nepříznivý vývoj těchto ukazatelů je nutno pohlížet jako na důsledek snížení prodejů na trhu Společenství a v menší míře poklesu prodejů na vývoz.
Tento vývoj je nutno vidět rovněž ve světle významného růstu trhu Společenství, k němuž v posuzovaném období došlo.
(100) Pokud jde o ziskovost, peněžní tok a návratnost investic, jejich nepříznivý vývoj byl zapříčiněn zejména tím, že výrobní odvětví Společenství bylo donuceno k velmi nízké míře využití kapacity kvůli nepříznivému vývoji objemu prodejů jak ve Společenství, tak i na vývozních trzích, jak bylo zmíněno výše.
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly mimoto pod tlakem dumpingových dovozů, což rovněž přispělo k nepříznivému dopadu na tyto ukazatele.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že vývoj jednotkových prodejních cen na vývozních trzích byl mnohem příznivější než vývoj cen ve Společenství.
Průměrné prodejní ceny na vývozních trzích se ve stejném období zvýšily o 20 %, což naznačuje, že cenový tlak byl na těchto trzích nižší než na trhu Společenství.
Bylo zjištěno, že ziskovost těchto vývozů byla poněkud vyšší (i když ne dostatečně) než ziskovost prodejů na trhu Společenství, a to navzdory skutečnosti, že rovněž byly nepříznivě ovlivněny klesajícími cenami a konkurencí čínských vývozů na trzích třetích zemí.
Výrobnímu odvětví Společenství se mimoto podařilo dostat pod kontrolu a dokonce snížit náklady nesouvisející se surovinami.
Proto se zdá, že výkonnost vývozu výrobního odvětví Společenství měla na ziskovost, peněžní tok a návratnost investic menší dopad než vývoj podílů a cen na trhu Společenství.
(101) Na základě těchto skutečností Komise nevylučuje možnost, že negativní vývoj vývozu mohl nepříznivě ovlivnit celkovou hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství.
Výše uvedená analýza však potvrdila, že zhoršení výkonnosti vývozu jako takové nemohlo zpřetrhat příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a zjištěnou újmou.
c) Další výrobci ve Společenství
(102) Prodeje jediného dalšího výrobce ve Společenství mezi rokem 2001 a obdobím šetření prudce poklesly o 54 %.
Podle dostupných údajů se zdá, že se jediný další výrobce ve Společenství nachází ve stejné situaci jako výrobní odvětví Společenství.
V souladu s tím se přijímá předběžný závěr, že tyto prodeje nemohly způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
d) Nárůst cen surovin
(103) Jeden vývozce tvrdil, že příčinou újmy byl zejména nárůst ceny základní suroviny, parawolframanu amonného.
Ceny parawolframanu amonného se na konci posuzovaného období, tj. v roce 2005, skutečně zvýšily o více než 100 %.
(104) V této souvislosti je nutno nejprve poznamenat, že ke zhoršování situace výrobního odvětví Společenství docházelo současně s nárůstem čínských dovozů od roku 2001 do roku 2005 a nenastalo tedy až na konci posuzovaného období.
(105) Na straně druhé, ke zvýšení cen suroviny došlo výhradně v roce 2005.
V tomto konkrétním roce se však ceny výrobního odvětví Společenství zvýšily poněkud více (33 %) než výrobní náklady (30 %).
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Celkové jednotkové náklady na tunu, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 88 _BAR_ 97 _BAR_ 126 _BAR_
Jednotková prodejní cena, 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 87 _BAR_ 76 _BAR_ 85 _BAR_ 113 _BAR_
(106) Toto časové schéma naznačuje, že ačkoli zvýšení cen suroviny přispělo k celkovému nárůstu nákladů, který předčil růst prodejních cen v posuzovaném období, nebyly suroviny rozhodujícím činitelem, jenž byl příčinou zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství.
Toto zhoršení bylo zapříčiněno spíše nárůstem průměrných nákladů způsobeným ztrátou podílu na trhu a následným nízkým využitím kapacity, jak bylo poukázáno výše.
(107) Výrobní odvětví Společenství dále nemohlo dostatečně zvýšit své příslušné prodejní ceny tak, aby vynahradily růst nákladů.
Tato nepružnost cen byla zapříčiněna souběžným nárůstem dumpingových dovozů pocházejících z ČLR za ceny, které jsou významně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Za těchto okolností je nutno učinit závěr, že výrobní odvětví Společenství bylo vystaveno silnému cenovému tlaku způsobenému těmito dumpingovými dovozy, a proto mělo pouze omezenou možnost kompenzovat růst nákladů zvýšením svých prodejních cen.
(108) Konečně je nutno poznamenat, že nárůst cen surovin postihl všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně čínských vyvážejících výrobců, nelze jej tudíž považovat za zvláštní činitel, který výrobnímu odvětví Společenství způsobil újmu.
(109) Na základě výše uvedeného se vyvozuje závěr, že nárůst cen surovin sám o sobě nezpřetrhal příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
4. Závěry o příčinných souvislostech
(110) K újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, došlo hlavně v podobě úbytku objemu prodejů a ztráty podílu na trhu, což mělo nepříznivý dopad na ziskovost.
Výsledný pokles cen a ztráta úspor z rozsahu kvůli nízkému využití kapacity vedly k neudržitelné úrovni záporné ziskovosti působící výrobnímu odvětví Společenství finanční ztráty.
(111) Zhoršení většiny ukazatelů újmy výrobního odvětví Společenství nastalo současně s prudkým zvýšením objemů dovozů a podílu na trhu ze strany ČLR a značným cenovým podbízením u těchto dovozů.
(112) Ačkoli šetření prokázalo, že nelze vyloučit, že k újmě mohl přispět nepříznivý vývoj vývozu výrobního odvětví Společenství do zemí, které nejsou členskými státy EU, možný účinek tohoto vývoje nemůže zpřetrhat příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
(113) Ačkoli v období šetření došlo u cen surovin k nebývalému růstu, tento růst postihl všechny hospodářské subjekty na trhu.
Časové schéma ukazatelů újmy kromě toho nenaznačuje, že to bylo hlavní příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
(114) Proto se usuzuje, že dumpingové dovozy z ČLR způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Obecné úvahy
(115) V souladu s článkem 21 základního nařízení se zkoumalo, zda existují přesvědčivé důvody pro uznání, že není v zájmu Společenství uložit antidumpingová opatření na dovozy z dotčené země.
Komise zaslala dotazníky všem dovozcům, obchodníkům a průmyslovým uživatelům zmíněným v podnětu a obdržela odpovědi na dotazník od tří dovozců.
(116) Na základě informací obdržených od spolupracujících stran bylo možno dojít k následujícím závěrům.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(117) Připomíná se, že výrobní odvětví Společenství sestává z jednoho výrobce s výrobním zařízením v Rakousku, jehož ziskovost se během posuzovaného období významně zhoršila s následným nepříznivým dopadem na úroveň zaměstnanosti a investic.
(118) Pokud nebudou uložena opatření, je pravděpodobné, že kvůli cenovému tlaku ze strany dumpingových dovozů bude nedostatečná ziskovost této činnosti nutit výrobní odvětví Společenství, aby ukončilo výrobu wolframových elektrod, která má strategický význam pro řadu odvětví špičkových technologií.
(119) Je třeba poznamenat, že výrobní linka pro wolframové elektrody se používala rovněž pro další kulaté výrobky, např. molybdenové tyče, dráty a dráty pro termické nástřiky, jakož i elektrody na tavení skla.
Tyto výrobky měly s wolframovými elektrodami společné některé fixní náklady ve výrobním procesu.
Jelikož se výroba wolframových elektrod v posuzovaném období snížila o 60 %, mělo to nepříznivý dopad nejen na náklady na výrobu wolframových elektrod, ale rovněž ostatních kulatých výrobků vyráběných výrobním odvětvím Společenství.
(120) To je nutno posoudit v rámci rostoucí celosvětové poptávky po dotčeném výrobku, která by v případě uložení antidumpingových opatření výrobnímu odvětví Společenství umožnila zvýšit jeho prodej, zlepšit jeho ziskovost, a zajistit tak hospodářskou životaschopnost tohoto výrobního odvětví.
(121) Vyvozuje se proto závěr, že antidumpingová opatření by byla v zájmu výrobního odvětví Společenství.
3. Hospodářská soutěž a deformační vlivy na obchod
(122) Jeden vyvážející výrobce a sdružení vývozců tvrdili, že vzhledem k zjevné neexistenci dovozů z jiných zemí by cla vedla k odchodu čínských vyvážejících výrobců z trhu Společenství, což by značně oslabilo hospodářskou soutěž a zvýšilo již nyní dominantní postavení výrobního odvětví Společenství.
(123) Jako pravděpodobnější se však jeví, že budou-li opatření uložena, přinejmenším někteří dotčení vyvážející výrobci budou dotčený výrobek i nadále prodávat ve Společenství, i když za ceny, které nezpůsobují újmu, jelikož mají pevnou technologickou základnu a silné postavení na trhu Společenství.
Na druhou stranu, pokud by antidumpingová opatření uložena nebyla, nelze vyloučit, že výrobní odvětví Společenství ukončí výrobu wolframových elektrod ve Společenství, čímž se posílí postavení vyvážejících výrobců tohoto výrobku a značně oslabí hospodářská soutěž na trhu Společenství.
(124) V této souvislosti se připomíná, že ve Společenství existují dva výrobci, což již zaručuje určitou míru hospodářské soutěže jak na trhu Společenství, tak i na vývozních trzích.
(125) Dále se připomíná, že účelem jakéhokoliv antidumpingového opatření není v žádném případě zamezit vývozcům v třetích zemích přístup na trh Společenství, ale spíše obnovit rovné podmínky, které byly narušeny nespravedlivými obchodními postupy.
4. Zájem uživatelů
(126) Dotazníky byly zaslány všem stranám, které byly v podnětu uvedeny jako uživatelé, v leteckém a kosmickém průmyslu, v jaderném, námořním, automobilovém, chemickém a strojírenském průmyslu.
Komise neobdržela odpovědi na dotazník od žádného z dotčených uživatelů ani od zájmových svazů.
(127) Svařování mezi wolframovými elektrodami se používá tam, kde jsou zvlášť důležité kvalitní spoje (mimo jiné v leteckém a kosmickém průmyslu, námořním, jaderném a chemickém průmyslu).
Z dostupných údajů vyplývá, že kvalita a spolehlivost jsou pro odběratele prvořadými kritérii a že náklady na elektrody nejsou v porovnání s hodnotou konečných výrobků příliš významné.
(128) Vzhledem k tomu, že uživatelé dotčeného výrobku neprojevili během šetření žádný zájem, lze vyvodit předběžný závěr, že uložení antidumpingového opatření nebude mít na jejich situaci pravděpodobně žádný vliv.
5. Zájem dovozců/obchodníků ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
(129) Jeden dovozce plně spolupracoval v rámci šetření a poskytl odpověď na dotazník, zatímco další dva dovozci spolupracovali částečně.
Na tyto tři dovozce připadalo přibližně 30 % celkových dovozů dotčeného výrobku do Společenství během období šetření.
U dovozce, který plně spolupracoval, představuje dotčený výrobek přibližně 85 % jeho obratu.
(130) Budou-li antidumpingová opatření uložena, není vyloučeno, že se úroveň dovozů pocházejících z dotčené země sníží, což bude mít vliv na hospodářskou situaci dovozců.
Účinek zvýšení cen dovozů dotčeného výrobku na dovozce by však pouze obnovil hospodářskou soutěž s výrobci ve Společenství a nebránil by dovozcům, aby dotčený výrobek prodávali.
Nízký podíl nákladů na dotčený výrobek na celkových nákladech uživatelů by mimoto dovozcům usnadnil přenést případné zvýšení ceny na uživatele.
Na základě toho se přijímá předběžný závěr, že uložení antidumpingových opatření nebude mít pravděpodobně vážný nepříznivý účinek na situaci dovozců ve Společenství.
6. Závěr k zájmu Společenství
(131) Účinky uložených opatření by dle očekávání mohly výrobnímu odvětví Společenství poskytnout příležitost k opětovnému získání ztracených prodejů a podílů na trhu a ke zvýšení ziskovosti.
S ohledem na zhoršující se stav výrobního odvětví Společenství existuje velké riziko, že by v důsledku nepřijetí opatření výrobní odvětví Společenství mohlo svá výrobní zařízení uzavřít a propustit zaměstnance.
S ohledem na používání dotčeného výrobku v odvětvích špičkových technologií, v nichž náklady na elektrody nejsou v porovnání s hodnotou konečného výrobku příliš významné, by dopad antidumpingových opatření na situaci dovozců/obchodníků a uživatelů byl pouze nepatrný.
(132) S ohledem na výše uvedené byl vyvozen předběžný závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení antidumpingových cel na dovozy některých wolframových elektrod pocházejících z ČLR.
G. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(133) S ohledem na závěry učiněné ohledně dumpingu, výsledné újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství by prozatímní opatření měla být uložena s cílem zabránit další újmě výrobního odvětví Společenství způsobené dumpingovými dovozy.
(134) Úroveň prozatímních antidumpingových opatření by měla být dostatečná, aby odstranila újmu způsobenou těmito dovozy bez překročení zjištěného dumpingového rozpětí.
Při výpočtu nezbytné výše cla pro odstranění následků dumpingu působícího újmu se přihlíželo k tomu, že jakákoli opatření by měla výrobnímu odvětví Společenství umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého lze v rozumné míře dosáhnout ve výrobním odvětví tohoto typu za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. za neexistence dumpingových dovozů, u prodejů obdobného výrobku ve Společenství.
Rozpětí zisku před zdaněním použité pro tento výpočet činilo 8 % obratu podle výše zisku dosahované v období před dumpingovými dovozy.
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku výrobního Společenství, která nezpůsobuje újmu.
Cena, která nezpůsobuje újmu, byla získána součtem výše uvedeného ziskového rozpětí ve výši 8 % a výrobních nákladů.
Jeden typ výrobku vyvážený z ČLR v období šetření nebyl během tohoto období výrobním odvětvím Společenství vyráběn a prodáván.
Při výpočtu úrovně postačující pro odstranění újmy způsobené těmito dovozy se přihlíželo rovněž ke vztahu ceny tohoto typu a ostatních typů vyvážených čínskými vývozci.
(135) Nezbytný růst cen byl pak určen na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny a vážené průměrné ceny obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, která nezpůsobuje újmu.
(136) Při tomto srovnání byla provedena úprava funkcí vykonávaných dovozci, a to balení, skladování, kontroly kvality, označování a v některých případech fyzikálního zpracování elektrod, aby bylo možné učinit srovnání mezi dovozy a prodeji výrobního odvětví Společenství.
(137) Jakýkoli rozdíl vyplývající z tohoto srovnání byl poté vyjádřen jako procento průměrné dovozní hodnoty CIF.
(138) Prozatímní vážená průměrná rozpětí újmy u společností, jimž bylo přiznáno individuální zacházení nebo status tržního hospodářství, byla stanovena takto:
Společnost _BAR_ Prozatímní rozpětí újmy _BAR_
Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd. _BAR_ 53,0 % _BAR_
Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd. _BAR_ 46,9 % _BAR_
Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd. _BAR_ 35,0 % _BAR_
(139) Při výpočtu celostátní úrovně pro odstranění újmy pro všechny ostatní vývozce v ČLR je nutno připomenout, že úroveň spolupráce byla vysoká.
Proto se rozpětí újmy vypočetlo ve výši úrovně pro odstranění újmy stanovené pro spolupracující společnost, které nebyl přiznán status tržního hospodářství/individuální zacházení, tj. 86,8 %.
2. Prozatímní opatření
(140) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že by mělo být uloženo prozatímní antidumpingové clo ve výši zjištěného dumpingového rozpětí, ale v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení by nemělo byt vyšší než výše vypočtené rozpětí újmy.
(141) Sazby antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení se stanovily na základě zjištění tohoto šetření.
Proto odrážejí stav těchto společností zjištěný v průběhu šetření.
Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na "všechny ostatní společnosti") jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyráběných uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami.
Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na "všechny ostatní společnosti".
(142) S veškerými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu, po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Evropskou komisi, generální ředitelství pro obchod [3], a připojit veškeré příslušné údaje, zejména pak údaje o změnách v činnostech společnosti spojených s výrobou či domácími a vývozními prodeji, které souvisejí např. se změnou názvu nebo se změnou ve výrobních či prodejních subjektech.
Bude-li to vhodné, Komise po konzultaci s poradním výborem příslušně změní nařízení formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(143) S ohledem na výše uvedené skutečnosti byly stanoveny tyto prozatímní celní sazby:
Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd. _BAR_ 25,9 % _BAR_
Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd. _BAR_ 46,9 % _BAR_
Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd. _BAR_ 35,0 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 86,8 % _BAR_
3. Zvláštní kontrola
(144) Aby bylo minimalizováno riziko obcházení uložených opatření z důvodu velkého rozdílu mezi výší cel, zejména vzhledem k tomu, že u jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce v ČLR, pro něhož je navrhována individuální celní sazba, bylo zjištěno, že do Společenství vyváží rovněž wolframové elektrody vyráběné spolupracující společností ve vlastnictví státu, jíž nebylo možno přiznat individuální zacházení, se má za to, že je nezbytné přijmout v tomto případě zvláštní opatření určená k zajištění řádného použití antidumpingových cel.
Zvláštního dumpingového rozpětí vypočteného pro dotčeného výrobce mohou využít pouze dovozy dotčeného výrobku vyrobeného příslušným vyvážejícím výrobcem.
Tato zvláštní opatření zahrnují:
(145) Povinnost předložit celním orgánům členských států platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze tohoto nařízení.
Dovoz, k němuž uvedená faktura přiložena není, podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní společnosti.
(146) Je třeba připomenout, že pokud by se po uložení antidumpingových opatření podstatně zvýšil objem vývozu některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby, lze takovéto zvýšení objemu považovat samo o sobě za změnu obchodních toků v důsledku uložených opatření ve smyslu čl. 13 odst.
1 základního nařízení. V tomto případě a za předpokladu, že jsou splněny podmínky, lze zahájit šetření zaměřené proti obcházení předpisů.
V rámci tohoto šetření lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo.
H. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(147) V zájmu řádného úředního postupu se stanoví lhůta, ve které mohou zúčastněné strany, jež se samy přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení, písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení.
Rovněž je třeba uvést, že zjištění týkající se uložení antidumpingových cel, k nimž se dospělo pro účely tohoto nařízení, jsou prozatímní a že mohou být pro účely jakýchkoli konečných cel znovu uváženy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se prozatímní antidumpingové clo na dovozy některých wolframových elektrod (včetně wolframových tyčí a prutů na elektrody), jiných než získaných prostým slinováním, též upravených do stanovené délky, kódů KN ex81019500 a ex85159090 (kódy TARIC 8101950010 a 8515909010) pocházejících z Čínské lidové republiky.
2. Sazba prozatímního antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi stanoví takto:
Společnost _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Shandong Weldstone Tungsten Industry Co. Ltd. _BAR_ 25,9 % _BAR_ A754 _BAR_
Shaanxi Yuheng Tungsten & Molybdenum Industrial Co. Ltd. _BAR_ 46,9 % _BAR_ A755 _BAR_
Beijing Advanced Metal Materials Co. Ltd. _BAR_ 35,0 % _BAR_ A756 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 86,8 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Použití individuálních celních sazeb stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno tím, že je celním orgánům členských států předložena platná obchodní faktura splňující požadavky stanovené v příloze.
Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro všechny ostatní společnosti.
4. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství podléhá složení jistoty ve výši prozatímního cla.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 20 nařízení (ES) č. 384/96, mohou zúčastněné strany požádat o zveřejnění závažných skutečností a úvah, na jejichž základě bylo přijato toto nařízení, předložit písemně svá stanoviska a požádat o ústní slyšení před Komisí ve lhůtě jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se mohou zúčastněné strany vyjádřit k uplatnění tohoto nařízení ve lhůtě jednoho měsíce ode dne jeho vstupu v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1351/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví jednotný koeficient přidělení, který se použije v rámci celní kvóty pro kukuřici podle nařízení (ES) č. 573/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 573/2003 ze dne 28. března 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/18/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Rumunska, a mění nařízení (ES) č. 2809/2000 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 573/2003 byla pro hospodářský rok 2006/07 otevřena roční celní kvóta o objemu 149000 tun kukuřice (pořadové číslo 09.4767).
(2) Množství, o která bylo v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 573/2003 požádáno v pondělí 11. září 2006, přesahují dostupná množství. Je proto třeba stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit jednotný koeficient přidělení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní licenci pro kvótu kukuřice "Rumunsko" podané a předložené Komisi v pondělí 11. září 2006 v souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 573/2003 se vyhovuje až do výše 2,85706 % požadovaných množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1352/2006
ze dne 14. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1353/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu sardele obecné v oblasti ICES VIII plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1354/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu makrely obecné v oblasti ICES IIa (vody ES), IIIa, IIIb, c, d (vody ES), IV plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1355/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu červenice obecné v oblastech ICES I, II, III, IV, V, VIII, IX, X, XII, XIV (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1356/2006
ze dne 13. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu ružichy šedé v oblastech ICES VI, VII, VIII (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Nizozemska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1357/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1331/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1358/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1359/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 14. září 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 14. září 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 32,813 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1360/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1361/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s mlékem a mléčnými výrobky by proto měly být stanoveny vývozní náhrady v souladu s pravidly a určitými kritérii uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Ustanovení čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice [2], které bylo schváleno rozhodnutím Rady 98/486/ES [3], může být určité množství mléčných výrobků Společenství vyvážených do Dominikánské republiky zvýhodněno snížením cla.
Z tohoto důvodu by vývozní náhrady poskytnuté pro produkty vyvážené podle tohoto režimu měly být sníženy o určitý procentní podíl.
(5) Využívání vývozních náhrad na některé produkty se ukazuje jako nevýznamné.
Pro takové produkty by vývozní náhrady již neměly být stanoveny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se poskytují u produktů a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení, za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1362/2006
ze dne 14. září 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 12. září 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 12. září 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1363/2006
ze dne 14. září 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 8. do 14. září 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1365/2006
ze dne 6. září 2006
o statistice přepravy věcí po vnitrozemských vodních cestách a o zrušení směrnice Rady 80/1119/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vnitrozemské vodní cesty jsou podle bílé knihy Komise nazvané "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas rozhodnout" významnou součástí dopravních sítí Společenství a podpora vnitrozemské vodní dopravy je jedním z cílů společné dopravní politiky jak z důvodů hospodářské účinnosti, tak za účelem omezování spotřeby energie a dopadu dopravy na životní prostředí.
(2) Komise potřebuje statistiky o přepravě věcí po vnitrozemských vodních cestách, aby mohla sledovat a rozvíjet společnou dopravní politiku i dopravní prvky regionální politiky a politiky transevropských sítí.
(3) Statistiky o vnitrozemské vodní dopravě se shromažďují podle směrnice Rady 80/1119/EHS ze dne 17. listopadu 1980 o statistickém vykazování přepravy zboží po vnitrozemských vodních cestách [2], která již neodpovídá současným potřebám v této oblasti.
Proto je vhodné nahradit uvedenou směrnici novým nástrojem, který rozšíří její oblast působnosti a zlepší její efektivitu.
(4) Směrnice 80/1119/EHS by proto měla být zrušena.
(5) K dosažení nejvyšší proveditelné srovnatelnosti mezi jednotlivými druhy dopravy by se statistiky Společenství o všech druzích dopravy měly shromažďovat podle společných koncepcí a norem.
(6) Doprava po vnitrozemských vodních cestách není provozována ve všech členských státech, a proto se účinky tohoto nařízení omezují na ty členské státy, v nichž tento druh dopravy existuje.
(7) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření společných statistických norem, které umožní získávat harmonizované údaje, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [3] stanoví referenční rámec pro toto nařízení.
(9) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(10) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5], byl konzultován v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společná pravidla pro vypracovávání statistik Společenství týkajících se vnitrozemské vodní dopravy.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje, které se týkají dopravy po vnitrozemských vodních cestách na jejich území.
2. Členské státy, ve kterých celkový objem věcí přepravených ročně po vnitrozemských vodních cestách v rámci vnitrostátní, mezinárodní nebo tranzitní dopravy překročí jeden milion tun, poskytují údaje uvedené v čl. 4 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 2 poskytují členské státy, kde neexistuje mezinárodní ani tranzitní doprava po vnitrozemských vodních cestách, ale kde celkový objem věcí přepravených ročně po vnitrozemských vodních cestách v rámci vnitrostátní dopravy překročí jeden milion tun, pouze údaje požadované podle čl. 4 odst. 2.
4. Toto nařízení se nepoužije na:
a) přepravu věcí plavidly o hrubé nosnosti menší než 50 tun;
b) plavidla používaná především pro přepravu cestujících;
c) plavidla používaná jako trajekty;
d) plavidla používaná přístavními správami a orgány veřejné moci výhradně pro neobchodní účely;
e) plavidla používaná výhradně pro zásobování palivem nebo skladování;
f) plavidla nepoužívaná pro přepravu věcí, jako jsou rybářské lodě, plovoucí bagry, plovoucí dílny, obytné čluny a rekreační lodě.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "splavnou vnitrozemskou vodní cestou" vodní úsek, nikoliv část moře, po kterém mohou plout běžně naložená plavidla o nosnosti, která není menší než 50 tun.
Tento pojem zahrnuje jak splavné řeky a jezera, tak splavné kanály;
b) "plavidlem vnitrozemské vodní dopravy" plovoucí konstrukce určená k přepravě věcí nebo k veřejné přepravě cestujících po splavných vnitrozemských vodních cestách;
c) "zemí registrace plavidla" země, v níž je plavidlo vnitrozemské vodní dopravy registrováno.
Článek 4
Shromažďování údajů
1. Údaje se shromažďují v souladu s tabulkami uvedenými v přílohách A až D.
2. V případě uvedeném v čl. 2 odst. 3 se údaje shromažďují v souladu s tabulkou uvedenou v příloze E.
3. Pro účely tohoto nařízení se věci klasifikují v souladu s přílohou F.
Článek 5
Předávání údajů
1. První sledované období začíná dne 1. ledna 2007.
Údaje se předávají co nejdříve, nejpozději však pět měsíců po skončení příslušného sledovaného období.
2. Během prvních tří let používání tohoto nařízení lze lhůtu pro předávání údajů uvedenou v odstavci 1 prodloužit postupem podle čl. 10 odst. 2. Celková lhůta pro předání včetně jakéhokoliv povoleného prodloužení nesmí být delší než osm měsíců.
Prodloužení lhůty pro předávání údajů jsou uvedena v příloze G.
Článek 6
Šíření
Statistiky Společenství založené na údajích uvedených v článku 4 se rozšiřují se stejnou periodicitou, s jakou probíhá předávání údajů členskými státy.
Článek 7
Kvalita statistik
1. Komise (Eurostat) postupem podle čl. 10 odst. 2 vypracuje a zveřejní metodické požadavky a kritéria, jejichž cílem je zajistit kvalitu získaných údajů.
2. Členské státy přijmou veškerá opatření nutná k zajištění kvality předávaných údajů.
3. Komise (Eurostat) posuzuje kvalitu předávaných údajů.
Členské státy předkládají Komisi (Eurostatu) zprávu obsahující veškeré informace a údaje, o které případně požádá za účelem ověření kvality předávaných údajů.
Článek 8
Zpráva o uplatňování
Do 15. října 2009 a po konzultaci s Výborem pro statistické programy předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Tato zpráva zejména:
a) posoudí výhody plynoucí Společenství, členským státům a poskytovatelům a uživatelům statistických informací z vypracovaných statistik v poměru k nákladům na ně;
b) posoudí kvalitu vypracovaných statistik;
c) uvede oblasti, kde by bylo případně vhodné zlepšení, a změny, které s ohledem na získané výsledky považuje za nutné.
Článek 9
Prováděcí opatření
Opatření k provedení tohoto nařízení, včetně opatření ke zohlednění hospodářského a technického vývoje, se stanoví postupem podle čl. 10 odst.
2. Tato opatření se týkají:
a) úpravy prahu pro statistické pokrytí vnitrozemské vodní dopravy (článek 2);
b) úpravy definic a přijetí dodatečných definic (článek 3);
c) úpravy rozsahu shromažďování údajů a obsahu příloh (článek 4);
d) způsobů předávání údajů Komisi (Eurostatu), včetně norem pro výměnu údajů (článek 5);
e) způsobů šíření výsledků Komisí (Eurostatem) (článek 6);
f) vypracování a zveřejnění metodických požadavků a kritérií (článek 7).
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382/EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Přechodná ustanovení a zrušení
1. Statistické výsledky za rok 2006 poskytnou členské státy v souladu se směrnicí 80/1119/EHS.
2. Směrnice 80/1119/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2007.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1366/2006
ze dne 6. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2037/2000, pokud jde o základní rok pro přidělování kvót pro hydrochlorfluoruhlovodíky s ohledem na členské státy, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [3], považuje rok 1999 za základní rok pro přidělování kvót pro hydrochlorfluoruhlovodíky.
Trh s hydrochlorfluoruhlovodíky v deseti nových členských státech se od roku 1999 značně změnil v důsledku příchodu nových společností a změněných podílů na trhu.
Použití roku 1999 jako základního roku pro přidělování kvót pro hydrochlorfluoruhlovodíky v těchto nových členských státech by vedlo k tomu, že by velký počet společností neobdržel dovozní kvótu.
Mohlo by to být považováno za svévolné a vyústit v porušení zásady nediskriminace a zásady oprávněného očekávání.
(2) Kvóty by měly zpravidla vycházet z nejaktuálnějších a nejreprezentativnějších dostupných číselných údajů, aby se zajistilo, že nebude vyloučena řada dovážejících společností v nových členských státech.
Je proto vhodné zvolit roky, pro něž jsou dostupné nejaktuálnější údaje.
Proto by se měly jako základ pro společnosti z deseti nových členských států použít průměrné podíly na trhu v letech 2002 a 2003, aby tak co nejlépe odrážely obchodní situaci na trhu s hydrochlorfluoruhlovodíky v těchto členských státech.
(3) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 3 bodu i) nařízení (ES) č. 2037/2000 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"i) odchylně od písmene h) každý výrobce a dovozce v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku zajistí, že vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které uvede na trh nebo použije pro vlastní potřebu, nepřesáhne, vyjádřená v procentech z vypočtené úrovně uvedené v písmenech b), d), e) a f), průměr jeho podílu na trhu v procentech v letech 2002 a 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006
ze dne 6. září 2006
o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 22. června 2006 [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem právních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí je přispívat mimo jiné k udržování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí a k ochraně lidského zdraví, a tím podporovat udržitelný rozvoj.
(2) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí [3] zdůrazňuje význam poskytování přiměřených informací o životním prostředí a efektivních příležitostí pro účast veřejnosti na rozhodování v oblasti životního prostředí, čímž se zvýší zodpovědnost a průhlednost rozhodování a přispěje se k povědomí veřejnosti o přijímaných opatřeních a k jejich podpoře.
Program navíc podporuje, stejně jako jeho předchůdci [4], účinnější provádění a uplatňování právních předpisů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí, včetně jejich vynucování a podnikání kroků proti jejich porušování.
(3) Dne 25. června 1998 podepsalo Společenství Úmluvu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Aarhuská úmluva").
Společenství Aarhuskou úmluvu schválilo dne 17. února 2005 [5].
Ustanovení právních předpisů Společenství by měla být s touto úmluvou v souladu.
(4) Společenství již přijalo soubor právních předpisů, které se vyvíjejí a přispívají k dosažení cílů Aarhuské úmluvy.
Měla by být přijata ustanovení pro použití požadavků úmluvy na orgány a subjekty Společenství.
(5) Je vhodné upravit tři pilíře Aarhuské úmluvy, tedy přístup k informacím, účast veřejnosti na rozhodování a přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, v rámci jednoho právního předpisu a stanovit společná ustanovení týkající se cílů a definicí.
To přispěje k racionalizaci právních předpisů a ke zvýšení průhlednosti prováděcích opatření přijímaných orgány a subjekty Společenství.
(6) Obecnou zásadou je, že práva zaručená třemi pilíři Aarhuské úmluvy platí bez diskriminace z důvodu státní příslušnosti, národnosti nebo bydliště.
(7) Aarhuská úmluva široce definuje orgány veřejné správy, přičemž základní zásadou je, že při jakémkoli výkonu veřejné moci by měla existovat práva pro jednotlivce a jejich organizace.
Je proto nezbytné, aby orgány a subjekty Společenství, na něž se toto nařízení vztahuje, byly definovány stejně širokým a funkčním způsobem.
Podle Aarhuské úmluvy mohou být orgány a subjekty Společenství vyjmuty z oblasti působnosti úmluvy, pokud jednají v soudní nebo zákonodárné funkci.
Nicméně z důvodu zajištění souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6] by se ustanovení o přístupu k informacím o životním prostředí měla vztahovat na orgány a subjekty Společenství, které jednají v zákonodárné funkci.
(8) Definice informací o životním prostředí v tomto nařízení zahrnuje informace o stavu životního prostředí v jakékoli podobě.
Tato definice, která byla sladěna s definicí přijatou pro směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS [7], má stejný obsah jako definice uvedená v Aarhuské úmluvě.
Definice "dokumentu" v nařízení (ES) č. 1049/2001 zahrnuje informace o životním prostředí, jak jsou definovány v tomto nařízení.
(9) Je vhodné, aby toto nařízení stanovilo definici plánů a programů s ohledem na Aarhuskou úmluvu, a to souběžně s přístupem sledovaným ve vztahu k závazkům členských států podle stávajícího práva ES.
"Plány a programy týkající se životního prostředí" by měly být definovány ve vztahu k jejich příspěvku k dosažení nebo jejich možnému významnému vlivu na dosažení cílů a priorit politiky Společenství v oblasti životního prostředí.
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí stanovil na období deseti let počínaje dnem 22. července 2002 cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí a akce plánované pro dosažení těchto cílů.
Na konci tohoto období by měl být přijat následující akční program pro životní prostředí.
(10) S ohledem na skutečnost, že právo životního prostředí se neustále vyvíjí, měla by definice práva životního prostředí odkazovat na cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí, jak jsou stanoveny ve Smlouvě o ES.
(11) Individuálně určené správní akty by měly podléhat možnému vnitřnímu přezkumu v případech, kdy mají právně závazné a vnější účinky.
Obdobně by měly být upraveny případy nečinnosti, pokud podle práva životního prostředí existuje závazek přijmout správní akt.
Vzhledem k tomu, že akty přijaté orgánem nebo subjektem Společenství jednajícím v soudní nebo zákonodárné funkci mohou být vyjmuty, mělo by totéž platit pro jiné postupy šetření, pokud orgán nebo subjekt Společenství jedná v roli orgánu správního přezkumu podle Smlouvy.
(12) Aarhuská úmluva vyzývá k umožnění přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí buď na základě žádosti, nebo prostřednictvím aktivního šíření orgány, na něž se úmluva vztahuje.
Nařízení (ES) č. 1049/2001 se vztahuje na Evropský parlament, Radu a Komisi, jakož i na agentury a podobné subjekty zřízené právním aktem Společenství.
Uvedené nařízení stanoví pro tyto orgány pravidla, která jsou do značné míry v souladu s pravidly stanovenými v Aarhuské úmluvě.
Je nezbytné rozšířit použitelnost nařízení (ES) č. 1049/2001 na všechny ostatní orgány a subjekty Společenství.
(13) Pokud Aarhuská úmluva obsahuje ustanovení, která nejsou zcela nebo zčásti uvedena rovněž v nařízení (ES) č. 1049/2001, je třeba taková ustanovení vzít v úvahu, zejména pokud jde o sběr a šíření informací o životním prostředí.
(14) Má-li být právo veřejnosti na přístup k informacím o životním prostředí účinné, je nezbytné, aby se jednalo o informace o životním prostředí v dobré kvalitě.
Je proto vhodné zavést pravidla, která orgány a subjekty Společenství zavazují k zajištění takové kvality.
(15) Pokud nařízení (ES) č. 1049/2001 stanoví výjimky, měly by se tyto výjimky použít s výhradou případných podrobnějších ustanovení tohoto nařízení týkajících se žádostí o informace o životním prostředí.
Důvody pro odmítnutí přístupu k informacím o životním prostředí by měly být vykládány restriktivním způsobem, s přihlédnutím k veřejnému zájmu, jemuž zveřejnění informací slouží, a k tomu, zda se požadované informace týkají emisí do životního prostředí.
Pojem "obchodní zájmy" zahrnuje dohody o ochraně důvěrnosti uzavřené orgány nebo subjekty jednajícími v bankovní funkci.
(16) Podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [8] již byla s pomocí Komise zřízena síť na úrovni Společenství pro podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy za účelem zlepšení předcházení řadě přenosných nemocí ve Společenství a jejich kontroly.
Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES [9] byl přijat akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví, který doplňuje vnitrostátní politiky.
Zlepšení informovanosti a prohloubení znalostí za účelem rozvoje veřejného zdraví a zvýšení schopnosti rychle a koordinovaně reagovat v případě ohrožení zdraví, což jsou základní prvky uvedeného programu, představují cíle, které jsou plně v souladu s požadavky Aarhuské úmluvy.
Toto nařízení by se proto mělo použít bez dotčení rozhodnutí č. 2119/98/ES a č.
(17) Aarhuská úmluva požaduje, aby strany přijaly opatření pro účast veřejnosti při přípravě plánů a programů týkajících se životního prostředí.
Taková opatření mají zahrnovat přiměřené časové rámce pro informování veřejnosti o daném rozhodování o životním prostředí.
Má-li být účast veřejnosti účinná, měla by se uskutečnit v raném stadiu, kdy jsou možnosti volby ještě otevřeny.
Orgány a subjekty Společenství by měly při stanovení opatření pro účast veřejnosti vymezit veřejnost, která se může účastnit.
Aarhuská úmluva rovněž požaduje, aby strany v přiměřeném rozsahu usilovaly o poskytnutí příležitosti pro účast veřejnosti při tvorbě politik týkajících se životního prostředí.
9 odst. 3 Aarhuské úmluvy umožňuje přístup k soudním nebo jiným přezkumným řízením za účelem napadení jednání nebo nečinnosti soukromých osob nebo orgánů veřejné správy, jež jsou v rozporu s ustanoveními práva týkajícího se životního prostředí.
Ustanovení o přístupu k právní ochraně by měla být slučitelná se Smlouvou.
V této souvislosti je vhodné, aby se toto nařízení vztahovalo pouze na jednání a nečinnost orgánů veřejné správy.
(19) V zájmu zajištění přiměřených a účinných opravných prostředků, včetně postupů před Soudním dvorem Evropských společenství podle příslušných ustanovení Smlouvy o ES, je vhodné, aby orgán nebo subjekt Společenství, který vydal akt, jenž má být napaden, nebo který v případě údajné nečinnosti opomenul jednat, měl příležitost znovu posoudit své předchozí rozhodnutí nebo jednat v případě nečinnosti.
(20) Nevládní organizace působící v oblasti ochrany životního prostředí, které splňují určitá kritéria určená zejména pro zajištění toho, že tyto organizace jsou nezávislými a odpovědnými organizacemi, a které prokázaly, že jejich základním cílem je podpora ochrany životního prostředí, by měly být oprávněny požadovat vnitřní přezkum na úrovni Společenství v případě přijatých aktů nebo nečinnosti v rámci práva životního prostředí ze strany orgánů nebo subjektů Společenství, za účelem jejich nového posouzení danými orgány nebo subjekty.
(21) Pokud byly předcházející žádosti o vnitřní přezkum neúspěšné, měla by mít dotyčná nevládní organizace možnost podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
(22) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie, zejména v jejím článku 37,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
1. Cílem tohoto nařízení je přispět k provádění závazků vyplývajících z Úmluvy EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Aarhuská úmluva") stanovením pravidel pro použití ustanovení úmluvy na orgány a subjekty Společenství, a to zejména:
a) zaručením práva přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, které orgány nebo subjekty Společenství obdrží nebo vytvoří a které mají v držení, a stanovením základních podmínek a praktických opatření pro jeho výkon;
b) zajištěním toho, že informace o životním prostředí jsou postupně zpřístupňovány veřejnosti a veřejně šířeny s cílem zajistit co nejširší systematickou dostupnost a šíření.
Za tímto účelem se podporuje zejména používání dostupné počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie;
c) umožněním účasti veřejnosti na plánech a programech týkajících se životního prostředí;
d) zaručením přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na úrovni Společenství za podmínek stanovených tímto nařízením.
2. Při uplatňování ustanovení tohoto nařízení se orgány a subjekty Společenství snaží napomáhat veřejnosti a poskytovat jí poradenství ohledně přístupu k informacím, účasti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "žadatelem" každá fyzická nebo právnická osoba požadující informace o životním prostředí;
b) "veřejností" jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a sdružení, organizace nebo skupiny těchto osob;
c) "orgánem nebo subjektem Společenství" každý veřejný orgán, instituce, úřad nebo agentura zřízená Smlouvou nebo na jejím základě s výjimkou případů, kdy jedná v soudní nebo zákonodárné funkci.
Ustanovení hlavy II se však vztahují na orgány nebo subjekty Společenství, které jednají v zákonodárné funkci;
d) "informacemi o životním prostředí" informace v písemné, obrazové, zvukové, elektronické nebo jiné formě o:
i) stavu složek životního prostředí, jako jsou ovzduší a atmosféra, voda, půda, území, krajina a přírodní stanoviště zahrnující mokřady, pobřežní a mořské oblasti, biologická rozmanitost a její součásti, včetně geneticky modifikovaných organismů, a o vzájemném působení těchto složek,
ii) faktorech, jako jsou látky, energie, hluk, záření nebo odpad, včetně radioaktivního odpadu, emise, vypouštění a jiné úniky do životního prostředí, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky životního prostředí uvedené v bodě i),
iii) opatřeních (včetně správních opatření), jako jsou politiky, právní předpisy, plány, programy, dohody o životním prostředí, a o činnostech, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky a faktory uvedené v bodech i) a ii), jakož i o opatřeních nebo činnostech určených k ochraně těchto složek,
iv) zprávách o provádění právních předpisů o životním prostředí,
v) analýzách nákladů a přínosů a jiných ekonomických analýzách a předpokladech použitých v rámci opatření a činností uvedených v bodě iii),
vi) stavu lidského zdraví a bezpečnosti, včetně případné kontaminace potravinového řetězce, podmínkách lidského života, kulturních lokalitách a stavebních objektech, pokud jsou nebo mohou být ovlivněny stavem složek životního prostředí uvedených v bodu i) nebo prostřednictvím těchto složek kterýmkoli aspektem uvedeným v bodech ii) a iii);
e) "plány a programy týkajícími se životního prostředí" plány a programy, které:
i) podléhají přípravě a případně přijetí orgánem nebo subjektem Společenství,
ii) jsou vyžadovány na základě právních nebo správních předpisů a
iii) přispívají k dosažení nebo mohou mít významný účinek na dosažení cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí stanovených například v Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí nebo v následných obecných akčních programech pro životní prostředí.
Obecné akční programy pro životní prostředí se rovněž považují za plány a programy týkající se životního prostředí.
Tato definice nezahrnuje finanční nebo rozpočtové plány a programy, zejména ty, které stanoví způsoby financování konkrétních projektů nebo činností nebo které souvisejí s návrhy ročních rozpočtů, interní programy práce orgánu nebo subjektu Společenství nebo nouzové plány a programy určené výlučně k civilní ochraně;
f) "právem životního prostředí" právní předpisy Společenství, které bez ohledu na svůj právní základ přispívají ke sledování cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí uvedených ve Smlouvě: udržování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí, ochraně lidského zdraví, obezřetnému a racionálnímu využívání přírodních zdrojů a podpoře opatření na mezinárodní úrovni, čelících regionálním a celosvětovým problémům životního prostředí;
g) "správním aktem" jakékoliv individuálně určené opatření podle práva životního prostředí, které bylo přijato orgánem nebo subjektem Společenství a má právně závazné vnější účinky;
h) "nečinností" jakékoliv nepřijetí správního aktu vymezeného pod písmenem g) orgánem nebo subjektem Společenství.
2. Správní akty a nečinnosti nezahrnují přijatá opatření nebo nečinnost orgánu nebo subjektu Společenství ve funkci orgánu správního přezkumu, například podle:
a) článků 81, 82, 86 a 87 Smlouvy (pravidla hospodářské soutěže);
b) článků 226 a 228 Smlouvy (řízení pro nesplnění povinnosti);
c) článku 195 Smlouvy (šetření prováděná veřejným ochráncem práv);
d) článku 280 Smlouvy (šetření prováděná OLAFem).
HLAVA II PŘÍSTUP K INFORMACÍM O ŽIVOTNÍM PROSTŘEDÍ
Článek 3
Použití nařízení (ES) č. 1049/2001
Nařízení (ES) č. 1049/2001 se použije na každou žádost žadatele o přístup k informacím o životním prostředí, které mají v držení orgány a subjekty Společenství, bez diskriminace na základě státní příslušnosti, národnosti nebo bydliště a v případě právnické osoby bez diskriminace na základě místa, kde má své sídlo nebo skutečné ústředí svých činností.
Pro účely tohoto nařízení se výrazem "orgán" v nařízení (ES) č. 1049/2001 rozumí "orgán nebo subjekt Společenství".
Článek 4
Shromažďování a šíření informací o životním prostředí
1. Orgány a subjekty Společenství zpracovávají informace o životním prostředí, které jsou významné pro jejich činnosti a které mají v držení, za účelem jejich aktivního a systematického veřejného šíření, zejména prostřednictvím počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie v souladu s čl. 11 odst. 1 a 2 a článkem 12 nařízení (ES) č. 1049/2001. Postupně zpřístupňují tyto informace o životním prostředí v elektronických databázích, ke kterým má veřejnost snadný přístup přes veřejné telekomunikační sítě. Za tímto účelem umístí informace o životním prostředí, které mají v držení, do databází a vybaví tyto databáze vyhledávacími nástroji a jinými formami programového vybavení určeného pro pomoc veřejnosti při hledání požadovaných informací.
Informace zpřístupněné prostřednictvím počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie nemusí zahrnovat informace shromážděné před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud již nejsou k dispozici v elektronické formě.
Orgány a subjekty Společenství co možná nejpřesněji uvedou, kde se nachází informace shromážděné před vstupem tohoto nařízení v platnost, které nejsou k dispozici v elektronické formě.
Orgány a subjekty Společenství vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby informace o životním prostředí ve svém držení udržovaly ve formách nebo formátech, které jsou snadno reprodukovatelné a přístupné prostředky počítačové telekomunikace nebo jinými elektronickými prostředky.
2. Informace o životním prostředí určené ke zpřístupnění a šíření se v případě potřeby aktualizují. Kromě dokumentů uvedených v čl. 12 odst. 2 a 3 a v čl. 13 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 zahrnují databáze nebo rejstříky tyto dokumenty:
a) texty mezinárodních smluv, úmluv a dohod, právních předpisů Společenství týkajících se životního prostředí nebo s ním souvisejících a politik, plánů a programů týkajících se životního prostředí;
b) zprávy o pokroku při provádění bodů uvedených v písmeni a), pokud je orgány nebo subjekty Společenství vypracovaly nebo je mají v držení v elektronické podobě;
c) kroky podniknuté v řízení pro porušení právních předpisů Společenství od vydání odůvodněného stanoviska podle čl. 226 odst. 1 Smlouvy;
d) zprávy o stavu životního prostředí podle odstavce 4;
e) údaje nebo souhrny údajů odvozené z monitorování činností, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit životní prostředí;
f) povolení s významným dopadem na životní prostředí a dohody o životním prostředí nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo kde k nim lze získat přístup;
g) studie o hodnocení vlivu na životní prostředí a posouzení rizik týkajících se složek životního prostředí nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo kde k nim lze získat přístup.
3. Ve vhodných případech mohou orgány a subjekty Společenství splnit požadavky odstavců 1 a 2 vytvořením odkazů na internetové stránky, kde lze dané informace nalézt.
4. Komise zajistí, aby v pravidelných intervalech nepřesahujících čtyři roky byla zveřejňována a šířena zpráva o stavu životního prostředí, včetně informací o kvalitě životního prostředí a jeho zatížení.
Článek 5
Kvalita informací o životním prostředí
1. Orgány a subjekty Společenství zajistí v rámci svých možností, aby jimi nebo jejich jménem sestavované informace byly aktuální, přesné a srovnatelné.
2. Orgány a subjekty Společenství informují na žádost žadatele o místech, kde lze získat informace o postupech měření, jsou-li k dispozici, včetně metod analýzy, výběru a předběžného zpracování výběrových souborů, které se používají pro sestavování informací.
Případně mohou žadatele též odkázat na použitý standardní postup.
Článek 6
Uplatňování výjimek, pokud jde o žádosti o přístup k informacím o životním prostředí
1. Pokud jde o čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001, s výjimkou šetření, zejména týkajících se možného porušení práva Společenství, má se za to, že převažující veřejný zájem na zpřístupnění existuje v případě, kdy se požadované informace týkají emisí do životního prostředí. Pokud jde o ostatní výjimky stanovené v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001, vykládají se důvody pro odmítnutí restriktivně s přihlédnutím k veřejnému zájmu, jemuž zpřístupnění slouží, a ke skutečnosti, zda se požadované informace týkají emisí do životního prostředí.
2. Kromě výjimek stanovených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou orgány a subjekty Společenství odepřít přístup k informacím o životním prostředí v případě, kdy by zpřístupnění těchto informací nepříznivě ovlivnilo ochranu životního prostředí, jehož se informace týkají, jako jsou například místa rozmnožování vzácných druhů.
Článek 7
Žádost o přístup k informacím o životním prostředí, které orgán nebo subjekt Společenství nemá v držení
Obdrží-li orgán nebo subjekt Společenství žádost o přístup k informacím o životním prostředí, které tento orgán nebo subjekt Společenství nemá v držení, informuje žadatele co nejdříve, avšak nejpozději do 15 pracovních dnů, o orgánu nebo subjektu Společenství nebo o orgánu veřejné správy ve smyslu směrnice 2003/4/ES, o němž se domnívá, že u něj lze o požadované informace zažádat, nebo žádost příslušnému orgánu nebo subjektu Společenství nebo příslušnému orgánu veřejné správy předá a odpovídajícím způsobem informuje žadatele.
Článek 8
Spolupráce
V případě bezprostředního ohrožení lidského zdraví, života nebo životního prostředí, ať je způsobeno lidskou činností nebo přírodními příčinami, orgány a subjekty Společenství na žádost orgánů veřejné správy ve smyslu směrnice 2003/4/ES s těmito orgány spolupracují a poskytují jim pomoc, aby tyto orgány veřejné správy mohly k veřejnosti, jež by mohla být postižena, okamžitě a neprodleně šířit veškeré informace o životním prostředí, které by jí mohly umožnit přijmout opatření k zabránění nebo zmírnění újmy plynoucí z daného ohrožení, pokud jsou tyto informace v držení orgánů a subjektů Společenství nebo těchto orgánů veřejné správy nebo jsou drženy jejich jménem.
První pododstavec se použije, aniž jsou dotčeny jakékoliv zvláštní povinnosti stanovené právními předpisy Společenství, zejména rozhodnutím č. 2119/98/ES a rozhodnutím č. 1786/2002/ES.
HLAVA III ÚČAST VEŘEJNOSTI NA PLÁNECH A PROGRAMECH TÝKAJÍCÍCH SE ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
Článek 9
1. Orgány a subjekty Společenství prostřednictvím vhodných praktických nebo jiných opatření zajišťují včasné a účinné příležitosti pro účast veřejnosti na přípravě, úpravě nebo přezkumu plánů a programů týkajících se životního prostředí, a to když jsou možnosti volby ještě otevřeny.
Zejména jestliže Komise připravuje návrh takového plánu nebo programu, který předkládá jiným orgánům nebo subjektům Společenství k rozhodnutí, zajistí v této přípravné fázi účast veřejnosti.
2. Orgány a subjekty Společenství určí veřejnost, která je dotčena nebo by mohla být dotčena plánem nebo programem uvedeným v odstavci 1 či která by mohla mít na takovém plánu nebo programu zájem, s přihlédnutím k cílům tohoto nařízení.
3. Orgány a subjekty Společenství zajistí, aby veřejnost uvedená v odstavci 2 byla formou veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, jako například elektronickými prostředky, jsou-li k dispozici, informována o:
a) návrhu znění, je-li k dispozici;
b) informacích o životním prostředí nebo hodnocení dopadů na životní prostředí, které jsou významné pro připravovaný plán nebo program, jsou-li k dispozici, a
c) praktických opatřeních pro účast, včetně:
i) správního subjektu, od kterého lze získat příslušné informace,
ii) správního subjektu, kterému je možno předat připomínky, stanoviska nebo dotazy, a
iii) přiměřených časových rámců umožňujících dostatečný čas pro informování veřejnosti a její přípravu a účinnou účast na rozhodovacím procesu týkajícím se životního prostředí.
4. Pro obdržení připomínek se stanoví lhůta v délce nejméně osmi týdnů.
Pokud se pořádají zasedání nebo slyšení, oznámí se tato skutečnost alespoň čtyři týdny předem.
V naléhavých případech, nebo pokud již veřejnost měla možnost vyslovit své připomínky k dotyčnému plánu nebo programu, je možné lhůty zkrátit.
5. Orgány a subjekty Společenství při rozhodování o plánu nebo programu týkajícího se životního prostředí berou náležitý ohled na výsledky účasti veřejnosti.
Orgány a subjekty Společenství informují veřejnost o takovém plánu nebo programu, včetně jeho znění, a o důvodech a faktorech, na nichž je rozhodnutí založeno, včetně informací o účasti veřejnosti.
HLAVA IV VNITŘNÍ PŘEZKUM A PŘÍSTUP K PRÁVNÍ OCHRANĚ
Článek 10
Žádost o vnitřní přezkum správních aktů
1. Každá nevládní organizace splňující kritéria podle článku 11 je oprávněna požádat o vnitřní přezkum orgán nebo subjekt Společenství, který přijal správní akt podle práva životního prostředí nebo který, jedná-li se o případ údajné nečinnosti, takový akt přijmout měl.
Tato žádost musí být podána písemně a ve lhůtě nepřesahující šest týdnů ode dne, kdy byl správní akt přijat, oznámen nebo zveřejněn, podle toho, co nastane později, nebo jedná-li se o případ údajné nečinnosti, šest týdnů ode dne, kdy byl daný správní akt požadován.
V žádosti se uvedou důvody pro přezkum.
2. Orgán nebo subjekt Společenství uvedený v odstavci 1 každou takovou žádost posoudí, ledaže je daná žádost zjevně neopodstatněná.
V písemné odpovědi, kterou odešle co nejdříve, avšak nejpozději do dvanácti týdnů od obdržení žádosti, uvede orgán nebo subjekt Společenství své odůvodnění.
3. Není-li orgán nebo subjekt Společenství i přes náležitou pečlivost schopen jednat v souladu s odstavcem 2, informuje nevládní organizaci, která žádost podala, co nejdříve a nejpozději ve lhůtě uvedené v daném odstavci o důvodech bránících mu v jednání a o době, kdy zamýšlí splnit svou povinnost jednat.
V každém případě jedná orgán nebo subjekt Společenství do osmnácti týdnů od obdržení žádosti.
Článek 11
Kritéria oprávněnosti na úrovni Společenství
1. Nevládní organizace je oprávněna podat žádost o vnitřní přezkum podle článku 10 za předpokladu, že:
a) se jedná o nezávislou neziskovou právnickou osobu podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí členského státu;
b) jejím základním proklamovaným cílem je podpora ochrany životního prostředí v rámci práva životního prostředí;
c) existuje po dobu delší než dva roky a aktivně sleduje své cíle podle písmene b);
d) předmět, ve vztahu k němuž je žádost o vnitřní přezkum podávána, spadá do jejích cílů a činností.
2. Komise přijme opatření nezbytná pro zajištění průhledného a důsledného uplatňování kritérií uvedených v odstavci 1.
Článek 12
Řízení před Soudním dvorem
1. Nevládní organizace, která podala žádost o vnitřní přezkum podle článku 10, může podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
2. Nesplní-li orgán nebo subjekt Společenství svou povinnost jednat podle čl. 10 odst. 2 nebo 3, může nevládní organizace podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
HLAVA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Prováděcí opatření
V případě potřeby upraví orgány a subjekty Společenství své jednací řády podle ustanovení tohoto nařízení.
Tyto úpravy nabudou účinku dnem 28. června 2007.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 28. června 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 6. září 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki
Nařízení Rady (ES) č. 1368/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/2001, kterým se stanoví systém dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp.
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1035/2001 ze dne 22. května 2001, kterým se stanoví systém dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp. [2], zavádí systém dokumentace úlovků přijatý Komisí pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "CCAMLR") na jejím osmnáctém výročním zasedání v listopadu roku 1999.
(2) CCAMLR přijala řadu změn v systému a v souvisejícím usnesení, zaměřených na zlepšení kontroly vykládky, dovozu, vývozu, zpětného vývozu a překládky jedinců rodu Dissostichus a na harmonizaci zavádění tohoto systému.
(3) Nařízení (ES) č. 1035/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1035/2001 se mění takto:
1. V článku 3 se doplňují nová písmena, která znějí:
"d) "dovozem" fyzický vstup nebo dodání úlovku do kterékoli části zeměpisného území pod kontrolou státu, s výjimkou případů, kdy je úlovek vykládán nebo překládán ve smyslu "vykládky" nebo "překládky" podle písmen e) a f);
e) "vykládkou" první přeložení úlovku tak, jak byl uloven nebo zpracován, z plavidla do přístaviště nebo na jiné plavidlo v přístavu nebo v zóně volného obchodu, kde je úlovek osvědčen orgánem přístavního státu jako vyložený;
f) "překládkou"
- přeložení úlovku tak, jak byl uloven nebo zpracován, z plavidla na jiné plavidlo nebo na jiný dopravní prostředek, a pokud takové se takové přeložení uskutečňuje na území pod kontrolou přístavního státu, pro účely dopravení tohoto úlovku z tohoto státu,
- dočasné umístění úlovku na pevninu nebo na umělou konstrukci za účelem usnadnění takového přeložení tam, kde úlovek není vyložen ve smyslu "vykládky" podle písmene e);
g) "vývozem" přemístění úlovku tak, jak byl uloven nebo zpracován, z území pod kontrolou státu nebo zóny volného obchodu vykládky nebo z kteréhokoli jiného členského státu celní unie, pokud jsou uvedený stát nebo zóna volného obchodu součástí takové celní unie;
h) "zpětným vývozem" přemístění úlovku tak, jak byl uloven nebo zpracován, z území pod kontrolou státu, zóny volného obchodu nebo členského státu celní unie dovozu; je-li však uvedený stát, zóna volného obchodu nebo jakýkoli členský stát takové celní unie dovozu prvním místem dovozu, je takové přemístění vývozem ve smyslu písmene g);
i) "přístavním státem" stát, který má kontrolu nad určitou přístavní oblastí nebo zónou volného obchodu pro účely vykládky, překládky, dovozu, vývozu a zpětného vývozu a jehož orgán slouží jako orgán pro osvědčení vykládky nebo překládky."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Členské státy požadují jako podmínku pro to, aby byla plavidlům udělena licence nebo povolení k lovu druhu Dissostichus spp., že dané plavidlo vykládá úlovky pouze ve státech, které jsou smluvními stranami CCAMLR nebo jinak používají systém dokumentace úlovků.
2. Členské státy připojují k licencím a povolením plavidel k lovu druhu Dissostichus spp. názvy všech smluvních stran CCAMLR a států, které oznámily sekretariátu CCAMLR, že používají systém dokumentace úlovků.
3. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby při každé vykládce nebo překládce druhu Dissostichus spp. plavidla plující pod jejich vlajkou a mající povolení lovit druh Dissostichus spp. řádně vyplnila doklad o úlovku."
3. V čl.10 odst. 1 písm. b) se první odrážka nahrazuje tímto:
- "— potvrdit razítkem a podpisem úředního zmocněnce přístavního státu vykládky nebo zóny volného obchodu, který jedná pod vedením buď celních orgánů, nebo orgánů pro rybolov přístavního státu a je oprávněn k potvrzování dokladů o úlovku druhu Dissostichus spp., a".
4. V čl. 12 odst. 1 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "— potvrdit razítkem a podpisem úředního zmocněnce přístavního státu vykládky nebo zóny volného obchodu, který jedná pod vedením buď celních orgánů, nebo orgánů pro rybolov přístavního státu a je oprávněn k potvrzování dokladů o úlovku druhu Dissostichus spp., a".
5. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
Každoročně do 15. března, 15. června, 15. září a 15. prosince předávají členské státy Komisi souhrnný seznam dokladů o úlovku vydaných nebo obdržených na jejich území týkajících se vykládky, dovozu, vývozu, zpětného vývozu a překládky, včetně těchto údajů: identifikační čísla dokladů; datum nakládky, dovozu, vývozu, zpětného vývozu nebo překládky; hmotnost nakládky, dovozu, vývozu, zpětného vývozu nebo překládky; původ a místo určení."
6. Přílohy I, II a III se nahrazují zněním obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1369/2006
ze dne 15. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1370/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1043/2005, pokud jde o produkty vyvážené do Libanonu ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec a článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 13 a článek 15 uvedeného nařízení, a na odpovídající články ostatních nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla k režimu vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], a v nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [4].
(2) Mimořádné okolnosti v Libanonu závažným způsobem poškodily ekonomické zájmy některých vývozců a vzniklá situace má nepříznivý vliv na vývozní příležitosti podle podmínek stanovených v nařízeních (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1043/2005.
(3) Z toho důvodu je nutné tyto škodlivé důsledky omezit přijetím zvláštních opatření a prodloužením některých lhůt stanovených v nařízeních (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1043/2005, pokud jde o celní postupy, které nemohly být kvůli výše uvedeným okolnostem splněny. Zejména by měla být prodloužena lhůta pro opuštění celního území Společenství stanovená nařízením (ES) č. 800/1999, aby subjekty, které již splnily příslušné vývozní celní formality nebo umístily dané zboží pod celní dohled, mohly využít pružnějších režimů. Podobně by měla být v některých případech prodloužena doba platnosti osvědčení o náhradě stanovená nařízením (ES) č. 1043/2005.
(4) Výhody těchto odchylek by měly být omezeny pouze na subjekty, které mohou prokázat, a to zejména na základě vývozních dokladů nebo dokumentace uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [5], aniž by bylo dotčeno použití ostatních ustanovení uvedeného nařízení, že v daném období v důsledku výše uvedených okolností nemohly provádět vývozní operace.
(5) V zájmu napravení škodlivých důsledků způsobených mimořádnými okolnostmi v Libanonu pro všechny subjekty by se toto nařízení mělo použít od 1. července 2006.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 39 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1043/2005 je platnost osvědčení o náhradě, která jsou vydávána podle uvedeného nařízení a jejichž doba platnosti uplyne dne 31. července 2006 nebo 31. srpna 2006, pro hodnotu neuskutečněného vývozu na žádost držitele prodloužena do 30. září 2006.
Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, použije se u zboží, které je vyváženo během prodloužené doby platnosti osvědčení o náhradě, sazba náhrady platná v den, kdy byla podána žádost o stanovení náhrady předem.
2. Odchylně od čl. 7 odst. 1 a čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 se u zboží, pro něž byly vývozní celní formality splněny nejpozději do 20. července 2006, lhůta 60 dnů pro opuštění celního území Společenství na žádost vývozce prodlouží na 150 dnů.
3. Zvýšení uvedená v čl. 25 odst. 1 (o 10 %) a v čl. 35 odst. 1 druhém pododstavci (o 15 %) nařízení (ES) č. 800/1999 se nevztahují na vývozy uskutečněné nejpozději do 20. července 2006 v rámci odchylky stanovené v článku 46 nařízení (ES) č. 1043/2005, ani na vývozy uskutečněné podle osvědčení, o něž bylo zažádáno nejpozději do 20. července 2006.
Pokud v důsledku mimořádných okolností v Libanonu nárok na náhradu zanikne, sankce uvedená v čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 800/1999 se nepoužije.
Článek 2
Článek 1 se vztahuje na zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005, pokud může dotčený vývozce podle názoru příslušných orgánů prokázat, že zboží je určeno pro Libanon.
Příslušné orgány vychází při svém posouzení zejména z vývozního prohlášení nebo z obchodní dokumentace uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89.
Článek 3
Do 31. ledna 2007 uvědomí členské státy Komisi o hodnotách vývozu, pro něž byla podle čl. 1 odst. 1 prodloužena platnost osvědčení o náhradě, jejichž doba platnosti uplyne dne 31. července 2006 a 31. srpna 2006.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1371/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1372/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1373/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 16. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1374/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 48. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 48. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 12. září 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 235,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1375/2006
ze dne 15. září 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. září 2006,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1376/2006
ze dne 18. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1377/2006
ze dne 18. září 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1236/2005 o obchodování s některým zbožím, které by mohlo být použito pro trest smrti, mučení nebo jiné kruté, nelidské či ponižující zacházení nebo trestání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1236/2005 ze dne 27. června 2005 o obchodování s některým zbožím, které by mohlo být použito pro trest smrti, mučení nebo jiné kruté, nelidské či ponižující zacházení nebo trestání [1], zejména s ohledem na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1236/2005 obsahuje seznam příslušných orgánů, které jsou pověřeny konkrétními úlohami souvisejícími s prováděním uvedeného nařízení.
(2) Nizozemsko a Spojené království požádaly o doplnění a změnu adres svých příslušných orgánů.
Adresa Komise by rovněž měla být změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1236/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po jeho zveřejnění
Nařízení Komise (ES) č. 1378/2006
ze dne 19. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1379/2006
ze dne 18. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu ryby druhu Phycis blennoides v oblastech ICES VIII, IX (vody Společenství a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Portugalska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty pro roky 2005 a 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1380/2006
ze dne 19. září 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. září 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. října 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. září 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 100 t původem z Botswany,
- 360 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 500 t původem z Botswany,
- 300 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce října 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 14359 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 7492 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1381/2006
ze dne 19. září 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1357/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1382/2006
ze dne 19. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu okouníků v oblastech ICES V, XII, XIV (vody ES a mezinárodní vody) plavidly plujícími pod vlajkou Lotyšska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1383/2006
ze dne 19. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu mníkovce bělolemého v oblasti ICES IV (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Spojeného království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1384/2006
ze dne 20. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1385/2006
ze dne 20. září 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži pocházející ze států AKT a zámořských zemí a území na základě žádostí podaných během prvních pěti pracovních dnů měsíce září 2006 podle nařízení (ES) č. 638/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("Rozhodnutí o přidružení zámoří") [3],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 638/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a k rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o dovozní režim pro rýži pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) a ze zámořských zemí a území [4], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 17 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 638/2003 Komise rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem o dovozní licence.
(2) Podle čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 638/2003 se jakákoliv množství tranše, na která se nevztahují žádosti o licence, převedou do tranše následující. Podle čl. 11 odst. 3 a článku 13 nařízení (ES) č. 638/2003 lze dostupná množství případně použít pro dovoz produktů pocházejících z jiných třetích zemí.
(3) Přezkoumání množství, pro něž byly podány žádosti pro tranši na měsíc září 2006, vede k tomu, že je třeba stanovit vydávání licencí pro množství uvedená v žádostech, která se případně upravují procentní sazbou snížení, a rovněž určit množství, která se převedou do následující tranše, a celková množství dostupná pro jednotlivé kvóty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence pro rýži na základě žádostí podaných podle nařízení (ES) č. 638/2003 během prvních pěti pracovních dnů měsíce září 2006 a oznámených Komisi se vydávají pro množství uvedená v žádostech, která se případně upravují procentní sazbou snížení stanovenou v příloze tohoto nařízení.
2. Množství dostupná pro tranši na měsíc září 2006, která se převedou do následující tranše, a celková množství dostupná pro tranši na měsíc říjen 2006 jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1386/2006
ze dne 21. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1387/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v zaří 2006 pro některé produkty z vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2040/2005 ze dne 14. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané pro čtvrté čtvrtletí 2006 se vztahují na množství menší nebo stejná jako ta, která jsou k dispozici, a je proto možné jim vyhovět v plném rozsahu.
(2) Je třeba určit přebytek, který se přidá k množství dostupnému pro následující období.
(3) Hospodářské subjekty je třeba upozornit na skutečnost, že licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které splňují požadavky všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. října do 31. prosince 2006 dle nařízení (ES) č. 2040/2005 se vyhovuje dle přílohy I tohoto nařízení.
2. Na období od 1. ledna do 31. března 2007 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 2040/2005 pro celkové množství uvedené v příloze II.
3. Licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které odpovídají požadavkům všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1388/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vepřového masa podané v září 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1233/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1233/2006 ze dne 16. srpna 2006 o otevření a správě dovozní celní kvóty v odvětví vepřového masa přidělené Spojeným státům americkým [1], a zejména čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. října do 31. prosince 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1233/2006 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. ledna do 31. března 2007 je možné na základě nařízení (ES) č. 1233/2006 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1389/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v září 2006 v rámci režimu stanoveného celními kvótami pro některé produkty z vepřového masa na období od 1. října do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 ze dne 18. srpna 2003 o otevření a správě dovozní celní kvóty u některých produktů z odvětví vepřového masa [1], a zejména na čl. 5 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané na čtvrté čtvrtletí roku 2006 se vztahují na menší množství, než je k dispozici, může jim být tedy vyhověno v plné výši.
(2) Je třeba určit přebytek, který se přidá k množství dostupnému pro následující období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. října do 31. prosince 2006 dle nařízení (ES) č. 1458/2003 se vyhovuje dle přílohy I.
2. Na období od 1. ledna do 31. března 2007 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 1458/2003 pro celkové množství uvedené v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1390/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 22. září 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1375/2006 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 1375/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 1375/2006 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1391/2006
ze dne 21. září 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži z nejméně rozvinutých zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1401/2002 ze dne 31. července 2002, kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro rýži pocházející z nejméně rozvinutých zemí pro hospodářské roky 2002/03 až 2008/09 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1401/2002 otevřelo na hospodářský rok 2006/07 celní kvótu na množství 5062 tun vyjádřených v ekvivalentu loupané rýže.
(2) Množství, na něž byly předloženy žádosti, jsou vyšší než množství, která jsou k dispozici.
Je proto třeba stanovit procento snížení použitelné na požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě žádostí o dovozní licence na rýži s původem nejméně rozvinutých zemí podle článku 9 nařízení (ES) č. 2501/2001, které byly předloženy během prvních pěti pracovních dnů měsíce září 2006 podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1401/2002 a oznámeny Komisi v souladu s čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení, se dovozní licence vydávají pro množství uvedená v žádostech vynásobená procentem snížení 91,80385 %.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1392/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa podané v září 2006 na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 593/2004 ze dne 30. března 2004 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin [1], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa [2], a zejména na čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. října do 31. prosince 2006 se v případě některých produktů vztahují na množství stejná či menší než dostupná množství, a proto je možné jim vyhovět v plné výši, avšak v případě ostatních produktů se příslušné žádosti vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. ledna do 31. března 2007 je možné na základě nařízení (ES) č. 593/2004 a (ES) č. 1251/96 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1393/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v září 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1431/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané v období od 1. října do 31. prosince 2006 se vztahují na množství větší než dostupná množství, a je proto třeba je snížit na základě stanovené procentní sazby, aby bylo zajištěno spravedlivé rozdělení množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádostem o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1431/94 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1394/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v září 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 1232/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1232/2006 ze dne 16. srpna 2006 o otevření a správ dovozní celní kvóty v odvtví drůbežího masa přidělené Spojeným státům americkým [1], a zejména čl. 5 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. října do 31. prosince 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 1232/2006 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
2. Žádosti o dovozní licence pro období od 1. ledna do 31. března 2007 je možné na základě nařízení (ES) č. 1232/2006 podat na celkové množství uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1395/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z odvětví drůbežího masa podané v září 2006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2497/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2497/96 ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [1], a zejména čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti o dovozní licence podané pro období od 1. října do 31. prosince 2006 se vztahují na množství menší než dostupná množství, proto jim může být plně vyhověno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádostem o dovozní licence pro období od 1. října do 31. prosince 2006 podaným na základě nařízení (ES) č. 2497/96 se vyhovuje v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1396/2006
ze dne 21. září 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 3,02 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 0,00 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1397/2006
ze dne 21. září 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 935/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 935/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 15. do 21. září 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 935/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1398/2006
ze dne 21. září 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ovsa dle nařízení (ES) č. 1278/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 7,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1278/2006 ze dne 25. srpna 2006 týkající se zvláštního intervenčního opatření pro obiloviny ve Finsku a Švédsku pro hospodářský rok 2006/2007 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1278/2006 bylo vyhlášeno veřejné nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ovsa produkovaného ve Finsku a Švédsku na export z Finska či Švédska do všech třetích zemí s výjimkou Bulharska, Norska, Rumunska a Švýearska.
(2) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 15. do 21. září 2006 v rámci veřejného nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro žito dle nařízení (ES) č. 1278/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1399/2006
ze dne 21. září 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 15. do 21. září 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1400/2006
ze dne 21. září 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 20. září 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 15. listopadu 2006 pro místa určení oblastí 1. Afrika, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 16. do 19. září 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tuto oblast pozastaveno do 16. listopadu 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 16. do 19. září 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 72,07 % množství požadovaných pro oblast 1. Afrika, 34,45 % množství požadovaných pro oblast 3. východní Evropa a 78,08 % množství požadovaných pro oblast 4. západní Evropa.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 20. září 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 22. září 2006 pro oblasti určení 1. Afrika, 3. východní Evropa a 4. západní Evropa se pozastavuje do dne 16. listopadu 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1401/2006
ze dne 22. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1402/2006
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu ďasovitých v oblasti ICES IV (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Nizozemska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1403/2006
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu jazyka obecného v oblasti ICES VIIIa, b plavidly plujícími pod vlajkou Belgie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1404/2006
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu platýse velkého v oblasti ICES IIIa Skagerrak plavidly plujícími pod vlajkou Nizozemska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1405/2006
ze dne 18. září 2006,
kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři a mění nařízení (ES) č. 1782/2003
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mimořádná zeměpisná poloha některých ostrovů v Egejském moři působí v této oblasti zvýšení přepravních nákladů při zásobování produkty, jež mají zásadní význam pro lidskou spotřebu, pro zpracování nebo jako zemědělské vstupy.
Objektivní skutečnosti vyplývající z ostrovní povahy a odlehlosti navíc působí hospodářským subjektům a producentům na těchto Egejských ostrovech další obtíže, které jejich činnost velmi ztěžují.
V určitých případech trpí producenti a hospodářské subjekty dvojí odloučeností.
Tyto nevýhody lze zmírnit snížením cen těchto produktů.
Je proto vhodné zavést zvláštní režim zásobování, aby se zajistilo zásobování ostrovů v Egejském moři a zmírnilo zvýšení nákladů vyplývající z jejich odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy.
(2) Obtíže, se kterými se potýkají ostrovy v Egejském moři, dále zhoršuje jejich malá rozloha.
Aby bylo možné zajistit účinnost navrhovaných opatření, měla by se vztahovat pouze na ostrovy označované jako "menší ostrovy".
(3) Politika Společenství na podporu místní produkce na menších ostrovech v Egejském moři stanovená nařízením rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], se týkala množství produktů a opatření k jejich výrobě, uvádění na trh nebo zpracování.
Tato opatření se ukázala jako účinná a zajistila trvání a rozvoj zemědělských činností.
Společenství by mělo v podpoře těchto produkčních řetězců, které jsou klíčovým činitelem ekologické, sociální a hospodářské rovnováhy menších ostrovů v Egejském moři, pokračovat.
Zkušenost ukázala, že užší partnerství s místními orgány může stejně jako v případě politiky rozvoje venkova pomoci zaměřit se cíleněji na konkrétní otázky významné pro dané ostrovy.
Proto je třeba pokračovat v přidělování podpory místní produkce prostřednictvím obecného programu na nejvhodnější zeměpisné úrovni, který by mělo Řecko předložit Komisi.
(4) Aby bylo dosaženo záměru snížit na menších ostrovech v Egejském moři ceny a zmírnit zvýšené náklady vyplývající z jejich odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy, přitom však zachovat konkurenceschopnost produktů Společenství, je třeba poskytnout podporu pro dodávku produktů ze Společenství na tyto menší ostrovy v Egejském moři.
Tato podpora by měla přihlížet ke zvýšeným nákladům na dopravu na menší ostrovy v Egejském moři, a jde-li o zemědělské vstupy nebo o produkty určené ke zpracování, ke zvýšeným nákladům souvisejícím s ostrovní povahou a vzdálenou polohou.
(5) Množství, na která se vztahuje zvláštní režim zásobování, jsou omezena potřebami zásobování menších ostrovů v Egejském moři, a proto toto opatření nenarušuje řádné fungování vnitřního trhu.
Hospodářské výhody zvláštního režimu zásobování by ani neměly způsobit odklon obchodu s dotyčnými produkty.
Je tedy třeba zakázat zasílání nebo vývoz těchto produktů z menších ostrovů v Egejském moři.
Zasílání nebo vývoz těchto produktů by však měly být povoleny, pokud je zisk plynoucí ze zvláštního režimu zásobování vrácen, nebo aby byl v případě zpracovaných produktů umožněn regionální obchod.
Je rovněž třeba zohlednit vývoz do třetích zemí a povolit podle toho vývoz zpracovaných produktů odpovídající tradičnímu vývozu.
Toto omezení by se navíc nemělo vztahovat na tradiční zasílání zpracovaných produktů.
Pro přehlednost by toto nařízení mělo upřesnit referenční období pro definování tradičně vyvážených nebo zasílaných množství.
(6) Aby bylo dosaženo cílů zvláštního režimu zásobování, musí se hospodářské výhody režimu odrazit v produkčních nákladech a musí vést ke snížení cen až ke konečnému uživateli.
Takové hospodářské výhody by tedy měly být poskytnuty pouze za podmínky, že se skutečně promítnou na dalších úrovních až ke konečnému uživateli, a musí být prováděny patřičné kontroly.
(7) Aby se přispělo k dosažení cílů rozvoje místní zemědělské produkce a zásobování zemědělskými produkty, je třeba harmonizovat úroveň programování zásobování ostrovů a systematizovat spolupráci mezi Komisí a Řeckem.
Orgány určené Řeckem by měly vypracovat předběžný odhad dodávek a předložit jej Komisi ke schválení.
(8) Je třeba podpořit zemědělce na menších ostrovech v Egejském moři, aby dodávali jakostní produkty, a pomoci jim s uváděním takových produktů na trh.
(9) Může být povolena odchylka od stálé politiky Společenství nepovolovat státní provozní podpory pro produkci, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, aby se tak zmírnily zvláštní obtíže, s nimiž se potýká zemědělská produkce na menších ostrovech v Egejském moři v důsledku jejich odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy, malé rozlohy, hornatosti, horského podnebí a hospodářské závislosti na malém množství produktů.
(10) Provádění tohoto nařízení by nemělo ohrozit úroveň zvláštní podpory, které menší ostrovy v Egejském moři dosud využívaly.
Aby bylo Řecko schopno provést příslušná opatření, mělo by mít nadále k dispozici částky odpovídající výši podpory, kterou již Společenství poskytuje podle nařízení (EHS) č. 2019/93.
Nový systém podpory zemědělské produkce na menších ostrovech v Egejském moři stanovený tímto nařízením by měl být koordinován s podporou téže produkce používanou ve zbývající části Společenství, a proto by mělo být nařízení (EHS) č. 2019/93 zrušeno.
(11) V souladu se zásadou subsidiarity a v duchu nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], je vhodné pověřit řízením zvláštních opatření pro menší ostrovy v Egejském moři Řecko.
Tato opatření tak bude možné provádět v rámci podpůrného programu předloženého Řeckem a schváleného Komisí.
(12) Řecko se rozhodlo používat režim jednotné platby na celém svém území od 1. ledna 2006.
Aby bylo možné zajistit koordinaci příslušných opatření týkajících se menších ostrovů v Egejském moři, je třeba odpovídajícím způsobem změnit nařízení (ES) č. 1782/2003.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(14) Program uvedený v tomto nařízení by měl začít dne 1. ledna 2007.
Aby však mohl být tento program k uvedenému dni zahájen, mělo by být Řecku a Komisi umožněno, aby mezi dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a dnem použitelnosti programů přijaly veškerá přípravná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Toto nařízení stanoví zvláštní opatření pro zemědělské produkty uvedené v příloze I Smlouvy a způsoby zemědělské produkce k nápravě obtíží způsobených odlehlostí a ostrovním charakterem menších ostrovů v Egejském moři.
2. Pro účely tohoto nařízení se "menšími ostrovy" rozumějí všechny ostrovy v Egejském moři s výjimkou ostrovů Kréta a Euboia.
Článek 2
Podpůrný program Společenství
Stanoví se podpůrný program Společenství pro menší ostrovy.
Tento program zahrnuje
a) zvláštní režim zásobování uvedený v kapitole II a
b) zvláštní opatření na podporu místní zemědělské produkce uvedená v kapitole III.
KAPITOLA II
ZVLÁŠTNÍ REŽIM ZÁSOBOVÁNÍ
Článek 3
Předběžný odhad dodávek
1. Zřizuje se zvláštní režim zásobování zemědělskými produkty, jež mají na menších ostrovech zásadní význam pro lidskou spotřebu, pro výrobu jiných produktů nebo jako zemědělské vstupy.
2. Pro každý rok se vyhotoví předběžný odhad dodávek, v němž bude stanoveno množství zemědělských produktů uvedených v odstavci 1 nezbytných k pokrytí potřeb zásobování.
Předběžný odhad dodávek vypracují orgány určené Řeckem a předloží jej Komisi ke schválení.
Samostatný předběžný odhad lze vyhotovit pro potřeby podniků balících a zpracovávajících produkty určené na místní trh, pro tradiční zasílání do zbývající části Společenství nebo pro vývoz v rámci tradičních obchodních toků.
Článek 4
Fungování zvláštního režimu zásobování
1. Poskytuje se podpora na zásobování menších ostrovů produkty uvedenými v čl. 3 odst. 1.
Částka podpory se stanoví s přihlédnutím k dodatečným nákladům při uvádění produktů na trh na menších ostrovech, vypočteným z přístavů v kontinentálním Řecku, ze kterých jsou dodávky obvykle odesílány, a z přístavů ostrovů tranzitních nebo ostrovů, kde se provádí nakládka pro ostrovy konečného určení.
2. Při uplatňování zvláštního režimu zásobování se přihlíží zejména ke
a) konkrétním potřebám menších ostrovů a přesných jakostních požadavků;
b) tradičním obchodním tokům mezi přístavy v kontinentálním Řecku a ostrovy v Egejském moři a mezi těmito ostrovy;
c) hospodářské stránce navrhované podpory;
d) případně potřebě nebránit možnému rozvoji místních produktů.
3. Zvláštní režim zásobování se použije pouze tehdy, pokud hospodářský prospěch skutečně připadne konečnému uživateli.
Článek 5
Vývoz do třetích zemí a zasílání do zbývající části Společenství
1. Produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, mohou být vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do zbývající části Společenství jen za podmínek stanovených postupem podle čl. 15 odst. 2.
Tyto podmínky zahrnují zejména vrácení podpory obdržené v rámci zvláštního režimu zásobování.
2. Vývoz do třetích zemí nebo zasílání do zbývající části Společenství je možný u produktů zpracovaných na menších ostrovech z produktů, u kterých se využilo zvláštního režimu zásobování, v mezích tradičního vývozu a tradičního zasílání. Množství, která mohou být vyvezena nebo zaslána, se stanoví postupem podle čl. 15 odst. 2.
Při tomto vývozu produktů se neposkytuje žádná vývozní náhrada.
Článek 6
Prováděcí pravidla k režimu zásobování
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle čl. 15 odst.
2. Tato pravidla vymezují především podmínky, za kterých může Řecko změnit množství a finanční prostředky přidělené každoročně na různé produkty, na něž se vztahuje zvláštní režim zásobování, a podle potřeby zavést systém dodacích listů.
KAPITOLA III
OPATŘENÍ NA PODPORU MÍSTNÍ ZEMĚDĚLSKÉ PRODUKCE
Článek 7
Podpůrná opatření
1. Podpůrný program zahrnuje opatření nezbytná k zajištění trvání a rozvoje místních oborů zemědělské produkce na menších ostrovech.
2. Podpůrný program se zavádí na územní úrovni, kterou Řecko pokládá za nejvhodnější.
Vypracuje ho příslušný orgán určený Řeckem, který jej po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na odpovídající místní úrovni předloží Komisi ke schválení.
Článek 8
Slučitelnost a soudržnost
1. Opatření přijatá v rámci podpůrného programu musí být slučitelná s právem Společenství a soudržná s ostatními politikami Společenství a s opatřeními, která jsou k provádění těchto politik přijímána.
2. Opatření podpůrného programu musí být soudržná s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, zejména společných organizací trhů, rozvoje venkova, jakosti produktů, dobrých životních podmínek zvířat a ochrany životního prostředí.
Především nemůže být žádné opatření na základě této kapitoly financováno jako:
a) dodatečná podpora na režimy prémií nebo podpory v rámci společné organizace trhu, s výjimkou mimořádných případů odůvodněných na základě objektivních kritérií;
b) podpora výzkumných projektů, opatření na podporu výzkumných projektů nebo opatření, které může Společenství financovat na základě rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [4];
c) podpora opatření v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj (EZFRV) [5].
Článek 9
Obsah podpůrného programu
Podpůrný program může zahrnovat
a) kvantifikovaný popis současné situace zemědělské produkce s ohledem na výsledky dostupných hodnocení, který uvádí nerovnosti, rozdíly a možnosti rozvoje;
b) popis navrhované strategie, vybrané priority, kvantifikované cíle a hodnocení uvádějící očekávaný hospodářský a sociální dopad včetně vlivu na zaměstnanost a dopad na životní prostředí;
c) rozvrh provádění opatření a obecnou orientační tabulku financování uvádějící finanční prostředky, které mohou být použity;
d) prokázání slučitelnosti a soudržnosti různých opatření v rámci podpůrného programu a kritéria sloužící ke sledování a hodnocení;
e) opatření přijatá k zajištění účinného a náležitého provádění podpůrného programu, včetně opatření pro propagaci, sledování a hodnocení, a ustanovení o kontrolách a správních sankcích;
f) určení příslušného orgánu odpovědného za provádění podpůrného programu a určení orgánů nebo přidružených subjektů na patřičných úrovních.
Článek 10
Sledování
Postupy a fyzické a finanční ukazatele pro zajištění účinného sledování provádění podpůrného programu se přijmou postupem podle čl. 15 odst. 2.
KAPITOLA IV
DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
Článek 11
Státní podpora
1. U zemědělských produktů, na něž se vztahují články 87, 88 a 89 Smlouvy, může Komise v odvětvích jejich produkce, zpracování a uvádění na trh schválit provozní podporu, aby se tak zmírnily zvláštní obtíže zemědělské produkce na menších ostrovech způsobené odlehlostí, ostrovní povahou a vzdálenou polohou.
2. Řecko může poskytnout dodatečné financování provádění podpůrného programu.
V takových případech oznámí Řecko státní podporu Komisi a Komise ji schválí v souladu s tímto nařízením jako součást tohoto programu. Takto oznámená podpora se považuje za oznámenou ve smyslu čl.
88 odst. 3 první věty Smlouvy.
KAPITOLA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 12
Finanční zdroje
1. Opatření stanovená tímto nařízením představují intervenční opatření zaměřená na regulaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [6].
2. Společenství financuje opatření uvedená v kapitole II a III do maximální roční výše 23,93 milionů EUR.
3. Částka přidělená ročně na zvláštní režim zásobování uvedený v kapitole II nesmí přesáhnout 5,47 milionů EUR.
KAPITOLA VI
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Návrh podpůrného programu
1. V rámci přidělování finančních prostředků uvedeného v čl. 12 odst. 2 a 3 předloží Řecko Komisi do 31. října 2006 návrh podpůrného programu.
Návrh podpůrného programu obsahuje návrh předběžného odhadu dodávek označující produkty, jejich množství a výši podpory Společenství na zásobování spolu s návrhem programu podpory místní produkce.
2. Komise navržený podpůrný program zhodnotí a postupem podle čl. 15 odst. 2 rozhodne o jeho schválení.
3. Podpůrný program bude zahájen dne 1. ledna 2007.
Článek 14
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijmou postupem podle čl. 15 odst.
2. Zahrnují zejména
a) podmínky, za kterých může Řecko změnit množství a úrovně podpory na zásobování a podpůrná opatření nebo přidělení finančních prostředků na podporu místní produkce;
b) ustanovení o minimálních požadavcích na kontroly a správní sankce, které musí Řecko uplatňovat.
Článek 15
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro přímé platby, zřízený článkem 144 nařízení (ES) č. 1782/2003 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Vnitrostátní opatření
Řecko přijme opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, zejména pokud jde o kontroly a správní sankce, a uvědomí o nich Komisi.
Článek 17
Sdělení a zprávy
1. Řecko sdělí Komisi každoročně do 15. února částky, které mu byly zpřístupněny a které hodlá během následujícího roku použít na provádění podpůrného programu.
2. Řecko předloží Komisi každoročně do 30. června zprávu o provádění opatření stanovených v tomto nařízení v předchozím roce.
3. Do 31. prosince 2011 a následně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o účincích činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a případně k ní připojí vhodné návrhy.
Článek 18
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2019/93 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2007.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze tohoto nařízení.
Článek 19
Přechodná opatření
Postupem podle čl. 15 odst. 2 může Komise přijmout nezbytná přechodná opatření k zajištění plynulého přechodu od opatření podle nařízení (EHS) č. 2019/93 k opatřením zavedeným tímto nařízením.
Článek 20
Změna nařízení (ES) č. 1782/2003
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1. Článek 70 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) všechny další přímé platby uvedené v příloze VI poskytnuté zemědělcům během referenčního období ve francouzských zámořských departmentech, na Azorách a na Madeiře, na Kanárských ostrovech a na ostrovech v Egejském moři.";
b) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Členské státy poskytují přímé platby uvedené v odstavci 1 v mezích stropů stanovených v souladu s čl. 64 odst. 2 za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV."
2. V čl. 71 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen čl. 70 odst. 2, provede dotyčný členský stát během přechodného období každou z přímých plateb uvedených v příloze VI za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV, a to v mezích rozpočtových stropů odpovídajících složce, kterou tyto přímé platby představují ve vnitrostátním stropu uvedeném v článku 41, stanoveném postupem podle čl. 144 odst. 2."
3. V přílohách I a VI se zrušuje řádek týkající se "ostrovů v Egejském moři".
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007.
Články 11, 13 a 14 se však použijí ode dne jeho vstupu v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1406/2006
ze dne 18. září 2006
o změně nařízení (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 34 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [2] se částky vybrané nebo získané zpět podle nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 [3] považují za účelově vázané příjmy ve smyslu článku 18 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4].
(2) Pro zlepšení rozpočtových předpovědí a pro pružnější rozpočtové řízení je vhodné zajistit, aby dávka zavedená nařízením (ES) č. 1788/2003 byla k dispozici na začátku rozpočtového roku.
Mělo by tedy být přijato ustanovení o uhrazení dlužné dávky v období od 16. října do 30. listopadu každého roku.
(3) Aby byla dávka, kterou mají členské státy uhradit za období 2005/06, k dispozici na začátku příštího rozpočtového roku, je vhodné stanovit, že se dotyčné ustanovení použije od 1. září 2006.
(4) Pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Litvu, Lotyšsko, Maďarsko, Polsko, Slovensko a Slovinsko (dále jen "nové členské státy") byla počáteční referenční množství pro dodávky a přímý prodej stanovena v tabulce f) přílohy I nařízení (ES) č.
1788/2003. Následně byla tato množství, s ohledem na změny vyžádané producenty, pro každý členský stát Komisí upravena v souladu s článkem 8 uvedeného nařízení.
(5) Vnitrostátní referenční množství pro přímý prodej byla stanovena na základě situace před přistoupením nových členských států.
Nicméně po procesu restrukturalizace v odvětví mléka v nových členských státech a po zavedení přísnějších hygienických opatření pro přímý prodej se zdá, že jednotliví producenti se ve značné míře rozhodli nežádat o individuální referenční množství pro přímý prodej.
V důsledku toho je souhrn individuálních referenčních množství přidělených producentům na přímý prodej výrazně nižší než vnitrostátní referenční množství, a ve vnitrostátních rezervách proto zůstávají významná nevyužitá množství pro přímý prodej.
(6) S cílem vyřešit tento problém a umožnit využití množství pro přímý prodej, která zůstávají nevyužita ve vnitrostátní rezervě, je vhodné v období 2005/06 umožnit jeden převod referenčních množství pro přímý prodej na referenční množství pro dodávky, pokud o to nový členský stát požádá.
(7) Nařízení (ES) č. 1788/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1788/2003 se mění takto:
1. v článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy odpovídají Společenství za úhradu dávky, která vyplývá z překročení vnitrostátního referenčního množství stanoveného v příloze I a určeného na vnitrostátní úrovni samostatně pro dodávky a přímý prodej, a tuto dávku uhradí až do výše 99 % dlužné částky Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF) v období od 16. října do 30. listopadu následujícím po dotyčném období dvanácti měsíců.";
2. v čl. 8 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Za období 2005/06 může Komise v případě České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Polska, Slovenska a Slovinska na žádost dotyčného členského státu stejným postupem rovněž upravit rozdělení vnitrostátních referenčních množství na "dodávky" a "přímý prodej" po uplynutí uvedeného období.
Žádost se podává Komisi do 10. října 2006.
Komise poté rozdělení co nejdříve upraví."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1407/2006
ze dne 25. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1408/2006
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky obecné v oblastech ICES I, IIb plavidly plujícími pod vlajkou Polska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1409/2006
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky obecné v oblastech ICES I, II (vody Norska) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1410/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006, pro hospodářský rok 2006/07
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2], a zejména na článek 36,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1002/2006 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2006/07.
Tyto ceny a tato cla byly naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1381/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 951/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 36 nařízení (ES) č. 951/2006, stanovené nařízením (ES) č. 1002/2006 pro hospodářský rok 2006/07, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1411/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 817/2006, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 798/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2006/318/SZBP ze dne 27. dubna 2006, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení Rady (ES) č. 798/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 1081/2000 [2], umožňoval finančním institucím, které přijímají peněžní prostředky převáděné od třetích osob na zmrazené účty osob či subjektů uvedených na seznamu, připsání takových peněžních prostředků ve prospěch těchto účtů za předpokladu, že takové přírůstky na účtech budou rovněž zmrazeny.
(2) Nařízení (ES) č. 817/2006 nahradilo nařízení (ES) č. 798/2004, ale v důsledku přehlédnutí neobsahuje uvedené ustanovení. Nařízení (ES) č. 817/2006 by proto mělo být změněno takovým způsobem, aby toto ustanovení obsahovalo.
(3) Je vhodné, aby se toto nařízení použilo od stejného dne, kdy nařízení (ES) č. 817/2006 vstoupilo v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 817/2006 se doplňuje nový odstavec, který zní:
Článek 6 odst. 2 nebrání finančním nebo úvěrovým institucím ve Společenství v případech, kdy přijímají peněžní prostředky převáděné od třetích osob na účet fyzické nebo právnické osoby, subjektu či orgánu uvedených na seznamu, v připsání těchto peněžních prostředků ve prospěch zmrazených účtů za předpokladu, že takové přírůstky na těchto účtech budou rovněž zmrazeny.
Dotčená finanční nebo úvěrová instituce neprodleně uvědomí o takových transakcích příslušné orgány.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1412/2006
ze dne 25. září 2006
o některých omezujících opatření vůči Libanonu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2006/625/SZBP o zákazu prodeje nebo dodávek zbraní a souvisejícího materiálu a poskytování souvisejících služeb subjektům nebo jednotlivcům v Libanonu v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006) [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společný postoj 2006/625/SZBP provádí omezující opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006) a stanoví mimo jiné zákaz poskytování technické pomoci, jakož i financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti a poskytování, výroby, údržby a používání zbraní a souvisejícího materiálu všech typů subjektům nebo jednotlivcům v Libanonu.
(2) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a proto, především za účelem zajištění jejich jednotného používání hospodářskými subjekty ve všech členských státech, je k jejich provedení, pokud jde o Společenství, nezbytný právní předpis Společenství.
(3) Příslušné orgány by v jednotlivých případech měly mít možnost udělit povolení k poskytnutí pomoci, pokud toto poskytnutí bylo povoleno libanonskou vládou nebo Prozatímními silami OSN v Libanonu (UNIFIL) a s přihlédnutím k rezolucím Rady bezpečnosti OSN 1559 (2004) a 1680 (2006) a ke všem dalším významným skutečnostem a okolnostem.
(4) Je vhodné umožnit příslušným orgánům udělovat povolení k poskytnutí pomoci ozbrojeným silám, které jsou součástí UNIFIL, a ozbrojeným silám Libanonské republiky.
(5) Z důvodu účelnosti by Komise měla být oprávněna změnit přílohu tohoto nařízení.
(6) Členské státy by měly stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení.
Stanovené sankce by měly být přiměřené, účinné a odrazující.
(7) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení, aby se zajistila účinnost opatření v něm stanovených,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "technickou pomocí" jakákoli technická podpora týkající se oprav, vývoje, výroby, montáže, zkoušení, údržby nebo jiné technické služby, která může mít například formu pokynu, doporučení, odborného vzdělávání, předávání pracovních znalostí a zkušeností nebo poradenských služeb; technická pomoc zahrnuje také ústní formy pomoci;
2. "územím Společenství" území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
Článek 2
Zakazuje se:
a) poskytovat technickou pomoc týkající se vojenské činnosti a poskytování, výroby, údržby a používání zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, přímo či nepřímo, jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat financování nebo finanční pomoc týkající se vojenské činnosti, zahrnující zejména úvěry, půjčky a pojištění vývozních úvěrů, pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, nebo pro jakékoli poskytnutí související technické pomoci jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
c) vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž předmětem nebo výsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze po předchozím písemném oznámení zaslaném libanonské vládě a UNIFIL a za podmínek, které považují za vhodné, povolit:
a) poskytnutí technické pomoci, financování a finanční pomoci týkající se zbraní a souvisejícího materiálu, které se používají nebo jsou určeny pro použití v Libanonu, jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu jiným než ozbrojeným silám Libanonské republiky nebo UNIFIL za předpokladu, že:
i) tyto služby nebudou poskytovány přímo ani nepřímo žádným milicím, jejichž odzbrojení požadovala Rada bezpečnosti OSN v rezolucích 1559 (2004) a 1680 (2006),
ii) povolení se udělují pro jednotlivé případy a
iii) libanonská vláda nebo UNIFIL v každém jednotlivém případě povolily poskytnutí daných služeb dotyčné osobě, subjektu nebo orgánu.
Pokud libanonská vláda nebo UNIFIL povolí zvláštní dodávku nebo převod konkrétních zbraní nebo souvisejícího materiálu určité osobě, subjektu nebo orgánu, lze toto povolení považovat za povolení poskytnout dané osobě, subjektu nebo orgánu technickou pomoc týkající se poskytnutí, výroby, údržby a používání daného zboží;
b) poskytnutí technické pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu nebo poskytnutí financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti ozbrojeným silám Libanonské republiky, s výjimkou případů, kdy libanonská vláda vznese do 14 dnů od přijetí oznámení námitku.
2. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze za podmínek, které považují za vhodné, povolit:
a) poskytnutí technické pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu za předpokladu, že:
i) zboží, jehož se pomoc týká, používá nebo bude používat UNIFIL při plnění své mise a
ii) služby jsou poskytovány ozbrojeným silám, které jsou nebo budou součástí UNIFIL;
b) poskytnutí financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu za předpokladu, že:
i) financování nebo finanční pomoc je poskytována UNIFIL, ozbrojeným silám státu, který poskytuje jednotky do UNIFIL, nebo orgánu veřejné moci, který odpovídá za zásobování ozbrojených sil takového státu, a
ii) zbraně nebo související materiál jsou pořizovány za účelem použití v rámci UNIFIL nebo ozbrojenými složkami dotyčného státu přidělenými do UNIFIL.
3. Příslušné orgány členských států mohou povolení podle odstavců 1 a 2 udělit pouze před prováděním činnosti, pro níž jsou tato povolení požadována.
Článek 4
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých na základě tohoto nařízení a vzájemně si poskytují veškeré důležité informace, jež mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména pak informace o potížích s jeho porušováním a vymáháním a o rozhodnutích vydaných vnitrostátními soudy.
Článek 5
Komise je oprávněna měnit přílohu na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 6
1. Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy sdělí tato pravidla Komisi neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí všechny následné změny.
Článek 7
Toto nařízení se použije:
a) na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b) na palubě jakéhokoli letadla nebo plavidla v pravomoci členského státu;
c) na státní příslušníky členského státu bez ohledu na to, zda se nacházejí na území Společenství či nikoliv;
d) na všechny právnické osoby, subjekty nebo orgány zapsané nebo zřízené podle právních předpisů některého členského státu;
e) na všechny právnické osoby, subjekty nebo orgány v souvislosti s jakoukoli obchodní činností, která je provozována zcela nebo částečně v rámci Společenství.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1413/2006
ze dne 26. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1414/2006
ze dne 26. září 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob maďarské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [2], je uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenční agentury prováděno zejména prostřednictvím nabídkového řízení a na základě cenových podmínek, které nenarušují trh.
(2) Maďarsko má intervenční zásoby kukuřice, které by se měly spotřebovat.
(3) Proto je vhodné zpřístupnit na vnitřním trhu s obilovinami zásoby kukuřice ze zásob maďarské intervenční agentury.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství by nabídkové řízení měla řídit Komise.
Kromě toho je pro nabídky za minimální prodejní ceny nutné stanovit koeficient přidělení nabídek.
(5) Navíc je důležité, aby maďarská intervenční agentura zachovala ve svém sdělení určeném Komisi anonymitu uchazečů.
(6) Ve snaze o modernizaci řízení by mělo být předávání informací, které požaduje Komise, uskutečňováno elektronickou cestou.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maďarská intervenční agentura uvede do prodeje 200000 tun kukuřice ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
Článek 2
Prodej stanovený v článku 1 probíhá podle nařízení (EHS) č. 2131/93.
Avšak odchylně od uvedeného nařízení:
a) jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečné množství šarže, které se nabídka týká;
b) je minimální prodejní cena stanovena na takovou úroveň, aby nenarušila trhy s obilovinami, a v žádném případě není nižší než platná intervenční cena pro příslušný měsíc, včetně měsíčních navýšení.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 je jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení uplyne dne 27. září 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 18. října 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy maďarské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
Soroksári út 22-24.
H-1095 Budapest
Tel.: (36-1) 219 45 76
Fax: (36-1) 219 89 05
e-mail: ertekesites@mvh.gov.hu
Článek 5
Maďarská intervenční agentura sdělí Komisi nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční elektronickou cestou podle formuláře uvedeného v příloze.
Článek 6
Postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví Komise minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že nabídky nepřijme. Pokud se nabídky týkají stejné šarže a celkového množství, které je vyšší než dostupné množství, může se minimální cena stanovit pro každou šarži zvlášť.
V případě nabídek, které jsou na hranici minimální prodejní ceny, může být minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1415/2006
ze dne 26. září 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej kukuřice na trhu Společenství ze zásob slovenské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [2], je uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenční agentury prováděno zejména prostřednictvím nabídkového řízení a na základě cenových podmínek, které nenarušují trh.
(2) Slovensko má intervenční zásoby kukuřice, které by se měly spotřebovat.
(3) Proto je vhodné zpřístupnit na vnitřním trhu s obilovinami zásoby kukuřice ze zásob slovenské intervenční agentury.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství by nabídkové řízení měla řídit Komise.
Kromě toho je pro nabídky za minimální prodejní ceny nutné stanovit koeficient přidělení nabídek.
(5) Navíc je důležité, aby slovenská intervenční agentura zachovala ve svém sdělení určeném Komisi anonymitu uchazečů.
(6) Ve snaze o modernizaci řízení by mělo být předávání informací, které požaduje Komise, uskutečňováno elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Slovenská intervenční agentura uvede do prodeje 100000 tun kukuřice ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
Článek 2
Prodej stanovený v článku 1 probíhá podle nařízení (EHS) č. 2131/93.
Avšak odchylně od uvedeného nařízení:
a) jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečnou jakost šarže, které se nabídka týká;
b) je minimální prodejní cena stanovena na takovou úroveň, aby nenarušila trhy s obilovinami, a v žádném případě není nižší než platná intervenční cena pro příslušný měsíc, včetně měsíčních navýšení.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 je jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení uplyne dne 27. září 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 18. října 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy slovenské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Pôdohospodárska platobná agentúra
oddelenie obilnín a škrobu
Dobrovičova 12
SK-815 26 Bratislava
Tel.: (421-2) 58 24 32 71
Fax: (421-2) 53 41 26 65
e-mail: jvargova@apa.sk
Článek 5
Slovenská intervenční agentura sdělí Komisi nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční elektronickou cestou podle formuláře uvedeného v příloze.
Článek 6
Postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví Komise minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že nabídky nepřijme. Pokud se nabídky týkají stejné šarže a celkového množství, které je vyšší než dostupné množství, může se minimální cena stanovit pro každou šarži zvlášť.
V případě nabídek, které jsou na úrovni minimální prodejní ceny, může být minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1416/2006
ze dne 26. září 2006,
kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro čl. 7 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem týkající se ochrany označení původu z USA ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2006/232/ES ze dne 20. prosince 2005 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 7 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem [2] (dále jen "dohoda") Společenství zajistí, že názvy významné z vinařského hlediska uvedené v příloze V dohody smějí být používány jako označení původu vína pouze pro označování vín daného původu označeného tímto názvem.
(2) Tímto nařízením by neměla být dotčena stávající práva duševního vlastnictví ve Společenství.
(3) Měla by se proto stanovit ochrana označení původu z USA ve Společenství podle dohody, a zejména podle čl. 7 odst. 2 a 3 ve spojení s článkem 12 uvedené dohody.
(4) Dohoda vstoupila v platnost dnem 10. března 2006 [3].
Toto nařízení by proto mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Označení původu z USA uvedená na seznamu v příloze smějí být používána jako označení původu vína pouze pro označování vín daného původu označeného tímto názvem.
Příslušné orgány členských států přijmou opatření k zajištění toho, aby jakékoliv víno, které není označeno v souladu s tímto článkem, nebylo uvedeno na trh nebo aby z něj bylo staženo, dokud nebude označeno v souladu s tímto článkem.
2. Odstavcem 1:
a) nejsou dotčena stávající práva duševního vlastnictví ve Společenství nebo použití označení chráněného jako právo duševního vlastnictví při obchodování ve Společenství přede dnem vstupu v platnost tohoto nařízení;
b) se nebrání případným opatřením, kterými se umožní používání homonymních označení původu v případech, které spotřebitele neuvádí v omyl, nebo kterými se umožní osobě při obchodování použít své jméno nebo jméno svého obchodního předchůdce takovým způsobem, který nebude uvádět spotřebitele v omyl.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1417/2006
ze dne 26. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10, 15 a 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke snížení částek podpory pro používání másla, zahuštěného másla a smetany v cukrářských výrobcích, ve zmrzlině a v dalších potravinách a pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě by úroveň nabídkových jistot a úroveň snížení podpory, respektive propadnutí jistoty na zpracování z důvodu překročení lhůty, měly být upraveny.
(2) S ohledem na získané zkušenosti by některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 [2] měla být objasněna.
(3) Nařízení (ES) č. 1898/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1898/2005 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) se úvodní text nahrazuje tímto:
"b) v zařízení, kde se přidávání do konečných výrobků provádí, použitím minimálně pěti tun ekvivalentu másla za měsíc nebo za 30 dnů nebo 45 tun za dvanáct měsíců, nebo stejných množství meziproduktů:".
2. Článek 13 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) pokud je schopno zpracovat nebo přimíchat alespoň pět tun másla za měsíc nebo za 30 dnů nebo 45 tun za dvanáct měsíců nebo ekvivalentní množství zahuštěného másla nebo smetany nebo případně meziproduktů;";
b) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Na žádost dotyčného zařízení nemusí členské státy trvat na povinnosti stanovené výše v písmeni b) prvního pododstavce, pokud zařízení vlastní prostory zaručující řádné oddělení a identifikaci případných zásob dotyčných máselných tuků.".
3. V článku 27 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Nabídková jistota je:
a) 61 EUR za tunu zahuštěného másla;
b) 50 EUR za tunu intervenčního másla, másla a meziproduktů uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b) bodě ii);
c) 22 EUR za tunu smetany."
4. V článku 28 se zrušuje odstavec 4.
5. V článku 35 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud s výjimkou případů vyšší moci dojde k překročení lhůty stanovené v článku 11 a pro přimíchávání byl zvolen postup uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b), sníží se částka podpory o 15 % a dále o 2 % ze zbývající částky za každý den."
6. V ustanovení čl. 45 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Kontrolní opatření uvedená v článku 2 nařízení (EHS) č. 3002/92 se použijí také na výrobky uvedené v článku 5 tohoto nařízení, a to od zahájení úkonů přidávání stopovacích látek uvedených v článku 8 tohoto nařízení nebo v případě zahuštěného másla bez přídavku stopovacích látek ode dne výroby nebo v případě mléčného tuku ode dne výroby nebo v případě másla bez přídavku stopovacích látek, které je přimícháno do meziproduktů, ode dne přimíchání až do přimíchání do konečných výrobků."
7. V čl. 53 odst. 2 se částka "100 EUR" nahrazuje částkou "61 EUR".
8. V článku 58 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud musí být kontrolní výtisk T5 použit jako doklad o převzetí do maloobchodního prodeje a vlivem okolností, které nastaly nezávisle na vůli dotčené strany, nebyl tento výtisk vrácen orgánu, který je v držení jistoty, do dvanácti měsíců po měsíci s lhůtou pro podávání nabídek uvedenou v čl.
49 odst. 3, může tato strana před uplynutím patnáctiměsíční lhůty uvedené v prvním pododstavci odstavce 1 tohoto článku předložit příslušným orgánům odůvodněnou žádost o rovnocenné zacházení a další průvodní doklady, které musí obsahovat doklad o přepravě a doklad o tom, že došlo k převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje."
9. V článku 62 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud s výjimkou případů vyšší moci dojde k překročení lhůty stanovené v odstavci 1, sníží se částka podpory o 15 % a dále o 2 % ze zbývající částky za každý den."
10. V článku 63 odst. 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) pokud se zaváže, že zašle orgánu odpovědnému za kontroly uvedené v článku 67 svůj výrobní program pro každou výrobní šarži v souladu s pravidly stanovenými dotyčným členským státem."
11. Přílohy VIII, XIII a XV se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1418/2006
ze dne 26. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2805/95, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 63 odst. 3 druhý pododstavec a článek 64 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 63 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 je možné rozdíl mezi světovými cenami a cenami ve Společenství vyrovnat vývozní náhradou v míře, která je nezbytná pro vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) uvedeného nařízení za ceny těchto produktů na světovém trhu a která je v mezích dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
(2) Podle čl. 64 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se ceny a místa určení pro náhrady stanoví s přihlédnutím k situaci a pravděpodobnému vývoji cen a dostupnosti dotyčných produktů na trhu Společenství a světových tržních cen těchto produktů.
(3) Vzhledem k tomu by nařízení Komise (ES) č. 2805/95 [2] mělo být příslušně pozměněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2805/95 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1419/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě, a mění nařízení (ES) č. 1/2003, pokud jde o rozšíření jeho působnosti na kabotáž a trampovou dopravu
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 83 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od roku 1987 se uplatňování pravidel hospodářské soutěže v odvětví námořní dopravy řídilo nařízením (EHS) č.
4056/86 [3]. Uvedené nařízení původně plnilo dvě funkce.
Za prvé obsahovalo procesní ustanovení k uplatňování pravidel Společenství týkajících se hospodářské soutěže v odvětví námořní dopravy.
Za druhé stanovilo určitá konkrétní hmotněprávní soutěžní ustanovení v námořním odvětví, a především blokovou výjimku pro liniové konference, jež jim za určitých podmínek dovolovala určovat ceny a regulovat kapacitu. Dále stanovilo vyloučení čistě technických dohod z oblasti působnosti čl.
1 Smlouvy a upravilo postup při mezinárodní kolizi práva. Nevztahovalo se na námořní dopravu mezi přístavy v jednom členském státě (kabotáž) ani na mezinárodní trampovou dopravu.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [4] změnilo nařízení (EHS) č. 4056/86 za účelem rozšířit na námořní dopravu, s výjimkou kabotáže a mezinárodní trampové dopravy, společná donucovací pravidla hospodářské soutěže platná ve všech odvětvích s účinkem od 1. května 2004. Konkrétní hmotněprávní soutěžní ustanovení platná pro hospodářskou soutěž v námořním odvětví však i nadále spadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 4056/86.
(3) Bloková výjimka pro liniové konference stanovená nařízením (EHS) č. 4056/86 vyjímá ze zákazu uvedeného v čl.
1 Smlouvy dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě všech nebo části členů jedné nebo více liniových konferencí za splnění určitých podmínek. V odůvodnění k udělení blokové výjimky se v podstatě předpokládá, že konference s sebou přinesou stabilitu, neboť zajišťují zasilatelům spolehlivé služby, kterých nelze dosáhnout méně omezujícími prostředky.
Důkladné prošetření situace v odvětví provedené Komisí však ukázalo, že pravidelná námořní doprava není ojedinělá, protože struktura jejích nákladů se neodlišuje zásadním způsobem od ostatních odvětví.
Proto nelze prokázat, že je toto odvětví třeba chránit před hospodářskou soutěží.
81 odst. 3 Smlouvy požaduje, aby omezující dohoda přispívala ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků anebo k podpoře technického či hospodářského pokroku.
Pokud jde o účinnost konferencí, nejsou již liniové konference schopny prosazovat svůj sazebník, přestože se jim stále daří určovat poplatky a přirážky tvořící část ceny za dopravu.
Rovněž nelze prokázat, že ke stabilnějším sazbám za přepravu nebo ke spolehlivější námořní dopravě spíše vede systém konferencí než plně konkurenční trh.
Členové konference stále častěji nabízejí své služby na základě individuálních smluv o poskytování služeb uzavíraných s jednotlivými zasilateli.
Konference navíc nespravuje dostupnou přepravní kapacitu, protože to je otázka vlastního rozhodnutí každého dopravce.
Za současných tržních podmínek je cenová stabilita a spolehlivost služeb upravena individuálními smlouvami o poskytování služeb.
Uváděný příčinný vztah mezi omezeními (určování cen a regulace dodávek) a požadovanou účinností (spolehlivé služby) se z tohoto důvodu zdá příliš volný ke splnění první podmínky uvedené v čl. 81 odst.
(5) Druhou podmínkou pro udělení výjimky podle čl. 81 odst.
3 Smlouvy je, že spotřebitelům musí být poskytnuta náhrada za nepříznivé účinky vzniklé omezením hospodářské soutěže. U zásadních omezení (jako je průřezové určování cen, k němuž dochází tehdy, když je dán sazebník stanovený konferencemi a poplatky a přirážky se určují společně) jsou nepříznivé účinky velmi závažné.
Nebyly však zjištěny jednoznačné kladné účinky. Zasilatelé mají za to, že fungování konferencí je výhodné pro nejméně efektivní členy, a vyzývají k jejich zrušení.
Konference již nesplňují druhou podmínku uvedenou v čl. 81 odst.
81 odst. 3 Smlouvy je, že omezující dohody nesmějí příslušným podnikům ukládat omezení, jež nejsou k dosažení daných cílů nezbytná.
Konsorcia jsou smlouvy o spolupráci uzavřené mezi pravidelnými námořními linkami, které nezahrnují určování cen, a jsou proto méně omezující než konference.
Zasilatelé jsou přesvědčeni, že zajišťují přiměřenou, spolehlivou a výkonnou námořní dopravu.
Kromě toho během posledních let značně vzrostlo používání individuálních smluv o poskytování služeb.
Z definice neomezují takové individuální smlouvy o poskytování služeb hospodářskou soutěž a jsou výhodné pro zasilatele, protože umožňují adaptaci na zvláštní služby.
Dále je třeba uvést, že smlouvy o poskytování služeb mohou přispět k cenové stabilitě, protože cena je stanovena předem a během předem stanovené doby se nepohybuje (obvykle až jeden rok).
Z tohoto důvodu nebylo prokázáno, že by omezení hospodářské soutěže, která dovoluje nařízení (EHS) č. 4056/86 (určování cen a regulace kapacity), byla nezbytná k zajištění spolehlivé námořní dopravy pro zasilatele, protože tohoto cíle lze dosáhnout méně omezujícími prostředky.
Proto třetí podmínka uvedená v čl. 81 odst.
(7) Čtvrtá podmínka uvedená v čl. 81 odst.
3 Smlouvy stanoví požadavek, aby konference i nadále podléhala účinným omezením hospodářské soutěže.
Za současných tržních podmínek působí konference téměř na všech hlavních obchodních cestách a konkurují dopravcům sdruženým v konsorciích a nezávislým linkám.
Sice zřejmě funguje cenová konkurence v sazbách pro zámořskou přepravu kvůli slábnoucímu vlivu systému konferencí, neexistuje ale téměř vůbec žádná cenová konkurence ohledně přirážek a dodatečných poplatků.
Stanoví je konference, přičemž stejné poplatky často uplatňují i dopravci, kteří nejsou členy konference. Navíc se dopravci účastní konferencí a jsou členy konsorcií týkajících se stejného obchodu, přičemž si vyměňují obchodně citlivé údaje a kumulují výhody z blokové výjimky pro konference (určování cen a regulace kapacity) a pro konsorcia (operativní spolupráce s cílem poskytnout společnou službu).
Vzhledem k rostoucímu počtu vazeb mezi dopravci v rámci stejného obchodu je určení rozsahu, v jakém konference podléhají účinné vnitřní a vnější hospodářské soutěži, velmi složitá záležitost. Rozsah lze vymezovat pouze v závislosti na jednotlivých případech.
(8) Liniové konference již proto neplní čtyři kumulativní podmínky k udělení výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a bloková výjimka jim poskytovaná v tomto ohledu by měla být zrušena.
(9) Vyloučení čistě technických dohod a postupů při možné kolizi práva ze zákazu stanoveného v čl. 81 odst.
1 Smlouvy je také nadbytečné. Uvedená ustanovení by proto měla být rovněž zrušena.
(10) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by nařízení (EHS) č. 4056/86 mělo být zrušeno v celém rozsahu.
(11) Několik jurisdikcí liniové konference toleruje.
Stejně jako v jiných odvětvích se právo hospodářské soutěže v tomto odvětví neuplatňuje jednotným způsobem.
Vzhledem k celosvětovému charakteru liniové dopravy by měla Komise přijmout veškerá vhodná opatření, aby pomohla odstranit výjimku při určování cen udělovanou liniovým konferencím, které existují i jinde, a aby zároveň zachovala výjimku pro operativní spolupráci mezi námořními linkami sdruženými v konsorciích a v aliancích v souladu s doporučeními sekretariátu OECD z roku 2002.
(12) Kabotáž a mezinárodní trampová doprava byly vyloučeny z působnosti provádějících pravidel k článkům 81 a 82 Smlouvy, původně upravených v nařízení (EHS) č. 4056/86 a následně v nařízení (ES) č.
1/2003. V současné době představují jediná zbývající odvětví, na něž se prováděcí pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže nevztahují.
Nedostatek účinných donucovacích pravomocí pro uvedená odvětví představuje z hlediska regulace mimořádnost.
(13) Vyloučení trampové dopravy z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1/2003 vycházelo ze skutečnosti, že sazby za tuto dopravu jsou sjednávány volně v jednotlivých případech podle podmínek nabídky a poptávky.
Takové tržní podmínky však působí i v jiných odvětvích a hmotněprávní ustanovení článků 81 a 82 Smlouvy se již vztahují i na uvedenou trampovou dopravu.
Nebyl předložen žádný přesvědčivý důvod pro zachování stávajícího vyloučení trampové dopravy z působnosti provádějících pravidel k článkům 81 a 82 Smlouvy.
Situace je podobná i u kabotáže; přestože kabotáž často nemá žádný dopad na obchod uvnitř Společenství, neznamená to, že by měla být bez dalšího vyloučena z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1/2003.
(14) Poněvadž mechanismy zakotvené v nařízení (ES) č. 1/2003 jsou při uplatňování pravidel hospodářské soutěže ve všech odvětvích přiměřené, měla by být oblast působnosti uvedeného nařízení změněna tak, aby se vztahovalo i na kabotáž a na trampovou dopravu.
(15) Nařízení (ES) č. 1/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(16) Jelikož členské státy zřejmě budou muset upravit své mezinárodní závazky v důsledku zrušení systému konferencí, měla by být ustanovení nařízení (EHS) č. 4056/86 týkající se blokové výjimky pro liniové konference u konferencí, které plní požadavky stanovené nařízením (EHS) č. 4056/86, použitelná po přechodnou dobu i po dni vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 4056/86.
Avšak čl. 1 odst. 3 písm. b) a c), články 3 až 7, čl. 8 odst. 2 a článek 26 nařízení (EHS) č. 4056/86 se po přechodnou dobu dvou let ode dne 18. října 2006 nadále použijí u liniových konferencí, které k uvedenému dni plní požadavky stanovené nařízením (EHS) č. 4056/86.
Článek 2
Zrušuje se článek 32 nařízení (ES) č. 1/2003.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1420/2006
ze dne 27. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1421/2006
ze dne 27. září 2006
týkající se vyhlášení nabídkového řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice původem z třetích zemí dovážené do Španělska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve smyslu mezinárodních závazků Společenství uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] je nutné vytvořit podmínky pro dovoz určitého množství kukuřice do Španělska.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám při dovozu kukuřice a čiroku do Španělska a při dovozu kukuřice do Portugalska [3], byla stanovena zvláštní prováděcí pravidla nutná pro realizaci nabídkových řízení.
(3) Vzhledem k aktuálním potřebám trhu ve Španělsku je třeba vyhlásit nabídkové řízení pro snížení dovozního cla u kukuřice.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se vyhlašuje nabídkové řízení pro snížení dovozního cla uvedeného v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 u kukuřice dovezené do Španělska.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použije se nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 2
Nabídkové řízení se vyhlašuje až do 26. října 2006.
Po dobu jeho trvání se budou konat týdenní nabídková řízení, pro která jsou určena množství a lhůty zveřejněné v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
Článek 3
Dovozní licence vydané v rámci těchto nabídkových řízení jsou platné padesát dnů od data jejich vydání dle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1839/95.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1422/2006
ze dne 27. září 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži na základě žádostí podaných během prvních deseti pracovních dnů měsíce září 2006 podle nařízení (ES) č. 327/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Z ověření množství, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence pro rýži v rámci tranše na měsíc září 2006, vyplývá, že je třeba stanovit vydávání licencí pro množství uvedená v příslušných žádostech, která jsou případně snížena o určitá procenta, určit dostupná množství, která mají být převedena do následující tranše, a určit celková dostupná množství pro různé kvóty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na žádosti o dovozní licence pro celní kvóty pro rýži otevřené nařízením (ES) č. 327/98, které byly během prvních deseti pracovních dnů měsíce září 2006 podány a předloženy Komisi, se vztahuje koeficient snížení podle procentních sazeb stanovených v příloze tohoto nařízení.
2. Množství dostupná pro tranši na měsíc září 2006, která mají být převedena do následující tranše, a celková množství dostupná pro tranši na měsíc říjen 2006, jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1423/2006
ze dne 26. září 2006,
kterým se stanoví mechanismus pro vhodná opatření v oblasti výdajů na zemědělství, pokud jde o Bulharsko a Rumunsko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 37 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 2 aktu o přistoupení se ustanovení aktů přijatých orgány Společenství před přistoupením stávají závaznými pro Bulharsko a Rumunsko a uplatňují se v těchto státech za podmínek stanovených v uvedených smlouvách a v tomto aktu.
(2) Článek 37 aktu o přistoupení umožňuje Komisi, aby přijala vhodná opatření v případě, že Bulharsko a Rumunsko neprovedou závazky, ke kterým se zavázaly v souvislosti s přístupovými jednáními, přičemž vážně naruší fungování vnitřního trhu nebo způsobí bezprostřední riziko takového narušení.
(3) Článek 17 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], vyžaduje, aby členské státy vytvořily integrovaný administrativní a kontrolní systém, dále jen "IAKS".
(4) Od přistoupení musí v Bulharsku a Rumunsku za účelem kontroly velké části zemědělské podpory Společenství v těchto státech fungovat systém IAKS.
Komise dospěla na základě informací poskytnutých Bulharskem a Rumunskem do přijetí tohoto nařízení a na základě svých vlastních šetření k závěru, že hrozí reálné riziko, pokud jde o existenci a provozuschopnost systému IAKS v těchto státech.
(5) Vážné nedostatky v bulharském nebo rumunském systému IAKS by vedly ke stavu, ve kterém by nebylo dostatečně nebo vůbec možné kontrolovat platby zemědělské podpory, které mají být tímto systémem kontrolovány.
Existovalo by tu proto vážné riziko, že producenti, kteří nemají částečně nebo vůbec nárok na zemědělskou podporu, by tuto podporu dostali, čímž by se dostali do výhodnějšího postavení než stanoví právní předpisy Společenství.
U každého z těchto států budou výdaje za přímé platby a rozvoj venkova kontrolované systémem IAKS činit přibližně 80 % celkových výdajů na zemědělství a budou představovat významné částky činící několik stovek milionů eur, což dokazuje význam správně fungujcího systému IAKS pro zavedení společné zemědělské politiky do těchto dvou zemí a pro dobré fungování vnitřního trhu Společenství.
Jelikož výhodnější postavení ve spojení s těmito částkami může mít vliv na obchod se zemědělskými produkty na vnitřním trhu Společenství, vzniklo by bezprostřední riziko vážného narušení fungování tohoto trhu.
(6) Pouhým použitím článků 17 a 27 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [2] vzhledem k povaze systémů a postupů stanovených v těchto ustanoveních nelze tomuto riziku řádně zabránit.
Z tohoto důvodu je proto nezbytné, aby bylo možno použít článek 37 aktu o přistoupení, který Komisi umožňuje přijmout vhodná opatření k odstranění rizika.
(7) Po přistoupení by měly Bulharsko i Rumunsko na základě zprávy nezávislého orgánu učinit pro Komisi prohlášení, které uvede, zda jejich systém IAKS existuje a je provozuschopný.
Případné nedostatky by měly tyto státy ihned odstranit.
(8) Pokud dojde Komise na základě prohlášení Bulharska a Rumunska nebo na základě zprávy nezávislého orgánu či svých vlastních výsledků auditu k závěru, že nedostatky přetrvávají a jsou tak závažné, že narušují řádné fungování celkového systému řízení a kontroly zemědělských výdajů, na které se vztahuje systém IAKS, a že z tohoto důvodu stále existuje bezprostřední riziko vážného narušení fungování vnitřního trhu, měla by dočasně na pevně stanovenou dobu jednoho roku snížit měsíční a prozatímní platby, které se Bulharsku a Rumunsku mají podle článků 14 a 26 nařízení (ES) č. 1290/2005 vyplatit.
Dočasné snížení by mělo odpovídat procentuálnímu podílu, který Komise obyčejně používá v souladu se svými vlastními pokyny v rámci schválení souladu, pokud je kontrolní systém některého členského státu vážně nedostačující a existují důkazy o častých nesrovnalostech.
Takové dočasné snížení je nezbytné k tomu, aby byl dotčený členský stát donucen odstranit nedostatky svého systému IAKS s cílem zabránit nebo rozpoznat nepravidelné platby a podvodné praktiky a získat zpět všechny neoprávněně vyplacené částky, a tím odstranit riziko vážného narušení fungování vnitřního trhu Společenství.
(9) Po dvanácti měsících by Komise měla přezkoumat, zda je či není třeba nadále uplatňovat dočasné snížení měsíčních a prozatímních plateb.
(10) Dočasné snížení by se mělo použít jen na podpůrná opatření, která jsou řízena a kontrolována prostřednictvím IAKS.
(11) Dočasné snížení by mělo být dále sledováno v rámci schválení souladu podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 a nemělo by mít vliv na rozhodnutí, která je třeba v tomto rámci přijmout,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Do konce třetího měsíce po přistoupení učiní Bulharsko i Rumunsko prohlášení na ministerské úrovni, ve kterém pro Komisi uvedou zda:
a) byly prvky integrovaného administrativního a kontrolního systému, dále jen "IAKS", uvedené v článku 18 nařízení (ES) č. 1782/2003 vytvořeny na jejich příslušných územích v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství do té míry, aby se vztahovaly na řízení a kontrolu režimů podpory použitých v Bulharsku a Rumunsku;
b) jsou IAKS a další prvky nezbytné k zabezpečení správné platby podpory uvedené v článku 3 tohoto nařízení na jejich příslušných územích provozuschopné.
2. Prohlášení stanovené v odstavci 1 by mělo být učiněno na základě zprávy sestavené orgánem, který má nezbytnou odbornost a je nezávislý na platební agentuře a koordinačním subjektu uvedených v čl. 6 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1290/2005. Bulharsko a Rumunsko jmenují orgán, který zprávu předloží.
Zpráva vyjadřuje stanovisko týkající se splnění požadavků stanovených v odstavci 1.
Zpráva se zpřístupní Komisi.
Článek 2
1. Komise přijme rozhodnutí, kterým dočasně sníží měsíční a prozatímní platby uvedené v článcích 14 a 26 nařízení (ES) č. 1290/2005 o 25 %, pokud dospěje na základě prohlášení nebo zprávy uvedené v článku 1 tohoto nařízení nebo na základě svých vlastních výsledků auditu a poté, co poskytne dotčeným členským státům příležitost vyjádřit připomínky v rozumné lhůtě, k závěru, že:
a) Bulharsko a Rumunsko neplní svoje povinnosti podle čl. 1 odst. 1 a 2;
b) prvky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nebyly vytvořeny;
c) ač byly prvky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) vytvořeny, má systém IAKS nebo další prvky nezbytné k zabezpečení správné platby podpory uvedené v článku 3 tak závážné nedostatky, že narušují řádné fungování celkového systému.
Bulharsko a Rumunsko přijmou všechna opatření nezbytná k okamžitému odstranění všech zjištěných nedostatků.
2. Dočasné snížení se použije na měsíční a prozatímní platby uskutečněné od 1. prosince 2007 do 30. listopadu 2008.
3. Komise prodlouží dočasné snížení na další období dvanácti měsíců, pokud jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 nebudou nadále splněny.
4. Dočasným snížením není dotčeno snížení nebo pozastavení podle článků 17 a 27 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 3
Dočasné snížení stanovené článkem 2 se použije na podporu poskytnutou podle těchto opatření:
a) přechodná zjednodušená podpora příjmů pro zemědělce v nových členských státech podle článku 143b nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo režimy podpor uvedené v hlavách III a IV uvedeného nařízení;
b) doplňkové vnitrostátní přímé platby stanovené článkem 143c nařízení (ES) č. 1782/2003, financované podle pododdílu E oddílu I přílohy VIII aktu o přistoupení;
c) platby podle čl. 36 písm. a) bodů i) až v) a čl. 36 písm. b) bodů i) až v) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 [3] s výjimkou plateb, která se vztahují k opatřením uvedeným v čl. 39 odst. 5 uvedeného nařízení a opatřením podle čl. 36 písm. b) body i) až iii), pokud jde o náklady na založení.
Článek 4
Jakýmkoli rozhodnutím přijatým na základě tohoto nařízení nebo neexistencí takového rozhodnutí není dotčeno schválení souladu podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou vstupu a dnem vstupu Smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1424/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/1996 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1676/2001 ze dne 13. srpna 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla [2], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŘÍZENÍ
(1) Rada uložila nařízením (ES) č. 1676/2001 konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátového filmu (PET film) pocházejícího mimo jiné z Indie do Společenství.
Vzhledem k vysokému počtu vyvážejících výrobců PET filmů v Indii byl během šetření, jež vedlo k přijetí nařízení ("původní šetření"), v souladu s článkem 17 základního nařízení vybrán vzorek vyvážejících výrobců. Pro jednotlivé vyšetřované společnosti byla vypočtena dumpingová rozpětí od 0 % do 65,3 % a rovněž bylo v souladu s čl.
9 odst. 6 základního nařízení vypočteno dumpingové rozpětí ve výši 57,7 % pro spolupracující společnosti, které netvořily součást vzorku.
Následně byla uložena antidumpingová cla v rozmezí od 0 % do 62,6 %, přičemž se zohlednila vyrovnávací cla vyplývající z vývozních subvencí uložených na tytéž produkty pocházející z Indie, které bylo tehdy možné uplatnit na základě nařízení Rady (ES) č. 2597/1999 [3].
(2) Rada nařízením (ES) č. 366/2006 [4] ("pozměňující nařízení") změnila úroveň dumpingového rozpětí vypočtenou podle nařízení (ES) č. 1676/2001. Nové dumpingové rozpětí se pohybuje v rozmezí od 3,2 % do 29,3 % a nové antidumpingové clo v rozmezí od 0 % do 18 %, aby se opět zohlednila vyrovnávací cla vyplývající z vývozních subvencí uložených na tytéž produkty pocházející z Indie, jak byla změněna v souladu s nařízením Rady (ES) č. 367/2006 ze dne 27. února 2006 [5], jež bylo přijato po přezkumu před pozbytím platnosti nařízení (ES) č. 2597/1999.
(3) Kromě toho stanoví nařízení (ES) č. 367/2006 vyrovnávací clo ve výši 19,1 % pro společnosti jiné než jednotlivě uvedené v čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení a rozpětí vývozní subvence pro tyto společnosti je stanoveno na 12 %.
(4) Ustanovení čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1676/2001, ve znění nařízení (ES) č. 366/2006, stanoví tři kritéria, která jsou podrobněji popsána v níže uvedeném 7. bodě odůvodnění a která v případě splnění umožňují, aby s indickými vyvážejícími výrobci, na něž se po původním šetření nevztahují antidumpingová opatření, bylo zacházeno jako s novými vyvážejícími výrobci. Žadatelům, s nimiž je takto zacházeno, je přidělena stejná celní sazba jako společnostem, které spolupracovaly během původního šetření, avšak nebyly zahrnuty do vzorku. Proto se na ně vztahuje clo, které odpovídá váženému průměrnému dumpingovému rozpětí stanovenému pro společnosti zahrnuté do vzorku během původního šetření, přičemž nulové rozpětí a rozpětí de minimis se v souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení nezohledňují.
(5) Během původního šetření se výše uvedené vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovilo jako vážený průměr dumpingových rozpětí tří společností ze vzorku, neboť jedna ze čtyř společnosti zahrnutých do původního vzorku měla nulové rozpětí.
Takto vypočtené vážené průměrné dumpingové rozpětí během původního šetření bylo 57,7 %, jak uvádí 1. bod odůvodnění. Pozměňující nařízení výrazně snižuje dumpingové rozpětí u tří výše zmíněných společností.
Nové vážené průměrné dumpingové rozpětí, jež se má uplatnit na společnosti splňující požadavky čl. 1 odst.
3 nařízení (ES) č. 1676/2001, znovu stanovené s ohledem na zjištění pozměňujícího nařízení je tedy 15,5 %.
B. ŽÁDOSTI NOVÝCH VYVÁŽEJÍCÍCH VÝROBCŮ
(6) Indický vyvážející výrobce SRF Limited ("žadatel") požádal, aby s ním bylo zacházeno stejně jako se společnostmi, které spolupracovaly během původního šetření, avšak nebyly zahrnuty do vzorku ("zacházení s novým vyvážejícím výrobcem").
(7) Bylo provedeno šetření, které mělo určit, zda žadatel splňuje kritéria pro takovéto zacházení, jak jsou stanovena v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1676/2001, jmenovitě bylo šetřeno, zda:
- v období původního šetření (od 1. dubna 1999 do 31. března 2000) nevyvážel do Společenství zboží popsané v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
- není ve spojení s žádnými indickými vývozci či výrobci, na které se vztahují opatření uložená nařízením
a zda
- vyvážel příslušné zboží po období šetření nebo učinil neodvolatelný smluvní závazek vyvézt do Společenství velké množství.
(8) Žadateli byl zaslán dotazník a žadatel byl požádán, aby prokázal, že splňuje tři výše zmíněná kritéria.
(9) Žadatel na dotazník odpověděl a poskytl důkazy, které stačí k tomu, aby byl považován za nového vyvážejícího výrobce.
(10) Sazba antidumpingového cla uplatnitelná na žadatele by měla vycházet z váženého průměrného dumpingového rozpětí stanoveného pro strany vybrané ze vzorku během původního šetření, upraveného pozměňujícím nařízením, její výše by tudíž měla být 15,5 %, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění.
(11) Podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení nesmí být na jeden výrobek současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence, a proto je třeba snížit tuto celní sazbu o rozpětí vývozní subvence žadatele, jak potvrdilo antisubvenční šetření, jež vedlo k přijetí nařízení (ES) č. 367/2006 (viz 59. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 366/2006). Protože žadatel nemá žádné individuální vyrovnávací clo, měla by se použít celní sazba stanovená pro všechny ostatní společnosti.
(12) Antidumpingová celní sazba použitelná na žadatele by se proto měla vypočíst podle této tabulky:
Společnost _BAR_ Rozpětí vývozní subvence _BAR_ Celkové rozpětí subvence _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Vyrovnávací clo _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Celková sazba cla _BAR_
SRF Limited _BAR_ 12,0 % _BAR_ 19,1 % _BAR_ 15,5 % _BAR_ 19,1 % _BAR_ 3,5 % _BAR_ 22,6 % _BAR_
(13) Žadatel a průmyslové odvětví Společenství byli informováni o výsledcích šetření a měli příležitost předložit připomínky.
(14) Žadatel předložil připomínky k výpočtu dumpingového rozpětí.
Tyto připomínky byly vzaty v úvahy a odrážejí se ve výše uvedeném.
(15) Veškerá ostatní tvrzení a podání učiněná stranami byla posouzena a řádně vzata v úvahu, pokud byla shledána oprávněnými,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1676/2001 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky pocházející od níže uvedených společností tyto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Ester Industries Limited 75-76, Amrit Nagar Behind South Extension Part-1 New Delhi 110 003 India _BAR_ 17,3 _BAR_ A026 _BAR_
Indie _BAR_ Flex Industries Limited A-1, Sector 60 Noida 201 301 (U.P.)
India _BAR_ 0 _BAR_ A027 _BAR_
Indie _BAR_ Garware Polyester Limited Garware House 50-A, Swami Nityanand Marg Vile Parle (East) Mumbai 400 057 India _BAR_ 6,8 _BAR_ A028 _BAR_
Indie _BAR_ Jindal Poly Films Limited 56 Hanuman Road New Delhi 110 001 India _BAR_ 0 _BAR_ A030 _BAR_
Indie _BAR_ MTZ Polyfilms Limited New India Centre, 5th floor 17 Co-operage Road Mumbai 400 039 India _BAR_ 18,0 _BAR_ A031 _BAR_
Indie _BAR_ Polyplex Corporation Limited B-37, Sector-1 Noida 201 301 Dist.
Gautam Budh Nagar Uttar Pradesh India _BAR_ 0 _BAR_ A032 _BAR_
Indie _BAR_ SRF Limited Express Building 9-10 Bahadur Shah Zaraf Marg New Delhi 110 002 India _BAR_ 3,5 _BAR_ A753 _BAR_
Indie _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 17,3 _BAR_ A999" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1425/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska a kterým se ukončuje řízení týkající se dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 30. června 2005 (dále jen "oznámení o zahájení řízení") informovala Komise v souladu s článkem 5 základního nařízení o zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Malajsie a Thajska (dále jen "dotčené země").
(2) Řízení bylo zahájeno na podnět, který dne 17. května 2005 podalo 29 výrobců plastových pytlů a sáčků ve Společenství představujících významný podíl (v tomto případě více než 25 %) celkové výroby těchto plastových pytlů a sáčků ve Společenství.
Podnět obsahoval důkazy o dumpingu zmíněného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za postačující pro zahájení řízení.
2. STRANY ŘÍZENÍ
(3) Komise oficiálně oznámila zahájení řízení žádajícím výrobcům ve Společenství, jejich sdružení, ostatním výrobcům ve Společenství, vyvážejícím výrobcům, dovozcům, dodavatelům a uživatelům, jakož i sdružením uživatelů, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, a zástupcům vyvážejících zemí.
Zúčastněné strany dostaly možnost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(4) Vzhledem k vysokému počtu známých vyvážejících výrobců v ČLR, Malajsii a Thajsku, jakož i vysokému počtu známých výrobců a dovozců ve Společenství se v oznámení o zahájení řízení počítalo v souladu s článkem 17 základního nařízení s výběrem vzorku pro stanovení dumpingu a újmy (další podrobné údaje o výběru vzorku viz níže).
(5) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří projevili zájem, umožněno předložit žádost o přiznání statusu tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, zaslala Komise tiskopisy žádosti těm vyvážejícím výrobcům, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a čínským orgánům. O status tržního hospodářství podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení požádalo 108 společností a skupin.
Všechny společnosti a skupiny požádaly rovněž o individuální zacházení pro případ, že by šetření prokázalo, že podmínky pro status tržního hospodářství nesplňují.
Tři společnosti požádaly pouze o individuální zacházení.
(6) Komise rozeslala všem stranám, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, jakož i všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, dotazníky.
Kromě odpovědí na dotazník od stran, které byly zařazeny do vzorku vývozců, dovozců a výrobního odvětví Společenství, obdržela Komise rovněž odpovědi na dotazník od dvou maloobchodníků ve Společenství.
(7) Řada stran rovněž vyjádřila své stanovisko písemně.
Všechny zúčastněné strany, které o to ve stanovené lhůtě požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslyšeny.
(8) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace považované za nezbytné za účelem prozatímního stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Společenství a provedla inspekce na místě v prostorách těchto společností:
Výrobci ve Společenství
- SP Metal, Paříž, Francie a společnosti, které jsou s touto společností ve spojení, SP Metal Biel, Zaragoza, Španělsko a Jet Sac SA, Auchel, Francie
- Groupe Barbier SA, Ste-Sigolène, Francie
- Plasticos Romero SA, Murcía, Španělsko
- Plasbel SA, Murcía, Španělsko
- Alplast SA, Ste-Marie-aux-Mines, Francie
Dovozci ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
- FIPP GmbH & Co KG a společnost, která je s touto společností ve spojení, DEISS GmbH & Co KG, Hamburk, Německo
Vyvážející výrobci a společnosti ve spojení ve vyvážejících zemích
ČLR
- Cedo Shanghai Ltd., Šang-chaj
- Chun Yip Plastics (Shenzhen) Ltd., Šen-čen
- Huizhou Jun Yang Plastics Co., Ltd., Chuej-čou
- Suzhou Guoxin Group Co., Ltd., Tchaj-cchang
- Wuxi Jiayihe Packaging Co., Ltd. a Wuxi Bestpac Packaging Co., Ltd., Wu-si
- Zhongshan Qi Yu Plastic Products Co., Ltd., Čung-šan
- Weifang Lefu Plastic Products Co., Ltd., Wei-fang
- Jinguan (Longhai) Plastics Packing Co., Ltd., Lung-chaj
- Sunway Kordis Shanghai Ltd. a Shanghai Sunway Polysell Ltd., Šang-chaj
- Nantong Huasheng Plastic Products Co., Ltd., Nan-tchung
Malajsie
- Dragonpak Industries (M) S/B, Johor Bahru
- Europlastics Malaysia S/B, Shah Alam
- Hond Tat Industries S/B, Klang
- Plastic V S/B, Klang
- Poly Carrier Industries S/B, Klang
- Sido Bangun S/B, Negri Sembilan
Thajsko
- King Pac Industrial Company Limited, Chonburi
- Multibax Public Co., Ltd., Chonburi
- Naraipak Co., Ltd., Bangkok
- Sahachit Watana Plastic Industry Co., Ltd., Bangkok
- Thai Plastic Bags Industries Co., Ltd., Nakornpathorn
Dovozci ve spojení ve Společenství
- Cedo Limited UK, Telford, Spojené království
- Cedo GmbH, Mönchengladbach, Německo
- Europackaging plc, Birmingham, Spojené království
- 3S’s Limited, Upton-upon-Severn, Spojené království
- Kordis Limited a Kordis BV, Stratford-upon-Avon, Spojené království
3. OBDOBÍ ŠETŘENÍ
(9) Šetření dumpingu se týkalo období ode dne 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen "období šetření").
Posuzování újmy se týkalo období ode dne 1. ledna 2002 do 31. března 2005 (dále jen "posuzované období").
B. VÝBĚR VZORKU
1. VÝBĚR VZORKU PRO VYVÁŽEJÍCÍ VÝROBCE V ČLR, MALAJSII A THAJSKU
(10) Jak bylo uvedeno výše, vzhledem k vysokému počtu vyvážejících výrobců v ČLR, Malajsii a Thajsku byl v oznámení o zahájení řízení navržen výběr vzorku v souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení.
(11) Aby se Komise mohla rozhodnout, zda bude nezbytné provést výběr vzorku, a pokud ano, aby mohla vzorek vybrat, byli vyvážející výrobci požádáni, aby se do 15 dnů po zahájení šetření přihlásili a poskytli základní informace o svém vývozu a domácím prodeji a aby poskytli názvy a popis činností všech společností, které jsou s nimi ve spojení a které se podílejí na výrobě dotčeného výrobku, případně na jeho prodeji.
Kromě toho proběhly konzultace s orgány v ČLR, Malajsii a Thajsku.
(12) Ve stanovené lhůtě se přihlásilo a požadované informace poskytlo 108 společností a skupin z ČLR, 36 společností z Malajsie a 17 společností z Thajska.
Ovšem vývoz do Společenství během období šetření ohlásily jen 104 společnosti a skupiny z ČLR, 31 společnost z Malajsie a 14 společností z Thajska.
(13) Tito vyvážející výrobci, kteří vyváželi dotčený výrobek do Společenství během období šetření a vyjádřili přání být součástí vzorku, byli považováni za spolupracující společnosti a bylo s nimi počítáno při výběru vzorků.
(14) Spolupracující vyvážející výrobci představovali přibližně 95 % celkového vývozu dotčeného výrobku z ČLR do Společenství, 96 % celkového vývozu z Malajsie a 88 % celkového vývozu z Thajska.
(15) Zbývající společnosti byli buď obchodníci, nebo vyvážející výrobci bez vývozu do Společenství během období šetření.
Proto se pro tyto společnosti nebude určovat dumpingové rozpětí.
(16) Vyvážející výrobci, kteří se během výše uvedeného období nepřihlásili, byli považováni za společnosti, které v rámci šetření nespolupracují.
17 odst. 1 základního nařízení byla při výběru vzorku použita tato kritéria: velikost vyvážejícího výrobce vzhledem k vývozu do Společenství a velikost vyvážejícího výrobce vzhledem k domácímu prodeji.
Z níže uvedených důvodů se mělo za to, že by do vzorku měl být zařazen dostatečný počet společností prodávajících na domácím trhu.
Proto byla do vzorku zařazena řada významných vyvážejících společností s reprezentativním prodejem na domácím trhu.
(18) Komise na tomto základě původně vybrala vzorky deseti čínských vyvážejících výrobců, šesti malajských vyvážejících výrobců a šesti thajských vyvážejících výrobců.
Vybrané společnosti představovaly přibližně 52 % vývozu zmíněného výrobku do Společenství z ČLR, 62 % z Malajsie a 71 % z Thajska.
(19) V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení mohli spolupracující vyvážející výrobci a orgány dotčených zemí uvést připomínky k výběru vzorku.
(20) Řada čínských vývozců uvedla, že by měli být zařazeni do vzorku, a to kvůli zvláštním okolnostem souvisejícím s jejich společnostmi, např. typy výrobků, obchodní model, nákladová struktura nebo jejich přičlenění ke skupinám se sídlem v Hongkongu nebo v EU.
Vzhledem k množství údajů a době, která byla k dispozici pro výběr vzorků, však nebylo praktické usilovat o vzorek, který by zohledňoval všechny tyto činitele, a základní nařízení to ani nevyžaduje.
Základní nařízení mimoto umožňuje omezit šetření na největší reprezentativní objem vývozu, který je možno přiměřeně prošetřit během doby, která je k dispozici.
(21) Jeden čínský vývozce uvedl, že podle antidumpingové dohody WTO by Komise měla jednoduše vybrat vývozce s největším objemem vývozu do Společenství, bez ohledu na objem domácího prodeje.
Článek 6.10 antidumpingové dohody mimo jiné stanoví, že vzorek vývozců je možno vybrat na základě "největšího procenta objemu vývozu z dotčené země, které může být rozumně vyšetřeno".
Takovýto výklad článku 6.10 antidumpingové dohody je nutno odmítnout.
Za prvé, znění článku 6.10 antidumpingové dohody nevylučuje, aby do vzorku byli zařazeni rovněž vývozci s reprezentativním prodejem na domácím trhu.
Za druhé, účelem výběru vzorku vyvážejících výrobců je shromáždit co nejvíce možných reprezentativních údajů, podle nichž by bylo možno vypočítat dumpingové rozpětí.
V tomto ohledu je zásadní, že do vzorku jsou zařazeny společnosti s domácím prodejem dotčeného výrobku, aby bylo možno stanovit běžnou hodnotu, prodejní, správní a režijní náklady a zisk podle čl. 2 odst.
1 až 6 základního nařízení. U společností, u nichž se zjistilo, že splňují kritéria pro udělení statusu tržního hospodářství, by bylo problematické stanovit běžnou hodnotu bez dostatečných údajů o těchto prodejních, správních a režijních nákladech a o zisku.
Největší objem vývozu, který lze rozumně prošetřit, by měl tedy zahrnovat přinejmenším dostatečný počet společností s domácím prodejem v období šetření.
Proto byly v souladu s článkem 6.10 antidumpingové dohody a článkem 17 základního nařízení vybrány pouze významné vyvážející společnosti, které představovaly rovněž důležitou část prodeje na domácím trhu.
(22) Během šetření bylo zjištěno, že společnosti Wuxi Jiayihe Packaging Co., Ltd. a Wuxi Bestpac Packaging Co., Ltd. nahlásily omylem velká množství vývozu zmíněného výrobku do ES, které však samy nevyrobily, ale ve skutečnosti pouze zpracovaly pro jiné vyvážející výrobce.
Vzhledem k malému objemu skutečného prodeje vlastního výrobku byly tyto společnosti z čínského vzorku vyňaty.
Poněvadž však společnosti již byly prověřeny, budou posouzeny individuálně.
(23) Malajské sdružení výrobců plastů poukázalo na to, že jedna ze společností, které nebyly vybrány do vzorku, neuvedla svůj místní prodej plastových sáčků uskutečněný společností ve spojení a měla by být do vzorku zařazena.
Jelikož informace o této chybě v oznámených údajích byla obdržena včas, Komise souhlasila se zařazením této společnosti do vzorku a nahradila jednu z dříve vybraných společností, která měla menší objem vývozu.
(24) Dotazníky byly zaslány k vyplnění 22 původně vybraným společnostem a všechny společnosti zaslaly ve stanovené lhůtě odpovědi, kromě jedné thajské společnosti, která byla vybrána do vzorku, poté však přestala spolupracovat.
(25) Vzhledem k vysokému počtu zemí a zúčastněných stran a časovému omezení dospěla Komise k závěru, že nelze povolit individuální zjišťování ohledně vyvážejících výrobců za účelem použití čl. 9 odst. 6 a čl. 17 odst. 3 základního nařízení, protože by to znamenalo příliš velké zatížení a bránilo by to včasnému ukončení šetření. V souladu s tím Komise informovala všechny spolupracující vyvážející výrobce, že nezamýšlí povolit individuální zjišťování, pokud by bylo požadováno. Ve 40denní lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení nebyly kromě toho žádné takovéto žádosti podány.
(26) Je nutno poznamenat, že jedna společnost v Číně, která nebyla zařazena do vzorku, ale spolupracovala v rámci šetření, podala žádost o změnu názvu z Jiangmen Xiefeng Plastic Co., Ltd. na Jiangmen Toptype Plastic Products Co., Ltd.
Byly předloženy důkazy, že se jednalo o změnu názvu stejné právnické osoby a že nedošlo k žádné jiné změně, pokud jde o postavení, strukturu nebo vlastnictví společnosti.
V příloze nařízení byl název společnosti změněn na název nový.
2. VÝBĚR VZORKU VÝROBCŮ VE SPOLEČENSTVÍ
(27) Vzhledem k vysokému počtu výrobců ve Společenství byl v oznámení o zahájení řízení navržen výběr vzorku v souladu s čl. 17 odst.
1 základního nařízení. Za tímto účelem Komise požádala výrobce ve Společenství, aby poskytli informace o výrobě a prodeji obdobného výrobku.
(28) 34 výrobců ve Společenství se přihlásilo a poskytlo informace požadované v oznámení o zahájení řízení.
Do vzorku bylo zařazeno celkem pět společností (tři z Francie a dvě ze Španělska), jelikož představovaly největší reprezentativní objem výroby ve Společenství (přibližně 18 %), který bylo možno přiměřeně prošetřit během doby, která byla k dispozici. V souladu s čl.
17 odst. 2 základního nařízení bylo jednáno se sdružením výrobců ve Společenství a to nevzneslo žádné námitky.
Všichni výrobci ve Společenství zařazení do vzorku spolupracovali a ve stanovených lhůtách zaslali odpovědi na dotazník.
Zbývající žádající výrobci a výrobci podporující šetření se sídlem v Belgii, Dánsku, Francii, Nizozemsku, Polsku, Portugalsku, Španělsku a Spojeném království poskytli některé všeobecné údaje pro analýzu újmy.
3. VÝBĚR VZORKU DOVOZCŮ
(29) Vzhledem k vysokému počtu dovozců ve Společenství se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku v souladu s čl. 17 odst.
1 základního nařízení. Za tímto účelem Komise požádala dovozce, aby poskytli informace o dovozu a prodeji dotčeného výrobku.
(30) Na základě obdržených údajů Komise vybrala pět dovozců ve třech členských státech, dva ve Francii, jednoho v Německu a dva ve Spojeném království.
Jednala rovněž se dvěma známými sdruženími dovozců.
Tito dovozci představovali největší reprezentativní objem prodeje známých dovozců ve Společenství (přibližně 9 %), který bylo možno přiměřeně prošetřit během doby, která byla k dispozici.
Dva dovozci nakonec spolupracovali a zaslali odpovědi na dotazník.
4. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(31) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a činitelích, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z ČLR a Thajska a ukončení řízení týkajícího se dovozu těchto výrobků pocházejících z Malajsie.
Kromě toho jim byla dána lhůta, v níž mohly po tomto poskytnutí základních skutečností a úvah, na jejichž základě byla uložena konečná opatření, předložit svá stanoviska.
(32) Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy, a bylo-li to vhodné, byla zjištění patřičně pozměněna.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. OBECNÉ INFORMACE
(33) Plastové pytle a sáčky vyrobené z polyethylenu obvykle distribuují maloobchodní prodejny spotřebitelům, kteří je používají zejména k přepravě nakoupeného zboží, balení potravin nebo k ukládání odpadu z domácností.
2. DOTČENÝ VÝROBEK
(34) Dotčeným výrobkem jsou plastové pytle a sáčky obsahující nejméně 20 % hmotnostních polyethylenu a o tloušťce nejvýše 100 mikrometrů (dále jen "plastové sáčky") pocházející z ČLR, Malajsie a Thajska.
Dotčený výrobek spadá do kódů KN ex39232100, ex39232910 a ex39232990.
(35) Plastové sáčky se vyrábějí extruzí (protlačováním) z polymerů polyethylenu, ve spojitém trubkovém tvaru, a to vstřikováním vzduchu, po němž následuje stříhání a popřípadě svařování, potisk a připojení držadel nebo uzavíracích systémů.
Sáčky se mohou vyrábět z polyethylenu různé měrné hmotnosti smíchaného s jinými pryskyřicemi nebo přísadami.
Složení materiálu ovlivňuje vlastnosti sáčku (např. jeho pevnost, trvanlivost nebo odbouratelnost), jež mohou být požadovány pro různé použití.
(36) V průběhu šetření čínské orgány a několik dovozců a vývozců uvedlo, že působnost šetření je příliš široká, jelikož zahrnuje položky jako nákupní tašky, pytle na odpadky, sáčky do mrazniček, sáčky na ovoce a zeleninu a jiné položky, které se údajně liší, pokud jde o fyzikální vlastnosti, ceny, prodejní kanály, konečné užití a vnímání spotřebitelů.
Jeden vývozce a několik dovozců zejména požadovalo, aby byly z působnosti šetření vyloučeny sáčky se zdrhovadlem (polyetylenové sáčky s uzavíráním pomocí zdrhovadla) kvůli údajným rozdílům s ohledem na surovinu, výrobní proces, vzhled, použití, distribuci, vnímání spotřebitelů a cenu.
Jiný dovozce uvedl obdobné tvrzení ohledně sáčků na peníze, které údajně mají některé jedinečné technické a fyzikální vlastnosti a vyrábí je pouze omezený počet společností.
(37) Jeden malajský vývozce dále uvedl, že patentovaný prvek dávkovacího mechanismu některých jeho sáčků znamená, že by měly být tyto sáčky z působnosti šetření vyloučeny, jelikož sáčky s těmito prvky údajně výrobní odvětví Společenství nemůže vyrábět.
Tento patentovaný prvek, který má zajistit funkční výhodu oproti jiným sáčkům, však nepředstavuje dostatečný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech dotčených sáčků, aby je bylo možno považovat za samostatný výrobek.
Ve skutečnosti jsou tyto sáčky v zásadě zaměnitelné s jinými sáčky, s obdobnými patentovanými systémy či bez nich.
(38) Ačkoli se uznává, že existují různé typy plastových sáčků, které se používají k různým účelům včetně těch, jež byly zmíněny výše, šetření prokázalo, že tyto různé typy plastových sáčků, včetně sáčků s patentovanými prvky, mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti: v podstatě se jedná o pružné schránky vyrobené z polyethylenové fólie používané k balení a přepravě zboží.
Použití plastových sáčků je vždy stejné, ačkoli "zboží", které je v nich přepravováno či do nich zabaleno, se může lišit (např. maloobchodní zboží, potraviny, odpad).
V této souvislosti je nutno uvést, že v základním nařízení se nevyžaduje, aby se šetření týkalo výrobků, které jsou ve všech hlediscích totožné, např. pokud jde o výrobní proces, ceny, prodejní kanály, použití nebo vnímání spotřebitelů.
Stálou praxí Komise spíše je, že požaduje, aby jednotlivé druhy výrobků měly stejné základní fyzikální, technické nebo chemické vlastnosti, aby mohly být považovány za jediný výrobek.
(39) Pro účely tohoto šetření jsou proto veškeré typy plastových sáčků patřící do kódů KN ex39232100, ex39232910 a ex39232990 pocházející z ČLR, Malajsie a Thajska považovány za jeden výrobek.
3. OBDOBNÝ VÝROBEK
(40) Komise zjistila, že plastové sáčky vyráběné a prodávané na příslušných domácích trzích v ČLR, Malajsii (která byla rovněž srovnatelnou zemí) a Thajsku a plastové sáčky vyvážené z dotčených zemí do Společenství, jakož i plastové sáčky vyráběné a prodávané ve Společenství výrobním odvětvím Společenství, mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a užití. Proto se dospělo k závěru, že všechny tyto výrobky jsou obdobné ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
D. DUMPING
1. OBECNÁ METODIKA
(41) Níže uvedená obecná metodika byla použita u všech spolupracujících vyvážejících výrobců v Malajsii a Thajsku a rovněž u spolupracujících čínských vyvážejících výrobců, jimž byl udělen status tržního hospodářství.
Předložená zjištění o dumpingu pro každou z dotčených zemí proto popisují pouze záležitosti specifické pro každou vyvážející zemi.
1.1. Běžná hodnota
(42) V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení Komise nejdříve u každého jednotlivého vyvážejícího výrobce zjišťovala, zda byl jeho prodej dotčeného výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje dosáhl alespoň 5 % celkového objemu odpovídajícího vývozu do Společenství.
(43) Komise následně identifikovala typy výrobků prodávané na domácím trhu společnostmi s celkovým reprezentativním domácím prodejem, které byly totožné nebo přímo srovnatelné s typy určenými pro vývoz do Společenství.
Použita byla tato kritéria: druh použitých surovin, rozměry, barva, potisk, uzávěr, držadla a obchodní úprava.
(44) Prodej konkrétního typu výrobků na domácím trhu se považoval za dostatečně reprezentativní, pokud objem prodeje daného typu na domácím trhu nezávislým odběratelům během období šetření představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobků vyváženého do Společenství.
(45) Komise poté zjišťovala, zda se může prodej jednotlivých typů plastových sáčků prodávaných jednotlivými společnostmi v reprezentativních množstvích na domácím trhu v každé vyvážející zemi považovat za provedený v běžném obchodním styku v souladu s čl. 2 odst.
4 základního nařízení, přičemž se stanovil podíl ziskového domácího prodeje jednotlivých vyvážených typů výrobků nezávislým odběratelům během období šetření.
(46) Pokud objem prodeje určitého typu výrobků prodávaného za čistou prodejní cenu odpovídající vypočteným výrobním nákladům nebo vyšší představoval více než 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu výrobků a vážená průměrná cena tohoto typu výrobků odpovídala výrobním nákladům nebo byla vyšší, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu. Tato cena byla vypočtena jako vážená průměrná cena všeho domácího prodeje tohoto typu výrobků uskutečněného během období šetření, bez ohledu na to, zda byl tento prodej ziskový, nebo nikoli.
(47) Pokud objem ziskového prodeje daného typu výrobků představoval 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu výrobků nebo méně nebo pokud vážená průměrná cena tohoto typu výrobků nedosahovala výrobních nákladů, určila se běžná hodnota na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr pouze ziskového prodeje tohoto typu výrobků, pokud tento prodej představoval alespoň 10 % celkového objemu prodeje tohoto typu výrobků.
(48) Pokud objem ziskového prodeje jakéhokoli typu výrobků dosahoval méně než 10 % celkového objemu prodeje tohoto typu, mělo se za to, že se tento konkrétní typ výrobků neprodává v dostatečném množství, aby bylo možné stanovit běžnou hodnotu na základě ceny na domácím trhu.
(49) Pokud u některého typu výrobků prodávaného vyvážejícím výrobcem nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, musela být použita jiná metoda. V souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení Komise v tom případě použila početně zjištěnou běžnou hodnotu.
(50) Běžná hodnota byla vypočtena tak, že se k výrobním nákladům jednotlivých výrobců na vyvážené typy přičetla přiměřená, v případě potřeby upravená částka prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřené ziskové rozpětí.
(51) Ve všech případech byly prodejní, správní a režijní náklady a zisk stanoveny podle metod uvedených v čl. 2 odst.
6 základního nařízení. Za tímto účelem Komise zjišťovala, zda vzniklé prodejní, správní a režijní náklady a dosažený zisk dotčených vyvážejících výrobců na domácím trhu představovaly spolehlivé údaje.
1.2. Vývozní cena
(52) Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvážen pro nezávislé odběratele ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě vývozních cen skutečně zaplacených či splatných.
2 odst. 9 základního nařízení vypočtena na základě ceny, za niž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, řádně upravené s ohledem na náklady, které vznikly v období mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i přiměřené rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
V tomto ohledu byly použity vlastní prodejní, správní a režijní náklady dovozců ve spojení.
Ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě dostupných údajů od spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení.
1.3. Srovnání
(54) Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnávány na úrovni ze závodu.
(55) V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly provedeny příslušné úpravy týkající se rozdílů, které mají vliv na cenu a srovnatelnost ceny v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení. U všech vyvážejících výrobců, jichž se šetření týkalo, byly povoleny odpovídající úpravy týkající se nákladů na dopravu, námořní dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, nákladů na balení, úvěry a provize, pokud byly použitelné a odůvodněné.
1.4. Dumpingová rozpětí
(56) V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byla dumpingová rozpětí stanovena na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty jednotlivých typů výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu výrobků stanovenou výše uvedeným způsobem.
(57) Dumpingové rozpětí u spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří se přihlásili v souladu s článkem 17 základního nařízení, nebyli však do vzorku zařazeni, byla stanovena na základě váženého průměru dumpingového rozpětí společností ve vzorku podle čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(58) Je stálou praxí Komise, že vyvážející výrobce ve spojení nebo vyvážející výrobce, kteří patří do stejné skupiny společností, považuje pro účely stanovení dumpingového rozpětí za jediný subjekt, a tedy pro ně stanoví jediné dumpingové rozpětí.
Je tomu tak zvláště proto, že v případě stanovení individuálních dumpingových rozpětí by mohlo docházet k obcházení antidumpingových opatření, která by se tak stala neúčinnými, protože by pak vyvážející výrobci ve spojení mohli směrovat svůj vývoz do Společenství prostřednictvím společnosti, která má nejnižší individuální dumpingové rozpětí.
(59) V souladu s touto praxí byli vyvážející výrobci ve spojení patřící do týchž skupin považováni za jediný subjekt a bylo pro ně stanoveno jedno dumpingové rozpětí, které bylo vypočteno na základě vážených průměrných dumpingových rozpětí spolupracujících výrobců v příslušných skupinách.
(60) Aby bylo možno stanovit dumpingové rozpětí pro nespolupracující vyvážející výrobce, byla nejprve stanovena úroveň nedostatečné spolupráce.
Proto byl srovnán objem vývozu do Společenství, který uváděli spolupracující vyvážející výrobci, s příslušnými dovozními statistikami Eurostatu.
(61) Jelikož úroveň spolupráce v Malajsii a v Thajsku byla vysoká (více než 85 %), považovalo se za vhodné stanovit zbytkové dumpingové rozpětí pro nespolupracující vyvážející výrobce v každé z těchto zemí ve výši nejvyššího cla uloženého spolupracujícímu vývozci.
(62) Pokud jde o Čínu, je nutno poznamenat, že ačkoli byla celková spolupráce vysoká, tři vyvážející výrobci poskytli nepravdivé a zavádějící informace, a byli proto prohlášeni za nespolupracující ve smyslu článku 18 základního nařízení, jak je popsáno níže.
Vzhledem k tomu, že se tyto společnosti vědomě zdržely spolupráce, zakládalo se zbytkové dumpingové rozpětí pro jakéhokoli nespolupracujícího vyvážejícího výrobce v ČLR na dostupných skutečnostech.
Bylo proto považováno za vhodné stanovit zbytkové dumpingové rozpětí na úrovni nejvyšších rozpětí stanovených pro reprezentativní typy pro spolupracujícího vývozce, jemuž nebyl udělen status tržního hospodářství ani individuální zacházení.
Nic nenasvědčovalo tomu, že by nespolupracující vyvážející výrobci prodávali za dumpingové ceny na nižší úrovni.
2. MALAJSIE
2.1. Běžná hodnota
(63) Tři společnosti měly celkově reprezentativní domácí prodej.
Avšak vzhledem k nedostatečnému souladu mezi typy prodávanými na domácím trhu a vyváženými typy musela být pro tyto společnosti běžná hodnota vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
Pro tři společnosti, které neměly reprezentativní domácí prodej, musela být běžná hodnota rovněž vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
(64) U tří společností s reprezentativním domácím prodejem byl k výpočtu jejich běžné hodnoty použit zisk dosažený v běžném obchodním styku a jejich domácí prodejní, správní a režijní náklady na základě jejich domácího prodeje.
(65) U tří společností bez reprezentativního domácího prodeje byla částka prodejních, správních a režijních nákladů určena podle průměrných prodejních, správních a režijních nákladů tří společností s domácím prodejem.
(66) Jelikož pouze jeden výrobce z Malajsie měl celkově ziskový domácí prodej obdobného výrobku, bylo k výpočtu běžné hodnoty pro tři společnosti bez domácího prodeje v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení použito průměrné výše zisku dosažené u domácího prodeje stejné obecné kategorie výrobků, tj. 5,5 %.
2.2. Vývozní cena
(67) Šest vyvážejících výrobců uskutečňovalo svůj vývoz do Společenství buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem ve Společenství a v Indonésii.
Pokud se vývoz uskutečnil prostřednictvím dovozců ve spojení se sídlem ve Společenství, byla vývozní cena vypočtena v souladu s čl. 2 odst.
2.3. Srovnání
(68) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na úrovni ze závodu, jak je popsáno v 54. a 55. bodu odůvodnění, s případnými úpravami v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
(69) Pokud se prodej uskutečnil prostřednictvím Indonésie, použila se úprava provizí ve výši 3,3 % v souladu s čl. 2 odst.
10 bodem i) základního nařízení. Výše provizí byla založena na prodejních, všeobecných a správních nákladech indonéské společnosti spolu s rozpětím zisku ve výši 3 %.
Vzhledem ke skutečnosti, že zisk indonéské společnosti byl ovlivněn prodejem mezi společnostmi ve spojení, bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % stanoveno podle ziskového rozpětí, jehož dosáhl obchodník, který není ve spojení.
(70) Jiný vývozce uvedl, že jeho prodejní ceny do Společenství by měly být upraveny, aby se zohlednila skutečnost, že jeho poslední smlouva (po období šetření) s konečným spotřebitelem stanoví zvýšení ceny, údajně ke kompenzaci ztrát vývozce, které vznikly v období šetření kvůli zvýšení cen surovin.
Tuto úpravu nelze povolit, jelikož se během období šetření neuskutečnila žádná cenová úprava a neexistují žádné důkazy o vztahu mezi novou smlouvou a vývojem nákladů v minulosti.
2.4. Dumpingová rozpětí
(71) Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranice Společenství před proclením byla stanovena takto:
—Dragonpak Industries (M) S/B, Johor Bahru _BAR_ 0 % _BAR_
—Europlastics Malaysia S/B, Shah Alam _BAR_ 0 % _BAR_
—Hond Tat Industries S/B, Klang _BAR_ 4,0 % _BAR_
—Plastic V S/B, Klang _BAR_ 0 % _BAR_
—Poly Carrier Industries S/B, Klang _BAR_ 0 % _BAR_
—Sido Bangun S/B, Negri Sembilan _BAR_ 9,1 % _BAR_
—Spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do vzorku _BAR_ 7,3 % _BAR_
—Všechny ostatní společnosti _BAR_ 9,1 % _BAR_
(72) Komise zjišťovala, zda by v případě Malajsie mohlo být prokázáno, že celostátní úroveň dumpingu je nad minimální úrovní ve výši 2 % podle čl. 9 odst.
3 základního nařízení. Za tímto účelem se považovalo za vhodné extrapolovat výsledky vzorku, včetně společností, u nichž nebyl dumping zjištěn, k odhadu výše dumpingu pro společnosti nezařazené do vzorku.
Výše dumpingu ve vzorku, vyjádřena jako procento hodnoty CIF dovozu ve vzorku, byla nižší než 2 %.
Proto bylo celkové dumpingové rozpětí zjištěné pro Malajsii pod minimální úrovní.
V tomto případě by řízení ve věci dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Malajsie mělo být ukončeno a neměla by být uložena žádná cla.
(73) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že čl. 9 odst. 3 základního nařízení nestanoví určení zanedbatelného dumpingového rozpětí platného pro celou zemi.
(74) Tento výklad Komise odmítla. V čl.
9 odst. 3 základního nařízení se jednoznačně uvádí, že řízení se zastaví, pokud je dumpingové rozpětí nižší než 2 %.
Jelikož řízení je zahájeno proti zemi, týká se to rozpětí platného pro celou zemi.
9 odst. 6 základního nařízení stanoví, že k nulovým nebo zanedbatelným rozpětím se nepřihlíží při výpočtu dumpingového cla použitelného na spolupracující vyvážející výrobce nezařazené do vzorku.
Tento článek však pouze stanoví nejvyšší možné clo použitelné na tyto vyvážející výrobce, pokud mají být cla uložena.
Vzhledem k tomu, že malajští vyvážející výrobci, u nichž byl zjištěn dumping, představují pouze malý podíl na celkovém vývozu z Malajsie, považovalo se za vhodné (jak je uvedeno výše v 72. bodu odůvodnění) založit výpočet platný pro celou zemi na extrapolaci výsledků celého vzorku.
3. THAJSKO
3.1. Běžná hodnota
(76) Tři společnosti měly celkově reprezentativní domácí prodej.
Avšak vzhledem k nedostatečnému souladu mezi typy prodávanými na domácím trhu a vyváženými typy musela být pro tyto společnosti běžná hodnota vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
U společností, které neměly reprezentativní domácí prodej, musela být běžná hodnota rovněž vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
(77) U těchto tří společností se použily domácí prodejní, správní a režijní náklady na základě jejich domácího prodeje.
U dvou společností bez reprezentativního domácího prodeje byla částka prodejních, správních a režijních nákladů určena na základě průměrných prodejních, správních a režijních nákladů tří společností s domácím prodejem.
(78) U dvou společností s reprezentativním domácím prodejem byl použit zisk dosažený v běžném obchodním styku.
U třetí společnosti s reprezentativním domácím prodejem nebylo možno její vlastní zisk použít, jelikož se v běžném obchodním styku uskutečnilo méně než 10 % prodeje.
(79) Jelikož žádný thajský vývozce neměl celkově ziskový domácí prodej, použilo se v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení pro výpočet běžné hodnoty u dvou společností bez domácího prodeje a u jedné společnosti, u níž se méně než 10 % domácího prodeje uskutečnilo v běžném obchodním styku, přiměřené ziskové rozpětí na základě zisku jedné thajské společnosti dosaženého z prodeje stejné obecné kategorie výrobků na domácím trhu.
3.2. Vývozní cena
(80) Vývoz pěti spolupracujících vyvážejících výrobců se uskutečnil přímo nezávislým odběratelům ve Společenství.
Vývozní ceny proto byly založeny na cenách dotčeného výrobku skutečně zaplacených nebo splatných, v souladu s čl. 2 odst.
3.3. Srovnání
(81) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na úrovni ze závodu, jak je popsáno výše, s případnými úpravami v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
3.4. Dumpingová rozpětí
(82) Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranice Společenství před proclením byla stanovena takto:
—King Pac Industrial Co., Ltd., Chonburi a Dpac Industrial Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 14,3 % _BAR_
—Multibax Public Co., Ltd., Chonburi _BAR_ 5,1 % _BAR_
—Naraipak Co., Ltd. a Narai Packaging (Thailand) Ltd., Bangkok _BAR_ 10,4 % _BAR_
—Sahachit Watana Plastic Industry Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 6,8 % _BAR_
—Thai Plastic Bags Industries Co., Ltd., Nakornpathorn _BAR_ 5,8 % _BAR_
—Spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do vzorku _BAR_ 7,9 % _BAR_
—Všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,3 % _BAR_
4. ČÍNSKÁ LIDOVÁ REPUBLIKA
4.1. Status tržního hospodářství a individuální zacházení
(83) Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se v antidumpingových šetřeních týkajících se dovozu pocházejícího z ČLR běžná hodnota stanoví v souladu s odstavcem 1 až 6 uvedeného článku pro ty vyvážející výrobce, u kterých se zjistilo, že splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c). Tato kritéria jsou stručně a pouze pro usnadnění reference uvedena níže v souhrnné podobě:
1. obchodní rozhodnutí a náklady reagují na tržní podmínky, bez výrazných státních zásahů;
2. účetní záznamy procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používají se pro všechny účely;
3. neexistují žádná významná zkreslení přetrvávající z původního systému netržního hospodářství;
4. právní jistota a stabilita jsou zaručeny právními předpisy o úpadku a vlastnickém právu a
5. měnové přepočty jsou prováděny podle tržních kurzů.
(84) Ze spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR uvažovaných pro zařazení do vzorku požádalo o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst.
7 písm. b) základního nařízení 108 vyvážejících výrobců, kteří ve stanovených lhůtách vyplnili tiskopis žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
Tři společnosti požádaly pouze o individuální zacházení a v souladu s požadavky vyplnily tiskopis žádosti o status tržního hospodářství částečně. U deseti prošetřovaných společností si Komise vyžádala a ověřila v prostorách těchto společností všechny informace předložené v žádostech o status tržního hospodářství, které považovala za nezbytné.
(85) Byl vyvozen závěr, že z deseti prošetřovaných čínských vyvážejících výrobců sedm prokázalo, že splňuje pět kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto by jim měl být přiznán status tržního hospodářství, zatímco u jednoho vyvážejícího výrobce bylo zjištěno, že by mu status tržního hospodářství udělen být neměl.
(86) U zbývajících dvou prověřovaných čínských vyvážejících výrobců a jednoho vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku, bylo dále zjištěno, že poskytli nepravdivé a zavádějící informace ve smyslu článku 18 základního nařízení.
(87) Dva vyvážející výrobci neuvedli v příslušných odpovědích ve formuláři žádosti o přiznání statusu tržního hospodářství ani v odpovědích na antidumpingový dotazník svůj vzájemný vztah a jeden z nich předložil padělané důkazy, aby částečně skryl existující vztah.
(88) V této souvislosti je nutno uvést, že je obvyklou praxí Komise zkoumat, zda skupina společností ve spojení jako celek splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
To je nezbytné, aby se zabránilo směrování prodeje skupiny společností prostřednictvím jedné ze společností ve skupině, která je ve spojení a pro níž byla stanovena individuální sazba a byl jí přiznán status tržního hospodářství, budou-li opatření zavedena.
Proto je v případech, kdy je dceřiná společnost či jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem nebo prodejcem dotčeného výrobku, nutno prohlásit všechny takovéto společnosti za společnosti ve spojení, aby bylo zajištěno, že pro společnosti ve spojení bude stanoveno jedno dumpingové rozpětí, budou-li opatření zavedena.
Všechny společnosti ve spojení podílející se na výrobě nebo prodeji dotčeného výrobku musí poskytnout odpověď na formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby se mohlo prověřit, zda splňují rovněž kritéria stanovená v čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení. Všichni výrobci ve spojení musí rovněž zaslat odpovědi na dotazník.
(89) V tomto případě, ačkoli obě společnosti jednotlivě splnily svou povinnost podat formulář žádosti o status tržního hospodářství, se společnosti ve spojení pokusily skrýt svůj vztah.
Jelikož tento vztah nebyl zveřejněn, nebyla jedna ze dvou společností ve spojení prověřována spolu s druhou společností, která byla zařazena do vzorku, jak by tomu jinak bylo.
Údaje poskytnuté Komisi proto neumožnily řádně prověřit všechny společnosti ve spojení v této skupině.
To vedlo k tomu, že nebylo možno zjistit, zda skupina jako celek splnila podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(90) Proto byli šetřený vyvážející výrobce a společnost, která s ním je ve spojení a je výrobcem podílejícím se na výrobě a prodeji dotčeného výrobku, prohlášeni za nespolupracující vyvážející výrobce.
(91) U zbývající společnosti bylo zjištěno, že v odpovědi na dotazník vědomě poskytla nesprávné údaje o vývozu a během inspekce na místě předložila padělané vývozní faktury, jak je popsáno ve 112. bodě odůvodnění.
Mělo se za to, že vzhledem k tomu, že byla prohlášena za nespolupracujícího vývozce, nebylo podstatné posouzení její žádosti o status tržního hospodářství, jelikož za těchto okolností nemohlo být pro tuto společnost vypočteno individuální rozpětí.
(92) Dotčení vyvážející výrobci a výrobní odvětví Společenství dostali možnost podat připomínky k výše uvedeným zjištěním.
(93) Čínský vyvážející výrobce uvedený v 85. bodu odůvodnění nemohl prokázat, že splnil první, druhé a třetí výše uvedené kritérium, a udělení statusu tržního hospodářství bylo zamítnuto.
Šetření této společnosti a společností, které jsou s ní ve spojení, prokázalo, že tato skupina zahrnuje dva výrobní subjekty, z toho jedním je čínská společnost a druhým je pobočka mateřské hongkongské společnosti v Číně.
Společnost nemohla prokázat, že do řízení této pobočky nezasahuje čínský stát.
V obchodním povolení čínské výrobní společnosti se dále uvádí, že určité minimální množství produkce by se mělo vyvážet.
Společnost uvedla, že od místních orgánů mohla získat povolení prodávat na domácím trhu, tj. získat neomezené obchodní povolení.
Toto tvrzení však nedoložila a nepožádala o zrušení zjevného omezení ve svém obchodním povolení ani nezměnila své stanovy, v nichž je požadavek na vývoz rovněž obsažen.
Proto se došlo k závěru, že společnost nepředložila dostatečné důkazy, že může svobodně a pružně prodávat podle tržních podmínek, což by znamenalo, že může prodávat na domácím trhu.
Toto omezení vyplývá z významného státního zásahu, tj. obchodního povolení, které omezuje rozsah činnosti společnosti na vývozní trh.
(94) Na základě výše uvedeného byla žádost této společnosti o individuální zacházení rovněž zamítnuta, jelikož společnost nesplnila kritéria stanovená v čl. 9 odst. 5 písm. b), tj. že vývozní ceny a množství jsou určovány svobodně.
(95) Pokud jde o druhé kritérium, vzhledem ke skutečnosti, že pobočka hongkongské mateřské společnosti funguje na základě hotovostních toků, mělo se za to, že její účetnictví není v souladu s akruální zásadou podle mezinárodních účetních standardů.
Nedostatečné oddělení operací této pobočky od operací druhé výrobní společnosti vyvolává vážné pochybnosti o přesnosti účetnictví, zejména pokud jde o náklady, u obou subjektů.
Proto lze usuzovat, že nebylo splněno druhé kritérium pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(96) S ohledem na práva na užívání pozemků a tovární budovy této pobočky společnost nemohla jasně prokázat, jak je nabyla a zda se na ně vztahují odpisy.
Proto nelze považovat za splněné třetí kritérium pro přiznání statusu tržního hospodářství, jelikož společnost neprokázala, že neexistují žádná zkreslení přetrvávající z původního systému netržního hospodářství v souvislosti s právy na užívání pozemků a nabytím továrních budov.
(97) Jiný čínský vyvážející výrobce měl ve svém obchodním povolení a stanovách ustanovení, v němž se uvádí, že vyvážet by se měla celá produkce společnosti.
Společnost tedy během období šetření podléhala vývozní povinnosti a Komise nejdříve došla k závěru, že nemohla svobodně přijímat obchodní rozhodnutí podle tržních podmínek, a tedy že nebylo splněno první kritérium pro přiznání statusu tržního hospodářství.
Společnost však předložila důkazy, že tato omezení byla v březnu 2006 zrušena.
Společnost rovněž odůvodnila své rozhodnutí neprodávat na domácím trhu až do období šetření včetně a poskytla důkazy, že toto rozhodnutí bylo přijato výhradně s ohledem na situaci společnosti a její vyhlídky na trhu a že navzdory požadavku na vývoz obsaženému v obchodním povolení toto rozhodnutí ve skutečnosti nepodléhalo státnímu zásahu.
Vzhledem k tomu, že obchodní povolení společnosti již neobsahuje požadavek na vývoz a společnost doložila své tvrzení, že toto zjevné omezení nebylo používáno již před jeho zrušením, společnost splňuje první kritérium pro udělení statusu tržního hospodářství.
(98) Čínská vláda a několik vývozců tvrdilo, že Komise rozhodla pouze o žádostech o status tržního hospodářství pro společnosti zařazené do vzorku, ale nezabývala se žádostmi o status tržního hospodářství přibližně stovky společností, které do vzorku zařazeny nebyly.
Podle jejich tvrzení je Komise povinna provést individuální posouzení podaných žádostí o status tržního hospodářství bez ohledu na to, zda byl vývozce zařazen do vzorku či ne.
(99) Za prvé je nutno poznamenat, že v tomto řízení Komise čelila nebývale vysokému počtu spolupracujících vývozců, tj. více než 100.
V tomto kontextu musela Komise zajistit, aby šetření mohlo být provedeno s dostupnými zdroji, v právním rámci a aniž by slevila z norem pro posouzení žádostí o status tržního hospodářství.
(100) Komise se domnívá, že stávající ustanovení o výběru vzorku (článek 17 základního nařízení) zcela zahrnuje situaci společností žádajících o status tržního hospodářství.
Ve skutečnosti vývozci nemají, jak logicky vyplývá z použití vzorku, možnost individuálního zjišťování, a to jak v zemích s tržním hospodářstvím, tak i v hospodářstvích v procesu transformace, a závěry, k nimž se dospělo s ohledem na vzorek, se použijí i na ně.
(101) Článek 17 základního nařízení stanoví obecnou metodu řešení situací, není-li vzhledem k vysokému počtu dotčených společností možné individuální zjišťování, totiž použití reprezentativního vzorku.
Neexistuje důvod, proč by tato metoda nemohla být stejně tak použita v případě, kdy vysoký počet dotčených společností zahrnuje vysoký počet společností žádajících o status tržního hospodářství.
(102) Otázka, zda společnost zařazená do vzorku žádala o status tržního hospodářství nebo individuální zacházení, je ve skutečnosti pouze technickou otázkou, která má význam pouze pro metodiku ke stanovení dumpingového rozpětí.
Týká se pouze údajů použitých pro výpočet dumpingu, totiž zda se použijí vlastní údaje společnosti nebo údaje ze srovnatelné země.
Stejně jako v každém jiném případě výběru vzorku se určí vážený průměr pro všechny společnosti zařazené do vzorku, a to bez ohledu na metodiku použitou pro výpočet dumpingu pro každou společnost jako výsledek posouzení žádosti o status tržního hospodářství nebo individuální zacházení.
Status tržního hospodářství nebo individuální zacházení tedy nebrání použití běžného výběru vzorku.
(103) Hlavním důvodem výběru vzorku je dosáhnout souladu mezi administrativními požadavky na možnost posouzení případu včas v rámci závazných lhůt na jedné straně a provedení individualizované analýzy v co největším rozsahu na straně druhé.
Počet žádostí o status tržního hospodářství byl v tomto případě tak velký, že individuální posouzení žádostí (jak se někdy provádí v jiných případech) nebylo z administrativního hlediska možné.
Proto se považovalo za přiměřené použít pro všechny společnosti nezařazené do vzorku vážené průměrné rozpětí vyplývající ze všech společností vybraných do vzorku podle kritérií uvedených v 17. bodu odůvodnění, aniž se rozlišovalo mezi společnostmi, které získaly status tržního hospodářství nebo individuální zacházení, a ostatními společnostmi.
(104) Výrobní odvětví Společenství vzneslo námitky proti udělení statusu tržního hospodářství pěti z výše uvedených společností.
(105) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že jedna ze společností, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, je obecně považována za společnost ve vlastnictví státu a že vzhledem k tomu, že byla až donedávna jednou z významných obchodních skupin, jejichž výhradním vlastníkem byl stát, je pravděpodobné, že dosud využívá svého výsadního postavení u čínského státu a je jím ovlivňována.
Výrobní odvětví Společenství rovněž poukázalo na to, že převod majetku z bývalé společnosti ve vlastnictví státu na nynější společnost má možné přetrvávající následky.
Komise ověřila vlastnictví a řídící struktury této společnosti a došla k závěru, že od roku 2002 společnost řídí soukromí investoři nezávisle na kontrole státu.
Komise rovněž prověřila převod majetku ze společnosti vlastněné státem a ujistila se, že k němu došlo za podmínek tržního hospodářství.
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by tyto závěry zpochybnily.
Výrobní odvětví Společenství rovněž tvrdilo, že společnosti by neměl být udělen status tržního hospodářství, jelikož využívá vývozní subvence.
Výše a povaha této subvence však neodůvodňuje neudělení statusu tržního hospodářství.
(106) Pokud jde o druhou společnost, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, uvedlo výrobní odvětví Společenství, že vzhledem k tomu, že její vývoz je velkou měrou vyroben prostřednictvím dohod o poplatcích se společností uvedenou výše, neměl by být status tržního hospodářství udělen.
Jelikož však bylo zjištěno, že prvně uvedená společnost splňuje kritéria pro udělení statusu tržního hospodářství, nejsou důvody domnívat se, že společnost kritéria nesplňuje kvůli dohodě o poplatcích mezi oběma společnostmi.
(107) S ohledem na třetí společnost, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, mělo výrobní odvětví Společenství za to, že skutečnost, že společnost dosud nedosáhla zisku, znamená, že nemůže fungovat za podmínek tržního hospodářství.
Komise to však nepovažuje za neobvyklé během počáteční fáze podnikání a považuje to za slučitelné s podmínkami tržního hospodářství.
Výrobní odvětví Společenství rovněž uvedlo, že skutečnost, že obchodní povolení společnosti obsahovalo během období šetření požadavek na minimální objem vývozu, není v souladu s prvním kritériem pro udělení statusu tržního hospodářství.
Komise se však domnívá, že to v období šetření nepředstavovalo skutečné omezení.
Za prvé, omezení bylo v obchodním povolení z roku 2005 zrušeno, a za druhé, procento vývozu bylo vždy významně vyšší než práh stanovený ve starém obchodním povolení, což naznačuje, že omezení v obchodním povolení se již přežilo.
Konečně, výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že poznámka auditora týkající se ocenění surovin touto třetí společností znamená, že její účetnictví není spolehlivé.
Komise však má za to, že skutečnost, že auditor uvedl tuto poznámku a že společnost přijala opatření k nápravě situace, potvrzuje, že její účetnictví prochází nezávislým auditem a je spolehlivé.
(108) S ohledem na čtvrtou společnost, jíž byl přiznán status tržního hospodářství, uvedlo výrobní odvětví Společenství, že stát zasahoval do politiky zaměstnanosti společnosti, jelikož místní orgán schvaloval používané pracovní smlouvy.
Toto schválení se však týkalo struktury vzorové smlouvy, a ne jejích konkrétních podmínek, a nepovažovalo se tedy za státní zásah.
(109) Výrobní odvětví Společenství dále také zpochybnilo udělení statusu tržního hospodářství páté společnosti, jejíž stanovy během období šetření obsahovaly ustanovení, že veškerá produkce by měla být vyvezena.
Tato společnost však prodávala dotčený výrobek na domácím trhu v Číně jak před obdobím šetření, tak i během něj.
V roce 2005 společnost zrušila jakákoli omezení ve svých stanovách a za těchto okolností neexistuje důvod pro neudělení statusu tržního hospodářství.
(110) Oba čínští vyvážející výrobci uvedení v 87. až 90. bodě odůvodnění, kteří byli prohlášeni za nespolupracující výrobce, nesouhlasili se závěry útvarů Komise, že by se měli považovat za nespolupracující společnosti a neměl by jím být přiznán status tržního hospodářství.
Společnosti však neposkytly přesvědčivé vysvětlení ani údaje, které by vyvrátily důkazy, jež má Komise k dispozici a které byly získány během inspekcí na místě v prostorách jedné ze společností.
Proto bylo potvrzeno, že by se v tomto řízení měly považovat za nespolupracující společnosti a v souladu s tím by jim neměl být přiznán status tržního hospodářství.
(111) Byl konzultován poradní výbor a přímo dotčené strany byly náležitě informovány.
Nejdůležitější námitky, jež vývozci a výrobní odvětví Společenství vznesli, již byly vysvětleny výše.
4.2. Společnosti nespolupracující při šetření
(112) Komise obdržela různá tvrzení týkající se společnosti popsané v poslední části 86. bodu odůvodnění, která zpochybnila platnost údajů, jež Komise získala v průběhu inspekce na místě, v žádosti o status tržního hospodářství a v odpovědi na dotazník.
Tato tvrzení byla ověřena a bylo zjištěno, že vývozní faktury předložené při inspekci na místě musely být skutečně upraveny tak, aby předstíraly značně vyšší vývozní cenu.
(113) Důkazy byly předloženy společnosti, ta však zpochybnila názor, že toto postačovalo k tomu, aby byla považována za společnost nespolupracující při šetření podle článku 18 základního nařízení.
Nemohla však vysvětlit rozdíly mezi těmito doklady, a proto bylo potvrzeno, že by se v tomto řízení měla považovat za nespolupracující společnost.
Vzhledem k povaze nedostatečné spolupráce, tj. předložení nesprávných údajů a padělání dokladů, jakož i době, kdy toto bylo zjištěno, tj. na úplném konci šetření, musely být údaje poskytnuté touto společností zcela odmítnuty, jelikož nelze vyloučit, že stejným chováním byly dotčeny i ostatní poskytnuté údaje a doklady.
4.3. Běžná hodnota
4.3.1. Určení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce, jimž byl přiznán status tržního hospodářství
(114) Tři společnosti ze sedmi, jimž byl udělen status tržního hospodářství, měly celkově reprezentativní domácí prodej.
Avšak vzhledem k nedostatečnému souladu mezi typy prodávanými na domácím trhu a vyváženými typy musela být pro tyto společnosti běžná hodnota vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
U zbývajících čtyř společností, které neměly reprezentativní domácí prodej, musela být běžná hodnota rovněž vypočtena v souladu s výše uvedenou metodikou.
(115) U tří společností s reprezentativním prodejem na domácím trhu se použil jejich zisk, jehož dosáhly v běžném obchodním styku, a rovněž domácí prodejní, správní a režijní náklady na základě jejich domácího prodeje.
(116) Pro čtyři zbývající společnosti, jimž byl udělen status tržního hospodářství a které neměly reprezentativní domácí prodej, byla částka prodejních, správních a režijních nákladů stanovena na základě průměrných prodejních, správních a režijních nákladů tří společností s reprezentativním domácím prodejem.
(117) Jelikož pouze jeden čínský vyvážející výrobce, jemuž byl přiznán status tržního hospodářství, měl celkově ziskový domácí prodej obdobného výrobku, použil se při výpočtu běžné hodnoty pro čtyři společnosti, které neměly žádný prodej na domácím trhu, zisk této jediné společnosti z prodeje na domácím trhu stejné obecné kategorie výrobků v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení.
4.3.2. Určení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství
a) Srovnatelná země
(118) Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení musí být v zemích, jejichž hospodářství prochází transformací, běžná hodnota pro vyvážející výrobce, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství, stanovena na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve srovnatelné zemi.
(119) V oznámení o zahájení řízení byly pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR navrženy jako vhodná srovnatelná země USA.
Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby uvedly své připomínky.
(120) Různé zúčastněné strany podaly připomínky a navrhly za srovnatelnou zemi Malajsii, Thajsko, Indonésii nebo Indii.
Vzhledem ke spolupráci výrobců v Malajsii a Thajsku v rámci šetření byly již k dispozici údaje týkající se těchto výrobců.
Mimoto byly kontaktovány jiné známé společnosti v USA, Indonésii a Indii s cílem určit, zda by tyto státy mohly být použity jako srovnatelné země.
Ochotny spolupracovat byly pouze jedna společnost v USA a dvě společnosti v Indii, žádný z těchto výrobců však neodpověděl na dotazník.
(121) Jelikož společnosti z ostatních možných srovnatelných zemí nebyly ochotny spolupracovat, byla prověřována vhodnost Malajsie.
Bylo zjištěno, že Malajsie má reprezentativní domácí trh, na němž se vyrábí a prodává široká škála typů dotčeného výrobku, a vysoký počet dodavatelů zajišťuje dostatečnou úroveň hospodářské soutěže.
Šetřením se zjistilo, že významný domácí prodej v běžném obchodním styku uskutečnili tři spolupracující vyvážející výrobci v Malajsii, kteří byli zařazeni do vzorku.
(122) Po zveřejnění informačního dokumentu Komise, v němž byla za srovnatelnou zemi navržena Malajsie, namítlo výrobní odvětví Společenství, že by Komise měla jako srovnatelnou zemi použít USA vzhledem k malému domácímu trhu v Malajsii a vysokým platným dovozním clům v porovnání se cly USA.
(123) Tento argument byl vzhledem k významnému domácímu prodeji dotčeného výrobku v Malajsii odmítnut.
Dále bylo zjištěno, že ačkoli dovozní cla v Malajsii byla vysoká (30 %), na významný dovoz ze zemí ASEAN se uplatňovala preferenční sazba (5 %), která odpovídala clům v USA.
Je nutno rovněž uvést, že navzdory maximálnímu úsilí Komise se nepodařilo zajistit spolupráci žádného amerického výrobce dotčeného výrobku.
(124) Vzhledem k nedostatečné spolupráci společností z USA, Indie a Indonésie a se zřetelem na skutečnost, že v případě Malajsie nebyl zjištěn žádný dumping, bylo rozhodnuto použít jako srovnatelnou zemi pro ČLR Malajsii.
b) Běžná hodnota
2 odst. 7 písm. a) základního nařízení byla běžná hodnota pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce, kterému nebyl přiznán status tržního hospodářství, určena na základě ověřených údajů obdržených od výrobce ve srovnatelné zemi, tj. na základě cen skutečně zaplacených či splatných, na domácím trhu v Malajsii u typů výrobků, u nichž bylo v souladu s výše uvedenou metodikou zjištěno, že se uskutečnily v běžném obchodním styku.
V případě potřeby byly ceny upraveny, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání s typy výrobků vyváženými do Společenství dotčeným čínským výrobcem.
(126) Běžná hodnota byla tedy stanovena jako vážená průměrná prodejní cena na domácím trhu v běžném obchodním styku účtovaná odběratelům, kteří nejsou ve spojení, spolupracujícími výrobci v Malajsii s reprezentativním domácím prodejem.
4.4. Vývozní cena
(127) Čínští vyvážející výrobci uskutečňovali svůj vývoz do Společenství buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím obchodních společností se sídlem v Hongkongu a ve Společenství. Vývozní ceny byly stanoveny s použitím obecné metodiky uvedené výše.
Pokud se vývoz uskutečnil prostřednictvím prodejních společností v Hongkongu, které jsou ve spojení, provedla se úprava s ohledem na provize v souladu s čl. 2 odst.
10 bodem i) základního nařízení, bylo-li prokázáno, že tyto prodejní společnosti ve spojení plnily povinnosti jednatele za provizi. Výše provizí byla založena na prodejních, správních a režijních nákladech prodejní společnosti a použilo se rozpětí zisku ve výši 3 % podle informací získaných od obchodníků v Hongkongu, kteří nejsou ve spojení.
4.5. Srovnání
(128) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na úrovni ze závodu, jak je popsáno výše, s případnými úpravami v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
(129) Jeden čínský vyvážející výrobce požadoval úpravu podle čl. 2 odst.
10 písm. d) základního nařízení odpovídající tržní ceně rozdílu v úrovni obchodu mezi vývozem a některým prodejem na domácím trhu. Avšak úpravy, jež společnost požadovala, nebyly doloženy odpovídajícím rozdílem v cenových úrovních na domácím trhu, a úprava proto nebyla povolena.
4.6. Dumpingová rozpětí
(130) Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla byla stanovena takto:
—Cedo (Shanghai) Limited a Cedo (Shanghai) Household Wrappings Co., Ltd., Šang-chaj _BAR_ 7,4 % _BAR_
—Chun Yip Plastics (Shenzhen) Ltd., Šen-čen _BAR_ 14,8 % _BAR_
—Huizhou Jun Yang Plastics Co., Ltd., Chuej-čou _BAR_ 4,8 % _BAR_
—Jinguan (Longhai) Plastics Packing Co., Ltd., Lung-chaj _BAR_ 5,1 % _BAR_
—Sunway Kordis (Shanghai) Ltd. a Shanghai Sunway Polysell Ltd., Šang-chaj _BAR_ 4,8 % _BAR_
—Suzhou Guoxin Group Co. Ltd., Suzhou Guoxin Group Taicang Yihe Import & Export Co., Ltd., Taicang Dongyuan Plastic Co., Ltd. a Suzhou Guoxin Group Taicang Giant Packaging Co., Ltd., Tchaj-cchang _BAR_ 7,8 % _BAR_
—Zhong Shan Qi Yu Plastic Products Co., Ltd., Čung-šan _BAR_ 5,7 % _BAR_
—Spolupracující vyvážející výrobci zařazení do vzorku, jimž nebylo uděleno individuální zacházení, a spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do vzorku _BAR_ 8,4 % _BAR_
—Wuxi Jiayihe Packaging Co., Ltd. a Wuxi Bestpac Packaging Co., Ltd., Wu-si (nezařazené do vzorku) _BAR_ 12,8 % _BAR_
—Všechny ostatní společnosti _BAR_ 28,8 % _BAR_
(131) Pro spolupracující společnost ve vzorku, jíž nebyl udělen status tržního hospodářství ani přiznáno individuální zacházení, jak bylo uvedeno výše, bylo vypočteno dumpingové rozpětí za účelem výpočtu průměrného dumpingového rozpětí pro celý vzorek.
Pro tuto společnost však nebude stanovena individuální celní sazba, jak je popsáno v 227. bodu odůvodnění, jelikož jí nebyl udělen status tržního hospodářství ani individuální zacházení.
E. ÚJMA
1. VÝROBA VE SPOLEČENSTVÍ
(132) Dotčený výrobek vyrábějí ve Společenství stovky výrobců.
Výrobní odvětví je velmi roztříštěné a tvoří je především malé a střední podniky.
(133) Při výpočtu výroby ve Společenství během období šetření byla jako výchozí bod použita odhadovaná spotřeba Společenství, jak je vysvětleno v 158. a 159. bodu odůvodnění.
Od údaje o spotřebě byl odečten dovoz do Společenství evidovaný Eurostatem.
Výsledný údaj o výrobě byl popřípadě upraven podle informací poskytnutých sdruženími výrobců v příslušných zemích.
Toto množství pak bylo sníženo o množství vyrobené společnostmi nezahrnutými do vymezení výrobního odvětví Společenství, jak je uvedeno v 153. bodu odůvodnění.
Na základě tohoto výpočtu byla celková výroba Společenství stanovena na 1175000 tun.
(134) Někteří vyvážející výrobci, dovozci a maloobchodníci uvedli, že produkce výrobního odvětví Společenství je v poměru k celkové produkci Společenství nižší než 25 %, a proto by řízení mělo být ukončeno pro nedostatečnou podporu tohoto případu.
Tento argument byl založen na tvrzení, že podle významného poskytovatele obchodních informací o trhu společnosti AMI [3] by odhadované množství extrudované polyethylenové fólie používané k výrobě obdobného výrobku činilo více než údaj o výrobě Společenství použitý při posouzení podpory.
(135) Společnost AMI uvádí některé informace týkající se odvětví polyethylenových fólií ve dvou zprávách, na něž některé strany poukázaly:
- Polyethylene film extruders 6th edition (Výrobci extrudovaných polyethylenových fólií, 6. vydání) (ISBN 1 904188 12 5) a
- Polyethylene film industry in Europe 7th edition (Odvětví polyethylenových fólií v Evropě, 7. vydání) (ISBN 1 904188 17 6).
(136) Na žádost Komise společnost AMI souhlasila s reprodukcí výňatků z výše uvedených zpráv.
Je nutno uvést, že v "poznámce vydavatele" v těchto zprávách společnost AMI uvádí, že "nepřebírá žádnou právní odpovědnost za chyby nebo vynechávky v těchto informacích, ať už způsobené nedbalostí, náhodou, či z jiné příčiny, a nepřebírá žádnou odpovědnost s ohledem na pozici jakékoli uvedené firmy a společnosti".
Povolení reprodukovat informace obsažené ve výše uvedených zprávách bylo uděleno pouze s výhradou této zvláštní doložky o vyloučení odpovědnosti: "(AMI) neodpovídá za případný nesprávný výklad svých informací zástupci výrobního odvětví, kteří spolupracovali s (Komisí), ani za výklad údajů (AMI) ze strany Evropské komise".
(137) Je nutno rovněž poznamenat, že ačkoli společnost AMI ve dvou výše zmíněných zprávách uvádí některé informace o odvětví polyethylenových fólií, neuvádí žádný odhad velikosti trhu výrobku, jehož se šetření týká, ve Společenství.
Zprávy společnosti AMI uvádějí následující odhad konečných použití extrudovaných polyethylenových fólií [4]:
Skupina výrobků _BAR_ % konečných použití polyethylenové fólie _BAR_
i)Coex/laminovací fólie _BAR_ 8,2 % _BAR_
ii)Jiné fólie _BAR_ 6,8 % _BAR_
iii)Smršťovací fólie _BAR_ 13,8 % _BAR_
iv)Průtažné fólie _BAR_ 14,4 % _BAR_
v)Zemědělství/stavebnictví _BAR_ 8,0 % _BAR_
vi)Fólie v rolích _BAR_ 15,3 % _BAR_
vii)Pytle pro těžká břemena _BAR_ 7,5 % _BAR_
viii)Pytle na odpadky _BAR_ 5,8 % _BAR_
ix)Nákupní tašky _BAR_ 8,3 % _BAR_
x)Jiné pytle/sáčky _BAR_ 11,9 % _BAR_
CELKEM _BAR_ 100 % _BAR_
(138) Zprávy AMI [5] nedefinují přesné metody pro výpočet údajů o výrobě nebo spotřebě surovin.
Ve zprávách se odhaduje, že spotřeba polyethylenu pro extruzi fólií v Evropě, jak je uvedeno v 139. bodu odůvodnění, v roce 2004 činila 7699000 tun.
Pokud jde o výrobu, společnost AMI odkazuje na údaje o výrobní kapacitě, které jak se při šetření ukázalo, obvykle představují množství polyethylenu zpracovaného jednotlivým výrobcem.
Pokud jde o výrobu pytlů a sáčků, obsahuje údaj o výrobní kapacitě množství průmyslového odpadu (odpad ze stříhání, počáteční odpad a jiné extrudované fólie nižší jakosti), který se v procesu účinně recykluje.
Proto by recyklace tohoto odpadu vedla k dvojímu započítání, jelikož určitá množství původně nové suroviny procházejí extruzí vícekrát.
(139) Společnost AMI udává veškeré údaje o výrobě jako procenta představující konečné použití spotřeby polyethylenu pro extruzi fólie v Evropě.
Pokud jde o zeměpisné pokrytí, zahrnuje zpráva Francii, Německo, Itálii, Spojené království, Benelux (Belgii, Nizozemsko a Lucembursko), Skandinávii (Dánsko, Finsko, Norsko a Švédsko), Španělsko, ostatní západní Evropu (Rakousko, Irsko, Řecko, Portugalsko, Švýcarsko) a střední Evropu (Polsko, Maďarsko, Rumunsko, Českou republiku a Slovenskou republiku) [6].
Zpráva se netýká členských států Estonska, Lotyšska, Litvy, Malty a Kypru, ale zahrnuje Švýcarsko, Norsko a Rumunsko, na něž se působnost tohoto šetření nevztahuje.
(140) Jelikož se údaje společnosti AMI vztahují na zeměpisnou oblast, která neodpovídá území Společenství, bylo nutno nejprve zjistit spotřebu polyethylenu pro extruzi ve Společenství.
Dva dodavatelé polyethylenové pryskyřice ve Společenství v této souvislosti uvedli, že v roce 2004 činila spotřeba polyethylenové pryskyřice pro extruzi fólií ve Společenství 6100000 až 6500000 tun.
Níže uvedená množství byla proto vypočtena pomocí tohoto rozmezí spotřeby.
(141) Strany uvedené v 134. bodu odůvodnění tvrdily, že do výrobku, jehož se šetření týká, by měly být částečně nebo zcela zařazeny kategorie vi), viii), ix) a x) uvedené v 137. bodu odůvodnění.
(142) Jako jednoznačné se jeví, že kategorie "nákupní tašky" by na základě svých fyzikálních vlastností patřila do výrobku, jehož se šetření týká; tato kategorie představuje 8,3 % (tj. 506300 až 539500 tun) konečných použití.
Je však rovněž pravděpodobné, že část pytlů na odpadky, které představují celkem 5,8 % (tj. 353800 až 377000 tun) konečných použití, do této definice nepatří, jelikož pytle na odpadky pravděpodobně zahrnují pytle o tloušťce větší než 100 mikronů, a část této kategorie by proto měla být z definice vyloučena.
(143) Některé strany tvrdily, že do definice výrobku, jehož se šetření týká, by patřilo až 65 % kategorie nazvané "fólie v rolích" (představující 15,3 % [7] celkových konečných použití).
V této souvislosti se poukazuje na skutečnost, že sama společnost AMI u této kategorie uvádí, že obsahuje použití jako "fólie na prádlo, hygienické fólie, fóliové přebaly a univerzální fólie na ochranu povrchu".
Je nutno poznamenat, že uvedená konečná použití jsou uvedená jako "fólie", a nepatří tedy do kategorie pytlů a sáčků.
Ověřování na místě v průběhu vyšetřování v prostorách sedmi výrobních závodů pěti výrobců ve Společenství ve dvou zemích kromě toho ukázalo, že se fólie v rolích, extrudovaná externě, při výrobě obdobného výrobku nepoužívala.
Inspekce na místě v prostorách 21 vyvážejících výrobců ve třech dotčených zemích rovněž nepodpořily tvrzení, že by se fólie v rolích, extrudovaná externě, používala při výrobě dotčeného výrobku.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti bylo nutno odmítnout tvrzení, že by se velká část kategorie "fólie v rolích" měla zahrnout do výroby obdobného výrobku ve Společenství.
(144) Některé strany rovněž uvedly, že do údajů o výrobě Společenství by mělo být zahrnuto konečné použití uvedené ve zprávě jako "jiné pytle/sáčky", představující 11,9 % [8] veškerých konečných použití.
Je třeba poznamenat, že strany u tohoto tvrzení nedoložily množství.
Tato kategorie je v publikaci "AMI’s guide to the polyethylene industry in Europe" (Průvodce AMI odvětvím polyetylenu v Evropě) uvedena jako "jiné fólie" v údajích o výrobě v konkrétních zemích a není definována jako pytle nebo sáčky.
Ačkoli není jasné, které výrobky společnost AMI zařadila do kategorie "jiné pytle a sáčky", přinejmenším všechny ty výrobky, které nepatří do popisu výrobku, by měly být z odhadu vyloučeny.
Podle jedné strany zahrnuje kategorie "jiné pytle a sáčky" rovněž fólie používané pro "FFS balení" u potravin (tj. "form, fill and seal"), což je druh balení, kdy se sáček vytvaruje, naplní a uzavře v integrovaném procesu.
Zařízení FFS je obvykle plně automatizované.
Tento výrobek se neprodává jako pytle nebo sáčky a dovoz tohoto výrobku nepatří do kódů KN 39232100, 39232910 a 39232990.
Vzhledem k tomu, že se odhady zúčastněných stran týkající se podílu výrobku, jehož se šetření týká, v této skupině pohybovaly v rozmezí od 15 % do 100 % a nebyly doloženy, nebylo možno provést přesný odhad, jaká část této skupiny by se měla zahrnout do výrobku, jehož se šetření týká.
Proto se s ohledem na skutečnost, že neexistovaly žádné doložené údaje, považovalo za přiměřené pro účely výpočtu zahrnout 50 % této kategorie výrobku.
Výsledná výroba v této skupině by tedy byla v rozmezí od 363000 do 387000 tun.
(145) Některé strany uvedly, že na výrobu obdobného výrobku se použije až 1 milion tun recyklovaného materiálu.
Podle společnosti AMI se při extruzi polyethylenu skutečně použije přibližně 1 milion tun [9] znovu zpracovávaného materiálu.
AMI neupřesňuje, jakým konkrétním kategoriím výrobku lze toto užití přiřadit.
Ověřování na místě kromě toho ukázalo, že na trhu existuje pouze velmi omezená dodávka recyklovaných materiálů od konečného spotřebitele, zatímco průmyslový odpad vzniklý ve výrobním procesu je recyklován účinně.
V této souvislosti je nutno zmínit, že průmyslový odpad je již zahrnut v údajích o výrobě jako nový materiál, a zahrnutí tohoto množství do výroby by vedlo k dvojímu započítání.
Šetření prokázalo, že recyklovaný odpad od konečného spotřebitele se používá zejména k výrobě pytlů na odpadky.
Některé strany tvrdily, že až 25 % surovin této kategorie obdobného výrobku tvoří recyklovaný materiál od konečného spotřebitele.
Podle informací poskytnutých zúčastněnými stranami to může činit až 20 % výroby těchto pytlů.
Jelikož toto množství není zahrnuto v odhadu AMI pro konečné použití tohoto výrobku, mělo by se toto množství připočítat k odhadu výroby.
Proto byla s ohledem na množství pytlů na odpadky provedena odpovídající úprava ve výši 20 %, což vedlo k dodatečné produkci dotčeného výrobku v rozmezí od 88000 do 94000 tun.
(146) Výsledné celkové množství produkce na základě úvah uvedených ve 135. až 145. bodu odůvodnění leží v rozmezí 1311000 až 1398000 tun výrobku, jehož se šetření týká.
Odhad však zahrnuje všechny pytle na odpadky a je nutno připomenout, že některé tyto pytle na odpadky mohou mít tloušťku větší než 100 mikronů, a tedy nepatří do definice výrobku.
Toto rozmezí tedy představuje spíše nadhodnocený odhad výroby.
(147) Abychom se dostali k výrobě Společenství, měla by být od výše uvedených údajů odečtena výroba společností vyloučených z výrobního odvětví Společenství představující 119000 tun produkce.
Výsledkem je výroba Společenství v rozsahu od 1193000 do 1279000 tun produkce výrobku, jehož se šetření týká.
Odhad výroby Společenství při zahájení řízení ve výši 1240000 tun spadá do rozmezí tohoto výpočtu a práh podpory daného případu ve výši 25 % je splněn i v případě horní meze.
(148) Z výše uvedené analýzy jednoznačně vyplývá, že údaje, na něž se některé strany uvedené v 134. bodu odůvodnění odvolávají, nejsou takové, aby vyvrátily odhad výroby Společenství výrobku, jehož se šetření týká, stanovený Komisí, který je uveden v 150. bodu odůvodnění.
(149) S ohledem na výše uvedené skutečnosti bylo nutno tvrzení o nedostatečné podpoře případu uvedené těmito stranami odmítnout.
2. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(150) V počáteční fázi souhrnná výroba 29 žádajících výrobců ve Společenství představovala 331500 tun, tj. 26,7 % v poměru k celkové výrobě Společenství ve výši 1240000 tun měřeno v době zahájení řízení.
Souhrnná výroba výrobců ve Společenství, kteří řízení odmítli, činila méně než polovinu výše uvedené podpory.
(151) Kromě toho se poznamenává, že v době zahájení řízení podpořilo podnět dalších 21 společností s celkovou výrobou 302000 tun.
Celkem tedy podnět podpořili výrobci ve Společenství, kteří zastupují více než 50 % celkové výroby Společenství ve výši 1240000 tun.
(152) Během šetření pět žádajících výrobců ze Společenství nespolupracovalo.
Zároveň v rámci šetření spolupracovalo sedm jiných výrobců, kteří řízení podpořili.
(153) Další tři spolupracující společnosti byly z vymezení výrobního odvětví Společenství vyloučeny, a jejich produkce tedy nebyla zahrnuta ve výrobě výrobního odvětví Společenství, jelikož jedna společnost dovážela významná množství od vývozce v Číně, s nímž je ve spojení, a další dvě společnosti dovážely z dotčených zemí do Společenství významná množství v poměru ke své produkci.
Čtvrtá společnost, která řízení odporovala a nespolupracovala v rámci šetření jako výrobce Společenství, byla z vymezení výrobního odvětví Společenství rovněž vyloučena, jelikož byla ve spojení s vyvážejícím výrobcem v jedné z dotčených zemí a do Společenství dovážela významná množství dotčeného výrobku v poměru ke své výrobě ve Společenství.
(154) Některé strany uvedly, že společnost, která namítá řízení, British Polyethylene Industries plc (dále jen "BPI"), byla vyloučena z vymezení výrobního odvětví Společenství, a tedy z celkové výroby Společenství, zatímco jiná společnost podporující řízení, Cedo Ltd., zde zahrnuta byla, ačkoli se obě společnosti nacházely ve stejné situaci a měly výrobu jak ve Společenství, tak i v dotčených zemích.
V této souvislosti je nutno uvést, že oběma společnostem se dostalo stejného zacházení a obě byly vyloučeny z důvodů uvedených v 153. bodu odůvodnění.
(155) Některé strany uvedly, že dva výrobci Společenství zařazení do vzorku by měli být z vymezení výrobního odvětví Společenství vyloučeni, jelikož dováželi významná množství dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR a Thajska.
V tomto ohledu je třeba nejdříve poznamenat, že ačkoli je opravdu dlouhodobým zvykem vyřazovat z výrobního odvětví Společenství dovážející výrobce ve Společenství, pokud jsou před dumpingem chráněni nebo z něj mají prospěch, od jejich vyřazení se upouští, pokud se zjistí, že výrobci ve Společenství byli v důsledku stlačování cen na trhu Společenství k dovozu donuceni na dočasnou dobu a v omezeném rozsahu.
V daném případě představoval v období šetření celkový dovoz obou uvedených společností 1 %, resp. 0,1 % jejich celkové výroby.
Jelikož se jedná o malá množství, mohou být oba výrobci ve Společenství zahrnuti do vymezení výrobního odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
1 základního nařízení. Z toho důvodu byl uvedený argument zamítnut.
(156) Dvacet čtyři žádajících výrobců ve Společenství a sedm dalších výrobců spolupracujících v rámci šetření bylo tedy považováno za výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Celkem tyto společnosti představují přibližně 358000 tun, tj. 31 % výroby Společenství, měřeno v průběhu šetření.
(157) Poznamenává se, že podporu šetření vyjádřilo dalších devět společností představujících 57000 tun výroby. Tyto společnosti však při šetření plně nespolupracovaly, a nebyly tedy zahrnuty do vymezení výrobního odvětví Společenství.
3. SPOTŘEBA SPOLEČENSTVÍ
(158) Zjevná spotřeba Společenství byla stanovena na základě údajů oznámených v podnětu podaném žadateli.
Jako základ byly použity informace žadatelů o různých trzích a údaje odvozené z údajů o trhu poskytnutých dvěma obchodními agenturami.
Shromážděné informace o trhu v Belgii, Francii, Itálii, Lucembursku, Nizozemsku a Španělsku pak byly použity k extrapolaci spotřeby Společenství ve zbývajících členských státech.
(159) Podle výše uvedené analýzy se spotřeba Společenství během posuzovaného období zvýšila o 6 %, tj. z 1582000 tun v roce 2001 na 1674000 tun v období šetření.
Podrobné údaje vyjádřené v tunách:
Zdroj: Podnět
Spotřeba _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
V tisících tun _BAR_ 1582 _BAR_ 1618 _BAR_ 1653 _BAR_ 1670 _BAR_ 1674 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 102 _BAR_ 104 _BAR_ 105 _BAR_ 106 _BAR_
4. DOVOZ Z DOTČENÝCH ZEMÍ
4.1. Souhrnné hodnocení účinků dotčených dovozů
(160) Komise zjišťovala, zda lze dovoz některých plastových pytlů a sáčků pocházející z dotčených zemí hodnotit souhrnně v souladu s čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku se má vliv dovozu ze dvou nebo více zemí, které jsou současně předmětem antidumpingového šetření, hodnotit souhrnně jen v tom případě, kdy je zjištěno, že a) dumpingové rozpětí stanovené v poměru k dovozu výrobků z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 základního nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Společenství.
(161) Jelikož v případě Malajsie bylo zjištěno, že celkové dumpingové rozpětí je nižší než 2 %, tj. nižší než nepatrné, byl dovoz z Malajsie ze souhrnného hodnocení vyloučen.
Dumpingová rozpětí stanovená v poměru k dovozu pocházejícímu z ČLR a Thajska byla nad minimální úrovní ve výši 2 % stanovenou v čl. 9 odst.
3 základního nařízení. Jelikož během období šetření představoval dovoz z ČLR podíl na trhu ve výši 14,4 % a dovoz z Thajska podíl na trhu ve výši 4 %, nebyly objemy dovozu z ČLR a Thajska zanedbatelné.
(162) Pokud jde o soutěžní podmínky, šetření prokázalo, že výrobky dovážené z ČLR a Thajska byly obdobné s ohledem na všechny své základní fyzikální vlastnosti.
Plastové pytle, a sáčky dovážené z ČLR a Thajska byly tedy zaměnitelné a během posuzovaného období byly uváděny na trh ve Společenství prostřednictvím srovnatelných prodejních kanálů a za podobných obchodních podmínek.
Dovoz z obou zemí vykazoval obdobné tendence u cen a objemů a významnou úroveň cenového podbízení.
Kromě toho se poukazuje na skutečnost, že bylo zjištěno, že dovážený výrobek je obdobný jako plastové pytle a sáčky vyráběné ve Společenství a jako takový s nimi soutěží za stejných soutěžních podmínek.
(163) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se usuzuje, že byla splněna všechna kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení, a že dovoz z ČLR a Thajska by tedy měl být posuzován souhrnně.
5. OBJEM DOTČENÉHO DOVOZU A PODÍL NA TRHU
(164) Objem dumpingového dovozu dotčeného výrobku pocházející z ČLR a Thajska se podle údajů Eurostatu zvýšil z přibližně 219000 tun v roce 2001 na 307000 tun v období šetření, což představuje nárůst ve výši 40 %.
Prudký nárůst dovozu v posuzovaném období absorboval 96 % nárůstu spotřeby, k němuž na trhu Společenství ve stejném období došlo.
(165) Všechen dovoz dotčeného výrobku byl deklarován pod kódem KN ex39232100 (pytle a sáčky z polymerů ethylenu).
Dovoz s kódem KN ex39232910 (pytle a sáčky z polyvinylchloridu) a ex39232990 (pytle a sáčky z ostatních plastů) nebyl do výpočtu zahrnut, jelikož podle dostupných informací neexistovala žádná výroba pytlů a sáčků, v níž by hmotností nepřevládal polyethylen, a proto v současnosti neexistuje žádný dovoz dotčeného výrobku s těmito kódy KN.
Souhrnný dovoz _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
V tisících tun _BAR_ 219 _BAR_ 239 _BAR_ 288 _BAR_ 299 _BAR_ 307 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 109 _BAR_ 132 _BAR_ 137 _BAR_ 140 _BAR_
(166) Během posuzovaného období zvýšil dumpingový dovoz pocházející z ČLR a Thajska svůj podíl na trhu Společenství o 33 % z 13,8 % v roce 2001 na 18,3 % v období šetření.
Podíl na trhu _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Souhrnně _BAR_ 13,8 % _BAR_ 14,8 % _BAR_ 17,4 % _BAR_ 18,0 % _BAR_ 18,3 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 126 _BAR_ 130 _BAR_ 133 _BAR_
6. CENY DOTČENÉHO DOVOZU A CENOVÉ PODBÍZENÍ
(167) Níže uvedené informace o cenách dotčeného dovozu vycházejí z údajů Eurostatu založených na objemu dovozu zjištěném pomocí metodiky popsané výše.
Podle těchto informací poklesly průměrné ceny CIF dovozu pocházejícího z ČLR a Thajska mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 14 %.
V roce 2003 ceny dosáhly dna a až do období šetření mírně rostly.
Nedosáhly však cenové úrovně z roku 2001 a 2002 a zůstaly nízké.
Dovozní ceny EUR/kg _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Souhrnně _BAR_ 1,42 _BAR_ 1,25 _BAR_ 1,09 _BAR_ 1,16 _BAR_ 1,22 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 88 _BAR_ 77 _BAR_ 82 _BAR_ 86 _BAR_
(168) K určení cenového podbízení u dotčeného dovozu založila Komise svou analýzu na údajích poskytnutých v průběhu šetření vyvážejícími výrobci a výrobci ve Společenství zařazenými do vzorku.
Při této analýze se pro jednotlivé typy výrobků porovnávaly skutečné ceny CIF na hranice Společenství vyvážejících výrobců upravené o náklady po dovozu s příslušnými váženými průměrnými prodejními cenami výrobního odvětví Společenství pro nezávislé odběratele upravené na úroveň ze závodu.
(169) Srovnání ukázalo, že během období šetření byly dotčené výrobky pocházející z dotčených zemí podle typů výrobků definovaných v dotazníku na základě váženého průměru prodávány ve Společenství za ceny, které byly oproti cenám výrobního odvětví Společenství v případě ČLR a Thajska o 4,1 % až 37,9 % nižší, vyjádřeno jako procento z ceny výrobního odvětví Společenství.
7. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
7.1. Úvodní poznámky
3 odst. 5 základního nařízení zahrnoval přezkum účinků dumpingového dovozu na výrobní odvětví Společenství posouzení všech významných hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňovaly stav daného výrobního odvětví během posuzovaného období.
Tato analýza byla provedena pro společnosti zařazené do vzorku.
Takto byla stanovena výkonnost výrobního odvětví Společenství měřeno činiteli jako ceny, mzdy, investice, zisky, návratnost investic, peněžní tok a schopnost získávat kapitál, a to na základě údajů od společností zařazených do vzorku.
Nicméně v zájmu úplného popisu stavu výrobního odvětví Společenství jsou v případě ukazatelů, u nichž jsou k dispozici spolehlivé informace pro výrobní odvětví Společenství jako celek, tyto informace také uvedeny níže.
Činitele újmy, jako je podíl na trhu, objem prodeje, zaměstnanost, výrobní kapacita, zásoby a výroba, pak byly stanoveny pro celé výrobní odvětví Společenství.
7.2. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(171) Během posuzovaného období se výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství zvýšila o 66000 tun, tj. o 17 %.
Ve stejném období se však výroba zvýšila pouze o 9 %.
Míra využití kapacity výrobního odvětví Společenství se proto snížila o 6 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Výroba (v tisících tun) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Výroba _BAR_ 328 _BAR_ 346 _BAR_ 353 _BAR_ 359 _BAR_ 358 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 107 _BAR_ 109 _BAR_ 109 _BAR_
Výrobní kapacita _BAR_ 399 _BAR_ 423 _BAR_ 444 _BAR_ 463 _BAR_ 465 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 111 _BAR_ 116 _BAR_ 117 _BAR_
Využití kapacity (%) _BAR_ 82 _BAR_ 82 _BAR_ 80 _BAR_ 78 _BAR_ 77 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 97 _BAR_ 94 _BAR_ 94 _BAR_
7.3. Zásoby
(172) Šest výrobců nezařazených do vzorku nemohlo poskytnout odpovídající údaje o svých zásobách kvůli nedostatečným údajům o obdobném výrobku ze svých systémů řízení zásob.
Údaje těchto společností proto musely být při provádění analýzy zásob za posuzované období vyloučeny.
Tato analýza se zakládala na údajích poskytnutých výrobci zařazenými do vzorku a 20 výrobci, kteří do vzorku zařazeni nebyli.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Zásoby _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Tuny _BAR_ 24110 _BAR_ 26446 _BAR_ 26757 _BAR_ 25016 _BAR_ 28994 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 111 _BAR_ 104 _BAR_ 120 _BAR_
(173) Během období šetření zásoby hotových výrobků představovaly kolem 8 % celkového objemu výroby výrobního odvětví Společenství.
Konečné stavy zásob výrobního odvětví Společenství se v roce 2003 nejprve zvýšily o 11 %, poté v roce 2004 zaznamenaly pokles o 7 % a v období šetření pak v porovnání s rokem 2001 vzrostly o 20 %.
7.4. Objem prodeje, podíl na trhu a růst
(174) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství se v posuzovaném období zvýšil o 10 %.
V roce 2004 dosáhl svého vrcholu, poté však v období šetření mírně poklesl.
Celkový poměrný nárůst byl vyšší než zvýšení celkové spotřeby, které činilo 6 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Objem prodeje _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Tuny _BAR_ 308068 _BAR_ 330103 _BAR_ 334818 _BAR_ 341701 _BAR_ 338940 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 109 _BAR_ 111 _BAR_ 110 _BAR_
(175) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se v posuzovaném období zvýšil o 4 %.
Po prvotním nárůstu ve výši 5 % v období od roku 2001 do roku 2002 se až do roku 2004 neměnil a v období šetření vykázal mírný pokles.
Spotřeba Společenství se v posuzovaném období současně zvýšila o 6 %.
Od roku 2001 do období šetření tedy výrobní odvětví Společenství bylo s to využít růstu trhu.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
Podíl na trhu _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
% _BAR_ 19,5 % _BAR_ 20,4 % _BAR_ 20,3 % _BAR_ 20,5 % _BAR_ 20,2 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 104 _BAR_ 105 _BAR_ 104 _BAR_
7.5. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(176) V posuzovaném období se míra zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství snížila o 1 %.
Ve stejném období se jeho produktivita, měřeno jako výroba na zaměstnance a rok, zvýšila o 10 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 3325 _BAR_ 3353 _BAR_ 3381 _BAR_ 3338 _BAR_ 3302 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 102 _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_
Produktivita: výroba na zaměstnance _BAR_ 99 _BAR_ 103 _BAR_ 104 _BAR_ 108 _BAR_ 108 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 105 _BAR_ 109 _BAR_ 109 _BAR_
(177) Během posuzovaného období se celkové roční náklady práce na zaměstnance zvýšily o 7 %.
Po nárůstu ve výši 8 % v období mezi roky 2001 a 2004 poklesla průměrná mzda mezi rokem 2004 a obdobím šetření o 1 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Celkové náklady práce na zaměstnance (EUR) _BAR_ 32801 _BAR_ 34507 _BAR_ 34794 _BAR_ 35533 _BAR_ 35217 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 106 _BAR_ 108 _BAR_ 107 _BAR_
7.6. Prodejní ceny
(178) Průměrné čisté prodejní ceny výrobců ve výrobním odvětví Společenství, kteří byli zařazení do vzorku, se snížily z 1,50 EUR za kg v roce 2001 na 1,47 EUR za kg v období šetření.
Ceny se v roce 2002 nejprve snížily o 4 % a v roce 2003 o další 2 %.
V období od roku 2003 do roku 2004 zaznamenaly mírný nárůst ve výši 0,7 % a v období šetření se dále zvýšily o 3,5 %.
Tento poměrně stabilní vývoj cen je nutno posuzovat ve světle vývoje cen surovin, které se značně zvýšily, tj. o 23 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Prodejní ceny pro odběratele ve Společenství, kteří nejsou ve spojení (EUR/kg) _BAR_ 1,50 _BAR_ 1,44 _BAR_ 1,41 _BAR_ 1,42 _BAR_ 1,47 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 94 _BAR_ 95 _BAR_ 98 _BAR_
7.7. Ziskovost
(179) Během posuzovaného období se ziskovost prodeje výrobců výrobního odvětví Společenství, kteří byli zařazení do vzorku, pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, snížila o 82 %.
V letech 2001 až 2002 dosahovali výrobci výrobního odvětví Společenství, kteří byli zařazení do vzorku, ještě udržitelné úrovně ziskovosti.
Mezi rokem 2002 a obdobím šetření však ziskovost vykazovala průběžný prudký pokles a v období šetření dosáhla pouze 1,1 %, přičemž několik společností zařazených ve vzorku zaznamenalo ztrátu.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Ziskovost _BAR_ 6,3 % _BAR_ 6,9 % _BAR_ 4,0 % _BAR_ 2,5 % _BAR_ 1,1 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 63 _BAR_ 40 _BAR_ 17 _BAR_
7.8. Investice a návratnost investic
(180) Roční investice výrobního odvětví Společenství do výroby obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období snížily o 30 % z přibližně 16 milionů EUR na méně než 12 milionů EUR.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Investice (v tisících EUR) _BAR_ 16474 _BAR_ 20956 _BAR_ 11363 _BAR_ 16830 _BAR_ 11507 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 127 _BAR_ 69 _BAR_ 102 _BAR_ 70 _BAR_
(181) Návratnost investic u výrobců ve výrobním odvětví Společenství zařazených do vzorku, která vyjadřuje jejich hospodářský výsledek před zdaněním jako procentní podíl průměrné počáteční a konečné čisté účetní hodnoty aktiv potřebných k výrobě obdobného výrobku, se v důsledku klesající ziskovosti výrazně snížila.
Zatímco v období 2001 až 2002 byla návratnost investic poměrně stálá, v období šetření prudce poklesla na 6 %, což znamená celkový pokles mezi rokem 2001 a obdobím šetření ve výši 84 %.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Návratnost investic (%) _BAR_ 37 % _BAR_ 37 % _BAR_ 20 % _BAR_ 12 % _BAR_ 6 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 54 _BAR_ 32 _BAR_ 16 _BAR_
7.9. Peněžní tok
(182) Výrobci ve výrobním odvětví Společenství, kteří byli zařazení do vzorku, zaznamenali během posuzovaného období čistý kladný peněžní tok z provozních činností.
Pokud se však peněžní tok vyjádří jako procentní podíl obratu, čistý kladný peněžní tok zaznamenal v procentním vyjádření výrazný pokles, zejména během období šetření, a to spolu se snížením ziskovosti.
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Peněžní tok (v tisících EUR) _BAR_ 14965 _BAR_ 23307 _BAR_ 17652 _BAR_ 17598 _BAR_ 4706 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 156 _BAR_ 118 _BAR_ 118 _BAR_ 31 _BAR_
7.10. Schopnost získávat kapitál
(183) Velká část výrobního odvětví Společenství se skládá z malých nebo středních podniků.
Schopnost výrobního odvětví Společenství získávat kapitál byla proto v posuzovaném období poněkud snížena, a to zejména v jeho pozdější fázi, kdy ziskovost byla mimořádně nízká.
7.11. Překonání účinků dřívějšího dumpingu nebo subvencování
(184) Výrobní odvětví Společenství se nemuselo zotavovat z předchozích účinků dumpingu působícího újmu nebo subvencování.
7.12. Velikost dumpingového rozpětí
(185) Pokud jde o dopad skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, je vzhledem k objemu a cenám dovozu z ČLR a Thajska významný.
8. ZÁVĚR O ÚJMĚ
(186) Z šetření výše uvedených činitelů vyplývá, že od roku 2001 do období šetření se výrazně zvýšil objem dumpingového dovozu i jeho podíl na trhu.
Ve skutečnosti se jejich objem za posuzované období zvýšil o 40 % a jejich podíl na trhu dosáhl v období šetření výše 18,3 %.
Je třeba si povšimnout, že v období šetření činil dumpingový dovoz přibližně 57 % celkového dovozu dotčeného výrobku do Společenství.
Mimo to byly v období šetření prodejní ceny výrobního odvětví Společenství v důsledku dovozu dotčeného výrobku předmětem významného cenového podbízení (od 4,1 % do 37,9 %).
V důsledku toho byly ceny výrobního odvětví Společenství tlačeny dolů a téměř dosáhly bodu rovnováhy mezi náklady a prodejní cenou.
(187) Bylo zjištěno, že se situace výrobního odvětví Společenství v průběhu posuzovaného období zhoršovala.
Výrobní odvětví Společenství zaznamenalo výrazné snížení ziskovosti ve výši 5,2 % a v období šetření dosáhlo téměř bodu rovnováhy mezi náklady a prodejní cenou.
Ve stejném období se jeho návratnost investic snížila o 31 % a došlo k významnému poklesu v jeho peněžním toku, a to ve výši 69 %.
Využití jeho výrobní kapacity se snížilo o 5 %, prodejní ceny klesly o 2 %, zaměstnanost se snížila o 1 %, konečné stavy zásob vzrostly o 20 %, investice se snížily o 30 % a jeho schopnost získávat kapitál se postupně zhoršovala.
(188) V průběhu posuzovaného období se výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství poněkud zvýšila.
To je však nutno posuzovat v kontextu celkové výroby Společenství, která byla postižena uzavřením řady společností s výrobní kapacitou více než 140000 tun.
Výrobní odvětví Společenství zvýšilo svou kapacitu nabytím výrobních prostředků od společností, které výrobu zastavily.
(189) Na základě výše uvedeného se dochází k závěru, že se výrobní odvětví Společenství nachází v obtížné hospodářské a finanční situaci a utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. ÚVOD
3 odst. 6 a 7 základního nařízení Komise zkoumala, zda dumpingový dovoz pocházející z Thajska a ČLR způsobil výrobnímu odvětví Společenství újmu, kterou lze považovat za podstatnou.
Byly prozkoumány i jiné známé činitele, které by mohly vedle dumpingového dovozu současně způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství, aby se zajistilo, že tato případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připsána dumpingovému dovozu.
2. ÚČINEK DUMPINGOVÉHO DOVOZU
(191) Od roku 2001 do období šetření se objem dumpingového dovozu pocházejícího z ČLR a Thajska zvýšil o 40 %.
Podíl tohoto dovozu na trhu se současně zvýšil z 13,8 % v roce 2001 na 18,3 % v období šetření.
Ceny dovozu z těchto zemí se během posuzovaného období významně snížily a byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství v období šetření, a to od 4,1 % do 37,9 %.
(192) Toto cenové podbízení je obecně důsledkem cenotvorby, která nezahrnuje všechny náklady v obchodním řetězci.
(193) K podstatnému zvýšení objemu dovozu za velmi nízké a dumpingové ceny a zvýšení jeho podílu na trhu v průběhu posuzovaného období došlo současně se zhoršením situace výrobního odvětví Společenství v témže období, a to zejména s ohledem na ziskovost, prodejní ceny, konečné stavy zásob, investice, využití kapacity, peněžní tok, schopnost získávat kapitál a návratnost investic.
(194) Proto byl přijat závěr v tom smyslu, že tlak vyvinutý dotčeným dovozem hrál rozhodující úlohu v újmě výrobního odvětví Společenství.
3. ÚČINEK OSTATNÍCH ČINITELŮ
3.1. Výkonnost ostatních výrobců ve Společenství
(195) Pokud jde o objemy prodeje ostatních výrobců ve Společenství, poklesly mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 7,1 % a jejich podíl na trhu se ve stejném období snížil o 7,8 %.
Nebylo zjištěno, že by ceny ostatních výrobců Společenství byly nižší než ceny spolupracujícího výrobního odvětví Společenství nebo že by jejich celková situace byla jiná.
Proto se vyvozuje závěr, že výrobky vyráběné a prodávané ostatními výrobci ve Společenství nepřispěly k újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
3.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(196) Podle údajů Eurostatu se objem dovozu pocházející z jiných třetích zemí (např. Malajsie, Turecka, Indie a Indonésie) v posuzovaném období zvýšil o 22 % a v období šetření dosáhl výše přibližně 231000 tun.
To odpovídá podílu na trhu ve výši 13,8 %.
Ve stejném období se ceny tohoto dovozu snížily o 11 % (z 1,66 EUR/kg v roce 2001 na 1,48 EUR/kg v období šetření).
Je však nutno poznamenat, že průměrná cena tohoto dovozu byla vyšší než cena dovozu pocházejícího z ČLR a Thajska v období šetření, a dokonce mírně vyšší než cena výrobního odvětví Společenství.
Proto se dospělo k závěru, že dovoz z jiných třetích zemí nepřispěl významně k újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
3.3. Ceny surovin
(197) Některé strany tvrdily, že cena polyethylenu je v Asii historicky nižší než jeho cena v EU.
Vývoj cen polyethylenu však ukazuje, že v posuzovaném období se ceny surovin v Asii pohybovaly nad i pod příslušnými evropskými cenami.
Podle údajů předložených těmito stranami o situaci v ČLR se v období mezi rokem 2001 a 2004 průměrný rozdíl mezi cenami surovin v ČLR v porovnání s EU snížil z 20,3 % na 12,3 %, zatímco se současně průměrný rozdíl mezi cenami hotového výrobku zvýšil z 0,7 % na 14,8 %.
Jelikož vývoj cen surovin měl vést spíše ke snížení rozdílu mezi cenami hotového výrobku než k jeho zvýšení, šetření prokázalo, že neexistuje logická spojitost mezi vývojem ceny suroviny a ceny hotového výrobku vyváženého do Společenství.
Naopak, výrobní odvětví Společenství bylo v roce 2001 v poměrně dobrém stavu, ačkoli rozdíl mezi cenami byl nejvyšší, a v roce 2004 a v období šetření (kdy rozdíl mezi cenami byl mnohem menší) zaznamenalo újmu.
Je proto nutno vyvodit závěr, že rozdíl mezi cenami surovin nemohl významně přispět k podstatné újmě výrobního odvětví Společenství.
(198) Některé strany dále tvrdily, že újma, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, nebyla způsobena dumpingovým dovozem, ale zvýšením cen polyethylenu ve Společenství v posuzovaném období.
V této souvislosti je nutno zmínit, že se ceny polyethylenu během posuzovaného období v průměru skutečně zvýšily. Výrobní odvětví Společenství však nemohlo v souladu s tím zvýšit příslušné prodejní ceny.
Tato nepružnost cen byla zapříčiněna souběžným nárůstem dumpingového dovozu pocházejícího z ČLR a Thajska za ceny, které jsou významně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a které v průměru nepokrývají ani výrobní náklady v ČLR a Thajsku.
Za těchto okolností je nutno učinit závěr, že výrobní odvětví Společenství bylo vystaveno silnému cenovému tlaku způsobenému tímto dumpingovým dovozem, a proto nemělo možnost kompenzovat růst cen surovin odpovídajícím zvýšením svých prodejních cen.
(199) Na závěr se připomíná, že v rámci šetření příčinné souvislosti je nutno prověřit, zda dumpingový dovoz (z hlediska ceny a objemu) způsobil podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství nebo zda tato podstatná újma byla zapříčiněna jinými činiteli. V tomto ohledu odkazuje v souvislosti s cenami čl.
3 odst. 6 základního nařízení na nutnost dokázat, že cenová úroveň dumpingového dovozu působí újmu.
Odkazuje tedy pouze na rozdíl mezi cenami dumpingového dovozu a cenami výrobního odvětví Společenství.
Neexistuje tedy požadavek na analýzu činitelů ovlivňujících výši dovozních cen, například výše nákladů práce, ceny surovin nebo výše prodejních, správních a režijních nákladů.
(200) Výše uvedenou skutečnost potvrzuje rovněž znění čl. 3 odst.
7 základního nařízení, které odkazuje na jiné známé činitele než dumpingový dovoz.
Ve skutečnosti se mezi jinými známými činiteli uvedenými v tomto článku nezmiňují činitele, které ovlivňují výši ceny dumpingového dovozu. V souhrnu je v případě dumpingového dovozu, i když využívá příznivý vývoj cen surovin, obtížné zjistit, jak by příznivý vývoj cen vstupů mohl být dalším činitelem působícím újmu.
(201) Analýza činitelů ovlivňujících výši cen dumpingového dovozu, ať jde o kolísání cen surovin, či cokoli jiného, nemůže být proto rozhodující a takováto analýza by překračovala požadavky základního nařízení.
Na tomto základě se tvrzení ohledně cen suroviny odmítají.
4. ZÁVĚRY O PŘÍČINNÝCH SOUVISLOSTECH
(202) K újmě výrobního odvětví Společenství došlo současně s prudkým nárůstem dovozu z ČLR a Thajska a významným cenovým podbízením u tohoto dovozu.
(203) Pokud jde o dovoz z jiných třetích zemí s ohledem na jejich nižší podíl na trhu během období šetření, než je podíl na trhu u dotčeného dovozu, a zejména s ohledem na vyšší průměrnou cenu, než byla cena dotčeného dovozu během období šetření, a co je důležitější, než byla cena výrobního odvětví Společenství, se vyvozuje závěr, že účinek těchto jiných činitelů nemohl významně přispět k újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
Účinek rozdílu mezi cenami surovin ve Společenství a v dotčených zemích na nepříznivý vývoj výrobního odvětví Společenství s ohledem na ziskovost, výkonnost a snížení podílu na trhu byl zanedbatelný a ve skutečnosti by k situaci výrobního odvětví Společenství přispěl kladně.
(204) Žádné jiné činitele, které by mohly současně způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství, nebyly zúčastněnými stranami uvedeny, ani nebyly zjištěny v průběhu šetření.
(205) Vzhledem k výše popsané analýze, v jejímž rámci byly řádně odlišeny a odděleny účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Společenství od poškozujících účinků dumpingového dovozu, šetření potvrdilo, že tyto jiné činitele samy o sobě nemohou zvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být připsána dumpingovému dovozu.
(206) Proto se usuzuje, že dumpingový dovoz pocházející z ČLR a Thajska způsobil výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(207) V souladu s článkem 21 základního nařízení se zkoumalo, zda navzdory závěru o dumpingu působícím újmu existují přesvědčivé důvody pro uznání, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství uložit antidumpingová opatření.
Zvažoval se rovněž vliv možných opatření na všechny strany dotčené řízením a rovněž důsledky případného nepřijetí opatření.
1. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(208) Očekává se, že uložení opatření zabrání dalšímu narušování hospodářské soutěže a obnoví spravedlivou soutěž na trhu.
Výrobní odvětví Společenství je konkurenceschopné a životaschopné odvětví, což dokládá jeho situace v roce 2001, kdy bylo navzdory silné celosvětové konkurenci v poměrně dobrém stavu.
Uložení opatření by mu tedy umožnilo zvýšit podíl na trhu a prodejní ceny, a tím dosáhnout přiměřené výše zisku potřebné ke zlepšení finanční situace výrobního odvětví.
Umožnilo by mu rovněž pokračovat v investicích do výrobních zařízení, což by zaručilo přežití výrobního odvětví Společenství.
(209) Na druhou stranu, pokud by se antidumpingová opatření nezavedla, je pravděpodobné, že by zhoršování již tak špatné situace výrobního odvětví Společenství pokračovalo.
Výrobní odvětví by nebylo schopno realizovat investice nezbytné pro to, aby mohlo účinně konkurovat dumpingovému dovozu z dotčených třetích zemí.
To by donutilo některé společností v blízké budoucnosti ukončit výrobu a propustit své zaměstnance.
Ohroženo by bylo 3300 přímých pracovních míst ve spolupracujícím výrobním odvětví.
Celková výroba pytlů a sáčků ve Společenství poskytuje přibližně 12000 pracovních příležitostí, a to hlavně v malých a středních podnicích.
S ukončením výroby Společenství by se Společenství stalo závislejším na dodavatelích mimo území Společenství.
(210) V souladu s tím se vyvozuje závěr, že uložení antidumpingových opatření by výrobnímu odvětví Společenství umožnilo překonat účinky dumpingu působícího újmu, a proto je v zájmu výrobního odvětví Společenství.
2. ZÁJEM NEZÁVISLÝCH DOVOZCŮ/OBCHODNÍKŮ A MALOOBCHODNÍKŮ
(211) Komise zaslala dotazníky čtyřem dovozcům/obchodníkům zařazeným do vzorku, kteří představují 9 % celkového prodeje dovozu z dotčených zemí.
Na dotazník však odpověděli pouze dva dovozci/obchodníci, kteří představují 3 % celkového dovozu z dotčených zemí.
Spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, uvedli, že pokud by byla opatření uložena, prodejní ceny dotčeného výrobku by se zvýšily a spotřebitelé by museli za dotčený výrobek platit více, tedy že účinek cla by byl přenesen na spotřebitele.
V tomto ohledu by byl nepříznivý dopad na dovozce, kteří nejsou ve spojení, omezený.
(212) Dotčený výrobek velkou měrou distribuují maloobchodní podniky.
Některé typy výrobků, např. sáčky používané v obchodech a nákupní tašky, jsou jednotlivým spotřebitelům v některých zemích ve Společenství distribuovány zdarma, zatímco jiné typy, např. sáčky do mrazničky, sáčky na dětské pleny a sáčky do odpadkových košů, se spotřebitelům prodávají.
Je nutno poznamenat, že v současné době se v některých členských státech, např. ve Spojeném království, jednorázové nákupní tašky spotřebitelům neúčtují.
(213) Šetření prokázalo, že tvrzení o finančním dopadu antidumpingového cla na jiné hospodářské subjekty, zejména na maloobchod, byla značně přehnaná.
Někteří maloobchodníci uvedli, že clo ve výši 10 % by pro samotný maloobchod znamenalo dodatečné náklady ve výši 220 milionů EUR ročně.
Na základě šetření bylo zjištěno, že jelikož celková celní hodnota dotčeného dovozu je zhruba 375 milionů EUR, maximální účinek průměrného cla ve výši 10 % by v celém Společenství představoval ročně 38 milionů EUR.
Kromě toho na základě dvou odpovědí na dotazník, které zaslali maloobchodníci, činily průměrné nákupy dotčeného výrobku méně než 0,1 % obratu těchto maloobchodníků.
Dopad antidumpingového cla ve shora uvedené výši by přispěl k pouze nepatrnému nárůstu jejich nákladů.
Některé tyto dodatečné náklady by se mimoto rozdělily mezi různé úrovně dodavatelského řetězce.
Tvrzení těchto maloobchodníků bylo proto odmítnuto.
(214) Tito maloobchodníci rovněž tvrdili, že výrobní odvětví ES nejenže nenabízí některé typy dotčeného výrobku, ale že nemá kapacitu, aby uspokojilo poptávku Společenství jako celku.
V této souvislosti je nejdříve nutno poznamenat, že s ohledem na nabídku pytlů a sáčků by uložení antidumpingových opatření nezastavilo dodávky výrobku z dotčených zemí, ale pouze by obnovilo rovné soutěžní podmínky na trhu.
Dovoz pytlů a sáčků bude pokračovat, aby zajistil určitou nabídku na trhu Společenství.
Výrobní odvětví Společenství má v současnosti výrobní kapacitu, aby mohlo uspokojit případný nárůst poptávky.
V každém případě jsou i nadále možné další dodávky všech typů plastových pytlů a sáčků ze třetích zemí, na něž se opatření nevztahují.
Tato tvrzení byla proto odmítnuta.
(215) Sdružení zastupující maloobchodníky, kteří získávají finanční prostředky k charitativním účelům, uvedlo, že případné clo by nepřiměřeně poškodilo činnost těchto maloobchodníků při získávání finančních prostředků, jelikož ti nakupovali sáčky, které byly jejich zákazníkům rozdávány zdarma.
Sdružení rovněž uvedlo, že uložení antidumpingového cla by se dotklo i sáčků používaných ke sběru použitého zboží k charitativním účelům.
V této souvislosti je nutno poznamenat, že tento druh získávání finančních prostředků (i pro charitativní účely) se provádí na obchodním základě.
Proto se na něj vztahují stejná rizika jako na jakoukoli jinou obchodní činnost a měl by se posuzovat stejně.
Účinek cla na tyto maloobchodníky by se významně nelišil od účinku na ostatní maloobchodníky.
Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
3. ZÁJEM SPOTŘEBITELŮ
(216) Ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení se nepřihlásilo žádné sdružení spotřebitelů.
(217) Někteří dovozci uvedli, že uložení antidumpingových opatření by způsobilo nárůst cen účtovaných konečným spotřebitelům, jelikož výše prodejních cen by se upravila podle těchto cel.
(218) Jak však bylo uvedeno výše, někteří maloobchodníci distribuují část těchto výrobků svým zákazníkům zdarma.
Pokud tito obchodníci nezmění zavedenou politiku, spotřebitelé v těchto případech účinek uložených antidumpingových opatření nepocítí.
(219) Průměrné clo ve výši 10 % by zvýšilo cenu jednoho dovezeného sáčku v průměru o 0,086 centů a cenu jednoho sáčku prodaného ve Společenství o 0,016 centů (za předpokladu hypotetické hmotnosti jednoho sáčku 7 g).
Toto zvýšení je zanedbatelné, a to i tehdy, pokud by jej hradili pouze spotřebitelé.
Ve skutečnosti bude clo hrazené spotřebiteli ještě nižší, jelikož tyto náklady budou rozděleny mezi různé úrovně dodavatelského řetězce.
4. NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OBCHODU
(220) Pokud jde o účinky možných opatření na hospodářskou soutěž ve Společenství, dotčení vyvážející výrobci budou moci dále prodávat některé plastové pytle a sáčky, jelikož mají silné postavení na trhu.
To spolu s vysokým počtem výrobců ve Společenství a dovozem z jiných třetích zemí zajistí, že uživatelé a maloobchodníci budou mít i nadále široký výběr různých dodavatelů obdobného výrobku za přiměřené ceny.
(221) Na trhu bude tedy významný počet účastníků, kteří budou moci uspokojit poptávku.
Na základě výše uvedených skutečností se proto činí závěr, že hospodářská soutěž bude po uložení antidumpingových opatření s největší pravděpodobností i nadále silná.
5. ZÁVĚR K ZÁJMU SPOLEČENSTVÍ
(222) Uložení opatření na dovoz některých plastových pytlů a sáčků pocházející z Čínské lidové republiky a Thajska by tedy jednoznačně bylo v zájmu výrobního odvětví Společenství.
Opatření výrobnímu odvětví Společenství umožní, aby rostlo a zotavilo se z újmy způsobené dumpingovým dovozem.
Kdyby naopak opatření uložena nebyla, je pravděpodobné, že výroba Společenství bude dále klesat a další hospodářské subjekty budou nuceny ukončit obchodní činnost.
Dovozci a maloobchodníci nebudou významně postiženi, protože na trhu budou stále k dispozici pytle a sáčky dodávané za spravedlivou cenu, a to včetně dovozu z jiných třetích zemí.
(223) S ohledem na výše uvedené byl vyvozen závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení antidumpingových cel na dovoz některých plastových pytlů a sáčků pocházející z Čínské lidové republiky a Thajska.
H. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(224) Se zřetelem k závěrům, k nimž šetření dospělo ohledně dumpingu, jím způsobené újmy a zájmu Společenství a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz pocházející z Čínské lidové republiky a Thajska s cílem zamezit pokračování újmy, kterou dumpingový dovoz způsobuje výrobnímu odvětví Společenství.
(225) Úroveň antidumpingových opatření by měla být dostatečná, aby odstranila újmu způsobenou tímto dovozem bez překročení zjištěného dumpingového rozpětí.
Při výpočtu nezbytné výše cla pro odstranění účinků dumpingu působícího újmu se přihlíželo k tomu, že jakákoli opatření by měla výrobnímu odvětví Společenství umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého lze v rozumné míře dosáhnout ve výrobním odvětví tohoto typu za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. za neexistence dumpingového dovozu, u prodeje obdobného výrobku ve Společenství.
Rozpětí zisku před zdaněním u prodeje obdobného výrobku použité pro tento výpočet činilo 6 % obratu, což představuje zdravou výši zisku, kterou lze v tomto odvětví předpokládat za běžných podmínek hospodářské soutěže a kterou výrobní odvětví dosahovalo před nárůstem dumpingového dovozu.
(226) Sazby antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení se stanovily na základě zjištění tohoto šetření.
Proto odrážejí stav těchto společností zjištěný v průběhu šetření.
Tyto celní sazby jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z dotčených zemí a vyráběných uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami.
(227) Jelikož jednomu čínskému vyvážejícímu výrobci nebyl udělen status tržního hospodářství ani přiznáno individuální zacházení, pro tuto společnost by neměla být stanovena individuální sazba antidumpingového cla, ačkoli pro ni bylo vypočteno dumpingové rozpětí, jak bylo vysvětleno v 131. bodu odůvodnění.
Na dovoz výrobků vyrobených touto společností spolupracujícím vyvážejícím výrobcem by se proto měla vztahovat průměrná celní sazba stanovená pro spolupracující vývozce, kteří nebyli vybráni jako součást vzorků, jak je popsáno v 228. bodu odůvodnění.
(228) Celní sazby pro spolupracující vývozce, kteří nebyli zařazení do vzorků, jsou pro každou zemi váženým průměrem zjištěných dumpingových rozpětí u společností zařazených do vzorků podle 54. bodu odůvodnění.
Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části nebo přílohách tohoto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na "všechny ostatní společnosti".
(229) S veškerými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu, po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi a připojit veškeré příslušné údaje, zejména pak údaje o změnách v činnostech společnosti spojených s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které souvisejí například se změnou názvu nebo se změnou ve výrobních či prodejních subjektech.
Nařízení bude podle potřeby příslušně pozměněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby. Podle čl.
11 odst. 4 základního nařízení nemohl být při tomto řízení zahájen přezkum u nových vývozců za účelem stanovení individuálních dumpingových rozpětí, neboť u vyvážejících výrobců v ČLR, Malajsii a Thajsku byl použit výběr vzorku.
Nicméně ve snaze zajistit novým vyvážejícím výrobcům stejné zacházení jako spolupracujícím společnostem nezahrnutým ve vzorcích se má za to, že by mělo být přijato ustanovení o uplatnění cla platného pro posledně uvedené společnosti na všechny nové vyvážející výrobce, kteří mohou prokázat, že by měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst.
(230) Žádosti o zařazení nového vyvážejícího výrobce v ČLR nebo v Thajsku na seznamy uvedené v příloze I nebo II tohoto nařízení by měly být adresovány Komisi spolu s uvedením všech příslušných údajů, zejména důkazů, že společnost splňuje tři kritéria stanovená v článku 2 nařízení.
Nařízení bude případně změněno a bude provedena aktualizace seznamů společností v příloze I nebo II, na něž se vztahuje průměrné clo vzorku.
(231) S ohledem na výše uvedené jsou navrhovány tyto antidumpingové celní sazby:
Země _BAR_ Vyvážející výrobce _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Rozpětí újmy _BAR_ AD celní sazba _BAR_
ČLR _BAR_ Cedo (Shanghai) Limited a Cedo (Shanghai) Household Wrappings Co. Ltd., Šang-chaj _BAR_ 7,4 % _BAR_ 39,0 % _BAR_ 7,4 % _BAR_
Jinguan (Longhai) Plastics Packing Co., Ltd., Lung-chaj _BAR_ 5,1 % _BAR_ 74,6 % _BAR_ 5,1 % _BAR_
Sunway Kordis Shanghai a Shanghai Sunway Polysell, Šang-chaj _BAR_ 4,8 % _BAR_ 37,4 % _BAR_ 4,8 % _BAR_
Suzhou Guoxin Group Co., Ltd., Suzhou Guoxin Group Taicang Yihe Import & Export Co., Ltd., Taicang Dongyuan Plastic Co., Ltd. a Suzhou Guoxin Group Taicang Giant Packaging Co., Ltd., Tchaj-cchang _BAR_ 7,8 % _BAR_ 61,3 % _BAR_ 7,8 % _BAR_
Wuxi Jiayihe Packaging Co., Ltd. a Wuxi Bestpac Packaging Co., Ltd., Wu-si _BAR_ 12,8 % _BAR_ 57,8 % _BAR_ 12,8 % _BAR_
Zhong Shan Qi Yu Plastic Products Co., Ltd., Čung-šan _BAR_ 5,7 % _BAR_ 34,3 % _BAR_ 5,7 % _BAR_
Huizhou Jun Yang Plastics Co., Chuej-čou _BAR_ 4,8 % _BAR_ 30,8 % _BAR_ 4,8 % _BAR_
Spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do vzorku _BAR_ 8,4 % _BAR_ 49,3 % _BAR_ 8,4 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 28,8 % _BAR_ 34,3 % _BAR_ 28,8 % _BAR_
Thajsko _BAR_ King Pac Industrial Co., Ltd., Chonburi a Dpac Industrial Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 14,3 % _BAR_ 37,4 % _BAR_ 14,3 % _BAR_
Multibax Public Co., Ltd., Chonburi _BAR_ 5,1 % _BAR_ 10,6 % _BAR_ 5,1 % _BAR_
Naraipak Co., Ltd. a Narai Packaging (Thailand) Ltd., Bangkok _BAR_ 10,4 % _BAR_ 29,7 % _BAR_ 10,4 % _BAR_
Sahachit Watana Plastic Industry Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 6,8 % _BAR_ 23,9 % _BAR_ 6,8 % _BAR_
Thai Plastic Bags Industries Co., Ltd., Nakhonpathom _BAR_ 5,8 % _BAR_ 53,5 % _BAR_ 5,8 % _BAR_
Spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do vzorku _BAR_ 7,9 % _BAR_ 27,6 % _BAR_ 7,9 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,3 % _BAR_ 37,4 % _BAR_ 14,3 %, _BAR_
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu plastových pytlů a sáčků obsahujících nejméně 20 % hmotnostních polyethylenu a o tloušťce nejvýše 100 mikrometrů pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska kódů KN ex39232100, ex39232910 a ex39232990 (kódy TARIC 3923210020, 3923291020 a 3923299020).
2. Sazba konečného cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba antidumpingového cla (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ Cedo (Shanghai) Limited a Cedo (Shanghai) Household Wrappings Co., Ltd., Šang-chaj _BAR_ 7,4 _BAR_ A757 _BAR_
Jinguan (Longhai) Plastics Packing Co., Ltd., Lung-chaj _BAR_ 5,1 _BAR_ A758 _BAR_
Sunway Kordis (Shanghai) Ltd. a Shanghai Sunway Polysell Ltd., Šang-chaj _BAR_ 4,8 _BAR_ A760 _BAR_
Suzhou Guoxin Group Co., Ltd., Suzhou Guoxin Group Taicang Yihe Import & Export Co., Ltd., Taicang Dongyuan Plastic Co., Ltd. a Suzhou Guoxin Group Taicang Giant Packaging Co., Ltd., Tchaj-cchang _BAR_ 7,8 _BAR_ A761 _BAR_
Wuxi Jiayihe Packaging Co., Ltd. a Wuxi Bestpac Packaging Co., Ltd., Wu-si _BAR_ 12,8 _BAR_ A763 _BAR_
Zhong Shan Qi Yu Plastic Products Co., Ltd., Čung-šan _BAR_ 5,7 _BAR_ A764 _BAR_
Huizhou Jun Yang Plastics Co., Ltd., Chuej-čou _BAR_ 4,8 _BAR_ A765 _BAR_
Společnosti uvedené v PŘÍLOZE I _BAR_ 8,4 _BAR_ A766 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 28,8 _BAR_ A999 _BAR_
Thajsko _BAR_ King Pac Industrial Co., Ltd., Chonburi a Dpac Industrial Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 14,3 _BAR_ A767 _BAR_
Multibax Public Co., Ltd., Chonburi _BAR_ 5,1 _BAR_ A768 _BAR_
Naraipak Co., Ltd. a Narai Packaging (Thailand) Ltd., Bangkok _BAR_ 10,4 _BAR_ A769 _BAR_
Sahachit Watana Plastic Industry Co., Ltd., Bangkok _BAR_ 6,8 _BAR_ A770 _BAR_
Thai Plastic Bags Industries Co., Ltd., Nakonpathom _BAR_ 5,8 _BAR_ A771 _BAR_
Společnosti uvedené v PŘÍLOZE II _BAR_ 7,9 _BAR_ A772 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,3 _BAR_ A999 _BAR_
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud případný nový vyvážející výrobce v ČLR nebo Thajsku předloží Komisi dostatečné důkazy, že:
- během období šetření (od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) nevyvážel do Společenství výrobky popsané v čl. 1 odst. 1,
- není ve spojení s žádným z vývozců nebo výrobců v ČLR nebo Thajsku, jejichž výrobky podléhají antidumpingovým opatřením uloženým tímto nařízením, a
- po uvedeném období šetření skutečně vyvážel do Společenství dotčené výrobky, na něž se vztahují opatření, nebo se smluvně neodvolatelně zavázal k vývozu podstatného množství výrobků do Společenství,
může Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem změnit čl. 1 odst. 3 doplněním nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze I nebo II.
Článek 3
Řízení týkající se dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie se ukončuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1426/2006
ze dne 28. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1427/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení (ES) č. 318/2006.
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1428/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další cukerné produkty vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 32 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c), d) a g) uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s cukrem by vývozní náhrady měly být stanoveny v souladu s pravidly a určitými kritérii podle článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Ustanovení čl. 33 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by měly být poskytovány pouze pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež splňují požadavky nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru [2].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou především zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotčeného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 32 nařízení (ES) č. 318/2006 se poskytují pro produkty a částky podle přílohy tohoto nařízení, za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Aby byly produkty způsobilé pro poskytnutí náhrady podle odstavce 1, musí splňovat příslušné požadavky uvedené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 951/2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1429/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad pro bílý cukr v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 958/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 33 odst. 2 třetí pododstavec písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 958 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru [2] požaduje vyhlášení dílčích nabídkových řízení.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 a po přezkoumání nabídek podaných v rámci dílčího nabídkového řízení, které končí dne 28. září 2006, je vhodné stanovit maximální výši vývozních náhrad pro uvedené dílčí nabídkové řízení.
(3) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro dílčí nabídkové řízení, které končí dne 28. září 2006, je maximální výše vývozních náhrad pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 958/2006 stanovena na 35,481 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1430/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 26. září 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 26. září 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1431/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1432/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1433/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 33 odst. 2 písm. a) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 32 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) a g) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze VII uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 318/2006 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a v bodě 1 článku 2 nařízení (ES) č. 318/2006 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze VII nařízení (ES) č. 318/2006 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1434/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1435/2006
ze dne 28. září 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1436/2006
ze dne 28. září 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 936/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 936/2006 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 22. do 28. září 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 936/2006 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1437/2006
ze dne 29. září 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1438/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1439/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1440/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 17. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 19,8 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 22 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1441/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 49. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 49. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 26. září 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 233,60 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1442/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. října 2006,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1443/2006
ze dne 29. září 2006
o trvalém povolení některých doplňkových látek v krmivech a o povolení kokcidiostatika na deset let
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na články 3, 9 a čl. 9d odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v přílohách tohoto nařízení byly podány přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) Úvodní připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly zaslány Komisi přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je tudíž třeba nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o časově neomezené povolení enzymatického přípravku 3-fytáza z Hansenula polymorpha (DSM 15087) pro výkrm kuřat, výkrm krůt, nosnice, selata, výkrm prasat a prasnice.
Dne 7. března 2006 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") stanovisko k použití tohoto přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje riziko pro spotřebitele, uživatele, příslušnou kategorii zvířat nebo životní prostředí.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy I tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(6) Používání enzymatického přípravku endo-1,4-beta-xylanáza z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2105) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 1411/1999 [3] pro selata.
Žádost o časově neomezené povolení tohoto enzymatického přípravku byla podpořena novými údaji.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání uvedeného enzymatického přípravku podle přílohy I tohoto nařízení by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(7) Používání kokcidiostatického přípravku semduramicinát sodný (AVIAX 5 %) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č.
1041/2002 [4] pro výkrm kuřat. Žádost o povolení tohoto kokcidiostatika na deset let byla podpořena novými údaji.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání této látky podle přílohy II by proto mělo být povoleno na deset let.
(8) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o časově neomezené povolení 25-hydroxycholekalciferolu náležejícího do skupiny "Vitaminy, provitaminy a chemicky přesně definované látky se srovnatelným účinkem" pro výkrm kuřat, nosnice a krůty.
Dne 26. května 2005 vydal úřad stanovisko k použití tohoto přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje riziko pro spotřebitele, uživatele, příslušnou kategorii zvířat nebo životní prostředí.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání tohoto vitaminového přípravku podle přílohy III by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(9) Z posouzení žádostí vyplývá, že je třeba vyžadovat dodržování některých postupů na ochranu pracovníků před vystavením doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tuto ochranu by mělo zajistit používání směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5].
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "Enzymy" uvedené v příloze I se povolují bez časového omezení jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravek náležející do skupiny "Kokcidiostatika a jiné léčebné látky" uvedený v příloze II se povoluje na deset let jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Přípravek náležející do skupiny "Vitaminy, provitaminy a chemicky přesně definované látky se srovnatelným účinkem" uvedený v příloze III se povoluje bez časového omezení jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1444/2006
ze dne 29. září 2006
o povolení Bacillus subtilis C-3102 (Calsporin) jako doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat a důvody a postupy, na jejichž základě se povolení uděluje.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1831/2003 byla podána žádost o povolení přípravku uvedeného v příloze. Tato žádost byla podána spolu s údaji a dokumenty požadovanými podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3) Žádost se týká povolení přípravku Bacillus subtilis C-3102 (Calsporin) jako doplňkové látky v krmivech pro výkrm kuřat se zařazením do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky".
(4) Metoda analýzy uvedená v žádosti o povolení podle čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1831/2003 se týká stanovení účinné látky v doplňkové látce v krmivech. Metoda analýzy uvedená v příloze tohoto nařízení by proto neměla být chápána jako metoda analýzy Společenství ve smyslu článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [2].
(5) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") ve stanovisku ze dne 8. března 2006 dospěl k závěru, že Bacillus subtilis C-3102 (Calsporin) nemá nepříznivé účinky na zdraví zvířat, lidské zdraví nebo na životní prostředí [3].
Dále došel k závěru, že Bacillus subtilis C-3102 (Calsporin) nepředstavuje žádná jiná rizika, z důvodu kterých by v souladu s čl. 5 odst.
2 nařízení (ES) č. 1831/2003 nebylo možné udělit povolení.
Podle uvedeného stanoviska může použití tohoto přípravku zlepšit zootechnické parametry výkrmu kuřat.
Zvláštní požadavky na monitorování po uvedení na trh nepovažuje za nutné.
Stanovisko úřadu doporučuje příslušná opatření pro bezpečnost uživatelů. Stanovisko rovněž potvrzuje zprávu o metodách analýzy doplňkové látky v krmivech předloženou referenční laboratoří Společenství zřízenou nařízením (ES) č.
1831/2003. Hodnocení uvedeného přípravku prokazuje, že podmínky pro povolení stanovené v článku 5 nařízení (ES) č.
1831/2003 jsou splněny. Proto by mělo být používání uvedeného přípravku podle přílohy tohoto nařízení povoleno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek uvedený v příloze náležející do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky" a funkční skupiny "látky stabilizující střevní flóru" se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat podle podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1445/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1200/2005, pokud jde o povolení doplňkové látky Bacillus cereus var. toyoi náležející do skupiny mikroorganismů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat a důvody a postupy, na jejichž základě se uděluje povolení.
(2) Přípravek Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012) náležející do skupiny mikroorganismů byl v souladu se směrnicí Rady 70/524/EHS [2] povolen nařízením Komise (ES) č. 1200/2005 [3] bez časového omezení jako doplňková látka pro výkrm kuřat a výkrm králíků.
Uvedená doplňková látka byla v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 1831/2003 následně zanesena do Registru doplňkových látek v krmivech Společenství.
(3) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1831/2003 byla podána žádost o změnu povolení tohoto přípravku, aby bylo umožněno jeho použití v krmivech obsahujících tato kokcidiostatika: diclazuril (Clinacox 0,5 % a Clinacox 0,2 %), narasin-nicarbazin (Maxiban G160) a maduramicin amonný (Cygro 1 %) pro výkrm kuřat. Tato žádost byla podána spolu s údaji a doklady požadovanými podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(4) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") ve stanovisku ze dne 5. listopadu 2005 dospěl k závěru, že byla stanovena slučitelnost doplňkové látky Bacillus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012) s kokcidiostatiky diclazuril (Clinacox 0,5 % a Clinacox 0,2 %), narasin-nicarbazin (Maxiban G160) a maduramicin amonný (Cygro 1 %) [4].
Stanovisko úřadu také ověřuje zprávu o metodách analýzy doplňkové látky v krmivech podanou referenční laboratoří Společenství ustavenou nařízením (ES) č. 1831/2003.
(5) Hodnocení uvedeného přípravku prokazuje, že podmínky stanovené v článku 5 nařízení (ES) č. 1831/2003 jsou splněny.
(6) Nařízení (ES) č. 1200/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 1200/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1446/2006
ze dne 29. září 2006
o povolení přípravku Enterococcus faecium (Biomin IMB52) jako doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat a důvody a postupy, na jejichž základě se uděluje povolení.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1831/2003 byla podána žádost o povolení přípravku uvedeného v příloze. Tato žádost byla podána spolu s údaji a doklady požadovanými podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3) Žádost se týká povolení přípravku Enterococcus faecium (Biomin IMB52) jako doplňkové látky v krmivech pro výkrm kuřat se zařazením do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky".
(4) Metoda analýzy, která je součástí žádosti o povolení v souladu s čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1831/2003, se týká stanovení účinné látky doplňkové látky v krmivech. Metoda analýzy uvedená v příloze tohoto nařízení se proto nemá považovat za metodu analýzy Společenství ve smyslu článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [2].
(5) Používání přípravku Enterococcus faecium DSM 3530 již bylo povoleno nařízením Komise (ES) č. 418/2001 ze dne 1. března 2001, kterým se povolují nové doplňkové látky a nová užití doplňkových látek v krmivech [3], u telat do 6 měsíců stáří.
Žádost o povolení pro výkrm kuřat byla podpořena novými údaji.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") dospěl ve svém stanovisku k závěru, že bezpečnost této doplňkové látky pro spotřebitele, uživatele a životní prostředí již byla prokázána a že v případě navrhovaného nového užití zůstane zachována.
Dále dospěl k závěru, že používání daného přípravku nemá na tuto další kategorii zvířat nepříznivé účinky a může zlepšit zootechnické parametry výkrmu kuřat.
Zvláštní požadavky na monitorování po uvedení na trh nepovažuje za nutné.
Stanovisko úřadu doporučuje příslušná opatření pro bezpečnost uživatelů.
Stanovisko také ověřuje zprávu o metodách analýzy doplňkové látky v krmivech podanou referenční laboratoří Společenství stanovenou nařízením (ES) č. 1831/2003.
Hodnocení uvedeného přípravku prokazuje, že podmínky pro povolení stanovené v článku 5 nařízení (ES) č.
1831/2003 jsou splněny. Proto je používání uvedeného přípravku třeba povolit podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky" a funkční skupiny "látky stabilizující střevní flóru" uvedený v příloze se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1447/2006
ze dne 29. září 2006
o povolení nového užití přípravku Saccharomyces cerevisiae (Biosaf SC 47) jako doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví povolení doplňkových látek používaných ve výživě zvířat a důvody a postupy, na jejichž základě se uděluje povolení.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1831/2003 byla podána žádost o povolení přípravku uvedeného v příloze. Tato žádost byla podána spolu s údaji a doklady požadovanými podle čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3) Žádost se týká povolení nového užití přípravku Saccharomyces cerevisiae (NCYC Sc 47) (Biosaf SC 47) jako doplňkové látky v krmivech pro výkrm jehňat se zařazením do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky".
(4) Metoda analýzy, která je součástí žádosti o povolení v souladu s čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1831/2003, se týká stanovení účinné látky doplňkové látky v krmivech. Metoda analýzy uvedená v příloze tohoto nařízení se proto nemá považovat za metodu analýzy Společenství ve smyslu článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [2].
1811/2005 ze dne 4. listopadu 2005 o dočasném a trvalém povolení některých doplňkových látek v krmivech a o dočasném povolení nového užití již povolené doplňkové látky v krmivech [3], pro výkrm skotu nařízením Komise (ES) č. 316/2003 ze dne 19. února 2003 o trvalém povolení doplňkové látky v krmivech a dočasném povolení nového užití již povolené doplňkové látky v krmivech [4], pro selata (odstavená) nařízením Komise (ES) č.
2148/2004 ze dne 16. prosince 2004 o trvalém a dočasném povolení některých doplňkových látek a o povolení nových použití již povolené doplňkové látky v krmivech [5], pro prasnice nařízením Komise (ES) č.
1288/2004 ze dne 14. července 2004 o trvalém povolení některých doplňkových látek a dočasném povolení nového užití již povolené doplňkové látky v krmivech [6] a pro výkrm králíků nařízením Komise (ES) č. 600/2005 ze dne 18. dubna 2005, kterým se znovu povoluje na deset let kokcidiostatikum jako doplňková látka v krmivech, dočasně povoluje doplňková látka a trvale povolují některé doplňkové látky v krmivech [7].
Žádost o povolení pro výkrm jehňat byla podpořena novými údaji. Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") dospěl ve svém stanovisku k závěru, že bezpečnost tohoto organismu (a jeho růstového média) pro spotřebitele, uživatele a životní prostředí již byla prokázána a že v případě navrhovaného nového užití zůstane zachována.
Dále došel k závěru, že používání daného přípravku nemá na tuto další kategorii zvířat nepříznivé účinky a může u výkrmu zlepšit průměrný denní hmotnostní přírůstek jehňat.
Úřad zvláštní požadavky na monitorování po uvedení na trh nepovažuje za nutné. Stanovisko také potvrzuje zprávu o metodě analýzy doplňkové látky v krmivech podanou referenční laboratoří Společenství zřízenou nařízením (ES) č.
1831/2003. Hodnocení uvedeného přípravku prokazuje, že podmínky pro povolení stanovené v článku 5 nařízení (ES) č.
1831/2003 jsou splněny. Proto je používání uvedeného přípravku třeba povolit podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek uvedený v příloze náležející do skupiny doplňkových látek "zootechnické doplňkové látky" a funkční skupiny "látky stabilizující střevní flóru" se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat podle podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1448/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 622/2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2320/2002 je Komise povinna přijmout prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti v celém Společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti [2], bylo prvním právním předpisem, který stanoví taková opatření.
(2) Je zapotřebí přesněji formulovat společné základní normy.
Zejména pokud jde o systémy detekce výbušnin (EDS), měly by být stanoveny požadavky na výkon, aniž je dotčen jejich přezkum v pravidelných intervalech a nejméně každé dva roky s cílem ujistit se, že uvedené požadavky i nadále odráží technický rozvoj, a s ohledem na výkonnost, náklady a dostupnost zařízení EDS na trhu.
(3) Požadavky na výkon zařízení EDS a požadavky týkající se kvality zobrazení u zařízení EDS odpovídajícího standardu 1 a 2 by měly být považovány za první krok v úplné harmonizaci technických specifikací takových systémů.
Měly by být co nejrychleji doplněny požadavky týkajícími se kvality zobrazení u zařízení EDS odpovídajícího standardu 3, jakož i harmonizovanými postupy pro klasifikaci zařízení EDS, včetně podmínek zkoušek.
(4) Obvyklá doba odpisu hodnoty zařízení EDS se pohybuje mezi sedmi a desíti roky.
To je potřeba vzít v úvahu při stanovení doby použitelnosti uvedeného vybavení.
(5) V souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002 a s cílem zabránit protiprávním činům by opatření stanovená v příloze nařízení (ES) č.
622/2003 měla být tajná a neměla by se zveřejňovat. Stejné pravidlo se použije na všechny pozměňovací akty.
(6) Nařízení (ES) č. 622/2003 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 622/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Pokud jde o důvěrnou povahu této přílohy, použije se článek 3 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1449/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se v důsledku překročení zpracovatelského prahu v určitých členských státech snižuje pro hospodářský rok 2006/07 výše podpory poskytované producentům některých citrusových plodů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2202/96 stanoví na úrovni Společenství zpracovatelský práh pro určité citrusové plody, který je mezi členské státy rozdělen podle přílohy II uvedeného nařízení.
(2) V čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96 se stanoví, že pokud je tento práh překročen, sníží se částky podpory uvedené v příloze I uvedeného nařízení v každém členském státě, kde byl příslušný zpracovatelský práh překročen. Překročení zpracovatelského prahu se ohodnotí na základě průměrného množství plodů zpracovaných v rámci režimu podpory během tří hospodářských roků nebo rovnocenných období předcházejících hospodářskému roku, pro nějž má být podpora stanovena.
(3) Členské státy sdělily množství pomerančů zpracovaných podle režimu podpor v souladu s čl. 39 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2111/2003 [2], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2202/96. Na základě těchto údajů bylo zjištěno překročení zpracovatelského prahu na úrovni Společenství o 205989 tun. V rámci tohoto překročení bylo zjištěno, že překročení prahů se týká Itálie a Portugalska. Je tudíž nutné snížit částky podpory na pomeranče pro hospodářský rok 2006/07, které jsou uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2202/96, o 28,63 % v Itálii a o 20,68 % v Portugalsku.
1 písm. c) nařízení (ES) č. 2111/2003 sdělily členské státy množství malých citrusových plodů zpracovaných v rámci režimu podpory.
Na základě těchto údajů bylo zjištěno překročení zpracovatelského prahu ve Společenství o 79306 tun.
V rámci tohoto překročení bylo zjištěno, že překročení prahů se týká Itálie, Portugalska a Kypru.
Je tudíž nutné snížit částky podpory na mandarinky, klementinky a satsumy pro hospodářský rok 2006/07, které jsou uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2202/96, o 64,94 % v Itálii, o 86,80 % v Portugalsku a o 36,52 % na Kypru.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě Itálie a Portugalska je výše podpory, která se má udělit podle nařízení (ES) č. 2202/96 na hospodářský rok 2006/07 pro pomeranče dodané ke zpracování, uvedena v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
V případě Itálie, Portugalska a Kypru je výše podpory, která se má udělit podle nařízení (ES) č. 2202/96 na hospodářský rok 2006/07 pro mandarinky, klementinky a satsumy dodané ke zpracování, uvedena v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1450/2006
ze dne 29. září 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96 o spouštěcích objemech pro dodatečná cla na rajčata
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu [2] upravuje dozor nad dovozem produktů uvedených v příloze daného nařízení. Tento dozor je třeba vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(2) Pro účely čl. 5 odst. 4 dohody o zemědělství [4] uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a vzhledem k nejnovějším údajům z let 2003, 2004 a 2005 je třeba změnit spouštěcí úrovně pro dodatečná cla na rajčata.
(3) Nařízení (ES) č. 1555/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1555/96 se nahrazuje textem v příloze tohoto nařízení.
Článek 2