Uvedený program potvrzuje, že se Společenství zavazuje snížit emise skleníkových plynů do let 2008 až 2012 o 8 % v porovnání s hodnotami z roku 1990 a že z dlouhodobého hlediska je třeba snížit globální emise skleníkových plynů přibližně o 70 % v porovnání s hodnotami z roku 1990.
(3) Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu [6], je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která brání nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému.
(4) Po vstupu Kjótského protokolu v platnost, který byl schválen rozhodnutím Rady 2002/385/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu jménem Evropského společenství a společném plnění závazků z něj vyplývajících [7], budou Společenství a jeho členské státy zavázány ke snížení svých úhrnných antropogenních emisí skleníkových plynů, které jsou uvedeny v příloze A protokolu, o 8 % v období 2008 až 2012 v porovnání s hodnotami z roku 1990.
(5) Společenství a jeho členské státy se dohodly, že splní své závazky ohledně snížení antropogenních emisí skleníkových plynů podle Kjótského protokolu v souladu s rozhodnutím 2002/385/ES společně.
Cílem této směrnice je přispět k efektivnějšímu plnění závazků Evropského společenství a jeho členských států prostřednictvím účinného evropského trhu s povolenkami na emise skleníkových plynů při současném co možná nejmenším snížení hospodářského rozvoje a zaměstnanosti.
(6) Rozhodnutí Rady 93/389/EHS ze dne 24. června 1993 o mechanismu monitorování emisí CO2 a jiných skleníkových plynů ve Společenství [8] vytvořilo mechanismus pro monitorování emisí skleníkových plynů a hodnocení pokroku při plnění závazků ohledně těchto emisí.
Tento mechanismus bude členským státům nápomocen při určování celkového množství povolenek, které mají být přiděleny.
(7) Předpisy Společenství týkající se přidělování povolenek členskými státy jsou nezbytné k zachování integrity vnitřního trhu a k zamezení narušení hospodářské soutěže.
(8) Členské státy by měly při přidělování povolenek přihlížet k potenciálu průmyslových činností ke snížení emisí.
(9) Členské státy mohou stanovit, že povolenky, které jsou platné pro pětileté období začínající v roce 2008, budou vydávány pouze osobám za zrušené povolenky, které odpovídají snížením emisí dosaženým těmito osobami na jejich státním území během tříletého období začínajícího v roce 2005.
(10) Počínaje uvedeným pětiletým obdobím budou převody povolenek na jiný členský stát zahrnovat odpovídající změny jednotek přiděleného množství podle Kjótského protokolu.
(11) Členské státy zajistí, aby provozovatelé některých specifikovaných činností měli povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a aby monitorovali své emise skleníkových plynů specifikovaných ve vztahu k těmto činnostem a podávali o nich zprávy.
(12) Členské státy by měly stanovit pravidla ohledně sankcí uplatňovaných při porušení této směrnice a zajistit jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a dostatečně odrazující.
(13) Pro zajištění transparentnosti by veřejnost měla mít přístup k informacím o přidělování povolenek a o výsledcích monitorování emisí, pouze s výhradou omezení stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [9].
(14) Členské státy by měly předložit zprávu o provádění této směrnice vypracovanou na základě směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [10].
(15) K zahrnutí dalších zařízení do systému Společenství by mělo docházet v souladu s ustanoveními této směrnice, čímž může být systém Společenství rozšířen na emise skleníkových plynů jiných než oxid uhličitý, mimo jiné pocházející z průmyslu zpracovávajícího hliník a z chemického průmyslu.
(16) Tato směrnice by neměla bránit žádnému členskému státu, aby zachoval v platnosti nebo si vytvořil národní systémy pro obchodování, které regulují emise skleníkových plynů z činností jiných, než jsou činnosti uvedené v příloze 1 nebo zahrnuté do systému Společenství, nebo ze zařízení dočasně vyňatých ze systému Společenství.
(17) Členské státy se mohou účastnit mezinárodního obchodu s emisemi jako strany Kjótského protokolu s jakoukoli jinou stranou uvedenou v příloze B uvedeného protokolu.
(18) Propojení systému Společenství se systémy pro obchodování s emisemi skleníkových plynů ve třetích zemích zvýší efektivnost nákladů při dosahování cílů Společenství pro snížení emisí, jak je stanoveno v rozhodnutí 2002/358/ES o společném plnění závazků.
(19) Mechanismy založené na projektech, včetně "Joint Implementation" (JI) a "Clean Development Mechanism" (CDM), jsou důležité k dosažení cílů jak snížení globálních emisí skleníkových plynů, tak zvýšení z hlediska nákladů efektivního fungování systému Společenství.
V souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a Marrákešských dohod by použití těchto mechanismů mělo být doplňkové k vnitrostátním opatřením a vnitrostátní opatření budou proto představovat důležitý prvek vynakládaného úsilí.
(20) Tato směrnice podpoří používání technologií, které účinněji využívají energii, včetně technologie kombinované výroby tepla a elektřiny (kogenerace), a které produkují méně emisí na jednotku výstupu, zatímco budoucí směrnice Evropského parlamentu a Rady o podpoře kogenerace založené na poptávce po užitkovém teple na vnitřním trhu s energií bude specificky podporovat technologii kombinované výroby tepla a elektřiny.
(21) Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [11] vytváří obecný rámec pro prevenci a omezování znečištění, jehož prostřednictvím mohou být vydávána povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů.
Směrnice Rady 96/61/ES by měla být změněna tak, aby se zajistilo, že mezní hodnoty emisí nejsou stanoveny pro přímé emise skleníkových plynů ze zařízení podléhajících této směrnici a aby se členské státy mohly rozhodnout, že nebudou ukládat požadavky vztahující se k účinnému využívání energie spalovacími jednotkami nebo jinými jednotkami vypouštějícími oxid uhličitý na místě, kde se tyto jednotky nacházejí, aniž jsou dotčeny jiné požadavky podle směrnice 96/61/ES.
(22) Tato směrnice je slučitelná s Rámcovou úmluvou Organizace spojených národů o změně klimatu a s Kjótským protokolem.
Je třeba ji přezkoumat na základě vývoje v této souvislosti a přihlížet při tom ke zkušenostem získaným při jejím provádění a k pokroku dosaženému při monitorování emisí skleníkových plynů.
(23) Obchodování s povolenkami na emise by mělo tvořit část obsažného a souvislého balíku politik a opatření prováděných na úrovni členských států a na úrovni Společenství.
Aniž je dotčeno uplatňování článků 87 a 88 Smlouvy, mohou členské státy v případě činností, které spadají pod systém Společenství, zvážit důsledky regulačních, daňových nebo jiných politik určených k dosažení týchž cílů.
Přezkum této směrnice by měl posoudit rozsah, ve kterém byly tyto cíle dosaženy.
(24) Vybírání daní může v rámci národní politiky představovat nástroj k omezení emisí ze zařízení, která byla dočasně vyňata.
(25) Politiky a opatření je třeba provádět na úrovni členských států a na úrovni Společenství pro všechna odvětví hospodářství Evropské unie a ne pouze v odvětvích průmyslu a energetiky, aby se dosáhla podstatná snížení emisí.
Komise by měla zejména zvažovat politiky a opatření na úrovni Společenství v oblasti dopravy tak, aby tato oblast výrazně přispěla ke splnění závazků týkajících se změny klimatu, které pro Společenství a jeho členské státy vyplývají z Kjótského protokolu.
(26) Bez ohledu na mnohostranný potenciál mechanismů založených na trhu by měla být strategie Evropské unie pro zmírnění změny klimatu postavena na rovnováze mezi systémem Společenství a jinými typy akcí Společenství, národních a mezinárodních akcí.
(27) Tato směrnice uznává základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(28) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi. [12]
(29) Kritéria 1, 5 a 7 přílohy III nemohou být změněna prostřednictvím postupu projednávání ve výborech, a proto by se měly změny pro období po roce 2012 provést výhradně postupem spolurozhodování.
(30) Protože cíle navrhovaného opatření, totiž vytvoření systému Společenství, nemůže být dosaženo uspokojivě individuálně jednajícími členskými státy, a proto z důvodů jeho rozsahu a účinků jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice vytváří systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (dále jen "systém Společenství"), aby se podpořilo snižování emisí skleníkových plynů způsobem efektivním z hlediska nákladů a ekonomicky účinným.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije na emise z činností uvedených v příloze I a na skleníkové plyny uvedené v příloze II.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny požadavky podle směrnice 96/61/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "povolenkou" rozumí povolení vypouštět jednu tunu ekvivalentu oxidu uhličitého po specifikované období, přičemž toto povolení je platné pouze pro účely splnění požadavků této směrnice a je převoditelné v souladu s ustanoveními této směrnice;
b) "emisemi" rozumí uvolňování skleníkových plynů do atmosféry ze zdrojů v zařízení;
c) "skleníkovými plyny" rozumějí plyny uvedené v příloze II;
d) "povolením k vypouštění emisí skleníkových plynů" rozumí povolení vydané v souladu s články 5 a 6;
e) "zařízením" rozumí stacionární technická jednotka, ve které probíhá jedna či více činností uvedených v příloze I a jakékoli další s tím přímo spojené činnosti, které po technické stránce souvisejí s činnostmi probíhajícími v dotyčném místě a mohly by ovlivnit emise a znečistění;
f) "provozovatelem" rozumí jakákoli osoba, která zařízení provozuje nebo řídí, nebo pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, na kterou byla přenesena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickou funkcí zařízení;
g) "osobou" rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba;
h) "novým účastníkem na trhu" rozumí jakékoli zařízení provádějící jednu či více činností uvedených v příloze I, které po oznámení národního alokačního plánu Komisi obdrželo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů nebo aktualizované povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů z důvodů změn v povaze nebo fungování zařízení nebo po jeho rozšíření;
i) "veřejností" rozumí jedna či více osob a v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí sdružení, organizace nebo skupiny osob;
j) "tunou ekvivalentu oxidu uhličitého" rozumí jedna metrická tuna oxidu uhličitého (CO2)nebo množství jakéhokoli jiného skleníkového plynu uvedeného v příloze II s ekvivalentním potenciálem globálního oteplování.
Článek 4
Povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů
Členské státy zajistí, že od 1. ledna 2005 žádné zařízení nebude provozovat činnosti uvedené v příloze I, při kterých vznikají emise specifické pro tyto činnosti, pokud provozovatel nemá povolení udělené příslušným orgánem v souladu s články 5 a 6 nebo pokud nebylo zařízení dočasně vyňato ze systému Společenství podle článku 27.
Článek 5
Žádosti o povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů
Žádost o povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů podaná u příslušného orgánu obsahuje popis:
a) zařízení a jeho činností včetně používané technologie;
b) surovin a pomocných materiálů, jejichž používání pravděpodobně povede k emisím plynů uvedených v příloze I;
c) zdrojů emisí plynů uvedených v příloze I ze zařízení a
d) opatření plánovaných k monitorování emisí a jejich vykazování v souladu s pokyny přijatými podle článku 14.
Žádost musí též obsahovat shrnutí údajů, bez technických podrobností, které jsou uvedeny v prvním pododstavci.
Článek 6
Podmínky a obsah povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů
1. Příslušný orgán udělí povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů, kterým se povoluje vypouštět skleníkové plyny z celého zařízení nebo jeho části, pokud je přesvědčen, že provozovatel je schopen emise monitorovat a podávat o nich zprávu.
Povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů se může vztahovat na jedno či více zařízení na tomtéž místě, která jsou provozována týmž provozovatelem.
2. Povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů obsahuje tyto údaje:
a) jméno a adresu provozovatele;
b) popis činností a emisí ze zařízení;
c) požadavky týkající se monitorování, s uvedením podrobností metody a frekvence monitorování;
d) požadavky týkající se podávání zpráv;
e) povinnost vyřadit povolenky ve výši rovnající se celkovým emisím zařízení v každém kalendářním roce, ověřené podle článku 15, do čtyř měsíců po konci uvedeného roku.
Článek 7
Změny zařízení
Provozovatel uvědomí příslušný orgán o jakýchkoli plánovaných změnách v povaze nebo fungování zařízení nebo o jeho rozšíření, které mohou vyžadovat aktualizaci povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů.
Příslušný orgán povolení případně aktualizuje.
Pokud dojde ke změně totožnosti provozovatele zařízení, příslušný orgán aktualizuje povolení a zahrne do něj jméno a adresu nového provozovatele.
Článek 8
Koordinace se směrnicí 96/61/ES
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby u zařízení, která provádějí činnosti uvedené v příloze I směrnice 96/61/ES, byly podmínky a postupy pro udělení povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů koordinovány s podmínkami a postupy pro udělení povolení stanovenými v uvedené směrnici.
Požadavky článků 5, 6 a 7 této směrnice mohou být začleněny do postupů stanovených ve směrnici 96/61/ES.
Článek 9
Národní alokační plán
11 odst. 1 a 2 národní plán uvádějící celkové množství povolenek, které mají v úmyslu přidělit pro uvedené období, a způsob, jak je zamýšlí přidělit.
Plán je založen na objektivních a transparentních kritériích, včetně kritérií uvedených v příloze III, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti.
Aniž je dotčena Smlouva, Komise vypracuje nejpozději do 31. prosince 2003 pokyny k provádění kritérií uvedených v příloze III.
11 odst. 1 se plán zveřejní a oznámí Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 31. března 2004.
Pro následující období se plán zveřejní a oznámí Komisi a ostatním členským státům nejpozději 18 měsíců před začátkem příslušného období.
2. Národní alokační plán se posoudí ve výboru uvedeném v čl. 23 odst. 1.
Do tří měsíců po oznámení národního alokačního plánu členským státem podle odstavce 1 může Komise plán nebo jeho jakoukoli část odmítnout z důvodu neslučitelnosti s kritérii uvedenými v příloze III nebo s článkem 10. Členský stát učiní rozhodnutí podle čl.
11 odst. 1 nebo 2 pouze tehdy, pokud Komise přijme navržené změny.
Odmítavé rozhodnutí musí Komise odůvodnit.
Článek 10
Způsob přidělování (alokace)
Pro tříleté období počínající dnem 1. ledna 2005 členské státy přidělí alespoň 95 % povolenek zdarma.
Pro pětileté období počínající dnem 1. ledna 2008 členské státy přidělí alespoň 90 % povolenek zdarma.
Článek 11
Přidělování (alokace) a vydávání povolenek
1. Pro tříleté období počínající dnem 1. ledna 2005 rozhodne každý členský stát o celkovém množství povolenek, které přidělí pro uvedené období, a o přidělení těchto povolenek provozovateli každého zařízení.
Toto rozhodnutí se učiní alespoň tři měsíce před začátkem období a bude založeno na národním alokačním plánu vytvořeném podle článku 9 a v souladu s článkem 10, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti.
2. Pro pětileté období počínající dnem 1. ledna 2008 a pro každé následující pětileté období rozhodne každý členský stát o celkovém množství povolenek, které přidělí pro uvedené období, a zahájí postup přidělování těchto povolenek provozovateli každého zařízení.
Toto rozhodnutí se učiní alespoň 12 měsíců před začátkem příslušného období a bude založeno na národním alokačním plánu vytvořeném podle článku 9 a v souladu s článkem 10, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti.
3. Rozhodnutí podle odstavce 1 nebo 2 musí být v souladu s požadavky Smlouvy, a zejména s články 87 a 88.
Při rozhodování o přidělování přihlíží členské státy k potřebě poskytnout přístup k povolenkám novým účastníkům na trhu.
4. Příslušný orgán vydá část z celkového množství povolenek do 28. února každého roku období uvedeného v odstavci 1 nebo 2.
Článek 12
Převod, vyřazení a zrušení povolenek
1. Členské státy zajistí, aby povolenky mohly být převáděny mezi:
a) osobami v rámci Společenství;
b) osobami v rámci Společenství a osobami ve třetích zemích, kde jsou tyto povolenky uznávány v souladu s postupem uvedeným v článku 25, bez jiných omezení, než jsou omezení obsažená v této směrnici nebo přijatá na jejím základě.
2. Členské státy zajistí, aby povolenky vydávané příslušným orgánem jiného členského státu byly uznávány pro účely splnění povinností provozovatele podle odstavce 3.
3. Členské státy zajistí, aby nejpozději do 30. dubna každého roku provozovatel každého zařízení vyřadil počet povolenek rovnající se celkovým emisím z uvedeného zařízení během předchozího kalendářního roku, ověřeným podle článku 15, a aby uvedené povolenky byly následně zrušeny.
4. Členské státy podniknou nezbytné kroky k zajištění toho, že povolenky budou kdykoli zrušeny na žádost osoby, která je jejich držitelem.
Článek 13
Platnost povolenek
1. Povolenky jsou platné pro emise během období uvedeného v čl. 11 odst. 1 nebo 2, pro které byly vydány.
2. Čtyři měsíce po začátku prvního pětiletého období uvedeného v čl. 11 odst. 2 příslušný orgán zruší povolenky, které již nejsou platné a nebyly vyřazeny a zrušeny v souladu s čl. 12 odst. 3.
Členské státy mohou vydávat povolenky osobám pro probíhající období, aby nahradily povolenky, které měly tyto osoby v držení a které byly zrušeny v souladu s prvním pododstavcem.
3. Čtyři měsíce po začátku každého následujícího pětiletého období uvedeného v čl. 11 odst. 2 příslušný orgán zruší povolenky, které již nejsou platné a nebyly vyřazeny a zrušeny v souladu s čl. 12 odst. 3.
Členské státy vydávají povolenky osobám pro probíhající období, aby nahradily povolenky, které měly tyto osoby v držení a které byly zrušeny v souladu s prvním pododstavcem.
Článek 14
Pokyny pro monitorování emisí a jejich vykazování
1. Do 30. září 2003 přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2 pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů specifikovaných ve vztahu k činnostem uvedeným v příloze I, přičemž emise vznikají v důsledku těchto činností. Tyto pokyny jsou založeny na zásadách pro monitorování a vykazování uvedených v příloze IV.
2. Členské státy zajistí, aby emise byly monitorovány podle těchto pokynů.
3. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel zařízení v souladu s těmito pokyny podal příslušnému orgánu zprávu o emisích z uvedeného zařízení během každého kalendářního roku po skončení uvedeného roku.
Článek 15
Ověřování
1. Členské státy zajistí, aby zprávy, které provozovatelé předložili podle čl. 14 odst. 3, byly ověřeny v souladu s kritérii stanovenými v příloze V a aby o tom byl příslušný orgán informován.
Členské státy zajistí, aby provozovatel, jehož zpráva nebyla do 31. března každého roku se zřetelem na emise předchozího roku posouzena jako uspokojující v souladu s kritérii stanovenými v příloze V, nemohl provádět další převody povolenek do doby, než bude zpráva uvedeného provozovatele posouzena jako uspokojující.
Článek 16
Sankce
1. Členské státy stanoví pravidla ohledně sankcí uplatňovaných při porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a učiní opatření nezbytná k zajištění provádění těchto pravidel.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a dostatečně odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 31. prosince 2003 a neprodleně jí oznámí všechny následné změny, které se jich dotýkají.
2. Členské státy zajistí, aby byla zveřejněna jména provozovatelů, kteří porušují požadavky na vyřazení dostačujícího množství povolenek podle čl. 12 odst. 3.
3. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel, který do 30. dubna každého roku nevyřadí dostačující množství povolenek ke krytí svých emisí během předchozího roku, musel zaplatit pokutu za překročení emisí.
Pokuta za překročení emisí činí 100 EUR za každou tunu ekvivalentu oxidu uhličitého vypuštěnou zařízením, pro které provozovatel nevyřadil povolenky.
Platba pokuty za překročení emisí nezprošťuje provozovatele povinnosti vyřadit povolenky ve výši tohoto překročení emisí, až bude vyřazovat povolenky pro následující kalendářní rok.
4. Během tříletého období počínajícího dnem 1. ledna 2005 členské státy uplatní nižší pokutu za překročení emisí ve výši 40 EUR za každou tunu ekvivalentu oxidu uhličitého vypuštěnou zařízením, pro které provozovatel nevyřadil povolenky.
Platba pokuty za překročení emisí nezprošťuje provozovatele povinnosti vyřadit povolenky ve výši tohoto překročení emisí, až bude vyřazovat povolenky pro následující kalendářní rok.
Článek 17
Přístup k informacím
Rozhodnutí týkající se přidělování povolenek a zprávy o emisích, které je třeba předat podle povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a které jsou v držení příslušného orgánu, zpřístupní tento orgán veřejnosti s výhradou omezení stanovených v čl. 3 odst. 3 a článku 4 směrnice 2003/4/ES.
Článek 18
Příslušný orgán
Členské státy učiní vhodné správní úpravy k provádění této směrnice, včetně jmenování vhodného příslušného orgánu nebo orgánů.
Tam, kde je jmenováno více příslušných orgánů než jeden, musí být práce těchto orgánů prováděná v rámci této směrnice koordinována.
Článek 19
Registr
1. Členské státy vytvoří a vedou registr k zajištění přesné evidence vydávání, držení, převádění a rušení povolenek.
Členské státy mohou vést své registry v konsolidovaném systému společně s jedním nebo více jinými členskými státy.
2. Každá osoba může být držitelem povolenek.
Registr je přístupný veřejnosti a obsahuje oddělené účty k zaznamenání povolenek držených každou osobou, které jsou povolenky vydávány nebo od které jsou převáděny.
3. K provádění této směrnice přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2 nařízení týkající se normalizovaného a bezpečného systému registrů ve formě standardizovaných elektronických databází obsahujících společné datové prvky ke sledování vydávání, držení, převádění a rušení povolenek, k zajištění přístupu veřejnosti a přiměřené důvěrnosti údajů a k zajištění toho, aby nedocházelo k žádným převodům neslučitelným s povinnostmi vyplývajícími z Kjótského protokolu.
Článek 20
Ústřední správce
1. Komise jmenuje ústředního správce, aby vedl nezávislý protokol transakcí sloužící k zaznamenávání vydávání, převádění a rušení povolenek.
2. Ústřední správce provádí automatickou kontrolu každé transakce v registrech prostřednictvím tohoto nezávislého protokolu transakcí, aby zajistil, že neexistují žádné nesrovnalosti ve vydávání, převádění a rušení povolenek.
3. Pokud jsou při automatické kontrole zjištěny nesrovnalosti, ústřední správce o tom informuje dotyčný členský stát nebo dotyčné členské státy, které nezaregistrují danou transakci nebo jakékoli další transakce vztahující se k daným povolenkám, dokud nebudou nesrovnatelnosti vyřešeny.
Článek 21
Vykazování členskými státy
1. Každý rok předkládají členské státy Komisi zprávu o uplatňování této směrnice.
Tato zpráva se zejména zabývá úpravami pro přidělování povolenek, provozem registrů, uplatňováním pokynů pro monitorování a vykazování, ověřováním a otázkami týkajícími se dodržování této směrnice a případně nakládáním s povolenkami z daňového hlediska.
První zpráva se zašle Komisi do 30. června 2005.
Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy navržených Komisí postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS.
Dotazník nebo osnova se zašle členským státům nejpozději šest měsíců před termínem pro předání první zprávy.
2. Na základě zpráv uvedených v odstavci 1 Komise zveřejní zprávu o uplatňování této směrnice do tří měsíců od obdržení zpráv od členských států.
3. Komise organizuje výměnu informací mezi příslušnými orgány členských států o vývoji v oblasti přidělování povolenek, provozu registrů, monitorování, vykazování, ověřování a dodržování.
Článek 22
Změny přílohy III
S přihlédnutím ke zprávám stanoveným v článku 21 a zkušenostem z uplatňování této směrnice může Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 23 odst. 2 změnit přílohu III, s výjimkou kritérií 1, 5 a 7, pro období od roku 2008 do roku 2012.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 8 rozhodnutí 93/389/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Postupy pro jednostranné zahrnutí dodatečných činností a plynů
1. Od roku 2008 mohou členské státy používat obchodování s povolenkami na emise v souladu s touto směrnicí pro činnosti, zařízení a skleníkové plyny, které nejsou uvedeny v příloze I, pokud je zahrnutí těchto činností, zařízení a skleníkových plynů schváleno Komisí v souladu s postupem uvedeným v čl. 23 odst. 2 s přihlédnutím ke všem relevantním kritériím, zejména vlivům na vnitřní trh, možným narušením hospodářské soutěže, environmentálnímu dopadu úpravy a spolehlivosti plánovaného systému monitorování a vykazování.
Od roku 2005 mohou členské státy za stejných podmínek používat obchodování s povolenkami na emise pro zařízení provádějící činnosti stanovené v příloze I, u kterých se nedosahuje mezních hodnot stanovených v uvedené příloze.
2. Povolenky přidělované zařízením provádějícím tyto činnosti se specifikují v národním alokačním plánu uvedeném v článku 9.
3. Komise může z vlastního podnětu nebo musí na žádost členského státu přijmout pokyny pro monitorování a vykazování emisí z činností, zařízení a skleníkových plynů, které nejsou uvedeny v příloze I, v souladu s postupem uvedeným v čl. 23 odst. 2, pokud monitorování a vykazování těchto emisí mohou být prováděny s dostatečnou přesností.
4. V případě, že jsou tato opatření zavedena, přezkumy prováděné podle článku 30 také posuzují, zda by měla být změněna příloha I, aby se zahrnuly emise z těchto činností harmonizovaným způsobem pro celé Společenství.
Článek 25
Propojení s jinými systémy pro obchodování s emisemi skleníkových plynů
1. Je žádoucí uzavřít dohody se třetími zeměmi uvedenými v příloze B Kjótského protokolu, které protokol ratifikovaly, aby se zajistilo vzájemné uznávání povolenek mezi systémem Společenství a jinými systémy pro obchodování s emisemi skleníkových plynů v souladu s pravidly stanovenými v článku 300 Smlouvy.
2. Pokud byla uzavřena dohoda uvedená v odstavci 1, vypracuje Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 23 odst. 2 nezbytné předpisy pro vzájemné uznávání povolenek podle uvedené dohody.
Článek 26
Změna směrnice 96/61/ES
V čl. 9 odst. 3 směrnice 96/61/ES se vkládají nové pododstavce, které znějí: "Pokud jsou emise skleníkových plynů ze zařízení uvedeny v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [*] Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32. ve vztahu k činnosti prováděné v uvedeném zařízení, povolení neobsahuje mezní hodnoty emisí pro přímé emise uvedeného plynu, ledaže je to nezbytné pro zajištění toho, že se nezpůsobí žádné podstatné místní znečistění životního prostředí.
Členské státy se mohou rozhodnout, že pro činnosti uvedené v příloze I směrnice 2003/87/ES nestanoví požadavky týkající se energetické účinnosti s ohledem na spalovací jednotky nebo jiné jednotky emitující oxid uhličitý v místě, kde se zařízení nachází.
Pokud je to nezbytné, příslušné orgány patřičně pozmění povolení.
Tři předchozí pododstavce se neuplatňují na zařízení dočasně vyňatá ze systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství v souladu s článkem 27 směrnice 2003/87/ES."
Článek 27
Dočasné vynětí některých zařízení
1. Členské státy mohou požádat Komisi o dočasné vynětí zařízení ze systému Společenství nejvýše do 31. prosince 2007.
V každé žádosti je třeba uvést všechna taková zařízení a žádost se zveřejňuje.
2. Pokud po zvážení všech připomínek veřejnosti k uvedené žádosti Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 23 odst. 2 rozhodne, že zařízení:
a) v důsledku národních politik omezují svoje emise ve stejné míře, v jaké by tak činila, kdyby podléhala ustanovením této směrnice;
b) podléhají požadavkům na monitorování, vykazování a ověřování, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným podle článků 14 a 15 a
c) v případě neplnění národních požadavků podléhají sankcím, které jsou přinejmenším rovnocenné sankcím uvedeným v čl. 16 odst. 1 a 4;
stanoví dočasné vynětí těchto zařízení ze systému Společenství.
Je třeba zajistit, aby nedošlo k žádnému narušení vnitřního trhu.
Článek 28
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES
ze dne 4. listopadu 2003
o některých aspektech úpravy pracovní doby
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [3], kterou se stanoví minimální bezpečnostní a zdravotní požadavky na úpravu pracovní doby v souvislosti s denní dobou odpočinku, přestávkami v práci, týdenní dobou odpočinku, maximální délkou týdenní pracovní doby, dovolenou za kalendářní rok a s aspekty noční práce, práce na směny a s rozvržením práce, byla významně pozměněna.
Z důvodů přehlednosti a jasnosti je proto žádoucí, aby se uvedená ustanovení kodifikovala.
(2) Článek 137 Smlouvy stanoví, že Společenství má podporovat a doplňovat činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků.
Směrnice přijaté na základě uvedeného článku by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(3) Ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4] jsou i nadále plně použitelná pro oblasti, na něž se vztahuje tato směrnice, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení v ní obsažená.
(4) Zlepšení bezpečnosti práce, pracovní hygieny a ochrany zdraví při práci je cíl, který by neměl být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy.
(5) Všichni pracovníci by měli mít dostatečnou dobu odpočinku.
Pojem "odpočinek" musí být vyjádřen v jednotkách času, tj. ve dnech, hodinách nebo ve zlomcích uvedených jednotek.
Pracovníkům ve Společenství musí být poskytnuty minimální denní, týdenní a roční doby odpočinku a přiměřené přestávky v práci.
V této souvislosti je rovněž nezbytné stanovit maximální délku týdenní pracovní doby.
(6) Při úpravách pracovní doby by mělo být přihlédnuto k zásadám Mezinárodní organizace práce, včetně těch, které se týkají noční práce.
(7) Výzkum prokázal, že lidský organismus je v noci citlivější na rušivé vnější vlivy a také na určité ztížené způsoby organizace práce a že dlouhá doba noční práce může škodit zdraví pracovníků a může ohrozit bezpečnost na pracovišti.
(8) Je nutné omezit délku noční práce, včetně přesčasové práce, a stanovit, aby zaměstnavatelé, kteří pravidelně používají noční pracovníky, oznamovali tuto skutečnost příslušným orgánům, pokud to vyžadují.
(9) Je důležité, aby noční pracovníci měli před svým zařazením na noční práci nárok na bezplatné posouzení svého zdravotního stavu a následné pravidelné lékařské prohlídky a aby mohli být, kdykoli je to možné, převedeni na práci ve dne, která je pro ně vhodná, pokud trpí zdravotními potížemi.
(10) Situace nočních pracovníků a pracovníků na směny vyžaduje, aby úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví při práci byla přizpůsobena povaze jejich práce a aby organizace a fungování služeb a prostředků pro ochranu a prevenci byly účinné.
(11) Zvláštní pracovní podmínky mohou mít škodlivé účinky na bezpečnost a zdraví pracovníků.
Organizace práce podle určitého rozvrhu musí přihlížet k obecné zásadě, že práce musí být přizpůsobena člověku.
(12) Evropská dohoda o úpravě pracovní doby námořníků byla provedena prostřednictvím směrnice Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (European Community Shipowners' Association ECSA) a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (Federation of Transport Workers' Unions in the European Union FST) na základě čl. 139 odst.
2 Smlouvy. Proto by se ustanovení této směrnice neměla vztahovat na námořníky.
(13) V případě "nájemných rybářů", kteří jsou zaměstnanci, by měly na základě této směrnice o podmínkách pro získání nároku na dovolenou za kalendářní rok a o jejím poskytování, včetně úpravy způsobů výplaty, rozhodovat členské státy.
(14) Zvláštní normy stanovená v jiných právních předpisech Společenství, které se týkají například doby odpočinku, pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a noční práce u některých kategorií pracovníků, musí mít přednost před ustanoveními této směrnice.
(15) Vzhledem k otázkám, které by mohla úprava pracovní doby v rámci podniku vyvolat, je žádoucí stanovit pružnost při uplatňování některých ustanovení této směrnice, přitom je však třeba zajistit soulad se zásadami bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků.
(16) Je nezbytné zajistit, aby určitá ustanovení mohla podléhat odchylkám zaváděným podle okolností členskými státy nebo sociálními partnery.
V případě odchylky však musí být dotčeným pracovníkům zpravidla poskytnuty rovnocenné náhradní doby odpočinku.
(17) Tato směrnice by se neměla dotýkat závazků členských států týkajících se lhůt pro provedení směrnic stanovených v příloze I části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1 OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví pro úpravu pracovní doby.
2. Tato směrnice se vztahuje na
a) minimální doby denního odpočinku, odpočinku v týdnu a dovolenou za kalendářní rok, na přestávky a maximální týdenní pracovní dobu a
b) některé aspekty noční práce, práce na směny a rozvržení práce a pracovní doby.
3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činností, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž jsou dotčeny články 14, 17, 18 a 19 této směrnice.
Aniž je dotčen čl. 2 bod 8, nevztahuje se tato směrnice na námořníky, jak jsou definováni ve směrnici 1999/63/ES.
4. Ustanovení směrnice 89/391/EHS jsou plně použitelná na otázky uvedené v odstavci 2, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "pracovní dobou" rozumí jakákoli doba, během níž pracovník pracuje, je k dispozici zaměstnavateli a vykonává svou činnost nebo povinnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
2. "dobou odpočinku" každá doba, která není pracovní dobou;
3. "noční dobou" každá doba v délce nejméně sedmi hodin, vymezená vnitrostátními právními předpisy, která ve všech případech musí zahrnovat dobu mezi půlnocí a pátou hodinou ranní;
4. "nočním pracovníkem":
a) jednak každý pracovník, který během noční doby pracuje nejméně tři hodiny své běžné denní pracovní doby, a
b) jednak každý pracovník, který pravděpodobně odpracuje během noční doby určitou část své roční pracovní doby, vymezené podle volby dotyčného členského státu
i) buď vnitrostátními právními předpisy po konzultaci se sociálními partnery, nebo
ii) kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými mezi sociálními partnery na vnitrostátní nebo regionální úrovni;
5. "prací na směny" každý způsob organizace práce ve směnách, při kterém pracovníci jeden druhého střídají na stejných pracovištích podle určitého rozvrhu, včetně střídajících se turnusů, a který může být nepřetržitý nebo přerušovaný, což představuje pro pracovníky nutnost pracovat v různou dobu během určitého období dnů nebo týdnů;
6. "pracovníkem na směny" každý pracovník, jehož rozvrh práce zahrnuje práci na směny;
7. "mobilním pracovníkem" každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který provozuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po pozemních komunikacích, letecky nebo po vnitrozemských vodních cestách;
8. "prací na moři" práce vykonávaná hlavně na zařízeních nebo z něj (včetně vrtných zařízení), spojená přímo nebo nepřímo s průzkumem, těžbou nebo dobýváním nerostných zdrojů, včetně uhlovodíků, a potápěním v souvislosti s takovými činnostmi prováděném ze zařízení na moři nebo z plavidla;
9. "dostatečným odpočinkem" skutečnost, že pracovníci mají pravidelné doby odpočinku, jejichž trvání je vyjádřeno v jednotkách času, a které jsou dostatečně dlouhé a souvislé, aby zajistily, že v důsledku únavy nebo jiného nepravidelného rozvržení práce nedojde k jejich zranění nebo zranění dalších pracovníků nebo ostatních osob, ani ke krátkodobému nebo dlouhodobému poškození zdraví.
KAPITOLA 2 MINIMÁLNÍ DOBY ODPOČINKU – JINÉ ASPEKTY ÚPRAVY PRACOVNÍ DOBY
Článek 3
Denní odpočinek
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby každý pracovník měl nárok na minimální denní odpočinek po dobu 11 po sobě jdoucích hodin během 24 hodin.
Článek 4
Přestávky
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby měl při pracovní době delší než šest hodin každý pracovník nárok na přestávku na odpočinek, jejíž podrobnosti, včetně délky a podmínek pro její přiznání, stanoví kolektivní smlouvy nebo dohody uzavřené mezi sociálními partnery, nebo nejsou-li takové dohody uzavřeny, vnitrostátní právní předpisy.
Článek 5
Týdenní doba odpočinku
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby za každé období sedmi dnů měl každý pracovník nárok na minimální nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin a navíc jedenáctihodinový denní odpočinek stanovený v článku 3.
Je-li to zdůvodněno objektivními, technickými nebo organizačními podmínkami, může být uplatňována minimální doba odpočinku v délce 24 hodin.
Článek 6
Maximální délka týdenní pracovní doby
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s potřebou chránit bezpečnost a zdraví pracovníků
a) byla délka týdenní pracovní doby omezena právními a správními předpisy nebo kolektivními smlouvami nebo dohodami mezi sociálními partnery;
b) nepřekračovala průměrná délka pracovní doby pro každé období sedmi dnů včetně přesčasů 48 hodin.
Článek 7
Dovolená za kalendářní rok
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby měl každý pracovník nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů v souladu s podmínkami pro získání a přiznávání této dovolené stanovenými vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Minimální dobu placené dovolené za kalendářní rok nelze nahradit finanční náhradou, s výjimkou případů ukončení pracovního poměru.
KAPITOLA 3 NOČNÍ PRÁCE – PRÁCE NA SMĚNY – ROZVRŽENÍ PRÁCE
Článek 8
Délka noční práce
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) běžná pracovní doba pro noční pracovníky nepřesahovala v průměru osm hodin za 24 hodin;
b) noční pracovníci, jejichž práce je spojena se zvláštními riziky nebo těžkou fyzickou nebo duševní námahou, nepracovali více než osm hodin za období 24 hodin, během kterého vykonávají noční práci.
Pro účely písmene b) vymezují práci spojenou se zvláštními riziky nebo těžkou fyzickou nebo duševní námahu vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti nebo kolektivní smlouvy či dohody uzavřené mezi sociálními partnery, s přihlédnutím ke zvláštním účinkům a rizikům spojeným s noční prací.
Článek 9
Posouzení zdravotního stavu a převedení nočních pracovníků na práci ve dne
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) noční pracovníci měli nárok na bezplatné posouzení svého zdravotního stavu před zařazením na noční práci a poté v pravidelných odstupech;
b) noční pracovníci trpící zdravotními obtížemi, které byly uznány jako obtíže spojené s výkonem noční práce, byli převedeni, kdykoli je to možné, na práci ve dne, pro kterou mají předpoklady.
2. Bezplatné posouzení zdravotního stavu uvedené v odst. 1 písm. a) musí zachovávat lékařské tajemství.
3. Bezplatné posouzení zdravotního stavu uvedené v odst. 1 písm. a) může tvořit součást státního systému zdravotní péče.
Článek 10
Záruky pro práci v noci
Členské státy mohou za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi podmínit práci některých kategorií nočních pracovníků určitými zárukami, jde-li o pracovníky, u nichž vznikají rizika pro bezpečnost nebo zdraví spojená s prací vykonávanou v noční době.
Článek 11
Oznámení o pravidelném používání nočních pracovníků
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zaměstnavatel, který pravidelně používá noční pracovníky, sdělil tuto informaci příslušným orgánům na jejich žádost.
Článek 12
Bezpečnost a ochrana zdraví
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) byla nočním pracovníkům a pracovníkům na směny poskytnuta ochrana bezpečnosti a zdraví odpovídající povaze jejich práce;
b) kdykoli byly k dispozici ochranné a preventivní služby nebo prostředky na ochranu bezpečnosti a zdraví nočních pracovníků a pracovníků na směny rovnocenné službám a prostředkům, které se vztahují na ostatní pracovníky.
Článek 13
Rozvržení práce
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zaměstnavatel, který zamýšlí organizovat práci podle určitého rozvrhu, přihlédl k obecné zásadě, že práce má být přizpůsobena člověku, s cílem zejména omezit monotónní práce a práce s vnuceným pracovním tempem, v závislosti na typu pracovní činnosti a na požadavcích bezpečnosti práce a ochrany zdraví, zejména pokud jde o přestávky během pracovní doby.
KAPITOLA 4 RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Specifičtější ustanovení Společenství
Tato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky týkající se úpravy pracovní doby pro některá povolání nebo pracovní činnosti.
Článek 15
Příznivější ustanovení
Tato směrnice se nedotýká práva členských států uplatňovat nebo zavádět právní a správní předpisy, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků, nebo napomáhat nebo umožňovat uplatňování kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků.
Článek 16
Referenční období
Členské státy mohou stanovit
a) pro použití článku 5 (doba odpočinku v týdnu) referenční období nepřesahující 14 dnů;
b) pro použití článku 6 (maximální týdenní pracovní doba) referenční období nepřesahující čtyři měsíce.
Doby placené dovolené za kalendářní rok přiznané podle článku 7 a doby volna z důvodů nemoci se nezahrnují nebo jsou při výpočtu průměru neutrální;
c) pro použití článku 8 (délka noční práce) referenční období vymezené po konzultaci se sociálními partnery nebo kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými sociálními partnery členského státu nebo regionu.
Jestliže do tohoto referenčního období spadá minimální 24hodinová doba odpočinku v týdnu vyžadovaná podle článku 5, nezahrnuje se do výpočtu průměru.
KAPITOLA 5 ODCHYLKY A VÝJIMKY
Článek 17
Odchylky
1. Při dodržování obecných zásad ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků se členské státy mohou odchýlit od článků 3 až 6, 8 a 16, pokud se vzhledem ke zvláštní povaze dotyčných činností délka pracovní doby neměří nebo není předem určena nebo si ji mohou určit sami pracovníci, zejména v případě
a) vrcholových řídících pracovníků nebo jiných osob majících pravomoc nezávisle rozhodovat;
b) pracovníků, kteří jsou rodinnými příslušníky, nebo
c) pracovníků vykonávajících náboženské obřady v kostelech a náboženských společenstvích.
2. Odchylky stanovené v odstavcích 3, 4 a 5 mohou být přijaty prostřednictvím právních a správních předpisů nebo prostřednictvím kolektivních smluv či dohod uzavřených mezi sociálními partnery za předpokladu, že jsou dotyčným pracovníkům poskytnuty rovnocenné náhradní doby odpočinku nebo že ve výjimečných případech, kdy není z objektivních důvodů možné poskytnout tyto náhradní doby odpočinku, je dotyčným pracovníkům poskytnuta náležitá ochrana.
3. V souladu s odstavcem 2 tohoto článku se lze odchýlit od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálena, včetně prací na moři, nebo při nichž jsou od sebe vzdálena různá pracoviště pracovníka;
b) v případě činností souvisejících se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku a osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;
c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejména:
i) služby týkající se přijímání, léčby nebo péče poskytované ve zdravotnických zařízeních, včetně činností lékařů v rámci jejich vzdělávání, ve stacionárních ústavech a ve věznicích;
ii) pracovníci v přístavech a na letištích;
iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;
iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody a elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;
v) odvětví, v nichž pracovní proces nelze z technických důvodů přerušit;
vi) činnosti výzkumu a vývoje;
vii) zemědělství;
viii) pracovníci přepravy cestujících v pravidelné městské dopravě;
d) v případě předvídatelného nárůstu činností, zejména v:
i) zemědělství;
ii) cestovním ruchu;
iii) poštovních službách;
e) pro osoby pracující v železniční dopravě;
i) jejichž činnosti jsou občasné;
ii) které tráví svou pracovní dobu ve vlaku, nebo
iii) jejichž činnosti jsou závislé na jízdních řádech a na zajištění nepřetržitosti a pravidelnosti dopravy;
f) za okolností uvedených v čl. 5 odst. 4 směrnice 89/391/EHS;
g) v případech nehody nebo bezprostředního nebezpečí nehody.
4. V souladu s odstavcem 2 tohoto článku se lze odchýlit od článků 3 a 5
a) v případě činností při práci na směny pokaždé, když pracovník střídá směnu a nemůže mezi skončením jedné směny a začátkem další směny čerpat denní odpočinek nebo dobu odpočinku v týdnu;
b) v případě činností zahrnujících doby práce rozložené během dne, zejména úklidových prací.
5. V souladu s odstavcem 2 tohoto článku se lze odchýlit od článku 6 a čl. 16 písm. b) v případě lékařů v rámci jejich vzdělávání v souladu s druhým až sedmým pododstavcem tohoto odstavce.
Pokud jde o článek 6, povolují se odchylky uvedené v prvním pododstavci na pětileté přechodné období od 1. srpna 2004.
Je-li to nezbytné, mohou členské státy získat doplňkovou lhůtu nepřesahující dva roky s přihlédnutím k obtížím při dodržování ustanovení o pracovní době v souvislosti s jejich odpovědností v oblasti organizace a poskytování zdravotních služeb a lékařské péče.
Nejméně šest měsíců před koncem přechodného období uvědomí dotyčný členský stát Komisi a předloží jí své odůvodnění takovým způsobem, aby mohla po náležitých konzultacích zaujmout stanovisko v tříměsíční lhůtě od obdržení těchto informací.
Nesouhlasí-li členský stát se stanoviskem Komise, odůvodní své rozhodnutí.
Sdělení a odůvodnění členského státu a stanovisko Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a předá Evropskému parlamentu.
Členské státy mohou dále získat v nezbytných případech doplňkovou lhůtu jednoho roku s přihlédnutím ke zvláštním obtížím při dodržování povinností uvedených ve třetím pododstavci.
Dodržují postup stanovený v uvedeném pododstavci.
Členské státy zajistí, aby v žádném případě počet týdenních pracovních hodin nepřesahoval průměr 58 hodin během prvních tří let přechodného období, průměr 56 hodin během následujících dvou let a průměr 52 hodin po zbývající období.
Zaměstnavatel včas konzultuje zástupce zaměstnanců za účelem, je-li to možné, dosažení dohody o opatřeních použitelných během přechodného období.
V mezích stanovených v prvním pododstavci se tato dohoda může vztahovat na
a) průměrný počet týdenních pracovních hodin během přechodného období a
b) opatření, která mají být přijata ke snížení týdenní pracovní doby na průměr 48 hodin před koncem přechodného období.
Pokud jde o čl. 16 písm. b), povolují se odchylky uvedené v prvním pododstavci za předpokladu, že referenční období během první části přechodného období uvedeného v pátém pododstavci nepřesahuje 12 měsíců a následně šest měsíců.
Článek 18
Odchylky prostřednictvím kolektivních smluv
Od článků 3, 4, 5, 8 a 16 se lze odchýlit prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery na úrovni členského státu nebo regionu nebo v souladu s pravidly stanovenými těmito sociálními partnery prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery na nižší úrovni.
Členské státy, ve kterých není žádný zákonem stanovený systém zajišťující uzavírání kolektivních smluv nebo dohod mezi sociálními partnery na úrovni členského státu nebo regionu o otázkách, na které se vztahuje tato směrnice, nebo členské státy, ve kterých je zvláštní právní rámec pro tento účel a v jeho mezích, mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi povolit odchylky od článků 3, 4, 5, 8 a 16 prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery na odpovídající kolektivní úrovni.
Odchylky stanovené v prvním a druhém pododstavci jsou povoleny za podmínky, že dotyčným pracovníkům jsou přiznány rovnocenné náhradní doby odpočinku nebo, ve výjimečných případech, pokud z objektivních důvodů není možné přiznat takové doby odpočinku, je dotyčným pracovníkům poskytnuta odpovídající ochrana.
Členské státy mohou stanovit pravidla
a) pro uplatňování tohoto článku sociálními partnery a
b) pro rozšíření ustanovení kolektivních smluv nebo dohod uzavřených v souladu s tímto článkem na jiné pracovníky v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 19
Omezení odchylek od referenčních období
Možnost odchýlit se od čl. 16 písm. b), stanovená v čl. 17 odst. 3 a v článku 18, nesmí mít za následek stanovení referenčního období delšího šesti měsíců.
Členské státy mají však možnost za předpokladu, že dodržují obecné zásady bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků, dovolit z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů týkajících se organizace práce, aby byla kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými mezi sociálními partnery stanovena referenční období, která v žádném případě nepřesahují 12 měsíců.
Do 23. listopadu 2003 Rada přezkoumá tento článek na základě návrhu Komise doprovázeného hodnotící zprávou a rozhodne o dalším postupu.
Článek 20
Mobilní pracovníci a práce na moři
1. Články 3, 4, 5 a 8 se nevztahují na mobilní pracovníky.
Členské státy však přijmou nezbytná opatření, aby mobilní pracovníci měli nárok na dostatečný odpočinek, kromě případů uvedených v čl. 17 odst. 3 písm. f) a g).
2. S výhradou dodržování obecných zásad o ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků a s výhradou konzultací se zúčastněnými sociálními partnery a úsilí o posílení všech důležitých forem sociálního dialogu včetně jednání, přejí-li si je strany, mohou členské státy z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů souvisejících s organizací práce u pracovníků, kteří vykonávají hlavně práci na moři, prodloužit referenční období uvedené v čl. 16 písm. b) na 12 měsíců.
3. Po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci na evropské úrovni přezkoumá Komise nejpozději k 1. srpnu 2005 uplatňování ustanovení o zdraví a bezpečnosti pracovníků na moři, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 21
Pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel
1. Články 3 až 6 a 8 se nevztahují na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu.
Členské státy však přijmou nezbytná opatření, aby měl každý pracovník na palubě námořního rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu nárok na dostatečný odpočinek a na omezení pracovní doby na týdenní průměr 48 hodin vypočítaný na základě referenčního období nepřesahujícího 12 měsíců.
2. V rámci omezení stanovených v odst. 1 druhém pododstavci a v odstavcích 3 a 4 přijmou členské státy, s ohledem na nutnost chránit bezpečnost a zdraví těchto pracovníků, nezbytná opatření, aby
a) pracovní doba byla omezena na maximální počet hodin, který nesmí být v daném období překročen, nebo
b) v daném období byla zajištěna minimální doba odpočinku.
Maximální počet pracovních hodin nebo minimální počet hodin odpočinku upřesní právní a správní předpisy, kolektivní smlouvy nebo dohody mezi sociálními partnery.
3. Meze pracovní doby nebo doby odpočinku jsou tyto:
a) maximální pracovní doba nesmí překročit
i) 14 hodin v období 24 hodin a
ii) 72 hodin v období sedmi dnů;
nebo
b) minimální doba odpočinku nesmí být kratší než
i) 10 hodin v období 24 hodin a
ii) 77 hodin v období sedmi dnů.
4. Dobu odpočinku lze rozdělit nejvýše na dvě části, z nichž jedna je dlouhá nejméně šest hodin a prodleva mezi dvěma po sobě následujícími dobami odpočinku nesmí překročit 14 hodin.
V souladu s obecnými zásadami ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků a z objektivních nebo technických důvodů, nebo z důvodů týkajících se organizace práce, mohou členské státy povolit odchylky od omezení stanovených v odst. 1 druhém pododstavci a v odstavcích 3 a 4, včetně stanovení referenčních období.
Tyto odchylky musí být, pokud možno, v souladu se stanovenými normami, ale mohou přihlížet k častějším nebo delším dobám dovolené nebo k poskytnutí náhradní dovolené pracovníkům.
Tyto odchylky mohou být stanoveny prostřednictvím
a) právních a správních předpisů, pokud podle možností dojde k projednání se zástupci dotyčných zaměstnavatelů a zaměstnanců a k posílení všech forem sociálního dialogu, nebo
b) kolektivních smluv nebo dohod mezi sociálními partnery.
6. Kapitán rybářského plavidla na moři má právo požadovat od pracovníků na palubě, aby pracovali po dobu nezbytnou k zajištění bezprostřední bezpečnosti plavidla, osob na palubě nebo nákladu, nebo k poskytnutí pomoci ostatním plavidlům nebo osobám v tísni na moři.
7. Členské státy mohou stanovit, že pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel, která nesmějí být na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí provozována během určitého období kalendářního roku přesahujícího jeden měsíc, musí čerpat dovolenou za kalendářní rok v souladu s článkem 7 v uvedeném období.
Článek 22
Různá ustanovení
1. Členský stát má možnost neuplatňovat článek 6 při dodržování obecných zásad ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků a za předpokladu, že přijme nezbytná opatření, aby
a) žádný zaměstnavatel nevyžadoval, aby pracovník pracoval déle než 48 hodin v období sedmi dnů, vypočteného jako průměr pro referenční období uvedené v čl. 16 písm. b), bez předchozího souhlasu pracovníka s vykonáváním takové práce;
b) žádnému pracovníkovi nevznikla ze strany zaměstnavatele újma, protože nesouhlasí s takovou prací;
c) zaměstnavatel vedl aktualizované záznamy o všech pracovnících, kteří vykonávají takovou práci;
d) byly tyto záznamy dány k dispozici příslušným orgánům, které mohou z důvodů spojených s bezpečností práce nebo ochranou zdraví pracovníků zakázat nebo omezit možnost překročení maximální týdenní pracovní doby;
e) zaměstnavatel poskytl příslušným orgánům na jejich žádost informace o případech, kdy pracovníci dali souhlas k práci přesahující 48 hodin v období sedmi dnů, vypočteného jako průměr pro referenční období uvedené v čl. 16 písm. b).
Do 23. listopadu 2003 Rada přezkoumá tento článek na základě návrhu Komise doprovázeného hodnotící zprávou a rozhodne o dalším postupu.
2. Členské státy mají možnost, pokud jde o uplatňování článku 7, využít přechodného období ne delšího než tři roky od 23. listopadu 1996 za předpokladu, že během tohoto přechodného období
a) je každému pracovníkovi přiznána třítýdenní placená dovolená za kalendářní rok, splní-li podmínky pro vznik nároku nebo na přiznání takové dovolené stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, a
b) třítýdenní placenou dovolenou za kalendářní rok nelze nahradit peněžní náhradou, s výjimkou případů ukončení pracovního poměru.
3. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi, pokud se rozhodnou využít možností stanovených v tomto článku.
KAPITOLA 6 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Úroveň ochrany
Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet s přihlédnutím k měnícím se okolnostem odlišná právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby za předpokladu, že plní minimální požadavky stanovené v této směrnici, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany již poskytované pracovníkům.
Článek 24
Zprávy
1. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
2. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o nich uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
3. Každých pět let, počínaje 23. listopadem 1996, podává Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s přihlédnutím ke článkům 22 a 23 a odstavcům 1 a 2 tohoto článku.
Článek 25
Přezkum uplatňování ustanovení s ohledem na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel
Po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni přezkoumá Komise nejpozději do 1. srpna 2009 uplatňování ustanovení na pracovníky na palubě rybářských plavidel na moři a ověří, zda jsou uvedená ustanovení i nadále vhodná, zvláště s ohledem na zdraví a bezpečnost, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 26
Přezkum uplatňování ustanovení s ohledem na pracovníky v oblasti přepravy cestujících
Po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni přezkoumá Komise nejpozději do 1. srpna 2005 uplatňování ustanovení na pracovníky v oboru přepravy cestujících pravidelné městské dopravy, aby v případě potřeby předložila vhodné změny k zajištění souvislého a přiměřeného přístupu v tomto odvětví.
Článek 27
Zrušení
1. Zrušuje se směrnice 93/104/ES, ve znění směrnice uvedené v příloze I části A, aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze I části B.
2. Odkazy na uvedenou zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 28
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 2. srpna 2004.
Článek 29
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/89/ES
ze dne 10. listopadu 2003,
kterou se mění směrnice 2000/13/ES, pokud jde o uvádění složek přítomných v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
jednajíce v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví spotřebitelů a zaručení práva spotřebitelů na informace je třeba zajistit, aby byli spotřebitelé vhodně informováni o potravinách, kromě jiného uvedením všech složek na etiketě.
(2) Podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4] nemusí být některé látky uvedeny v seznamu složek.
(3) Pokud jsou některé složky nebo jiné látky používány při výrobě potravin a jsou v nich nadále přítomny, vyvolávají u spotřebitelů alergie nebo nesnášenlivost a některé tyto alergie nebo nesnášenlivost představují nebezpečí pro zdraví dotyčných osob.
(4) Vědecký výbor pro potraviny zřízený podle článku 1 rozhodnutí Komise 97/579/ES [5] konstatoval, že výskyt alergií na potraviny dosáhl takové míry, že tyto alergie ovlivňují život mnoha lidí a vyvolávají u nich onemocnění, z nichž některá jsou lehká, jiná však mohou být potenciálně smrtelná.
(5) Uvedený výbor uznal, že mezi nejběžnější potravinové alergeny patří kravské mléko, ovoce, luštěniny (zejména jádra podzemnice olejné a sójové boby), vejce, korýši, ořechy, ryby, zelenina (celer a jiné rostliny čeledi Umbelliferae (okoličnaté)), pšenice a jiné obiloviny.
(6) Nejběžnější potravinové alergeny se nacházejí v celé řadě zpracovaných potravin.
(7) Uvedený výbor také konstatoval, že se rovněž mohou vyskytnout nežádoucí reakce na potravinářské přídatné látky a že je často obtížné se těmto látkám vyhnout, neboť ne vždy jsou všechny uváděny na etiketě.
(8) Je nezbytné stanovit, aby přídatné látky, pomocné látky při zpracování a jiné látky s alergenním účinkem, uvedené v čl. 6 odst. 4 písm. a) směrnice 2000/13/ES, podléhaly předpisům o označování, aby tak spotřebitelé trpící alergií na potraviny byli v tomto ohledu náležitě informováni.
(9) Přestože označování, které je určeno spotřebitelům obecně, nelze považovat za jediný zdroj informací, který by nahradil úlohu náležející lékařské profesi, je nicméně účelné v nejvyšší možné míře napomoci spotřebitelům trpícím alergiemi nebo nesnášenlivostí tím, že jim budou poskytovány podrobnější informace o složení potravin.
(10) Seznam alergenních látek by měl zahrnovat ty potraviny, složky a jiné látky, u nichž bylo zjištěno, že vyvolávají přecitlivělost.
(11) Ve snaze poskytnout všem spotřebitelům lepší informace a chránit zdraví některých spotřebitelů je třeba stanovit, aby v seznamu složek byly povinně uváděny všechny složky a ostatní látky přítomné v potravině.
V případě alkoholických nápojů je nutné stanovit, aby na etiketě byly povinně uváděny všechny složky s alergenním účinkem, které jsou v dotyčném nápoji přítomny.
(12) S ohledem na technická omezení při výrobě potravin je nezbytné povolit větší flexibilitu, pokud jde o uvádění složek jiných látek použitých ve velmi malých množstvích.
(13) S cílem držet krok s vývojem vědeckých poznatků a s pokrokem, pokud jde o technologické prostředky odstraňování alergenity složek a jiných látek, a ve snaze chránit spotřebitele před novými potravinovými alergeny a zabránit zbytečným požadavkům na označování je důležité, aby bylo možné seznam složek rychle revidovat a v případě nutnosti do něj některé složky nebo látky zařadit nebo je z něj vyškrtnout.
Revize musí být založena na vědeckých kritériích stanovených Evropským úřadem pro bezpečnost potravin zřízeným nařízením (ES) č. 178/2002 [6] a měla by mít formu prováděcích opatření technického charakteru, jejichž přijetí by mělo být pro zjednodušení a urychlení tohoto postupu svěřeno Komisi.
Komise by dále měla podle potřeby vypracovat technické pokyny pro interpretaci přílohy IIIa.
(14) Směrnici 2000/13/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/13/ES se mění takto:
1. článek 6 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Seznam složek se uvádí podle tohoto článku a podle příloh I, II, III a IIIa.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
Aniž jsou dotčena pravidla pro označování, která mají být stanovena podle odstavce 3, uvede se na etiketě každá složka ve smyslu odst. 4 písm. a), která je uvedena v příloze IIIa, pokud je obsažena v nápojích uvedených v odstavci 3.
Tento údaj se musí skládat ze slova "obsahuje", po němž následuje název dotyčné složky/dotyčných složek.
Tento údaj však není nezbytný, je-li složka již uvedena pod svým specifickým názvem v seznamu složek nebo je-li uvedena v názvu, pod kterým se nápoj prodává.
V případě potřeby je možné přijmout pravidla pro způsob uvádění údaje podle prvního pododstavce těmito postupy:
a) pokud jde o výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1493/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [*] Úř. věst. L 179, 14.7.1999, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1795/2003 (Úř. věst. L 262, 14.10.2003, s. 13)., postupem podle článku 75 uvedeného nařízení;
b) pokud jde o výrobky uvedené v čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1601/91 ze dne 10. června 1991, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů [**] Úř. věst. L 149, 14.6.1991, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2061/96 (Úř. věst. L 277, 30.10.1996, s. 1)., postupem podle článku 13 uvedeného nařízení;
c) pokud jde o výrobky podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [***] Úř. věst. L 160, 12.6.1989, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 3378/94 (Úř. věst. L 366, 31.12.1994, s. 1)., postupem podle článku 14 uvedeného nařízení;
d) pokud jde o jiné výrobky, postupem podle čl. 20 odst. 2 této směrnice."
c) v odst. 4 písm. c) se doplňuje nový bod, který zní:
"iv) látky, které nejsou přídatnými látkami, avšak jsou používány stejným způsobem a za stejným účelem jako pomocné látky při zpracování a jsou nadále přítomny v konečném výrobku, třebaže ve změněné formě.";
d) v odstavci 5 se druhý pododstavec mění takto:
i) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
"— v případě směsí ovoce, zeleniny nebo hub použitých jako složky potraviny, ve kterých výrazně nepřevládá hmotnostní podíl žádné ze složek směsi a podíly složek se mohou měnit, smějí být tyto složky uvedeny v seznamu složek společně pod označením "ovoce";, "zelenina"; nebo "houby"; s dovětkem "v různém poměru";, po němž bezprostředně následuje seznam přítomného ovoce, zeleniny nebo hub; v takovém případě se směs uvede v seznamu složek v souladu s prvním pododstavcem v pořadí podle celkové hmotnosti přítomného ovoce, zeleniny nebo hub,";
ii) doplňují se nové odrážky, které znějí:
"— složky tvořící méně než 2 % konečného výrobku mohou být uvedeny v různém pořadí za ostatními složkami;
— složky, které jsou podobné nebo vzájemně zastupitelné a mohou být použity při výrobě nebo přípravě potraviny, aniž by se změnilo její složení, povaha nebo její vnímaná hodnota, a které tvoří méně než 2 % konečného výrobku, mohou být označeny v seznamu složek výrazem "obsahuje … nebo …";, pokud alespoň jedna z nejvýše dvou složek je přítomna v konečném výrobku.
Toto ustanovení se nepoužije pro přídatné látky nebo pro složky uvedené v příloze IIIa.";
e) v odstavci 8 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Výčet uvedený v prvním pododstavci není povinný:
a) pokud je složení směsné složky stanoveno v platných právních předpisech Společenství a pokud směsná složka tvoří méně než 2 % konečného výrobku; toto ustanovení se však nepoužije pro přídatné látky, aniž je dotčen odst. 4 písm. c);
b) u směsných složek sestávajících ze směsí koření nebo bylin, pokud směsná složka tvoří méně než 2 % konečného výrobku, s výjimkou přídatných látek, aniž je dotčen odst. 4 písm. c),
c) pokud je směsná složka potravinou, u níž právní předpisy Společenství nepožadují uvedení seznamu složek.";
f) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"10. Bez ohledu na odstavec 2, odst. 6 druhý pododstavec a odst. 8 druhý pododstavec se jakákoli složka, která byla použita při výrobě potraviny, je v konečném výrobku nadále přítomna, třebaže ve změněné formě, a je uvedena v příloze IIIa nebo pochází ze složky uvedené v příloze IIIa, uvede na etiketě jasným odkazem na název této složky.
Údaj uvedený v prvním pododstavci není nezbytný, pokud název, pod kterým je potravina prodávána, jasně odkazuje na dotyčnou složku.
Odchylně od odst. 4 písm. c) body ii), iii) a iv) se jakákoli látka, která byla použita při výrobě potraviny, která je v konečném výrobku nadále přítomna, třebaže ve změněné formě, a pochází ze složek uvedených v příloze IIIa, považuje za složku a uvede se na etiketě jasným odkazem na název složky, ze které pochází.
11. Seznam v příloze IIIa musí být systematicky přezkoumáván a podle potřeby aktualizován na základě nejnovějších vědeckých poznatků.
První přezkoumání musí být provedeno nejpozději do 25. listopadu 2005.
Aktualizace může také spočívat v tom, že z přílohy IIIa budou vyňaty složky, u nichž bylo vědecky prokázáno, že nemohou vyvolávat nežádoucí reakce.
Za tímto účelem je možné Komisi do 25. srpna 2004 oznamovat probíhající studie, jejichž účelem je zjistit, zda složky nebo látky pocházející ze složek uvedených v příloze IIIa mohou za určitých podmínek vyvolávat nežádoucí reakce.
Nejpozději do 25. listopadu 2004 přijme Komise po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin seznam těch složek nebo látek, které budou následně, po předložení konečných výsledků oznámených studií nebo nejpozději do 25. listopadu 2007, vyňaty z přílohy IIIa.
Aniž jsou dotčena ustanovení druhého pododstavce, může být příloha IIIa změněna postupem podle čl. 20 odst. 2 po obdržení stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin vydaného na základě článku 29 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [*] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1642/2003 (Úř. věst. L 245, 29.9.2003, s. 4).;.
V případě potřeby lze postupem podle čl. 20 odst. 2 vydány technické pokyny pro interpretaci seznamu uvedeného v příloze IIIa.";
2. v čl. 19 druhém pododstavci se slova "Stálého výboru pro potraviny zřízeného rozhodnutím Rady 69/414/EHS (1)" nahrazují slovy "Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízeného nařízením (ES) č. 178/2002";
3. poznámka pod čarou "Úř. věst.
L 291, 29.11.1969, s. 9." se zrušuje;
4. v čl. 20 odst. 1 se slova "Stálý výbor pro potraviny" nahrazují slovy "Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat";
5. v příloze I se zrušují pojmenování "kandované ovoce" a "zelenina" a jejich odpovídající definice;
6. vkládá se příloha IIIa, jejíž znění je uvedeno v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Do 25. listopadu 2004 uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby:
- od 25. listopadu 2004 umožnily prodej výrobků, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- od 25. listopadu 2005 zakázaly prodej výrobků, které nejsou v souladu s touto směrnicí; výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, avšak byly uvedeny na trh nebo označeny před tímto datem, mohou být prodávány do vyprodání zásob.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/90/ES
ze dne 6. října 2003,
kterou se stanoví prováděcí opatření k článku 7 směrnice Rady 2002/53/ES, pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení určitých odrůd druhů zemědělských rostlin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 72/180/EHS ze dne 14. dubna 1972, kterou se stanoví charakteristické znaky a minimální podmínky pro kontrolu odrůd zemědělských rostlin [2], ve znění směrnice 2002/8/ES [3], stanoví pro účely úředního zařazení odrůd do katalogů členských států minimum znaků, na které se zkoušky různých druhů vztahují, a minimální požadavky pro provádění těchto zkoušek.
(2) Správní rada Odrůdového úřadu Společenství (CPVO), zřízeného nařízením Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1650/2003 [5], vydala obecné zásady týkající se podmínek zkoušení odrůd, pokud jde o určité druhy.
(3) Na mezinárodní úrovni existují obecné zásady, které stanoví podmínky pro zkoušení odrůd.
Tyto obecné zásady vypracovala Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV).
(4) Směrnice 72/180/EHS byla pozměněna směrnicí 2002/8/ES, aby byl zajištěn soulad mezi obecnými zásadami zkoušení Odrůdového úřadu Společenství a podmínkami pro zkoušení odrůd za účelem jejich zařazení do národních katalogů odrůd členských států, pokud byly obecné zásady zkoušení Odrůdovým úřadem Společenství stanoveny.
Odrůdový úřad Společenství od té doby vydal obecné zásady pro řadu dalších druhů.
(5) Měl by být zajištěn soulad mezi obecnými zásadami zkoušení Odrůdového úřadu Společenství a podmínkami vztahujícími se na odrůdy pro účely jejich zařazení do národních katalogů členských států.
(6) Pokud Odrůdový úřad Společenství dosud nevypracoval zvláštní zásady, měl by se systém Společenství opírat o obecné zásady Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin.
Vnitrostátní právní předpisy se použijí pro druhy, které nespadají do působnosti této směrnice.
(7) Směrnice 72/180/EHS by proto měla být zrušena.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy stanoví, že do národního katalogu ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2002/53/ES jsou zařazeny odrůdy druhů zemědělských rostlin, které splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. Pokud jde o odlišnost, stálost a uniformitu:
a) druhy uvedené v příloze I splňují podmínky stanovené v "Protokolech pro zkoušky odlišnosti, stálosti a uniformity" správní rady Odrůdového úřadu Společenství (CPVO), jejichž seznam je uveden v této příloze;
b) druhy uvedené v příloze II vyhovují obecným zásadám pro provádění zkoušek odlišnosti, stálosti a uniformity Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV), jejichž seznam je uveden v této příloze.
3. Pokud jde o krajinnou nebo užitnou hodnotu, odrůdy vyhovují podmínkám stanoveným v příloze III, aniž je dotčen čl. 4 odst. 2 směrnice.
Článek 2
Použijí se všechny odrůdové znaky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) a všechny znaky, které jsou označené hvězdičkou (*) v obecných zásadách pro provádění zkoušek uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b), pokud pozorování některého znaku není znemožněno projevem jiných znaků a pokud projevu znaku nebrání podmínky prostředí, za kterých se zkoušení provádí.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby v době provádění zkoušek byly u druhů uvedených v přílohách I a II splněny minimální požadavky pro provádění zkoušek týkající se schématu zkoušek a podmínek pěstování, jak jsou stanoveny v obecných zásadách uvedených v těchto přílohách.
Článek 4
Směrnice 72/180/EHS se zrušuje.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
1. Pokud ke dni vstupu této směrnice v platnost nebyla určitá odrůda přijata pro zápis do společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin a úřední zkoušky byly zahájeny před tímto datem v souladu se
a) směrnicí 72/180/EHS nebo
b) s obecnými zásadami Odrůdového úřadu Společenství uvedenými v příloze I či s obecnými zásadami Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin uvedenými v příloze II, v závislosti na druhu,
má se za to, že dotyčná odrůda splňuje požadavky této směrnice.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud zkoušky vedou k závěru, že odrůda je v souladu s ustanoveními
a) směrnice 72/180/EHS nebo
b) obecných zásad Odrůdového úřadu Společenství uvedených v příloze I či obecných zásad Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin uvedených v příloze II, v závislosti na druhu.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/91/ES
ze dne 6. října 2003,
kterou se stanoví prováděcí opatření k článku 7 směrnice Rady 2002/55/ES, pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení určitých odrůd druhů zeleniny
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [1], ve znění směrnice 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 72/168/EHS ze dne 14. dubna 1972 o stanovení charakteristických znaků a minimálních podmínek pro kontrolu odrůd zeleniny [3], ve znění směrnice 2002/8/ES [4] stanoví pro účely úředního zařazení odrůd do katalogů členských států minimum znaků, na které se zkoušky různých druhů vztahují, a minimální požadavky pro provádění těchto zkoušek.
(2) Správní rada Odrůdového úřadu Společenství (CPVO), zřízeného nařízením Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1650/2003 [6], vydala obecné zásady týkající se podmínek zkoušení odrůd, pokud jde o určité druhy.
(3) Na mezinárodní úrovni existují obecné zásady, které stanoví podmínky pro zkoušení odrůd.
Tyto obecné zásady vypracovala Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV).
(4) Směrnice 72/168/EHS byla pozměněna směrnicí 2002/8/ES, aby byl zajištěn soulad mezi obecnými zásadami zkoušení Odrůdového úřadu Společenství a podmínkami pro zkoušení odrůd za účelem jejich zařazení do národních katalogů odrůd členských států, pokud byly obecné zásady zkoušení Odrůdovým úřadem Společenství stanoveny.
Odrůdový úřad Společenství od té doby vydal obecné zásady pro řadu dalších druhů.
(5) Ml by být zajištěn soulad mezi obecnými zásadami zkoušení Odrůdového úřadu Společenství a podmínkami vztahujícími se na odrůdy pro účely jejich zařazení do národních katalogů členských států.
(6) Pokud Odrůdový úřad Společenství dosud nevypracoval zvláštní zásady, měl by se systém Společenství opírat o obecné zásady Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin.
Vnitrostátní právní předpisy se použijí pro druhy, které nespadají do působnosti této směrnice.
(7) Směrnice 72/168/EHS by proto měla být zrušena.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy stanoví, že do národního katalogu ve smyslu čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/55/ES jsou zařazeny odrůdy druhů zeleniny, které splňují požadavky stanovené v odstavci 2.
2. Pokud jde o odlišnost, stálost a uniformitu:
a) druhy uvedené v příloze I splňují podmínky stanovené v "Protokolech pro zkoušky odlišnosti, stálosti a uniformity" správní rady Odrůdového úřadu Společenství (CPVO), jejichž seznam je uveden v této příloze;
b) druhy uvedené v příloze II vyhovují obecným zásadám pro provádění zkoušek odlišnosti, stálosti a uniformity Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV), jejichž seznam je uveden v této příloze.
Článek 2
Použijí se všechny odrůdové znaky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) a všechny znaky, které jsou označené hvězdičkou (*) v obecných zásadách uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b), pokud pozorování některého znaku není znemožněno projevem jiných znaků a pokud projevu znaku nebrání podmínky prostředí, za kterých se zkoušení provádí.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby v době provádění zkoušek byly u druhů uvedených v přílohách I a II splněny minimální požadavky pro provádění zkoušek týkající se schématu zkoušek a podmínky pěstování, jak jsou stanoveny v obecných zásadách uvedených v těchto přílohách.
Článek 4
Směrnice 72/168/EHS se zrušuje.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
1. Pokud ke dni vstupu této směrnice v platnost nebyly některé odrůdy přijaty pro zápis do společného katalogu odrůd druhů zeleniny a úřední zkoušky byly zahájeny před tímto datem v souladu se
a) směrnicí 72/168/EHS nebo
b) s obecnými zásadami Odrůdového úřadu Společenství uvedenými v příloze I či s obecnými zásadami Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin uvedenými v příloze II, v závislosti na druhu,
má se za to, že dotyčné odrůdy splňují požadavky této směrnice.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud zkoušky vedou k závěru, že odrůdy jsou v souladu s ustanoveními
a) směrnice 72/168/EHS nebo
b) obecných zásad Odrůdového úřadu Společenství uvedených v příloze I či obecných zásad Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin uvedených v příloze II, v závislosti na druhu.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/92/ES
ze dne 7. října 2003,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o pravidla týkající se místa dodání u plynu a elektrické energie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rostoucí liberalizace plynárenství a odvětví elektrické energie, jejímž cílem je dotvoření vnitřního trhu s elektrickou energií a zemním plynem, odhalila potřebu přezkoumat s ohledem na místo dodání u plynu a elektrické energie současné předpisy týkající se DPH, které jsou obsaženy v šesté směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], aby se modernizovaly a zjednodušily operace v systému DPH v rámci vnitřního trhu, a to v souladu se strategií, kterou se Komise zavázala naplňovat.
(2) Elektrická energie a plyn se pro účely DPH považují za zboží, a proto musí být v souvislosti s přeshraničními transakcemi určeno místo jejich dodání v souladu s článkem 8 směrnice 77/388/EHS.
Jelikož se však elektrická energie i plyn obtížně fyzicky sledují, je podle současných předpisů nanejvýš obtížné určit i místo jejich dodání.
(3) Pro vytvoření skutečného vnitřního trhu s elektrickou energií a plynem, neomezeného překážkami souvisejícími s DPH, by místem dodání u plynu dodávaného prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu a místem dodání u elektrické energie předtím, než zboží dosáhne konečné fáze spotřeby, mělo být místo, kde má zákazník sídlo své hospodářské činnosti.
(4) Dodání elektrické energie a plynu by v konečné fázi, tedy od obchodníků a distributorů konečnému spotřebiteli, mělo být zdaněno v místě, kde spotřebitel zboží skutečně využívá a spotřebovává, aby se tak zajistilo zdanění v zemi, kde dochází ke skutečné spotřebě.
Obvykle se jedná o místo, kde je umístěn elektroměr nebo plynoměr odběratele.
(5) Elektrická energie a plyn jsou dodávány prostřednictvím distribučních sítí. Provozovatelé sítí do nich poskytují přístup.
Aby se předešlo nezdanění nebo dvojímu zdanění, je nezbytné sladit předpisy upravující místo dodání u přenosových a přepravních služeb.
Přístup do distribuční soustavy, její využívání a poskytování dalších bezprostředně souvisejících služeb by tudíž měly být doplněny do seznamu specifických služeb uvedených v čl. 9 odst.
(6) Dovoz plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo dovoz elektrické energie by měl být osvobozen, aby se zabránilo dvojímu zdanění.
(7) Tyto změny v předpisech upravujících místo dodání u plynu dodávaného prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo místo dodání u elektrické energie by měly být spojeny s povinným přenesením daňové povinnosti, pokud je zákazníkem osoba identifikovaná pro účely daně z přidané hodnoty.
(8) Směrnice 77/388/EHS by tudíž měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 8 odst. 1 se doplňují nová písmena d) a e), která znějí:
"d) v případě dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo v případě dodání elektrické energie obchodníku povinnému k dani: místo, kde má obchodník povinný k dani sídlo své hospodářské činnosti nebo stálou provozovnu, pro niž se zboží dodává, nebo nemá-li takové sídlo či provozovnu, místo, kde má trvalé bydliště, popřípadě místo, kde se obvykle zdržuje.
"Obchodníkem povinným k dani" se pro účely tohoto ustanovení rozumí osoba povinná k dani, jejíž hlavní činností v souvislosti s nákupem plynu a elektrické energie je následný prodej těchto produktů a jejíž vlastní spotřeba těchto produktů je zanedbatelná.
e) v případě dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo v případě dodání elektrické energie, na která se nevztahuje písmeno d): místo, kde zákazník skutečně využívá a spotřebovává zboží.
Pokud tento zákazník ve skutečnosti nespotřebuje všechno zboží nebo jeho část, považuje se nespotřebované zboží za využité a spotřebované v místě, kde má zákazník sídlo své hospodářské činnosti nebo stálou provozovnu, pro niž se zboží dodává.
Nemá-li zákazník takové sídlo či provozovnu, má se za to, že zboží využil a spotřeboval v místě, kde má trvalé bydliště, popřípadě v místě, kde se obvykle zdržuje."
2. V čl. 9 odst. 2 písm. e) se za osmou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— poskytování přístupu do distribučních soustav zemního plynu a elektrické energie, přeprava nebo přenos prostřednictvím těchto soustav a poskytování dalších bezprostředně souvisejících služeb."
3. V čl. 14 odst. 1 se doplňuje nové písmeno k), které zní:
"k) dovoz plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo dovoz elektrické energie."
4. Čl. 21 odst. 1 písm. a) se ve znění článku 28g nahrazuje tímto:
"a) osoba povinná k dani uskutečňující zdanitelná dodání zboží nebo poskytnutí služeb, s výjimkou případů uvedených v písmenech b), c) a f).
Uskutečňuje-li zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služeb osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, mohou členské státy za podmínek, které si určí, stanovit, že daňovým dlužníkem je osoba, pro niž se dodání zboží nebo poskytnutí služeb uskutečnilo;"
5. V čl. 21 odst. 1 ve znění článku 28g se doplňuje nové písmeno f), které zní:
"f) osoby, které jsou identifikovány pro účely daně z přidané hodnoty v tuzemsku a jimž se dodává zboží za podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 písm. d) nebo e), pokud dodání provádí osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku."
6. V čl. 22 odst. 1 písm. c) ve znění článku 28h se první odrážka nahrazuje tímto:
"— každé osoby povinné k dani s výjimkou osob uvedených v čl. 28a odst. 4, která uskutečňuje v tuzemsku dodání zboží nebo poskytování služeb, z nichž jí vzniká nárok na odpočet, kromě dodání zboží nebo poskytování služeb, z nichž odvádí daň výhradně zákazník nebo příjemce podle čl. 21 odst. 1 písm. a), b), c) nebo f). Členské státy nejsou nicméně povinny přidělit identifikační číslo pro účely daně některým osobám povinným k dani uvedeným v čl. 4 odst. 3;".
7. V čl. 28a odst. 5 písm. b) se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo dodání elektrické energie, podle podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 písm d) nebo e)."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí dne 1. ledna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2003/93/ES
ze dne 7. října 2003,
kterou se mění směrnice Rady 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 93 a 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Boj proti daňovým únikům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH) vyžaduje posílení spolupráce mezi správci daně uvnitř Společenství navzájem a mezi správci daně a Komisí v souladu se společnými zásadami.
(2) Za tímto účelem bylo nařízení Rady (EHS) č. 218/92 [4], které v souvislosti s DPH doplnilo systém spolupráce vytvořený směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní [5], nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92 [6]. Nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 obsahuje všechna ustanovení o správní spolupráci v oblasti DPH s výjimkou vzájemné pomoci ve smyslu směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření [7].
(3) Oblast působnosti vzájemné spolupráce podle směrnice 77/799/EHS se musí rozšířit o daně z pojistného podle směrnice 76/308/EHS, aby byly lépe zabezpečeny finanční zájmy členských států a neutralita vnitřního trhu.
(4) Směrnice 77/799/EHS by tudíž měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/799/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých spotřebních daní a daní z pojistného (77/799/EHS)".
2. V čl. 1 odst. 1 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— daně z pojistného ve smyslu článku 3 šesté odrážky směrnice Rady 76/308/EHS,".
2a) V čl. 1 odst. 5 se text pod slovy "ve Spojeném království:" nahrazuje tímto: "The Commissioners of Customs and Excise nebo jejich pověřený zástupce pro údaje týkající se daní z pojistného a spotřebních daní.
The Commissioners of Inland Revenue nebo jejich pověřený zástupce pro ostatní údaje."
2b) V čl. 1 odst. 5 se text pod slovy "v Itálii:" nahrazuje tímto: "Il ministro dell‘economia e delle finanze nebo jeho pověřený zástupce."
3. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Všechny údaje, které členský stát obdrží podle této směrnice, musí být v tomto státě utajeny stejně jako údaje zjištěné podle jeho vnitrostátních předpisů.
V každém případě tyto údaje
- mohou být zpřístupněny jen osobám přímo pověřeným vyměřením daně nebo správním přezkoumáním vyměření daně,
- mohou být dále sděleny jen v rámci soudního řízení, trestního řízení nebo řízení o uložení správních sankcí, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně, a to jen osobám přímo zúčastněným na tomto řízení; tyto údaje však mohou být zveřejněny při veřejném soudním jednání nebo v rozsudku, pokud proti tomu příslušný úřad členského státu, který údaj poskytl, nevznese námitku,
- nesmějí být za žádných okolností použity pro jiné účely než pro daňové účely nebo pro účely soudního řízení, trestního řízení nebo řízení o uložení správních sankcí, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně.
Kromě toho mohou členské státy stanovit, že se údaje podle prvního pododstavce budou používat pro vyměření dalších dávek, cel a daní ve smyslu článku 2 směrnice 76/308/EHS [8]
Článek 2
Odkazy na směrnici 77/799/EHS v souvislosti s daní z přidané hodnoty (DPH) se považují za odkazy na nařízení (ES) č. 1798/2003.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí dne 31. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/94/ES
ze dne 8. října 2003,
kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/63/ES [2], a zejména na článek 47 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny humánní léčivé přípravky vyrobené nebo dovezené do Společenství, včetně léčivých přípravků určených pro vývoz, mají být vyrobeny v souladu se zásadami a pokyny pro správnou výrobní praxi.
(2) Tyto zásady a pokyny jsou stanoveny ve směrnici Komise 91/356/EHS ze dne 13. června 1991 o zásadách a pokynech pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky [3].
(3) Čl. 13 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se zavedení správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků [4] požaduje, aby byl v souladu s pokyny pro správnou výrobní praxi vytvořen podrobný pokyn o prvcích, které je třeba vzít v úvahu při posuzování hodnocených humánních léčivých přípravků za účelem propuštění šarží v rámci Společenství.
(4) Je proto nutné rozšířit a přizpůsobit ustanovení směrnice 91/356/EHS, aby pokrývala správnou výrobní praxi hodnocených léčivých přípravků.
(5) Protože je třeba upravit většinu ustanovení směrnice 91/356/EHS, měla by být pro přehlednost uvedená směrnice nahrazena.
(6) Aby byla zajištěna shoda se zásadami a pokyny pro správnou výrobní praxi, je nezbytné stanovit podrobná pravidla pro kontroly prováděné příslušnými orgány a pro určité povinnosti výrobce.
(7) Všichni výrobci by měli účinně řídit jakost svých výrobních činností, což vyžaduje zavedení systému zabezpečování farmaceutické jakosti.
(8) Zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi by měly být stanoveny pro management jakosti, pracovníky, provozní prostory a zařízení, dokumentaci, výrobu, kontrolu jakosti, smluvní výrobu, reklamace, stažení přípravku a vnitřní kontrolu.
(9) Aby byli chráněni lidé účastnící se klinických hodnocení a aby byla zajištěna sledovatelnost hodnocených léčivých přípravků, jsou nezbytná zvláštní ustanovení o označování na obalu těchto přípravků.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky zřízeného článkem 121 směrnice 2001/83/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi, pokud jde o humánní léčivé přípravky, jejichž výroba vyžaduje povolení podle článku 40 směrnice 2001/83/ES, a pokud jde o hodnocené humánní léčivé přípravky, jejichž výroba vyžaduje povolení podle článku 13 směrnice 2001/20/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1. "léčivým přípravkem" se rozumí jakýkoliv přípravek ve smyslu čl. 1 odst.
2. "hodnoceným léčivým přípravkem" se rozumí jakýkoliv přípravek ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 2001/20/ES;
3. "výrobcem" se rozumí jakákoliv osoba vykonávající činnosti, pro které je vyžadováno povolení podle čl. 40 odst. 1 a 3 směrnice 2001/83/ES nebo povolení podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/20/ES;
4. "kvalifikovanou osobou" se rozumí osoba podle článku 48 směrnice 2001/83/ES nebo podle čl. 13 odst. 2 směrnice 2001/20/ES;
5. "zabezpečováním farmaceutické jakosti" se rozumí souhrn všech organizačních opatření prováděných s cílem zajištění jakosti požadované pro předpokládané použití léčivých přípravků nebo hodnocených léčivých přípravků;
6. "správnou výrobní praxí" se rozumí ta část zabezpečování jakosti, která zajišťuje, aby byly přípravky stále vyráběny a kontrolovány v souladu se standardy jakosti přiměřenými jejich předpokládanému použití;
7. "zaslepením" se rozumí záměrné zastření totožnosti hodnoceného léčivého přípravku podle instrukcí zadavatele;
8. "odslepením" se rozumí odhalení totožnosti zaslepeného přípravku.
Článek 3
Inspekce
1. Členské státy opakovanými inspekcemi podle čl. 111 odst. 1 směrnice 2001/83/ES a inspekcemi podle čl. 15 odst. 1 směrnice 2001/20/ES zajistí, aby výrobci dodržovali zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi stanovené touto směrnicí. Členské státy také zohlední souhrn postupů Společenství pro inspekce a výměnu informací zveřejněný Komisí.
2. Při výkladu zásad a pokynů pro správnou výrobní praxi zohlední výrobci a příslušné orgány podrobné pokyny podle druhého pododstavce článku 47 směrnice 2001/83/ES zveřejněné Komisí v "Pokynech pro správnou výrobní praxi pro léčivé přípravky a pro hodnocené léčivé přípravky".
Článek 4
Shoda se správnou výrobní praxí
1. Výrobce zajistí, aby byly výrobní činnosti prováděny v souladu se správnou výrobní praxí a s povolením výroby.
Toto ustanovení se použije rovněž na léčivé přípravky určené pouze pro vývoz.
2. U léčivých přípravků a hodnocených léčivých přípravků dovezených ze třetích zemí zajistí dovozce, aby byly přípravky vyrobeny v souladu se standardy, které jsou alespoň rovnocenné standardům správné výrobní praxe stanoveným Společenstvím.
Dovozce léčivých přípravků kromě toho zajistí, aby tyto přípravky byly vyrobeny výrobci s řádným povolením k takové výrobě.
Dovozce hodnocených léčivých přípravků zajistí, aby takové přípravky byly vyrobeny výrobcem oznámeným příslušným orgánům a těmito orgány pro daný účel schváleným.
Článek 5
Soulad s registrací
1. Výrobce zajistí, aby byly všechny činnosti při výrobě léčivých přípravků podléhajících registraci prováděny v souladu s informacemi předloženými v žádosti o registraci tak, jak byla schválena příslušnými orgány.
V případě hodnocených léčivých přípravků výrobce zajistí, aby byly všechny výrobní činnosti prováděny v souladu s informacemi předloženými zadavatelem podle čl. 9 odst. 2 směrnice 2001/20/ES tak, jak byly schváleny příslušnými orgány.
2. Výrobce pravidelně přezkoumává své výrobní postupy s ohledem na vědecký a technický pokrok a vývoj hodnoceného léčivého přípravku.
Pokud je potřebná změna v registrační dokumentaci nebo změna v žádosti podle čl. 9 odst. 2 směrnice 2001/20/ES, musí být příslušným orgánům předložena žádost o změnu.
Článek 6
Systém zabezpečování jakosti
Výrobce vytvoří a zavede účinný systém zabezpečování farmaceutické jakosti zahrnující aktivní účast vedení a pracovníků různých útvarů.
Článek 7
Pracovníci
1. V každém místě výroby musí mít výrobce k dispozici dostatečný počet způsobilých a přiměřeně kvalifikovaných pracovníků tak, aby bylo dosaženo cíle zabezpečování farmaceutické jakosti.
2. Povinnosti vedoucích a odpovědných pracovníků, včetně kvalifikovaných osob, kteří jsou odpovědni za zavedení a fungování správné výrobní praxe, musí být definovány v popisech práce.
Jejich hierarchické vztahy jsou definovány v organizačním schématu.
Organizační schémata a popisy práce jsou schvalovány v souladu s vnitřními postupy výrobce.
3. Pracovníkům uvedeným v odstavci 2 je dána dostatečná pravomoc, aby mohli řádně plnit své povinnosti.
4. Pracovníkům se poskytuje počáteční a průběžný výcvik, jehož účinnost je ověřována; výcvik musí zahrnovat zejména teorii a používání zásad zabezpečování jakosti a správné výrobní praxe a případně zvláštní požadavky na výrobu hodnocených léčivých přípravků.
5. Musí být stanoveny a dodržovány hygienické programy přizpůsobené činnostem, které mají být prováděny.
Tyto programy obsahují zejména postupy týkající se zdraví, hygienické praxe a oděvu pracovníků.
Článek 8
Provozní prostory a zařízení
1. Provozní prostory a výrobní zařízení musí být umístěny, navrženy, konstruovány, přizpůsobeny a udržovány tak, aby byly vhodné pro předpokládané činnosti.
2. Provozní prostory a výrobní zařízení musí být rozvrženy, konstruovány a provozovány tak, aby bylo minimalizováno riziko chyb a umožněno účinné čištění a údržba, aby se tím zabránilo kontaminaci, křížové kontaminaci a obecně jakémukoli nepříznivému vlivu na jakost přípravku.
3. Provozní prostory a zařízení určené k použití pro výrobní činnosti, které jsou kritické pro jakost přípravků, podléhají vhodné kvalifikaci a validaci.
Článek 9
Dokumentace
1. Výrobce musí vytvořit a udržovat systém dokumentace založený na specifikacích, výrobních předpisech a instrukcích pro zpracování a balení, postupech a záznamech pokrývajících různé prováděné výrobní činnosti.
Dokumenty musí být jasné, bez chyb a musí být aktualizované.
Předem stanovené postupy pro obecné výrobní činnosti a podmínky společně se zvláštními dokumenty pro výrobu každé šarže musí být udržovány tak, aby byly dostupné.
Tento soubor dokumentů umožní sledování historie výroby každé šarže a změn zavedených během vývoje hodnoceného léčivého přípravku.
V případě léčivého přípravku se dokumentace šarže uchovává alespoň jeden rok po datu ukončení použitelnosti šarží, ke kterým se vztahuje, nebo alespoň pět let po vydání osvědčení podle čl. 51 odst. 3 směrnice 2001/83/ES, podle toho, která doba je delší.
V případě hodnoceného léčivého přípravku se dokumentace šarže uchovává alespoň pět let po dokončení nebo formálním zastavení posledního klinického hodnocení, ve kterém byla šarže použita.
Zadavatel nebo držitel rozhodnutí o registraci, nejedná-li se o tutéž osobu, odpovídá za to, že jsou uchovávány záznamy vyžadované pro registraci podle přílohy I směrnice 2001/83/ES, jsou-li požadovány pro následnou registraci.
2. Pokud jsou použity elektronické, fotografické nebo jiné systémy zpracování údajů místo písemných dokumentů, výrobce nejprve systémy validuje tak, že prokáže, že údaje budou během očekávaného období uchovávání vhodně uloženy.
Údaje uchovávané těmito systémy musí být snadno dostupné v čitelné formě a musí být poskytnuty příslušným orgánům na jejich žádost.
Elektronicky uchovávané údaje musí být chráněny před ztrátou nebo poškozením metodami, jako je kopírování nebo zálohování a převod na jiný systém uchovávání, a musí být vedeny revizní stopy.
Článek 10
Výroba
1. Různé výrobní činnosti jsou prováděny podle předem stanovených instrukcí a postupů a v souladu se správnou výrobní praxí.
Musí být k dispozici přiměřené a dostatečné zdroje pro kontroly v průběhu výrobního procesu.
Všechny odchylky v procesu a vady přípravku musí být dokumentovány a důkladně prozkoumány.
2. Musí být přijata vhodná technická nebo organizační opatření, aby se zabránilo křížové kontaminaci a záměnám.
V případě hodnocených léčivých přípravků se musí věnovat zvláštní pozornost zacházení s přípravky během každého zaslepování a po jeho dokončení.
3. V případě léčivých přípravků se validuje jakákoli nová výroba nebo podstatná změna výrobního postupu léčivého přípravku.
Kritické fáze výrobních procesů se pravidelně revalidují.
4. V případě hodnocených léčivých přípravků se výrobní proces validuje jako celek, pokud je to vhodné, přičemž se přihlédne ke stádiu vývoje přípravku.
Musí být validovány alespoň kritické fáze procesu, jako sterilizace.
Všechny kroky návrhu a vývoje výrobního procesu musí být plně dokumentovány.
Článek 11
Kontrola jakosti
1. Výrobce stanoví a udržuje systém kontroly jakosti, který je v pravomoci osoby, která má potřebnou kvalifikaci a je nezávislá na výrobě.
Tato osoba má k dispozici jednu nebo více laboratoří kontroly jakosti přiměřeně obsazených pracovníky a vybavených zařízením pro provádění potřebných přezkoušení a zkoušek výchozích surovin, obalových materiálů a zkoušek meziproduktů a konečných přípravků nebo má k takovým laboratořím přístup.
2. V případě léčivých přípravků, včetně přípravků dovezených ze třetích zemí, mohou být použity smluvní laboratoře povolené v souladu s článkem 12 této směrnice a čl. 20 písm. b) směrnice 2001/83/ES.
V případě hodnocených léčivých přípravků zajistí zadavatel, aby smluvní laboratoř vyhovovala obsahu žádosti podle čl. 9 odst.
2 směrnice 2001/20/ES tak, jak byl schválen příslušným orgánem. Jsou-li přípravky dovezeny ze třetích zemí, není analytická kontrola povinná.
3. Během závěrečné kontroly konečného přípravku před jeho propuštěním k prodeji nebo distribuci nebo k použití v klinickém hodnocení musí systém kontroly jakosti zohlednit kromě analytických výsledků základní informace, jako jsou podmínky výroby, výsledky kontrol v průběhu výrobního procesu, přezkoumání dokumentů o výrobě a shoda přípravku s jeho specifikacemi, včetně konečného balení.
4. Vzorky každé šarže konečného léčivého přípravku se uchovávají alespoň jeden rok po datu ukončení použitelnosti.
V případě hodnoceného léčivého přípravku se uchovává dostatek vzorků každé šarže nerozplněného přípravku a klíčové složky obalu použité pro každou šarži konečného přípravku alespoň dva roky po dokončení nebo formálním zastavení posledního klinického hodnocení, ve kterém byla šarže použita, podle toho, která doba je delší.
Není-li podle právních předpisů členského státu, ve kterém probíhá výroba, požadováno delší období, vzorky výchozích surovin použitých při výrobním procesu, kromě rozpouštědel, plynů nebo vody, se uchovávají alespoň dva roky po propuštění přípravku.
Toto období může být zkráceno, je-li stabilita surovin, jak je uvedena v příslušné specifikaci, kratší.
Všechny tyto vzorky se uchovávají k dispozici příslušným orgánům.
Po dohodě s příslušným orgánem mohou být určeny jiné podmínky odběru vzorků a uchovávání výchozích surovin a určitých přípravků, které jsou vyráběny jednotlivě nebo v malých množstvích nebo jejichž uchovávání by mohlo působit zvláštní problémy.
Článek 12
Práce na základě smlouvy
1. Jakákoli výrobní činnost nebo činnost spojená s výrobou, která je prováděna na základě smlouvy, musí být předmětem písemné smlouvy.
2. Smlouva jasně definuje povinnosti každé strany, zejména dodržování správné výrobní praxe dodavatelem a způsob, jakým kvalifikovaná osoba odpovědná za osvědčení každé šarže dostojí svým povinnostem.
3. Dodavatel nesmí dále smluvně zadat žádnou z prací, které mu byly svěřeny smlouvou, bez písemného schválení objednatele.
4. Dodavatel musí dodržovat zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi a musí se podrobit inspekcím prováděným příslušnými orgány podle článku 111 směrnice 2001/83/ES a článku 15 směrnice 2001/20/ES.
Článek 13
Reklamace, stažení přípravku a odslepení v naléhavých případech
1. V případě léčivých přípravků zavede výrobce systém pro zaznamenání a přezkoumání reklamací společně s účinným systémem, kterým lze okamžitě a kdykoli stáhnout léčivé přípravky z distribuční sítě.
Výrobce zaznamená a prozkoumá jakoukoli reklamaci týkající se vady.
Výrobce informuje příslušný orgán o jakékoli vadě, která by mohla mít za následek stažení nebo neobvyklé omezení dodávek a pokud je to možné, uvede také země určení.
Jakékoli stažení se provede v souladu s požadavky uvedenými v článku 123 směrnice 2001/83/ES.
2. V případě hodnocených léčivých přípravků zavede výrobce ve spolupráci se zadavatelem systém pro zaznamenání a přezkoumání reklamací společně s účinným systémem, kterým lze okamžitě a kdykoli stáhnout hodnocené léčivé přípravky, které již vstoupily do distribuční sítě.
Výrobce zaznamená a prozkoumá jakoukoli reklamaci týkající se vady a informuje příslušný orgán o jakékoli vadě, která by mohla mít za následek stažení nebo neobvyklé omezení dodávek.
V případě hodnocených léčivých přípravků se identifikují všechna místa hodnocení a pokud je to možné, uvedou se také země určení.
V případě hodnoceného léčivého přípravku, pro který bylo vydáno rozhodnutí o registraci, informuje výrobce hodnoceného léčivého přípravku ve spolupráci se zadavatelem držitele rozhodnutí o registraci o jakékoli vadě, která by mohla souviset s registrovaným léčivým přípravkem.
3. Zadavatel zavede postup pro rychlé odslepení zaslepených přípravků, pokud je to potřebné pro okamžité stažení podle odstavce 2.
Zadavatel zajistí, aby postup odkryl totožnost zaslepeného přípravku, pouze pokud je to nezbytné.
Článek 14
Vnitřní kontrola
Výrobce provádí opakované vnitřní kontroly jako součást systému zabezpečování jakosti, aby sledoval zavedení a dodržování správné výrobní praxe a navrhoval jakákoli nezbytná nápravná opatření.
O takových vnitřních kontrolách a o jakýchkoli následně přijatých nápravných opatřeních se vedou a uchovávají záznamy.
Článek 15
Označení na obalu
V případě hodnoceného léčivého přípravku musí být označení na obalu takové, aby zabezpečilo ochranu subjektu hodnocení a sledovatelnost, umožnilo identifikaci přípravku a hodnocení a usnadnilo řádné použití hodnoceného léčivého přípravku.
Článek 16
Zrušení směrnice 91/356/EHS
Směrnice 91/356/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/95/ES
ze dne 27. října 2003,
kterou se mění směrnice 96/77/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) této směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3], naposledy pozměněná směrnicí 2001/5/ES [4], stanoví seznam látek, které mohou být použity jako potravinářské přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla.
(2) Směrnice Komise 96/77/ES [5] naposledy pozměněná směrnicí 2002/82/ES [6], stanoví kritéria čistoty přídatných látek uvedených ve směrnici 95/2/ES.
(3) Vědecký výbor pro potraviny dospěl ve svém stanovisku ze dne 6. května 2002 k závěru, že by měla být přítomnost oxiranu (ethylenoxidu) snížena pod mez zjistitelnosti.
V důsledku toho je třeba přizpůsobit odpovídající ukazatel u stávajících kritérií čistoty stanovených ve směrnici 96/77/ES.
(4) Stávající kritéria čistoty látek E 251 dusičnan sodný a E 459 β-cyklodextrin je nutné přizpůsobit technickému pokroku.
(5) Je nutné zohlednit specifikace a analytické techniky pro přídatné látky navržené Společným výborem odborníků FAO a WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) a uvedené v Codex Alimentarius.
(6) Směrnice 96/77/ES by proto měla být změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/77/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. listopadu 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Výrobky uvedené na trh nebo označené do 1. listopadu 2004, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou být prodávány do vyčerpání zásob.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/96/ES
ze dne 27. října 2003,
kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oblast působnosti směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů [1] a směrnice Rady 92/82/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů [2] je omezena na minerální oleje.
(2) Neexistence předpisů Společenství o minimální daňové sazbě na elektřinu a jiné energetické produkty než minerální oleje může nepříznivě ovlivnit řádné fungování vnitřního trhu.
(3) Řádné fungování vnitřního trhu a dosažení cílů ostatních politik Společenství vyžaduje stanovit na úrovni Společenství minimální úrovně zdanění pro většinu energetických produktů, včetně elektřiny, zemního plynu a uhlí.
(4) Závažné rozdíly mezi vnitrostátními úrovněmi zdanění energie, které uplatňují členské státy, by mohly být škodlivé pro řádné fungování vnitřního trhu.
(5) Prostřednictvím stanovení vhodných minimálních úrovní zdanění ve Společenství se mohou snížit stávající rozdíly mezi vnitrostátními úrovněmi zdanění.
(6) V souladu s článkem 6 Smlouvy musejí být požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění ostatních politik Společenství.
(7) Společenství jako strana Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu ratifikovalo Kjótský protokol.
Zdanění energetických produktů a případně elektřiny je jedním z dostupných nástrojů k dosažení cílů Kjótského protokolu.
(8) Je nutné, aby Rada pravidelně přezkoumávala případy osvobození od daně, snížení daně a minimální úrovně zdanění s ohledem na řádné fungování společného trhu, reálnou hodnotu minimálních úrovní zdanění, konkurenceschopnost podniků Společenství v mezinárodním měřítku a obecné cíle Smlouvy.
(9) Členským státům by měla být ponechána volnost nutná k vymezení a provádění politik přizpůsobených jejich vnitrostátním podmínkám.
(10) Členské státy chtějí zavádět nebo zachovat různé formy zdanění energetických produktů a elektřiny.
Proto by členským státům mělo být povoleno dodržovat minimální úrovně zdanění v rámci Společenství celkovými odvody na všech nepřímých daních, které se členské státy rozhodly uplatňovat (kromě DPH).
(11) Rozhodnutí o daňových režimech zaváděných v souvislosti s prováděním těchto rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny přísluší každému členskému státu.
V tomto ohledu se mohou členské státy rozhodnout nezvýšit celkové daňové zatížení, pokud se domnívají, že by provádění této zásady daňové neutrality mohlo přispět ke změně struktury a k modernizaci jejich daňových systémů tím, že bude podporováno chování směřující k větší ochraně životního prostředí a lepšímu využití pracovní síly.
(12) Ceny energetických produktů jsou základními prvky politik Společenství v oblastech energetiky, dopravy a životního prostředí.
(13) Zdanění částečně určuje cenu energetických produktů a elektřiny.
(14) Minimální úrovně zdanění by měly odrážet konkurenční postavení různých energetických produktů a elektřiny.
V této souvislosti je vhodné provést výpočet těchto minimálních úrovní pokud možno v závislosti na energetickém obsahu výrobků.
Tato metoda by se však neměla uplatnit u pohonných hmot.
(15) Možnost uplatňovat na stejný výrobek rozdílné vnitrostátní sazby daně by za určitých okolností nebo trvalých podmínek měla být povolena, pokud jsou dodržovány minimální úrovně zdanění v rámci Společenství a pravidla vnitřního trhu a hospodářské soutěže.
(16) Protože k obchodu s teplem dochází uvnitř Společenství jen ve velmi omezeném rozsahu, zdanění na výstupu by u tepla mělo zůstat mimo oblast působnosti těchto rámcových předpisů Společenství.
(17) Je vhodné stanovit různé minimální úrovně zdanění v rámci Společenství podle způsobu použití energetických produktů a elektřiny.
(18) Energetické produkty používané jako pohonná hmota k některým průmyslovým a obchodním účelům a energetické produkty používané jako paliva se obvykle zdaňují nižšími sazbami, než jsou sazby uplatňované na energetické produkty používané jako pohonná hmota.
(19) Zdanění motorové nafty, kterou používají dopravci, zejména dopravci vykonávající svou činnost uvnitř Společenství, vyžaduje možnost zvláštního zacházení, a to včetně opatření umožňujících zavedení systému poplatků za užívání pozemních komunikací, aby se omezilo narušení hospodářské soutěže, jemuž mohou být hospodářské subjekty vystaveni.
(20) Členské státy mohou být nuceny rozlišovat mezi plynovým olejem používaným k obchodním účelům a k neobchodním účelům.
Členské státy mohou využít tuto možnost ke snížení rozdílu mezi zdaněním plynového oleje používaného jako pohonná hmota k neobchodním účelům a zdaněním benzínu.
(21) Použití energetických produktů a elektřiny se u podniků zdaňuje odlišně od neobchodního použití energetických produktů a elektřiny.
(22) Energetické produkty by měly v zásadě podléhat právnímu rámci Společenství, pokud se používají jako palivo nebo pohonná hmota.
V této souvislosti vyplývá z povahy a logiky daňového systému, že je z oblasti působnosti rámcových předpisů Společenství vyloučeno dvojí použití energetických produktů, použití energetických produktů k jiným účelům než jako palivo nebo pohonná hmota, jakož i mineralogické postupy.
Obdobně by se mělo zacházet s elektřinou používanou podobným způsobem.
(23) S ohledem na stávající mezinárodní závazky a na udržení konkurenčního postavení podniků Společenství je vhodné i nadále zachovat osvobození od daně u energetických produktů dodávaných pro námořní a leteckou dopravu s výjimkou dopravy pro soukromé rekreační účely, přičemž by členské státy měly mít možnost tato osvobození omezit.
(24) Členským státům by mělo být povoleno uplatňovat některá další osvobození od daně nebo snížené úrovně zdanění tam, kde to nebude škodlivé pro řádné fungování vnitřního trhu a nepovede to k narušením hospodářské soutěže.
(25) Preferenční zacházení může být poskytnuto zejména kombinované výrobě tepla a elektrické energie a s cílem podpořit využití alternativních zdrojů energie i obnovitelným formám energie.
(26) Je vhodné vytvořit právní rámec Společenství, který by členským státům dovoloval poskytnout osvobození od spotřební daně nebo její snížení pro podporu biopaliv, a tím přispět k lepšímu fungování vnitřního trhu, a dále poskytnout členským státům a hospodářským subjektům dostatečnou úroveň právní jistoty.
Je vhodné omezit narušování hospodářské soutěže a udržovat podněty ke snižování základních nákladů u producentů a prodejců biopaliv mimo jiné prostřednictvím úprav prováděných členskými státy s ohledem na vývoj cen surovin.
(27) Touto směrnicí není dotčeno používání příslušných ustanovení směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [3] a směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů [4], pokud je výrobkem určeným k užití, nabízeným k prodeji nebo používaným jako pohonná hmota či přísada do pohonné hmoty líh, jak je vymezen ve směrnici 92/83/EHS.
(28) Některá osvobození od daně nebo snížení úrovně zdanění se mohou ukázat jako nutná, zejména z důvodu nedostatečné harmonizace na úrovni Společenství, z důvodu nebezpečí ztráty mezinárodní konkurenceschopnosti nebo z důvodu zohlednění problematiky sociální a problematiky životního prostředí.
(29) Podniky, které uzavírají dohody s cílem podstatně zvýšit ochranu životního prostředí a energetickou účinnost si zaslouží zvláštní pozornost.
Mezi těmito podniky si zaslouží zvláštní zacházení velkoodběratelé elektrické energie.
(30) Přechodná období a úpravy mohou být nezbytná, aby se členským státům umožnilo hladce se přizpůsobit novým úrovním zdanění, a tím se omezily možné negativní vedlejší účinky.
(31) Je nutné stanovit postup umožňující členským státům na určenou dobu poskytnout další osvobození od daně nebo snížit úroveň zdanění.
Tato osvobození nebo snížení je třeba pravidelně přezkoumávat.
(32) Je vhodné stanovit, aby členské státy uvědomovaly Komisi o některých vnitrostátních opatřeních.
Tato oznámení nezprošťují členské státy povinnosti stanovené v čl. 88 odst.
3 Smlouvy oznamovat některá vnitrostátní opatření. Tato směrnice nepředjímá výsledek případných řízení o státní podpoře, která mohou proběhnout na základě článků 87 a 88 Smlouvy.
(33) Oblast působnosti směrnice Rady 92/12/EHS je třeba případně rozšířit na produkty a nepřímé daně upravené touto směrnicí.
(34) Opatření nezbytná k provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zdaní energetické produkty a elektřinu v souladu s touto směrnicí.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se pojmem "energetické produkty" rozumějí výrobky:
a) kódů KN 1507 až 1518, pokud mají být použity jako palivo nebo pohonná hmota;
b) kódů KN 2701, 2702 a 2704 až 2715;
c) kódů KN 2901 a 2902;
d) kódu KN 29051100, které nejsou syntetického původu, pokud mají být použity jako palivo nebo pohonná hmota;
e) kódu KN 3403;
f) kódu KN 3811;
g) kódu KN 3817;
h) kódu KN 38249099, pokud mají být použity jako palivo nebo pohonná hmota.
2. Tato směrnice se rovněž vztahuje na elektřinu kódu KN 2716.
3. Pokud jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota nebo palivo, zdaňují se energetické produkty jiné než produkty, pro které je úroveň zdanění stanovena v této směrnici, podle účelu použití sazbou v téže výši jako sazba pro obdobné palivo nebo pohonnou hmotu.
Kromě výrobků uvedených v odstavci 1, které jsou předmětem daně, se všechny výrobky určené k použití, nabízené k prodeji nebo používané jako pohonná hmota nebo jako přísada nebo nastavovací plnivo do pohonných hmot zdaňují sazbou v téže výši jako sazba pro obdobnou pohonnou hmotu.
Kromě výrobků uvedených v odstavci 1, které jsou předmětem daně, se všechny další uhlovodíky s výjimkou rašeliny, které jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo použity k topení, zdaňují sazbou v téže výši jako sazba pro obdobný energetický produkt.
4. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) zdanění tepla na výstupu a zdanění výrobků kódů KN 4401 a 4402;
b) následující použití energetických produktů a elektřiny:
- energetické produkty používané pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva,
- dvojí použití energetických produktů.
Energetický produkt má dvojí použití, pokud se používá jednak jako palivo, a jednak pro jiné účely než jako pohonná hmota nebo palivo.
Za dvojí použití se považuje i použití energetických produktů pro chemickou redukci a v elektrolytických a metalurgických procesech;
- elektřina používaná zejména pro účely chemické redukce a v elektrolytických a metalurgických procesech,
- elektřina, pokud dosahuje více než 50 % nákladů na výrobek.
"Náklady na výrobek" se rozumí součet celkových nákupů zboží a služeb navýšený o osobní náklady a spotřebu fixního kapitálu na úrovni podniku, jak je stanoveno v článku 11. Tyto náklady se vypočtou v průměru na jednotku.
"Náklady na elektřinu" se rozumí skutečná kupní cena elektřiny nebo náklady na výrobu elektřiny, pokud se elektřina vyrábí v podniku,
- mineralogické postupy.
"Mineralogickými postupy" se rozumějí postupy zařazené nomenklaturou NACE pod kód DI 26 "výroba ostatních nekovových minerálních výrobků" v nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [6].
Na tyto energetické produkty se však vztahuje článek 20.
5. Kódy kombinované nomenklatury uvedené v této směrnici odkazují na kódy podle nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7].
Rozhodnutí o aktualizaci kódů kombinované nomenklatury pro výrobky uvedené v této směrnici se přijímá jednou ročně v souladu s postupem podle článku 27.
Rozhodnutí nesmí vést k žádným změnám minimálních daňových sazeb uplatňovaných podle této směrnice nebo k zařazení či vyřazení jakýchkoli energetických produktů nebo elektřiny.
Článek 3
Odkazy směrnice 92/12/EHS na "minerální oleje" a "spotřební daň", pokud se používají na minerální oleje, zahrnují všechny energetické produkty a elektřinu a všechny příslušné vnitrostátní nepřímé daně, které jsou podle případu uvedeny v článku 2 a v čl. 4 odst. 2 této směrnice.
Článek 4
1. Úrovně zdanění, které členské státy uplatňují na energetické produkty a elektřinu podle článku 2, nesmí být nižší než minimální úrovně zdanění předepsané touto směrnicí.
2. Pro účely této směrnice se "úrovní zdanění" rozumí celková výše všech nepřímých daní (s výjimkou DPH), která se vypočítává přímo nebo nepřímo z množství energetických produktů a elektřiny v době jejich propuštění pro domácí spotřebu.
Článek 5
Členské státy mohou pod finanční kontrolou uplatňovat rozlišené sazby, pokud tyto sazby nejsou nižší než minimální úrovně zdanění předepsané touto směrnicí a pokud jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, a to v následujících případech:
- pokud jsou rozlišené sazby přímo vázané na jakost výrobku,
- pokud rozlišené sazby závisí na množstevních úrovních spotřeby elektřiny a energetických produktů používaných k topení,
- pro následující použití: místní veřejná osobní doprava (včetně taxislužby), odvoz odpadů, ozbrojené síly a veřejná správa, zdravotně postižené osoby, vozidla záchranné služby,
- rozlišuje-li se používání energetických produktů a elektřiny obchodní a neobchodní povahy podle článků 9 a 10.
Článek 6
Členské státy mohou poskytnout osvobození od daně nebo snížit úroveň zdanění stanovenou touto směrnicí:
a) přímo;
b) prostřednictvím rozlišené sazby
nebo
c) vrácením celé částky daně nebo její části.
Článek 7
1. Od 1. ledna 2004 a od 1. ledna 2010 se minimální úrovně zdanění platné pro pohonné hmoty stanoví podle tabulky A v příloze 1.
Nejpozději do 1. ledna 2012 Rada na základě zprávy a návrhu Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně rozhodne o minimálních úrovních zdanění uplatňovaných na plynový olej pro další období počínající 1. lednem 2013.
2. Členské státy mohou rozlišovat mezi plynovým olejem používaným jako pohonná hmota k obchodním a neobchodním účelům, pokud jsou dodrženy minimální úrovně zdanění stanovené Společenstvím a sazba pro plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům neklesne pod vnitrostátní úroveň zdanění platnou k 1. lednu 2003, a to bez ohledu na jakékoli výjimky stanovené pro toto použití v této směrnici.
3. "Plynovým olejem používaným jako pohonná hmota k obchodním účelům" se rozumí plynový olej používaný jako pohonná hmota k těmto účelům:
a) přeprava zboží na vlastní nebo cizí účet motorovými vozidly nebo jízdními soupravami, které jsou určeny výlučně k přepravě zboží po silnicích a jejichž maximální přípustná hmotnost činí nejméně 7,5 tuny;
b) pravidelná nebo příležitostná přeprava cestujících motorovým vozidlem kategorie M2 nebo kategorie M3 ve smyslu směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [8].
4. Bez ohledu na odstavec 2 mohou členské státy, které zavedou systém poplatků za užívání silnic motorovými vozidly nebo jízdními soupravami určenými výhradně k silniční nákladní přepravě, uplatnit na plynový olej používaný těmito vozidly sníženou daňovou sazbu, která je nižší než vnitrostátní úroveň zdanění platná k 1. lednu 2003, pokud celkové daňové zatížení zůstane přibližně stejné, pokud jsou dodrženy minimální úrovně stanovené Společenstvím a pokud vnitrostátní úroveň zdanění platná k 1. lednu 2003 pro plynový olej používaný jako pohonná hmota je alespoň dvakrát vyšší než minimální úroveň zdanění platná k 1. lednu 2004.
Článek 8
1. Bez ohledu na článek 7 se od 1. ledna 2004 minimální úrovně zdanění platné pro výrobky používané jako pohonná hmota pro účely uvedené v odstavci 2 stanoví podle tabulky B v příloze I.
2. Tento článek se vztahuje na tato použití k průmyslovým a obchodním účelům:
a) zemědělské a zahradnické práce, chov ryb a lesnictví;
b) stacionární motory;
c) zařízení a stroje používané při stavbách, stavebně inženýrských pracích a veřejných pracích;
d) vozidla určená k používání mimo veřejné cesty nebo pro vozidla, jež nejsou schválena k používání převážně na veřejných silnicích.
Článek 9
1. Od 1. ledna 2004 se minimální úrovně zdanění platné pro paliva stanoví podle tabulky C v příloze I.
2. Členské státy, které k 1. lednu 2003 mají povoleno uplatňovat sledovací poplatek pro topný olej, mohou i nadále uplatňovat sníženou sazbu 10 EUR za 1000 litrů uvedeného výrobku.
Toto povolení se zruší k 1. lednu 2007, pokud o tom na základě zprávy a návrhu Komise jednomyslně rozhodne Rada, dospěje-li k závěru, že snížená sazba je příliš nízká na to, aby bylo možné zamezit narušení obchodu mezi členskými státy.
Článek 10
1. Od 1. ledna 2004 se minimální úrovně zdanění platné pro elektřinu stanoví podle tabulky C v příloze I.
2. Nad minimální úrovně zdanění uvedené v odstavci 1 mají členské státy možnost stanovit, který základ daně použijí, pokud dodrží směrnici 92/12/EHS.
Článek 11
1. V této směrnici se "obchodním použitím" rozumí použití podnikem podle odstavce 2, který provádí nezávisle a v jakémkoli místě dodání zboží nebo služeb, bez ohledu na účel nebo výsledky těchto hospodářských činností.
Hospodářské činnosti zahrnují všechny činnosti producentů, obchodníků a poskytovatelů služeb, včetně těžebních a zemědělských činností a činností vykonávaných v rámci svobodných povolání.
Státy, orgány oblastní a místní správy a další veřejnoprávní subjekty se nepovažují za podniky, pokud vykonávají činnosti nebo transakce jako orgány veřejné správy.
Pokud se však zapojují do těchto činností nebo transakcí, považují se ve vztahu k těmto činnostem nebo transakcím za podnik, pokud by zacházení s těmito subjekty jako se subjekty jinými než podniky vedlo k významnému narušení hospodářské soutěže.
2. Ve smyslu této směrnice nelze za podnik považovat jednotku menší, než je část podniku nebo jiného právního subjektu, která z organizačního hlediska představuje samostatný podnik, tj. jednotku schopnou provozu vlastními prostředky.
3. Pokud dochází ke smíšenému používání, uplatňuje se zdanění úměrně ke každému typu použití. Pokud je však obchodní nebo neobchodní použití zanedbatelné, může se považovat za nulové.
4. Členské státy mohou omezit oblast působnosti snížené úrovně zdanění na obchodní použití.
Článek 12
1. Členské státy mohou vyjadřovat své vnitrostátní úrovně zdanění v jiných jednotkách, než jsou jednotky stanovené v článcích 7 až 10, pokud odpovídající úrovně zdanění po převodu na tyto jednotky nejsou nižší než minimální úrovně zdanění podle této směrnice.
2. U energetických produktů uvedených v článcích 7, 8 a 9, u nichž úroveň zdanění závisí na objemech, se objem měří při teplotě 15 °C.
Článek 13
1. Pro členské státy, které nepřijaly euro, se hodnota eura v národních měnách, která má být použita pro přepočet úrovně zdanění, stanovuje jednou ročně.
Použijí se kurzy platné první pracovní den v říjnu, které jsou zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, a použijí se ode dne 1. ledna následujícího kalendářního roku.
2. Členské státy mohou zachovat úroveň zdanění platnou v okamžiku roční úpravy podle odstavce 1, pokud by přepočet částky zdanění vyjádřené v národní měně na euro nezpůsobil nárůst zdanění vyšší než o 5 % nebo 5 EUR, podle toho, která z částek je nižší.
Článek 14
1. Kromě obecných ustanovení obsažených ve směrnici 92/12/EHS o osvobození od daně určitých způsobů použití výrobků, které jsou předmětem daně, a aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, osvobodí členské státy za podmínek, které samy stanoví za účelem správného a jednoznačného uplatnění takových osvobození od daně a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, od zdanění tyto výrobky:
a) energetické produkty a elektřinu používané k výrobě elektřiny a elektřinu používanou k udržení schopnosti vyrábět elektřinu.
Členské státy však mohou z důvodu ochrany životního prostředí podrobit tyto výrobky zdanění, aniž by musely dodržovat minimální úrovně zdanění stanovené v této směrnici.
V takovém případě se zdanění těchto výrobků nezohledňuje pro účely splnění minimální úrovně zdanění elektřiny podle článku 10;
b) energetické produkty dodávané jako pohonné hmoty nebo paliva pro jiný druh létání než soukromé rekreační létání.
Pro účely této směrnice se "soukromým rekreačním létáním" rozumí používání letadla jeho vlastníkem nebo fyzickou či právnickou osobou, která je používá na základě nájmu nebo jiného právního důvodu, pro jiné než výdělečné účely, a zejména jinak než pro přepravu cestujících nebo zboží anebo pro úplatné poskytování služeb anebo pro potřeby orgánů veřejné správy.
Členské státy mohou omezit působnost tohoto osvobození na dodávky tryskového paliva (kód KN 27101921);
c) energetické produkty dodávané jako pohonné hmoty nebo paliva pro plavbu po vodách Společenství (včetně rybolovu) pro jiná než soukromá rekreační plavidla a elektřina vyráběná na palubě plavidla.
Pro účely této směrnice se "soukromým rekreačním plavidlem" rozumí jakékoli plavidlo, které používá jeho vlastník nebo fyzická či právnická osoba, která je oprávněna je používat na základě nájmu nebo jiného právního důvodu pro jiné než výdělečné účely, a zejména jinak než pro přepravu cestujících nebo zboží anebo pro úplatné poskytování služeb anebo pro potřeby orgánů veřejné správy.
Členské státy mohou omezit působnost osvobození stanovených v odst. 1 písm. b) a c) na mezinárodní přepravu nebo na přepravu uvnitř Společenství.
Pokud členský stát dále uzavřel dvoustrannou dohodu s jiným členským státem, může upustit od osvobození stanovených v odst. 1 písm. b) a c).
V takovýchto případech mohou členské státy uplatnit úroveň zdanění nižší, než je minimální úroveň stanovená v této směrnici.
Článek 15
1. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, mohou členské státy uplatňovat pod finanční kontrolou plné nebo částečné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění na:
a) výrobky, které jsou předmětem daně, využívané pod finanční kontrolou v oblasti pilotních projektů technologického vývoje ekologicky příznivějších výrobků nebo v souvislosti s palivem nebo pohonnými hmotami z obnovitelných zdrojů;
b) elektřinu:
- pocházející ze sluneční energie, větrné energie, energie vln a přílivu nebo geotermální energie,
- vyrobenou ve vodních elektrárnách,
- vyrobenou z biomasy nebo produktů vyrobených z biomasy,
- vyrobenou z emisí metanu z opuštěných uhelných dolů,
- vyrobenou z palivových článků;
c) energetické produkty a elektřinu, používané pro kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie;
d) elektřinu vyrobenou kombinovanou výrobou tepla a elektrické energie, pokud jsou kombinované generátory šetrné k životnímu prostředí.
Členské státy mohou používat vnitrostátní definice kombinované výroby "šetrné k životnímu prostředí" (nebo výroby s vysokou účinností), dokud Rada na základě zprávy a návrhu Komise jednomyslně nepřijme společnou definici;
e) energetické produkty a elektřinu používané pro přepravu zboží a osob po železnici, metrem, tramvají a trolejbusem;
f) energetické produkty dodávané jako pohonná hmota nebo palivo pro plavbu po vnitrozemských vodách (včetně rybolovu) na jiných než soukromých rekreačních plavidlech a elektřinu vyrobenou na palubě plavidla;
g) zemní plyn v členských státech, ve kterých byl podíl zemního plynu na konečné spotřebě energie v roce 2000 nižší než 15 %.
Plné nebo částečné osvobození od daně nebo její snížení se může uplatňovat nejvýše po dobu 10 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, nebo do okamžiku, než podíl zemního plynu na konečné spotřebě energie členského státu dosáhne 25 %, pokud bude tohoto podílu dosaženo dříve.
Jakmile však podíl zemního plynu na konečné spotřebě energie dosáhne v členském státě 20 %, uplatní dotyčný členský stát výhradně nenulovou úroveň zdanění, která se každý rok zvýší, až dosáhne na konci výše uvedeného období alespoň minimální sazby zdanění.
Spojené království Velké Británie a Severního Irska může uplatňovat celková nebo částečná osvobození od daně nebo její snížení na zemní plyn odděleně pro Severní Irsko;
h) elektřinu, zemní plyn, uhlí a pevná paliva používané domácnostmi nebo organizacemi, které dotyčný členský stát považuje za dobročinné.
V případě těchto dobročinných organizací mohou členské státy omezit osvobození od daně nebo její snížení na použití pro neobchodní činnosti.
Pokud dochází ke smíšenému používání, uplatňuje se zdanění úměrně ke každému typu použití. Pokud je některý typ používání zanedbatelný, může se považovat za nulový;
i) zemní plyn a zkapalnělý plyn (LPG) používané jako pohonné hmoty;
j) pohonné hmoty používané při výrobě, vývoji, zkoušení a údržbě letadel a lodí;
k) pohonné hmoty používané pro hloubící práce na splavných vodních cestách a v přístavech;
l) výrobky kódu KN 2705 používané jako paliva.
2. Členské státy rovněž mohou výrobci vrátit celou částku daně nebo její část, kterou spotřebitel odvedl za elektřinu vyrobenou z produktů uvedených v odst. 1 písm. b).
3. Členské státy mohou uplatňovat až nulovou úroveň zdanění na energetické produkty a elektřinu používané pro zemědělské a zahradnické práce, při chovu ryb a v lesnictví.
Na návrh Komise Rada do 1. ledna 2008 prošetří, zda má být možnost uplatňovat až nulovou úroveň zdanění zrušena.
Článek 16
1. Aniž je dotčen odstavec 5, mohou členské státy uplatňovat pod finanční kontrolou osvobození od daně nebo sníženou daňovou sazbu na výrobky podléhající dani uvedené v článku 2, pokud jsou tyto výrobky složeny z jednoho nebo více následujících výrobků nebo tyto výrobky jeden nebo více z následujících výrobků obsahují:
- výrobky kódů KN 1507 až 1518,
- výrobky kódů KN 38249055 a 38249080 až 38249099 v souvislosti s jejich součástmi vyráběnými z biomasy,
- výrobky kódů KN 22072000 a 29051100, které nejsou syntetického původu,
- výrobky z biomasy včetně výrobků kódů KN 4401 a 4402.
Členské státy rovněž mohou pod finanční kontrolou uplatňovat sníženou daňovou sazbu na výrobky podléhající dani uvedené v článku 2, pokud tyto výrobky obsahují vodu (kódy KN 2201 a 28510010).
"Biomasou" se rozumí biologicky rozložitelná část výrobků, odpadů a zbytků ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), lesnictví a souvisejících odvětví, jakož i biologicky rozložitelná část průmyslového a obecního odpadu.
2. Osvobození od daně nebo její snížení vyplývající z uplatňování snížené sazby podle odstavce 1 nesmí být vyšší než částka daně splatná z objemu výrobků uvedených v odstavci 1, které jsou obsaženy v produktech způsobilých k tomuto snížení.
Úrovně zdanění uplatňované členskými státy na výrobky složené z produktů uvedených v odstavci 1 nebo tyto produkty obsahující mohou být nižší než minimální úrovně uvedené v článku 4.
3. Osvobození od daně nebo její snížení uplatňovaná členskými státy se upraví tak, aby se zohlednily změny v cenách surovin, a zamezilo se tak nadměrnému poskytování náhrad zvláštních nákladů spojených s výrobou produktů uvedených v odstavci 1.
4. Do 31. prosince 2003 mohou členské státy i nadále osvobozovat od zdanění výrobky skládající se zcela nebo téměř zcela z výrobků uvedených v článku 1.
5. Osvobození nebo snížení stanovená pro výrobky uvedené v odstavci 1 mohou být poskytována podle víceletého programu prostřednictvím povolení vydávaných správním orgánem hospodářskému subjektu na více než jeden kalendářní rok.
Povolená osvobození nebo snížení nesmí být uplatňována po období delší než šest po sobě jdoucích let.
Toto období lze prodloužit.
Jako součást víceletého programu povoleného správním orgánem před 31. prosincem 2012 mohou členské státy uplatňovat osvobození nebo snížení podle odstavce 1 po 31. prosinci 2012, a to až do konce víceletého programu.
Toto období nelze prodloužit.
6. Pokud by právní předpisy Společenství po členských státech požadovaly dodržování právně závazných povinností spočívajících v uvádění určité minimální části výrobků uvedených v odstavci 1 na trhy těchto států, přestanou se odstavce 1 až 5 používat ode dne, kdy se tyto povinnosti stanou pro členské státy závaznými.
7. Do 31. prosince 2004 a poté každých dvanáct měsíců sdělí členské státy Komisi plán, jakým budou snižovány úrovně zdanění a uplatňována osvobození od daně v souladu s tímto článkem.
8. Nejpozději do 31. prosince 2009 předá Komise Radě zprávu o daňových, hospodářských, zemědělských, energetických, průmyslových a ekologických aspektech snížení úrovně zdanění poskytnutých podle tohoto článku.
Článek 17
1. Pokud jsou minimální úrovně zdanění předepsané v této směrnici v průměru dodržovány pro každý podnik, mohou členské státy uplatňovat snížení daní na spotřebu energetických produktů použitých k topení nebo pro účely podle čl. 8 odst. 2 písm. b) a c) a pro elektřinu v následujících případech:
a) ve prospěch energeticky náročného podniku.
"Energeticky náročným podnikem" se rozumí podnik podle článku 11, u kterého buď nákupy energetických produktů a elektřiny činí alespoň 3,0 % hodnoty produkce, nebo vnitrostátní splatná daň z energie činí alespoň 0,5 % přidané hodnoty.
V rámci této definice může členský stát uplatnit přísnější kritéria, včetně definic hodnoty prodejů, postupů a odvětví.
"Nákupy energetických produktů a elektřiny" se rozumí skutečné náklady na nákup energie nebo na její výrobu v podniku.
Do těchto nákladů se zahrnují pouze elektřina, teplo a energetické produkty, které se používají k topení nebo pro účely uvedené v čl. 8 odst.
2 písm. b) a c). Zahrnují se všechny daně kromě odpočitatelné DPH.
"Hodnotou produkce" se rozumí obrat včetně dotací přímo vázaných na cenu produktu, upravený podle změny stavu zásob hotových výrobků, nedokončené výroby a zboží či služeb nakoupených za účelem dalšího prodeje, snížený o nákupy zboží a služeb za účelem dalšího prodeje.
"Přidanou hodnotou" se rozumí celkový obrat podléhající DPH včetně vývozních prodejů, snížený o celkové nákupy podléhající DPH včetně dovozů.
Členským státům, které v současnosti uplatňují vnitrostátní systémy zdanění energie, v nichž jsou energeticky náročné podniky definovány jinak než podle poměru mezi náklady na energii a hodnotou produkce a podle poměru mezi vnitrostátní splatnou daní z energie a přidanou hodnotou, se povoluje přechodné období nejpozději do 1. ledna 2007, aby se přizpůsobily definicím stanoveným v písmeni a) prvního pododstavce;
b) pokud jsou uzavřeny dohody s podniky nebo sdruženími podniků nebo pokud se neuplatňuje režim obchodovatelných licencí nebo rovnocenná opatření, jestliže vedou k dosažení cílů ochrany životního prostředí nebo zlepšení energetické účinnosti.
2. Bez ohledu na čl. 4 odst. 1 mohou členské státy uplatňovat až nulovou úroveň zdanění na energetické produkty a elektřinu podle článku 2, pokud jsou tyto produkty a elektřina používány energeticky náročnými podniky podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Bez ohledu na čl. 4 odst. 1 mohou členské státy uplatňovat úroveň zdanění sníženou až na 50 % minimálních úrovní zdanění stanovených v této směrnici na energetické produkty a elektřinu podle článku 2, pokud jsou tyto produkty a elektřina používány podniky podle článku 11, které nejsou energeticky náročnými podniky podle odstavce 1 tohoto článku.
4. Pro podniky, které využívají možností uvedených v odstavcích 2 a 3, platí dohody, režimy obchodovatelných licencí nebo rovnocenná opatření, jak je uvedeno v odst.
1 písm. b). Tyto dohody, režimy obchodovatelných licencí nebo rovnocenná opatření musí vést k dosahování cílů v oblasti životního prostředí nebo ke zlepšování energetické účinnosti, a to přibližně se stejnými výsledky, jakých by bylo dosaženo při dodržení obvyklých minimálních sazeb Společenství.
Článek 18
1. Odchylně od ustanovení této směrnice se členským státům povoluje pokračovat v uplatňování snížených úrovní zdanění nebo osvobození od daně uvedených v příloze II.
Aniž je dotčeno předcházející posouzení, které provede Rada na návrh Komise, končí platnost tohoto povolení dnem 31. prosince 2006 nebo dnem určeným v příloze II.
2. Bez ohledu na lhůty stanovené v odstavcích 3 až 12 a pokud tím nedojde k podstatnému narušení hospodářské soutěže, bude členským státům, které mají potíže při uplatňování nových minimálních úrovní zdanění, povoleno přechodné období až do 1. ledna 2007, zejména proto, aby nebyla ohrožena cenová stabilita.
3. Španělské království může využít přechodného období do 1. ledna 2007, aby upravilo svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat zvláštní sníženou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 287 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Španělské království uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
Zvláštní sníženou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům je také možno uplatnit do 1. ledna 2012 u vozidel taxislužby. V souvislosti s čl.
7 odst. 3 písm. a) může Španělské království do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 3,5 tuny.
4. Rakouská republika může využívat přechodného období do 1. ledna 2007, aby upravila svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat zvláštní sníženou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 287 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Rakouská republika uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
5. Belgické království může využívat přechodného období do 1. ledna 2007, aby upravilo svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat zvláštní sníženou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 287 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Belgické království uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
6. Lucemburské velkovévodství může využívat přechodného období do 1. ledna 2009, aby upravilo svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat zvláštní sníženou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 272 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Lucemburské velkovévodství uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
7. Portugalská republika může uplatňovat nižší úrovně zdanění, než jsou minimální úrovně zdanění stanovené v této směrnici, na energetické produkty a elektřinu spotřebované v autonomních regionech Azory a Madeira, aby tak byla poskytnuta náhrada za dopravní náklady vzniklé v důsledku ostrovní povahy a odlehlosti těchto regionů.
Portugalská republika může využívat přechodného období do 1. ledna 2009, aby upravila svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 272 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Portugalská republika uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
Rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům je také možno uplatnit do 1. ledna 2012 u vozidel taxislužby. V souvislosti s čl.
7 odst. 3 písm. a) může Portugalská republika do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 3,5 tuny.
Portugalská republika může uplatňovat úplné nebo částečné osvobození od daně v úrovni zdanění elektřiny do 1. ledna 2010.
8. Řecká republika může uplatňovat úrovně zdanění až o 22 EUR na 1000 l nižší, než jsou minimální sazby stanovené v této směrnici, na plynový olej používaný jako pohonná hmota a na benzín spotřebovaný ve správních obvodech Lesbos, Chios, Samos, Dodekanésos a Kyklady a na těchto ostrovech v Egejském moři: Thasos, Severní Sporady, Samothraké a Skyros.
Řecká republika může využívat přechodného období do 1. ledna 2010, aby převedla svůj současný systém zdanění elektřiny na vstupu na systém zdanění elektřiny na výstupu a aby dosáhla nové minimální úrovně zdanění benzínu.
Řecká republika může uplatňovat přechodného období do 1. ledna 2010, aby upravila svou vnitrostátní úroveň zdanění plynového oleje používaného jako pohonná hmota na novou minimální úroveň 302 EUR, a dále přechodného období do 1. ledna 2012, aby tato úroveň dosáhla 330 EUR.
Do 31. prosince 2009 může dále uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 264 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2003.
Od 1. ledna 2010 do 1. ledna 2012 může Řecká republika uplatňovat rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům, pokud to nepovede ke zdanění nižšímu než 302 EUR na 1000 l a ke snížení vnitrostátní úrovně zdanění platné k 1. lednu 2010.
Rozlišenou sazbu na plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům je také možno uplatnit do 1. ledna 2012 u vozidel taxislužby. V souvislosti s čl.
7 odst. 3 písm. a) může Řecká republika do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 3,5 tuny.
9. Irsko může uplatňovat úplné nebo částečné osvobození od daně nebo snížení úrovně zdanění elektřiny do 1. ledna 2008.
10. Francouzská republika může do 1. ledna 2009 uplatňovat úplné nebo částečné osvobození od daně nebo snížení úrovně zdanění energetických produktů a elektřiny používané státem, regiony, obcemi a jinými veřejnoprávními subjekty v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž tyto orgány vystupují jako orgány veřejné správy.
Francouzská republika může uplatňovat přechodné období do 1. ledna 2009, aby svůj současný systém zdanění elektřiny přizpůsobila ustanovením této směrnice.
Při vyhodnocování, zda jsou dodržovány minimální sazby stanovené v této směrnici, je třeba během tohoto období brát v úvahu celkovou průměrnou úroveň současného místního zdanění elektřiny.
11. Italská republika může do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů uvedené v čl. 7 odst. 3 písm. a) používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 3,5 tuny.
12. Spolková republika Německo může do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů uvedené v čl. 7 odst. 3 písm. a) používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 12 tun.
13. Nizozemské království může do 1. ledna 2008 ve vymezení obchodních účelů uvedené v čl. 7 odst. 3 písm. a) používat maximální přípustnou hmotnost nejméně 12 tun.
14. Během stanovených přechodných období členské státy postupně sníží rozdíly mezi vnitrostátním zdaněním a novými minimálními úrovněmi zdanění.
Pokud však rozdíl mezi vnitrostátní úrovní zdanění a minimální úrovní nepřekračuje 3 % z uvedené minimální úrovně, může dotyčný členský stát s úpravou své vnitrostátní úrovně počkat až na konec období.
Článek 19
1. Kromě ustanovení předchozích článků, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodů některé zvláštní politiky.
Členský stát, který takové opatření hodlá zavést, uvědomí o svém záměru Komisi a poskytne jí rovněž veškeré podstatné a nezbytné údaje.
Komise žádost posoudí, při čemž přihlédne zejména k řádnému fungování vnitřního trhu, potřebě zajistit poctivou hospodářskou soutěž a zdravotní, energetickou a dopravní politiku Společenství, jakož i politiku životního prostředí.
Do tří měsíců po obdržení všech podstatných a nezbytných údajů Komise buď předloží návrh na povolení tohoto opatření Radou, nebo uvědomí Radu o důvodech, proč povolení tohoto opatření nenavrhla.
2. Povolení uvedená v odstavci 1 se udělují maximálně na dobu 6 let s možností prodloužení v souladu s postupem podle odstavce 1.
3. Jestliže Komise usoudí, že osvobození od daně nebo snížení povolená podle odstavce 1 nejsou nadále opodstatněná, zejména z důvodu nekalé soutěže nebo narušení fungování vnitřního trhu anebo s ohledem na politiky Společenství v oblasti zdraví, ochrany životního prostředí, energetiky a dopravy, předloží v tomto smyslu Radě vhodné návrhy.
Rada o těchto návrzích jednomyslně rozhodne.
Článek 20
1. Ustanovení směrnice 92/12/EHS o sledování a pohybu se vztahují pouze na tyto energetické produkty:
a) výrobky kódů KN 1507 až 1518, pokud jsou tyto výrobky určeny k použití jako palivo nebo pohonná hmota;
b) výrobky kódů KN 270710, 270720, 270730 a 270750;
c) výrobky kódů KN 271011 až 27101969. Nicméně pro výrobky kódů KN 27101121, 27101125 a 27101929 se ustanovení o sledování a pohybu použijí pouze na obchodní přepravu volně loženého zboží;
d) výrobky kódů KN 2711 (kromě 271111, 271121 a 271129);
e) výrobky kódu KN 290110;
f) výrobky kódů KN 290220, 290230, 290241, 290242, 290243 a 290244;
g) výrobky kódu KN 29051100, které nejsou syntetického původu, pokud jsou určeny k použití jako palivo nebo pohonná hmota;
h) výrobky kódu KN 38249099, pokud jsou určeny k použití jako palivo nebo pohonná hmota.
2. Zjistí-li členský stát, že energetické produkty jiné než uvedené v odstavci 1 jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonné hmoty nebo palivo nebo jiným způsobem, jenž má za následek daňový únik, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, uvědomí o tom Komisi.
Toto ustanovení se použije rovněž na elektřinu.
Komise tuto informaci do jednoho měsíce od obdržení předá ostatním členským státům.
Rozhodnutí o tom, zda se na některý z dotyčných produktů mají vztahovat ustanovení směrnice 92/12/EHS o sledování a pohybu, se přijímají postupem podle čl. 27 odst.
3. Členské státy mohou na základě dvoustranných dohod plně nebo částečně vyjmout některé nebo všechny výrobky uvedené v odstavci 1 ze sledovacích opatření stanovených směrnicí 92/12/EHS, nevztahují-li se na ně články 7 až 9 této směrnice.
Tyto dohody se nedotýkají členských států, které nejsou jejich stranami.
Všechny tyto dvoustranné dohody musejí být sděleny Komisi, jež o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 21
1. Kromě obecných ustanovení, která vymezují zdanitelná plnění, a kromě ustanovení o úhradě daně obsažených ve směrnici 92/12/EHS je částka zdanění z energetických produktů rovněž splatná při jednom ze zdanitelných plnění uvedených v čl. 2 odst. 3 této směrnice.
2. Pro účely této směrnice zahrnuje slovo "výroba" v čl. 4 písm. c) a čl. 5 odst. 1 směrnice 92/12/EHS případně i "těžbu".
3. Spotřeba energetických produktů ve vlastních prostorách podniku, který vyrábí energetické produkty, se nepovažuje za zdanitelné plnění, jsou-li spotřebovávány energetické produkty vyrobené ve vlastních prostorách podniku.
Rovněž spotřebu elektřiny a jiných energetických produktů nevyrobených ve vlastních prostorách tohoto podniku a spotřebu energetických produktů a elektřiny v prostorách podniku vyrábějícího paliva, která mají být použita k výrobě elektřiny, mohou členské státy považovat za nezdanitelné plnění.
Jsou-li však energetické produkty spotřebovávány pro účely nesouvisející s výrobou, zejména k pohonu vozidel, považuje se tato spotřeba za zdanitelné plnění.
4. Členské státy mohou rovněž stanovit, že ke zdanění energetických produktů a elektřiny dojde, pokud se zjistí, že některá z podmínek konečného užití stanovených ve vnitrostátních předpisech pro účely snížené úrovně zdanění nebo osvobození od daně není plněna nebo přestala být plněna.
5. Pro účely článků 5 a 6 směrnice 92/12/EHS podléhají elektřina a zemní plyn zdanění a jsou zdanitelné v okamžiku dodání distributorem nebo redistributorem.
Pokud se dodání ke spotřebě uskuteční v členském státě, v němž distributor nebo redistributor nejsou usazeni, povinnost přiznat a odvedl daň členského státu dodání má společnost, která musí být registrována v členském státě dodání.
Daň se ve všech případech ukládá a vybírá podle postupů stanovených každým členským státem.
Bez ohledu na první pododstavec mají členské státy právo určit zdanitelné plnění v případě, pokud neexistují propojení mezi jejich plynovody a plynovody ostatních členských států.
Subjekt vyrábějící elektřinu pro vlastní použití se považuje za distributora. Bez ohledu na čl.
14 odst. 1 písm. a) mohou členské státy osvobodit malé výrobce elektřiny od daně, pokud jsou zdaněny energetické produkty používané pro výrobu této elektřiny.
Pro účely článků 5 a 6 směrnice 92/12/EHS vzniká povinnost přiznat a odvést daň z uhlí, koksu a lignitu v okamžiku dodání společnostmi, které musejí být k tomuto účelu registrovány příslušnými orgány.
Tyto orgány mohou producentovi, obchodníkovi, dovozci nebo daňovému zástupci povolit, aby převzal daňové povinnosti registrované společnosti.
Daň se ukládá a vybírá podle postupů stanovených každým členským státem.
6. Členské státy nemusejí za "výrobu energetických produktů" považovat:
a) činnosti, při kterých vznikají malá množství energetických produktů jako vedlejší produkt;
b) činnosti, kterými uživatel energetického produktu umožňuje opětovné použití těchto produktů ve vlastním podniku, pokud daně již odvedené z tohoto produktu nejsou nižší než daňová povinnost v situaci, kdy by opětovně použitý energetický produkt znovu podléhal zdanění;
c) činnosti spočívající v míchání energetických produktů s jinými energetickými produkty nebo materiály mimo výrobní závod nebo daňový sklad, pokud:
i) daň na složky byla již dříve odvedena;
ii) zaplacená částka není nižší než částka daně, která by byla uplatňována na směs.
Podmínky podle bodu i) se nepoužijí, pokud je směs z důvodu zvláštního použití osvobozena od zdanění.
Článek 22
Pokud se mění sazby daně, zásoby energetických produktů již propuštěných pro domácí spotřebu mohou podléhat zvýšení nebo snížení daně.
Článek 23
Členské státy mohou vrátit již odvedené daně ze znečistěných nebo náhodně smíchaných energetických produktů zaslaných zpět do daňového skladu k recyklaci.
Článek 24
1. Energetické produkty propuštěné pro domácí spotřebu v některém členském státě, pokud se tyto produkty nacházejí v běžných nádržích užitkových motorových vozidel a jsou určeny k použití jako pohonné hmoty pro tato vozidla, nebo pokud se nacházejí ve zvláštních kontejnerech a jsou určeny k fungování těchto kontejnerů po dobu přepravy, nepodléhají spotřební dani v žádném jiném členském státě.
2. Pro účely tohoto článku se:
"běžnou nádrží" rozumí
- nádrž pevně a trvale připojená výrobcem ke všem motorovým vozidlům téhož typu jako dotyčné vozidlo, jejíž trvalé vestavení umožňuje přímé používání pohonné hmoty k pohonu vozidla a případně k fungování chladicích a jiných systémů při přepravě.
Za běžnou nádrž se rovněž považuje plynová nádrž vestavená do motorových vozidel k přímému používání plynu jako pohonné hmoty a nádrž vestavená do jiných zařízení, jimiž je vozidlo vybaveno;
- nádrž pevně a trvale připojená výrobcem ke všem kontejnerům téhož typu jako dotyčný kontejner, jejíž trvalé vestavení umožňuje přímé používání pohonných hmot při přepravě k fungování chladicích a jiných systémů, jimiž je zvláštní kontejner vybaven.
"Zvláštním kontejnerem" se rozumí každý kontejner vybavený zvlášť upraveným zařízením chladicího, okysličujícího, tepelně izolačního nebo jiného systému.
Článek 25
1. Členské státy uvědomí Komisi o úrovních zdanění, které uplatňují na výrobky uvedené v článku 2, dne 1. ledna každého roku a po každé změně vnitrostátních právních předpisů.
2. Pokud jsou úrovně zdanění uplatňované členskými státy vyjádřeny v měrných jednotkách jiných než v jednotkách určených u každého výrobku v článcích 7 až 10, oznámí členské státy rovněž odpovídající úrovně zdanění po převodu na tyto jednotky.
Článek 26
1. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých podle článku 5, čl. 14 odst. 2 a článků 15 a 17.
2. Opatření jako osvobození od daně, snížení úrovně zdanění, daňové rozlišení nebo vrácení daně ve smyslu této směrnice mohou představovat státní podporu a tyto případy se musejí oznámit Komisi podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
Informace poskytované Komisi na základě této směrnice nezprošťují členské státy oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
3. Povinnost uvědomit Komisi podle odstavce 1 o opatřeních přijatých podle článku 5 nezprošťuje členské státy oznamovací povinnosti podle směrnice 83/189/EHS.
Článek 27
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený podle čl. 24 odst. 1 směrnice 92/12/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 28
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy budou používat tyto předpisy od 1. ledna 2004, s výjimkou ustanovení na základě článku 16 a čl. 18 odst. 1, které mohou být používány od 1. ledna 2003.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Rada na základě zprávy a případně návrhu Komise pravidelně posoudí osvobození od daně, snížení úrovně zdanění a minimální úrovně zdanění stanovené v této směrnici a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně přijme nezbytná opatření.
Zpráva Komise a uvážení Rady přihlížejí k řádnému fungování vnitřního trhu, reálné hodnotě minimálních úrovní zdanění a širším cílům Smlouvy.
Článek 30
Bez ohledu na čl. 28 odst. 2 se směrnice 92/81/EHS a 92/82/EHS zrušují ode dne 31. prosince 2003.
Článek 31
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/97/ES
ze dne 10. listopadu 2003
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu zařízení pro nepřímý výhled a vozidel vybavených těmito zařízeními, kterou se mění směrnice 70/156/EHS a zrušuje směrnice 71/127/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 71/127/EHS ze dne 1. března 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných zrcátek motorových vozidel [4] byla přijata jako jedna ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
Proto se ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 71/127/EHS.
(2) Současná ustanovení, zejména v případě vozidel kategorií N2, N3, M2 a M3, se ukazují jako nedostatečná, pokud se týká vnějšího pole výhledu do stran vozidla, před a za vozidlo.
K odstranění tohoto nedostatku je nezbytné požadovat rozšíření pole výhledu.
(3) Na základě získaných zkušeností a současného stavu techniky je nyní možné rozšířit některé požadavky směrnice 71/127/EHS v zájmu zvýšení bezpečnosti silničního provozu a povolit doplnění používání zrcátek jinými technickými prostředky.
(4) S přihlédnutím k povaze a počtu nezbytných změn požadavků platných v současné době je vhodné zrušit a nahradit směrnici 71/127/EHS touto směrnicí.
Protože postupy schvalování typu a shodnosti výroby upravuje směrnice 70/156/EHS, není nutné je opakovat v této směrnici.
(5) Přílohy směrnice 70/156/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je harmonizovat pravidla týkající se schvalování typu zařízení pro nepřímý výhled a vozidel vybavených těmito zařízeními.
Tato pravidla jsou obsažena v přílohách této směrnice.
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo podle definice v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
1. Od 26. ledna 2005 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se zařízení pro nepřímý výhled
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo zařízení pro nepřímý výhled ani
- zakázat prodej, registraci nebo uvedení do provozu vozidel nebo zařízení pro nepřímý výhled,
pokud tato vozidla nebo zařízení pro nepřímý výhled splňují požadavky této směrnice.
2. Od 26. ledna 2006 odmítnou členské státy udělit ES schválení typu pro každý nový typ vozidla z důvodů týkajících se zařízení pro nepřímý výhled nebo pro každý nový typ zařízení pro nepřímý výhled, pokud nejsou splněny požadavky této směrnice.
Toto datum se však odkládá o 12 měsíců, pokud jde o požadavky týkající se předních zrcátek třídy VI jako konstrukčních částí a jejich montáže na vozidlo.
3. Od 26. ledna 2006 odmítnou členské státy udělit vnitrostátní schválení typu pro každý nový typ vozidla z důvodů týkajících se zařízení pro nepřímý výhled, pokud nejsou splněny požadavky této směrnice.
Toto datum se však odkládá o 12 měsíců, pokud jde o požadavky týkající se předních zrcátek třídy VI jako konstrukčních částí a jejich montáže na vozidlo.
4. Od 26. ledna 2010 pro vozidla kategorií M1 a N1 a od 26. ledna 2007 pro všechna vozidla ostatních kategorií členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- zakáží prodej, registraci nebo uvedení do provozu vozidel
z důvodů týkajících se zařízení pro nepřímý výhled, pokud tato vozidla nesplňují požadavky této směrnice.
5. Od 26. ledna 2010 pro vozidla kategorií M1 a N1 a od 26. ledna 2007 pro všechna vozidla ostatních kategorií se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky této směrnice týkající se zařízení pro nepřímý výhled jako konstrukčních částí.
6. Bez ohledu na odstavce 2 a 5 mohou členské státy, pokud jde o náhradní díly, nadále udělovat ES schválení typu a povolovat prodeje a uvádění do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků určených pro použití na typech vozidel, které byly schváleny před 26. lednem 2007 podle směrnice 71/127/EHS, a v případě potřeby vydávat rozšíření těchto schválení typu.
7. Bez ohledu na odstavec 3 mohou členské státy nadále vydávat vnitrostátní schválení typu pro každý nový typ kloubového vozidla kategorie M2 a M3 třídy I podle definice v bodu 2.1.1.1 přílohy I směrnice 2001/85/ES [6] tvořeného nejméně třemi tuhými částmi, který nesplňuje požadavky této směrnice, za předpokladu, že jsou splněny požadavky na pole výhledu řidiče podle bodu 5 přílohy III této směrnice.
8. Tato směrnice také přispívá k zajištění vyšší úrovně bezpečnosti v souvislosti s mezinárodní harmonizací právních předpisů v této oblasti.
Proto Komise co nejdříve po přijetí této směrnice předloží Evropské hospodářské komisi Organizace spojených národů návrh týkající se harmonizace ustanovení předpisu EHK OSN č. 46 s ustanoveními této směrnice.
Článek 3
Komise vypracuje do 26. ledna 2010 podrobnou studii, aby zjistila, zda změny zavedené touto směrnicí mají příznivý vliv na bezpečnost silničního provozu, zvláště s ohledem na chodce, cyklisty a další nechráněné uživatele silnic.
Bude-li to nezbytné, navrhne Komise na základě těchto poznatků doplňující legislativní opatření pro další zlepšení pole nepřímého výhledu.
Článek 4
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1) V příloze I se bod 9.9 nahrazuje tímto: "9.9 Zařízení pro nepřímý výhled
9.9.1 Zrcátka (uveďte pro každé zrcátko): …
2) V příloze III se bod 9.9 nahrazuje tímto: "9.9 Zařízení pro nepřímý výhled
9.9.1 Zrcátka (uveďte pro každé zrcátko): …
3) Příloha IV se mění takto:
- v části I se bod 8 v tabulce nahrazuje tímto:
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_ … _BAR_
;" - v části I bodě 8 se slova "zpětná zrcátka" nahrazují slovy "zařízení pro nepřímý výhled";
- v části II bod 8 se slova "zpětná zrcátka" nahrazují slovy "zařízení pro nepřímý výhled".
4) V příloze XI v doplňcích 1 a 2 bodě 8 se slova "zpětná zrcátka" nahrazují slovy "zařízení pro nepřímý výhled".
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24. ledna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Směrnice 71/127/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 24. ledna 2010.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES
ze dne 17. listopadu 2003
o opakovaném použití informací veřejného sektoru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva stanoví vytvoření vnitřního trhu a systému zajišťujícího, aby na vnitřním trhu nebyla narušována hospodářská soutěž.
Harmonizace pravidel a postupů členských států při využívání informací veřejného sektoru přispívá k dosažení těchto cílů.
(2) Vývoj směrem k informační a znalostní společnosti ovlivňuje život všech občanů Společenství mimo jiné tím, že jim umožňuje nové způsoby přístupu k poznatkům a jejich získávání.
(3) Digitální obsah hraje v tomto vývoji významnou roli.
Tvorba těchto obsahů v posledních letech ovlivnila a nadále ovlivňuje rychlé vytváření pracovních míst.
Většina těchto pracovních míst je vytvářena v malých rozvíjejících se společnostech.
(4) Veřejný sektor shromažďuje, vytváří, reprodukuje a šíří široké spektrum informací z mnoha oblastí, např. sociální, hospodářské, zeměpisné, meteorologické, turistické informace, informace o podnikání, patentech a vzdělávání.
(5) Jedním ze základních cílů vytváření vnitřního trhu je vytvoření podmínek, které přispívají k rozvoji služeb v celém Společenství.
Informace veřejného sektoru jsou důležitým výchozím materiálem výrobků a služeb digitálního obsahu a s rozvojem bezdrátových služeb obsahu se stanou ještě důležitějším zdrojem obsahu.
V této souvislosti bude rovněž důležité široké zeměpisné pokrytí překračující hranice států.
Rozšířené možnosti opakovaného použití informací veřejného sektoru by měly mimo jiné umožnit evropským společnostem využívat jejich potenciálu a přispívat k hospodářskému růstu a vytváření pracovních míst.
(6) V pravidlech a postupech členských států týkajících se využívání zdrojů informací veřejného sektoru existují značné rozdíly, které vytvářejí překážky pro plné využití hospodářského potenciálu tohoto základního zdroje dokumentů.
Tradiční postupy subjektů veřejného sektoru při využívání informací veřejného sektoru se vyvinuly velmi rozdílně.
Tato skutečnost by měla být náležitě zohledněna.
Je tedy třeba provést minimální harmonizaci vnitrostátních pravidel a postupů pro opakované použití dokumentů veřejného sektoru v těch případech, kdy rozdíly ve vnitrostátních předpisech a postupech nebo nejasnosti brání hladkému fungování vnitřního trhu a řádnému rozvoji informační společnosti ve Společenství.
(7) Bez minimální harmonizace na úrovni Společenství by navíc zákonodárná opatření na vnitrostátní úrovni, která již byla v mnohých členských státech zahájena v reakci na technologické výzvy, mohla vést k ještě významnějším rozdílům.
Dopad těchto zákonodárných rozdílů a nejistot bude ještě významnější s dalším rozvojem informační společnosti, která již značně rozšířila využívání informací překračující hranice států.
(8) Je třeba vytvořit obecný rámec podmínek opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru, aby byly zajištěny spravedlivé, přiměřené a nediskriminační podmínky opakovaného použití takových informací.
Subjekty veřejného sektoru shromažďují, vytvářejí, reprodukují a šíří dokumenty při plnění svých veřejných úkolů.
Využívání těchto dokumentů k jiným účelům znamená opakované použití.
Opatření členských států mohou překračovat rámec minimálních standardů stanovených touto směrnicí, aby umožnila širší opakované použití.
(9) Tato směrnice neobsahuje závazek umožnit opakované použití dokumentů.
Rozhodnutí o povolení opakovaného použití závisí na členských státech nebo příslušném subjektu veřejného sektoru.
Tato směrnice by se měla používat pro dokumenty, které jsou zpřístupněny k opakovanému použití, jestliže subjekty veřejného sektoru poskytují licence na informace, prodávají, šíří, vyměňují nebo poskytují informace.
Aby nedocházelo ke kříženému subvencování, mělo by opakované použití zahrnovat další používání dokumentů v rámci téže organizace při činnostech překračujících rámec jejích veřejných úkolů.
Činnosti překračující rámec veřejných úkolů obvykle zahrnují poskytování dokumentů, které se vytvářejí a zpoplatňují výhradně na komerčním základě a při hospodářské soutěži s ostatními účastníky na trhu.
Definice "dokumentu" se nevztahuje na počítačové programy.
Směrnice se opírá o platné režimy přístupu v členských státech a nemění vnitrostátní předpisy o přístupu k dokumentům.
Nepoužije se v případech, ve kterých občané nebo společnosti mohou v rámci příslušného režimu přístupu získávat dokumenty pouze tehdy, když mohou prokázat zvláštní zájem.
Na úrovni Společenství přiznávají články 41 (právo na řádnou správu) a 42 Listiny základních práv Evropské unie všem občanům Unie a všem fyzickým nebo právnickým osobám, které mají bydliště nebo sídlo v členském státě, právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.
Subjekty veřejného sektoru by měly být podporovány, aby poskytovaly k opakovanému použití všechny dokumenty, které mají v držení.
Subjekty veřejného sektoru by měly prosazovat a podporovat opakované použití dokumentů, včetně úředních textů zákonodárné a správní povahy, v případech, kdy mají tyto subjekty právo schválit jejich opakované použití.
(10) Definice "subjektu veřejného sektoru" a "veřejnoprávního subjektu" vycházejí ze směrnic pro zadávání veřejných zakázek (92/50/EHS [5], 93/36/EHS [6], 93/37/EHS [7] a 98/4/ES [8].
Tyto definice se nevztahují na veřejné podniky.
(11) Tato směrnice stanoví obecnou definici pojmu "dokument" v souladu s vývojem informační společnosti.
Vztahuje se na veškeré záznamy jednání, skutečností nebo informací – a všechny soubory takových jednání, skutečností nebo informací – bez ohledu na formu nosiče (psaný či tištěný na papíře či uložený v elektronické formě nebo jako zvuková, vizuální nebo audiovizuální nahrávka), které mají subjekty veřejného sektoru v držení.
Dokument v držení subjektu veřejného sektoru je dokument, u něhož má subjekt veřejného sektoru právo povolit opakované použití.
(12) Lhůta pro zodpovězení žádostí o opakované použití by měla být přiměřená a měla by odpovídat příslušné lhůtě pro žádosti o přístup k dokumentům podle dotyčných režimů přístupu.
Přiměřené lhůty v celé Unii podnítí tvorbu nových souhrnných informačních výrobků a služeb na celoevropské úrovni.
Po schválení žádosti o opakované použití by měly subjekty veřejného sektoru dokumenty poskytnout ve lhůtě, která umožňuje plné využití jejich hospodářského potenciálu.
To je zvláště důležité u dynamických obsahů (např. dopravních údajů), jejichž hospodářská hodnota závisí na okamžité dostupnosti informací a pravidelných aktualizacích.
Při použití licence může být časová dostupnost dokumentů součástí licenčních podmínek.
(13) Možnosti opakovaného použití mohou být zlepšeny omezením potřeby převádění papírových dokumentů do elektronické formy nebo zpracovávání elektronických souborů, aby byly navzájem slučitelné.
Proto by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat dokumenty ve všech již existujících formátech nebo jazycích, v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné.
Subjekty veřejného sektoru by měly žádosti o výtahy z existujících dokumentů posuzovat příznivě, představuje-li schválení takové žádosti pouze jednoduchou operaci.
Subjekty veřejného sektoru by však neměly být povinny poskytovat výtahy z dokumentů, pokud to představuje nepřiměřené úsilí.
Pro zjednodušení opakovaného použití by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat své vlastní dokumenty ve formátu, který nezávisí na použití zvláštního programového vybavení, pokud je to možné a vhodné.
Subjekty veřejného sektoru by měly zohlednit možnosti opakovaného použití dokumentů zdravotně postiženými osobami a pro zdravotně postižené osoby, pokud je to možné a vhodné.
(14) Při vybírání poplatků by celkový příjem neměl přesahovat celkové náklady na shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření dokumentů, případně se započítáním přiměřeného zisku s příslušným ohledem na požadavky samofinancování dotyčného subjektu veřejného sektoru.
Vytváření zahrnuje vypracování a sestavování, rozšiřování může rovněž zahrnovat uživatelskou podporu.
Náhrady nákladů, včetně přiměřeného zisku, odpovídající platným účetním zásadám a příslušné metodě stanovení nákladů dotyčného subjektu veřejného sektoru představují horní hranici poplatků, protože je třeba vyloučit nadměrně vysoké ceny.
Horní hranice poplatků je stanovena touto směrnicí, aniž je dotčeno právo členských států nebo subjektů veřejného sektoru vybírat nižší nebo vůbec žádné poplatky, a členské státy by měly podporovat subjekty veřejného sektoru, aby dokumenty poskytovaly za poplatky, které nepřesahují mezní náklady na reprodukci a šíření dokumentů.
(15) Předpokladem rozvoje informačního trhu v celém Společenství je zajistit, aby podmínky opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru byly jasné a veřejně dostupné.
Proto by měly být všechny platné podmínky opakovaného použití dokumentů objasněny potenciálním dalším uživatelům.
Členské státy by měly prosazovat vytváření seznamů dostupných dokumentů, případně přístupných on-line, aby podporovaly a usnadňovaly žádosti o opakované použití.
Žadatelé o opakované použití dokumentů by měli být informováni o dostupných prostředcích pro zjednání nápravy ohledně rozhodnutí nebo postupů, které se jich týkají.
To je zvláště důležité pro malé a střední podniky, které nemusí být obeznámeny se způsobem komunikace se subjekty veřejného sektoru v jiných členských státech a s odpovídajícími prostředky pro zjednání nápravy.
(16) Zveřejnění všech obecně dostupných dokumentů, které má veřejný sektor v držení a které se týkají nejen politiky, ale i soudnictví a správy, je základním nástrojem rozšíření práva na informace, které je základní zásadou demokracie.
Tento cíl platí pro instituce na všech úrovních, tj. na místní, vnitrostátní i mezinárodní úrovni.
(17) V některých případech se opakované použití dokumentů uskuteční, aniž by byla smluvena licence.
V ostatních případech se uděluje licence s uvedením podmínek, které musí nabyvatel licence při opakovaném použití dodržovat a které se týkají otázek jako odpovědnost, řádné použití dokumentů, záruka nezměněné reprodukce a uvedení zdroje.
Poskytnou-li subjekty veřejného sektoru licenci na opakované použití dokumentů, měly by být licenční podmínky spravedlivé a průhledné.
V tomto ohledu mohou hrát významnou roli rovněž standardní licence dostupné on-line.
Členské státy by tedy měly prosazovat dostupnost standardních licencí.
(18) Rozhodne-li se příslušný orgán, že již nebude určité dokumenty poskytovat pro opakované použití nebo že tyto dokumenty přestane aktualizovat, měl by tato rozhodnutí při nejbližší příležitosti zveřejnit, pokud možno elektronickými prostředky.
(19) Podmínky opakovaného použití by neměly být diskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití.
Toto opatření by např. nemělo bránit bezplatné výměně informací mezi subjekty veřejného sektoru při výkonu veřejných úkolů, zatímco třetí strany musí za opakované použití týchž dokumentů uhradit poplatky.
Nemělo by bránit ani stanovení různých poplatků pro komerční a nekomerční opakované použití.
(20) Subjekty veřejného sektoru by při stanovení zásad opakovaného použití dokumentů měly dodržovat pravidla hospodářské soutěže, aby se pokud možno vyhnuly uzavírání výhradních dohod se soukromými partnery.
Pro zajištění služeb obecného hospodářského zájmu však někdy může být výhradní právo na opakované použití zvláštních dokumentů veřejného sektoru nezbytné.
Může tomu být v případě, kdy by žádný komerční vydavatel informace bez tohoto výhradního práva nezveřejňoval.
(21) Tato směrnice by měla být prováděna a uplatňována v plné shodě se zásadami ochrany osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [9].
(22) Práva duševního vlastnictví třetích stran nejsou touto směrnicí dotčena.
Aby bylo zamezeno pochybnostem, vztahuje se pojem "práva duševního vlastnictví" výhradně na autorské právo a související ochranná práva (včetně ochranných práv sui generis).
Tato směrnice se nepoužije na dokumenty, na které se vztahují práva průmyslového vlastnictví, jako patenty, zapsané (průmyslové) vzorky a ochranné známky.
Směrnice se nedotýká existence nebo vlastnictví práv duševního vlastnictví subjektů veřejného sektoru ani nijak neomezuje výkon těchto práv za hranicemi stanovenými touto směrnicí.
Závazky vyplývající z této směrnice by měly platit pouze tehdy, pokud jsou slučitelné s ustanoveními mezinárodních dohod o ochraně práv duševního vlastnictví, zejména Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl (Bernská úmluva) a Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (Dohoda TRIPS).
Subjekty veřejného sektoru by však měly své autorské právo vykonávat způsobem, který usnadňuje opakované použití.
(23) Užívání dokumentů veřejného sektoru, které překračuje hranice států, může být významně usnadněno nástroji, které potenciálním dalším uživatelům pomáhají nalézt dokumenty dostupné pro opakované použití, a podmínkami opakovaného použití.
Členské státy by tedy měly zajistit, aby byla učiněna praktická opatření, která napomohou dalším uživatelům vyhledávat dokumenty dostupné pro opakované použití.
Seznamy fondů hlavních dokumentů (dokumentů, které jsou nebo by mohly být ve značném rozsahu opakovaně používány), pokud možno přístupné on-line, a internetové portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy fondů, jsou příkladem takových praktických opatření.
(24) Touto směrnicí není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází [11].
Stanoví podmínky, za kterých mohou subjekty veřejného sektoru vykonávat svá práva duševního vlastnictví na vnitřním informačním trhu při povolování opakovaného použití dokumentů.
(25) Protože cílů navrhovaného opatření, totiž usnadnění tvorby informačních výrobků a služeb na úrovni Společenství založených na dokumentech veřejného sektoru, podpory účinného využívání dokumentů veřejného sektoru, které překračuje hranice států, soukromými společnostmi pro rozvoj informačních výrobků a služeb s přidanou hodnotou a omezování narušování hospodářské soutěže na trhu Společenství nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a protože z důvodu jednoznačného rozsahu a účinků tohoto opatření v rámci Společenství tedy může být těchto cílů lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
Tato směrnice by měla dosáhnout minimální harmonizace a tak se vyhnout dalším rozdílnostem mezi členskými státy v otázce opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví minimální soubor pravidel pro opakované použití a praktické prostředky pro usnadnění opakovaného použití stávajících dokumentů, které mají subjekty veřejného sektoru členských států v držení.
2. Tato směrnice se nepoužije na:
a) dokumenty, jejichž poskytnutí nepřísluší do oblasti veřejných úkolů příslušných subjektů veřejného sektoru, definované zákonem nebo jinými závaznými předpisy v členském státě nebo při neexistenci těchto předpisů definované v souladu s obecnou správní praxí v příslušném členském státě;
b) dokumenty, ke kterým mají třetí strany práva duševního vlastnictví;
c) dokumenty, které nejsou přístupné podle režimů přístupu v členských státech, včetně z důvodů:
- ochrany národní bezpečnosti (tj. bezpečnosti státu), obrany nebo veřejné bezpečnosti,
- statistického nebo obchodního tajemství;
d) dokumenty, které mají v držení organizace pro veřejnoprávní vysílání a jejich dceřinné společnosti a ostatní subjekty nebo jejich dceřiné společnosti k plnění služby veřejnoprávního vysílání;
e) dokumenty, které mají v držení vzdělávací a výzkumné instituce jako školy, vysoké školy, archivy, knihovny a výzkumná zařízení, případně včetně organizací pro předávání výsledků výzkumu;
f) dokumenty, které mají v držení kulturní instituce jako muzea, knihovny, archivy, orchestry, opery, balety a divadla.
3. Tato směrnice je založena na stávajících režimech přístupu v členských státech a tyto nejsou jejími ustanoveními dotčeny.
Tato směrnice se nepoužije v případech, kdy musí občané nebo společnosti pro získání přístupu k dokumentům prokazovat v rámci režimu přístupu zvláštní zájem.
4. Tato směrnice ponechává nedotčenu a nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, a zejména nemění závazky a práva podle směrnice 95/46/ES.
5. Závazky uložené touto směrnicí se použijí, pouze pokud jsou slučitelné s ustanoveními mezinárodních dohod o ochraně práv duševního vlastnictví, zejména Bernské úmluvy a Dohody TRIPS.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
1. "subjektem veřejného sektoru" rozumí státní, regionální nebo místní orgány, veřejnoprávní subjekty a sdružení vytvořená jedním nebo několika takovými orgány nebo jedním nebo několika takovými veřejnoprávními subjekty;
2. "veřejnoprávním subjektem" rozumí jakýkoliv subjekt:
a) zřízený za zvláštním účelem uspokojování potřeb veřejného zájmu, který nemá průmyslovou nebo obchodní povahu a
b) který má právní subjektivitu a
c) je financován převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty nebo je těmito subjekty řízen, nebo v jeho správním, řídicím nebo dozorčím orgánu je více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty;
3. "dokumentem" rozumí:
a) obsah na jakémkoli nosiči (psaný či tištěný na papíře či uložený v elektronické formě nebo jako zvuková, vizuální nebo audiovizuální nahrávka);
b) jakákoli část takového obsahu;
4. "opakovaným použitím" rozumí použití dokumentů, které mají v držení subjekty veřejného sektoru, fyzickými nebo právnickými osobami pro komerční nebo nekomerční účely jiné, než je původní účel v rámci veřejného úkolu, pro který byly dokumenty vytvořeny.
Výměna dokumentů mezi subjekty veřejného sektoru výhradně pro účely jejich veřejných úkolů není opakovaným použitím;
5. "osobními údaji" rozumí údaje definované v čl. 2 písm. a) směrnice 95/46/ES.
Článek 3
Obecná zásada
Členské státy zajistí, aby v případech, ve kterých bylo povoleno opakované použití dokumentů v držení subjektů veřejného sektoru, byly tyto dokumenty opakovaně použitelné pro komerční nebo nekomerční účely v souladu s podmínkami podle kapitol III a IV.
Dokumenty jsou pokud možno poskytovány v elektronické formě.
KAPITOLA II ŽÁDOSTI O OPAKOVANÉ POUŽITÍ
Článek 4
Požadavky na zpracování žádostí o opakované použití
1. Pokud je to možné a vhodné, používají subjekty veřejného sektoru při zpracování žádostí o opakované použití a poskytování dokumentů k opakovanému použití žadateli nebo, je-li zapotřebí licence, při předkládání konečné licenční nabídky žadateli v přiměřené lhůtě, která odpovídá lhůtám pro zpracování žádostí o přístup k dokumentům, elektronické prostředky.
2. Nebyly-li stanoveny žádné lhůty nebo jiná pravidla pro včasné poskytování dokumentů, subjekty veřejného sektoru zpracují žádost a poskytnou žadateli dokumenty k opakovanému použití nebo, je-li zapotřebí licence, předloží žadateli konečnou licenční nabídku ve lhůtě nejvýše 20 pracovních dnů od přijetí žádosti.
U rozsáhlých nebo složitých žádostí může být tato lhůta prodloužena o dalších 20 pracovních dnů.
V těchto případech je žadatel do tří týdnů od podání původní žádosti informován, že je k jejímu zpracování zapotřebí více času.
3. Při zamítavém rozhodnutí sdělí subjekty veřejného sektoru žadateli důvody zamítnutí založené na příslušných ustanoveních režimu přístupu v dotyčném členském státě nebo na vnitrostátních ustanoveních přijatých v souladu s touto směrnicí, zejména čl. 1 odst. 2 písm. a), b) a c) nebo článkem 3. Je-li zamítavé rozhodnutí založeno na čl. 1 odst. 2 písm. b), odkáže subjekt veřejného sektoru na fyzickou nebo právnickou osobu, která je držitelem práv, je-li známa, nebo eventuálně na poskytovatele licence, od něhož subjekt veřejného sektoru získal dotčený materiál.
4. Každé zamítavé rozhodnutí obsahuje odkaz na prostředky pro zjednání nápravy, chce-li se žadatel proti rozhodnutí odvolat.
5. Subjekty veřejného sektoru podle čl. 1 odst. 2 písm. d), e) a f) nemusí splňovat požadavky tohoto článku.
KAPITOLA III PODMÍNKY OPAKOVANÉHO POUŽITÍ
Článek 5
Dostupné formáty
1. Subjekty veřejného sektoru poskytují své dokumenty ve všech již existujících formátech nebo jazycích, v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné.
Subjekty veřejného sektoru však nejsou povinny vytvářet nebo upravovat dokumenty, aby vyhověly žádosti, ani nejsou povinny poskytovat výtahy z dokumentů, pokud to představuje nepřiměřené úsilí překračující rámec jednoduché operace.
2. Subjekty veřejného sektoru nejsou na základě této směrnice povinny pokračovat ve vytváření určitého druhu dokumentů s ohledem na opakované použití těchto dokumentů organizací soukromého nebo veřejného sektoru.
Článek 6
Zásady vybírání poplatků
Jsou-li vybírány poplatky, nesmí celkový příjem z poskytování a povolování opakovaného použití dokumentů přesahovat náklady na jejich shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření se započítáním přiměřeného zisku.
Poplatky jsou v příslušném účetním období určovány z hlediska nákladů a stanoveny v souladu s účetními zásadami použitelnými pro příslušné subjekty veřejného sektoru.
Článek 7
Průhlednost
Podmínky a standardní poplatky použitelné pro opakované použití dokumentů, které mají v držení subjekty veřejného sektoru, jsou stanoveny předem a zveřejněny v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné.
Subjekt veřejného sektoru na žádost uvede základ pro výpočet zveřejněných poplatků.
Příslušný subjekt veřejného sektoru rovněž uvede, jaké faktory budou zohledněny při výpočtu poplatků v atypických případech.
Subjekty veřejného sektoru zajistí, aby byli žadatelé o opakované použití dokumentů informováni o dostupných prostředcích pro zjednání nápravy ohledně rozhodnutí nebo postupů, které se jich týkají.
Článek 8
Licence
1. Subjekty veřejného sektoru mohou schválit opakované použití dokumentů bez dalších podmínek nebo mohou uložit podmínky, případně na základě licence, upravující příslušné otázky.
Tyto podmínky nesmějí zbytečně omezovat možnosti opakovaného použití a nesmějí být použity pro omezování hospodářské soutěže.
2. Členské státy, ve kterých se používají licence, zajistí, aby standardní licence pro opakované použití dokumentů veřejného sektoru, které mohou být přizpůsobeny zvláštním licenčním žádostem, byly dostupné v elektronické formě a mohly být elektronicky zpracovávány.
Členské státy podporují všechny subjekty veřejného sektoru při používání standardních licencí.
Článek 9
Praktická opatření
Členské státy zajistí, aby byla učiněna praktická opatření, která usnadňují vyhledávání dokumentů dostupných pro opakované použití, jako seznamy fondů hlavních dokumentů, pokud možno přístupné on-line, a internetové portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy fondů.
KAPITOLA IV NEDISKRIMINACE A POCTIVÝ OBCHOD
Článek 10
Nediskriminace
1. Podmínky opakovaného použití dokumentů jsou nediskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití.
2. Pokud subjekt veřejného sektoru opakovaně používá dokumenty jako výchozí materiál pro své komerční činnosti, které přesahují rámec jeho veřejných úkolů, použijí se pro poskytování dokumentů k těmto činnostem tytéž poplatky a ostatní podmínky jako pro jiné uživatele.
Článek 11
Zákaz výhradních dohod
1. Opakované použití dokumentů je přístupné všem potenciálním účastníkům trhu, i když jeden nebo více účastníků trhu již využívají výrobků s přidanou hodnotou založených na těchto dokumentech.
Smlouvy nebo jiné dohody mezi subjekty veřejného sektoru, které mají dokumenty v držení, a třetími stranami neposkytují výhradní práva.
2. Je-li však pro poskytování služby ve veřejném zájmu výhradní právo nezbytné, je platnost důvodů udělení takového výhradního práva pravidelně přezkoumávána, a to alespoň každé tři roky.
Výhradní dohody uzavřené po vstupu této směrnice v platnost jsou průhledné a veřejně oznámené.
3. Stávající výhradní dohody, na které se nevztahuje výjimka podle odstavce 2, se ukončí uplynutím smlouvy, nejpozději však dne 31. prosince 2008.
KAPITOLA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 13
Přezkum
1. Komise přezkoumá používání této směrnice před 1. červencem 2008 a výsledky tohoto přezkum společně s případnými návrhy na změny směrnice sdělí Evropskému parlamentu a Radě.
2. Přezkum se zejména soustředí na rozsah a dopad této směrnice, včetně míry zvýšení opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru, vlivu používaných zásad na vybírání poplatků i opakovaného použití úředních textů zákonodárné a správní povahy, jakož i na další možnosti zlepšování řádného fungování vnitřního trhu a rozvoje evropského odvětví multimediálních materiálů.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2003/99/ES
ze dne 17. listopadu 2003
o sledování zoonóz a jejich původců, o změně rozhodnutí Rady 90/424/EHS a o zrušení směrnice Rady 92/117/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na seznamu přílohy I Smlouvy jsou uvedena živá zvířata a potraviny živočišného původu.
Živočišná výroba a uvádění potravin živočišného původu na trh představují důležitý zdroj příjmu zemědělců.
Provádění veterinárních opatření sledujících zvýšení úrovně zdraví lidí a zvířat ve Společenství napomáhá racionálnímu rozvoji sektoru zemědělství.
(2) Ochrana lidského zdraví před chorobami a infekcemi přímo či nepřímo přenosnými mezi zvířaty a lidmi (zoonózy) je výsostně důležitá.
(3) Zoonózy přenášené potravou mohou působit lidem utrpení, jakož i ekonomické ztráty při výrobě potravin a v potravinářském průmyslu.
(4) Zoonózy přenášené prostřednictvím jiných zdrojů než potravou, zejména volně žijícími zvířaty a zvířaty v zájmovém chovu, jsou rovněž předmětem zájmu.
(5) Směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [4] stanovila zavedení systému sledování u některých zoonóz jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství.
(6) S pomocí referenční laboratoře Společenství pro epidemiologii zoonóz shromažďuje Komise každoročně výsledky sledování z členských států a zpracovává je.
Od roku 1995 se výsledky každoročně zveřejňují.
Tvoří základ pro hodnocení aktuální situace v oblasti zoonóz a jejich původců.
Systémy sběru dat však nejsou harmonizované a tedy neumožňují srovnání mezi členskými státy.
(7) Jiné právní předpisy Společenství stanoví sledování a tlumení některých zoonóz v populacích zvířat.
Zejména směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [5] se zabývá bovinní tuberkulózou a bovinní brucelózou.
Směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [6] pojednává o brucelóze ovcí a koz.
Tato směrnice by neměla vést ke zbytečnému opakování již existujících požadavků.
(8) Navíc by mělo budoucí nařízení Evropského parlamentu a Rady o hygieně potravin obsahovat specifické prvky nutné pro předcházení, tlumení a sledování zoonóz a jejich původců a zahrnout specifické požadavky pro mikrobiologickou jakost potravin.
(9) Směrnice 92/117/EHS upravuje sběr dat o případech zoonóz u lidí.
Cílem rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [7] je posílit sběr takových dat a přispět ke zlepšení prevence a tlumení přenosných chorob ve Společenství.
(10) Sběr dat o výskytu zoonóz a jejich původců u zvířat, v potravinách, krmivech a u lidí je nutný pro určení trendů a zdrojů zoonóz.
(11) Ve svém stanovisku o zoonózách přijatém dne 12. dubna 2000 považuje Vědecký výbor pro veterinární opatření týkající se veřejného zdraví opatření pro tlumení zoonotických infekcí z potravin v té době platná za nedostačující.
Dále se domnívá, že epidemiologické údaje, které členské státy shromažďují, jsou neúplné a ne zcela srovnatelné.
V důsledku toho Výbor doporučil zlepšit postupy sledování a uvedl možnosti řízení rizik.
Mezi prioritami pro veřejné zdraví Výboru figurují zejména bakterie Salmonella spp., Campylobacter spp., verotoxigenická Escherichia coli (VTEC), Listeria monocytogenes, Cryptosporidium spp., Echinococcus granulosus/multilocularis a Trichinella spiralis.
(12) Je proto nutné zlepšit současné systémy sledování a sběru dat stanovené směrnicí 92/117/EHS.
Současně nahradí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonelóz a některých jiných stanovených zoonotických původců v potravním řetězci [8] specifická opatření pro tlumení stanovená směrnicí 92/117/EHS.
Směrnici 92/117/EHS je tedy třeba zrušit.
(13) Pro sběr a analýzu relevantních údajů by se měl používat nový rámec pro vědecké poradenství a vědeckou podporu ve věcech bezpečnosti potravin zavedený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [9].
(14) Pro usnadnění shromažďování a porovnávání údajů by se mělo sledování provádět harmonizovaně.
To by umožnilo vyhodnotit trendy a zdroje zoonóz a jejich původců uvnitř Společenství.
Sebrané údaje, spolu s údaji z jiných zdrojů, by měly tvořit základ pro hodnocení rizik spojených se zoonotickými organismy.
(15) Přednost by se měla dávat zoonózám představujícím největší riziko pro zdraví lidí.
Systémy sledování by však měly též umožnit odhalování vznikajících nebo nově vzniklých zoonotických chorob a nových kmenů zoonotických organismů.
(16) Znepokojující vznik odolnosti na antimikrobiální původce (jako antimikrobiální léčivé přípravky a antimikrobiální přídatné látky v potravinách) je znakem, který by se měl sledovat.
Měla by se přijmout opatření pro takové sledování, které by zahrnovalo nejen zoonotické původce, ale také, pokud představují hrozbu pro veřejné zdraví, i další původce.
Vhodné by mohlo být zejména sledování indikativních organizmů.
Takové organizmy představují zásobárnu genů odolnosti, které se mohou přenášet na patogenní bakterie.
(17) Kromě obecného sledování mohou vyvstat specifické potřeby, které mohou vyžadovat zavedení koordinovaných programů sledování.
Pozornost by se měla věnovat zejména zoonózám uvedeným v příloze I nařízení (ES) č. 2160/2003.
(18) Při řádném zkoumání představuje vznik ohniska zoonóz z potravin příležitost zjistit patogenního původce, dotyčný potravinový vektor a okolnosti přípravy potravin a nakládání s nimi, které přispěly ke vzniku ohnisek zoonózy.
Je proto vhodné zajistit takové zkoumání a úzkou spolupráci mezi jednotlivými orgány.
(19) Na přenosné spongiformní encefalopatie se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [10].
(20) Aby se zajistilo, že shromážděné informace o zoonózách a jejich původcích budou efektivně použity, měla by být stanovena příslušná pravidla na výměnu veškerých relevantních informací.
Tyto informace by měly být sbírány v členských státech a měly by být předávány Komisi ve formě zpráv, které by měly být postoupeny Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin a měly by být neprodleně dány vhodným způsobem k dispozici veřejnosti.
(21) Zprávy by měly být předkládány každoročně.
Vyžadují-li to však okolnosti, měly by se předkládat i doplňkové zprávy.
(22) Je třeba určit národní referenční laboratoře a referenční laboratoře Společenství, které by poskytovaly instrukce a pomoc pro analýzu a testování v souvislosti se zoonózami a jejich původci zahrnutými do této směrnice.
(23) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [11] by mělo být pozměněno, pokud jde o prováděcí pravidla pro finanční příspěvek Společenství pro některé akce týkající se sledování a tlumení zoonóz a jejich původců.
(24) Měly by být stanoveny příslušné postupy s cílem pozměnit některá ustanovení této směrnice tak, která se zohlednil technický a vědecký pokrok, a přijmout prováděcí a přechodná opatření.
(25) Aby se mohl vzít v úvahu technický a vědecký pokrok, měla by být zajištěna úzká a účinná spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého výboru zřízeného nařízením (ES) č. 178/2002.
(26) Při samostatném jednání nemohou členské státy sbírat srovnatelné údaje, které by se staly základem pro hodnocení rizika spojená s významným výskytem zoonotických organizmů na úrovni Společenství.
Sběr těchto údajů je lepší provádět na úrovni Společenství.
Společenství proto může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity, jak to stanoví článek 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak to stanoví zmíněný článek, nepřesahuje tato směrnice míru toho, co je nutné pro dosažení uvedených cílů.
Odpovědnost za zavedení a udržování systémů sledování by měly nést členské státy.
(27) Opatření nutná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zajistit, aby byly zoonózy, jejich původci a s nimi spojená antimikrobiální odolnost řádně sledovány a aby ohniska zoonóz vyvolaných přítomností jejich původců v potravinách byla podrobena řádnému epidemiologickému šetření, které by umožnilo sběr informací nutných pro zhodnocení relevantních trendů a zdrojů na úrovni Společenství.
2. Tato směrnice upravuje:
a) sledování zoonóz a jejich původců;
b) sledování s tím související antimikrobiální odolnosti;
c) epidemiologické šetření ohnisek choroby v souvislosti s výskytem jejich původců v potravinách a
d) výměnu informací týkajících se zoonóz a jejich původců.
3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčena podrobnější ustanovení Společenství o zdraví zvířat, výživě zvířat, hygieně potravin, přenosných chorobách lidí, zdraví a bezpečnosti na pracovišti, genové technologii a přenosných spongiformních encefalopatiích.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
1. definice stanovené nařízením (ES) č. 178/2002 a
2. tyto definice:
a) "zoonózou" se rozumí jakákoli choroba a/nebo infekce, která je přirozeně přímo či nepřímo přenosná mezi zvířaty a lidmi;
b) "původcem zoonózy" se rozumí jakýkoli virus, baktérie, houba, parazit nebo jiná biologická entita, která může způsobit zoonózu;
c) "antimikrobiální odolností" se rozumí schopnost mikroorganismů některých druhů přežívat, a dokonce se rozrůstat v přítomnosti dané koncentrace antimikrobiální látky, která je obvykle dostatečná pro zabránění rozmnožování nebo pro usmrcení mikroorganismů téhož druhu;
d) "ohniskem choroby vyvolaným původcem v potravinách" se rozumí výskyt dvou nebo více případů téže choroby a/nebo infekce u lidí pozorovaný za daných okolností, nebo situace, kdy pozorovaný počet případů převyšuje očekávaný počet a kdy jsou případy spojeny, nebo jsou pravděpodobně spojeny, se stejným potravinovým zdrojem;
e) "sledováním" se rozumí systém sběru, analýzy a rozšiřování údajů o výskytu zoonóz, jejich původců a s tím spojené antimikrobiální odolnosti.
Článek 3
Obecné povinnosti
1. Členské státy zajistí, aby se údaje o výskytu zoonóz a jejich původců a o antimikrobiální odolnosti s tím spojené sbíraly, analyzovaly a neprodleně zveřejňovaly v souladu s požadavky této směrnice a dalších ustanovení přijatých na jejím základě.
2. Každý členský stát určí příslušný orgán nebo příslušné orgány pro účely této směrnice a uvědomí o tom Komisi.
Určí-li členský stát více než jeden příslušný orgán,
a) uvědomí Komisi o příslušném orgánu, který bude fungovat jako kontaktní místo pro Komisi a
b) zajistí, aby tyto příslušné orgány spolupracovaly s cílem zajistit řádné provádění požadavků této směrnice.
3. Každý členský stát zajistí účinnou a stálou spolupráci založenou na volné výměně obecných informací, a v případě potřeby na výměně specifických údajů mezi příslušným orgánem nebo orgány určenými pro účely této směrnice a:
a) příslušnými orgány pro účely právních předpisů Společenství o zdraví zvířat;
b) příslušnými orgány pro účely právních předpisů Společenství o krmivech;
c) příslušnými orgány pro účely právních předpisů Společenství o hygieně potravin;
d) strukturami a/nebo orgány uvedenými v článku 1 rozhodnutí č. 2119/98/ES;
e) dalšími dotčenými orgány a organizacemi.
4. Každý členský stát zajistí, aby se příslušní úředníci příslušného orgánu nebo příslušných orgánů uvedených v odstavci 2 podle potřeby podrobili základnímu a dalšímu školení v oblasti veterinární vědy, mikrobiologie nebo epidemiologie.
KAPITOLA II SLEDOVÁNÍ ZOONÓZ A JEJICH PŮVODCŮ
Článek 4
Obecná pravidla pro sledování zoonóz a jejich původců
1. Členské státy sbírají příslušné a srovnatelné údaje, aby stanovily a charakterizovaly rizika, odhadly nebezpečí a charakterizovaly rizika spojená se zoonózami a jejich původci.
2. Sledování se provádí na stupni nebo stupních potravního řetězce, který je/které jsou nejvhodnější pro uvedené zoonózy nebo jejich původce:
a) na úrovni primární produkce a/nebo
b) v jiných fázích potravního řetězce, včetně potravin a krmiv.
3. Sledování zahrnuje zoonózy a jejich původce uvedené v příloze I části A. Pokud to vyžaduje epidemiologická situace v některém členském státě, zahrnuje také sledování zoonóz a jejich původců uvedených v příloze I části B.
4. Přílohu I lze pozměnit postupem podle čl. 12 odst. 2, a tím doplnit v seznamu zoonózy a jejich původce, nebo je z něj vypustit, zejména s ohledem na tato kritéria:
a) jejich výskyt v populacích zvířat a lidí, v krmivu a potravinách;
b) závažnost jejich účinku na lidi;
c) jejich ekonomické důsledky pro zdraví zvířat a lidí a pro obchod s krmivy a potravinami;
d) epidemiologické trendy v populacích zvířat a lidí, v krmivech a potravinách.
5. Sledování je založeno na systémech existujících v členských státech.. Pokud je však třeba usnadnit sběr a srovnávání údajů, je možné pro sledování zoonóz a jejich původců uvedených v příloze I stanovit podrobná pravidla postupem podle čl. 12 odst. 2 a s ohledem na jiná pravidla Společenství stanovená v oblasti zdraví zvířat, hygieny potravin a přenosných chorob lidí.
Tato podrobná pravidla stanoví minimální požadavky pro sledování některých zoonóz a jejich původců.
Mohou zejména určit:
a) populace nebo subpopulace zvířat nebo stupně v potravinovém řetězci, které mají být zahrnuty do sledování;
b) povaha a typ údajů, které mají být sbírány;
c) definice případů;
d) metody odběru vzorků, jichž se má používat;
e) laboratorní metody, jichž se má používat při testování a
f) četnost podávání zpráv, včetně pokynů pro podávání těchto zpráv mezi místními, regionálními a ústředními orgány.
6. Při zkoumání otázky, zda se mají navrhnout podrobná pravidla v souladu s odstavcem 5, aby se sladilo běžné sledování zoonóz a jejich původců, dává Komise přednost zoonózám a jejich původcům uvedeným v části A přílohy I.
Článek 5
Koordinované programy sledování
1. Nejsou-li údaje sebrané při běžném sledování podle článku 4 dostačující, je možné pro jednu nebo více zoonóz a/nebo jejich původců stanovit koordinované programy sledování postupem podle čl. 12 odst. 2. Koordinované programy sledování lze stanovit, zejména jsou-li zjištěny konkrétní potřeby pro hodnocení rizik nebo ke stanovení základních hodnot týkajících se zoonóz nebo jejich původců na úrovni členských států nebo na úrovni Společenství.
2. Pokud se stanoví koordinovaný program sledování, učiní se zvláštní odkaz na zoonózy a jejich původce v populacích zvířat uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2160/2003.
3. Minimální pravidla týkající se stanovení koordinovaných programů sledování jsou stanovena v příloze III.
Článek 6
Povinnosti provozovatelů v potravinářství
1. Členské státy zajistí, aby provozovatelé v potravinářství při provádění zkoušek na přítomnost zoonóz a jejich původců, kteří mají být sledováni podle čl. 4 odst. 2:
a) archivovali výsledky a zajistili uchování veškerých příslušných izolátů po dobu stanovenou příslušným orgánem a
b) sdělili výsledky příslušnému orgánu, nebo mu na požádání izoláty poskytli.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být stanovena postupem podle čl. 12 odst. 2.
KAPITOLA III ANTIMIKROBIÁLNÍ ODOLNOST
Článek 7
Sledování antimikrobiální odolnosti
1. V souladu s požadavky přílohy II zajistí členské státy, aby sledování poskytovalo srovnatelné údaje o výskytu antimikrobiální odolnosti u původců zoonóz, a pokud představují nebezpečí pro veřejné zdraví, i u jiných původců.
2. Toto sledování doplní sledování humánních izolátů prováděné v souladu s rozhodnutím č. 2119/98/ES.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článků se stanoví postupem podle čl. 12 odst. 2.
KAPITOLA IV OHNISKA CHOROBY VYVOLANÉ PŮVODCEM V POTRAVINÁCH
Článek 8
Epidemiologické šetření ohnisek choroby vyvolané původcem v potravinách
1. Členské státy zajistí, aby v případě, kdy podnikatel v oblasti potravinářství poskytuje informace příslušnému orgánu podle čl. 19 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, byla příslušná potravina, nebo její vzorek, uchována, aby se neznemožnilo její laboratorní zkoumání, nebo šetření ohniska choroby vyvolané původcem v potravinách.
2. Příslušný orgán provádí šetření ohniska choroby vyvolané původcem v potravinách ve spolupráci s orgány uvedenými v článku 1 rozhodnutí č.
2119/98/ES. Šetření umožňuje shromáždit údaje o epidemiologickém profilu, potravinách potenciálně se podílejících na ohnisku choroby a potenciálních příčinách ohniska choroby.
Šetření pokud možno zahrnuje přiměřené epidemiologické a mikrobiologické studie.
Příslušný orgán předá Komisi souhrnnou zprávu o výsledcích provedeného šetření s informacemi uvedenými v části E přílohy IV (která ji pak zasílá Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin).
3. Podrobná pravidla týkající se šetření ohnisek choroby vyvolané původcem v potravinách mohou být stanovena postupem podle čl. 12 odst. 2.
4. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení Společenství o bezpečnosti výrobků, včasném varování a schopnosti reagovat s cílem předcházet chorobám lidí a potírat přenosné choroby lidí, o hygieně potravin a obecných požadavcích právních předpisů o potravinách, zejména požadavcích, jež se týkají mimořádných opatření a postupů pro stahování potravin a krmiv z trhu.
KAPITOLA V VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 9
Hodnocení trendů a zdrojů zoonóz, jejich původců a antimikrobiální odolnosti
1. Členské státy vyhodnocují trendy a zdroje zoonóz, původců zoonóz a antimikrobiální odolnosti na svém území.
Každý členský stát předává Komisi do konce května každého roku zprávu o trendech a zdrojích zoonóz, jejich původců a antimikrobiální odolnosti, zahrnující údaje sebrané v souladu s články 4, 7 a 8 během předchozího roku.
Zprávy, případně jejich souhrny, se zveřejňují.
Zprávy rovněž obsahují informace uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 2160/2003.
Minimální požadavky týkající se zpráv jsou uvedeny v příloze IV.
Podrobná pravidla týkající se hodnocení uvedených zpráv, včetně formulářů a minimálních informací, které musí obsahovat mohou být stanovena postupem podle čl. 12 odst.
Pokud to vyžadují okolnosti, může Komise vyžadovat další konkrétní informace a členské státy na takové požádání, nebo z vlastní iniciativy, Komisi zprávy předkládají.
2. Komise zašle zprávy uvedené v odstavci 1 Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin, který je přezkoumá a do konce listopadu zveřejní souhrnnou zprávu o trendech a zdrojích zoonóz, jejich původců a antimikrobiální odolnosti ve Společenství.
Při přípravě souhrnné zprávy může Evropský úřad pro bezpečnost potravin vzít v úvahu další údaje v rámci právních předpisů Společenství, jako jsou:
- článek 8 směrnice 64/432/EHS,
- čl. 14 odst. 2 směrnice 89/397/EHS [13],
- článek 24 rozhodnutí 90/424/EHS,
- článek 4 rozhodnutí č. 2119/98/ES.
3.
Členské státy poskytnou Komisi výsledky koordinovaných programů sledování stanovených v souladu s článkem 5.
Komise výsledky zašle Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin.
Výsledky, případně jejich souhrny, se zveřejňují.
KAPITOLA VI LABORATOŘE
Článek 10
Referenční laboratoře Společenství a národní referenční laboratoře
1. Pro analýzu a testování zoonóz a jejich původců a antimikrobiální odolnosti s nimi spojené může být určena jedna nebo více referenčních laboratoří Společenství postupem podle čl. 2 odst. 2.
2. Aniž jsou dotčena odpovídající ustanovení rozhodnutí 90/424/EHS, stanoví se příslušnost a úkoly referenčních laboratoří Společenství, zejména pokud jde o koordinaci jejich činností s činnostmi národních referenčních laboratoří, postupem podle čl. 12 odst. 2.
3. Členské státy určí národní referenční laboratoře pro každou oblast, kde byla zavedena referenční laboratoř Společenství, a informují o tom Komisi.
4. Postupem podle čl. 12 odst. 2 je možné stanovit některé příslušnosti a úkoly národních referenčních laboratoří, zejména pokud jde o koordinaci jejich činností s činnostmi příslušných laboratoří v členských státech.
KAPITOLA VII PROVÁDĚNÍ
Článek 11
Změny příloh a přechodná nebo prováděcí opatření
Přílohy II, III a IV je možné pozměnit a přijmout potřebná přechodná nebo prováděcí opatření postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený nařízením (ES) č. 178/2002, případně výbor zřízený rozhodnutím č. 2119/98/ES.
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin
Komise konzultuje s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin veškeré záležitosti spadající do působnosti této směrnice, jež by mohly mít závažný dopad na veřejné zdraví, zejména před navržením změn příloh I nebo II, nebo před stanovením koordinovaného programu sledování v souladu s článkem 5.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12. dubna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat ode dne 12. června 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici, nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
KAPITOLA VIII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
Směrnice 92/117/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 12. června 2004.
Opatření, jež členské státy přijaly podle čl. 8 odst. 1 směrnice 92/117/EHS, a opatření, jež byla provedena v souladu s čl. 10 odst. 1 uvedené směrnice, jakož i plány schválené v souladu s čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice, však zůstávají účinná, dokud nebudou schváleny odpovídající programy pro tlumení v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2160/2003.
Článek 16
Změna rozhodnutí 90/424/EHS
Rozhodnutí 90/424/EHS se mění takto:
1. Článek 29 se nahrazuje tímto:
"Článek 29
1. Členské státy se mohou ucházet o finanční příspěvek Společenství na sledování a tlumení zoonóz uvedených v příloze, skupině 2, v rámci ustanovení uvedených v čl. 24 odst. 2 až 11.
1. 2. Pokud jde o tlumení zoonóz, zavádí se finanční příspěvek Společenství jako součást vnitrostátního programu tlumení podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonelóz a některých původců zoonóz obsažených v potravinách [14]. Úroveň finanční účasti Společenství se stanoví v maximální výši 50 % nákladů vzniklých prováděním povinných opatření pro tlumení."
2. Vkládá se nový článek 29a, který zní:
"Článek 29a
Členské státy se mohou ucházet o finanční příspěvek Společenství podle čl. 29 odst. 2 na vnitrostátní plán, který byl schválen na základě směrnice 92/117/EHS, až do dne schválení odpovídajících programů tlumení v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 2160/2003."
3. V příloze se v seznamu ve skupině 2 doplňují nové odrážky, které znějí:
"— Kampylobakterióza a její původci
— Listerióza a její původci
— Salmonelóza (zoonotická salmonela) a její původci
— Trichinelóza a její původci
— Verotoxigenická Escherichia coli."
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/100/ES
ze dne 31. října 2003,
kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [1], ve znění směrnice Komise 2003/57/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/32/ES je zakázáno používání produktů určených ke krmení zvířat s takovým obsahem nežádoucích látek, který přesahuje maximální limity stanovené v příloze I uvedené směrnice.
(2) Při přijetí směrnice 2002/32/ES se stanovilo, že ustanovení přílohy I budou přezkoumána na základě aktualizovaných vědeckých hodnocení rizik a s přihlédnutím k zákazu ředění kontaminovaných a nevyhovujících produktů určených ke krmení zvířat.
(3) Vědecký výbor pro výživu zvířat byl proto požádán, aby neprodleně poskytl aktualizovaná vědecká hodnocení rizik.
Vědecký výbor pro výživu zvířat přijal stanovisko o nežádoucích látkách v krmivech dne 20. února 2003 a aktualizoval ho dne 25. dubna 2003.
Toto stanovisko poskytuje ucelený přehled možných rizik pro zdraví zvířat a lidí vyplývajících z přítomnosti různých nežádoucích látek v krmivech.
(4) Vědecký výbor pro výživu zvířat nicméně uznal, že pro úplné přezkoumání přílohy I směrnice 2002/32/ES je třeba provést doplňková podrobná hodnocení rizik.
Od května 2003 odpovídá za vědecké hodnocení problémů nezávadnosti krmiv a potravin namísto Komise Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP).
EÚBP byl proto požádán, aby provedl tato podrobná hodnocení rizik.
(5) Mezitím bylo poukázáno na to, že dodávky některých zásadních a cenných krmných surovin by mohly být ohroženy, protože obsah nežádoucích látek v některých z nich se kvůli běžné základní kontaminaci blíží maximálnímu obsahu stanovenému v příloze I směrnice 2002/32/ES nebo ho překračuje.
Kromě toho byly v ustanoveních přílohy zjištěny některé nesrovnalosti.
(6) Příloha by proto měla být dočasně pozměněna, dokud nebudou k dispozici podrobná vědecká vyhodnocení rizik, přičemž je třeba zachovat vysokou úroveň ochrany zdraví lidí i zvířat a životního prostředí.
(7) S ohledem na zachování vysoké úrovně ochrany zdraví lidí, zvířat a životního prostředí se uznává, že pokud se zvířatům podávají přímo krmné suroviny nebo doplňková krmiva, nesmí jejich použití v denní dávce vystavit zvíře vyšší úrovni expozice nežádoucí látce, než je odpovídající maximální úroveň stanovená pro případ, kdy se denní dávka skládá pouze z kompletních krmiv.
(8) Vědecký výbor pro výživu zvířat potvrzuje, že arzen v organické formě má omezenou toxicitu.
Stanovení celkového obsahu arzenu v krmivu proto nemusí vždy přesně odrážet rizika vyplývající z anorganické formy.
Avšak organické a anorganické formy arzenu lze rozlišit pouze složitou analytickou metodou, kterou je nesnadné použít v rámci úředních kontrol.
Je proto vhodné, aby se maximální obsahy vztahovaly k celkovému obsahu arzenu, ale aby existovala možnost požádat o podrobnější analýzu, zejména v případě přítomnosti mořské řasy Hizikia fusiforme.
Vzhledem k tomu, že neexistuje analytická metoda Společenství pro určení celkového arzenu, je nezbytné prokázat uspokojivý průběh použitého postupu ošetření vzorků a použité analytické metody použitím certifikovaných referenčních materiálů, které obsahují významný podíl arzenu v organické formě.
(9) Je také nutné přihlédnout ke skutečnosti, že více než 95 % arzenu, který se vyskytuje v krmných surovinách mořského původu, se nachází v méně toxických organických formách, a k novým trendům ve výrobě krmiv pro ryby s větším podílem rybího tuku a rybí moučky.
(10) Současné maximální limity arzenu, olova a fluoru v některých minerálních krmných surovinách neodrážejí současné běžné úrovně základní kontaminace.
S ohledem na nízkou biologickou dostupnost těchto nežádoucích látek v minerálních krmivech je vhodné zajistit, že tyto zásadní a cenné krmné suroviny lze dodávat, aniž by bylo ohroženo zdraví lidí a zvířat a životní prostředí.
(11) Aflatoxin B1 je genotoxický karcinogen, který se nalézá v mléce ve formě metabolitu, aflatoxinu M1.
Pro ochranu veřejného zdraví je vhodné udržet maximální limity aflatoxinu na tak nízké úrovni, jakou je rozumně možné dosáhnout.
Nízkou úroveň aflatoxinu v různých krmných surovinách je možné zajistit vhodnou manipulací a sušením a existují účinné dekontaminační postupy na snížení obsahů aflatoxinu B1.
Je vhodné, aby pro všechny krmné suroviny platil jeden maximální limit aflatoxinu B1.
(12) V celých bavlníkových semenech je vysoký obsah volného gossypolu jako přirozené složky.
Je proto vhodné stanovit zvláštní maximální limity volného gossypolu v celých bavlníkových semenech.
(13) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto právních předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/101/ES
ze dne 3. listopadu 2003,
kterou se mění směrnice Rady 92/109/EHS o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/109/EHS ze dne 14. prosince 1992 o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/8/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na závazky Společenství vyplývající z rozhodnutí Rady 90/611/EHS, kterým se jménem Evropského hospodářského společenství uzavírá Úmluva Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami [3], je nezbytné provést rozhodnutí, které přijala Komise Organizace spojených národů pro omamné látky v březnu roku 2001 a kterým se zařazuje acetanhydrid a manganistan draselný do tabulky 1 přílohy Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1988.
(2) Je rovněž vhodné uvést směrnici 92/109/EHS do souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [4], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 1232/2002 [5].
(3) Manganistan draselný by měl být zařazen mezi látky uvedené v kategorii 2 přílohy I směrnice 92/109/EHS a vyňat z kategorie 3 uvedené přílohy.
(4) Má-li být zajištěno, že obchod ve Společenství nebude nepříznivě ovlivněn, musí být pro manganistan draselný a pro acetanhydrid stanoveno prahové množství.
(5) Směrnici 92/109/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 nařízení (EHS) č. 3677/90,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 92/109/EHS se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES
ze dne 17. listopadu 2003
o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem snížení počtu obětí silničních nehod je nutné zavést opatření pro zlepšení ochrany chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s přední částí motorového vozidla.
(2) V rámci akčního programu pro bezpečnost silničního provozu je naléhavě nutné stanovit soubor aktivních a pasivních opatření pro zlepšení bezpečnosti nechráněných účastníků silničního provozu, jako jsou chodci, cyklisté a motocyklisté (zabránění nehodám a zmenšení následků zklidněním provozu a zlepšením infrastruktur).
(3) Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu, a k tomuto účelu se uplatňuje systém ES schvalování typu motorových vozidel.
Technické předpisy pro schvalování typu motorových vozidel z hlediska ochrany chodců by měly být harmonizovány, aby se zabránilo přijetí požadavků lišících se v jednotlivých členských státech a aby se zajistilo řádné fungování vnitřního trhu.
(4) Cílů ochrany chodců se může dosáhnout kombinací opatření aktivní a pasivní bezpečnosti; doporučení Evropského výboru pro zvýšení bezpečnosti vozidel (dále jen "EEVC") z června 1999 jsou předmětem široké shody v této oblasti; tato doporučení navrhují zavést funkční požadavky na přední části u některých kategorií motorových vozidel s cílem snížení jejich nebezpečnosti.
Tato směrnice uvádí zkoušky a mezní hodnoty podle doporučení EEVC.
(5) Komise by měla přezkoumat možnost rozšířit oblast působnosti této směrnice na vozidla s maximální hmotností nepřevyšující 3,5 t a sdělit své poznatky Evropskému parlamentu a Radě.
(6) Tato směrnice by se měla považovat za jeden článek širšího souboru opatření vůči účastníkům silničního provozu, vozidlům a infrastruktuře, která by Společenství, průmysl a příslušné orgány členských států měly přijmout, na základě výměny správné praxe, s cílem zlepšit bezpečnost chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu ve fázích před střetem (aktivní bezpečnost), při střetu (pasivní bezpečnost) a po střetu.
(7) Vzhledem k rychlosti technického vývoje v této oblasti může průmysl navrhnout alternativní opatření přinejmenším rovnocenná s požadavky této směrnice ve smyslu skutečné účinnosti – pasivní opatření nebo kombinaci aktivních a pasivních opatření – a taková opatření budou posouzena v návaznosti na studii proveditelnosti vypracovanou nezávislými odborníky do 1. července 2004; zavedení alternativních opatření přinejmenším rovnocenných ve smyslu skutečné účinnosti by vyžadovalo úpravu nebo změnu této směrnice.
(8) Se zřetelem k probíhajícímu výzkumu a technickému pokroku v oblasti ochrany chodců je v této otázce vhodná určitá míra pružnosti.
Proto by měla směrnice stanovit základní ustanovení na ochranu chodců ve formě zkoušek, jimž by musely nové typy vozidel a nová vozidla vyhovět.
Technické požadavky pro provádění takových zkoušek by měly být přijaty rozhodnutím Komise.
(9) Díky rychle se rozvíjející technologii aktivní bezpečnosti mohou systémy pro zmírnění a prevenci střetů přinášet větší výhody pro bezpečnost, např. ve snížení rychlosti nárazu a změně směru nárazu.
Vývoj takových technologií by měl být touto směrnicí povzbuzen.
(10) Asociace zastupující evropské, japonské a korejské výrobce motorových vozidel se zavázaly zahájit používání doporučení EEVC týkajících se mezních hodnot a zkoušek nebo dohodnutých alternativních opatření s přinejmenším stejnou účinností od roku 2010 a první sady mezních hodnot a zkoušek od roku 2005 u nových typů vozidel a používání první sady zkoušek u 80 % všech nových vozidel od 1. července 2010, u 90 % všech nových vozidel od 1. července 2011 a u všech nových vozidel od 31. prosince 2012.
(11) Tato směrnice by měla také přispět k dosažení vysoké úrovně ochrany v souvislosti s mezinárodní harmonizací právních předpisů v této oblasti, která byla zahájena v rámci dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů z roku 1998 o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech.
(12) Tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic, které musí být dodrženy, aby se zajistil soulad s postupem ES schvalování typu zavedeným směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3].
(13) Směrnice 70/156/EHS by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na přední povrchové části vozidla.
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo definované v článku 2 a v příloze II směrnice 70/156/EHS kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2,5 t a kategorie N1 odvozené od M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2,5 t.
2. Účelem této směrnice je omezit zranění chodců a jiných nechráněných účastníků silničního provozu, do kterých narazí přední povrchové části vozidel uvedených v odstavci 1.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2004 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ochrany chodců
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidel,
pokud tato vozidla splňují technické požadavky uvedené v bodech 3.1 nebo 3.2 přílohy I.
2. Od 1. října 2005 nesmějí členské státy, s výjimkou uplatnění opatření čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS, nadále udělit
- ES schválení typu ani
- vnitrostátní schválení typu
pro jakýkoli typ vozidla z důvodů týkajících se ochrany chodců, pokud nejsou splněny technické požadavky uvedené v bodech 3.1 nebo 3.2 přílohy I této směrnice.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na vozidla, která se významně neliší z hlediska hlavních konstrukčních a koncepčních prvků karosérie před sloupkem A od typů vozidel, pro něž bylo uděleno ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu před 1. říjnem 2005 a která dosud nebyla schválena jako typ podle této směrnice.
4. Od 1. září 2010 nesmějí členské státy, s výjimkou použití opatření článku 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS, udělit
- ES schválení typu ani
- vnitrostátní schválení typu
pro jakýkoli typ vozidla z důvodů týkajících se ochrany chodců, pokud nejsou splněny technické požadavky uvedené v bodě 3.2 přílohy I této směrnice.
5. Od 31. prosince 2012 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- zakáží registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/ES,
z důvodů týkajících se ochrany chodců, pokud nejsou splněny technické požadavky uvedené v bodech 3.1 nebo 3.2 přílohy I této směrnice.
6. Od 1. září 2015 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- zakáží registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/ES,
z důvodů týkajících se ochrany chodců, pokud nejsou splněny technické požadavky uvedené v bodě 3.2 přílohy I této směrnice.
Článek 3
S výhradou článku 2 členské státy zajistí, aby zkoušky předepsané v bodech 3.1 nebo 3.2 přílohy I byly prováděny v souladu s technickými požadavky, které budou blíže určeny v rozhodnutí Komise.
Článek 4
Schvalovací orgány členských států zašlou každý měsíc za každé vozidlo, které podle této směrnice v daném měsíci schválily, Komisi kopii certifikátu schválení typu, jehož vzor je uveden v dodatku 2 přílohy II.
Článek 5
1. Komise na základě příslušných informací získaných od schvalovacích orgánů, zúčastněných osob a z nezávislých studií vyhodnocuje pokrok dosažený průmyslem v oblasti ochrany chodců a do 1. července 2004 vypracuje nezávislé posouzení proveditelnosti bodu 3.2 přílohy I, a zejména alternativních opatření – pasivních opatření nebo kombinace aktivních a pasivních opatření – která jsou přinejmenším rovnocenná ve smyslu skutečné účinnosti.
Studie proveditelnosti musí být založena kromě jiného na praktických zkouškách a nezávislých vědeckých studiích.
2. Jestliže se na základě výsledků posouzení proveditelnosti uvedených v odstavci 1 považuje za nezbytné upravit bod 3.2 přílohy I a zahrnout do něj kombinaci aktivních a pasivních opatření, která nabízí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako stávající ustanovení přílohy I bodu 3.2, předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh na odpovídající změnu této směrnice.
3. Pokud se úprava této směrnice omezuje na zavedení alternativních pasivních opatření, která nabízejí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako stávající ustanovení přílohy I bodu 3.2, může tuto úpravu provést výbor pro přizpůsobování technickému pokroku postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
4. Komise sdělí Evropskému parlamentu a Radě do 1. dubna 2006 a poté každé dva roky výsledky hodnocení uvedeného v odstavci 1.
Článek 6
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. V příloze I se vkládají nové body, které znějí:
"9.23 Ochrana chodců
9.23.1 Musí být dodán podrobný popis včetně fotografií nebo výkresů vozidla se zaměřením na konstrukci, rozměry, významné vztažné čáry a konstrukční materiály přední části vozidla (vnitřní a vnější).
Tento popis by měl zahrnovat podrobnosti o každém vestavěném aktivním ochranném systému."
2. V příloze III části A se vkládají nové body, které znějí:
"9.23 Ochrana chodců
9.23.1 Musí být dodán podrobný popis včetně fotografií nebo výkresů vozidla se zaměřením na konstrukci, rozměry, významné vztažné čáry a konstrukční materiály přední části vozidla (vnitřní a vnější).
Tento popis by měl zahrnovat podrobnosti o každém vestavěném aktivním ochranném systému."
3. V příloze IV části I se doplňuje nový bod 58 a nové poznámky pod čarou, které znějí:
M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
4. Příloha XI se mění takto:
- v dodatku 1 se doplňuje nový bod, který zní:
58 _BAR_ Ochrana chodců _BAR_ 2003/102/ES _BAR_ X" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
- v dodatku 2 se doplňuje nový bod, který zní:
58 _BAR_ Ochrana chodců _BAR_ 2003/102/ES" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
- v dodatku 3 se doplňuje nový bod, který zní:
58 _BAR_ Ochrana chodců _BAR_ 2003/102/ES" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. ledna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/103/ES
ze dne 17. listopadu 2003,
kterou se mění směrnice 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníků
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků [3] stanoví minimální normy výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků sloužících na lodích Společenství.
Tyto normy jsou založeny na normách schválených Úmluvou Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978, v pozměněném znění (úmluva STCW).
(2) K udržení a rozvoji úrovně znalostí a dovedností námořníků v Evropské unii je důležité věnovat náležitou pozornost námořnímu výcviku a postavení námořníků v Evropské unii.
(3) Je nezbytné zajistit, aby námořníci mající průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi a sloužící na lodích Společenství měli úroveň způsobilosti rovnocennou té, která je požadována úmluvou STCW.
Směrnice 2001/25/ES stanoví postupy a společná kritéria, na jejichž základě členské státy uznávají průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi.
(4) Směrnice 2001/25/ES stanoví, že postupy a kritéria pro uznávání průkazů vydaných třetími zeměmi a pro schvalování námořních výcvikových zařízení a námořních výcvikových programů a kurzů budou přezkoumány s ohledem na zkušenosti získané při uplatňování uvedené směrnice.
(5) Praktické provádění směrnice 2001/25/ES ukázalo, že některé úpravy těchto postupů a kritérii by mohly značně přispět ke spolehlivosti systému uznávání, přičemž by zjednodušovaly povinnosti sledování a oznamování uložené členským státům.
(6) Dodržování úmluvy STCW třetími zeměmi, které poskytují výcvik, může být harmonizovaným způsobem posuzováno účinněji.
Komise by proto měla být pověřena prováděním tohoto úkolu jménem celého Společenství.
(7) Aby bylo zajištěno, že země, která je uznána, nadále plně dodržuje požadavky úmluvy STCW, mělo by být toto uznání pravidelně přezkoumáváno a případně prodlužováno.
Uznání třetí země, která nedodržuje požadavky úmluvy STCW, by mělo být odvoláno, dokud nedostatky nebudou odstraněny.
(8) Rozhodnutí prodloužit nebo odvolat uznání mohou být harmonizovaným způsobem na úrovni Společenství přijímána mnohem účinněji.
Komise by proto měla být pověřena prováděním tohoto úkolu jménem celého Společenství.
(9) Trvalé sledování toho, jak třetí země dodržují požadavky, může být účinněji prováděno harmonizovaným a centralizovaným způsobem.
(10) Jedním z úkolů Evropské agentury pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") je pomáhat Komisi při plnění každého úkolu, který jí je uložen právními předpisy Společenství o výcviku, kvalifikaci a strážní službě posádek lodí.
(11) Agentura by proto měla být Komisi nápomocna při plnění jejich úkolů týkajících se udělování, prodlužování a odvolávání uznání třetím zemím.
Měla by rovněž pomáhat Komisi při sledování toho, jak třetí země dodržují požadavky úmluvy STCW.
(12) Úmluva STCW přesně vymezuje jazykové požadavky na průkazy způsobilosti a na potvrzení ověřující vydání průkazu.
Dosavadní ustanovení směrnice 2001/25/ES mají být uvedena do souladu s odpovídajícími požadavky úmluvy.
(13) Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 v pozměněném znění (dále jen "úmluva SOLAS") stanoví jazykové požadavky na bezpečnostní komunikaci mezi lodí a pobřežím.
Směrnice 2001/25/ES by proto měla být aktualizována v souladu s posledními změnami úmluvy SOLAS, které vstoupily v platnost 1. července 2002.
(14) Je nezbytné stanovit postupy pro přizpůsobování směrnice 2001/25/ES budoucím změnám v právu Společenství.
(15) Směrnice 2001/25/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2001/25/ES se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Průkazy způsobilosti jsou vydávány podle oddílu I/2 odst. 1 úmluvy STCW.";
b) v odstavci 5 se doplňuje nová věta, která zní: "Potvrzení se vydává v souladu s článkem VI odst. 2 úmluvy STCW."
2. V článku 17 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) mezi lodí a orgány na pobřeží byly dostatečné prostředky pro komunikaci.
Tato komunikace musí být prováděna v souladu s kapitolou V oddílem 14 odst. 4 úmluvy SOLAS."
3. V článku 18 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Námořníkům, kteří nejsou držiteli průkazů způsobilosti uvedených v článku 4, může být povoleno sloužit na lodích plujících pod vlajku členského státu, pokud rozhodnutí o uznání jejich náležitých průkazů způsobilosti bylo přijato tímto postupem:
a) Členský stát, který má v úmyslu vydáním potvrzení uznat náležité průkazy způsobilosti, které třetí země vydala veliteli lodě, důstojníkovi nebo radistovi pro službu na lodích plujících pod vlajkou tohoto státu, podá Komisi svou odůvodněnou žádost o uznání této třetí země.
Komise za pomoci Evropské agentury pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") a s možným zapojením dotčeného členského státu shromáždí informace uvedené v příloze II a posoudí, jaké jsou v této třetí zemi systémy výcviku a vydávání průkazů, s cílem ověřit, zda tato země vyhovuje všem požadavkům úmluvy STCW a zda jsou přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
b) Do tří měsíců ode dne podání žádosti o uznání přijme Komise rozhodnutí o uznání třetí země postupem podle čl. 23 odst.
2. Uznání je platné s výhradou článku 18a.
c) Jestliže rozhodnutí o uznání dotčené třetí země není přijato ve lhůtě stanovené v písmenu b), může členský stát podávající žádost rozhodnout, že uzná třetí zemi jednostranně, dokud není rozhodnutí přijato postupem podle čl. 23 odst. 2.
d) Členský stát může s ohledem na lodě plující pod jeho vlajkou rozhodnout, zda potvrdí průkazy způsobilosti vydané třetími zeměmi uznanými Komisí, přičemž bere zřetel na ustanovení obsažená v příloze II bodech 4 a 5.
e) Uznání průkazů, které jsou vydány uznanými třetími zeměmi a které jsou před (…) [*] 18 měsíců po datu vstupu směrnice v platnost. zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, zůstávají v platnosti.
Tato uznání mohou být využita všemi členskými státy, jestliže je Komise následně neodvolá podle článku 18a.
f) Komise sestaví a aktualizuje seznam třetích zemí, které byly uznány.
Seznam je zveřejňován v řadě C Úředního věstníku Evropské unie."
4. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 18a
1. Jestliže členský stát dojde k závěru, že uznaná třetí země již neplní požadavky úmluvy STCW, uvědomí o tom bez ohledu na kritéria uvedená v příloze II neprodleně Komisi s udáním důvodů.
Komise tuto věc neprodleně předloží výboru uvedenému v článku 23.
2. Jestliže Komise dojde k závěru, že uznaná třetí země již neplní požadavky úmluvy STCW, uvědomí o tom bez ohledu na kritéria uvedená v příloze II neprodleně členské státy s udáním důvodů.
Komise tuto věc neprodleně předloží výboru uvedenému v článku 23.
3. Jestliže členský stát zamýšlí odvolat potvrzení všech průkazů vydaných třetí zemí, neprodleně o svém úmyslu uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody.
4. Komise za pomoci agentury přehodnotí uznání dotčené třetí země s cílem ověřit, zda tato země nepřestala dodržovat požadavky úmluvy STCW.
5. Pokud jsou náznaky, že určité námořní výcvikové zařízení nadále neplní požadavky úmluvy STCW, Komise dotčené zemi oznámí, že uznání průkazů této země bude do dvou měsíců odvoláno, jestliže nebudou přijata opatření k zajištění souladu se všemi požadavky úmluvy STCW.
6. Rozhodnutí o odvolání uznání se přijímají postupem podle čl. 23 odst. 2 do dvou měsíců ode dne, kdy členský stát učinil oznámení. Dotčené členské státy přijmou vhodná opatření k provedení rozhodnutí.
7. Potvrzení ověřující uznání průkazů způsobilosti vydaná v souladu s čl. 5 odst. 6 přede dnem, kdy bylo rozhodnutí o odvolání uznání třetí země přijato, zůstávají v platnosti. Námořníci, kteří jsou držitelé tohoto potvrzení, však nemají nárok na potvrzení uznávající vyšší kvalifikaci, ledaže je takový vyšší stupeň založen výlučně na dodatečné zkušenosti s námořní službou.
Článek 18b
1. Třetí země, které byly uznány postupem podle čl. 18 odst. 3 písm. b), včetně zemí uvedených v čl. 18 odst. 3 písm. f), Komise za pomoci agentury pravidelně, nejméně však každých pět let, přehodnocuje s cílem ověřit, zda plní odpovídající kritéria stanovená v příloze II a zda přijaly vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
2. Komise stanoví prioritní kritéria pro hodnocení třetích zemí na základě údajů o plnění požadavků zjištěných státní přístavní inspekcí podle článku 20 a rovněž na základě informací týkajících se zpráv o nezávislých hodnoceních předaných třetími zeměmi ve shodě s oddílem A-1/7 předpisu STCW.
3. Komise předá členským státům zprávu o výsledcích hodnocení."
5. V čl. 22 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní: "Tato směrnice může být rovněž měněna stejným postupem s cílem uplatnit pro účely této směrnice všechny odpovídající změny právních předpisů Společenství."
6. Příloha II se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. května 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Nejpozději 14. prosince 2008 předá Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu, která bude vycházet z podrobné analýzy a hodnocení ustanovení úmluvy IMO, z jejich provádění a z nových poznatků o vztahu mezi bezpečností a úrovní výcviku posádek lodí.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/104/ES
ze dne 12. listopadu 2003
o povolení isopropylesteru hydroxyanalogu methioninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/20/ES [2], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 82/471/EHS stanoví, že změny přílohy v souvislosti s vývojem vědeckotechnických poznatků se přijímají postupem podle článku 13.
(2) Byla podána žádost o povolení pro isopropylester hydroxyanalog methioninu, který patří do skupiny "analogů aminokyselin" uvedené v příloze směrnice 82/471/EHS.
(3) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal dne 25. dubna 2003 stanovisko k používání tohoto produktu v krmivech, v němž dospěl k závěru, že isopropylester hydroxyanalogu methioninu nepředstavuje nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat ani pro životní prostředí.
(4) Vyhodnocení žádosti o povolení isopropylesteru hydroxyanalogu methioninu ukazuje, že tento produkt za podmínek stanovených v příloze této směrnice splňuje požadavky uvedené v čl. 6 odst.
2 směrnice 82/471/EHS. Tento produkt by proto měl být povolen.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat;
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 82/471/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. května 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto právních předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a uvedenými právními předpisy.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES
ze dne 16. prosince 2003,
kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 22. října 2003 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem směrnice 96/82/ES [4] je prevence závažných havárií s přítomností nebezpečných látek a omezení jejich následků pro člověka a životní prostředí, aby byla důsledným a účinným způsobem zajištěna vyšší úroveň ochrany v celém Společenství.
(2) S přihlédnutím k nedávným průmyslovým haváriím a ke studiím o karcinogenech a látkách nebezpečných pro životní prostředí provedených Komisí na žádost Rady je nutné oblast působnosti směrnice 96/82/ES rozšířit.
(3) Únik kyanidu, který znečistil Dunaj po havárii v rumunském Baia Mare v lednu 2000, prokázal, že některé skladovací a zpracovatelské činnosti v těžebním průmyslu, zejména zařízení na odstraňování hlušiny, včetně odkalovacích nádrží, mohou mít velmi vážné následky.
Proto sdělení Komise o bezpečnosti těžebních činností a o šestém akčním programu Evropského společenství pro životní prostředí zdůraznila potřebu rozšířit oblast působnosti směrnice 96/82/ES.
Také Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 5. července 2001 [5] o sdělení Komise o bezpečnosti těžebních činností přivítal rozšíření oblasti působnosti uvedené směrnice, aby se pokryla rizika vyplývající ze skladovacích a zpracovatelských činností v těžebním průmyslu.
(4) Návrh směrnice o nakládání s odpady z těžebních průmyslových odvětví může být vhodným rámcem pro opatření týkající se takových zařízení pro nakládání s odpady, která představují riziko havárie, ale nejsou zahrnuta v dosavadní směrnici.
(5) Havárie zábavné pyrotechniky v nizozemském Enschede v květnu 2000 prokázala závažné nebezpečí havárie při skladování a výrobě pyrotechniky a výbušnin.
Definici těchto látek ve směrnici 96/82/ES je proto nezbytné objasnit a zjednodušit.
(6) Výbuch ve výrobně průmyslových hnojiv v Toulouse v září 2001 zvýšil povědomí o nebezpečí havárií při skladování dusičnanu amonného a hnojiv na jeho bázi, zejména materiálu vyřazeného v průběhu výrobního postupu nebo vráceného výrobci (tzv. "off-spec" – blíže neurčený).
Je proto nezbytné přehodnotit stávající kategorie dusičnanu amonného a hnojiv na jeho bázi uvedené ve směrnici 96/82/ES a zařadit mezi ně materiály "off-spec".
(7) Směrnice 96/82/ES by se neměla vztahovat na závody konečných uživatelů, kde se dočasně přechovávají před odvozem k přepracování nebo likvidaci dusičnan amonný nebo hnojiva na jeho bázi, které po dodání vyhovovaly požadavkům uvedené směrnice, ale poté došlo k jejich rozkladu nebo znečištění.
(8) Studie prováděné Komisí v úzké spolupráci s členskými státy podporují záměr rozšířit seznam karcinogenů s příslušnými kvalifikačními množstvími a významně snížit kvalifikační množství přiřazená látkám nebezpečným pro životní prostředí ve směrnici 96/82/ES.
(9) U závodů, na které se následně začne vztahovat směrnice 96/82/ES, se ukázala nutnost zavést minimální lhůty oznamování a vypracování politiky prevence závažných havárií, bezpečnostních zpráv a havarijních plánů.
(10) Při vypracování havarijních plánů mohou být velmi užitečné zkušenosti a znalosti příslušných odborných pracovníků a o bezpečnostních opatřeních a akcích by měli být informováni všichni pracovníci závodu a osoby, které by mohly být postiženy.
(11) Přijetí rozhodnutí Rady 2001/792/ES, Euratom, ze dne 23. října 2001 o vytvoření mechanismu Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany [6] zdůrazňuje potřebu podpořit zesílenou spolupráci při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany.
(12) Pro usnadnění územního plánování je užitečné vypracovat zásady definující databázi, která se bude používat pro hodnocení slučitelnosti závodů, na které se směrnice 96/82/ES vztahuje, a oblastí popsaných v čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice.
(13) Členské státy by měly závazně poskytovat Komisi minimální informace o závodech, na které se vztahuje směrnice 96/82/ES.
(14) Současně je vhodné objasnit některé pasáže směrnice 96/82/ES.
(15) Opatření stanovená v této směrnici byla veřejně konzultována s účastí zainteresovaných stran.
(16) Směrnice 96/82/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/82/ES se mění takto:
1. Článek 4 se mění takto:
a) písmena e) a f) se nahrazují tímto:
"e) využití (průzkum, těžbu a zpracování) nerostů v dolech a lomech nebo pomocí vrtů, s výjimkou operací chemického a tepelného zpracování a skladování souvisejícího s těmito operacemi, při němž se vyskytují nebezpečné látky, jak jsou vymezeny v příloze I;
f) průzkum využití nerostů včetně uhlovodíků na moři;"
b) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"g) skládky odpadu, s výjimkou provozovaných zařízení na odstraňování hlušiny včetně odkalovacích nádrží, které obsahují nebezpečné látky podle definice v příloze 1, zejména když se používají v souvislosti s chemickým a tepelným zpracování nerostů."
2. Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— o závodech, na které se následně začne vztahovat tato směrnice, do tří měsíců ode dne, kdy se tato směrnice použije na dotčený závod, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci.";
b) v čl. 6 odst. 4 se za první odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— změny závodu nebo zařízení, která by mohla mít významný dopad na nebezpečí závažné havárie, nebo".
3. V článku 7 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. U závodů, na které se následně začne vztahovat tato směrnice, je nezbytné vypracovat dokument zmíněný v odstavci 1 bez prodlení, ale v každém případě do tří měsíců ode dne, kdy se tato směrnice použije na dotčený závod, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci."
4. V čl. 8 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) stanovení spolupráce při informování veřejnosti a poskytování informací orgánu odpovědnému za přípravu vnějších havarijních plánů."
5. Článek 9 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Bezpečnostní zpráva musí obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze II.
Musí jmenovitě uvádět příslušné organizace zapojené do vypracování zprávy.
Musí také obsahovat aktualizovaný seznam zásob nebezpečných látek přítomných v závodě.";
b) v odstavci 3 se mezi třetí a čtvrtou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— za závody, na které se následně začne vztahovat tato směrnice, neprodleně, ale v každém případě do jednoho roku ode dne, kdy se tato směrnice použije na dotčený závod, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci.";
c) v odstavci 4 se slova "druhé, třetí a čtvrté odrážce" nahrazují slovy "druhé, třetí, čtvrté a páté odrážce";
d) v čl. 9 odst. 6 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) Komise se vyzývá, aby ve spolupráci s členskými státy přezkoumala stávající "Obecné zásady přípravy bezpečnostní zprávy" do 31. prosince 2006."
6. Článek 11 se mění takto:
a) v odstavci 1 písmenech a) a b) se vkládá nová odrážka, která zní:
"— u závodů, na které se následně začne vztahovat tato směrnice, neprodleně, ale v každém případě do jednoho roku ode dne, kdy se tato směrnice použije na dotčený závod, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Aniž jsou dotčeny povinnosti příslušných orgánů, musí členské státy zajistit, aby vnitřní havarijní plány stanovené touto směrnicí byly vypracovány po projednání s pracovníky uvnitř závodu, včetně dlouhodobých pracovníků subdodavatelů, a vnější havarijní plány po projednání s veřejností při jejich přípravě nebo aktualizaci.";
c) vkládá se nový odstavec, který zní:
"4a. Pokud jde o vnější havarijní plány, měly by členské státy brát zřetel na potřebu usnadnit větší spolupráci při pomocných akcích civilní ochrany v případě závažných havárií."
7. Článek 12 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Členské státy zajistí, aby jejich politika územního plánování a jiné související politiky a postupy provádění těchto politik vzaly z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje tato směrnice, a obytnými oblastmi, budovami a oblastmi navštěvovanými veřejností, hlavními dopravními trasami, pokud je to možné, rekreačními oblastmi a oblastmi hodnotnými z hlediska ochrany přírody a v případě stávajících závodů potřebu dalších technických opatření podle článku 5 tak, aby se nezvyšovala rizika pro lidi.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Komise se vyzývá, aby v úzké spolupráci s členskými státy vypracovala do 31. prosince 2006 zásady definující technickou databázi zahrnující údaje o rizicích a rizikové scénáře, která se bude používat pro hodnocení slučitelnosti závodů, na které se vztahuje tato směrnice, a oblastí popsaných v odstavci 1.
Definice této databáze bude co nejvíce přihlížet k hodnocení příslušných orgánů, informacím získaným od provozovatelů a všem jiným důležitým informacím, jako jsou sociálně-ekonomické přínosy rozvoje a zmírňující účinky havarijních plánů."
8. Článek 13 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby všechny osoby a všechna zařízení sloužící veřejnosti (např. školy a nemocnice), které mohou být postiženy závažnou havárií vznikající v závodě, na který se vztahuje článek 9, byly pravidelně a nejvhodnější formou informovány o bezpečnostních opatřeních a žádoucím chování v případě havárie, aniž by o to musely žádat.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. V závodech, na které se vztahuje článek 9, členské státy zajistí, aby seznamy nebezpečných látek stanovené v čl. 9 odst. 2 byly zpřístupněny veřejnosti, s výhradou odstavce 4 tohoto článku a článku 20."
9. V článku 19 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Členské státy poskytnou Komisi alespoň tyto informace o závodech, na které se vztahuje tato směrnice:
a) jméno nebo obchodní firmu provozovatele a úplnou adresu dotčeného závodu a
b) činnost nebo činnosti závodu.
Komise zřídí a bude průběžně aktualizovat databázi informací poskytnutých členskými státy.
Přístup k databázi bude vyhrazen osobám zmocněným Komisí nebo příslušnými orgány členských států."
10. Příloha I se mění v souladu s přílohou této směrnice.
11. V příloze II bodu IV se část B nahrazuje tímto:
"B. Vyhodnocení rozsahu a závažnosti důsledků zjištěných závažných havárií zahrnující mapy, obrázky nebo případně odpovídající popisy, z nichž jsou patrné oblasti, které mohou být postiženy takovými haváriemi vznikajícími v závodě, s výhradou čl. 13 odst. 4 a článku 20."
12. Příloha III písmeno c) se mění takto:
a) bod i) se nahrazuje tímto:
"i) organizace a zaměstnanci: úlohy a povinnosti zaměstnanců zapojených do kontroly hlavních rizik na všech úrovních organizace.
Stanovení potřeb odborné přípravy tohoto personálu a poskytnutí této přípravy.
Zapojení zaměstnanců a pracovníků subdodavatelů pracujících v závodě;"
b) bod v) se nahrazuje tímto:
"v) havarijní plánování: přijímání a provádění postupů ke stanovení předvídatelných mimořádných událostí systematickým rozborem a k přípravě, zkouškám a hodnocení plánů mimořádných událostí, aby těmto mimořádným událostem odpovídaly, a k poskytování zvláštní přípravy dotčeným pracovníkům.
Odbornou přípravu musí absolvovat všichni pracovníci pracující v závodě, včetně příslušných pracovníků subdodavatelů;".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2003/107/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterou se mění směrnice Rady 96/16/ES o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účelem směrnice Rady 96/16/ES [2] je zajistit poskytování spolehlivých a srovnatelných údajů o produkci a využití mléka, jakož i spolehlivých, pravidelných a rychlých informací o dodávkách mléka podnikům, které ošetřují nebo zpracovávají mléko, a o produkci mléčných výrobků v členských státech.
(2) S ohledem na rostoucí hospodářský význam obsahu bílkovin v mléku je stále více nezbytné mít k dispozici statistické informace o obsahu bílkovin v hlavních mléčných výrobcích.
(3) Specializace v zemědělství obecně roste, a zejména v mlékárenském odvětví dochází v současné době k regionální specializaci, která způsobuje obrovské rozdíly mezi regiony v rámci jednoho členského státu, což vyžaduje podrobné informace na regionální úrovni.
(4) Má-li být zaručena srovnatelnost výsledků, je třeba vypracovávat metodické zprávy podle standardního formátu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice Rady 96/16/ES se mění takto:
1. článek 4 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. b) se vkládá nový text, který zní:
"iv) obsahu bílkovin v hlavních mléčných výrobcích, na základě metody měření nebo odhadu, která je nejvhodnější pro získání spolehlivých údajů;
v) množství kravského mléka produkované zemědělskými podniky na regionální úrovni (územní jednotka NUTS 2), podle metody měření nebo odhadu, která je nejvhodnější pro získání spolehlivých údajů."
b) odstavec 2 se zrušuje;
2. v čl. 5 odst. 2 se poslední věta nahrazuje tímto: "Členské státy sdělí každý rok Komisi metodické informace týkající se údajů uvedených v čl. 4 odst. 1 a k tomuto účelu použijí standardní dotazník připravený Komisí postupem podle článku 7.";
3. v čl. 6 se odst. 3 mění takto:
a) v písmenu b) se zrušuje druhá odrážka;
b) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) v září roku následujícího po sledovaném roce výsledky uvedené v čl. 1 bod 2 a v čl. 4 odst. 1 písm. b) bod v) a písm. c)."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/108/ES
ze dne 8. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V průběhu přijímání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) [3] byly vyjádřeny obavy z možných finančních dopadů znění článku 9 uvedené směrnice na výrobce uvedených zařízení.
(2) Na schůzi dohodovacího výboru k uvedené směrnici dne 10. října 2002 vyjádřily Evropský parlament, Rada a Komise ve společném prohlášení svůj záměr přezkoumat při nejbližší příležitosti otázky týkající se článku 9 směrnice 2002/96/ES, pokud jde o financování týkající se odpadních elektrických a elektronických zařízení od uživatelů jiných, než jsou domácnosti.
(3) V souladu se společným prohlášením Komise přezkoumala finanční dopady na výrobce vyplývající z platného znění článku 9 směrnice 2002/96/ES a dospěla k závěru, že povinnost přijímat zpět odpadní elektrická a elektronická zařízení uvedená na trh v minulosti představuje závazek se zpětným účinkem, k němuž nebyla přijata žádná opatření a který některé výrobce pravděpodobně vystaví závažnému ekonomickému riziku.
(4) S cílem předejít těmto rizikům je vhodné, aby finanční odpovědnost za sběr, zpracování, opětovné použití, využití a recyklaci odpadních elektrických a elektronických zařízení od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, uvedených na trh před 13. srpnem 2005 nesli výrobci v okamžiku, kdy dodávají nové výrobky nahrazující výrobky stejného typu nebo plnící stejné funkce.
Pokud není uvedený odpad nahrazován novými výrobky, měli by tuto odpovědnost nést příslušní uživatelé.
Členské státy, výrobci a uživatelé by měli mít možnost přijímat alternativní ujednání.
(5) Podle článku 17 směrnice 2002/96/ES mají členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004.
S cílem zabránit nutnosti měnit právní předpisy členských států přijaté před uvedeným datem by měla být tato směrnice přijata co nejdříve a provedena právními předpisy členských států zároveň se směrnicí 2002/96/ES.
(6) Směrnice 2002/96/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Článek 9 směrnice 2002/96/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Financování týkající se OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti
1. Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci zajištěno financování nákladů na sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, z výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005.
Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 zajištěno financování nákladů, pokud jde o OEEZ z výrobků uvedených na trh před 13. srpnem 2005 (historický odpad), způsobem stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci.
V případě nahrazování historického odpadu ekvivalentními novými výrobky nebo novými výrobky plnícími stejnou funkci zajistí financování nákladů výrobci těchto výrobků při jejich dodání.
Jako náhradní řešení mohou členské státy stanovit, že do tohoto financování budou částečně nebo úplně zapojeni i uživatelé jiní, než jsou domácnosti.
Pokud jde o ostatní historický odpad, zajistí financování nákladů uživatelé jiní, než jsou domácnosti.
2. Výrobci a uživatelé jiní, než jsou domácnosti, mohou, aniž je dotčena tato směrnice, uzavírat dohody o jiných způsobech financování."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2003/109/ES
ze dne 25. listopadu 2003
o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 a 4 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem postupného vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva Smlouva o založení Evropského společenství stanoví jednak přijetí opatření, jejichž cílem je zajistit volný pohyb osob, ve spojení s doprovodnými opatřeními týkajícími se kontrol na vnějších hranicích, azylu a přistěhovalectví, jednak přijetí opatření týkajících se azylu a přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí.
(2) Evropská rada na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 prohlásila, že právní postavení státních příslušníků třetích zemí by se mělo sbližovat s právním postavením státních příslušníků členských států a že by osobě, která pobývala oprávněně v členském státě po dobu, kterou je třeba stanovit, a je držitelem povolení k dlouhodobému pobytu, měl být v uvedeném členském státě přiznán soubor jednotných práv, která se co nejvíce přibližují právům přiznávaných občanům Evropské unie.
(3) Tato směrnice ctí základní práva a zachovává zásady uznané zejména Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a Listinou základních práv Evropské unie.
(4) Integrace státních příslušníků třetích zemí, kteří dlouhodobě pobývají v členských státech, je rozhodující pro podporu hospodářské a sociální soudržnosti, základního cíle Společenství stanoveného Smlouvou.
(5) Členské státy by měly provádět tuto směrnici bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických vlastností, jazyka, náboženského vyznání nebo světového názoru, politických nebo jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, rodu, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(6) Hlavním kritériem pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta by měla být délka pobytu na území členského státu.
Pobyt by měl být oprávněný a nepřetržitý, aby bylo možno prokázat, že se dotyčná osoba se v zemi usídlila.
Zajištěna by měla být také určitá pružnost s ohledem na okolnosti, za nichž může být osoba nucena území dočasně opustit.
(7) K získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta by měli státní příslušníci třetích zemí prokázat, že mají přiměřené příjmy a zdravotní pojištění, aby pro členský stát nepředstavovali zatížení.
Při posuzování stálosti a pravidelnosti příjmů mohou členské státy přihlížet k takovým faktorům, jako je přispívání do systému důchodového zabezpečení a plnění daňových povinností.
(8) Kromě toho by státní příslušníci třetích zemí, kteří si přejí získat a udržet právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, neměli představovat ohrožení veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti.
Pojem veřejný pořádek může zahrnovat odsouzení za spáchání závažného trestného činu.
(9) Ekonomické důvody by neměly být důvodem pro nepřiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a nesmějí být chápány jako nesplnění příslušných podmínek.
(10) Je třeba stanovit procesní pravidla pro posuzování žádostí o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Tyto postupy by měly být s ohledem na běžné pracovní zatížení správních orgánů členských států účinné a snadno zvládnutelné, jakož i průhledné a spravedlivé, aby dotyčným osobám nabízely dostatečnou právní jistotu.
Neměly by se stát prostředkem k omezování výkonu práva pobytu.
(11) Získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta by mělo být potvrzeno vydáním povolení k pobytu, které dotyčným osobám umožní snadno a neprodleně prokázat jejich právní postavení.
Uvedené povolení k pobytu by také mělo splňovat náročné technické normy, zejména pokud jde o ochranu proti pozměňování a padělání, aby nedocházelo ke zneužívání v členském státě, v němž je právní postavení získáno, a v členských státech, v nichž je právo pobytu vykonáváno.
(12) K vytvoření skutečného nástroje integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů do společnosti, ve které žijí, je důležité, aby s dlouhodobě pobývajícími rezidenty bylo v široké řadě hospodářských a sociálních oblastí zacházeno stejně jako s občany členského státu za podmínek stanovených touto směrnicí.
(13) V oblasti sociální podpory je třeba možnost omezení dávek pro dlouhodobě pobývající rezidenty na dávky základní chápat v tom smyslu, že tento pojem zahrnuje alespoň podporu ve formě životního minima, podporu v případě nemoci, těhotenství, rodičovskou podporu a podporu v rámci dlouhodobé péče.
Způsob poskytování uvedených dávek by měl být stanoven vnitrostátními právními předpisy.
(14) Členské státy by měly i nadále dodržovat závazek zajištění přístupu nezletilých ke vzdělání za podobných podmínek, jaké jsou stanoveny pro jejich státní příslušníky.
(15) Pojem stipendií v oblasti odborného vzdělávání nezahrnuje opatření financovaná v rámci programů sociální podpory.
Přístup ke stipendiím může být kromě toho podmíněn skutečností, že osoba, která o stipendium žádá, musí sama splňovat podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Při poskytování stipendií mohou členské státy vzít v úvahu skutečnost, že občané Unie mohou využít stejné výhody v zemi původu.
(16) Dlouhodobě pobývajícím rezidentům by měla být přiznána zesílená ochrana proti vyhoštění.
Tato ochrana je založena na kritériích stanovených rozhodnutími Evropského soudního dvora pro lidská práva.
K zajištění ochrany proti vyhoštění by členské státy měly stanovit účinné postupy pro zjednávání soudní nápravy.
(17) Harmonizace podmínek pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta podporuje vzájemnou důvěru mezi členskými státy.
Některé členské státy vydávají povolení s trvalou nebo neomezenou platností za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky stanovené touto směrnicí.
Smlouva nevylučuje možnost uplatňování výhodnějších vnitrostátních předpisů.
Pro účely této směrnice by však mělo být stanoveno, že povolení vydaná na základě výhodnějších podmínek nezakládají právo pobytu v jiných členských státech.
(18) Vytvoření podmínek, na jejichž základě mohou státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, získat právo pobytu v jiném členském státě by mělo přispět k účinnému dosažení vnitřního trhu jako oblasti, ve které je zajištěn volný pohyb osob.
Mohl by se také stát hlavním faktorem mobility, zejména na trhu práce Unie.
(19) Mělo by být stanoveno, že právo pobytu v jiném členském státě může být vykonáváno za účelem výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, studia nebo i pouhého usídlení bez výkonu jakékoli hospodářské činnosti.
(20) Také rodinní příslušníci by měli mít možnost usídlit se s dlouhodobě pobývajícím rezidentem v jiném členském státě, aby byla zachována celistvost rodiny a aby nedocházelo k omezování výkonu práva pobytu dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Pokud jde o rodinné příslušníky, kteří mohou mít povolení doprovázet dlouhodobě pobývající rezidenty nebo se k nim připojit, měly by členské státy věnovat zvláštní pozornost situaci zdravotně postižených zletilých dětí a vyživovaných osob v nejbližším přímém příbuzenském vztahu po vzestupné linii.
(21) Členský stát, v němž dlouhodobě pobývající rezident zamýšlí vykonávat své právo pobytu, by měl být schopen prověřit, zda dotyčná osoba splňuje podmínky pro pobyt na jeho území.
Měl by být rovněž schopen prověřit, zda dotyčná osoba nepředstavuje ohrožení veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a veřejného zdraví.
(22) Aby právo pobytu nezůstalo bez účinku, mělo by být dlouhodobě pobývajícím rezidentům přiznáno podle podmínek této směrnice ve druhém členském státě stejné zacházení jako v členském státě, v němž získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Poskytování dávek sociální podpory je stanoveno, aniž je dotčena možnost členských států zrušit povolení k pobytu, přestane-li dotyčná osoba plnit požadavky stanovené touto směrnicí.
(23) Státním příslušníkům třetích zemí by měla být dána možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v členském státě, do něhož se přestěhovali a v němž se rozhodli usadit, za srovnatelných podmínek, jaké je třeba splnit k získání uvedeného právního postavení v prvním členském státě.
(24) Protože cíle navrhované akce, totiž stanovení podmínek pro přiznání a odejmutí právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a souvisejících práv a podmínek pro výkon práva pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů v jiných členských státech, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované činnosti, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle.
(25) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu se tyto členské státy nepodílejí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(26) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví
a) podmínky, za kterých členský stát přiznává a odnímá právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a související práva státním příslušníkům třetích zemí oprávněně pobývajícím na jeho území a
b) podmínky pobytu státních příslušníků třetích zemí, kterým bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, v jiných členských státech, než je členský stát, který jim uvedené právní postavení přiznal.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy;
b) "dlouhodobě pobývajícím rezidentem" státní příslušník třetí země, kterému bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta stanovené v článcích 4 až 7;
c) "prvním členským státem" členský stát, který poprvé přiznal státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta;
d) "druhým členským státem" každý jiný členský stát než ten, který poprvé přiznal státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a v němž uvedený dlouhodobě pobývající rezident vykonává právo pobytu;
e) "rodinnými příslušníky" státní příslušníci třetích zemí, kteří pobývají v dotyčném členském státě v souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny [5];
f) "uprchlíkem" státní příslušník třetí země požívající právní postavení uprchlíka ve smyslu Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967;
g) "povolením k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES" povolení k pobytu vydané dotyčným členským státem poté, co daná osoba získala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí oprávněně pobývající na území členského státu.
2. Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí,
a) kteří pobývají na území členského státu za účelem studia nebo odborného vzdělávání;
b) kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě dočasné ochrany nebo zažádali o povolení k pobytu z tohoto důvodu a vyčkávají rozhodnutí o svém právním postavení;
c) kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě doplňkové formy ochrany v souladu s mezinárodními závazky, vnitrostátními právními předpisy nebo praxí členských států nebo zažádali o povolení k pobytu z těchto důvodů a vyčkávají rozhodnutí o svém právním postavení;
d) kteří jsou uprchlíky nebo zažádali o přiznání právního postavení uprchlíků a jejich žádost nebyla dosud vyřízena;
e) kteří pobývají v členském státě výhradně po přechodnou dobu, např. jako au pair nebo sezónní pracovník nebo jako pracovníci vyslaní poskytovatelem služeb za účelem přeshraničního poskytování služeb nebo jako přeshraniční poskytovatelé služeb nebo tehdy, byla-li jejich povolení k pobytu formálně omezena;
f) jejichž právní postavení se řídí Vídeňskou úmluvou o diplomatických stycích z roku 1961, Vídeňskou úmluvou o konzulárních stycích z roku 1963, Úmluvou z roku 1969 o zvláštních misích nebo Vídeňskou umluvou o zastoupení států v mezinárodních organizacích univerzálního zaměření z roku 1975.
3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčena výhodnější ustanovení
a) dvoustranných a vícestranných dohod mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé;
b) dvoustranných dohod mezi členským státem a třetí zemí uzavřených před vstupem této směrnice v platnost;
c) Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty a Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977.
KAPITOLA II PRÁVNÍ POSTAVENÍ DLOUHODOBĚ POBÝVAJÍCÍHO REZIDENTA V ČLENSKÉM STÁTĚ
Článek 4
Délka pobytu
1. Členské státy přiznávají právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta státním příslušníkům třetích zemí, kteří bezprostředně před podáním příslušné žádosti pobývali oprávněně a nepřetržitě na jejich území po dobu pěti let.
2. Do výpočtu doby uvedené v odstavci 1 se nezapočítávají doby pobytu z důvodů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. e) a f).
Získá-li v případech zahrnutých v čl. 3 odst. 2 písm. a) státní příslušník třetí země právní nárok na pobyt, jenž mu umožní získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, může být pro výpočet doby uvedené v odstavci 1 vzata v úvahu pouze poloviční délka pobytů za účelem studia nebo odborného vzdělání.
3. Období nepřítomnosti na území dotyčného členského státu nepřerušují běh doby uvedené v odstavci 1 a budou zahrnuta do jejího výpočtu, nedosahuje-li délka uvedených období nepřítomnosti šesti po sobě jdoucích měsíců a nepřekračuje-li úhrnem délku deseti měsíců v rámci doby uvedené v odstavci 1.
Ve zvláštních nebo výjimečných případech dočasné povahy a v souladu s vnitrostátními právními předpisy mohou členské státy připustit, že delší období nepřítomnosti, než je uvedeno v prvním pododstavci, neznamená přerušení doby uvedené v odstavci 1.
V těchto případech nevezmou členské státy dané období nepřítomnosti při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 v úvahu.
Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy vzít v úvahu pro výpočet celkové doby uvedené v odstavci 1 období nepřítomnosti z důvodu dočasného přeložení osob za účelem výkonu zaměstnání, včetně poskytování přeshraničních služeb.
Článek 5
Podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta
1. Členské státy požadují od státních příslušníků třetích zemí, aby prokázali, že pro potřeby vlastní a vyživovaných rodinných příslušníků mají
a) stálé a pravidelné příjmy, které jsou dostatečné k zajištění jejich výživy a výživy jejich rodinných příslušníků, aniž by využívali systému sociální podpory dotčeného členského státu.
Členské státy posoudí tyto příjmy z hlediska jejich povahy a pravidelnosti a před podáním žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a minimálního důchodu;
b) zdravotní pojištění, které kryje všechna rizika běžně krytá státním příslušníkům dotyčného členského státu.
2. Členské státy mohou požadovat, aby státní příslušníci třetích zemí dodržovali integrační opatření v souladu s vnitrostátním právem.
Článek 6
Veřejný pořádek a veřejná bezpečnost
1. Členské státy mohou zamítnout přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta z důvodu veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
Při přijímání takového rozhodnutí členský stát posoudí závažnost nebo druh protiprávního jednání proti veřejnému pořádku nebo veřejné bezpečnosti nebo nebezpečí, které od také osoby hrozí, s přiměřeným ohledem na délku pobytu a vazby na zemi pobytu.
2. Zamítnutí uvedené v odstavci 1 se nesmí zakládat na ekonomických důvodech.
Článek 7
Získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta
1. Za účelem získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta podá dotyčný státní příslušník třetí země žádost u příslušných orgánů členského státu, ve kterém pobývá.
K žádosti jsou přiloženy písemné doklady stanovené vnitrostátními právními předpisy, z nichž vyplývá, že splňuje podmínky podle článků 4 a 5, a je-li třeba, platný cestovní doklad nebo jeho ověřený opis.
Doklady uvedené v prvním pododstavci mohou zahrnovat také doklady o přiměřeném ubytování.
2. Příslušné vnitrostátní orgány žadateli písemně oznámí rozhodnutí co nejdříve, v každém případě však nejpozději šest měsíců ode dne podání žádosti.
Uvedené rozhodnutí je dotyčnému státnímu příslušníkovi třetí země oznámeno v souladu s odpoívdajícími oznamovacími postupy podle vnitrostátního práva.
Ve výjimečných případech souvisejících s obtížností posouzení žádosti může být lhůta uvedená v prvním pododstavci prodloužena.
Dotčená osoba je kromě toho informována o svých právech a povinnostech stanovených touto směrnicí.
Důsledky vyplývající z toho, že rozhodnutí nebylo učiněno ve lhůtě stanovené v tomto ustanovení, musí být určeny vnitrostátními právními předpisy příslušného členského státu.
3. Jsou-li podmínky stanovené články 4 a 5 splněny a příslušná osoba nepředstavuje ohrožení ve smyslu článku 6, přizná dotčený členský stát státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Článek 8
Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES
1. S výhradou článku 9 má právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta trvalou povahu.
2. Členské státy vydávají povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES dlouhodobě pobývajícím rezidentům.
Doba platnosti povolení je minimálně pět let; po uplynutí doby platnosti se automaticky, případně na základě žádosti, prodlužuje.
3. Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES může být vystaveno ve formě lepícího štítku nebo samostatného dokladu.
Vystavení se provádí v souladu s pravidly a se standardním vzorem podle nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí [6].
Do rubriky "typ povolení" vyplní členské státy "povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES".
Článek 9
Odnětí nebo ztráta právního postavení
1. Dlouhodobě pobývající rezident ztrácí nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, jestliže
a) bylo zjištěno, že právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno podvodem;
b) bylo přijato opatření k vyhoštění za podmínek stanovených v článku 12;
c) se nezdržoval na území Společenství po dobu 12 po sobě jdoucích měsíců.
2. Odchylně od odst. 1 písm. c) mohou členské státy stanovit, že nepřítomnost delší než 12 po sobě jdoucích měsíců nebo nepřítomnost ze zvláštních či výjimečných důvodů neznamená odnětí nebo ztrátu právního postavení.
3. Členské státy mohou stanovit, že dlouhodobě pobývající rezident nemá nadále nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, ohrožuje-li vzhledem k závažnosti protiprávního jednání, kterých se dopustil, veřejný pořádek, avšak uvedené ohrožení není důvodem k vyhoštění ve smyslu článku 12.
4. Dlouhodobě pobývající rezident, který pobýval v souladu s kapitolou III v jiném členském státě, nemá nadále nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta získané v prvním členském státě, pokud je mu podle článku 23 toto právní postavení přiznáno v jiném členském státě.
V každém případě ztrácí dotyčná osoba, která po dobu šesti let nepobývala na území členského státu, jenž jí přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, nárok na udržení tohoto právního postavení v uvedeném členském státě.
Odchylně od druhého pododstavce je dotyčný členský stát oprávněn stanovit, že ve zvláštních případech si dlouhodobě pobývající rezident ponechá své právní postavení v uvedeném členském státě i tehdy, nepobýval-li na území uvedeného členského státu po dobu delší šesti let.
5. S ohledem na případy uvedené v odst. 1 písm. c) a v odstavci 4 stanoví členské státy, které přiznaly právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, zjednodušený postup pro opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Uvedený postup se týká zejména případů osob, které pobývaly v druhém členském státě za účelem studia.
Podmínky a postup pro opětovné získání postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta stanoví vnitrostátní právo.
6. Uplynutí doby platnosti povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES v žádném případě nemá za následek odnětí nebo ztrátu právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
7. Nevede-li odnětí nebo ztráta právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta k navrácení, povolí členský stát dotyčné osobě další setrvání na svém území za předpokladu, že splňuje podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy a nepředstavuje ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
Článek 10
Procedurální záruky
1. Každé rozhodnutí o zamítnutí žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta nebo o odnětí tohoto právního postavení obsahuje odůvodnění.
Toto rozhodnutí je oznámeno dotčenému státnímu příslušníkovi třetí země v souladu s odpovídajícími oznamovacími postupy podle vnitrostátního práva.
V oznámení je uvedeno poučení o opravných prostředcích a lhůta k jejich uplatnění.
2. Dojde-li k zamítnutí žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta nebo ke zrušení či odnětí právního postavení nebo není-li doba platnosti povolení k pobytu prodloužena, má dotyčná osoba právo podat v dotčeném členském státě opravný prostředek.
Článek 11
Rovné zacházení
1. Dlouhodobě pobývajícím rezidentům je přiznáno rovné zacházení jako státním příslušníkům členského státu v těchto oblastech:
a) přístup k zaměstnání a k samostatné výdělečné činnosti za předpokladu, že uvedené činnosti nejsou, byť příležitostně, spojeny s výkonem veřejné moci, podmínky zaměstnávání a pracovní podmínky, včetně podmínek propouštění a odměňování;
b) všeobecné a odborné vzdělávání, včetně stipendií v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
c) uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v souladu s odpovídajícími vnitrostátními postupy;
d) sociální zabezpečení, sociální podpora a sociální ochrana podle vnitrostátních právních předpisů;
e) daňové výhody;
f) přístup ke zboží a službám a k nabídce výrobků a služeb určených pro veřejnost a k možnostem získání bydlení;
g) svoboda sdružování a spolčování a členství v odborových organizacích nebo svazech zaměstnavatelů nebo v organizaci, jejíž členové patří k určité profesní skupině, včetně dávek poskytovaných uvedenými organizacemi, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o veřejném pořádku a veřejné bezpečnosti;
h) volný přístup na celé území dotyčného členského státu v rámci omezení stanovených z důvodu bezpečnosti vnitrostátními právními předpisy.
2. Pokud jde o odst. 1 písm. b), d), e), f) a g), může dotyčný členský stát omezit rovné zacházení na případy, kdy se bydliště nebo obvyklé místo pobytu dlouhodobě pobývajícího rezidenta nebo rodinných příslušníků, pro které uplatňuje nárok na dávky, nachází na území dotyčného členského státu.
3. Členské státy jsou oprávněny omezit rovné zacházení v těchto případech:
a) členské státy si mohou ponechat omezení přístupu k zaměstnání nebo k samostatné výdělečné činnosti, pokud jsou v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy nebo s právními předpisy Společenství uvedené činnosti vyhrazeny pro státní příslušníky uvedených členských států, pro občany Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru;
b) členské státy mohou požadovat pro poskytnutí přístupu k všeobecnému a odbornému vzdělání doklad o přiměřených jazykových znalostech.
Přístup k vysokoškolskému vzdělání může být závislý na splnění zvláštních podmínek týkajících se vzdělání.
4. Členské státy mohou omezit rovné zacházení v oblasti sociální podpory a sociální ochrany na základní dávky.
5. Členské státy mohou rozhodnout o poskytnutí přístupu k doplňkovým dávkám v oblastech uvedených v odstavci 1.
Členské státy mohou také rozhodnout o přiznání rovného zacházení v oblastech, které nejsou v odstavci 1 uvedeny.
Článek 12
Ochrana proti vyhoštění
1. Členské státy mohou učinit rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta pouze tehdy, představuje-li uvedená osoba skutečné a dostatečně závažné ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
2. Rozhodnutí uvedené v odstavci 1 se nesmí zakládat na ekonomických důvodech.
3. Než učiní rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta, přihlédnou členské státy k těmto faktorům:
a) délka pobytu na jejich území;
b) věk dané osoby;
c) následky pro danou osobu a její rodinné příslušníky;
d) vazby se zemí pobytu nebo neexistence vazeb se zemí původu.
4. Bylo-li přijato rozhodnutí o vyhoštění, má dlouhodobě pobývající rezident v příslušném členském státě právo obrátit se na soud.
5. Dlouhodobě pobývajícím rezidentům, kteří nemají dostatek prostředků, bude poskytnuta právní pomoc za stejných podmínek, jaké se vztahují na státní příslušníky dotyčného členského státu.
Článek 13
Výhodnější vnitrostátní právní předpisy
Členské státy mohou vydávat povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností za výhodnějších podmínek, než jaké jsou stanoveny touto směrnicí.
Tato povolení k pobytu nepřiznávají právo pobytu v ostatních členských státech, jak je stanoveno v kapitole III.
KAPITOLA III POBYT V OSTATNÍCH ČLENSKÝCH STÁTECH
Článek 14
Zásada
1. Dlouhodobě pobývající rezident získá právo pobytu na území jiných členských států, než je členský stát, který uvedené osobě přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, na období delší tří měsíců za předpokladu splnění podmínek stanovených v této kapitole.
2. Dlouhodobě pobývající rezident může pobývat na území druhého členského státu z těchto důvodů:
a) zaměstnání nebo samostatná výdělečná činnost;
b) studium nebo odborné vzdělání;
c) jiné důvody.
3. V případě výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti uvedené v odst. 2 písm. a) mohou členské státy provést průzkum situace na vlastním trhu práce a uplatnit vnitrostátní postupy týkající se požadavků na obsazení volného pracovního místa nebo na výkon uvedených činností.
Z důvodů politiky trhu práce mohou členské státy dávat přednost občanům Unie, státním příslušníkům třetích zemí, stanoví-li tak právo Společenství, a také státním příslušníkům třetích zemí, kteří v dotyčném členském státě oprávněně pobývají a pobírají v tomto státě podporu v nezaměstnanosti.
4. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy omezit počet osob, které mají nárok na přiznání práva pobytu, za předpokladu, že uvedená omezení týkající se přijímání státních přísušníků třetích zemí jsou již v době přijetí této směrnice stanovena ve stávajících právních předpisech.
5. Tato kapitola se netýká pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů na území členských států, kteří
a) jsou vysláni poskytovatelem služeb jako zaměstnanci za účelem poskytování přeshraničních služeb;
b) jsou poskytovateli přeshraničních služeb.
Členské státy mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout o podmínkách, za jakých dlouhodobě pobývající rezidenti, kteří chtějí odcestovat do druhého členského státu za účelem výkonu hospodářské činnosti jako sezónní pracovníci, mohou v dotyčném členském státě pobývat.
Na přeshraniční pracovníky se mohou vztahovat zvláštní vnitrostátní právní předpisy.
6. Tato kapitola se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství v oblasti sociálního zabezpečení s ohledem na státní příslušníky třetích zemí.
Článek 15
Podmínky pobytu v druhém členském státě
1. Dlouhodobě pobývající rezident podá co nejdříve a nejpozději tři měsíce po vstupu na území druhého členského státu u příslušných orgánů uvedeného členského státu žádost o povolení k pobytu.
Členské státy mohou povolit, aby dlouhodobě pobývající rezident podal žádost o povolení k pobytu příslušným orgánům druhého členského státu v době, kdy stále pobývá na území prvního členského státu.
2. Členské státy mohou od dotyčných osob požadovat, aby prokázaly, že mají
a) stálé a pravidelné příjmy, které jsou dostatečné k zajištění jejich výživy a výživy jejich rodinných příslušníků, aniž by využívaly systém sociální podpory dotčeného členského státu. Pro každou kategorii uvedenou v čl.
14 odst. 2 členské státy posoudí tyto příjmy z hlediska jejich povahy a pravidelnosti a mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a minimálního důchodu;
b) zdravotní pojištění, které kryje všechna rizika v druhém členském státě běžně krytá státním příslušníkům dotčeného členského státu.
3. Členské státy mohou požadovat, aby státní příslušníci třetích zemí dodržovali integrační opatření v souladu s vnitrostátním právem.
Tato podmínka se neuplatňuje, pokud byli dotyční státní příslušníci třetích zemí povinni dodržovat integrační opatření podle čl. 5 odst. 2, aby získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
Aniž je dotčen druhý pododstavec, může se od dotyčných osob požadovat účast v jazykových kurzech.
4. K žádosti se přiloží doklady stanovené vnitrostátními právními předpisy o splnění stanovených podmínek dotčenou osobou a platné povolení k dlouhodobému pobytu a platný cestovní doklad nebo jejich ověřené opisy.
Doklady uvedené v prvním pododstavci mohou zahrnovat také doklady o přiměřeném ubytování.
Druhý členský stát je oprávněn od dotyčných osob požadovat, aby prokázaly zejména
a) v případě výkonu hospodářské činnosti
i) jsou-li v zaměstnaneckém poměru, že mají pracovní smlouvu, prohlášení od zaměstnavatele, že si uvedené osoby najímá, nebo návrh pracovní smlouvy za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy.
Členské státy určí, který z uvedených dokladů je požadován;
ii) pracují-li jako osoby samostatně výdělečně činné, že disponují přiměřenými finančními prostředky, které jsou v souladu s požadavky vnitrostátního práva k výkonu uvedené hospodářské činnosti nezbytné, a předložily požadované doklady a povolení;
b) v případě studia nebo odborného vzdělávání je druhý členský stát oprávněn od dotyčných osob požadovat doklady o řádném zápisu v oficiálně uznávaném vzdělávacím zařízení za účelem studia nebo odborného vzdělávání.
Článek 16
Rodinní příslušníci
1. Vykonává-li dlouhodobě pobývající rezident právo pobytu v druhém členském státě a byla-li rodina již založena v prvním členském státě, jsou rodinní příslušníci, kteří splňují podmínky uvedené v čl. 4 odst. 1 směrnice 2003/86/ES, oprávněni doprovázet dlouhodobě pobývajícího rezidenta nebo se k němu připojit.
2. Vykonává-li dlouhodobě pobývající rezident právo pobytu v druhém členském státě a byla-li rodina již založena v prvním členském státě, mohou být jiní rodinní příslušníci dlouhodobě pobývajícího rezidenta než ti, kteří splňují podmínky uvedené v čl. 4 odst. 1 směrnice 2003/86/ES, oprávněni jej doprovázet nebo se k němu připojit.
3. Na podání žádosti o povolení k pobytu se použije čl. 15 odst. 1.
4. Druhý členský stát může od dotyčných rodinných příslušníků požadovat, aby spolu se žádostí o povolení k pobytu předložili tyto doklady:
a) své povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES nebo povolení k pobytu a platný cestovní doklad nebo ověřené opisy těchto dokladů;
b) doklad o tom, že pobývali v prvním členském státě jako rodinní příslušníci dlouhodobě pobývajícího rezidenta;
c) doklad o tom, že mají stálé a pravidelné příjmy, které postačují k zajištění jejich výživy bez využívání systému sociální podpory dotyčného členského státu, nebo že dlouhodobě pobývající rezident disponuje pro jejich potřeby uvedenými příjmy a pojištěním, jakož i zdravotním pojištěním kryjícím všechna rizika v druhém členském státě.
Členské státy posoudí uvedené příjmy z hlediska jejich povahy a pravidelnosti a mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a minimálního důchodu.
5. Pokud rodina nebyla založena v prvním státě, použije se směrnice 2003/86/ES.
Článek 17
Veřejný pořádek a veřejná bezpečnost
1. Členské státy mohou zamítnout žádosti o pobyt podané dlouhodobě pobývajícími rezidenty nebo jejich rodinnými příslušníky, představuje-li dotyčná osoba ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
Při přijímání příslušného rozhodnutí členský stát posoudí závažnost nebo druh protiprávního jednání proti veřejnému pořádku nebo veřejné bezpečnosti, kterého se dopustil dlouhodobě pobývající rezident nebo jeho rodinný příslušník, nebo nebezpečí, které dotyčná osoba představuje.
2. Rozhodnutí uvedené v odstavci 1 se nesmí zakládat na ekonomických důvodech.
Článek 18
Veřejné zdraví
1. Členské státy mohou zamítnout žádosti o pobyt podané dlouhodobě pobývajícími rezidenty nebo jejich rodinnými příslušníky, představuje-li dotyčná osoba ohrožení veřejného zdraví.
2. Jedinými chorobami, které mohou ospravedlnit zamítnutí vstupu nebo pobytu na území druhého členského státu, jsou choroby stanovené v použitelných nástrojích Světové zdravotnické organizace a další infekční nebo parazity vyvolané nakažlivé choroby, které jsou předmětem opatření na ochranu státních příslušníků hostitelské země.
Členské státy nesmějí zavádět žádná nové omezující předpisy nebo opatření.
3. Choroby, které vypukly až poté, co bylo vydáno první povolení k pobytu v druhém členském státě, nejsou důvodem k zamítnutí žádosti o prodloužení doby platnosti povolení nebo k vyhoštění ze země.
4. Členský stát může u osob, na které se vztahuje tato směrnice, požadovat lékařské vyšetření, aby se prokázalo, že netrpí žádnou z chorob uvedených v odstavci 2.
Tato lékařská vyšetření, která mohou být bezplatná, se neprovádějí systematicky.
Článek 19
Posouzení žádostí a vydání povolení k pobytu
1. Příslušné vnitrostátní orgány vyřizují žádosti do čtyř měsíců ode dne jejich podání.
Lhůta stanovená v prvním pododstavci může být prodloužena nejvýše o tři měsíce, pokud k žádosti nebyly přiloženy písemné doklady uvedené v článcích 15 a 16, nebo za mimořádných okolností souvisejících s obtížností posouzení žádosti.
V uvedených případech je žadatel o dané skutečnosti informován příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Jsou-li splněny podmínky stanovené v článcích 14, 15 a16, s výhradou ustanovení o veřejném pořádku, veřejné bezpečnosti a veřejném zdraví v článcích 17 a 18, vydá druhý členský stát dlouhodobě pobývajícímu rezidentovi povolení k pobytu s možností prodloužení doby platnosti.
Doba platnosti tohoto povolení k pobytu bude po jejím uplynutí na základě žádosti, je-li nezbytná, prodloužena.
Druhý členský stát uvědomí o svém rozhodnutí první členský stát.
3. Druhý členský stát vydá rodinným příslušníkům dlouhodobě pobývajícího rezidenta povolení k pobytu s možností prodloužení doby platnosti, která mají stejnou dobu platnosti jako povolení vydané dlouhodobě pobývajícímu rezidentovi.
Článek 20
Procedurální záruky
1. Každé rozhodnutí o zamítnutí žádosti o povolení k pobytu obsahuje odůvodnění.
Toto rozhodnutí je oznámeno dotčenému státnímu příslušníkovi třetí země v souladu s odpovídajícími oznamovacími postupy podle vnitrostátního práva.
V oznámení je uvedeno poučení o opravných prostředcích a lhůta k jejich uplatnění.
Důsledky vyplývající z toho, že rozhodnutí nebylo učiněno ve lhůtě stanovené tímto ustanovením, musí být určeny vnitrostátními právními předpisy příslušného členského státu.
2. Je-li žádost o povolení k pobytu zamítnuta, nebo není-li doba platnosti povolení prodloužena nebo je odejmuto, má dotyčná osoba právo podat v dotčeném členském státě opravný prostředek.
Článek 21
Zacházení poskytované v druhém členském státě
1. Jakmile dlouhodobě pobývající rezidenti obdrží povolení k pobytu v druhém členském státě podle článku 19, je jim zajištěno v tomto státě rovné zacházení v oblastech a za podmínek uvedených v článku 11.
2. Dlouhodobě pobývající rezidenti mají v souladu s odstavcem 1 přístup na trh práce.
Členské státy mohou stanovit, že osoby uvedené v čl. 14 odst. 2 písm. a) mají na dobu nejdéle 12 měsíců za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy omezený přístup k jiným pracovním činnostem, než pro které jim bylo uděleno povolení k pobytu.
Členské státy mohou v souladu s vnitrostátním právem stanovit podmínky, za kterých mohou mít osoby uvedené v čl. 14 odst. 2 písm. b) nebo c) přístup k zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti.
3. Jakmile rodinní příslušníci dlouhodobě pobývajícího rezidenta obdrží povolení k pobytu v druhém členském státě podle článku 19, požívají v tomto státě práva uvedená v článku 14 směrnice 2003/86/ES.
Článek 22
Odnětí povolení k pobytu a povinnost zpětného převzetí
1. Dokud státní příslušník třetí země neobdržel právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, je druhý členský stát oprávněn rozhodnout o zamítnutí prodloužení doby platnosti nebo o odnětí povolení k pobytu a může dotyčnou osobu a její rodinné příslušníky v souladu s postupy stanovenými vnitrostátními právními předpisy, včetně postupů navrácení, přimět v následujících případech k opuštění svého území:
a) z důvodu veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti podle článku 17;
b) nejsou-li nadále plněny podmínky stanovené v článcích 14, 15 a 16;
c) nepobývá-li státní příslušník třetí země v dotčeném členském státě oprávněně.
2. Přijme-li druhý členský stát jedno z opatření uvedených v odstavci 1, první členský stát převezme okamžitě a bez formalit dlouhodobě pobývajícího rezidenta a jeho rodinné příslušníky zpět.
Druhý členský stát oznámí své rozhodnutí prvnímu členskému státu.
3. Dokud státní příslušník třetí země neobdrží právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a aniž je dotčena povinnost zpětného převzetí uvedená v odstavci 2, je druhý členský stát oprávněn v souladu s článkem 12 a podle záruk obsažených v tomto článku přijmout rozhodnutí o navrácení státního příslušníka třetí země z území Unie ze závažných důvodů týkajících se veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
V tom případě konzultuje druhý členský stát přijetí uvedeného rozhodnutí první členský stát.
Pokud druhý členský stát rozhodne o navrácení dotyčného státního příslušníka třetí země, učiní veškerá vhodná opatření k účinnému provedení rozhodnutí.
V tom případě poskytne druhý členský stát prvnímu členskému státu užitečné informace o provádění rozhodnutí o navrácení.
4. Rozhodnutí o navrácení nesmějí být v případech uvedených v odst. 1 písm. b) a c) doprovázena trvalým zákazem pobytu.
5. Povinnost zpětného převzetí uvedená v odstavci 2 se stanoví, aniž je dotčena možnost, aby se dlouhodobě pobývající rezident a jeho rodinní příslušníci usadili ve třetím členském státě.
Článek 23
Získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v druhém členském státě
1. S výhradou článků 3, 4, 5 a 6 přizná na základě žádosti druhý členský stát dlouhodobě pobývajícím rezidentům právní postavení stanovené článkem 7.
Druhý členský stát oznámí své rozhodnutí prvnímu členskému státu.
2. Postup stanovený v článku 7 se použije pro podání a posouzení žádostí o přiznání postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v druhém členském státě.
Článek 8 se použije pro vydání povolení k pobytu. Je-li žádost zamítnuta, použijí se procedurální záruky stanovené článkem 10.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Zpráva a prověrková doložka
Komise pravidelně a poprvé nejpozději 23. ledna 2011 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a případně navrhne nezbytné změny.
Tyto návrhy změn se týkají především článků 4, 5, 9, 11 a kapitoly III.
Článek 25
Kontaktní místa
Členské státy určí kontaktní místa odpovědná za přijímání a předávání informací uvedených v čl. 19 odst. 2, čl. 22 odst. 2 a čl. 23 odst. 1.
Členské státy zajistí nezbytnou spolupráci při výměně informací a dokladů podle prvního pododstavce.
Článek 26
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. ledna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 27
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2003/110/ES
ze dne 25. listopadu 2003
o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. b) uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzájemná pomoc při vyhoštění bere v úvahu společný cíl ukončit nezákonný pobyt státních příslušníků třetích zemí, na které se vztahuje příkaz k vyhoštění.
Pravidla závazná pro všechny členské státy dále přispívají k právní jistotě a jednotnosti postupů.
(2) Vyhoštění leteckou cestou nabývá stále větší důležitosti při ukončení pobytu státních příslušníků třetích zemí.
Přes úsilí členských států používat přednostně přímé lety může být z ekonomického hlediska nebo z nedostatku přímých letů nutné používat leteckých spojení přes tranzitní letiště jiných členských států.
(3) Doporučení Rady ze dne 22. prosince 1995 o dohodnutém jednání a spolupráci při provádění vyhošťovacích opatření [1] a rozhodnutí výkonného výboru ze dne 21. dubna 1998 o spolupráci mezi smluvními stranami při vyhoštění státních příslušníků třetích zemí leteckou cestou (SCH/Com-ex (98) 10) [2] se již zabývají potřebou spolupráce mezi členskými státy při vyhoštění státních příslušníků třetích zemí leteckou cestou.
(4) Svrchovanost členských států, zejména pokud jde o použití přímé síly proti státním příslušníkům třetích zemí odporujícím vyhoštění, zůstává nedotčena.
(5) Úmluva ze dne 14. září 1963 o trestných a některých jiných činech spáchaných na palubě letadla (Tokijská úmluva), zejména s ohledem na pravomoci odpovědného pilota na palubě letadla a otázky odpovědnosti, by neměla být dotčena.
(6) S ohledem na návod leteckým společnostem, jak mají provádět nedoprovázené a doprovázené vyhoštění, se činí odkaz na přílohu 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví ze dne 7. prosince 1944.
(7) Členské státy by měly provádět tuto směrnici s ohledem na lidská práva a základní svobody, zejména na Ženevskou úmluvu o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 pozměněnou Newyorským protokolem ze dne 31. ledna 1967 a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod.
V souladu s platnými mezinárodními závazky by neměl být tranzit leteckou cestou ani vyžadován ani poskytován, pokud ve třetí zemi určení nebo tranzitu hrozí státnímu příslušníku třetí země nelidské nebo ponižující zacházení, mučení nebo trest smrti nebo pokud by byl dotyčný státní příslušník v ohrožení života nebo by byla ohrožena jeho svoboda z důvodu rasy, náboženství, národnosti, příslušnosti k určité sociální skupině nebo politického přesvědčení.
(8) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(9) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
Vzhledem k tomu, že tato směrnice navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, a tedy se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří nesplňují nebo již nesplňují podmínky krátkodobého pobytu platné na území členského státu podle ustanovení schengenského acquis, v souladu s článkem 5 výše uvedeného protokolu, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala tuto směrnici, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(10) Pokud jde o Islandskou republiku a Norské království, rozvíjí tato směrnice ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené dne 18. května 1999 Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4] pokud jde o státní příslušníky třetích zemí, kteří nesplňují, nebo již nesplňují podmínky krátkodobého pobytu platné na území členského státu na základě ustanovení schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu C rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [5].
(11) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně, s výhradou článku 4 uvedeného protokolu, není závazná ani použitelná.
(12) Tato směrnice je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je stanovit opatření o pomoci mezi příslušnými orgány na tranzitních letištích členských států s ohledem na nedoprovázené a doprovázené vyhoštění leteckou cestou.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" každá osoba, která není státním příslušníkem členského státu Evropské unie, Islandské republiky nebo Norského království;
b) "dožadujícím členským státem" členský stát, který vykonává příkaz k vyhoštění v případě státního příslušníka třetí země a žádá o tranzit přes tranzitní letiště jiného členského státu;
c) "dožádaným členským státem" nebo "tranzitním členským státem" členský stát, přes jehož tranzitní letiště se má tranzit uskutečnit;
d) "doprovodem" všechny osoby z dožadujícího členského státu pověřené doprovodem státního příslušníka třetí země, včetně osob pověřených lékařskou péčí a tlumočníků;
e) "tranzitem leteckou cestou" průchod státního příslušníka třetí země, případně doprovodu, prostorem letiště dožádaného členského státu pro účely vyhoštění leteckou cestou.
Článek 3
1. Členský stát hodlající vrátit státního příslušníka třetí země leteckou cestou zjistí, je-li možné použít přímého letu do země určení.
2. Nemůže-li členský stát hodlající vyhostit státního příslušníka třetí země leteckou cestou z přiměřených praktických důvodů použít do země určení přímý let, může požádat jiný členský stát o tranzit leteckou cestou.
Žádost o tranzit leteckou cestou se v zásadě nepodává, vyžaduje-li vyhoštění změnu letiště na území dožádaného členského státu.
3. Aniž jsou dotčeny povinnosti podle článku 8, může dožádaný členský stát tranzit odmítnout, jestliže:
a) je státní příslušník třetí země podle vnitrostátních právních předpisů v dožadovaném státě obviněn z trestných činů nebo je hledán z důvodu výkonu trestu;
b) tranzit jinými státy nebo přijetí zemí určení nejsou proveditelné;
c) vyhoštění vyžaduje změnu letiště na území dožádaného členského státu;
d) požadovaná pomoc není v určitém okamžiku z praktických důvodů možná, nebo
e) státní příslušník třetí země představuje hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost, veřejné zdraví nebo mezinárodní vztahy dožádaného státu.
4. V případě uvedeném v odst. 3 písm. d) uvědomí dožádaný členský stát co nejrychleji dožadující členský stát o nejbližším možném datu k původně požadovanému datu, kdy může být poskytnuta pomoc při tranzitu leteckou cestou, pokud jsou splněny ostatní podmínky.
5. Povolení tranzitu leteckou cestou, které již bylo vydáno, může být dožádaným členským státem zrušeno, jsou-li dodatečně zjištěny skutečnosti podle odstavce 3 opravňující k odmítnutí tranzitu.
6. Dožádaný členský stát uvědomí neprodleně dožadující členský stát o odmítnutí nebo odvolání povolení tranzitu leteckou cestou podle odstavce 3 nebo 5 nebo o jakémkoli jiném důvodu, proč tranzit není možný, a poskytne vysvětlení svých důvodů.
Článek 4
Žádost o doprovázený nebo nedoprovázený tranzit leteckou cestou a s tím spojená pomocná opatření podle čl. 5 odst.
1 podává dožadující členský stát písemně. Tato žádost musí být dožádanému členskému státu předána co nejdříve, v žádném případě však ne později než dva dny před tranzitem.
Tato lhůta může být zkrácena ve zvláště naléhavých a řádně odůvodněných případech.
2. Dožádaný členský stát uvědomí dožadující stát o svém rozhodnutí do dvou dnů.
Tuto lhůtu lze v řádně odůvodněných případech prodloužit maximálně o 48 hodin.
Bez povolení dožádaného státu nesmí být tranzit leteckou cestou zahájen.
Pokud dožádaný členský stát neodpoví ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, může být tranzit zahájen na základě oznámení dožadujícího členského státu.
Na základě dvoustranných nebo vícestranných dohod či ujednání mohou členské státy stanovit, že tranzitní operace mohou být zahájeny oznámením učiněným dožadujícím členským státem.
Členské státy uvědomí Komisi o dohodách či ujednáních zmíněných ve třetím pododstavci. Komise Radu pravidelně informuje o těchto dohodách a ujednáních.
3. Pro účely vyřizování žádosti podle odstavce 1 se dožádanému členskému státu předají informace na formuláři žádosti o povolení pro tranzit leteckou cestou stanovené v příloze.
Potřebná opatření pro aktualizaci a úpravu žádosti o tranzit, jak je uvedeno v příloze, jakož i způsoby předání, budou přijaty postupem podle čl. 9 odst. 2.
4. U každé žádosti o tranzit uvede dožadující členský stát pro potřeby dožádaného státu všechny údaje stanovené v příloze.
5. Každý členský stát stanoví ústřední orgán, kterému se posílají žádosti podle odstavce 1.
Ústřední orgány stanoví kontaktní místa pro všechna dotčená tranzitní letiště, která lze kontaktovat během tranzitních operací.
Článek 5
1. Dožadující členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby tranzitní operace proběhla v co nejkratším čase.
Maximální délka trvání tranzitní operace je 24 hodin.
2. Po vzájemných konzultacích s dožadujícím členským státem poskytne dožádaný členský stát v rámci dostupných prostředků a v souladu s odpovídajícími mezinárodními pravidly potřebnou pomoc od okamžiku přistání a otevření dveří letadla do okamžiku skutečného odletu státního příslušníka třetí země.
Vzájemné konzultace se však nevyžadují v případech uvedených v písmenu b).
V úvahu přicházejí zejména tato podpůrná opatření:
a) vyzvednutí státního příslušníka třetí země u letadla a jeho doprovod po tranzitním letišti, zejména k navazujícímu letu;
b) poskytnutí naléhavé lékařské péče státnímu příslušníku třetí země a případně jeho doprovodu;
c) poskytnutí stravy státnímu příslušníku třetí země a případně jeho doprovodu;
d) přijetí, uložení a předání cestovních dokladů, zejména v případě nedoprovázeného vyhoštění;
e) v případě nedoprovázeného vyhoštění informování dožadujícího členského státu o místě a době odletu státního příslušníka třetí země z území dotyčného členského státu;
f) informování dožadujícího členského státu, o závažných událostech, ke kterým došlo v průběhu tranzitu státního příslušníka třetí země.
3. V souladu se svými vnitrostátními právními předpisy může dožádaný stát:
a) umístit a ubytovat státní příslušníky třetí země v bezpečném zařízení;
b) použít zákonných prostředků k zabránění nebo ukončení jakéhokoliv pokusu státního příslušníka třetí země odporovat tranzitu.
4. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1, může dožádaný členský stát v případech, kdy přes pomoc poskytnutou v souladu s odstavci 1 a 2 nelze tranzitní operaci zajistit, na požádání dožadujícího členského státu a po dohodě s ním učinit všechna potřebná opatření k pokračování tranzitní operace.
V takových případech může být lhůta uvedená v odstavci 1 prodloužena, nejdéle však o 48 hodin.
5. Příslušné orgány dožádaného členského státu, které jsou příslušné pro přijatá opatření, rozhodují o povaze a rozsahu pomoci poskytnuté podle odstavců 2, 3 a 4.
6. Náklady na služby poskytnuté podle odst. 2 písm. b) a c) nese dožadující členský stát.
Dožadující stát rovněž nese skutečné a vyčíslitelné ostatní náklady.
Členské státy poskytnou náležité informace o kritériích vyčíslování nákladů uvedených ve druhém pododstavci.
Článek 6
1. Dožadující členský stát se zavazuje, že neprodleně přijme zpět státního příslušníka třetí země, jestliže:
a) bylo povolení tranzitu leteckou cestou odmítnuto nebo odvoláno podle čl. 3 odst. 3 nebo 5;
b) státní příslušník třetí země vstoupil během tranzitu na území dožadujícího členského státu bez povolení;
c) vyhoštění státního příslušníka třetí země do jiné tranzitní země nebo do země určení nebo nástup na navazující let byly neúspěšné, nebo
d) tranzit leteckou cestou není možný z jiného důvodu.
2. Dožádaný členský stát poskytne pomoc při zpětném převzetí státního příslušníka třetí země do dožadujícího členského státu v případech uvedených v odstavci 1.
Náklady vzniklé při návratu státního příslušníka třetí země nese dožadující členský stát.
Článek 7
1. Při provádění tranzitní operace jsou pravomoci doprovodu omezeny na sebeobranu.
Kromě toho, nejsou-li přítomni příslušníci donucovacího orgánu tranzitního členského státu nebo osoby napomáhající příslušníkům donucovacího orgánu, může doprovod použít přiměřenou a úměrnou akci jako odpověď na okamžité a vážné nebezpečí útěku státního příslušníka třetí země, poranění jeho samotného nebo třetí osoby nebo vzniku škody na majetku.
Za všech okolností musí doprovod dodržovat právní předpisy dožádaného členského státu.
2. Při tranzitu leteckou cestou nesmí být doprovod ozbrojen a musí mít civilní oděv. Na požádání dožádaného členského státu předloží nezbytné doklady ke zjištění totožnosti, včetně povolení tranzitu vystaveného tranzitním členským státem, případně oznámení uvedeného v čl. 4 odst. 2
Článek 8
Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti vyplývající z Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 pozměněné Newyorským protokolem ze dne 31. ledna 1967, z mezinárodních smluv o lidských právech a základních svobodách a z mezinárodních smluv o vydávání osob.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 6. prosince 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Zrušuje se rozhodnutí výkonného výboru ze dne 21. dubna 1998 o spolupráci mezi smluvními stranami při vyhoštění státních příslušníků třetích zemí leteckou cestou (SCH/Com-ex (98) 10).
Článek 12
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/111/ES
ze dne 26. listopadu 2003,
kterou se mění příloha II směrnice 92/34/EHS o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/34/EHS upravuje uvádění rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených pro produkci ovoce na trh v rámci Společenství.
Vztahuje se na rody a druhy vyjmenované v příloze II uvedené směrnice.
(2) Hospodářský význam některých rodů a druhů, které nejsou v současnosti zahrnuty v příloze II směrnice 92/34/ES, vzrostl.
Proto je důležité, aby byly zahrnuty mezi rody a druhy vyjmenované v příloze II uvedené směrnice.
Je Měly by být zahrnuty tyto rody a druhy: Castanea sativa Mill., Ficus carica L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. a Vaccinium L. Dále je třeba přidat druhy rodu Citrus, Fragaria, Pyrus, Ribes a Rubus k druhům Citrus sinensis (L.)
Osbeck, C. limon (L.)
Burm. f., C.reticulata Blanco, C. paradisi Macf,, C. aurantifolia (Christm.) Swing, Fragaria x ananassa Duch. (jahodník), Pyrus communis L., Ribes (červený rybíz) a Rubus (ostružiník), a Cydonia Mill. by se měl nahradit druhem Cydonia oblonga Mill.
(3) Z důvodu jasnosti by se seznam v příloze II směrnice 92/34/ES měl nahradit novým seznamem obsahujícím všechny rody a druhy v abecedním pořadí s jejich botanickými názvy.
(4) Směrnice 92/34/ES by proto měla být změněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál a rostliny ovocných rodů a druhů,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 92/34/ES se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/112/ES
ze dne 1. prosince 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky parakvatu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/84/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje parakvat.
(2) Účinky parakvatu na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených oznamovatelem. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Spojené království. V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Spojené království Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení dne 31. října 1996.
(3) Tato hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 3. října 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání parakvatu.
(4) Zpráva o parakvatu a další informace byly rovněž předloženy Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby se vyjádřil k tomu, zda jsou změny na očích a plicích, které byly pozorovány v rámci dlouhodobé studie na potkanu, závažné pro spotřebitele a uživatele, a dále k riziku pro uživatele, přičemž se zejména vezme v úvahu možná inhalační a dermální expozice, k možným dlouhodobým účinkům na půdní organismy a k rizikům, která by mohla zamýšlená použití představovat pro rozmnožování ptáků a zajíců.
Ve svém stanovisku [7] vědecký výbor dospěl k závěru, že poškození plic pozorovaná u zvířat po orálním podání parakvatu, ani systémové účinky na oči pozorované u potkana, avšak nikoli u jiných druhů, nejsou z hlediska posouzení rizika pro uživatele a spotřebitele významné.
Na základě polních expozičních studií potvrzených informacemi z průzkumu zdravotního stavu uživatelů dospěl výbor k závěru, že v případě použití parakvatu jako přípravku na ochranu rostlin způsobem doporučeným v rámci předepsané správné pracovní praxe nepředstavuje jeho použití významné zdravotní riziko pro uživatele.
Výbor rovněž poznamenal, že je nepravděpodobné, že by použití doporučených dávek při polním použití představovalo významné riziko pro půdní organismy.
Vzhledem k přetrvávající nejistotě však bylo požadováno podrobnější zhodnocení možných účinků parakvatu na rychlost rozkladu organického materiálu v půdě.
Tyto informace byly následně předloženy a členský stát zpravodaj je zhodnotil.
Vědecký výbor dále dospěl k závěru, že dostupné studie naznačují nebezpečí pro ptáky, kteří se rozmnožují na zemi, avšak pro konečné posouzení rizika jsou nezbytné další informace o reálné expozici.
Tyto informace byly následně poskytnuty a hodnocení v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat vedlo k závěru, že existuje několik situací, ve kterých je expozice ptáků hnízdících na zemi zanedbatelná.
Existují však také scénáře, podle kterých může k expozici dojít.
Hodnocení v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat vedlo k závěru, že riziko bude přijatelné za předpokladu přijetí vhodných opatření ke zmírnění rizika.
Vědecký výbor nakonec dospěl k závěru, že parakvat může mít letální a subletální účinky na zajíce, avšak dostupné údaje nedostačují k tomu, aby byl odhadnut podíl ohrožených zajíců.
Stanoviska vědeckého výboru byla zohledněna při vypracovávání návrhu této směrnice a příslušné zprávy o přezkoumání.
Hodnocení v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat vedlo k závěru, že riziko bude přijatelné za předpokladu, že budou uplatněna vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(5) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že existují použití přípravků na ochranu rostlin obsahujících parakvat, u kterých lze očekávat, že obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud budou přijata vhodná opatření ke zmírnění rizika a odpovídající omezení. Je tedy vhodné zařadit parakvat do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
Některá použití přípravků na ochranu rostlin obsahujících parakvat však představují nepřijatelné riziko a neměla by tedy být povolena.
Kromě toho se považuje za vhodné zajistit, aby členské státy uložily oznamovateli nebo každému dalšímu držiteli povolení pro parakvat povinnost zřídit doprovodný program zaměřený zejména na bezpečnost uživatelů a aby každoročně předkládaly Komisi zprávu o výskytu zdravotních obtíží u uživatelů a o možných účincích na zajíce.
To umožní ověřit, zda opatření ke zmírnění rizika uložená členskými státy skutečně snižují možná rizika pro uživatele a zajíce na přijatelnou úroveň, a v případě potřeby v souladu s vědeckým pokrokem nově zhodnotit vlastnosti a možná související rizika pro člověka a životní prostředí.
(6) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(7) Po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující parakvat, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se této účinné látky, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. května 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího parakvat, s cílem zajistit, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. dubna 2005.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující parakvat, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. října 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. července 2008.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby držitelé povolení předložili nejpozději do 31. března 2008 zprávu o účincích opatření ke zmírnění rizika přijatých v rámci doprovodného programu a o pokroku ve zlepšování formulace parakvatu.
Členské státy neprodleně předloží tyto informace Komisi.
Komise předloží Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zprávu o používání této směrnice a uvede, zda jsou požadavky pro zařazení do přílohy I nadále plněny, a může navrhnout jakoukoli změnu této směrnice včetně stažení z přílohy I, pokud to považuje za nezbytné pro dodržení ustanovení této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/113/ES
ze dne 3. prosince 2003,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/62/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/60/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/69/ES [6], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [7], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/84/ES [8], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účinné látky 2,4-DB, linuron a pendimethalin byly zařazeny do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS směrnicí Komise 2003/31/ES [9].
(2) Nové účinné látky imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl a kyazofamid byly zařazeny do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS směrnicí Komise 2003/23/ES [10].
(3) K zařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS došlo na základě posouzení předložených informací týkajících se navrhovaných použití. Informace o těchto použitích byly předloženy některými členskými státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS. Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí (MLR).
(4) Neexistují-li žádné maximální limity reziduí na úrovni Společenství ani dočasné maximální limity, stanoví členské státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS před tím, než budou moci vydat povolení pro přípravky obsahující tyto účinné látky, dočasné vnitrostátní MLR.
(5) Technické a vědecké hodnocení dotyčných účinných látek pro účely jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo ukončeno formou hodnotící zprávy Komise.
Datum dokončení jednotlivých hodnotících zpráv je uvedeno ve směrnicích Komise, které jsou citovány v 1. a 2. bodě odůvodnění.
V těchto zprávách jsou stanoveny přijatelné denní příjmy (ADI), případně i akutní referenční dávky (ARfD) pro dotyčné látky.
Expozice spotřebitelů potravinám ošetřeným dotyčnými účinnými látkami byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [11] a stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny [12] k použité metodice.
Bylo vypočteno, že navržené maximální limity reziduí nevedou k překročení přijatelného denního příjmu nebo akutní referenční dávky.
(6) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele před expozicí reziduím v důsledku nepovolených použití přípravků na ochranu rostlin je důležité stanovit pro příslušné kombinace produktu a pesticidu dočasné MLR na úrovni meze stanovitelnosti.
(7) Stanovení těchto dočasných MLR na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy stanovily dočasné MLR pro látky v této směrnici podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a její přílohy VI. Doba čtyř let je považována za dostatečnou pro povolení dalších použití dotyčných účinných látek.
Po uplynutí této doby se dočasné MLR stanou konečnými.
(8) Je tedy nezbytné doplnit rezidua všech pesticidů, která jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola nad zákazem jejich použití a aby byla zabezpečena ochrana spotřebitele.
Přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS musejí být tedy změněny.
(9) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro účinné látky 2,4-DB, linuron, pendimethalin, imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl a kyazofamid uvedené v příloze I této směrnice.
Článek 2
V části A přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro účinnou látku pendimethalin uvedenou v příloze II této směrnice.
V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro účinné látky 2,4DB a oxasulfuron uvedené v příloze III této směrnice.
Článek 3
V příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro účinné látky 2,4-DB, linuron, pendimethalin, imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl a kyazofamid uvedené v příloze IV této směrnice.
Článek 4
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do šesti měsíců od vyhlášení této směrnice v Úředním věstníku Evropské unie.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 4. června 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/114/ES
ze dne 22. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Potravinářské přídatné látky mohou být schváleny k použití v potravinách, pouze tehdy, jsou-li v souladu s přílohou II směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [3].
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [4] stanoví seznam potravinářských přídatných látek, které smějí být používány ve Společenství, a podmínky jejich použití.
(3) Od přijetí směrnice 95/2/ES došlo v oblasti potravinářských přídatných látek k technickému vývoji.
Uvedená směrnice by proto měla být upravena.
(4) Směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [5] stanoví přijetí seznamu přídatných látek nezbytných pro uskladnění a použití látek určených k aromatizaci a přijetí všech zvláštních podmínek pro použití těchto přídatných látek, které mohou být nezbytné pro ochranu veřejného zdraví a pro zajištění poctivého obchodování.
(5) Je žádoucí začlenit do směrnice 95/2/ES opatření týkající se přídatných látkách nezbytných pro uskladnění a použití látek určených k aromatizaci s cílem přispět k průhlednosti a jednotnosti právních předpisů Společenství a usnadnit výrobcům potravin, zejména malým a středním podnikům, dodržování právních předpisů Společenství o potravinářských přídatných látkách.
Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [6], se na látky určené k aromatizaci navíc vztahuje definice "potravin".
(6) Ačkoli by mělo být povoleno použití přídatných látek, které jsou nezbytné pro zajištění bezpečnosti a jakosti látek určených k aromatizaci a pro usnadnění jejich uskladnění a používání, množství přídatných látek přítomných v takových látkách určených k aromatizaci by se měla rovnat minimu potřebnému pro dosažení zamýšleného účelu.
Kromě toho by měly být spotřebitelům zaručeny správné, přiměřené a nezavádějící informace o použití přídatných látek.
(7) Přítomnost přídatných látek v potravinách v důsledku použití látek určených k aromatizaci je zpravidla nepatrná a přídatná látka neplní v potravině technologickou funkci.
Pokud však za určitých okolností přídatná látka plní technologickou funkci ve složené potravině, měla by být považována za přídatnou látku složené potraviny, a nikoli za přídatnou látku dané látky určené k aromatizaci, a měla by se na ni vztahovat odpovídající pravidla pro přídatnou látku v dotyčné potravině, včetně pravidel o označování stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [7].
(8) V souladu se směrnicí 88/388/EHS by měli být výrobci potravin informováni o koncentracích všech přídatných látek v látkách určených k aromatizaci, aby mohli dodržovat právní předpisy Společenství.
Uvedená směrnice rovněž vyžaduje, aby bylo označováno množství každé složky, jejíž množství v potravině podléhá omezení.
Množství omezení se vyjadřuje buď číselně, nebo podle zásady "quantum satis".
(9) V souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a vhodné k dosažení základního cíle, jímž je jednotnost trhu a vysoká úroveň ochrany spotřebitele, stanovit pravidla pro používání přídatných látek v látkách určených k aromatizaci. V souladu s čl.
5 odst. 3 Smlouvy tato směrnice nepřekračuje to, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů.
(10) V souladu s požadavkem členského státu a stanoviskem Vědeckého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím Komise 97/579/ES ze dne 23. července 1997 o zřízení vědeckých výborů v oblasti zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin [8], by měl být hydrogenovaný poly(dec1en), který byl povolen na vnitrostátní úrovni směrnicí 89/107/EHS, povolen na úrovni Společenství.
(11) Bifenyl (E 230), orthofenylfenol (E 231) a orthofenylfenolát sodný (E 232) jsou ve směrnici 95/2/ES uvedeny jako konzervační přípravky v citrusových plodech a na jejich povrchu.
Vztahuje se však na ně definice "přípravků na ochranu rostlin" podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [9].
Neměly by proto nadále spadat do oblasti působnosti směrnice 95/2/ES.
Členské státy a Komise by měly přijmout veškerá opatření k zajištění toho, aby s ohledem na tyto látky nedošlo ke vzniku právní mezery.
Povolení uvádět tyto látky na trh jako přípravky na ochranu rostlin by mělo být projednáno co možná nejrychleji.
(12) Dne 4. dubna 2003 Vědecký výbor pro potraviny konstatoval, že dočasná hodnota pro přijatelný denní příjem látek E 214 až E 219, alkylesterů 4hydroxybenzoové kyseliny a jejich solí, by měla být zrušena, pokud nebudou předloženy další údaje ohledně jejich příjmu a toxicity.
(13) Směrnice 95/2/ES by proto měla být změněna.
(14) Směrnicí Rady 67/427/EHS ze dne 27. června 1967 o použití určitých konzervačních přípravků pro ošetření povrchu citrusových plodů a o kontrolních opatřeních pro kvalitativní a kvantitativní analýzu konzervačních přípravků v citrusových plodech a na jejich povrchu [10] se stanoví kontrolní opatření pro konzervační přípravky v citrusových plodech a na jejich povrchu.
Vzhledem k tomu, že tyto konzervační přípravky již nejsou směrnicí 95/2/ES povoleny pro použití v citrusových plodech, je nezbytné směrnici 67/427/EHS zrušit.
(15) V souladu s článkem 6 směrnice 89/107/EHS bylo přijetí opatření, která mohou mít vliv na veřejné zdraví, konzultováno s Vědeckým výborem pro potraviny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/2/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se písmeno v) nahrazuje tímto:
"v) "stabilizátory". látky, které umožňují udržovat fyzikálněchemický stav potraviny; mezi stabilizátory patří látky, které umožňují udržovat homogenní disperzi dvou nebo více nemísitelných látek v potravině, látky, které stabilizují, udržují nebo zesilují existující zabarvení potraviny, a látky, které zvyšují vazební schopnost potraviny, včetně zesítění bílkovin umožňujícího vázání částí potraviny v obnovené potravině;".
2. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Přítomnost potravinářské přídatné látky je přípustná:
a) ve složených potravinách jiných než uvedených v čl. 2 odst. 3 a to do té míry, pokud je potravinářská přídatná látka povolena v jedné ze složek složené potraviny;
b) v potravině, do které byla přidána látka určená k aromatizaci, a do té míry, pokud je podle této směrnice potravinářská přídatná látka povolena v látce určené k aromatizaci a pokud byla do potraviny přenesena prostřednictvím této látky určené k aromatizaci, za předpokladu, že dotyčná potravinářská přídatná látka neplní v konečné potravině technologickou funkci, nebo
c) pokud je potravina určena výhradně k použití při přípravě složené potraviny, a to do té míry, aby složená potravina vyhovovala této směrnici.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Množství přídatných látek v látkách určených k aromatizaci musí být omezeno na minimum nezbytné k zajištění bezpečnosti a jakosti látek určených k aromatizaci a k usnadnění jejich uskladnění.
Přítomnost přídatných látek v látkách určených k aromatizaci dále nesmí uvádět spotřebitele v omyl ani představovat nebezpečí pro jejich zdraví.
Plní-li přítomnost přídatné látky v důsledku přidání látky určené k aromatizaci v potravině technologickou funkci, je tato látka považována za přídatnou látku potraviny, a nikoli za přídatnou látku dotyčné látky určené k aromatizaci."
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Do 1. července 2004 přezkoumají Komise a Evropský úřad pro bezpečnost potravin podmínky pro použití přídatných látek E 214 až E 219.
2. Do 27. ledna 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v novém hodnocení přídatných látek.
Toto nové hodnocení se zaměří zejména na látky E 432 až E 436 (polysorbáty) a rovněž na látky E 251 a E 252 (dusičnany) a E 249 a E 250 (dusitany).
Článek 3
Zrušuje se směrnice 67/427/EHS.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí, aby
- povolily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání nejpozději do 27. července 2005,
- zakázaly obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání do 27. ledna 2006; výrobky uvedené na trh nebo označené před tímto dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však lze uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/115/ES
ze dne 22. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny podle článku 6 směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [5] stanoví seznam náhradních sladidel, která mohou být používána ve Společenství, a podmínky jejich použití.
(2) Od roku 1996 shledal Vědecký výbor pro potraviny dvě nová náhradní sladidla, sukralózu a aspartamacesulfam, sodnou sůl, přijatelnými pro použití v potravinách.
(3) Stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny k cyklamové kyselině a její sodné a vápenaté soli (které vedlo ke stanovení nového přijatelného denního příjmu (ADI)) a nedávné studie o příjmu cyklamátů vedly ke snížení nejvyšších použitelných množství cyklamové kyseliny a její sodné a vápenaté soli.
(4) Názvy určitých kategorií potravin ve směrnici 94/35/ES by měly být přizpůsobeny s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy [6] a na zvláštní směrnice, které byly přijaty pro některé skupiny potravin uvedené v příloze I směrnice Rady 89/398/EHS [7].
(5) Použití dotyčných potravinářských přídatných látek je v souladu s obecnými kritérii stanovenými v příloze II směrnice 89/107/EHS.
(6) V článcích 53 a 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [8], se stanoví postupy pro přijetí mimořádných opatření u potravin pocházejících ze Společenství nebo dovezených ze třetí země.
Umožňují Komisi přijmout taková opatření v situacích, kdy potravina může představovat vážné riziko pro lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí a nelze-li takovému riziku dostatečně čelit opatřeními přijatými dotyčným členským státem nebo státy.
(7) Opatření nezbytná pro provedení směrnice 94/35/ES by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(8) Směrnice 94/35/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/35/ES se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Postupem podle článku 7 lze rozhodnout o tom,
- zda se má potravina považovat za potravinu, která patří do jedné z kategorií uvedených v příloze ve třetím sloupci, v případě, kdy existují rozdílné názory na to, zda lze použít náhradní sladidla v dané potravině za podmínek stanovených v této směrnici, a
- zda je potravinářská přídatná látka uvedená v příloze a povolená podle zásady quantum satis používána v souladu s kritérii podle článku 2."
2. V čl. 5 odst. 2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— u aspartamuacesulfamu, sodné soli: "obsahuje zdroj fenylalaninu"."
3. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený článkem 58 nařízení (ES) č. 178/2002 [10] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [11] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
4. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Nejpozději do 29. ledna 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v probíhajícím novém hodnocení přídatných látek a předběžný časový plán budoucích hodnocení, zejména pro sukralózu a aspartamacesulfam, sodnou sůl.
Nová hodnocení jsou provedena na základě údajů o spotřebě předložených členskými státy, přičemž jsou zohledněny účinky přídatných látek na ohrožené skupiny populace.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí tak, aby
- povolily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání nejpozději do 29. ledna 2005,
- zakázaly obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání nejpozději do 29. července 2005; s výrobky uvedenými na trh před tímto dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, se však může obchodovat do 29. ledna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/116/ES
ze dne 4. prosince 2003,
kterou se mění přílohy II, III, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o škodlivý organismus Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2003/47/ES [2], a zejména na čl. 14 odst. 2 písm. c) a d) uvedené směrnice,
po konzultaci s dotyčnými členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení o ochraně proti Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. by měla zahrnovat celou řadu hostitelských rostlin, které jsou schopné tento škodlivý organismus rozšiřovat.
Do stávajících ustanovení nejsou některé známé hostitelské rostliny Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. zahrnuty.
Tento seznam by měl být tedy rozšířen tak, aby obsahoval všechny hostitelské rostliny Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(2) Ustanovení v "nárazníkových zónách" by se měla zlepšit, aby se snížilo riziko šíření Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. na krátkou vzdálenost.
Za tímto účelem by měly být "nárazníkové zóny" jasně vymezeny a měl by se uplatňovat režim přísné kontroly, který zahrnuje odstranění rostlin s příznaky napadení Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(3) Před dovozem rostlin z oblasti, kde se Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. vyskytuje, do příslušných "chráněných zón" nebo před jejich přemisťováním v těchto zónách musí být místa produkce těchto rostlin i jejich bezprostřední okolí prohlášena v průběhu posledního ukončeného vegetačního období, které předchází dovozu nebo přemístění, za zcela prostá Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
Toto prohlášení by mělo být potvrzeno vizuálními prohlídkami provedenými ve vhodných termínech a laboratorními testy určenými k detekci případné latentní infekce.
(4) Přemísťování včelstev do chráněných zón a uvnitř těchto zón by mělo být právně upraveno, protože může být důležitým faktorem rozšiřování Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(5) Do 1. dubna 2004 by proto měla být přijata zvláštní opatření pro rostliny, jež se pěstují a udržují na pozemcích, které se nacházejí v úředně vymezených "nárazníkových zónách" podle směrnice 2000/29/ES a které splňují příslušné požadavky, pokud jde o pozemky a "nárazníkové zóny".
(6) Směrnice 2000/29/ES by proto měla být změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II, III, IV a V směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/117/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 92/79/EHS a 92/80/EHS, s cílem povolit Francouzské republice prodloužené uplatňování nižších sazeb spotřební daně na tabákové výrobky uvolněné ke spotřebě na Korsice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) na základě směrnice Rady 92/79/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z cigaret [3] a směrnice Rady 92/80/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z jiných tabákových výrobků než cigaret [4] bylo Francii povoleno uplatňovat až do 31. prosince 2002 pro cigarety a tabákové výrobky prodávané na Korsice stejné sazby jako jsou sazby platné ke dni 31. prosince 1997;
(2) Francie zastává názor, že ke sladění daní uplatňovaných na tabákové výrobky na Korsice s daněmi platnými v kontinentální Francii je nutná dodatečná lhůta, proto požádala, zejména v memorandu "Pour une reconnaissance de la spécificité insulaire de la Corse dans l'Union européenne" ze dne 26. července 2002 o možnost uplatňovat až do 31. prosince 2009 daňový režim, který se odchyluje od požadavků Společenství na zdanění tabákových výrobků;
(3) hospodářská činnost související s tabákovými výrobky přispívá k udržování hospodářské a sociální rovnováhy na Korsice.
Tato činnost totiž zajišťuje zaměstnání asi 350 maloobchodníkům, kteří zaměstnávají přibližně stejný počet zaměstnanců.
Velká část těchto maloobchodníků je usazena v řídce osídlených horských oblastech, kde zajišťuje místní služby a nepřímo tak zabraňují odlivu obyvatelstva;
(4) okamžité a úplné sladění s daňovými pravidly pro tabák platnými v kontinentální Francii by na Korsice mělo negativní dopad na hospodářskou činnost související s tabákovými výrobky, která zajišťuje zejména výše uvedené pracovní příležitosti;
(5) s cílem nepoškodit hospodářskou a sociální rovnováhu na ostrově je proto nezbytné a odůvodněné poskytnout s účinkem od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2009 odchylku, na základě které může Francie uplatňovat pro cigarety a jiné tabákové výrobky uvolněné ke spotřebě na Korsice sazbu spotřební daně, která je nižší než vnitrostátní sazba;
(6) s ohledem na skutečnost, že zdanění tabákových výrobků uvolněných ke spotřebě na Korsice musí být po uplynutí období odchylky zcela v souladu se zdaněním platným v kontinentální Francii, je vhodné postupně zvyšovat spotřební daň platnou pro cigarety na Korsice, aby se zabránilo příliš razantnímu přechodu;
(7) s cílem neohrozit hladké fungování společného trhu by množství cigaret, na která se vztahují toto odchylná opatření, měla být omezena na roční kvótu 1200 tun;
(8) je proto vhodné změnit směrnice 92/79/EHS a 92/80/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Čl. 3 odst. 4 směrnice 92/79/EHS se nahrazuje tímto:
"4. Odchylně od článku 2 může Francouzská republika od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2009 i nadále uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně na cigarety uvolněné ke spotřebě na Korsice.
Uplatňování této sazby je omezeno na roční kvótu 1200 tun.
V období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2007 se snížená sazba musí rovnat nejméně 35 % ceny cigaret nejžádanější cenové kategorie na Korsice.
V období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2009 se snížená sazba musí rovnat nejméně 44 % ceny cigaret nejžádanější cenové kategorie na Korsice."
Článek 2
Čl. 3 odst. 4 směrnice 92/80/EHS se nahrazuje tímto:
"4. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může Francouzská republika od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2009 i nadále uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně na tabákové výrobky jiné než cigarety uvolněné ke spotřebě na Korsice. Tato snížená sazba se stanoví takto:
a) pro doutníky a doutníčky: nejméně 10 % maloobchodní prodejní ceny na Korsice, včetně všech daní;
b) pro jemně řezaný tabák k ručnímu rolování cigaret: nejméně 25 % maloobchodní prodejní ceny na Korsice, včetně všech daní;
c) pro ostatní tabák ke kouření: nejméně 22 % maloobchodní prodejní ceny na Korsice, včetně všech daní."
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/118/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro acefát, 2,4-D a parathion-methyl
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/60/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/62/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/60/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [6], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/69/ES [7], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [8], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/84/ES [9], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutími Komise 2003/219/ES [10] a 2003/166/ES [11] bylo rozhodnuto o nezařazení existujících účinných látek acefátu a parathion-methylu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
V těchto rozhodnutích se stanoví, že používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky již není ve Společenství povoleno.
(2) Z důvodu naplnění oprávněných očekávání, že bude možné využít existující zásoby pesticidů, jsou v rozhodnutích Komise uvedených v 1. bodě odůvodnění stanoveny lhůty pro postupný zákaz jejich používání, a je vhodné, aby zásada, pode níž používání dotyčné látky není ve Společenství povoleno, na které je založeno uplatňování maximálních limitů reziduí, nebyla uplatněna před uplynutím lhůty stanovené pro dotyčnou účinnou látku.
(3) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity, které doporučuje Codex Alimentarius [12], jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů.
Codex stanoví omezený počet maximálních reziduí pro acefát a parathion-methyl.
Tyto limity byly zohledněny při stanovení MLR uvedených v této směrnici.
K těm maximálním limitům reziduí v Codexu, jejichž zrušení bude doporučeno v blízké budoucnosti, nebylo přihlédnuto.
Při hodnocení rizik pro spotřebitele nebylo u maximálních limitů reziduí vycházejících z Codexu zjištěno žádné riziko.
(4) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele před expozicí reziduím v důsledku nepovolených použití přípravků na ochranu rostlin je důležité stanovit pro příslušné kombinace produktu a pesticidu maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti.
(5) Je tedy nezbytné zařadit všechna rezidua pesticidů, která jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola nad zákazem jejich použití a aby byla zabezpečena ochrana spotřebitele.
(6) Maximální limity reziduí pro parathion-methyl by měly být stanoveny ve směrnicích 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Ustanovení směrnice 76/895/EHS, v nichž jsou upraveny maximální limity reziduí pro tuto látku, by měla být tedy zrušena.
(7) Neexistují-li žádné maximální limity reziduí na úrovni Společenství ani dočasné maximální limity reziduí, jako je tomu v případě 2,4-D pro citrusové plody podle směrnice Komise 2002/97/ES [13], stanoví členské státy podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS předtím, než budou moci vydat povolení pro přípravky obsahující tyto účinné látky, dočasné vnitrostátní MLR. Údaje předložené jedním členským státem ukázaly, že pro citrusové plody lze stanovit vyšší MLR, který by odrážel použití 2,4-D v některých třetích zemích.
Z předložených údajů vyplývá, že tato rezidua nepředstavují riziko pro spotřebitele ve Společenství.
(8) Dotyčné přílohy směrnic 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by tedy měly být změněny.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušují položky týkající se látky parathionmethyl.
Článek 2
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují následující řádky:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_
Článek 3
V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují následující řádky:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg (ppm) _BAR_
Článek 4
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. V příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů (MLR) uvedené v příloze této směrnice.
2. Maximální limit reziduí pesticidů pro 2,4-D (suma 2,4-D a jejích esterů, vyjádřeno jako 2,4-D) v citrusových plodech se mění na hodnotu "1(p) mg/kg".
Článek 5
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 2004, s výjimkou předpisu podle čl. 4 odst.
2, který bude členskými státy přijat a zveřejněn nejpozději do 31. března 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2004, s výjimkou předpisu přijatého na základě čl. 4 odst. 2, který se použije od 1. dubna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/119/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek mesosulfuronu, propoxykarbazonu a zoxamidu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/84/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržely orgány Francie dne 15. prosince 2000 od společnosti Aventis CropScience France (nyní Bayer CropScience) žádost o zařazení účinné látky mesosulfuronu (ve formě mesosulfuronmethylu) do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2001/287/ES [3] bylo potvrzeno, že je dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS;
(2) Německo obdrželo dne 25. ledna 2000 od společnosti Bayer AG (nyní Bayer CropScience) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se propoxykarbazonu (ve formě propoxykarbazonu natria, dřívější název MKH 65 61). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/463/ES [4];
(3) Spojené království obdrželo dne 2. června 1999 od společnosti Rohm and Haas France SA (nyní Dow AgroSciences) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se zoxamidu (dřívější název RH-7281). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/540/ES [5];
(4) účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi návrh hodnotících zpráv týkajících se těchto látek dne 12. prosince 2001 (mesosulfuron), 26. března 2001 (propoxykarbazon) a 10. srpna 2001 (zoxamid);
(5) návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 3. října 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání mesosulfuronu, propoxykarbazonu a zoxamidu;
(6) přezkoumání mesosulfuronu, propoxykarbazonu a zoxamidu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny;
(7) z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze předpokládat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit mesosulfuron, propoxykarbazon a zoxamid do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice;
(8) po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující mesosulfuron, propoxykarbazon a zoxamid, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou;
(9) je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS;
(10) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. října 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího mesosulfuron, propoxykarbazon nebo zoxamid, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS nejpozději do 30. září 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek na ochranu rostlin obsahující mesosulfuron, propoxykarbazon nebo zoxamid jako jedinou účinnou látku, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 31. srpna 2005.
3. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek na ochranu rostlin obsahující mesosulfuron, propoxykarbazon nebo zoxamid společně s jednou účinnou látkou nebo s více účinnými látkami, které jsou všechny zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin, a to do konečného termínu, který byl pro takovou změnu nebo odnětí stanoven v příslušných směrnicích, jimiž se příslušné látky zařazují do přílohy I. Jsou-li v dotyčných směrnicích stanoveny různé konečné termíny, konečným termínem je nejpozdější ze stanovených dat.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/120/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 90/496/EHS o nutričním označování potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/496/EHS ze dne 24. září 1990 o nutričním označování potravin [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2003/867/ES [2] bylo povoleno uvedení salatrimů na trh jako nových složek potravin pro použití v pečivu a v cukrovinkách se sníženým obsahem energie ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1882/2003 [4].
(2) Vědecký výbor pro potraviny ve svém stanovisku ze dne 13. prosince 2001 týkajícím se posouzení bezpečnosti salatrimů jako nové složky potravin pro použití jako nízkoenergetické náhražky tuků uvedl, že energetická hodnota salatrimů je 5 až 6 kcal/gram.
(3) Podle současných pravidel by energetická hodnota salatrimů, které jsou zařazeny jako tuky, měla být počítána za použití převodního faktoru pro tuky uvedeného v čl. 5 odst.
9 kcal/g. Použití tohoto převodního faktoru pro deklarovanou energetickou hodnotu výrobku by zkreslilo snížený obsah energie, kterého bylo u výrobku dosaženo použitím salatrimů při jeho výrobě, a spotřebitel by tedy nebyl plně informován.
Pro salatrimy je proto nezbytné přijmout vhodný převodní faktor pro účely výpočtu deklarované energetické hodnoty potravin.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 5 odst. 1 směrnice 90/496/EHS se doplňuje nová odrážka, která zní:
"–salatrimy _BAR_ 6 kcal/g – 25 kJ/g." _BAR_
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/121/ES
ze dne 15. prosince 2003,
kterou se mění směrnice 98/53/ES, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1425/2003 [3], stanoví maximální limity pro kukuřici, která podléhá třídění nebo jinému fyzickému ošetření před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako složka potravin.
(2) Odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství aflatoxinů, které jsou v šarži rozloženy velmi nestejnoměrně.
Směrnice Komise 98/53/ES [4] ve znění směrnice 2002/27/ES [5] by měla být pozměněna s cílem zařadit specifická ustanovení pro kukuřici, která podléhá třídění nebo jinému fyzickému ošetření před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako složka potravin.
(3) Je nanejvýš důležité, aby byly výsledky analýzy uváděny a vykládány jednotným způsobem s cílem zajistit harmonizované postupy prosazování předpisů v celé Unii.
Tyto předpisy pro výklad by se měly vztahovat na výsledky analýzy získané u vzorků pro úřední kontrolu.
V případě analýzy za účelem obhajoby nebo v případě rozhodčího zkoušení platí vnitrostátní předpisy.
(4) Směrnice 98/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 98/53/ES se mění způsobem uvedeným v příloze I této směrnice.
Příloha II směrnice 98/53/ES se mění způsobem uvedeným v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/122/EURATOM
ze dne 22. prosince 2003
o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 31odst. 2 a článek 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států podle článku 31 Smlouvy,
po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 Smlouvy vyžaduje, aby byly ve Společenství přijaty základní standardy pro ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před nebezpečím, které vyplývá z ionizujícího záření.
(2) Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [2], je pokračováním řady směrnic, jimiž se stanovují základní bezpečnostní standardy od roku 1959.
4 odst. 1 písm. e) směrnice 96/29/Euratom vyžaduje předběžné povolení mimo jiné na používání zdrojů záření pro účely průmyslové radiografie, zpracování výrobků, výzkumu nebo ozáření osob pro léčebné účely.
Tento požadavek je třeba rozšířit na všechny činnosti spojené s používáním vysokoaktivních zdrojů záření, a to za účelem dalšího snížení pravděpodobnosti výskytu úrazů způsobovaných těmito zdroji.
(4) Před vydáním povolení by měla být přijata odpovídající opatření a předpisy pro bezpečné nakládání se zdroji záření.
(5) Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) vydává pravidla pro bezpečnou přepravu radioaktivních látek, které stanoví limity aktivity pro potřeby těchto pravidel. Z těchto limitů by se mělo vycházet při vymezení vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření spadajících do oblasti působnosti této směrnice [3].
(6) Ve směrnici 96/29/Euratom jsou stanoveny hodnoty pro zproštění povinnosti ohlašovat činnost příslušným orgánům.
Tyto hodnoty jsou v uvedené směrnici definovány na základě zanedbatelného stupně rizika.
Protože požadavky této směrnice by neměly být pro držitele malých zdrojů administrativní zátěží neúměrnou možné zdravotní újmě, nemělo by být vymezení vysokoaktivních zdrojů záření rozšířeno až na zprošťovací úrovně stanovené směrnicí 96/29/Euratom.
(7) Na přepravu uzavřených zdrojů mezi členskými státy se vztahuje postup stanovený nařízením Rady (Euratom) č. 1493/93 ze dne 8. června 1993 o přepravě radioaktivních látek mezi členskými státy [4].
(8) Ačkoli požadavky vyplývající ze stávajících právních předpisů na úrovni Společenství i členských států zajišťují základní ochranu, vysokoaktivní zdroje stále představují značná potenciální rizika pro lidské zdraví a pro životní prostředí, a proto musejí být podrobeny přísné kontrole, a to od doby jejich vyrobení až do doby jejich umístění do schváleného zařízení za účelem dlouhodobého skladování nebo uložení.
(9) Z důvodu předcházení radiačním haváriím a poškození zdraví je nutné, aby umístění každého vysokoaktivního zdroje bylo známo, registrováno a ověřováno od doby vyrobení zdroje nebo jeho dovozu do Společenství do doby jeho umístění ve schváleném zařízení za účelem dlouhodobého skladování nebo uložení nebo jeho vyvezení ze Společenství.
Změny podmínek vysokoaktivního zdroje, např. jeho umístění nebo používání, by také měly být zaznamenávány a oznamovány.
Žádné fyzické ani finanční překážky by za rozumně předvídatelných podmínek neměly bránit vhodnému opětovnému využití, recyklaci nebo uložení zdrojů po skončení jejich používání.
(10) Případy neplánovaného ozáření by měly být hlášeny příslušnému orgánu.
(11) Pohyb vysokoaktivních zdrojů v rámci Společenství vyžaduje harmonizaci kontroly těchto zdrojů a informací o nich prostřednictvím uplatňování minimálních kritérií.
(12) Zkušenosti však ukazují, že i přes existenci příslušného regulačního rámce může dojít ke ztrátě kontroly nad vysokoaktivními zdroji.
Navíc existence opuštěných zdrojů, které zbyly z dřívějších aktivit, vyžaduje vyvíjení zvláštních iniciativ.
(13) Proto je nezbytné přijmout ustanovení pro identifikaci, označování a registraci každého vysokoaktivního zdroje, jakož i pro zvláštní výcvik a informování všech osob, které se podílejí na aktivitách souvisejících s používáním zdrojů.
Avšak označování stávajících vysokoaktivních zdrojů rytím nebo potiskem jinými osobami než výrobcem by mohlo být problematické a je třeba se mu vyhnout.
Dále je též vhodné poskytnout příslušný výcvik a informace osobám, které mohou neplánovaně přijít do styku s opuštěnými zdroji.
(14) Je rovněž třeba přijmout ustanovení pro zajištění vhodných prostředků pro nakládání s opuštěnými vysokoaktivními zdroji, stejně jako pro zajištění mezinárodní spolupráce a výměny informací v této oblasti, inspekcí a konečně finančních zdrojů pro případy, kdy původní držitel buď nemůže být zjištěn, nebo byl zjištěn, ale nachází se v platební neschopnosti.
(15) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich uplatňování; tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zabránit ozáření pracovníků a veřejnosti ionizujícím zářením v důsledku nedostatečné kontroly vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů a harmonizovat kontroly prováděné v členských státech stanovením zvláštních požadavků, které zajistí udržení každého takového zdroje pod kontrolou.
2. Tato směrnice se vztahuje na vysokoaktivní zdroje podle definice v článku 2.
Členské státy mohou vyjmout z působnosti této směrnice zdroje, jejichž aktivita klesla pod zprošťovací úrovně stanovené ve směrnici 96/29/Euratom.
3. Minimální povinnosti vyplývající z této směrnice doplňují požadavky stanovené ve směrnici 96/29/Euratom.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "opuštěným zdrojem" uzavřený zdroj, jehož aktivita je v době jeho nálezu vyšší než zprošťovací úroveň podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 96/29/Euratom a který není pod předpisy stanovenou kontrolou, a to buď proto, že pod takovou kontrolou nikdy nebyl, nebo proto, že byl opuštěn, ztracen, odložen na nesprávné místo, ukraden nebo převeden na nového držitele bez řádného oznámení příslušnému orgánu anebo bez vyrozumění příjemce;
b) "vysokoaktivním zdrojem" (dále jen "zdroj") uzavřený zdroj obsahující radionuklid, jehož aktivita v době výroby nebo – není-li známa – v době prvního uvedení na trh je rovná nebo vyšší než příslušná úroveň aktivity uvedená v příloze I;
c) "činností" činnost ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom;
d) "povolením" písemné povolení k provádění činnosti se zdrojem udělované příslušnými orgány na základě žádosti;
e) "příslušným orgánem" jakýkoliv orgán určený členským státem k provádění úkolů vyplývajících z této směrnice;
f) "nepoužívaným zdrojem" zdroj, který se již k činnosti, na niž bylo vydáno povolení, nepoužívá a ani se s jeho dalším používáním nepočítá;
g) "držitelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která podle vnitrostátních právních předpisů za zdroj odpovídá, včetně výrobců, dodavatelů a uživatelů zdrojů, ale s výjimkou "schválených zařízení";
h) "výrobcem" každá fyzická nebo právnická osoba, která zajišťuje výrobu zdroje;
i) "schváleným zařízením" zařízení nacházející se na území členského státu, kterému v souladu s vnitrostátními právními předpisy vydaly příslušné orgány daného státu povolení k dlouhodobému skladování nebo ukládání zdrojů, nebo zařízení podle vnitrostátních právních předpisů náležitě schválené pro dočasné skladování zdrojů;
j) "pracovníkem vystaveným záření" pracovník ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom;
k) "uzavřeným zdrojem" zdroj ve smyslu definice uvedené ve směrnici 96/29/Euratom. Tato definice případně zahrnuje i pouzdro, v němž jsou uzavřeny radioaktivní látky a které je nedílnou součástí zdroje;
l) "dodavatelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která dodává nebo poskytuje nějaký zdroj;
m) "převodem" zdroje převod zdroje z jednoho držitele na jiného;
n) "obalem zdroje" obal uzavřeného zdroje, který není součástí zdroje, ale slouží k přepravě zdroje, k nakládání s ním apod.
Článek 3
Povolení
1. Členské státy budou požadovat, aby držitel před zahájením jakékoliv činnosti se zdrojem, včetně jeho převzetí do držby, měl povolení.
2. Členské státy se před vydáním povolení ujistí, že:
a) byla přijata odpovídající opatření, zejména opatření vyplývající z této směrnice, pro zajištění bezpečného nakládání se zdroji, včetně opatření týkajících se nepoužívaných zdrojů.
Tato posledně jmenovaná opatření mohou stanovovat převod zdrojů na dodavatele nebo jejich umístění do schváleného zařízení, anebo povinnost výrobce či dodavatele tyto zdroje přijmout;
b) byla přijata odpovídající opatření, ve formě finančního zajištění nebo jakéhokoli jiného rovnocenného prostředku vhodného pro daný zdroj, pro zajištění bezpečného nakládání s nepoužívanými zdroji, včetně případů, kdy se jejich držitel dostane do platební neschopnosti nebo ukončí podnikání.
3. Členské státy zajistí, aby povolení obsahovalo:
a) odpovědnosti,
b) minimální kvalifikaci zaměstnanců, včetně informovanosti a výcviku,
c) minimální kritéria pro nakládání se zdroji, jejich obaly a přídavným zařízením,
d) požadavky na postupy a komunikační spojení v případech mimořádných událostí,
e) pracovní postupy, které je třeba dodržovat,
f) údržbu zařízení, zdrojů a obalů,
g) vhodné nakládání s nepoužívanými zdroji, včetně dohod o jejich případném převodu na dodavatele, jiného oprávněného držitele nebo do schváleného zařízení.
Článek 4
Převody
Členské státy zřídí systém, který jim umožní dostatečnou informovanost o jednotlivých převodech zdrojů.
Článek 5
Záznamy
1. Držitel vede záznamy o všech zdrojích v jeho odpovědnosti, o jejich umístění a jejich převodu.
Záznamy obsahují především informace uvedené v příloze II.
Tyto informace mohou být zapsány na normalizovaném záznamovém listu podle odstavce 5.
2. Držitel poskytne příslušnému orgánu elektronickou nebo písemnou kopii všech záznamů podle odstavce 1 nebo jejich části, podle požadavků daného členského státu:
- bez zbytečného prodlení v době pořízení těchto záznamů, což by mělo být co nejdříve po nabytí zdroje,
- dále v pravidelných intervalech stanovených členskými státy/příslušnými orgány, které však nebudou delší dvanácti měsíců,
- změní-li se stav uvedený v informačnímu listu,
- bez zbytečného prodlení při uzavření záznamů o určitém zdroji v případě, kdy držitel již tento zdroj nedrží; v takovém případě musí rovněž uvést jméno držitele nebo schváleného zařízení, na nějž byl dotyčný zdroj převeden,
- bez zbytečného prodlení při uzavření těchto záznamů v případě, kdy držitel nedrží již žádné zdroje a
- kdykoli o to požádá příslušný orgán.
Záznamy držitele musí být dostupné pro inspekci příslušným orgánem.
3. Příslušné orgány vedou záznamy o oprávněných držitelích a jimi držených zdrojích.
Tyto záznamy obsahují zejména údaje o daném radionuklidu, o aktivitě v době výroby nebo – není-li známa – v době prvního uvedení na trh nebo v době, kdy držitel zdroj získal, a o typu zdroje.
4. Příslušné orgány záznamy aktualizují, přičemž berou v úvahu mimo jiné převody zdrojů.
5. Komise poskytne normalizovaný záznamový list pro pořizování záznamů, který je uveden v příloze II, v elektronické podobě.
6. Komise může postupem podle článku 17 aktualizovat požadované informace uvedené v příloze II, jakož i normalizovaný záznamový list pro pořizování záznamů uvedený v příloze II.
Článek 6
Povinnosti držitelů
Každý držitel zdrojů je povinen:
a) zajistit pravidelné provádění příslušných zkoušek, jako například zkoušek těsnosti podle mezinárodních norem, za účelem kontroly a zachování integrity každého zdroje;
b) ověřovat pravidelně ve stanovených intervalech, které mohou stanovit členské státy, že se každý zdroj, případně zařízení obsahující daný zdroj, nachází na místě svého používání nebo skladování a že je ve zjevně dobrém stavu;
c) zajistit, aby se na každý stacionární i mobilní zdroj vztahovala odpovídající dokumentovaná opatření, např. písemné protokoly a postupy, aby se zabránilo neoprávněnému přístupu ke zdroji nebo ztrátě či krádeži zdroje, anebo jeho poškození požárem;
d) neprodleně oznámit příslušnému orgánu ztrátu, krádež nebo neoprávněné použití zdroje, zajistit provedení kontroly integrity každého zdroje po jakékoliv události, která mohla zdroj poškodit, včetně požáru, a v případě takové události o ní a o přijatých opatřeních informovat příslušný orgán;
e) vrátit každý nepoužívaný zdroj dodavateli nebo jej umístit do schváleného zařízení nebo zajistit převod na jiného oprávněného držitele, není-li s příslušným orgánem dohodnut jiný postup, a to bez zbytečného prodlení po ukončení jeho používání;
f) před převodem se ujistit o tom, že příjemce je držitelem příslušného povolení;
g) neprodleně oznámit příslušnému orgánu každou mimořádnou událost nebo nehodu, která způsobí neplánované ozáření pracovníka nebo příslušníka veřejnosti.
Článek 7
Identifikace a označování
1. Výrobce opatří každý zdroj nezaměnitelným identifikačním číslem a v případě zdrojů dovezených ze třetí země zajistí dodavatel, aby každý zdroj byl takovým číslem opatřen.
Je-li to proveditelné, toto číslo se vyryje nebo natiskne na zdroj.
Toto číslo musí být rovněž vyryto nebo natištěno na obalu zdroje.
Není-li to proveditelné nebo v případě přepravních obalů pro vícenásobné použití musí být na obalu uvedeny alespoň informace o povaze zdroje.
Výrobce nebo dodavatel zajistí, aby obal zdroje a, je-li to proveditelné, i zdroj byly označeny a opatřeny příslušnou značkou varující před nebezpečím ozáření.
Výrobce poskytne fotografii každého vyráběného typu zdroje a pro něj obvykle používaného obalu.
2. Držitel zajistí, aby ke každému zdroji byla připojena písemná informace o tom, že zdroj je identifikován a označen v souladu s odstavcem 1, a aby nápisy a značky podle odstavce 1 zůstaly čitelné.
Uvedená informace obsahuje v závislosti na případu fotografie zdroje, obalu zdroje, přepravního obalu, zařízení a vybavení.
Článek 8
Výcvik a informování
1. Při organizaci informování a výcviku v oblasti radiační ochrany v souladu s článkem 22 směrnice 96/29/Euratom je držitel povinen zajistit, aby tento výcvik zahrnoval specifické požadavky týkající se bezpečného nakládání se zdroji.
Informování a výcvik musí klást zvláštní důraz na nezbytné bezpečnostní požadavky a obsahovat specifické informace o možných následcích ztráty odpovídající kontroly nad zdroji.
Informování a výcvik se musí opakovat v pravidelných intervalech a musí být dokumentovány, aby byla zajištěna dostatečná připravenost příslušných pracovníků na uvedené události.
Příslušné informování a výcvik jsou určeny pracovníkům vystaveným záření.
2. Členské státy poskytnou podporu vedení a pracovníkům zařízení, v nichž je nejvyšší pravděpodobnost nálezu opuštěných zdrojů nebo manipulace s nimi (např. velká šrotiště a velká zařízení na recyklaci šrotu), a vedení a pracovníkům ve významných tranzitních uzlových bodech (např. na celnicích) tak, aby zajistily, že tito pracovníci budou:
a) informováni o možnosti, že se setkají se zdrojem;
b) poučeni a vyškoleni v tom, jak vizuálně rozpoznat zdroje a jejich obaly;
c) informováni o základních skutečnostech týkajících se ionizujícího záření a jeho účinků,
d) informováni a vyškoleni v tom, jaká opatření je třeba učinit na místě v případě zjištění přítomnosti zdroje nebo podezření na jeho přítomnost.
Článek 9
Opuštěné zdroje
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány byly připraveny nebo přijaly předpisy, včetně určení odpovědností, pro případ nálezu opuštěných zdrojů a pro zvládnutí radiačních mimořádných situací způsobených opuštěnými zdroji a aby vypracovaly odpovídající havarijní plány a opatření pro takové situace.
2. Členské státy zajistí, aby osobám, které běžně nevykonávají aktivity, na něž se vztahují požadavky radiační ochrany, a které mají podezření na přítomnost opuštěného zdroje, byly neprodleně poskytnuty odborné technické rady a pomoc.
Hlavním účelem těchto rad a pomoci je ochrana pracovníků a veřejnosti před zářením a zabezpečení zdroje.
3. Členské státy podporují zavedení systémů určených k detekci opuštěných zdrojů na místech, na jakých se opuštěné zdroje obecně vyskytují, jako např. na velkých šrotištích a ve velkých zařízeních na recyklaci šrotu, nebo případně ve významných tranzitních uzlových bodech, např. na celnicích.
4. Členské státy zajistí případnou organizaci kampaní vedoucích k opětnému převzetí opuštěných zdrojů, které zbyly po dřívějších aktivitách, pod kontrolu.
Tyto kampaně mohou zahrnovat finanční spoluúčast členských států na nákladech spojených s opětným převzetím opuštěných zdrojů pod kontrolu, s nakládáním s nimi a s jejich ukládáním a jejich součástí může také být vyhledávání v archivech orgánů, jako jsou např. celnice, a držitelů, jako jsou např. výzkumné ústavy, zkušebny materiálu nebo nemocnice.
Článek 10
Finanční zajištění pro opuštěné zdroje
Členské státy zajistí, aby byl v souladu s pravidly, která samy určí, zřízen systém finančního zajištění nebo jakýkoli jiný rovnocenný prostředek hrazení nákladů spojených s opětným převzetím opuštěných zdrojů pod kontrolu a nákladů, které mohou vyplynout z provádění požadavků uvedených v článku 9.
Článek 11
Mezinárodní spolupráce a výměna informací
Každý členský stát si neprodleně vyměňuje informace a spolupracuje s ostatními příslušnými členskými státy či třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi ve věcech týkajících se ztráty, přemístění, krádeže nebo odhalení zdrojů a následných kroků nebo šetření, aniž jsou dotčeny příslušné požadavky týkající se důvěrnosti a vnitrostátní předpisy.
Článek 12
Inspekce
Členské státy zřídí nebo zachovají inspekční systém za účelem zajištění dodržování předpisů přijatých podle této směrnice.
Článek 13
Příslušný orgán
1. Členské státy určí orgán příslušný pro vykonávání úkolů podle této směrnice.
2. Členské státy sdělí Komisi název a adresu příslušného orgánu a všechny údaje, které jsou nezbytné pro pohotovou komunikaci s těmito orgány.
3. Má-li členský stát více příslušných orgánů, určí jedno styčné místo pro komunikaci s orgány ostatních členských států.
4. Členské státy sdělí Komisi jakékoli změny údajů podle odstavců 2 a 3.
5. Komise sdělí údaje podle odstavců 2, 3 a 4 všem příslušným orgánům ve Společenství a pravidelně je zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie v nejvýše dvouletých intervalech.
Článek 14
Zpráva o zkušenostech
Nejpozději 31. prosince 2010 podají členské státy Komisi zprávu o zkušenostech získaných při provádění této směrnice, včetně posouzení veškerých případných účinků čl. 1 odst. 2.
Na základě těchto zpráv předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2005.
Pokud jde o zdroje uvedené na trh přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, mohou členské státy stanovit, že:
a) články 3 až 6 se nebudou uplatňovat až do 31. prosince 2007;
b) článek 7 se nebude uplatňovat, s výjimkou těchto požadavků, které se budou uplatňovat nejpozději od 31. prosince 2007:
- držitel zajistí, aby ke každému takovému zdroji a obalu zdroje byla – je-li to proveditelné – připojena písemná informace umožňující identifikovat zdroj a jeho povahu,
- držitel zajistí, aby každý takový zdroj a obal zdroje byly – je-li to proveditelné – označeny příslušnou značkou varující před nebezpečím ozáření.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a připojí srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 17
Výbor
Komisi je při plnění úkolů uvedených v čl. 5 odst. 6 nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko výboru je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem jejího vyhlášení
Směrnice Komise 2003/124/ES
ze dne 22. prosince 2003,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 a čl. 6 odst. 10 první, druhou a třetí odrážku uvedené směrnice,
po konzultaci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry [2] pro účely technické pomoci,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozumní investoři opírají svá investiční rozhodnutí o informace, které již mají k dispozici ("informace dostupné ex ante").
Proto by otázka, zda by mohl rozumný investor vzít při investičním rozhodnutí v úvahu konkrétní informaci, měla být hodnocena na základě informací dostupných ex ante.
Takové hodnocení musí posoudit předpokládaný dopad informací, zejména s ohledem na souhrn souvisejících činností dotyčného emitenta, spolehlivost zdroje informací a jiné tržní proměnné, které mohou za daných okolností ovlivnit příslušný finanční nástroj nebo odvozený finanční derivát.
(2) Ex post informace se mohou použít ke ověření předpokladu citlivosti ceny na informace ex ante, neměly by se však použít proti někomu, kdo došel k rozumným závěrům na základě ex ante informací, které měl k dispozici.
(3) Právní jistota účastníků trhu by se měla zvýšit díky užšímu vymezení dvou prvků, jež jsou zásadní pro definici důvěrné informace, a sice přesné povahy takové informace a významu jejího možného dopadu na ceny finančních nástrojů nebo odvozených finančních derivátů.
(4) Ochrana investorů nevyžaduje pouze včasné uveřejnění důvěrných informací emitenty. Vyžaduje rovněž, aby takové uveřejnění bylo pokud možno co nejrychlejší a nejsynchronizovanější pro všechny kategorie investorů ve všech členských státech, v nichž emitent požádal o přijetí svých finančních nástrojů k obchodování na regulovaném trhu nebo přijetí bylo schváleno, aby byl na úrovni Společenství rovný přístup investorů k těmto informacím a aby se předcházelo obchodování zasvěcených osob.
K tomuto účelu mohou členské státy úředně stanovit mechanismy, které budou pro takové uveřejňování používány.
(5) Aby byly chráněny oprávněné zájmy emitentů, mělo by být za přesně definovaných konkrétních podmínek přípustné pozdržet uveřejnění důvěrných informací.
Ochrana investorů však vyžaduje, aby byly informace v takových případech uchovávány v utajení, aby se předcházelo obchodování zasvěcených osob.
(6) Za účelem usměrňování účastníků trhu i příslušných orgánů, musí být při zkoumání potenciálního manipulujícího jednání brány v úvahu určité signály.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Důvěrné informace
1. Pro účely čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6/ES se informace považuje za "přesné povahy", pokud zmiňuje souhrn okolností, který existuje nebo u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo událost, k níž došlo nebo u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde, a pokud je dostatečně konkrétní, aby bylo možné na jejím základě dojít k závěru ohledně možného dopadu takového souhrnu okolností či takové události na ceny finančních nástrojů nebo odvozených finančních derivátů.
2. Pro účely čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6/ES se "která, kdyby byla uveřejněna, by pravděpodobně měla významný dopad na ceny těchto finančních nástrojů nebo na ceny odvozených finančních derivátů" rozumí informace, kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investičních rozhodnutí.
Článek 2
Prostředky a lhůty pro uveřejňování důvěrných informací
1. Pro účely čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/6/ES se použijí čl. 102 odst. 1 a článek 103 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES [3].
Členské státy dále zajišťují, aby emitent uveřejnil důvěrnou informaci způsobem, který umožňuje rychlý přístup a úplné, správné a včasné zhodnocení informace ze strany veřejnosti.
Kromě toho členské státy zajišťují, aby emitent nespojoval způsobem, který může být zavádějící, poskytnutí důvěrných informací veřejnosti s prosazením svých činností na trhu.
2. Členské státy zajišťují, aby se mělo za to, že emitenti splnili čl. 6 odst. 1 první pododstavec směrnice 2003/6/ES, pokud po tom, co nastal souhrn okolností nebo událost, třebaže dosud ještě neformalizované, o tom emitenti rychle informovali veřejnost.
3. Jakékoli významné změny, které se týkají již uveřejněných důvěrných informací, se uveřejňují okamžitě poté, co nastaly, stejnou cestou, jaká byla použita při uveřejnění původních informací.
4. Členské státy požadují, aby emitenti s náležitou péčí zajistili, aby uveřejnění důvěrných informací bylo pokud možno co nejsynchronizovanější pro všechny kategorie investorů ve všech členských státech, v nichž tito emitenti požádali o přijetí svých finančních nástrojů k obchodování na regulovaném trhu nebo přijetí bylo schváleno.
Článek 3
Oprávněné zájmy ospravedlňující pozdržení uveřejnění a důvěrnost
1. Pro účely čl. 6 odst. 2 směrnice 2003/6/ES se mohou oprávněné zájmy týkat zejména následujících okolností, jejichž výčet není úplný:
a) probíhající jednání nebo související okolnosti, pokud by výsledek nebo obvyklý průběh jednání mohly být ovlivněny uveřejněním.
Zejména v případě, že je finanční životaschopnost emitenta ve vážném a bezprostředním ohrožení, třebaže nikoli v oblasti působnosti úpadkového práva, může být uveřejnění informací pozdrženo o omezenou dobu, pokud by takové uveřejnění vážně ohrozilo zájmy stávajících a potenciálních akcionářů závažným narušením závěru konkrétních jednání, jejichž cílem je zajistit dlouhodobé finanční oživení emitenta;
b) rozhodnutí přijatá nebo smlouvy uzavřené řídícím orgánem emitenta, které musí schválit jiný orgán emitenta, aby se staly platnými, pokud struktura uvedeného emitenta vyžaduje oddělení těchto orgánů, jestliže by uveřejnění těchto informací před jejich schválením společně se současným oznámením, že ještě musí dojít ke schválení, ohrozilo správné vyhodnocení informací ze strany veřejnosti.
6 odst. 2 směrnice 2003/6/ES členské státy požadují, aby za účelem zajištění utajení důvěrných informací kontroloval emitent přístup k takovým informacím, a zejména aby
a) zavedl účinná opatření pro zamezení přístupu k takovým informacím osobám, které je nepotřebují pro výkon své funkce v rámci emitenta;
b) přijal nezbytná opatření s cílem zajistit, aby každá osoba s přístupem k takovým informacím uznala vyplývající právní povinnosti a aby si byla vědoma sankcí za zneužití nebo neoprávněné šíření takových informací;
c) uplatňoval opatření, díky nimž je možné okamžité uveřejnění relevantní důvěrné informace v případě, že není schopen zajistit její utajení, aniž je dotčen čl. 6 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2003/6/ES.
Článek 4
Manipulující jednání související s nesprávnými nebo zavádějícími signály a se zajištěním ceny
Pro účely čl. 1 bodu 2 písm. a) směrnice 2003/6/ES, a aniž jsou dotčeny příklady uvedené v odst. 2 bodu 2 uvedeného článku, zajistí členské státy, aby příslušné orgány a účastníci trhu při posuzování operací nebo příkazů brali v úvahu následující signály, jejichž výčet není úplný a které nemusí nezbytně samy o sobě být považovány za tržní manipulaci:
a) míra, do jaké vydané příkazy nebo uskutečněné operace představují významný podíl denního objemu operací s příslušným finančním nástrojem na dotčeném regulovaném trhu, zejména když tyto činnosti vedou k významné změně ceny finančního nástroje;
b) míra, do jaké příkazy vydané nebo operace uskutečněné osobami s významnou kupní či prodejní pozicí ohledně finančního nástroje vedou k významné změně ceny tohoto nástroje nebo odpovídajícího derivátu či podkladového nástroje, které byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu;
c) zda uskutečněné operace nevedou ke změně skutečného vlastníka finančního nástroje přijatého k obchodování na regulovaném trhu;
d) míra, do jaké vydané příkazy nebo uskutečněné operace zahrnují změny pozic během krátkého období a představují významný podíl denního objemu operací s příslušným finančním nástrojem na dotyčném regulovaném trhu a do jaké mohou být spojené s významnými změnami ceny finančního nástroje přijatého k obchodování na regulovaném trhu;
e) míra, v jaké se vydané příkazy nebo uskutečněné operace koncentrují v krátkém časovém úseku burzovního dne a do jaké vedou k takové změně ceny, která bude následně opačná;
f) míra, do jaké vydané příkazy mění nejlepší oznámené nabídkové či poptávkové ceny finančního nástroje přijatého k obchodování na regulovaném trhu nebo obecněji oznámenou knihu příkazů, ke které mají účastníci trhu přístup, a do jaké jsou odstraněny před vlastní realizací;
g) míra, do jaké jsou příkazy vydány nebo operace uskutečněny v konkrétní chvíli nebo přibližně ve chvíli, kdy se počítají referenční ceny, ceny úhrady a ocenění, a do jaké to vede ke změnám kurzů, které mají vliv na takové ceny a ocenění.
Článek 5
Manipulující jednání související s využíváním fiktivních prostředků nebo s jakoukoli jinou formou klamání nebo lsti
Pro účely čl. 1 bodu 2 písm. b) směrnice 2003/6/ES, a aniž jsou dotčeny příklady uvedené v odst. 2 bodu 2 uvedeného článku, zajistí členské státy, aby příslušné orgány a účastníci trhu při posuzování operací nebo příkazů brali v úvahu následující signály, jejichž výčet není úplný a které nemusí nezbytně samy o sobě být považovány za tržní manipulaci:
a) zda vydaným příkazům nebo operacím uskutečněným osobami předchází nebo po nich následuje šíření nepravdivých či zavádějících informací týmiž osobami či osobami s nimi propojenými;
b) zda jsou příkazy vydány nebo zda jsou operace uskutečněny osobami předtím nebo potom, co tytéž osoby či osoby s nimi propojené vypracují nebo šíří analýzy či investiční doporučení, která jsou chybná či zkreslená nebo očividně ovlivněna materiálním zájmem.
Článek 6
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12. října 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/125/ES
ze dne 22. prosince 2003,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o poctivé předkládání investičních doporučení a uveřejňování střetu zájmů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [1], a zejména na čl. 6 odst. 10 šestou odrážku uvedené směrnice,
po konzultaci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry [2] pro účely technické pomoci,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro poctivé, jasné a přesné předkládání informací a uveřejňování zájmů a střetu zájmů je nezbytné stanovit harmonizované normy, které by měly dodržovat osoby, které vydávají nebo šíří informace doporučující nebo navrhující investiční strategii určené pro distribuční kanály nebo pro veřejnost.
Integrita trhu vyžaduje, aby předkládání informací doporučujících nebo navrhujících investiční strategii odpovídala zvýšeným nárokům na nestrannost, poctivost a průhlednost.
(2) Doporučení nebo navržení investiční strategie se děje buď výslovně (například doporučení ke "koupi", "držení" nebo "prodeji"), nebo implicitně (odkazem na kurzový cíl apod.).
(3) Investiční poradenství formou poskytování osobních doporučení klientovi v souvislosti s jednou či více operacemi, jež se týkají finančních nástrojů (zejména neformální doporučení krátkodobé investice, která pocházejí z prodejních či obchodních oddělení investičního podniku nebo úvěrové instituce a jsou určena jejich klientům), která pravděpodobně nebudou zpřístupněna veřejnosti, by samo o sobě nemělo být považováno za doporučení ve smyslu této směrnice.
(4) Investiční doporučení, která představují možný základ investičních rozhodnutí, by měla být vypracovávána a šířena s největší péčí, aby se vyloučilo uvádění účastníků trhu v omyl.
(5) Totožnost autora investičních doporučení, jeho profesní pravidla a totožnost jeho příslušného orgánu by měly být uveřejněny, jelikož by mohlo jít o cennou informaci pro investory při investičním rozhodování.
(6) Doporučení by měla být předkládána jasně a přesně.
(7) Vlastní zájmy či střet zájmů osob doporučujících nebo navrhujících investiční strategii mohou ovlivnit stanovisko, které vyjadřují v investičních doporučeních.
Aby byla zajištěna možnost vyhodnocení objektivity a spolehlivosti informací, měly by být vhodným způsobem uveřejněny významné finanční zájmy v jakémkoli finančním nástroji, který je předmětem informací doporučujících investiční strategie, nebo jakýkoli střet zájmů či kontrolní vztah vzhledem k emitentovi, kterého se informace přímo či nepřímo týkají.
Tato směrnice však nevyžaduje po osobách, které vypracovávají investiční doporučení, aby porušovaly účinné informační bariéry, jejichž úkolem je předcházet a bránit střetu zájmů.
(8) Investiční doporučení může šířit v nezměněné, změněné nebo shrnující formě jiná osoba, než která je vypracovala.
Způsob, jakým jsou tato doporučení šířena, může mít významný dopad na jejich vyhodnocení investory.
Cennou informací pro investory při zvažování investičních rozhodnutí může být zejména znalost totožnosti osoby šířící investiční doporučení, jejích profesních pravidel či rozsahu změn původního doporučení.
(9) Umístění investičních doporučení na internetových stránkách by mělo probíhat v souladu s pravidly o předávání osobních údajů do třetích zemí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3].
(10) Ratingové agentury vydávají stanoviska o důvěryhodnosti určitého emitenta nebo kvalitě určitého finančního nástroje v daný den.
Tato stanoviska jako taková nepředstavují doporučení ve smyslu této směrnice.
Ratingové agentury by však měly zvážit přijetí vnitřních politik a postupů určených k zajištění toho, že jimi zveřejněné ratingy budou předkládány poctivě a že budou vhodným způsobem uveřejňovat jakékoli významné zájmy či střet zájmů týkající se finančních nástrojů nebo emitentů, ke kterým se jejich ratingy vztahují.
(11) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména článkem 11 uvedené listiny, a článkem 10 Evropské úmluvy o lidských právech.
V tomto ohledu tato směrnice nijak nebrání členským státům používat svá ústavní pravidla vztahující se ke svobodě tisku a svobodě projevu ve sdělovacích prostředcích.
(12) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se navíc k definicím uvedeným ve směrnici 2003/6/ES rozumí:
1. "investičním podnikem" osoba, jak je definována v čl. 1 odst.
2. "úvěrovou institucí" osoba, jak je definována v čl.
1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES [5];
3. "doporučeními" analýza nebo jiná informace doporučující nebo navrhující investiční strategii, výslovně či implicitně, s ohledem na jeden nebo více finančních nástrojů či emitentů finančních nástrojů, včetně stanoviska ohledně současné nebo budoucí hodnoty či ceny těchto nástrojů a určená pro distribuční kanály nebo pro veřejnost;
4. "analýzou nebo jinou informací doporučující nebo navrhující investiční strategii":
a) informace od nezávislého analytika, investičního podniku, úvěrové instituce, jakékoli jiné osoby, jejíž hlavní podnikatelskou činností je vypracovávání doporučení, nebo fyzické osoby, které pro ně pracují na základě pracovní smlouvy nebo jinak, přičemž tato informace přímo či nepřímo vyjadřuje konkrétní investiční doporučení s ohledem na finanční nástroj nebo emitenta finančních nástrojů;
b) informace od jiných osob, než jsou osoby uvedené v písmenu a), která přímo doporučuje konkrétní investiční rozhodnutí s ohledem na finanční nástroj;
5. "dotyčnou osobou" fyzická či právnická osoba vypracovávající nebo šířící doporučení při výkonu svého zaměstnání či podnikání;
6. "emitentem" emitent finančního nástroje, kterého se doporučení přímo či nepřímo týká;
7. "distribučními kanály" kanál, jehož prostřednictvím informace je nebo pravděpodobně bude k dispozici veřejnosti, a "informací, která bude pravděpodobně k dispozici veřejnosti" se rozumí informace, k níž má přístup velký počet osob;
8. "vhodnou právní úpravou" právní úprava, včetně samoregulace, platná v členských státech ve smyslu směrnice 2003/6/ES.
KAPITOLA II VYPRACOVÁNÍ DOPORUČENÍ
Článek 2
Totožnost autorů doporučení
1. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby každé doporučení jasně a zřetelně uvádělo totožnost osoby odpovědné za jeho vypracování, a zejména jméno a funkci jednotlivce, který připravil doporučení, a jméno právnické osoby odpovědné za jeho vypracování.
2. Pokud je dotyčná osoba investičním podnikem nebo úvěrovou institucí, požadují členské státy, aby byla uveřejněna totožnost příslušného orgánu.
Pokud není dotyčná osoba ani investičním podnikem, ani úvěrovou institucí, ale vztahují se na ni normy samoregulace nebo kodex chování, zajistí členské státy, aby byl zveřejněn odkaz na tyto normy nebo kodex.
3. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby byly požadavky stanovené v odstavcích 1 a 2 upraveny tak, aby nebyly v případě nepsaných doporučení nepřiměřené.
Tato úprava může zahrnovat odkaz na místo, kde má veřejnost k informacím přímý a snadný přístup, například na internetovou stránku dotyčné osoby.
4. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na novináře, na něž se v členských státech vztahuje rovnocenná vhodná právní úprava včetně rovnocenné vhodné samoregulace, pokud tato právní úprava dosahuje podobných účinků jako právní úprava podle odstavců 1 a 2.
Článek 3
Obecná norma pro poctivé předkládání doporučení
1. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby všechny dotyčné osoby vynakládaly náležitou péči s cílem zajistit, aby:
a) byly skutečnosti jasně odlišené od výkladů, odhadů, stanovisek a jiných typů nefaktických informací;
b) byly všechny zdroje spolehlivé, nebo pokud panují pochybnosti o spolehlivosti zdroje, aby bylo na to jasně poukázáno;
c) byly všechny prognózy, předpovědi a kurzové cíle jasně označeny jako takové a aby bylo poukázáno na významné předpoklady použité při jejich vypracování nebo použití.
2. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby byly požadavky stanovené v odstavci 1 upraveny tak, aby nebyly v případě nepsaných doporučení nepřiměřené.
3. Členské státy zajišťují, aby všechny dotyčné osoby vynakládaly náležitou péči s cílem zajistit, aby mohlo být jakékoli doporučení na žádost příslušných orgánů zdůvodněno jako rozumné.
4. Odstavce 1 a 3 se nevztahují na novináře, na něž se v členských státech vztahuje rovnocenná vhodná právní úprava včetně rovnocenné vhodné samoregulace, pokud tato právní úprava dosahuje podobných účinků jako právní úprava podle odstavců 1 a 3.
Článek 4
Další povinnosti týkající se poctivého předkládání doporučení
1. Pokud je dotyčná osoba nezávislým analytikem, investičním podnikem, úvěrovou institucí, jakoukoli s nimi propojenou právnickou osobou, jakoukoli jinou dotyčnou osobou, jejíž hlavní podnikatelskou činností je vypracovávání doporučení, nebo fyzickou osobou, která pro ně pracuje na základě pracovní smlouvy nebo jinak, zajišťují členské státy kromě povinností stanovených v článku 3, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby taková osoba vynakládala náležitou péči s cílem zajistit alespoň, aby:
a) byly tak, jak je vhodné, uvedeny všechny podstatné zdroje včetně dotyčného emitenta společně se skutečností, zda bylo doporučení oznámeno tomuto emitentovi a zda bylo změněno po tomto oznámení před šířením;
b) byl vhodným způsobem shrnut jakýkoli základ nebo metodika použité pro vyhodnocení finančního nástroje či emitenta finančního nástroje nebo pro stanovení kurzového cíle pro finanční nástroj;
c) byl přiměřeným způsobem vysvětlen význam jakéhokoli doporučení, jako je například doporučení "koupit", "prodat" či "držet", případně časový horizont investice, jíž se doporučení týká, a aby bylo vyjádřeno vhodné varování před riziky včetně analýzy citlivosti použitých předpokladů;
d) byl proveden odkaz na plánovanou četnost případných aktualizací doporučení a na veškeré důležité změny předem oznámeného způsobu krytí;
e) bylo datum prvního uveřejnění doporučení sděleno jasně a zřetelně, stejně jako i datum a čas zmíněných cen finančních nástrojů;
f) pokud se doporučení liší od doporučení ohledně téhož finančního nástroje či emitenta vydaného v průběhu předchozích 12 měsíců, byla tato změna a datum dřívějšího doporučení uvedeny jasně a zřetelně.
2. Členské státy zajistí, aby v případě, že jsou požadavky v odst. 1 písm. a), b) nebo c) v poměru k délce šířeného doporučení nepřiměřené, postačil jasný a zřetelný odkaz v samotném doporučení na místo, kde má veřejnost k požadovaným informacím přímý a snadný přístup, jako je například přímý internetový odkaz na dané informace na internetové stránce dotyčné osoby, pokud nedošlo ke změně použité metodiky nebo základu vyhodnocení.
3. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby byly požadavky stanovené v odstavci 1 upraveny tak, aby nebyly v případě nepsaných doporučení nepřiměřené.
Článek 5
Obecná norma pro uveřejňování zájmů a střetu zájmů
1. Členské státy zajistí, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby dotyčné osoby uveřejňovaly všechny vztahy a okolnosti, o nichž lze rozumně předpokládat, že jsou způsobilé poškodit objektivnost doporučení, zejména pokud mají dotyčné osoby významný finanční zájem v jednom či několika finančních nástrojích, které jsou předmětem doporučení, nebo se dostávají do vážného střetu zájmů v souvislosti s emitentem, jehož se doporučení týká.
Pokud je dotyčná osoba právnickou osobou, vztahuje se tento požadavek rovněž na jakoukoli právnickou či fyzickou osobu, která pro ni pracuje na základě pracovní smlouvy nebo jinak a která se podílela na přípravě doporučení.
2. Pokud je dotyčná osoba právnickou osobou, zahrnují informace, které mají být zveřejněny v souladu s odstavcem 1, alespoň tyto údaje:
a) veškeré zájmy či střet zájmů dotyčné osoby nebo s ní propojených právnických osob, které jsou přístupné nebo u nichž se rozumně očekává, že budou přístupné osobám podílejícím se na přípravě doporučení;
b) veškeré zájmy či střety zájmů dotyčné osoby nebo s ní propojených právnických osob známé osobám, které ačkoli se nepodílely na přípravě doporučení, měly nebo mohly na základě rozumného očekávání mít přístup k doporučení před jeho šířením mezi zákazníky nebo veřejnost.
3. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby samo doporučení obsahovalo uveřejněné informace podle odstavců 1 a 2.
V případě, že by byly takové požadavky v poměru k délce distribuovaného doporučení nepřiměřené, postačí jasný a zřetelný odkaz v samotném doporučení na místo, kde má veřejnost k těmto uveřejněným informacím přímý a snadný přístup, jako je například přímý internetový odkaz na zveřejněné informace na internetové stránce dotyčné osoby.
4. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby byly požadavky stanovené v odstavci 1 upraveny tak, aby nebyly v případě nepsaných doporučení nepřiměřené.
5. Odstavce 1 a 3 se nevztahují na novináře, na něž se v členských státech vztahuje rovnocenná vhodná právní úprava včetně rovnocenné vhodné samoregulace, pokud tato právní úprava dosahuje podobných účinků jako právní úprava podle odstavců 1 a 3.
Článek 6
Další povinnosti týkající se uveřejňování zájmů a střetu zájmů
1. Kromě povinností stanovených v článku 5 zajišťují členské státy, aby každé doporučení, které vypracoval nezávislý analytik, investiční podnik, úvěrová instituce, jakákoli s nimi propojená právnická osoba nebo jakákoli jiná dotyčná osoba, jejíž hlavní podnikatelskou činností je vypracovávání doporučení, uveřejňovalo jasně a zřetelně tyto informace o jejich zájmech a střetu zájmů:
a) významné podíly, které existují mezi dotyčnou osobou nebo jakoukoli s ní propojenou právnickou osobou na jedné straně a emitentem na straně druhé.
Tyto významné podíly zahrnují alespoň následující případy:
- když podíly přesahující 5 procent na základním kapitálu emitenta vlastní dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba, nebo
- když podíly přesahující 5 procent na základním kapitálu dotyčné osoby nebo jakékoli s ní propojené právnické osoby vlastní emitent.
Členské státy mohou stanovit nižší prahové hodnoty než 5 procent stanovených v těchto dvou případech;
b) jiné významné finanční zájmy, které má dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba ve vztahu k emitentovi;
c) případně prohlášení, že dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba je makléřem nebo zajišťovatelem likvidity v souvislosti s finančními nástroji emitenta;
d) případně prohlášení, že dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba byla v průběhu předchozích 12 měsíců vedoucím manažerem nebo spoluvedoucím manažerem uveřejněné nabídky finančních nástrojů emitenta;
e) případně prohlášení, že dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba jsou smluvní stranou jakékoli jiné dohody s emitentem, která se týká poskytování služeb investičního bankovnictví, za předpokladu, že by to neznamenalo uveřejnění jakýchkoli důvěrných obchodních informací a že dohoda byla platná po dobu předcházejících 12 měsíců nebo že v jejím důsledku byla v témž období k vyplacena nebo přislíbena náhrada;
f) případně prohlášení, že dotyčná osoba nebo jakákoli s ní propojená právnická osoba je smluvní stranou dohody s emitentem, která se týká vypracování doporučení.
2. Členské státy požadují uveřejnění, v obecné rovině, účinných organizačních a správních ujednání v rámci investičního podniku nebo úvěrové instituce, včetně informačních bariér, aby se předcházelo a bránilo střetu zájmů v souvislosti s doporučeními.
3. Členské státy požadují, aby pro fyzické či právnické osoby, které pracují pro investiční podnik nebo úvěrovou instituci na základě pracovní smlouvy nebo jinak a které se podílely na přípravě doporučení, zahrnoval požadavek podle čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce zejména uveřejnění informace, zda je odměna takových osob spojena s operací investičního bankovnictví, kterou uskuteční investiční podnik nebo úvěrová instituce či jakákoli s nimi propojená právnická osoba.
Pokud tyto fyzické osoby dostanou nebo koupí akcie emitenta před veřejnou nabídkou takových akcií, musí být cena a datum nabytí těchto akcií uveřejněny.
4. Členské státy požadují, aby investiční podniky a úvěrové instituce uveřejňovaly čtvrtletně podíl, jaký představují doporučení "koupit", "držet", "prodat" nebo rovnocenná doporučení v souhrnu jejich doporučení, jakož i podíl emitentů odpovídající každé z těchto kategorií, jimž investiční podnik nebo úvěrová instituce poskytly v průběhu předchozích 12 měsíců významné služby investičního bankovnictví.
5. Členské státy zajišťují, aby uveřejněné informace požadované podle odstavců 1 až 4 zahrnovalo samo doporučení.
V případě, že by byly požadavky podle odstavců 1 až 4 v poměru k délce distribuovaného doporučení nepřiměřené, postačí jasný a zřetelný odkaz v samotném doporučení na místo, kde má veřejnost k těmto uveřejněným informacím přímý a snadný přístup, jako je například přímý internetový odkaz na zveřejněné informace na internetové stránce investičního podniku nebo úvěrové instituce.
6. Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby byly požadavky stanovené v odstavci 1 upraveny tak, aby nebyly v případě nepsaných doporučení nepřiměřené.
KAPITOLA III ŠÍŘENÍ DOPORUČENÍ VYPRACOVANÝCH TŘETÍMI OSOBAMI
Článek 7
Totožnost osob šířících doporučení
Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby kdykoli, když dotyčná osoba na svou vlastní odpovědnost šíří doporučení vypracované třetí osobou, doporučení uvádělo jasně a zřetelně totožnost této dotyčné osoby.
Článek 8
Obecná norma pro šíření doporučení
Členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby kdykoli, když je doporučení vypracované třetí osobou podstatně změněno v rámci šířené informace, tato informace jasně a podrobně popisovala uskutečněnou podstatnou změnu.
Členské státy zajišťují, aby kdykoli, když podstatnou změnu tvoří změna směru doporučení (například změna doporučení "koupit" na doporučení "držet" nebo "prodat" či naopak), splňovala osoba šířící doporučení požadavky podle článků 2 až 5 pro autory doporučení v rozsahu podstatné změny.
Kromě toho členské státy zajišťují, aby existovala vhodná právní úprava, jejímž účelem je zajistit, aby dotyčné právnické osoby, které samy nebo prostřednictvím fyzických osob šíří podstatně změněné doporučení, měly písemné zásady, aby osoby přijímající informace mohly být nasměrovány tam, kde mohou získat přístup k totožnosti autora doporučení, k samotnému doporučení a k uveřejněným zájmům či střetu zájmů autora, za předpokladu, že jsou tyto informace veřejně přístupné.
První a druhý odstavec se nevztahují na zprávy o doporučeních vypracovaných třetí osobou, pokud nedošlo ke změně podstaty doporučení.
V případě šíření shrnutí doporučení vypracovaného třetí osobou zajistí dotyčné osoby šířící takové shrnutí, aby bylo jasné a nebylo zavádějící, aby uvádělo zdrojový dokument a místo, kde veřejnost může získat přímý a snadný přístup k uveřejněným informacím týkajícím se zdrojového dokumentu, za předpokladu, že jsou tyto informace veřejně přístupné.
Článek 9
Další povinnosti investičních podniků a úvěrových institucí
Kromě povinností stanovených v článcích 7 a 8 v případě, že dotyčná osoba je investičním podnikem, úvěrovou institucí nebo fyzickou osobou pracující pro takové osoby na základě pracovní smlouvy nebo jinak a šíří doporučení vypracovaná třetí osobou, požadují členské státy, aby:
a) byl jasně zřetelně uveden název příslušného orgánu investičního podniku nebo úvěrové instituce;
b) v případě, že autor doporučení ještě nešířil distribučním kanálem, osoba šířící doporučení splnila požadavky stanovené v článku 6 pro autory doporučení;
c) v případě, že investiční podnik nebo úvěrová instituce podstatně změnily doporučení, byly splněny požadavky stanovené v článcích 2 až 6 pro autory doporučení.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12. října 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/126/ES
ze dne 23. prosince 2003,
kterou se stanoví analytická metoda identifikace složek živočišného původu pro úřední kontrolu krmiv
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úřední kontroly krmiv za účelem ověření souladu s požadavky právních a správních přepisů upravujících jakost a složení krmiv se podle směrnice 70/373/EHS provádějí podle metod odběru vzorků a analytických metod Společenství.
(2) Z předpisů o označování krmiv a z požadavků zakazujících používání některých druhů živočišných bílkovin v krmivech pro určité kategorie zvířat vyplývá potřeba stanovit spolehlivé analytické metody pro zjištění přítomnosti těchto látek a popřípadě procentuálního vyjádření jejich obsahu.
(3) Metoda popsaná ve směrnici Komise 98/88/ES ze dne 13. listopadu 1998, kterou se stanoví obecné zásady pro mikroskopickou identifikaci a hodnocení složek živočišného původu pro úřední kontrolu krmiv [2], je v současné době jedinou uznanou metodou kontroly přítomnosti živočišných bílkovin, včetně bílkovin ošetřených při teplotě 133 °C pod tlakem 3 barů po dobu 20 minut.
(4) Porovnávací studie ohledně identifikace zpracovaných živočišných bílkovin nedávno prokázala, že odchylky při provádění mikroskopických zkoušek uvedených ve směrnici 98/88/ES vedly k významným rozdílům v citlivosti, specificitě a přesnosti metody.
Za účelem harmonizace a zdokonalení metod identifikace zpracovaných živočišných bílkovin by ustanovení o mikroskopické metodě měla být více upřesněna a učiněna závaznými.
Je nezbytné zajistit, aby laboranti, kteří metodu používají, byli dostatečně vyškoleni, neboť kvalita výsledků závisí na jejich dovednostech.
(5) Směrnice 98/88/ES by se proto měla nahradit.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby se při úřední analýze krmiv, která se provádí za účelem úřední kontroly přítomnosti, identifikace nebo odhadu množství složek živočišného původu v krmivech v rámci koordinovaného programu kontroly v oblasti výživy zvířat podle směrnice Rady 95/53/ES [3], postupovalo v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby se laboratoře, které provádějí úřední kontroly přítomnosti složek živočišného původu v krmivech, pravidelně účastnily zkoušek odborné způsobilosti pro provádění analytických metod a aby laboratorní personál, který provádí analýzy, byl patřičně vyškolen.
Článek 3
Směrnice 98/88/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice komise 2003/127/ES
ze dne 23. prosince 2003,
kterou se mění směrnice Rady 1999/37/ES o registračních dokladech vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel [1], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 1999/37/ES stanovila harmonizovaná pravidla pro osvědčení o registraci vozidel podléhajících registraci ve Společenství.
(2) Vzhledem k narůstajícímu zavádění elektronické a telematické výbavy ve vozidlech je třeba přizpůsobit přílohy směrnice 1999/37/ES vědeckému a technickému pokroku, aby členské státy mohly vystavovat místo listinných dokladů registrační doklady vozidel v podobě čipové karty s mikroprocesorem.
(3) Směrnice 1999/37/ES by proto měla být změněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 8 směrnice Rady 96/96/ES [2].
(5) Členské státy by měly zavést potřebná opatření, jimiž zajistí, aby shromažďování a zpracovávání osobních údajů požadovaných pro vystavení registračních dokladů vozidel v podobě čipové karty bylo v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 1999/37 se nahrazují zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. ledna 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto opatření a předají srovnávací tabulku těchto opatření s ustanoveními této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Obecné zásady evropské centrální banky
ze dne 20. března 2003
o prosazování opatření proti nepřípustným reprodukcím eurobankovek a o výměně a stahování eurobankovek
(ECB/2003/5)
(2003/206/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na články 12.1, 14.3 a 16 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
s ohledem na rozhodnutí ECB/2003/4 ze dne 20. března 2003 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Obecné zásady Evropské centrální banky ze dne 7. července 1998 o některých ustanoveních týkajících se eurobankovek, ve znění ze dne 26. srpna 1999 (ECB/1999/3) [2], upravují prosazování autorských práv Evropské centrální banky (ECB) k eurobankovkám.
(2) Ustanovení o prosazování autorských práv ECB musejí být aktualizována a doplněna úplným souborem pravidel a postupů zajišťujících ochranu eurobankovek před nepřípustnými reprodukcemi.
106 odst. 1 Smlouvy a článku 16 statutu má ECB výhradní právo povolovat vydávání eurobankovek ve Společenství.
Uvedené články rovněž stanoví, že tyto bankovky mohou vydávat ECB a národní centrální banky.
Podle článku 10 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [3] uvedou ECB a centrální banky zúčastněných členských států do oběhu bankovky znějící na euro.
Toto právo povolovat vydávání eurobankovek zahrnuje pravomoc přijímat opatření na ochranu integrity eurobankovek jako platebního prostředku a stanovit minimální úrovně ochrany ve všech zúčastněných členských státech.
Pokud však neexistuje žádné riziko záměny reprodukcí eurobankovek s pravými eurobankovkami, měly by takovéto reprodukce být povoleny.
Aby se takovéto záměně zabránilo, stanovilo rozhodnutí ECB/2003/4 společná pravidla pro reprodukci eurobankovek.
(4) Pravidla pro reprodukci eurobankovek a autorská práva ECB je nutné používat a prosazovat v úzké spolupráci mezi ECB a národními centrálními bankami, případně mezi nimi a příslušnými vnitrostátními orgány, aniž tím jsou dotčeny vnitrostátní předpisy trestního práva, které zakazují výrobu, uvádění do oběhu nebo držení reprodukcí eurobankovek, které mohou být veřejností mylně považovány za pravé eurobanovky.
V této souvislosti je vhodné, aby se ECB mohla obracet na národní centrální banky tak, aby zabránila nepřípustným reprodukcím eurobankovek nebo proti těmto reprodukcím přijala vhodná opatření.
Tyto obecné zásady by se neměly dotýkat použití trestního práva, zejména v souvislosti s paděláním.
(5) Pro posílení ochrany integrity eurobankovek jako platebního prostředku vyvinou ECB a národní centrální banky úsilí ke zvýšení povědomí veřejnosti o rozhodnutích ECB týkajících se pravidel pro reprodukci eurobankovek, zejména pak zveřejněním těchto rozhodnutí ve sdělovacích prostředcích ve zúčastněných členských státech a v Úředním věstníku Evropské unie.
(6) Národní centrální banky musí provést ustanovení o výměně a stahování eurobankovek obsažená v rozhodnutí ECB/2003/4.
(7) Za účelem dalšího zvýšení povědomí veřejnosti o každém rozhodnutí ECB stáhnout určitý typ nebo určitou sérii eurobankovek z oběhu se národní centrální banky pověřují úkolem učinit oznámení ve sdělovacích prostředcích ve zúčastněných členských státech.
(8) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice nepřípustných reprodukcí
"Nepřípustnou reprodukcí" se rozumí každá reprodukce uvedená v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí ECB/2003/4, která
a) je protiprávní ve smyslu článku 2 rozhodnutí ECB/2003/4 nebo
b) porušuje autorská práva ECB k eurobankovkám, například tím, že nepříznivě ovlivňuje dobrou pověst eurobankovek.
Článek 2
Prosazování opatření proti nepřípustným reprodukcím
1. Pokud národní centrální banka zjistí existenci nepřípustných reprodukcí na území svého státu, vydá prostřednictvím standardizovaného sdělení vypracovaného ECB autorovi nepřípustné reprodukce příkaz, aby její výrobu zastavil, a pokud to považuje za vhodné, vydá příkaz držiteli nepřípustné reprodukce, aby tuto reprodukci odevzdal.
Pokud národní centrální banka zjistí, že nepřípustné reprodukce byly zpřístupněny elektronicky na webových stránkách, kabelově nebo bezdrátově nebo jakýmkoliv jiným způsobem umožňujícím jednotlivcům ze strany veřejnosti přístup k nevyhovující reprodukci z místa a v době, které si tito jednotlivci zvolí, oznámí to národní centrální banka neprodleně ECB.
ECB následně přijme veškerá možná opatření k odstranění reprodukce z elektronického umístění.
2. Pokud autor nevyhovující reprodukce nesplní příkaz vydaný podle odstavce 1, uvědomí příslušná národní centrální banka neprodleně ECB.
3. Výkonná rada ECB nebo příslušná národní centrální banka následně přijme rozhodnutí o zahájení řízení o sankcích na základě čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [4]. Před vydáním tohoto rozhodnutí se ECB a příslušná národní centrální banka poradí a národní centrální banka sdělí ECB, zda bylo zahájeno samostatné řízení o sankcích podle vnitrostátního trestního práva nebo zda je možné takové řízení zahájit, a dále zda existuje jiný odpovídající právní základ, jako například autorská práva, umožňující proti nepřípustné reprodukci zasáhnout. Pokud bylo řízení o sankcích podle vnitrostátního trestního práva již zahájeno či má být zahájeno nebo pokud existuje jiný odpovídající právní základ umožňující proti nepřípustné reprodukci zasáhnout, řízení o sankcích podle nařízení (ES) č. 2532/98 zahájeno nebude.
Pokud ECB rozhodne, že bude zahájeno řízení o sankcích podle nařízení (ES) č. 2532/98, může národní centrální banky vyzvat, aby vedly soudní řízení.
V takovém případě udělí ECB příslušným národním centrálním bankám odpovídající pokyny a poskytne jim potřebné plné moci.
Veškeré soudní výlohy nese ECB.
ECB nebo příslušná národní centrální banka v maximální možné a vhodné míře zajistí stažení nepřípustných reprodukcí z oběhu.
5. Opatření uvedená v tomto článku přijme ECB sama, pokud:
a) není možné náležitě stanovit původ nepřípustné reprodukce; nebo
b) nepřípustná reprodukce byla nebo bude vyrobena na území více zúčastněných členských států; nebo
c) nepřípustná reprodukce byla nebo bude vyrobena mimo území zúčastněných členských států.
Článek 3
Žádost o potvrzení přípustnosti reprodukcí
1. Veškeré dotazy a žádosti týkající se potvrzení, zda je určitá reprodukce přípustná ve smyslu článku 2 rozhodnutí ECB/2003/4, vyřizuje:
a) jménem ECB národní centrální banka, na jejímž vnitrostátním území byly nebo budou takové reprodukce vyrobeny; nebo
b) ECB v případech uvedených v čl. 2 odst. 5.
2. Národní centrální banky sdělí ECB veškeré odpovědi poskytnuté na žádosti o potvrzení podle odstavce 1.
ECB tyto údaje shromáždí a rozešle národním centrálním bankám souhrnné informace o odpovědích na žádosti o potvrzení.
ECB rovněž může tyto souhrnné informace vždy po určité době zveřejňovat.
Článek 4
Výměna poškozených eurobankovek
1. Národní centrální banky řádně provedou rozhodnutí ECB/2003/4.
2. Při provádění rozhodnutí ECB/2003/4 a s výhradou případných právních omezení mohou národní centrální banky zničit veškeré poškozené eurobankovky nebo jejich části, pokud neexistují právní důvody k jejich zadržení nebo vrácení žadateli.
3. Národní centrální banky určí jeden výhradní orgán nebo subjekt, který přijímá rozhodnutí o výměně poškozených eurobankovek v případech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) rozhodnutí ECB/2003/4, a uvědomí o tom ECB.
Článek 5
Stahování eurobankovek
Národní centrální banky na vlastní náklady a v souladu s všemi pokyny, které případně vydá výkonná rada, oznámí ve sdělovacích prostředcích ve zúčastněných členských státech každé rozhodnutí Rady guvernérů stáhnout z oběhu určitý typ nebo určitou sérii eurobankovek.
Článek 6
Změny obecných zásad ECB/1999/3
Zrušují se články 1, 2 a 4 obecných zásad ECB/1999/3.
Odkazy na zrušené články se považují za odkazy na články 2, 4, a 5 těchto obecných zásad.
Článek 7
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost prvním dnem po zveřejnění
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 4. dubna 2003,
kterými se mění obecné zásady ECB/2001/3 o transevropském expresním automatizovaném systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET) ve znění ze dne 27. února 2002
(ECB/2003/6)
(2003/309/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 3.1, 12.1, 14.3, 17, 18 a 22 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čtvrtá odrážka čl. 105 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství a čtvrtá odrážka článku 3.1 statutu zmocňují Evropskou centrální banku (ECB) a národní centrální banky k podporování plynulého fungování platebních systémů.
(2) Podle článku 22 statutu mohou ECB a národní centrální banky poskytovat facility, aby byly zajištěny účinné a spolehlivé zúčtovací a platební mechanismy uvnitř Společenství a ve styku s třetími zeměmi.
(3) Rada guvernérů ECB (dále jen "Rada guvernérů") dne 27. listopadu 2002 rozhodla, že kompenzační systém TARGETu ve smyslu čl. 3 písm. h) obecných zásad ECB/2001/3 [1] ze dne 26. dubna 2001 o transevropském expresním automatizovaném systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET) ve znění obecných zásad ECB/2002/1 [2] ze dne 27. února 2002 (dále jen "obecné zásady TARGETu") by měl být nahrazen novým kompenzačním systémem TARGETu, který by odrážel stávající tržní postupy lépe než dosavadní kompenzační sytém TARGETu.
Jelikož Rada guvernérů rozhodla, že kompenzace nabízené v rámci kompenzačního systému TARGETu mají představovat jednotné kompenzace nabízené Evropským systémem centrálních bank (ESCB) v případě poruchy systému TARGET, měl by být nový kompenzační systém TARGETu uveden jako společné pravidlo pro všechny národní systémy RTGS v samostatném článku obecných zásad TARGETu, a nikoli jako součást článku, kterým se určují minimální společné charakteristiky národních systémů RTGS, jako tomu bylo u dosavadního kompenzačního systému TARGETu.
(4) V souladu se zásadním rozhodnutím Rady guvernérů ze dne 29. srpna 2002 o postupném zrušení záruk, které je možné používat pro zajištění vnitrodenních úvěrů těch národních centrálních bank, jež prohlásily, že hodlají používat určité záruky umístěné v členském státě, který nezavedl společnou měnu, je nutno zrušit čl.
3 písm. g) a přílohu V obecných zásad TARGETu a pozměnit čl. 3 písm. f) bod 5 obecných zásad TARGETu.
(5) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Obecné zásady TARGETu se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 1 se v definici "nepřímého účastníka" slova v závorkách nahrazují slovy "(ve smyslu tohoto článku)";
2. v čl. 1 odst.
1 se zrušují definice "kompenzační systém TARGETu" nebo "kompenzační systém" nebo "systém";
3. v čl. 1 odst. 1 se doplňují nové definice, které znějí:
"— "vkladovou facilitou" vkladová facilita poskytovaná v rámci Eurosystému;"
"— "mezní zápůjční facilitou" mezní zápůjční facilita poskytovaná v rámci Eurosystému;"
4. definice uvedené v čl. 1 odst. 1 se nově seřazují podle abecedy;
5. v čl. 3 písm. f) se bod 5 mění takto:
"5. Vnitrodenní úvěr poskytnutý v souladu s čl. 3 písm. f) je bezúročný.";
6. v článku 3 se zrušuje písmeno g);
7. v článku 3 se zrušuje písmeno h);
8. vkládá se nový článek 8, který zní:
"Článek 8
Kompenzační systém TARGETu
1. Obecné zásady
a) V případě poruchy systému TARGET jsou přímí a nepřímí účastníci (pro účely tohoto článku dále jen "účastníci TARGETu";) oprávněni podávat žádosti o kompenzaci v souladu s pravidly stanovenými v tomto článku.
b) Kompenzační systém TARGETu se použije na všechny národní systémy RTGS i na platební mechanismus ECB a je k dispozici všem účastníkům TARGETu (včetně účastníků TARGETu z národních systémů RTGS zúčastněných členských států, kteří nejsou protistranami operací měnové politiky Eurosystému, a účastníků TARGETu z národních systémů RTGS nezúčastněných členských států) pro všechny platby TARGETu (bez rozlišování domácích a přeshraničních plateb).
V souladu s podmínkami pro používání platebního mechanismu ECB, které jsou zveřejněny na webových stránkách ECB (www.ecb.int) a které jsou podle potřeby aktualizovány, se kompenzační systém TARGETu nepoužije pro klienty platebního mechanismu ECB.
c) Nerozhodne-li Rada guvernérů ECB jinak, kompenzační systém TARGETu se nepoužije, pokud je porucha TARGETu způsobena:
i) vnějšími událostmi, které ESCB nemůže ovlivnit; nebo
ii) poruchou u třetí strany, která není provozovatelem národního systému RTGS, v němž došlo k poruše.
d) Nabídky v rámci kompenzačního systému TARGETu (dále jen "nabídka kompenzace";) představují jedinou formu kompenzace, kterou ESCB v případě poruchy nabízí.
Kompenzační systém TARGETu nevylučuje možnost, aby účastníci TARGETu v případě poruchy TARGETu k požadování náhrady využili jiných právních prostředků.
Přijetí nabídky kompenzace účastníkem systému TARGET však znamená neodvolatelný souhlas účastníka systému TARGET s tím, že se vzdává všech nároků (včetně nároků na náhradu následných škod), které by mohl mít podle vnitrostátních nebo jiných právních předpisů vůči kterémukoliv ze členů ESCB, a že přijetím příslušné kompenzační platby jsou plně a definitivně vyrovnány veškeré takové nároky.
Účastník TARGETu odškodní ESCB až do výše částky získané v rámci kompenzačního systému TARGETu za jakoukoliv jinou náhradu škody, kterou by mohl ve věci dotčeného platebního příkazu uplatňovat jiný účastník TARGETu.
e) Vlastní nabídka kompenzace nebo platba kompenzace nepředstavuje pro kteroukoli národní centrální banku ani pro ECB přiznání odpovědnosti za poruchu.
2. Podmínky kompenzace
a) Žádost účastníka-příkazce TARGETu o kompenzaci se posoudí, jestliže v důsledku poruchy:
i) nebylo dokončeno zpracování platebního příkazu týž den; nebo
ii) tento účastník TARGETu může prokázat, že měl v úmyslu zadat platební příkaz do systému TARGET, ale nemohl tak učinit v důsledku zastavení odesílání ("stop-sending status";) v národním systému RTGS.
b) Žádost účastníka-příjemce TARGETu o kompenzaci se posoudí tehdy, jestliže v důsledku poruchy:
i) tento účastník TARGETu neobdržel platbu prostřednictvím TARGETu, jejíž přijetí očekával v den poruchy; a
ii) tento účastník TARGETu využil mezní zápůjční facility nebo, nemá-li přístup k mezní zápůjční facilitě, zůstal na účtu tohoto účastníka TARGETu v systému RTGS záporný zůstatek nebo v okamžiku uzávěrky účetního dne TARGETu byl vnitrodenní úvěr tohoto účastníka TAGRETU převeden na úvěr přes noc nebo si musel půjčit prostředky od příslušné národní centrální banky; a
iii) buď národní centrální banka národního systému RTGS, v němž došlo k poruše (dále jen "národní centrální banka v místě poruchy";) byla přijímající národní centrální bankou, nebo k poruše došlo v tak pozdní hodinu provozního dne TARGETu, že nebylo technicky možné nebo účelné, aby účastník-příjemce využil peněžního trhu.
3. Výpočet výše kompenzace
3.1.
Kompenzace pro účastníky-příkazce TARGETu
a) Nabídku kompenzace v rámci kompenzačního systému TARGET tvoří buď správní poplatek, nebo správní poplatek a náhrada úroků.
b) Správní poplatek činí 100 EUR za první platební příkaz, který nebyl dokončen v den zpracování, a v případě více takových platebních příkazů činí 50 EUR za každý z následujících čtyř platebních příkazů a 25 EUR za každý další platební příkaz.
Správní poplatek se určuje vzhledem ke každému účastníku-příjemci TARGETu.
c) Náhrada úroků se stanoví za použití úrokové sazby ("referenční sazba";) určované každodenně, a to buď sazby EONIA (euro overnight index average), nebo mezní zápůjční sazby, podle toho, která ze sazeb je nižší, na částku platebního příkazu nezpracovaného v důsledku poruchy za každý den, počínaje dnem zadání nebo zamýšleného zadání platebního příkazu do systému TARGET a konče dnem, kdy platební příkaz byl nebo mohl být úspěšně proveden ("doba trvání poruchy";).
Při výpočtu náhrady úroků se od výše náhrady odečítají výnosy ze skutečného užití prostředků využitím vkladové facility (nebo v případě účastníků TARGETu z národních systémů RTGS zúčastněných členských států, které nejsou protistranami operací měnové politiky Eurosystému, odměna získaná za přebytečné prostředky na účtu pro zúčtování, nebo v případě účastníků TARGETu z národních systémů RTGS nezúčastněných členských států odměna za dodatečné kladné zůstatky na konci dne na účtu RTGS).
d) V případě, že účastník TARGETu umístil prostředky na trh nebo je využil ke splnění požadavku povinných minimálních rezerv, náhradu úroků neobdrží.
e) V případě účastníků-příkazců TARGETu z národních systémů RTGS nezúčastněných členských států se nepoužije omezení úročení celkové částky vkladu přes noc na účtech RTGS těchto účastníků TARGETu v míře, v níž taková částka může být důsledkem poruchy.
3.2.
Kompenzace pro účastníky-příjemce TARGETu
a) Nabídku kompenzace v rámci kompenzačního systému TARGETu tvoří pouze náhrada úroků.
b) Použije se způsob výpočtu náhrady úroků uvedený v odstavci 3.1 písm. c) s tou výjimkou, že náhrada úroků vychází z rozdílu mezi mezní zápůjční sazbou a referenční sazbou a počítá se z částky, pro kterou byla v důsledku poruchy využita mezní zápůjční facilita.
c) V případě účastníků-příjemců TARGETu ii) z národních systémů RTGS zúčastněných členských států, které nejsou protistranami operací měnové politiky Eurosystému, a ii) z národních systémů RTGS nezúčastněných členských států, kdy záporný zůstatek nebo převedení z vnitrodenního úvěru na úvěr přes noc či potřebu vypůjčit si prostředky od příslušné národní centrální banky lze připsat na vrub poruchy, promine se (a v pozdějších případech převedení se na ni nebude brát zřetel) ta část platné sankční sazby (stanovené platnými pravidly RTGS pro takové případy), která převyšuje mezní zápůjční sazbu, a v případě účastníků TARGETu z národních systémů RTGS uvedených v bodě ii) se tato část nebere v úvahu pro účely přístupu k vnitrodenním úvěrům nebo další účasti v dotčeném národním systému RTGS.
4. Procedurální pravidla
a) Žádost o kompenzaci se podává na formuláři (jehož obsah a formu podle potřeby určuje a zveřejňuje ECB), společně s veškerými relevantními informacemi a požadovanými doklady.
Účastník-příkazce TARGETu podává formulář žádosti zvlášť pro každého účastníka-příjemce TARGETu.
Účastník-příjemce TARGETu podává formulář žádosti zvlášť pro každého účastníka-příkazce TARGETu.
Žádosti týkající se konkrétní platby TARGETu mohou být podány pouze jednou, a to buď přímým nebo nepřímým účastníkem jeho vlastním jménem, či přímým účastníkem jménem nepřímého účastníka.
b) Účastníci TARGETu podávají svou žádost (své žádosti) té národní centrální bance, která vede účet RTGS, v jehož prospěch nebo na jehož vrub byla nebo měla být daná částka zúčtována ("domácí národní centrální banka";) do dvou týdnů od data poruchy.
Dodatečné informace a doklady požadované domácí národní centrální bankou musejí být dodány do dvou týdnů od vyžádání.
c) Rada guvernérů ECB posuzuje všechny přijaté žádosti a rozhoduje, zda bude nabídnuta kompenzace.
Pokud Rada guvernérů ECB nerozhodne jinak a nesdělí to účastníkům TARGETu, bude takové posouzení provedeno nejpozději do dvanácti týdnů od data poruchy.
d) Národní centrální banka v místě poruchy sdělí výsledek posouzení uvedeného v písmeni c) dotčeným účastníkům TARGETu.
Jestliže je součástí posouzení nabídka kompenzace, dotčení účastníci TARGETu tuto nabídku do čtyř týdnů od jejího sdělení buď odmítnou, nebo přijmou, a to pro každý platební příkaz obsažený v každé žádosti, podpisem standardního dopisu o přijetí (jehož obsah a formu podle potřeby určuje a zveřejňuje ECB).
Jestliže národní centrální banka v místě poruchy takový dopis v této lhůtě čtyř týdnů neobdrží, má se za to, že dotčený účastník TARGETu nabídku kompenzace odmítl.
e) Národní centrální banka v místě poruchy provede kompenzační platby po obdržení dopisu o přijetí od účastníka TARGETu.
Kompenzační platby se neúročí.";
9. dosavadní články 8, 9 a 10 se označují jako články 9, 10 a 11;
10. příloha V se zrušuje.
Článek 2
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. července 2003.
3. Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Obecné zásady evropské centrální banky
ze dne 2. května 2003
o požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti v oblasti statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv
(ECB/2003/7)
(2003/381/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 5.1, 12.1 a 14.3 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ke splnění svých úkolů vyžaduje Evropský systém centrálních bank (ESCB) úplnou a spolehlivou statistiku platební bilance, statistiku investiční pozice vůči zahraničí a výkaz devizových rezerv, v nichž je zachycen vývoj hlavních skutečností ovlivňujících měnové podmínky a devizové trhy v eurozóně.
(2) První věta článku 5.1 statutu požaduje, aby Evropská centrální banka (ECB) ve spolupráci s národními centrálními bankami pro zajištění úkolů, kterými je pověřen Evropský systém centrálních bank (ESCB), shromažďovala nezbytné statistické informace buď od příslušných orgánů jiných než národní centrální banky, nebo přímo od hospodářských subjektů.
Druhá věta článku 5.1 stanoví, že za tím účelem ECB spolupracuje s orgány nebo subjekty Společenství, s příslušnými orgány členských států nebo třetích zemí a s mezinárodními organizacemi.
Článek 5.2 stanoví, že úkoly popsané v článku 5.1 provádějí v rámci svých možností národní centrální banky.
(3) Informace nutné ke splnění požadavků ECB v oblasti statistiky platební bilance a statistiky investiční pozice vůči zahraničí mohou shromažďovat nebo sestavovat příslušné orgány jiné než národní centrální banky.
Proto některé z úkolů, které mají být podle těchto obecných zásad provedeny, vyžadují spolupráci mezi ECB nebo národními centrálními bankami a těmito příslušnými orgány v souladu s článkem 5.1 statutu.
Článek 4 nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [1] po členských státech požaduje, aby si samy řídily organizaci v oblasti statistiky a plně spolupracovaly s ESCB, aby zajistily plnění povinností vyplývajících z článku 5 statutu.
(4) Část potřebných statistických informací se týká finančního účtu platební bilance, souvisejících výnosů a investiční pozice vůči zahraničí, za které nese Eurosystém primární odpovědnost.
Aby byly národní centrální banky schopny splnit svoji povinnost pomáhat ECB v této oblasti, měly by být vybaveny nezbytnými statistickými znalostmi, zejména pokud jde o pojetí, metodiku a shromažďování, sestavování, analýzu a předávání údajů.
V Irsku shromažďuje a sestavuje odpovídající statistické informace Central Statistics Office (CSO).
Aby splnily statistické požadavky ECB, musí Central Bank of Ireland a CSO vzájemně spolupracovat, jak je stanoveno v doporučení ECB/2003/8 o požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti v oblasti statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv [2].
V Itálii za shromažďování a sestavování odpovídajících statistických informací odpovídá Ufficio Italiano dei Cambi spolu s Banca d'Italia.
(5) Od přijetí obecných zásad ECB/2000/4 ze dne 11. května 2000 o požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti v oblasti statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv [3] výměna statistických informací v rámci ESCB značně vzrostla.
Je proto nutné nahradit obecné zásady ECB/2000/4 těmito obecnými zásadami.
(6) Jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 2533/98, v prvních letech existence prostoru s jednotnou měnou si zásada efektivnosti nákladů může vyžádat, aby statistická zpravodajská povinnost vůči ECB byla s ohledem na stávající omezení v systémech shromažďování údajů plněna za použití přechodných postupů.
Z toho zejména vyplývá, že v případě účtu výnosů z portfoliových investic a účtu portfoliových investic platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí lze údaje o přeshraničních transakcích nebo pozicích eurozóny sestavovat za použití všech transakcí nebo pozic mezi rezidenty eurozóny a rezidenty ostatních zemí.
Dále byly, z důvodu problémů spojených se správnou identifikací toků a stavů přeshraničních portfoliových investic a souvisejících výnosových toků, vypracovány společné postupy shromažďování těchto informací v eurozóně, které budou zavedeny v následujících letech.
Systémy shromažďování informací o portfoliových investicích by měly být uvedeny do souladu se společným standardem stanoveným v příloze VI nejpozději do 1. ledna 2005.
(7) Vykazování údajů o transakcích a pozicích týkajících se aktiv nebo pasiv rezidentů eurozóny ve vztahu k rezidentům ostatních členských států eurozóny je nutné ke splnění statistických požadavků ECB v oblasti portfoliových investic (a souvisejících výnosů).
Tyto údaje se používají k sestavování souhrnných transakcí a pozic eurozóny týkajících se pasiv portfoliových investic a výdajové strany výnosů z portfoliových investic.
Toto je v souladu s vnitrostátními požadavky nebo zavedenými postupy.
(8) Centralizovaná databáze cenných papírů (Centralised Securities Database, CSDB), která bude v budoucnosti používána k řadě různých účelů statistických účelů (sestavování a vytváření statistických informací) i nestatistických účelů (ekonomické analýzy, analýzy finanční stability nebo operační analýzy), bude zpřístupněna národním centrálním bankám.
Obsah údajů bude zpřístupněn příslušným orgánům jiným než národní centrální banky za případných právních omezení.
To jim zejména pomůže při vytváření údajů požadovaných pro sestavování statistik o transakcích a pozicích eurozóny ohledně portfoliových investic.
Až bude systém CSDB v provozu, mělo by být zejména možné v platební balanci eurozóny a investiční pozici eurozóny vůči zahraničí přesně zaznamenávat transakce a pozice týkající se pasiv portfololiových investic v členění podle sektorů.
(9) Měl by být vymezen rámec pro hodnocení kvality statistiky platební bilance eurozóny, statistiky investiční pozice eurozóny vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv eurozóny, a to v největší možné míře v souladu s "Rámcem pro hodnocení kvality údajů" (Data Quality Assessment Framework) vypracovaným Mezinárodním měnovým fondem (MMF).
Národní centrální banky by měly, případně ve spolupráci s příslušnými orgány jinými než národní centrální banky, hodnotit kvalitu údajů, které poskytují.
Kritéria hodnocení kvality údajů zahrnují včasnost, přesnost, věrohodnost, vnitřní i vnější soulad a spolehlivost (v současné době omezenou pouze na "stabilitu", což znamená, že nezbytné revize mají pouze omezený dopad).
(10) K předávání důvěrných statistických informací z národních centrálních bank do ECB dochází v takovém rozsahu a v takovém stupni podrobnosti, jež jsou nezbytné k plnění úkolů ESCB.
Pokud jsou zdroji statistických informací označených za důvěrné příslušné orgány jiné než národní centrální banky, mělo by se použití těchto informací ECB omezit na plnění statistických úkolů souvisejících s ESCB.
(11) Je třeba stanovit postup účinného provádění technických změn příloh těchto obecných zásad za předpokladu, že tyto změny nepovedou ke změně základního koncepčního rámce ani nebudou představovat zátěž pro zpravodajské jednotky v členských státech.
Při zavádění tohoto postupu je třeba brát ohled na stanovisko Výboru pro statistiku ESCB.
Národní centrální banky mohou tyto technické změny příloh navrhovat prostřednictvím Výboru pro statistiku.
(12) V souladu s články 12.1 a 14.3. statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad:
- "zúčastněným členským státem" se rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou,
- výraz "rezident" má stejný význam, jaký je definován v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98,
- "eurozónou" se rozumí hospodářský prostor zúčastněných členských států a ECB.
Území, která jsou součástí členských států eurozóny, nebo země přidružené k těmto státům jsou uvedeny v tabulce 5 přílohy III,
- "Eurosystémem" se rozumějí národní centrální banky zúčastněných členských států a ECB,
- "přeshraniční transakcí" se rozumí transakce, která zcela nebo zčásti zakládá nebo splácí pohledávky či dluhy, nebo transakce, při které dochází k převodu práva k určitému předmětu mezi rezidenty eurozóny a nerezidenty eurozóny.
"Přeshraničními pozicemi" se rozumí stav finančních pohledávek a finančních závazků vůči nerezidentům eurozóny.
Přeshraniční pozice rovněž zahrnují i) pozemky, jiná hmotná nevyrobená aktiva a jiný nemovitý majetek, pokud se fyzicky nacházejí mimo eurozónu a jsou ve vlastnictví rezidentů eurozóny nebo pokud se nacházejí uvnitř eurozóny a jsou ve vlastnictví nerezidentů eurozóny; a ii) měnové zlato a zvláštní práva čerpání (ZPČ) ve vlastnictví rezidentů eurozóny.
Avšak v rozsahu nutném k sestavení účtu portfoliových investic a účtu výnosů z portfoliových investic v rámci statistiky platební bilance pokrývající eurozónu a k sestavení účtu portfoliových investic v rámci statistiky investiční pozice vůči zahraničí pokrývající eurozónu zahrnují "přeshraniční pozice" a "přeshraniční transakce" rovněž pozice a transakce týkající se aktiv nebo pasiv rezidentů eurozóny ve vztahu k rezidentům ostatních členských států eurozóny,
- "rezervními aktivy" se rozumějí vysoce likvidní, obchodovatelné a bonitní pohledávky, které má Eurosystém vůči nerezidentům eurozóny a které znějí na jiné měny než euro, a dále zlato, rezervní pozice u MMF a držba zvláštních práv čerpání (ZPČ),
- "ostatními devizovými aktivy" se rozumějí i) pohledávky Eurosystému vůči rezidentům eurozóny, které znějí na jiné měny než euro; a ii) pohledávky Eurosystému vůči nerezidentům eurozóny, které znějí na jiné měny než euro a které nesplňují kritéria likvidity, obchodovatelnosti a bonity rezervních aktiv,
- "závazky spojenými s rezervami" se rozumějí předurčené i potenciální krátkodobé čisté závazky vůči Eurosystému, které jsou podobné rezervním aktivům a ostatním devizovým aktivům Eurosystému,
- "platební bilancí" se rozumí statistický výkaz, který v příslušném členění zachycuje přeshraniční transakce uskutečněné během sledovaného období,
- "výkazem devizových rezerv" se rozumí statistický výkaz, který v příslušném členění zachycuje stavy rezervních aktiv, ostatních devizových aktiv a závazků Eurosystému spojených s rezervami k referenčnímu dni,
- "investiční pozicí vůči zahraničí" se rozumí roční bilance, která ve vhodném členění zachycuje stav přeshraničních finančních aktiv a pasiv k referenčnímu dni.
Článek 2
Statistické povinnosti národních centrálních bank
1. Národní centrální banky poskytují ECB údaje o přeshraničních transakcích, stavu rezervních aktiv, ostatních devizových aktivech, závazcích spojených s rezervami a přeshraničních pozicích, které jsou nezbytné k tomu, aby ECB sestavila souhrnnou statistiku platební bilanci a investiční pozice vůči zahraničí a výkaz devizových rezerv.
2. K údajům se předkládají snadno dostupné informace o jednotlivých hlavních událostech a o důvodech revizí, pokud tyto jednotlivé důležité události nebo revize vedou k významným změnám údajů nebo pokud o to požádá ECB.
3. Požadované údaje se ECB poskytují způsobem stanoveným v přílohách I, II a III těchto obecných zásad, které odpovídají současným mezinárodním standardům, zejména pátému vydání Manuálu platební bilance vypracovaného MMF.
Požadované údaje o transakcích a pozicích týkajících se pasiv portfoliových investic v členění podle sektoru emitenta, který je rezidentem eurozóny, jak stanoví oddíly 1.1, 1.2 a 3 přílohy I a tabulky 1, 2 a 4 přílohy II, se poskytují od 1. července 2005; pokud systém CSDB nebude v provozu do 31. března 2004, činí lhůta 15 měsíců ode dne, kdy Výbor pro statistiku uvědomí Radu guvernérů o tom, že je systém v provozu.
4. Požadované údaje týkající se platební bilance se poskytují měsíčně a čtvrtletně.
Požadované údaje týkající se výkazu devizových rezerv se poskytují na konci měsíce, k němuž se údaje vztahují.
Požadované údaje týkající se investiční pozice vůči zahraničí se poskytují na konci roku, k němuž se údaje vztahují.
5. Od 1. ledna 2005 budou systémy shromažďování údajů o portfoliových investicích odpovídat jednomu z modelů, který se podle tabulky uvedené v příloze VI považuje alespoň za "přijatelný".
Pokud nejsou národní centrální banky schopny tuto lhůtu dodržet, vypracují do konce června 2003 ve spolupráci s ECB časový plán za účelem dosažení souladu se společným standardem.
Článek 3
Lhůty
1. Údaje vyžadované k sestavení měsíční platební bilance eurozóny se ECB poskytnou do konce pracovní doby třicátého pracovního dne následujícího po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují.
2. Podrobně členěné údaje vyžadované k sestavení čtvrtletní platební bilance eurozóny se ECB poskytnou do tří měsíců od konce čtvrtletí, ke kterému se údaje vztahují.
3. Údaje vyžadované k sestavení výkazu devizových rezerv se ECB poskytnou do tří týdnů od konce měsíce, ke kterému se údaje vztahují.
4. Údaje vyžadované k sestavení investiční pozice vůči zahraničí se ECB poskytnou do devíti měsíců od konce roku, ke kterému se údaje vztahují.
5. Revize týkající se platební bilance eurozóny a investiční pozice eurozóny vůči zahraničí se ECB poskytnou podle časového plánu stanoveného v příloze IV.
6. Vnitrostátní shromažďování těchto údajů se uspořádá tak, aby bylo možné uvedené lhůty dodržet.
Článek 4
Spolupráce s příslušnými orgány jinými než národní centrální banky
1. Pokud jsou zdroji některých nebo všech údajů uvedených v článku 2 příslušné orgány jiné než národní centrální banky, stanoví národní centrální banky vhodné formy spolupráce s těmito orgány, aby se zajistila stálá struktura pro předávání údajů, která splňuje standardy ECB, zejména s ohledem na kvalitu údajů, a jakékoli další požadavky ECB stanovené v těchto obecných zásadách, pokud již není téhož výsledku dosaženo na základě vnitrostátních právních předpisů.
2. Pokud jde o finanční účet platební bilance, související výnosy a investiční pozici vůči zahraničí, odpovídají národní centrální banky za zajištění toho, aby pojetí, metodika a shromažďování, sestavování, analýza a předávání údajů byly v těchto oblastech udržovány a rozvíjeny.
3. Pokud jsou zdroji statistických informací označených za důvěrné příslušné orgány jiné než národní centrální banky, použije ECB tyto informace výhradně pro plnění statistických úkolů souvisejících s ESCB, pokud zpravodajská jednotka nebo jiná fyzická či právnická osoba, subjekt nebo pobočka, které informace poskytly, (za předpokladu, že je lze jako takové určit) výslovně neposkytly souhlas s použitím těchto informací k jiným účelům.
Článek 5
Standardy přenosu
Požadované statistické informace se ECB předávají ve formě, která splňuje požadavky stanovené v příloze IV těchto obecných zásad.
Článek 6
Kvalita statistických informací
1. Aniž jsou dotčeny úkoly ECB provádět sledování uvedené v příloze V těchto obecných zásad, zajistí národní centrální banky, případně ve spolupráci s příslušnými orgány jinými než národní centrální banky, jak je uvedeno v článku 4, sledování a hodnocení kvality statistických informací předávaných ECB.
ECB podobným způsobem hodnotí údaje týkající se platební bilance eurozóny, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a devizových rezerv.
Hodnocení se provádí včas.
Výkonná rada ECB předkládá Radě guvernérů každoročně zprávu o kvalitě těchto údajů.
2. Sledování kvality statistických informací prováděné ECB může zahrnovat přezkoumání revizí provedených u těchto údajů: za prvé, aby se zahrnulo poslední hodnocení statistických informací, a zlepšila se tak jejich kvalita, a za druhé, aby byl co nejvíce zajištěn soulad odpovídajících položek platební bilance pro každou z různých periodicit.
Článek 7
Zjednodušený postup provádění změn
S ohledem na stanovisko Výboru pro statistiku může Výkonná rada ECB provádět technické změny příloh těchto obecných zásad za předpokladu, že tyto změny nepovedou ke změně základního koncepčního rámce obecných zásad ani nepříznivě neovlivní zpravodajskou zátěž zpravodajských jednotek v členských státech.
Článek 8
Zrušení
Zrušují se obecné zásady ECB/2000/4.
Článek 7
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
3. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. června 2003.
4. Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 23. října 2003,
pro transakce zúčastněných členských států s jejich devizovými provozními zůstatky podle článku 31.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky
(ECB/2003/12)
(2003/775/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 31.2, 31.3 a 43.1 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Transakce zúčastněných členských států s jejich devizovými provozními zůstatky, které přesahují určitou částku, jež má být stanovena podle článku 31.3 statutu, podléhají schválení Evropské centrální banky (ECB), s cílem zajistit soulad s devizovou a měnovou politikou Společenství.
(2) Podle článku 31.3 statutu stanoví Rada guvernérů obecné zásady s cílem usnadnit tyto operace.
(3) Těmito obecnými zásadami se řídí transakce, které provádějí národní centrální banky na účet zúčastněných členských států a které se neuvádějí ve finančních výkazech národních centrálních bank; naproti tomu transakce, které národní centrální banky provádějí vlastním jménem a na vlastní odpovědnost, se řídí obecnými zásadami o operacích národních centrálních bank podle článku 31.3 statutu,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad:
- "zúčastněnými členskými státy" se rozumějí všechny členské státy, které přijaly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství,
- "národními centrálními bankami" se rozumějí národní centrální banky zúčastněných členských států,
- "transakcemi" se rozumějí všechny transakce uvedené ve druhé a třetí odrážce článku 23 statutu, zahrnující směnu aktiv v jiné měně, než je euro, za eura nebo za aktiva v jiné měně, než je euro, které na trhu provedou zúčastněné členské státy, včetně transakcí provedených národními centrálními bankami na účet zúčastněných členských států, neuváděných ve finančních výkazech národních centrálních bank,
- "devizovými provozními zůstatky" se rozumějí zásoby aktiv znějících na jinou zúčtovací jednotku nebo měnu, než je euro, které orgány veřejné moci zúčastněných členských států drží přímo nebo prostřednictvím svých zástupců,
- "aktiva v jiné měně, než je euro", zahrnují cenné papíry a všechna ostatní aktiva v měnách všech zemí mimo eurozónu nebo v zúčtovacích jednotkách bez ohledu na podobu, ve které jsou držena,
- "mimotržními" se rozumějí devizové transakce, při nichž žádná smluvní strana není účastníkem mezibankovního devizového trhu.
Tento mezibankovní trh sestává výhradně z obchodních finančních institucí.
Centrální banky, mezinárodní organizace, obchodní nefinanční organizace, zúčastněné členské státy a Evropská komise nejsou považovány za účastníky mezibankovního trhu.
Článek 2
Oblast působnosti
Tyto obecné zásady se týkají způsobů transakcí, které provádějí všechny orgány veřejné moci zúčastněných členských států se svými devizovými provozními zůstatky.
Postupy stanovené pro předchozí a následnou oznamovací povinnost ústředních vlád se liší od postupů stanovených pro jiné orgány veřejné moci.
Článek 3
Prahové hodnoty pro předchozí oznámení
1. Orgány veřejné moci zúčastněných členských států mohou provádět transakce se svými devizovými provozními zůstatky v daný obchodní den bez jejich předchozího oznámení Evropské centrální bance ve výši nebo do výše prahových hodnot uvedených v příloze I, přičemž transakce s devizovými provozními zůstatky, které tyto hodnoty přesahují, se v daný obchodní den nesmějí provádět bez předchozího oznámení ECB.
2. Povinnost předchozího oznámení se netýká těchto devizových transakcí:
- všech transakcí, které zahrnují na obou stranách devizová aktiva znějící na tutéž měnu (např. směna střednědobé státní pokladniční poukázky znějící na americké dolary za krátkodobou státní pokladniční poukázku znějící na americké dolary),
- devizových swapových obchodů,
- všech transakcí prováděných s národními centrálními bankami.
Článek 4
Organizační otázky
1. Zúčastněné členské státy přijmou vhodná opatření k zajištění toho, aby transakce s devizovými provozními zůstatky prováděné orgány veřejné moci všech zúčastněných členských států, včetně transakcí prováděných prostřednictvím národních centrálních bank na účet zúčastněných členských států, které překračují prahové hodnoty stanovené v příloze I, byly oznamovány ECB v souladu s postupy stanovenými v těchto obecných zásadách.
2. Ústřední vlády zúčastněných členských států poskytují ECB každý měsíc odhady všech budoucích transakcí s devizovými provozními zůstatky, které by měly být provedeny ústředními vládami zúčastněných členských států, včetně transakcí prováděných národními centrálními bankami na účet zúčastněných členských států.
Standardní formát, který se má používat pro tyto odhady, je uveden v příloze II.
3. Všechny další orgány veřejné moci poskytují ECB odhady všech budoucích transakcí, včetně transakcí prováděných národními centrálními bankami na účet zúčastněných členských států, s devizovými provozními zůstatky, které převyšují prahové hodnoty stanovené ECB uvedené v příloze III.
4. Za plnění oznamovacích povinností uvedených v článcích 4 a 6 odpovídají zúčastněné členské státy, které shromažďují všechny příslušné údaje a předávají je ECB prostřednictvím své národní centrální banky.
Článek 5
Postup pro předchozí oznámení a souhlas Evropské centrální banky se způsobem provádění transakcí
1. Orgány veřejné moci zúčastněných členských států včetně národních centrálních bank jednajících na účet členských států oznamují ECB s co největším předstihem všechny transakce se svými devizovými provozními zůstatky, které převyšují prahové hodnoty zmíněné v článku 3.
Oznámení je třeba doručit ECB nejpozději do 11:30 hodin času ECB v obchodní den.
Standardní formát, který se má použít pro každé oznámení, je uveden v příloze IV a doručuje se ECB prostřednictvím národní centrální banky zúčastněného členského státu.
2. ECB odpoví na předchozí oznámení podaná podle odstavce 1 co nejdříve a v každém případě nejpozději do 13:00 hodin času ECB v zamýšlený obchodní den.
Jestliže ECB nedoručí odpověď v této lhůtě, považuje se transakce za schválenou v souladu s podmínkami stanovenými příslušným orgánem veřejné moci zúčastněného členského státu.
3. Obdrží-li ECB oznámení později než v 11:30 hodin času ECB, použije se konzultační postup popsaný v odstavci 5.
4. ECB posuzuje předchozí oznámení tak, aby transakce orgánů veřejné moci zúčastněných členských států co nejvíce usnadnila.
ECB posuzuje tyto transakce za účelem zajištění souladu s měnovou a devizovou politikou Společenství, s ohledem na vliv těchto transakcí na likviditu bankovní soustavy eurozóny.
Na základě těchto úvah ECB rozhodne, zda lze transakci provést v daném časovém rámci a způsobem zamýšleným dotyčným zúčastněným členským státem.
5. Za výjimečných okolností, které se týkají politických otázek, nepříznivých tržních podmínek nebo pozdního oznámení ze strany zúčastněných členských států, může ECB doporučit změnu načasování nebo způsobu provedení dotčené transakce.
V takovém případě zahájí ECB se zúčastněnými stranami konzultační postup, zejména s dotčeným orgánem veřejné moci a s národní centrální bankou příslušného zúčastněného členského státu. ECB může požádat, aby se dotyčná transakce provedla mimotržně prostřednictvím Evropského systému centrálních bank (ESCB) a v tomto případě může ECB požádat, aby se tato transakce provedla buď s dotčenou národní centrální bankou, nebo s ECB.
ECB může rovněž požádat, aby se celková hodnota takové transakce rozdělila do dvou nebo více transakcí.
ECB může také požádat o kombinaci částečného mimotržního provedení prostřednictvím ESCB, jak je uvedeno výše, a částečného rozdělení této transakce na dvě nebo více transakcí, jak je rovněž uvedeno výše.
6. Za velmi výjimečných okolností může ECB požádat o odložení určité transakce a v takovém případě se odložení dotyčné transakce stanoví na co nejkratší dobu, která za žádných okolností nesmí být neurčitá a nesmí bránit plnění podmínek ze závazků, které nabývají splatnosti.
Článek 6
Oznamování provozních zůstatků
1. K zajištění přiměřeného přehledu ECB o úrovni devizových provozních zůstatků zúčastněných členských států oznamují zúčastněné členské státy každý měsíc následně výši svých devizových provozních zůstatků.
2. Standardní formát, který mají ústřední vlády zúčastněných členských států používat pro následné oznámení ECB o výši devizových provozních zůstatků, je uveden v příloze V.
3. Všechny ostatní orgány veřejné moci zúčastněných členských států oznamují výši svých devizových provozních zůstatků, které převyšují prahovou hodnotu stanovenou ECB uvedenou v příloze VI.
Článek 7
Důvěrnost
S veškerými informacemi a údaji vyměněnými v souvislosti s postupy uvedenými v těchto obecných zásadách se nakládá jako s důvěrnými informacemi a údaji.
Článek 8
Zrušení obecných zásad ECB/2001/9
Zrušují se obecné zásady ECB/2001/9.
Článek 9
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny zúčastněným členským státům.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. listopadu 2003.
3. Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 1. prosince 2003,
kterými se mění obecné zásady ECB/2000/7 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému
(ECB/2003/16)
(2004/202/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105 odst. 2 první odrážku této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na čl. 12 odst.1 a čl. 14 odst. 3 ve spojení s čl. 3 odst.1 první odrážkou, čl. 18 odst. 2 a čl. 20 prvním pododstavcem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dosažení jednotné měnové politiky vyžaduje definování nástrojů a postupů, jež mají být využívány Eurosystémem, který je tvořen národními centrálními bankami členských států, jež přijaly euro (dále jen "zúčastněné členské státy"), a Evropskou centrální bankou (ECB) za účelem provádění této politiky jednotným způsobem ve všech zúčastněných členských státech.
(2) ECB má pravomoc přijímat obecné zásady nezbytné k provádění jednotné měnové politiky Eurosystému a národní centrální banky jsou povinny v souladu s takovými obecnými zásadami jednat.
(3) Je třeba řádně zohlednit nedávné změny týkající se vymezení a provádění jednotné měnové politiky Eurosystému a nahradit přílohu I platných obecných zásad o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému.
(4) V souladu s čl. 12 odst. 1 a čl. 14 odst. 3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Zásady, nástroje, postupy a kritéria provádění jednotné měnové politiky Eurosystému
Příloha I obecných zásad ECB/2000/7 ze dne 31. srpna 2000 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému [1], ve znění obecných zásad ECB/2002/2 [2], nazvaná "Jednotná měnová politika v eurozóně - Obecná dokumentace k nástrojům a postupům měnové politiky Eurosystému" se nahrazuje přílohou těchto obecných zásad nazvanou "Provádění měnové politiky v eurozóně - Obecná dokumentace k nástrojům a postupům měnové politiky Eurosystému".
Článek 2
Ověření
Národní centrální banky zašlou nejpozději do 16. ledna 2004 Evropské centrální bance podrobné informace o textech a prostředcích, jimiž hodlají dosáhnout souladu s těmito obecnými zásadami.
Článek 3
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost druhým dnem po přijetí.
Článek 1 se použije ode dne 8. března 2004.
3. Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Nařízení Rady (ES) č. 1/2003
ze dne 16. prosince 2002
o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 83 této smlouvy,
s ohledem návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby byl vytvořen systém, který zajistí, že hospodářská soutěž na společném trhu nebude narušována, musí být články 81 a 82 Smlouvy používány ve Společenství účinně a jednotně.
Nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články 81 a 82 [4] Smlouvy [5], umožnilo v oblasti hospodářské soutěže rozvíjet politiku Společenství, která pomohla šířit ve Společenství kulturu hospodářské soutěže.
Avšak ve světle zkušeností by mělo být toto nařízení nyní nahrazeno předpisem, který by odpovídal výzvám integrovaného trhu a budoucímu rozšíření Společenství.
(2) Zejména je třeba přehodnotit režim pro uplatnění výjimek ze zákazu dohod, které omezují hospodářskou soutěž, obsaženého v čl. 81 odst. 3 Smlouvy. Podle čl. 83 odst. 2 písm. b) Smlouvy je nutno brát v úvahu potřebu zajištění účinného dozoru při co největším zjednodušení správní kontroly.
(3) Centralizovaný systém stanovený v nařízení č. 17 již nezajišťuje rovnováhu mezi těmito dvěma cíli.
Omezuje soudy a orgány pro hospodářskou soutěž členských států při používání pravidel hospodářské soutěže Společenství a systém oznamování s ním spojený brání Komisi soustředit se na potlačení nejvážnějších případů protiprávního jednání.
Současně také vznikají značné náklady podnikům.
(4) Současný systém by proto měl být nahrazen přímo použitelným systémem výjimek, v němž budou mít orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států pravomoc použít nejen čl. 81 odst. 1 a článek 82 Smlouvy, které jsou přímo použitelné na základě judikatury Soudního dvora Evropských společenství, ale též čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
(5) Aby bylo zajištěno účinné prosazování pravidel hospodářské soutěže Společenství a současně byla dodržována základní práva na obhajobu, toto nařízení by mělo upravit důkazní břemeno podle článků 81 a 82 Smlouvy. Strana nebo orgán, který vznáší obvinění z porušení čl.
81 odst. 1 nebo článku 82 Smlouvy, by měl toto obvinění dokázat podle platných právních norem.
Podniky nebo sdružení podniků, které chtějí využít práva na obhajobu proti nálezu, který konstatuje protiprávní jednání, by měly dokázat podle platných právních norem, že jsou splněny podmínky pro uplatnění takové obhajoby.
Tímto nařízením nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy týkající se dokazování, ani povinnost orgánů pro hospodářskou soutěž a soudů členských států zjistit příslušné skutečnosti o případu, pokud jsou tyto předpisy a povinnosti v souladu s obecnými zásadami práva Společenství.
(6) Aby bylo zajištěno účinnější uplatňování pravidel hospodářské soutěže Společenství, měly by se orgány členských států pro hospodářskou soutěž na tomto uplatňování více podílet.
Za tímto účelem by měly být zmocněny používat právo Společenství.
(7) Vnitrostátní soudy hrají při používání pravidel hospodářské soutěže Společenství důležitou úlohu.
Při rozhodování sporů mezi soukromými osobami chrání subjektivní práva vyplývající z práva Společenství, například tím, že přiznávají náhradu škody obětem protiprávního jednání.
Úloha vnitrostátních soudů zde doplňuje úlohu orgánů pro hospodářskou soutěž členských států.
Mělo by jim proto být umožněno, aby používaly články 81 a 82 Smlouvy v plném rozsahu.
(8) Aby bylo zajištěno účinné prosazování pravidel hospodářské soutěže Společenství a řádné fungování mechanismů spolupráce podle tohoto nařízení, je nezbytné zavázat orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států, aby používaly též články 81 a 82 Smlouvy v případě, že použijí vnitrostátní právní předpisy o hospodářské soutěži na dohody a jednání, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy. Aby byly vytvořeny rovné podmínky pro dohody, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě na vnitřním trhu, je rovněž třeba v souladu s čl.
2 písm. e) Smlouvy určit vztah mezi vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství o hospodářské soutěži. Za tím účelem je nezbytné stanovit, že použití vnitrostátních právních předpisů o hospodářské soutěži na dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl.
81 odst. 1 Smlouvy nesmí vést k zákazu takových dohod, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, pokud nejsou zakázány také podle právních předpisů Společenství o hospodářské soutěži.
Pojmy dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě jsou autonomní pojmy právních předpisů Společenství o hospodářské soutěži, které popisují koordinované chování podniků na trhu tak, jak je vykládají soudy Společenství.
Toto nařízení by nemělo bránit členským státům přijmout nebo používat na svém území přísnější vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž, které zakazují nebo postihují jednostranné kroky podniků.
Tyto přísnější vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž mohou obsahovat ustanovení, která zakazují nebo postihují zneužívající chování vůči hospodářsky závislým podnikům.
Toto nařízení se dále nevztahuje na vnitrostátní právní předpisy, které umožňují trestněprávní postih fyzických osob, ledaže takový postih slouží pro prosazování pravidel hospodářské soutěže platných pro podniky.
(9) Články 81 a 82 Smlouvy mají za cíl ochranu hospodářské soutěže na trhu.
Toto nařízení, které se přijímá za účelem provádění uvedených ustanovení Smlouvy, nebrání členským státům, aby na svém území uplatňovaly vnitrostátní právní předpisy, které chrání jiné oprávněné zájmy, pokud jsou takové právní předpisy v souladu s obecnými zásadami a jinými ustanoveními práva Společenství.
V míře, v níž takové vnitrostátní právní předpisy sledují především jiný cíl než ochranu hospodářské soutěže na trhu, mohou orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států takové právní předpisy na svém území používat.
Členské státy tedy mohou podle tohoto nařízení provádět na svém území vnitrostátní právní předpisy, které zakazují nebo postihují nekalé obchodní praktiky, ať jednostranné nebo smluvní.
Takové právní předpisy sledují zvláštní cíl, který nesouvisí se skutečným nebo domnělým dopadem takového jednání na hospodářskou soutěž na trhu.
To se týká zejména právních předpisů, které zakazují podnikům vnucovat svým obchodním partnerům, získávat od nich nebo se pokoušet získat podmínky, které jsou neodůvodněné, nepřiměřené nebo neobsahují protiplnění.
(10) Nařízení jako například č. 19/65/EHS [6], (EHS) č. 2821/71 [7], (EHS) č. 3976/87 [8], (EHS) č. 1534/91 [9] nebo (EHS) č. 479/92 [10] zmocňují Komisi použít čl. 81 odst. 3 Smlouvy prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě. V oblastech vymezených těmito nařízeními Komise přijala a může i nadále přijímat nařízení o takzvaných blokových výjimkách, která prohlašují, že se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě. V případech, kdy dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mají přesto dopady, které jsou neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy, měla by mít Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států pravomoc v konkrétním případě odejmout výhodu plynoucí z nařízení o blokové výjimce.
(11) K zajištění používání ustanovení Smlouvy by měla mít Komise možnost přijímat rozhodnutí určená podnikům nebo sdružením podniků mající za cíl ukončit protiprávní jednání porušující články 81 a 82 Smlouvy.
Pokud existuje oprávněný zájem, měla by mít Komise možnost přijímat rovněž rozhodnutí, která konstatují protiprávní jednání v minulosti, i když neuloží pokutu.
Toto nařízení by mělo rovněž výslovně stanovit oprávnění Komise přijímat rozhodnutí, kterými se nařizují předběžná opatření, které jí přiznal Soudní dvůr.
(12) Toto nařízení by mělo s ohledem na zásadu proporcionality výslovně stanovit oprávnění Komise ukládat nápravná opatření, ať již z hlediska tržního chování nebo nápravná opatření strukturální, která jsou nezbytná k účinnému ukončení protiprávního jednání.
Strukturální nápravná opatření by měla být uložena pouze tehdy, pokud buď neexistuje stejně účinné nápravné opatření z hlediska tržního chování, nebo pokud by každé takové stejně účinné nápravné opatření z hlediska tržního chování bylo pro dotyčný podnik větší zátěží než strukturální nápravné opatření.
Změny ve struktuře podniku, která existovala předtím, než došlo k protiprávnímu jednání, jsou přiměřené pouze v případě, že existuje skutečné riziko trvalého nebo opakovaného protiprávního jednání vyplývajícího ze samotné struktury podniku.
(13) Pokud během řízení, které by mohlo vést k zákazu dohody nebo jednání, nabídnou podniky Komisi závazky takové povahy, že reagují na její výhrady, měla by mít Komise možnost přijímat rozhodnutí, kterými prohlásí tyto nabídky pro dotyčné podniky za závazné.
Taková rozhodnutí týkající se závazků by měla konstatovat, že pominuly důvody pro zásah Komise, aniž by však řešila otázku, zda došlo nebo ještě dochází k protiprávnímu jednání.
Takovými rozhodnutími není dotčeno právo orgánů pro hospodářskou soutěž a soudů členských států v takových případech činit závěry a rozhodovat.
Rozhodnutí týkající se závazků nejsou vhodná v případech, kdy Komise zamýšlí uložit pokutu.
(14) Ve výjimečných případech, kdy to vyžaduje veřejný zájem Společenství, může být rovněž vhodné, aby Komise přijala rozhodnutí deklaratorní povahy, které konstatuje, že neplatí zákaz podle článku 81 nebo 82 Smlouvy, za účelem vyjasnění právních předpisů a zajištění jejich jednotného uplatňování ve Společenství, zejména v souvislosti s novými druhy dohod nebo jednání, pro které dosud není stanovena judikatura a správní praxe.
(15) Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států by měly vytvořit společnou síť orgánů veřejné moci uplatňujících v úzké spolupráci pravidla hospodářské soutěže Společenství.
Za tímto účelem je nezbytné vytvořit postup pro informování a konzultace.
Další úpravy spolupráce v této síti stanoví a přezkoumá Komise v úzké spolupráci s členskými státy.
(16) Bez ohledu na vnitrostátní právní předpisy, které stanoví jinak, by měla být mezi členy této sítě umožněna výměna informací, včetně důvěrných, a užívání těchto informací jako důkazů.
Tyto informace mohou být využívány pro použití článků 81 a 82 Smlouvy i pro souběžné použití vnitrostátních právních předpisů o hospodářské soutěži, pokud se posledně uvedené použití týká stejného případu a nevede k odlišnému výsledku.
V případě, že vyměněné informace užije přijímající orgán k uložení sankcí podnikům, nemělo by být užití těchto informací omezeno jinak než povinností využít je pro účel, pro který byly získány, vzhledem k tomu, že sankce pro podniky jsou ve všech systémech stejného druhu.
Právo na obhajobu přiznané podnikům v různých systémech lze považovat za dostatečně rovnocenné.
Fyzické osoby však mohou v různých systémech podléhat značně odlišným druhům sankcí.
V takových případech je nezbytné zajistit, aby informace mohly být využity pouze v případě, že byly získány způsobem, který dodržuje stejnou úroveň ochrany práva na obhajobu fyzických osob, jaká je zaručena vnitrostátními právními předpisy přijímajícího orgánu.
(17) Mají-li být pravidla hospodářské soutěže používána jednotně a má-li být současně síť spravována optimálně, je důležité zachovat pravidlo, že orgány pro hospodářskou soutěž členských států ztrácejí bez dalšího pravomoc v případě, kdy Komise zahájí vlastní řízení.
Pokud orgán pro hospodářskou soutěž v některém členském státě již v určitém případě jedná a Komise zamýšlí zahájit řízení, měla by se snažit učinit tak co nejdříve.
Před zahájením řízení by Komise měla konzultovat dotyčný vnitrostátní orgán.
(18) K zajištění optimálního rozdělení případů mezi orgány v síti by mělo být stanoveno obecné pravidlo umožňující orgánu pro hospodářskou soutěž pozastavit nebo ukončit řízení s odůvodněním, že se případem zabývá nebo již zabýval jiný orgán, s cílem, aby každý případ řešil pouze jeden orgán.
Toto ustanovení by nemělo bránit Komisi zamítnout stížnost z důvodu nedostatečného zájmu Společenství, jak jí to přiznává judikatura Soudního dvora, i když žádný jiný orgán pro hospodářskou soutěž neoznámil svůj úmysl se případem zabývat.
(19) Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení zřízený nařízením č. 17 pracuje velmi uspokojivě.
Bude vyhovovat tomuto novému systému decentralizovaného provádění.
Je proto nezbytné vycházet z předpisů nařízení č. 17 a současně zlepšovat účinnost organizačních opatření.
Za tímto účelem by bylo vhodné umožnit písemný postup pro sdělování stanovisek.
Poradní výbor by rovněž měl mít možnost fungovat jako fórum, na kterém se diskutuje o případech projednávaných orgány pro hospodářskou soutěž členských států, aby pomohl zajistit jednotné používání pravidel hospodářské soutěže Společenství.
(20) Poradní výbor by měli tvořit zástupci orgánů pro hospodářskou soutěž členských států.
Pro jednání, na nichž se projednávají obecné otázky, by měly mít členské státy možnost jmenovat dalšího zástupce.
Tím není dotčeno právo členů výboru, aby jim pomáhali další odborníci z členských států.
(21) Jednotnost provádění pravidel hospodářské soutěže též vyžaduje, aby byl stanoven mechanismus spolupráce mezi soudy členských států a Komisí.
To se týká všech soudů členských států, které používají články 81 a 82 Smlouvy, ať již uplatňují tyto předpisy v soudních sporech mezi soukromými stranami, jako donucovací orgány nebo jako odvolací soudy.
Vnitrostátní soudy by zejména měly mít možnost požádat Komisi o informace nebo o stanovisko ve věcech týkajících se uplatňování právních předpisů Společenství o hospodářské soutěži.
Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států by rovněž měly mít možnost předkládat písemná nebo ústní vyjádření soudům, jimž přísluší používání článku 81 nebo 82 Smlouvy.
Tato vyjádření by měla být předkládána v rámci vnitrostátních procesních pravidel a praxe, včetně praxe pro ochranu práv stran.
Měla by proto být učiněna opatření, která zajistí, že Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států budou dostatečně dobře informovány o řízeních před vnitrostátními soudy.
(22) Aby bylo zajištěno dodržování zásad právní jistoty a jednotného provádění pravidel hospodářské soutěže Společenství v systému souběžných pravomocí, je nutno zabránit vzájemně si odporujícím rozhodnutím.
Je proto nezbytné vyjasnit v souladu s judikaturou Soudního dvora dopad rozhodnutí a postupů Komise na soudy a orgány pro hospodářskou soutěž členských států.
Rozhodnutí o závazcích přijatá Komisí nemají vliv na pravomoc soudů a orgánů pro hospodářskou soutěž členských států používat články 81 a 82 Smlouvy.
(23) Komise by měla být zmocněna na celém území Společenství vyžadovat informace, které jsou nezbytné ke zjištění jakékoli dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, které jsou zakázány podle článku 81 Smlouvy, nebo jakéhokoli zneužití dominantního postavení zakázaného podle článku 82 Smlouvy.
Při plnění rozhodnutí Komise nelze podniky nutit, aby přiznaly, že se dopustily protiprávního jednání, ale v každém případě jsou povinny odpovědět na skutkové dotazy a předložit dokumenty, i když mohou být tyto informace použity k prokázání protiprávního jednání proti nim nebo proti jinému podniku.
(24) Komise by rovněž měla být zmocněna provádět kontroly, které jsou nezbytné ke zjištění jakékoli dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, které jsou zakázány podle článku 81 Smlouvy, nebo jakéhokoli zneužití dominantního postavení zakázaného podle článku 82 Smlouvy.
Orgány pro hospodářskou soutěž členských států by měly při výkonu této pravomoci aktivně spolupracovat.
(25) Zjišťování protiprávního jednání odporujícího pravidlům hospodářské soutěže je stále obtížnější a kvůli účinné ochraně hospodářské soutěže je třeba doplnit vyšetřovací pravomoci Komise.
Komise by měla být zejména zmocněna dotazovat se osob, které mohou znát užitečné informace, a jejich výpovědi zaznamenávat.
Během kontrol by úředníci zmocnění Komisí měli mít právo po dobu nezbytnou ke kontrole pečetit.
Pečeti by obvykle neměly být umístěny na dobu delší než 72 hodin.
Úředníci zmocnění Komisí by rovněž měli mít právo žádat informace týkající se předmětu a důvodu kontroly.
(26) Zkušenosti ukazují, že v některých případech jsou obchodní záznamy uchovávány v bytech ředitelů nebo jiných osob pracujících pro podnik.
Aby byla zajištěna účinnost kontrol, měli by proto mít úředníci zmocnění Komisí právo vstupovat do jakýchkoli prostor, kde mohou být uchovávány obchodní záznamy, včetně soukromých bytů.
Výkon posledně jmenovaného práva by však měl podléhat povolení soudu.
(27) Aniž je dotčena judikatura Soudního dvora, je užitečné stanovit rozsah kontroly, kterou mohou provádět vnitrostátní soudy, když na základě vnitrostátních právních předpisů a jako preventivní opatření schválí pomoc donucovacích orgánů za účelem překonání možného odporu ze strany podniku, nebo umožní výkon rozhodnutí o kontrole v nepodnikatelských prostorech.
Z judikatury plyne, že vnitrostátní soudy mohou zejména žádat Komisi o doplňující informace, které potřebují k provedení kontroly a bez nichž by mohly svůj souhlas odmítnout.
Judikatura rovněž potvrzuje příslušnost vnitrostátních soudů kontrolovat používání vnitrostátních předpisů pro provádění donucovacích opatření.
(28) Aby mohly orgány pro hospodářskou soutěž členských států účinněji používat články 81 a 82 Smlouvy, je vhodné umožnit jim vzájemnou pomoc při provádění kontrol a jiných vyšetřovacích opatření.
(29) Dodržování článků 81 a 82 Smlouvy a splnění povinností uložených podnikům a sdružením podniků podle tohoto nařízení by mělo být vymahatelné prostřednictvím pokut a penále.
Za tím účelem by měla být stanovena také vhodná výše pokut pro porušení procesních předpisů.
(30) Aby bylo zajištěno účinné inkaso pokut uložených sdružením podniků za protiprávní jednání, kterého se dopustily, je nezbytné stanovit podmínky, za nichž může Komise požadovat zaplacení pokuty od členů sdružení v případě platební neschopnosti sdružení.
Přitom by měla Komise brát zřetel na relativní velikost podniků, které jsou členy sdružení, a zejména na situaci malých a středních podniků.
Úhradou pokuty jedním nebo několika členy sdružení nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, které umožňují vymáhání zaplacené částky od ostatních členů sdružení.
(31) Pravidla pro promlčecí lhůty při ukládání pokut a penále byla stanovena v nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 [11], které se týká také pokut v oblasti dopravy.
V systému souběžných pravomocí by se měly mezi úkony, které mohou přerušit promlčecí lhůtu, započítat také nezávislé procesní úkony provedené orgány pro hospodářskou soutěž členských států.
V zájmu vyjasnění právního rámce by proto mělo být nařízení (EHS) č. 2988/74 pozměněno, aby se nevztahovalo na věci, které upravuje toto nařízení, a toto nařízení by mělo obsahovat ustanovení o promlčení.
(32) Dotyčné podniky by měly dostat právo slyšení u Komise, třetí strany, jejichž zájmy by mohly být rozhodnutím dotčeny, by měly dostat příležitost předložit své vyjádření předem a přijatá rozhodnutí by měla být co nejšíře zveřejněna.
Při zajištění práva dotyčných podniků na obhajobu, a zejména práva nahlížet do spisu, je nezbytné chránit obchodní tajemství.
Rovněž by měla být chráněna důvěrnost údajů vyměňovaných v síti.
(33) Vzhledem k tomu, že všechna rozhodnutí, která přijme Komise podle tohoto nařízení, podléhají podle Smlouvy přezkoumání Soudním dvorem, měl by mít Soudní dvůr v souladu s článkem 229 Smlouvy neomezenou příslušnost, pokud jde o rozhodnutí Komise, kterými se ukládají pokuty nebo penále.
(34) Zásady stanovené v článcích 81 a 82 Smlouvy prováděné nařízením č. 17 přisuzují ústřední úlohu subjektům Společenství.
Tato ústřední úloha by měla být zachována při současném zvýšení podílu členských států na používání pravidel hospodářské soutěže Společenství.
V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nejde toto nařízení nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, kterým je umožnit účinné používání pravidel hospodářské soutěže Společenství.
(35) Aby bylo dosaženo řádného prosazení práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže, měly by členské státy určit orgány zmocněné používat články 81 a 82 Smlouvy ve veřejném zájmu. Měly by být schopny určit správní orgány a soudy, které mají vykonávat různé úkoly svěřené tímto nařízením orgánům pro hospodářskou soutěž. Toto nařízení uznává velkou různorodost systémů provádění pravidel hospodářské soutěže ve veřejném zájmu v různých členských státech. Účinky čl. 11 odst. 6 tohoto nařízení by měly platit pro všechny orgány pro hospodářskou soutěž. Jako výjimka z tohoto obecného pravidla v případě, kdy žalující orgán přednese případ před oddělený soud, by se měl čl. 11 odst. 6 vztahovat na žalující orgán za podmínek čl. 35 odst. 4 tohoto nařízení. Nejsou-li tyto podmínky splněny, mělo by platit obecné pravidlo. Ustanovení čl. 11 odst. 6 by v každém případě nemělo platit pro soudy, pokud jednají jako soudy odvolací.
(36) Vzhledem k tomu, že judikatura ujasnila, že pravidla hospodářské soutěže se vztahují na dopravu, mělo by toto odvětví podléhat procesním ustanovením tohoto nařízení. Nařízení Rady č. 141 ze dne 26. listopadu 1962, kterým se vyjímá doprava z působnosti nařízení Rady č. 17 [12], by proto mělo být zrušeno, a nařízení (EHS) č. 1017/68 [13], (EHS) č. 4056/86 [14] a (EHS) č. 3975/87 [15] by měla být pozměněna, aby byla zrušena jejich zvláštní procesní ustanovení.
(37) Toto nařízení dodržuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými zejména Chartou základních práv Evropské unie.
Toto nařízení by proto mělo být vykládáno a používáno s ohledem na tato práva a zásady.
(38) Právní jistota pro podniky podnikající podle pravidel hospodářské soutěže Společenství přispívá k podpoře inovací a investic.
V případech, kdy vzniká skutečná nejistota, protože se při používání těchto pravidel objevují nové nebo nevyřešené otázky, mohou mít jednotlivé podniky zájem obrátit se na Komisi s žádostí o neformální rady.
Tímto nařízením není dotčena možnost Komise takové neformální rady poskytovat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZÁSADY
Článek 1
Použití článků 81 a 82 Smlouvy
1. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy, které nesplňují podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy, se zakazují, aniž by k tomu bylo nezbytné předchozí rozhodnutí.
2. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy, které splňují podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy, se nezakazují, aniž by k tomu bylo nezbytné předchozí rozhodnutí.
3. Zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 82 Smlouvy se zakazuje, aniž by k tomu bylo nezbytné předchozí rozhodnutí.
Článek 2
Důkazní břemeno
Ve všech vnitrostátních postupech nebo postupech Společenství pro použití článků 81 a 82 Smlouvy spočívá důkazní břemeno, pokud jde o porušení čl. 81 odst. 1 nebo článku 82 Smlouvy, na té straně nebo orgánu, který vznesl obvinění. Podniky nebo sdružení podniků, které chtějí využít ustanovení čl. 81 odst. 3 Smlouvy, nesou důkazní břemeno, že podmínky uvedeného odstavce jsou splněny.
Článek 3
Vztah mezi články 81 a 82 Smlouvy a vnitrostátními právními předpisy o hospodářské soutěži
1. Pokud orgány pro hospodářskou soutěž členských států nebo vnitrostátní soudy použijí vnitrostátní právní předpisy o hospodářské soutěži na dohody, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy ve smyslu uvedeného ustanovení, použijí také článek 81 Smlouvy na takové dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě. Pokud orgány pro hospodářskou soutěž členských států nebo vnitrostátní soudy použijí vnitrostátní právní předpisy o hospodářské soutěži na zneužití zakázané článkem 82 Smlouvy, použijí také článek 82 Smlouvy.
2. Použití vnitrostátních právních předpisů o hospodářské soutěži nesmí vést k zákazu dohod, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, které mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy, ale které neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy, nebo které splňují podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy, nebo na které se vztahuje nařízení o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy. Toto nařízení nebrání členským státům přijmout a uplatňovat na svém území přísnější vnitrostátní právní předpisy, které zakazují nebo postihují jednostranná jednání podniků.
3. Aniž jsou dotčeny obecné zásady a ostatní ustanovení práva Společenství, odstavce 1 a 2 se nepoužijí, pokud orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států uplatňují vnitrostátní právní předpisy o kontrole fúzí, a rovněž nebrání použití ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které sledují převážně jiný cíl než články 81 a 82 Smlouvy.
KAPITOLA II
PRAVOMOCI
Článek 4
Pravomoci Komise
Pro účely použití článků 81 a 82 Smlouvy má Komise pravomoci stanovené tímto nařízením.
Článek 5
Pravomoci orgánů pro hospodářskou soutěž členských států
Orgány pro hospodářskou soutěž členských států mají pravomoc používat články 81 a 82 Smlouvy v jednotlivých případech.
Za tímto účelem mohou z vlastního podnětu nebo na základě stížnosti přijímat tato rozhodnutí:
- požadovat ukončení protiprávního jednání,
- nařizovat předběžná opatření,
- přijímat závazky,
- ukládat pokuty, penále nebo jiné sankce stanovené vnitrostátními právními předpisy.
Pokud na základě informací, které mají k dispozici, nejsou splněny podmínky zákazu, mohou také rozhodnout, že není důvod k jejich zásahu.
Článek 6
Pravomoci vnitrostátních soudů
Vnitrostátní soudy mají pravomoc používat články 81 a 82 Smlouvy.
KAPITOLA III
ROZHODNUTÍ KOMISE
Článek 7
Zjištění a ukončení protiprávního jednání
1. Pokud Komise na základě stížnosti nebo z vlastního podnětu zjistí jednání v rozporu s články 81 nebo 82 Smlouvy, může svým rozhodnutím nařídit, aby dotyčné podniky a sdružení podniků takové protiprávní jednání ukončily.
Za tím účelem jim může ukládat nápravná opatření z hlediska tržního chování nebo nápravná opatření strukturální, která jsou přiměřená protiprávnímu jednání a nezbytná k tomu, aby bylo toto jednání účinně ukončeno.
Strukturální nápravná opatření mohou být uložena pouze tehdy, pokud buď neexistuje stejně účinné nápravné opatření z hlediska tržního chování, nebo pokud by každé takové stejně účinné nápravné opatření z hlediska tržního chování bylo pro dotyčný podnik větší zátěží než strukturální nápravné opatření.
Pokud má na tom Komise oprávněný zájem, může rovněž konstatovat, že došlo k protiprávnímu jednání v minulosti.
2. K podání stížnosti ve smyslu odstavce 1 jsou oprávněny fyzické nebo právnické osoby, které mohou prokázat oprávněný zájem, a členské státy.
Článek 8
Předběžná opatření
1. V naléhavých případech, kdy hrozí vážná a nenapravitelná škoda hospodářské soutěži, může Komise z vlastního podnětu na základě zjištění zjevného protiprávního jednání svým rozhodnutím nařídit předběžná opatření.
2. Rozhodnutí podle odstavce 1 se použije po dobu určitou a může být prodlužováno, pokud je to nezbytné a vhodné.
Článek 9
Závazky
1. Pokud Komise zamýšlí přijmout rozhodnutí, které nařizuje ukončení protiprávního jednání, a dotyčné podniky nabídnou Komisi závazky takové povahy, že reagují na její výhrady, může Komise svým rozhodnutím prohlásit tyto nabídky pro dotyčné podniky za závazné.
Takové rozhodnutí může být přijato na dobu určitou a musí konstatovat, že pominuly důvody pro zásah Komise.
2. Komise může na žádost nebo z vlastního podnětu znovu zahájit řízení:
a) pokud došlo k podstatné změně některé skutečnosti, na níž bylo rozhodnutí založeno,
b) pokud dotyčné podniky jednají v rozporu se svými závazky nebo
c) pokud bylo rozhodnutí založeno na neúplných, nesprávných nebo zavádějících informacích stran.
Článek 10
Zjištění nepoužitelnosti
Pokud to vyžaduje veřejný zájem Společenství týkající se použití článků 81 a 82 Smlouvy, může Komise z vlastního podnětu svým rozhodnutím konstatovat, že článek 81 Smlouvy není použitelný na dohodu, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě buď proto, že podmínky čl. 81 odst. 1 Smlouvy nejsou splněny, nebo proto, že jsou splněny podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
Komise může rovněž učinit takové konstatování, pokud jde o článek 82 Smlouvy.
KAPITOLA IV
SPOLUPRÁCE
Článek 11
Spolupráce mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž členských států
1. Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států uplatňují pravidla hospodářské soutěže Společenství v úzké spolupráci.
2. Komise předá orgánům pro hospodářskou soutěž členských států kopie nejdůležitějších dokumentů, které shromáždila za účelem použití článků 7, 8, 9, 10 a čl. 29 odst. 1. Na žádost orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu mu Komise poskytne kopie dalších existujících dokumentů nezbytných pro posouzení případu.
3. Pokud orgány pro hospodářskou soutěž členských států jednají na základě článků 81 nebo 82 Smlouvy, informují písemně Komisi před nebo neprodleně po zahájení prvního formálního vyšetřovacího opatření.
Tyto informace mohou být dány k dispozici také orgánům pro hospodářskou soutěž ostatních členských států.
4. Nejpozději třicet dnů před přijetím rozhodnutí, které nařizuje ukončení protiprávního jednání, přijímá závazky nebo odnímá výhodu plynoucí z nařízení o blokové výjimce, informují orgány pro hospodářskou soutěž členských států Komisi.
Za tím účelem sdělují Komisi vylíčení případu, předpokládané rozhodnutí, nebo pokud neexistuje, jiný dokument naznačující navrhovaný postup.
Tyto informace mohou být rovněž dány k dispozici orgánům pro hospodářskou soutěž ostatních členských států.
Na žádost Komise musí dát jednající orgán pro hospodářskou soutěž Komisi k dispozici další dokumenty, které má a které jsou nezbytné pro posouzení případu.
Informace poskytnuté Komisi mohou být dány k dispozici orgánům pro hospodářskou soutěž ostatních členských států.
Vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž si také mohou mezi sebou vyměňovat informace nezbytné pro posouzení případu, jímž se zabývají na základě článků 81 nebo 82 Smlouvy.
5. Orgány pro hospodářskou soutěž členských států mohou konzultovat s Komisí jakýkoli případ, při němž se použije právo Společenství.
6. Zahájením řízení ze strany Komise za účelem přijetí rozhodnutí podle kapitoly III ztrácejí orgány pro hospodářskou soutěž členských států příslušnost používat články 81 a 82 Smlouvy.
Pokud orgán pro hospodářskou soutěž členského státu již v nějakém případě jedná, Komise zahájí řízení teprve po konzultaci s tímto vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž.
Článek 12
Výměna informací
1. Pro účely použití článků 81 a 82 Smlouvy jsou Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států oprávněny vzájemně si sdělovat a užívat jako důkazy jakékoli skutkové nebo právní skutečnosti, včetně důvěrných informací.
2. Vyměněné informace se smějí využívat pouze jako důkazy za účelem použití článků 81 nebo 82 Smlouvy a v souvislosti s předmětem, pro který je shromáždil předávající orgán.
Pokud se však ve stejném případě použije vnitrostátní právo pro hospodářskou soutěž souběžně s právem Společenství pro hospodářskou soutěž a nevede k odlišnému výsledku, mohou být informace vyměněné podle tohoto článku použity také pro uplatnění vnitrostátního práva pro hospodářskou soutěž.
3. Informace vyměněné podle odstavce 1 mohou být užity jako důkazy za účelem uložení sankcí fyzickým osobám pouze v případě, že:
- právní předpisy předávajícího orgánu stanoví obdobné sankce za jednání v rozporu s články 81 nebo 82 Smlouvy, nebo není-li tomu tak,
- informace byly získány způsobem, který dodržuje stejnou úroveň ochrany práva na obhajobu fyzických osob, jaká je zaručena vnitrostátními právními předpisy přijímajícího orgánu.
V tomto případě však vyměněné informace nemůže přijímající orgán využít k uložení trestu odnětí svobody.
Článek 13
Přerušení nebo ukončení řízení
1. Pokud orgány pro hospodářskou soutěž dvou nebo více členských států obdržely stížnost nebo jednají z vlastního podnětu podle článků 81 nebo 82 Smlouvy proti stejné dohodě, rozhodnutí sdružení nebo stejným jednáním, je skutečnost, že se případem zabývá jeden orgán, pro ostatní orgány dostatečným důvodem k přerušení vlastního řízení nebo k zamítnutí stížnosti.
Komise může rovněž zamítnout stížnost z důvodu, že se případem zabývá orgán pro hospodářskou soutěž některého členského státu.
2. Pokud orgán pro hospodářskou soutěž členského státu nebo Komise obdrží stížnost proti dohodě, rozhodnutí sdružení nebo jednáním, kterou už řešil jiný orgán pro hospodářskou soutěž, může ji zamítnout.
Článek 14
Poradní výbor
1. Komise konzultuje před přijetím každého rozhodnutí podle článků 7, 8, 9, 10, 23, čl. 24 odst. 2 a čl. 29 odst. 1 Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení.
2. Pro jednání o jednotlivých případech se poradní výbor skládá ze zástupců orgánů pro hospodářskou soutěž členských států.
Pro zasedání, na nichž se projednávají jiné otázky, než jsou jednotlivé případy, může být jmenován další zástupce členského státu, který je odborníkem v otázkách hospodářské soutěže.
Pokud se zástupci nemohou zúčastnit, mohou být nahrazeni jinými zástupci.
3. Konzultace může proběhnout na zasedání, které svolává a kterému předsedá Komise a které se koná nejdříve čtrnáct dnů po odeslání oznámení spolu s vylíčením případu, označením nejdůležitějších dokumentů a předběžným návrhem rozhodnutí.
Pokud jde o rozhodnutí podle článku 8, zasedání se může konat sedm dnů po odeslání dispoziční části návrhu rozhodnutí.
Pokud Komise svolá zasedání v kratší lhůtě, než je uvedeno výše, může se zasedání v navrhovaném termínu uskutečnit v případě, že žádný členský stát nevznese námitku.
Poradní výbor zaujímá písemné stanovisko k předběžnému návrhu rozhodnutí Komise.
Stanovisko může zaujmout i v případě, pokud jsou někteří členové nepřítomni a nejsou zastoupeni.
Na žádost jednoho nebo více členů musí být postoje obsažené ve stanovisku zdůvodněny.
4. Konzultace se může uskutečnit také písemným postupem.
Pokud o to však požádá kterýkoli členský stát, Komise svolá zasedání.
V případě písemného postupu určí Komise lhůtu nejméně čtrnácti dnů, během níž mají členské státy zaslat svá vyjádření, která se rozdají ostatním členským státům.
V případě rozhodnutí přijímaných podle článku 8 se lhůta čtrnácti dnů nahrazuje lhůtou sedmi dnů.
Pokud Komise určí lhůtu pro písemný postup, která je kratší, než jak je uvedeno výše, použije se navrhovaná lhůta v případě, že žádný členský stát nevznese námitku.
5. Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku poradního výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
6. Pokud poradní výbor zaujme písemné stanovisko, připojí se toto stanovisko k návrhu rozhodnutí.
Pokud poradní výbor doporučí zveřejnění stanoviska, Komise při jeho zveřejnění bere v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
7. Na žádost orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu dá Komise na pořad jednání poradního výboru případy, jimiž se zabývá orgán pro hospodářskou soutěž členského státu podle článků 81 nebo 82 Smlouvy.
Komise tak může učinit také z vlastního podnětu.
Komise o tom v každém případě informuje dotyčný orgán pro hospodářskou soutěž.
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může zejména podat takovou žádost v případě, kdy Komise zamýšlí zahájit řízení s účinkem uvedeným v čl. 11 odst. 6.
Poradní výbor nezaujímá stanoviska k případům, jimiž se zabývají orgány pro hospodářskou soutěž členských států.
Poradní výbor může též jednat o obecných otázkách práva hospodářské soutěže Společenství.
Článek 15
Spolupráce s vnitrostátními soudy
1. V rámci řízení, v nichž se použijí články 81 nebo 82 Smlouvy, mohou soudy členských států požádat Komisi, aby jim zaslala informace, které má k dispozici, nebo stanovisko v otázkách týkajících se používání pravidel hospodářské soutěže Společenství.
2. Členské státy předají Komisi kopie všech písemných rozsudků vnitrostátních soudů týkajících se používání článků 81 nebo 82 Smlouvy.
Tyto kopie se zasílají neprodleně po doručení úplného písemného rozsudku stranám.
3. Orgány pro hospodářskou soutěž členských států mohou z vlastního podnětu předkládat vnitrostátním soudům svého členského státu písemná vyjádření k otázkám týkajícím se používání článků 81 nebo 82 Smlouvy.
Se svolením dotyčného soudu mohou rovněž předkládat u vnitrostátních soudů svého členského státu ústní vyjádření.
V případech, kdy to vyžaduje jednotné používání článků 81 nebo 82 Smlouvy, může Komise z vlastního podnětu předkládat soudům členských států písemná vyjádření.
Se svolením dotyčného soudu může překládat rovněž ústní vyjádření.
Orgány pro hospodářskou soutěž členských států a Komise mohou výlučně pro účely přípravy svých vyjádření požádat příslušný soud členského státu, aby jim zaslal nebo zajistil zaslání jakýchkoli dokumentů nezbytných pro posouzení případu.
4. Tímto článkem není dotčena širší pravomoc předkládat vyjádření soudům, která je svěřena orgánům pro hospodářskou soutěž členských států podle právních předpisů jejich členského státu.
Článek 16
Jednotné uplatňování práva hospodářské soutěže Společenství
1. Pokud vnitrostátní soudy rozhodují o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článků 81 nebo 82 Smlouvy, které jsou již předmětem rozhodnutí Komise, nemohou rozhodnout v rozporu s rozhodnutím přijatým Komisí.
Musí se rovněž vyvarovat rozhodnutí, která by byla v rozporu s rozhodnutím, které má Komise v úmyslu přijmout v řízení, jež zahájila.
Za tímto účelem může vnitrostátní soud přezkoumat, zda je nezbytné, aby své řízení přerušil.
Touto povinností nejsou dotčena práva a povinnosti podle článku 234 Smlouvy.
2. Pokud orgány pro hospodářskou soutěž členských států rozhodují o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článků 81 nebo 82 Smlouvy, které jsou již předmětem rozhodnutí Komise, nemohou rozhodnout v rozporu s rozhodnutím přijatým Komisí.
KAPITOLA V
VYŠETŘOVACÍ PRAVOMOCI
Článek 17
Šetření hospodářských odvětví a druhů dohod
1. Pokud vývoj obchodu mezi členskými státy, stabilita cen nebo jiné okolnosti naznačují, že hospodářská soutěž na společném trhu může být omezena nebo narušena, může Komise provést šetření určitého hospodářského odvětví nebo určitého druhu dohod v různých odvětvích.
V průběhu tohoto šetření si může Komise vyžádat od dotyčných podniků nebo sdružení podniků informace nezbytné pro použití článků 81 a 82 Smlouvy a může provádět jakékoli kontroly, které jsou k tomuto účelu nezbytné.
Komise může zejména žádat dotyčné podniky nebo sdružení podniků, aby ji informovaly o veškerých dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě.
Komise může zveřejnit zprávu o výsledcích svého šetření určitých hospodářských odvětví nebo určitých druhů dohod v různých odvětvích a vyzvat zúčastněné strany k připomínkám.
2. Články 14, 18, 19, 20, 22, 23 a 24 se použijí přiměřeně.
Článek 18
Žádosti o informace
1. Za účelem plnění povinností svěřených jí tímto nařízením si může Komise prostou žádostí nebo rozhodnutím vyžádat od podniků a sdružení podniků veškeré nezbytné informace.
2. Pokud Komise zasílá podniku nebo sdružení podniků prostou žádost o informace, musí uvést právní základ a účel své žádosti, upřesnit, jaké informace požaduje, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty, a sankce podle článku 23 pro případ poskytnutí nesprávných nebo zavádějících informací.
3. Pokud Komise požaduje od podniků nebo sdružení podniků informace na základě rozhodnutí, musí uvést právní základ a účel své žádosti, upřesnit, jaké informace požaduje, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
Musí také uvést sankce podle článku 23 a uvést nebo uložit sankce podle článku 24.
Dále musí uvést právo na přezkoumání rozhodnutí Soudním dvorem.
4. Vlastníci podniků nebo jejich zástupci a v případě právnických osob, společností nebo sdružení bez právní subjektivity osoby zmocněné je zastupovat podle zákona nebo podle stanov sdělí požadované informace jménem dotyčného podniku nebo sdružení podniků.
Řádně zmocnění právní zástupci mohou sdělit informace za své klienty.
Ti však zůstávají plně odpovědni, že informace nejsou neúplné, nesprávné nebo zavádějící.
5. Komise neprodleně zašle kopii prosté žádosti nebo rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území je sídlo podniku nebo sdružení podniků, a orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu, jehož území je dotčeno.
6. Na žádost Komise poskytnou vlády a orgány pro hospodářskou soutěž členských států Komisi veškeré nezbytné informace, aby mohla plnit povinnosti svěřené jí tímto nařízením.
Článek 19
Pravomoc dotazování
1. Za účelem plnění povinností svěřených jí tímto nařízením se může Komise dotazovat každé fyzické či právnické osoby, která s tím souhlasí, za účelem shromáždění informací týkajících se předmětu šetření.
2. Pokud se dotazování podle odstavce 1 koná v prostorách podniku, informuje Komise orgán pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se dotazování koná.
Pokud o to orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu požádá, mohou jeho úředníci při dotazování pomáhat úředníkům a ostatním doprovázejícím osobám zmocněným Komisí.
Článek 20
Kontrolní pravomoci Komise
1. Za účelem plnění povinností svěřených jí tímto nařízením může Komise provádět veškeré nezbytné kontroly podniků a sdružení podniků.
2. Úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocněné Komisí ke kontrole jsou oprávněni:
a) vstupovat do všech prostorů, na pozemky a do dopravních prostředků podniků a sdružení podniků;
b) kontrolovat účetní knihy a ostatní obchodní záznamy, bez ohledu na to, v jaké formě jsou uloženy;
c) kopírovat nebo získávat v jakékoli formě kopie nebo výpisy z těchto knih nebo záznamů;
d) pečetit kterékoli podnikatelské prostory a účetní knihy nebo záznamy po dobu a v rozsahu, které jsou nezbytné pro kontrolu;
e) žádat každého zástupce nebo zaměstnance podniku nebo sdružení podniků o vysvětlení skutečností nebo dokumentů týkajících se předmětu a účelu kontroly a zaznamenávat odpovědi.
3. Úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocněné Komisí ke kontrole vykonávají své pravomoci po předložení písemného zmocnění, v němž je uveden předmět a účel kontroly a sankce podle článku 23 pro případ, že požadované účetní knihy nebo jiné záznamy týkající se podnikání jsou předloženy neúplné, nebo že odpovědi na otázky podle odstavce 2 tohoto článku jsou nesprávné nebo zavádějící.
Komise musí včas před uskutečněním kontroly zaslat oznámení o kontrole orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se má provést.
4. Podniky a sdružení podniků se musí podřídit kontrolám nařízeným na základě rozhodnutí Komise.
Rozhodnutí musí stanovit předmět a účel kontroly, stanovit datum, kdy má začít, a uvést sankce podle článků 23 a 24 a právo na přezkoumání rozhodnutí Soudním dvorem.
Komise přijímá taková rozhodnutí po konzultaci s orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se má kontrola provést.
5. Úředníci a osoby zmocněné nebo jmenované orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se má kontrola provést, na žádost tohoto orgánu nebo Komise aktivně pomáhají úředníkům a ostatním doprovázejícím osobám zmocněným Komisí.
Za tímto účelem jsou vybaveni pravomocemi uvedenými v odstavci 2.
6. Pokud úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocněné Komisí zjistí, že podnik odmítá kontrolu nařízenou podle tohoto článku, poskytne jim dotyčný členský stát nezbytnou pomoc a podle potřeby požádá o pomoc policii nebo rovnocenný donucovací orgán, aby jim umožnil kontrolu provést.
7. Pokud pomoc podle odstavce 6 vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení soudu, musí být o takové povolení zažádáno.
O takové povolení lze žádat také jako o předběžné opatření.
8. Pokud je podána žádost o povolení podle odstavce 7, vnitrostátní soud přezkoumá, zda je rozhodnutí Komise pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou svévolná ani nepřiměřená vzhledem k předmětu kontroly.
Při přezkoumávání přiměřenosti donucovacích opatření může vnitrostátní soud požádat Komisi, přímo nebo prostřednictvím orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu, o podrobné vysvětlení zejména důvodů, na základě kterých má Komise podezření, že došlo k jednání v rozporu s články 81 a 82 Smlouvy, dále závažnosti takového předpokládaného protiprávního jednání a způsobu zapojení dotyčného podniku.
Vnitrostátní soud však nesmí zpochybnit nezbytnost kontroly ani požadovat informace ze spisu Komise.
Zákonnost rozhodnutí Komise může přezkoumat pouze Soudní dvůr.
Článek 21
Kontrola v jiných prostorách
1. Pokud existuje důvodné podezření, že účetní knihy nebo jiné obchodní záznamy související s předmětem kontroly, které mohou mít význam pro dokázání závažného porušení článků 81 nebo 82 Smlouvy, jsou uchovávány v jakýchkoli jiných prostorách, na pozemcích a v dopravních prostředcích, včetně bytů ředitelů, vedoucích pracovníků a dalších zaměstnanců dotyčných podniků a sdružení podniků, může Komise svým rozhodnutím nařídit provedení kontroly v těchto jiných prostorách, na pozemcích a v dopravních prostředcích.
2. Takové rozhodnutí musí uvádět předmět a účel kontroly, stanovit den, kdy má kontrola začít, a uvést právo na přezkoumání rozhodnutí Soudním dvorem.
Zejména v něm musí být uvedeny důvody, které vedly Komisi k závěru, že existuje podezření ve smyslu odstavce 1.
Komise přijímá taková rozhodnutí po konzultaci s orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se má kontrola provést.
3. Rozhodnutí podle odstavce 1 nemůže být provedeno bez předchozího svolení vnitrostátního soudu dotyčného členského státu.
Vnitrostátní soud přezkoumá, zda je rozhodnutí Komise pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou svévolná ani nepřiměřená, zejména vzhledem k závažnosti předpokládaného protiprávního jednání, k významu hledaných důkazů, k zapojení dotyčného podniku a k odůvodněné pravděpodobnosti, že účetní knihy a záznamy týkající se předmětu kontroly jsou uchovávány v prostorách, pro které se žádá povolení.
Vnitrostátní soud může požádat Komisi přímo nebo prostřednictvím orgánu pro hospodářskou soutěž svého členského státu o podrobné vysvětlení těch okolností, které jsou nezbytné pro přezkoumání přiměřenosti navrhovaných donucovacích opatření.
Vnitrostátní soud však nesmí zpochybnit nezbytnost kontroly ani požadovat informace ze spisu Komise.
Zákonnost rozhodnutí Komise může být přezkoumána pouze Soudním dvorem.
4. Úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocnění Komisí provést kontrolu nařízenou podle odstavce 1 tohoto článku mají pravomoci uvedené v čl. 20 odst. 2 písm. a), b) a c). Ustanovení čl. 20 odst. 5 a 6 se použije přiměřeně.
Článek 22
Šetření orgánů pro hospodářskou soutěž členských států
1. Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může na svém území provádět jakékoli kontroly nebo jiná vyšetřovací opatření v souladu s vnitrostátními právními předpisy jménem a na účet orgánu pro hospodářskou soutěž jiného členského státu za účelem zjištění, zda došlo k jednání v rozporu s články 81 nebo 82 Smlouvy.
Výměna a použití zjištěných informací musí probíhat v souladu s článkem 12.
2. Na žádost Komise provedou orgány pro hospodářskou soutěž členských států kontroly, které Komise považuje za nezbytné podle čl. 20 odst. 1, nebo které nařídila rozhodnutím podle čl. 20 odst. 4. Úředníci orgánů pro hospodářskou soutěž členských států odpovědní za provádění těchto kontrol a jimi zmocněné nebo jmenované osoby vykonávají své pravomoci v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Pokud o to požádá Komise nebo orgán pro hospodářskou soutěž členského státu, na jehož území se má kontrola provést, mohou úředníkům dotyčného orgánu pomáhat úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocněné Komisí.
KAPITOLA VI
SANKCE
Článek 23
Pokuty
1. Komise může rozhodnutím uložit podnikům a sdružením podniků pokuty nepřesahující 1 % celkového obratu za předchozí hospodářský rok, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a) v odpověď na žádost podle článku 17 nebo čl. 18 odst. 2 poskytly nesprávné nebo zavádějící informace;
b) v odpověď na žádost na základě rozhodnutí přijatého podle článku 17 nebo čl. 18 odst. 3 poskytly nesprávné, neúplné nebo zavádějící informace, nebo neposkytly informace v požadované lhůtě;
c) při kontrole podle článku 20 předložily požadované účetní knihy nebo jiné obchodní záznamy v neúplné formě, nebo se odmítly podřídit kontrole nařízené rozhodnutím přijatým podle čl. 20 odst. 4;
d) v odpověď na otázku podle čl. 20 odst. 2 písm. e):
- uvedly nesprávnou nebo zavádějící odpověď,
- neopravily ve lhůtě stanovené Komisí nesprávnou, neúplnou nebo zavádějící odpověď uvedenou zaměstnanci,
- neposkytly nebo odmítly poskytnout úplnou odpověď na otázky týkající se předmětu a účelu kontroly nařízené rozhodnutím podle čl. 20 odst. 4;
e) byly porušeny pečeti umístěné podle čl. 20 odst. 2 písm. d) úředníky nebo jinými doprovázejícími osobami zmocněnými Komisí.
2. Komise může rozhodnutím uložit podnikům a sdružením podniků pokuty, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a) se dopouštějí jednání v rozporu s články 81 nebo 82 Smlouvy nebo
b) porušují rozhodnutí nařizující předběžná opatření podle článku 8 nebo
c) nesplní nabídku závazku, kterou jsou vázány na základě rozhodnutí podle článku 9.
Pokuta u každého podniku a sdružení podniků podílejících se na protiprávním jednání nesmí přesáhnout 10 % jeho celkového obratu za předchozí hospodářský rok.
Pokud protiprávní jednání sdružení souvisí s činností jeho členů, nesmí pokuta přesáhnout 10 % součtu celkového obratu všech členů aktivních na trhu dotčeném protiprávním jednáním sdružení.
3. Při stanovování výše pokuty se přihlíží k závažnosti a k délce trvání protiprávního jednání.
4. Pokud je uložena pokuta sdružení podniků při zohlednění obratu jeho členů a sdružení samo není platby schopné, je sdružení povinno požadovat příspěvky na pokrytí pokuty od svých členů.
Pokud nejsou tyto příspěvky zaplaceny sdružení ve lhůtě stanovené Komisí, může Komise požadovat uhrazení pokuty přímo od všech podniků, jejichž zástupci byli členy dotyčných rozhodovacích orgánů sdružení.
Poté, co Komise požádala o úhradu podle druhého pododstavce, pokud je to nezbytné k zajištění plného zaplacení pokuty, může žádat o úhradu zbývající částky každého z členů sdružení, kteří byli aktivní na trhu, na němž došlo k protiprávnímu jednání.
Komise však nesmí vyžadovat platby podle druhého nebo třetího pododstavce od podniků, které prokáží, že protiprávní rozhodnutí sdružení neprovedly a buď nevěděly o jeho existenci, nebo se od něj aktivně distancovaly předtím, než Komise zahájila šetření případu.
Finanční povinnost každého podniku vzhledem k placení pokuty nesmí přesáhnout 10 % jeho celkového obratu za předchozí hospodářský rok.
5. Rozhodnutí přijatá podle odstavců 1 a 2 nemají trestněprávní povahu.
Článek 24
Penále
1. Komise může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků penále nepřesahující 5 % průměrného denního obratu za předchozí hospodářský rok za každý den prodlení ode dne stanoveného v rozhodnutí, aby je přinutila:
a) ukončit jednání, které je v rozporu s články 81 nebo 82 Smlouvy, v souladu s rozhodnutím přijatým podle článku 7;
b) splnit rozhodnutí nařizující předběžná opatření přijaté podle článku 8;
c) splnit nabídku závazku, kterou jsou vázány na základě rozhodnutí podle článku 9;
d) předložit úplné a správné informace vyžádané na základě rozhodnutí přijatého podle článku 17 nebo čl. 18 odst. 3;
e) podřídit se kontrole nařízené na základě rozhodnutí přijatého podle čl. 20 odst. 4.
2. Pokud podniky nebo sdružení podniků splnily povinnost, k jejímuž vymáhání bylo penále určeno, může Komise stanovit definitivní částku penále nižší, než jak by odpovídalo původnímu rozhodnutí. Ustanovení čl. 23 odst. 4 se použije přiměřeně.
KAPITOLA VII
PROMLČENÍ
Článek 25
Promlčecí lhůty pro uložení sankcí
1. Pravomoci svěřené Komisi na základě článků 23 a 24 se promlčují takto:
a) po třech letech v případě porušení ustanovení týkajících se žádostí o informace nebo provedení kontroly;
b) po pěti letech ve všech ostatních případech protiprávního jednání.
2. Lhůta začíná běžet dnem, kdy došlo k protiprávnímu jednání.
V případě trvajícího nebo opakovaného protiprávního jednání však začíná lhůta běžet dnem, kdy bylo ukončeno.
3. Každý úkon učiněný Komisí nebo orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu za účelem šetření nebo postupu souvisejícího s protiprávním jednáním přerušuje promlčecí lhůtu pro uložení pokuty nebo penále.
K přerušení promlčecí lhůty dochází s účinkem ode dne, kdy byl tento úkon oznámen nejméně jednomu podniku nebo sdružení podniků, které se podílejí na protiprávním jednání.
Úkony, kterými se přerušuje promlčecí lhůta, jsou zejména:
a) písemné žádosti Komise nebo orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu o informace;
b) písemné zmocnění k provedení kontroly vydané Komisí nebo orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu pro své úředníky;
c) zahájení řízení ze strany Komise nebo orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu;
d) oznámení o námitce, jíž se zabývá Komise nebo orgán pro hospodářskou soutěž členského státu.
4. Přerušení promlčecí lhůty se vztahuje na všechny podniky nebo sdružení podniků, které se podílejí na protiprávním jednání.
5. Po každém přerušení začíná běžet promlčecí lhůta znovu.
Avšak promlčení nastane nejpozději dnem, kdy uplynula doba rovnající se dvojnásobku promlčecí lhůty, aniž by Komise uložila pokutu nebo penále.
Tato doba se prodlužuje o dobu, po kterou je promlčení pozastaveno podle odstavce 6.
6. Promlčecí lhůta pro uložení pokuty nebo penále se pozastavuje po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem řízení u Soudního dvora.
Článek 26
Promlčecí lhůty pro vymáhání sankcí
1. Pravomoc Komise vymáhat rozhodnutí přijatá podle článků 23 a 24 se promlčuje po pěti letech.
2. Promlčecí lhůta začíná běžet dnem, kdy se rozhodnutí stane pravomocným.
3. Promlčecí lhůta pro vymáhání sankcí se přerušuje:
a) oznámením rozhodnutí, kterým se mění původní částka pokuty nebo penále, nebo kterým se zamítá žádost o takovou změnu;
b) každým úkonem Komise nebo členského státu jednajícího na žádost Komise, jehož cílem je vymáhat platbu pokuty nebo penále.
4. Po každém přerušení začíná běžet promlčecí lhůta znovu.
5. Promlčecí lhůta pro vymáhání sankcí se pozastavuje po dobu:
a) lhůty pro zaplacení;
b) po kterou je vymáhání pozastaveno rozhodnutím Soudního dvora.
KAPITOLA VIII
SLYŠENÍ A PROFESNÍ TAJEMSTVÍ
Článek 27
Slyšení stran, stěžovatelů a ostatních osob
24 odst. 2 poskytne Komise podnikům nebo sdružením podniků, proti nimž je vedeno řízení Komise, příležitost, aby byly slyšeny ve věci, jíž se týká námitka přijatá Komisí.
Komise založí svá rozhodnutí pouze na námitkách, ke kterým se mohly dotyčné strany vyjádřit.
Stěžovatelé jsou s řízením úzce spojeni.
2. Při řízení musí být plně dodržováno právo dotyčných stran na obhajobu.
Musí mít právo nahlížet do spisů Komise, s výhradou oprávněného zájmu podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Právo nahlížet do spisů se nevztahuje na důvěrné informace a vnitřní dokumenty Komise nebo orgánů pro hospodářskou soutěž členských států.
Právo nahlížet do spisů se zejména nevztahuje na korespondenci mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž členských států nebo mezi těmito orgány navzájem, včetně dokumentů vypracovaných podle článků 11 a 14.
Nic v tomto odstavci nesmí bránit Komisi sdělovat a užívat informace nezbytné k předložení důkazu protiprávního jednání.
3. Pokud to Komise považuje za nezbytné, může poskytnout slyšení také jiným fyzickým nebo právnickým osobám.
Žádostem o takové slyšení se vyhoví, pokud tyto osoby prokáží dostatečný zájem.
Orgány pro hospodářskou soutěž členských států mohou rovněž požádat Komisi o slyšení jiných fyzických či právnických osob.
4. Pokud Komise zamýšlí přijmout rozhodnutí podle článků 9 nebo 10, zveřejní stručné vylíčení případu a hlavní obsah závazků nebo navrhovaný postup.
Zúčastněné třetí strany mohou předložit svá vyjádření ve lhůtě, kterou stanoví ve svém zveřejnění Komise a která nesmí být kratší než jeden měsíc.
Při zveřejnění bere Komise v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 28
Profesní tajemství
1. Aniž jsou dotčeny články 12 a 15, informace vyžádané podle článků 17 až 22 mohou být použity pouze pro ten účel, pro který byly získány.
2. Aniž je dotčena výměna a použití informací podle článků 11, 12, 14, 15 a 27, Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států, jejich úředníci, pracovníci a další osoby pracující pod dohledem těchto orgánů, jakož i úředníci a státní zaměstnanci ostatních orgánů členských států nesmějí sdělovat informace, které získali nebo vyměnili podle tohoto nařízení a které svou povahou podléhají profesnímu tajemství.
Tato povinnost platí rovněž pro všechny zástupce a odborníky členských států, kteří se účastní zasedání poradního výboru podle článku 14.
KAPITOLA IX
NAŘÍZENÍ O VÝJIMKÁCH
Článek 29
Odnětí výjimky v jednotlivých případech
1. Pokud Komise zmocněná nařízením Rady, například nařízením č. 19/65/EHS, (EHS) č. 2821/71, (EHS) č. 3976/87, (EHS) č. 1534/91 nebo (EHS) č. 479/92, k použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy prostřednictvím nařízení, prohlásí čl. 81 odst. 1 Smlouvy za nepoužitelný pro určité kategorie dohod, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, může z vlastního podnětu nebo na základě stížnosti odejmout výhodu plynoucí z takového nařízení o výjimce, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje nařízení o výjimce, má určité dopady, které nejsou slučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
2. Pokud v konkrétním případě mají dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje nařízení o výjimce uvedené v odstavci 1, dopady neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy na území členského státu nebo jeho části, která má všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu, může orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu odejmout výhodu plynoucí z takového nařízení na tomto území.
KAPITOLA X
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Zveřejňování rozhodnutí
1. Komise zveřejňuje rozhodnutí, která přijme podle článků 7 až 10, 23 a 24.
2. Ve zveřejnění musí být uvedena jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí.
Bere se v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 31
Přezkoumání Soudním dvorem
Soudní dvůr má neomezenou příslušnost přezkoumávat rozhodnutí, kterými Komise stanovila pokutu nebo penále.
Může uloženou pokutu nebo penále zrušit, snížit nebo zvýšit.
Článek 32
Vynětí z působnosti
Toto nařízení se nevztahuje na:
a) mezinárodní námořní dopravu typu "tramp" vymezenou v čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení (EHS) č. 4056/86;
b) námořní dopravu zajišťovanou výlučně mezi přístavy jednoho a téhož členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4056/86;
c) leteckou dopravu mezi letišti Společenství a třetími zeměmi.
Článek 33
Prováděcí ustanovení
1. Komise je zmocněna přijímat vhodná opatření pro provádění tohoto nařízení.
Tato opatření se mohou mimo jiné týkat:
a) formy, obsahu a dalších podrobností stížností podávaných podle článku 7 a postupu pro zamítnutí stížností;
b) praktického režimu výměny informací a konzultací podle článku 11;
c) praktického režimu slyšení podle článku 27.
2. Před přijetím opatření podle odstavce 1 zveřejní Komise jeho návrh a vyzve všechny zúčastněné strany k předložení připomínek ve lhůtě, kterou určí a která nesmí být kratší než jeden měsíc.
Před zveřejněním návrhu opatření a před jeho přijetím konzultuje Komise Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení.
KAPITOLA XI
PŘECHODNÁ, POZMĚŇUJÍCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Přechodná ustanovení
1. Účinky žádostí podaných Komisi podle článku 2 nařízení č. 17, oznámení učiněných podle článků 4 a 5 uvedeného nařízení a příslušných žádostí a oznámení podle nařízení (EHS) č. 1017/68, (EHS) č. 4056/86 a (EHS) č. 3975/87 zanikají dnem zahájení používání tohoto nařízení.
2. Procesní úkony podle nařízení č. 17 a nařízení (EHS) č. 1017/68, (EHS) č. 4056/86 a (EHS) č. 3975/87 zachovávají pro účely použití tohoto nařízení nadále svoje účinky.
Článek 35
Určení orgánů pro hospodářskou soutěž členských států
1. Členské státy určí orgán nebo orgány pro hospodářskou soutěž zodpovědné za používání článků 81 a 82 Smlouvy tak, aby byla účinně dodržována ustanovení tohoto nařízení.
Opatření nezbytná ke zmocnění těchto orgánů k používání uvedených článků budou přijata do 1. května 2004.
Mezi určenými orgány mohou být i soudy.
2. Pokud je prosazování práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže svěřeno vnitrostátním správním orgánům a soudům, mohou členské státy těmto různým vnitrostátním orgánům udělit různé pravomoci a úkoly, ať už správní nebo soudní.
3. Účinky čl. 11 odst. 6 se vztahují na orgány určené členskými státy, včetně soudů, které vykonávají úkoly související s přípravou a přijímáním druhů rozhodnutí uvedených v článku 5. Účinky čl. 11 odst. 6 se nevztahují na soudy, pokud rozhodují jako odvolací soudy pro druhy rozhodnutí uvedené v článku 5.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, v členských státech, kde pro přijetí určitých druhů rozhodnutí podle článku 5 předloží orgán případ soudu, který je odlišný a oddělený od žalujícího orgánu, a pokud jsou splněny podmínky tohoto odstavce, omezují se účinky čl. 11 odst. 6 na orgán pověřený žalobou v daném případu, který vezme zpět svou žalobu před soudem, jakmile Komise zahájí řízení, a toto vzetí zpět plně ukončí vnitrostátní řízení.
Článek 36
Změna nařízení (EHS) č. 1017/68
Nařízení (EHS) č. 1017/68 se mění takto:
1. Článek 2 se zrušuje.
2. V čl. 3 odst. 1 se slova "zákaz stanovený v článku 2" nahrazují slovy: "zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy".
3. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uvedené v článku 2" nahrazují slovy: "dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uvedené v čl. 81 odst. 1 Smlouvy";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Jestliže by provádění jakékoli dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě podle odstavce 1 mělo v daném případě účinky neslučitelné s podmínkami uvedenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, může být od podniků nebo sdružení podniků vyžadováno odstranění těchto účinků."
4. Články 5 až 29 se zrušují s výjimkou čl. 13 odst. 3, který zůstává v platnosti pro rozhodnutí přijatá podle článku 5 nařízení (EHS) č. 1017/68 přede dnem zahájení používání tohoto nařízení až do konce platnosti uvedených rozhodnutí.
5. V článku 30 se zrušují odstavce 2, 3 a 4.
Článek 37
Změna nařízení (EHS) č. 2988/74
V nařízení (EHS) č. 2988/74 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 7a
Vynětí z působnosti
Toto nařízení se nevztahuje na opatření přijatá podle nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [16] .
Článek 38
Změna nařízení (EHS) č. 4056/86
Nařízení (EHS) č. 4056/86 se mění takto:
1. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Porušení povinnosti
Pokud dotyčné osoby porušují povinnost, která je podle článku 5 spojena s výjimkou uvedenou v článku 3, může Komise za účelem ukončení takového protiprávního jednání a za podmínek stanovených nařízením Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [17] přijmout rozhodnutí, které jim zakazuje nebo nařizuje provést určité úkony, nebo které jim odnímá výhodu plynoucí z nařízení o blokové výjimce.";
b) odstavec 2 se mění takto:
i) v písmenu a) se slova "za podmínek stanovených v oddíle II" nahrazují slovy "za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1/2003";
ii) v písmenu c) bodě i) druhém pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Současně rozhodne podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003, zda přijme závazky nabídnuté dotyčnými podniky, mimo jiné za tím účelem, aby společnosti nepatřící ke konferenci získaly přístup na trh."
2. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 1 se zrušuje;
b) v odstavci 2 se slova "podle článku 10" nahrazují slovy "podle nařízení (ES) č. 1/2003";
c) odstavec 3 se zrušuje.
3. Článek 9 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "poradní výbor zmíněný v článku 15" nahrazují slovy "poradní výbor uvedený v článku 14 nařízení (ES) č. 1/2003";
b) v odstavci 2 se slova "poradním výborem podle článku 15" nahrazují slovy "poradním výborem uvedeným v článku 14 nařízení (ES) č. 1/2003".
4. Články 10 až 25 se zrušují s výjimkou čl. 13 odst. 3, který se nadále použije pro rozhodnutí přijatá podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy přede dnem zahájení používání tohoto nařízení až do konce platnosti uvedených rozhodnutí.
5. V článku 26 se zrušují slova: "formy, obsahu a ostatních podrobností o stížnostech podle článku 10, žádostech podle článku 12 a slyšení podle čl. 23 odst. 1 a 2".
Článek 39
Změna nařízení (EHS) č. 3975/87
Články 3 až 19 nařízení (EHS) č. 3975/87 se zrušují s výjimkou čl. 6 odst. 3, který se i nadále použije pro rozhodnutí přijatá podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy přede dnem zahájení používání tohoto nařízení až do konce platnosti uvedených rozhodnutí.
Článek 40
Změna nařízení č. 19/65/EHS, (EHS) č. 2821/71 a (EHS) č. 1534/91
Článek 7 nařízení č. 19/65/EHS, článek 7 nařízení (EHS) č. 2821/71 a článek 7 nařízení (EHS) č. 1534/91 se zrušují.
Článek 41
Změna nařízení (EHS) č. 3976/87
Nařízení (EHS) č. 3976/87 se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Komise konzultuje před zveřejněním návrhu nařízení a před jeho přijetím poradní výbor uvedený v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [18]
2. Článek 7 se zrušuje.
Článek 42
Změna nařízení (EHS) č. 479/92
Nařízení (EHS) č. 479/92 se mění takto:
1. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Před zveřejněním návrhu nařízení a před přijetím nařízení konzultuje Komise s poradním výborem uvedeným v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [19]
2. Článek 6 se zrušuje.
Článek 43
Zrušení nařízení č.
17 a č. 141
1. Nařízení č. 17 se zrušuje s výjimkou čl. 8 odst. 3, který se použije i nadále pro rozhodnutí přijatá podle článku čl. 81 odst. 3 Smlouvy před zahájením používání tohoto nařízení až do konce platnosti uvedených rozhodnutí.
2. Nařízení č. 141 se zrušuje.
3. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 44
Zpráva o používání tohoto nařízení
Pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování tohoto nařízení, a zejména o používání čl. 11 odst. 6 a článku 17.
Na základě této zprávy Komise posoudí, zda je vhodné navrhnout Radě revizi tohoto nařízení.
Článek 45
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2/2003
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2248/2001 o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé a o postupech pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada uzavírá Dohodu o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé, která byla podepsána v Lucemburku dne 29. října 2001 (dále jen "dohoda o stabilizaci a přidružení").
(2) Mezitím dne 29. října 2001 Rada uzavřela Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé [1] (dále jen "prozatímní dohoda").
Prozatímní dohoda vstoupila v platnost dnem 1. března 2002, ale prováděla se prozatímně od 1. ledna 2002.
(3) Nařízení (ES) č. 2248/2001 [2] stanoví některé postupy pro používání některých ustanovení těchto dohod.
Je však nutné stanovit postupy pro používání některých doplňujících ustanovení těchto dohod.
(4) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. prosince 1999 stanovujícím postupy pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(5) S ohledem na opatření na ochranu obchodu je vhodné stanovit zvláštní ustanovení týkající se obecných pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství. [4]
(6) Toto nařízení by po vstupu dohody o stabilizaci a přidružení v platnost mělo zůstat použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 2248/2001 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 7a
Obecná ochranná doložka a doložka pro případ nedostatku
1. Jestliže členský stát požádá Komisi, aby přijala opatření stanovená v článcích 25 a 26 prozatímní dohody a v článcích 38 a 39 dohody o stabilizaci a přidružení, poskytne Komisi na podporu své žádosti informace nezbytné k jejímu opodstatnění.
2. Komisi je nápomocen poradní výbor založený článkem 4 nařízení Rady (ES) č. 3285/94 [5] (dále jen "výbor").
3. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Jestliže Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zjistí, že podmínky stanovené v článcích 25 a 26 prozatímní dohody a v článcích 38 a 39 dohody o stabilizaci a přidružení jsou splněny:
- neprodleně uvědomí členské státy, pokud jedná z vlastního podnětu nebo, pokud odpovídá na žádost členského státu, do pěti pracovních dnů od obdržení této žádosti,
- konzultuje navrhovaná opatření s výborem,
- současně uvědomí Chorvatsko a oznámí mu zahájení konzultací v prozatímním výboru a v radě pro stabilizaci a přidružení podle čl. 25 odst. 4 a čl. 26 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 38 odst. 4 a čl. 39 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení,
- současně poskytne prozatímnímu výboru a radě pro stabilizaci a přidružení všechny nezbytné informace pro tyto konzultace podle čl. 25 odst. 3 a čl. 26 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 38 odst. 3 a čl. 39 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení.
6. Po ukončení konzultací a jestliže nebylo možné dosáhnout jiné dohody, může Komise po konzultaci s výborem rozhodnout o vhodných opatřeních stanovených v článcích 25 a 26 prozatímní dohody a s v článcích 38 a 39 dohody o stabilizaci a přidružení.
Toto rozhodnutí je neprodleně oznámeno Radě; je rovněž oznámeno prozatímnímu výboru a radě pro stabilizaci a přidružení.
Toto rozhodnutí je okamžitě použitelné.
7. Kterýkoliv členský stát může rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 6 předložit do deseti pracovních dnů od jeho oznámení Radě.
Rada může kvalifikovanou většinou do dvou měsíců přijmout jiné rozhodnutí.
8. Jestliže Komise rozhodne, že opatření stanovená v článcích 25 a 26 prozatímní dohody a v článcích 38 a 39 dohody o stabilizaci a přidružení nepřijme, uvědomí Radu do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti od členského státu.
Kterýkoliv členský stát může toto rozhodnutí Komise předložit Radě ve lhůtě deseti pracovních dnů od jeho oznámení.
Jestliže Rada kvalifikovanou většinou vyjádří svůj záměr přijmout jiné rozhodnutí, Komise o tom neprodleně uvědomí Chorvatsko a oznámí mu zahájení konzultací v i prozatímním výboru a v radě pro stabilizaci a přidružení podle čl. 25 odst. 3 a 4 a čl. 26 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 38 odst. 3 a 4 a čl. 39 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení.
9. Rada může přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí do dvou měsíců od ukončení konzultací s Chorvatskem v prozatímním výboru a v radě pro stabilizaci a přidružení.
10. Konzultace v prozatímním výboru a v radě pro stabilizaci a přidružení se považují za ukončené po uplynutí třiceti dnů po oznámení uvedeném v odstavcích 5 a 8.
Článek 7b
Výjimečné a kritické okolnosti
1. Nastanou-li výjimečné a kritické okolnosti ve smyslu čl. 25 odst. 4 písm. b) a čl. 26 odst. 4 prozatímní dohody a čl. 38 odst. 4 písm. b) a čl. 39 odst. 4 dohody o stabilizaci a přidružení, může Komise přijmout okamžitá opatření podle článků 25 a 26 prozatímní dohody a podle článků 38 a 39 dohody o stabilizaci a přidružení.
Jestliže Komise obdrží žádost od členského státu, přijme rozhodnutí do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
2. Komise sdělí Radě své rozhodnutí.
3. Kterýkoliv členský stát může předložit rozhodnutí Komise Radě do deseti pracovních dnů od obdržení oznámení o tomto rozhodnutí.
Rada může kvalifikovanou většinou do dvou měsíců přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 7c
Ochranná doložka pro zemědělské produkty a produkty rybolovu
Nehledě na postupy stanovené v článcích 7a a 7b mohou být přijata nezbytná opatření týkající se zemědělských produktů a produktů rybolovu na základě článků 18 nebo 25 prozatímní dohody a článků 31 nebo 38 dohody o stabilizaci a přidružení nebo na základě ustanovení v přílohách, které se vztahují na tyto produkty, nebo na základě protokolu 3 v souladu s postupy stanovenými v příslušných pravidlech zakládajících společnou organizaci zemědělských trhů nebo trhů s produkty rybolovu a akvakultury nebo ve zvláštních ustanoveních přijatých podle článku 308 Smlouvy a platných pro výrobky, které vznikly zpracováním zemědělských produktů a produktů rybolovu, pokud byly splněny podmínky podle článku 18 prozatímní dohody a podle článku 31 dohody o stabilizaci a přidružení nebo podle čl. 25 odst. 3, 4 a 5 prozatímní dohody a podle čl. 38 odst. 3, 4 a 5 dohody o stabilizaci a přidružení.
Článek 7d
Dumping
V případě jednání, které může opravňovat Společenství k použití opatření stanovených v čl. 24 odst. 1 prozatímní dohody a v čl. 37 odst. 1 dohody o stabilizaci a přidružení, se o zavedení antidumpingových opatření rozhodne v souladu s ustanoveními stanovenými nařízením Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [6] a s postupem stanoveným v čl. 24 odst. 2 prozatímní dohody a v čl. 37 odst. 2 dohody o stabilizaci a přidružení.
Článek 7e
Hospodářská soutěž
1. V případě jednání, které může opravňovat Společenství k použití opatření stanovených v článku 35 prozatímní dohody a v článku 70 dohody o stabilizaci a přidružení, rozhodne Komise po přezkoumání případu z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu o slučitelnosti tohoto jednání s dohodou. V případě potřeby navrhne přijetí ochranných opatření Radě, která jedná v souladu s postupy stanovenými v článku 133 Smlouvy, s výjimkou případů podpory, pro kterou platí nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [7], kdy se přijmou opatření v souladu s postupy stanovenými v tomto nařízení. Opatření se přijmou pouze za podmínek stanovených v čl. 35 odst. 9 prozatímní dohody a v čl. 70 odst. 9 dohody o stabilizaci a přidružení.
2. V případě jednání, které může způsobit, že Chorvatsko použije opatření proti Společenství na základě článku 35 prozatímní dohody a článku 70 dohody o stabilizaci a přidružení, rozhodne Komise po přezkoumání případu o slučitelnosti jednání se zásadou stanovenou v prozatímní dohodě a v dohodě o stabilizaci a přidružení.
V případě potřeby přijme vhodná rozhodnutí na základě kritérií vyplývajících z použití článků 81, 82 a 87 Smlouvy.
Článek 7f
Podvod nebo neposkytnutí správní spolupráce
1. Pro účely výkladu článku 30 prozatímní dohody a článku 43 dohody o stabilizaci a přidružení se neposkytnutím správní spolupráce nezbytné pro ověření dokladu o původu mimo jiné rozumí:
- nedostatek správní spolupráce, jako je neposkytnutí názvů a adres celních nebo vládních orgánů odpovědných za vydání a ověření osvědčení o původu nebo neposkytnutí vzorových otisků razítek použitých k potvrzení osvědčení nebo neaktualizování příslušných informací,
- opakovaný nedostatek nebo nepřesnost při ověřování statutu původu produktů a při plnění dalších požadavků protokolu č. 4 dohod a při odhalování porušování pravidel původu nebo předcházení tomuto porušování,
- opakované odepření nebo neopodstatněné opoždění při dodatečném ověření dokladů o původu na žádost Komise a při sdělování jeho výsledků,
- opakované odepření nebo neopodstatněné opoždění při udělování povolení k misím správní a vyšetřovací spolupráce v Chorvatsku za účelem ověření pravosti dokladů nebo přesnosti příslušných informací pro poskytování preferenčního zacházení stanoveného v dohodách nebo za účelem provedení či zajištění vhodných šetření s cílem odhalit porušování pravidel původu nebo předcházení tomuto porušování,
- opakované porušení ustanovení protokolu č. 5 o vzájemné správní pomoci v celních otázkách, pokud se týká používání obchodních ustanovení prozatímní dohody a dohody o stabilizaci a přidružení.
2. Jestliže Komise na základě informací poskytnutých členským státem nebo z vlastního podnětu zjistí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 30 prozatímní dohody a v článku 43 dohody o stabilizaci a přidružení:
- uvědomí Radu,
- okamžitě zahájí konzultace s Chorvatskem, aby nalezla vhodné řešení podle těchto ustanovení.
Dále může:
- vyzvat členské státy, aby přijaly taková bezpečnostní opatření, která jsou nezbytná pro ochranu finančních zájmů Společenství,
- zveřejnit v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení, v němž uvede, že existují důvodné pochybnosti o používání ustanovení týkajících se používání článku 30 prozatímní dohody a článku 43 dohody o stabilizaci a přidružení.
3. Dokud se při konzultacích uvedených v odstavci 2 nedospěje ke vzájemně uspokojivému řešení, může Komise, v souladu s článkem 30 prozatímní dohody a poté s článkem 43 dohody o stabilizaci a přidružení a také s postupem uvedeným v odstavci 5, rozhodnout o dalších vhodných opatřeních, která považuje za nezbytná.
4. Komisi je nápomocen výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení (EHS) č. 2913/92 [8].
5. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
6. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7g
Oznámení
Za oznámení prozatímnímu výboru a dále radě pro stabilizaci a přidružení vyžadované prozatímní dohodou a dohodou o stabilizaci a přidružení odpovídá Komise, která jedná jménem Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3/2003
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 153/2002 o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada uzavírá Dohodu o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, která byla podepsána v Lucemburku dne 9. dubna 2001 (dále jen "dohoda o stabilizaci a přidružení").
(2) Mezitím dne 9. dubna 2001 Rada uzavřela Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [1], která stanoví včasný vstup v platnost ustanovení o obchodu a obchodních záležitostí dohody o stabilizaci a přidružení (dále jen "prozatímní dohoda").
Prozatímní dohoda vstoupila v platnost dnem 1. června 2001.
(3) Nařízení (ES) č. 153/2002 [2] stanoví některé postupy pro používání některých ustanovení těchto dohod.
Je však nutné stanovit postupy pro používání některých doplňujících ustanovení těchto dohod.
(4) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(5) S ohledem na opatření na ochranu obchodu je vhodné přijmout zvláštní ustanovení týkající se obecných pravidlech stanovených v nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4].
(6) Toto nařízení by po vstupu dohody o stabilizaci a přidružení v platnost mělo zůstat použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 153/2002 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 7a
Obecná ochranná doložka a doložka pro případ nedostatku
1. Jestliže členský stát požádá Komisi, aby přijala opatření stanovených v článcích 24 a 25 prozatímní dohody a v článcích 37 a 38 dohody o stabilizaci a přidružení, poskytne Komisi na podporu své žádosti informace nezbytné k jejímu opodstatnění.
2. Komisi je nápomocen poradní výbor zřízený na základě článku 4 nařízení Rady (ES) č. 3285/94 [5] (dále jen "výbor").
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Jestliže Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zjistí, že podmínky stanovené v článcích 24 a 25 prozatímní dohody a v článcích 37 a 38 dohody o stabilizaci a přidružení jsou splněny:
- neprodleně uvědomí členské státy, pokud jedná z vlastního podnětu nebo, pokud odpovídá na žádost členského státu, do pěti pracovních dnů od obdržení této žádosti,
- konzultuje navrhovaná opatření s výborem,
- současně uvědomí Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a oznámí jí zahájení konzultací v radě pro spolupráci a ve výboru pro stabilizaci a přidružení podle čl. 24 odst. 4 a čl. 25 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 37 odst. 4 a čl. 38 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení,
- současně poskytne radě pro spolupráci a dále výboru pro stabilizaci a přidružení všechny nezbytné informace pro tyto konzultace podle čl. 24 odst. 3 a čl. 25 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 37 odst. 3 a čl. 38 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení.
6. Po ukončení konzultací a jestliže se nebylo možné dosáhnout jiné dohody, může Komise po konzultaci s výborem rozhodnout o vhodných opatřeních podle článků 24 a 25 prozatímní dohody a podle článků 37 a 38 dohody o stabilizaci a přidružení.
Toto rozhodnutí je neprodleně oznámeno Radě; je rovněž oznámeno radě pro spolupráci a výboru pro stabilizaci a přidružení.
Toto rozhodnutí je okamžitě použitelné.
7. Kterýkoliv členský stát může rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 6 předložit do deseti pracovních dnů od jeho oznámení Radě.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout do dvou měsíců jiné rozhodnutí.
8. Jestliže Komise rozhodne, že opatření podle článků 24 a 25 prozatímní dohody a podle článků 37 a 38 dohody o stabilizaci a přidružení nepřijme, uvědomí Radu do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti od členského státu.
Kterýkoliv členský stát může toto rozhodnutí Komise předložit do deseti pracovních dnů od jeho oznámení Radě.
Jestliže Rada kvalifikovanou většinou vyjádří svůj záměr přijmout jiné rozhodnutí, Komise o tom neprodleně uvědomí Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a oznámí jí zahájení konzultací v radě pro spolupráci a dále ve výboru pro stabilizaci a přidružení podle čl. 24 odst. 3 a 4 a čl. 25 odst. 3 prozatímní dohody a podle čl. 37 odst. 3 a 4 a čl. 38 odst. 3 dohody o stabilizaci a přidružení.
9. Rada může do dvou měsíců od ukončení konzultací s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií v radě pro spolupráci a ve výboru pro stabilizaci a přidružení přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
10. Konzultace v radě pro spolupráci a ve výboru pro stabilizaci a přidružení se považují za ukončené po uplynutí třiceti dnů po oznámení uvedeném v odstavcích 5 a 8.
Článek 7b
Výjimečné kritické okolnosti
1. Nastanou-li výjimečné a kritické okolnosti ve smyslu čl. 24 odst. 4 písm. b) a čl. 25 odst. 4 prozatímní dohody a čl. 37 odst. 4 písm. b) a čl. 38 odst. 4 dohody o stabilizaci a přidružení, může Komise přijmout okamžitá opatření podle článků 24 a 25 prozatímní dohody a podle článků 37 a 38 dohody o stabilizaci a přidružení.
Jestliže Komise obdrží žádost od členského státu, přijme rozhodnutí do pěti pracovních dní od obdržení žádosti.
2. Komise oznámí své rozhodnutí Radě.
3. Kterýkoliv členský stát může do deseti pracovních dnů od obdržení oznámení o rozhodnutí předložit rozhodnutí Komise Radě.
Rada může do dvou měsíců přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 7c
Ochranná doložka pro zemědělské produkty a produkty rybolovu
Nehledě na postupy stanovené v článcích 7a a 7b mohou být přijata nezbytná opatření týkající se zemědělských produktů a produktů rybolovu na základě článků 17 nebo 24 prozatímní dohody a článků 30 nebo 37 dohody o stabilizaci a přidružení nebo na základě ustanovení v přílohách, které se vztahují na tyto produkty, – nebo na základě protokolu č. 3 v souladu s postupy stanovenými v příslušných pravidlech pro zřizování společné organizace zemědělských trhů nebo trhů s produkty rybolovu a akvakultury nebo ve zvláštních ustanoveních přijatých na základě článku 308 Smlouvy a platných pro výrobky, které vznikly zpracováním zemědělských produktů a produktů rybolovu, pokud byly splněny podmínky podle článku 17 prozatímní dohody a podle článku 30 dohody o stabilizaci a přidružení nebo podle čl. 24 odst. 3, 4 a 5 prozatímní dohody a podle čl. 37 odst. 3, 4 a 5 dohody o stabilizaci a přidružení.
Článek 7d
Dumping
V případě jednání, které může opravňovat Společenství k použití opatření stanovených v čl. 23 odst. 1 prozatímní dohody a v čl. 36 odst. 1 dohody o stabilizaci a přidružení, se o zavedení antidumpingových opatření rozhodne v souladu s nařízením Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [6] a s postupem stanoveným v čl. 23 odst. 2 prozatímní dohody a v čl. 36 odst. 2 dohody o stabilizaci a přidružení.
Článek 7e
Hospodářská soutěž
1. V případě jednání, které by může opravňovat Společenství k použití opatření stanovených v článku 33 prozatímní dohody a poté v článku 69 dohody o stabilizaci a přidružení, rozhodne Komise po přezkoumání případu z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu o slučitelnosti tohoto jednání s dohodou. V případě potřeby navrhne přijetí ochranných opatření Radě, která jedná v souladu s postupy stanovenými v článku 133 Smlouvy, s výjimkou případů podpory, pro které platí nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [7], kdy se přijmou opatření v souladu s postupy stanovenými v tomto nařízení. Opatření se přijmou pouze za podmínek stanovených v čl. 33 odst. 5 prozatímní dohody a v čl. 64 odst. 5 dohody o stabilizaci a přidružení.
2. V případě jednání, které může způsobit, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie použije opatření proti Společenství na základě článku 33 prozatímní dohody a článku 69 dohody o stabilizaci, rozhodne Komise po přezkoumání případu o slučitelnosti tohoto jednání se zásadou stanovenou v prozatímní dohodě a v dohodě o stabilizaci a přidružení.
V případě potřeby přijme vhodná rozhodnutí podle kritérií vyplývajících z použití článků 81, 82 a 87 Smlouvy.
Článek 7f
Podvod nebo neposkytnutí správní spolupráce
1. Pro účely výkladu článku 29 prozatímní dohody a článku 42 dohody o stabilizaci a přidružení se neposkytnutím správní spolupráce nezbytné pro ověření dokladu o původu mimo jiné rozumí:
- nedostatek správní spolupráce, jako je neposkytnutí názvů a adres celních nebo vládních orgánů odpovědných za vydání a ověření osvědčení o původu nebo neposkytnutí vzorových otisků razítek použitých k potvrzení osvědčení nebo neaktualizování příslušných informací,
- opakované opomenutí nebo nepřesnost při ověřování statutu původu produktů a při plnění dalších požadavků protokolu č. 4 dohod a při odhalování porušování pravidel původu nebo předcházení tomuto porušování,
- opakované odepření nebo neopodstatněné opoždění při provádění dodatečných ověření dokladů o původu na žádost Komise a při sdělování jeho výsledků,
- opakované odepření nebo neopodstatněné opoždění při udělování povolení k misím správní a vyšetřovací spolupráce v Bývalé jugoslávské republice Makedonii za účelem ověření pravosti dokladů nebo správnosti příslušných informací pro poskytování preferenčního zacházení stanoveného v dohodách nebo za účelem provedení či zajištění vhodných šetření s cílem odhalit porušování pravidel původu nebo předcházení tomuto porušování,
- opakované porušení ustanovení protokolu č. 5 o vzájemné správní pomoci v celních otázkách, pokud se týká používání obchodních ustanovení prozatímní dohody a poté dohody o stabilizaci a přidružení.
2. Jestliže Komise na základě informací poskytnutých členským státem nebo z vlastního podnětu zjistí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 29 prozatímní dohody a v článku 42 dohody o stabilizaci a přidružení:
- uvědomí Radu,
- okamžitě zahájí konzultace s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, aby nalezla vhodné řešení podle těchto ustanovení.
Dále může:
- vyzvat členské státy k přijetí takových bezpečnostních opatření, která jsou nezbytná pro ochranu finančních zájmů Společenství,
- zveřejnit v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení, v němž uvede, že existují důvodné pochybnosti o používání ustanovení týkajících se použití článku 29 prozatímní dohody a článku 42 dohody o stabilizaci a přidružení.
3. Dokud se při konzultacích uvedených v odstavci 2 nedospěje ke vzájemně uspokojivému řešení, může Komise, v souladu s článkem 29 prozatímní dohody a s článkem 42 dohody o stabilizaci a přidružení a také s postupem uvedeným v odstavci 5, rozhodnout o dalších vhodných opatřeních, která považuje za nezbytná.
4. Komisi je nápomocen výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení (EHS) č. 2913/92 [8].
5. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
6. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7g
Oznámení
Za oznámení radě pro spolupráci a radě pro stabilizaci a přidružení a výboru pro stabilizaci a přidružení vyžadované prozatímní dohodou a dohodou o stabilizaci a přidružení odpovídá Komise, která jedná jménem Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 6/2003
ze dne 30. prosince 2002
o šíření statistiky silniční přepravy zboží
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/98 ze dne 25. května 1998 o statistickém vykazování silniční přepravy zboží [1], a zejména na články 6 a 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je vhodné co nejvíce využívat statistických údajů o silniční přepravě zboží, uvedených v nařízení (ES) č. 1172/98, při zachování důvěrného charakteru jednotlivých údajů.
(2) Je nezbytné zajistit přiměřenou kvalitu šířených informací a návaznost na stávající statistické přehledy.
(3) Je nezbytné zpřístupnit některé údaje členským státům, aby bylo možné doplnit rozsah statistik silniční přepravy na vnitrostátní úrovni.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotlivé údaje, které členské státy předávají Komisi (Eurostat) v souladu s nařízením (ES) č. 1172/98, se použijí k sestavení statistických přehledů obsahujících úhrnné hodnoty získané součtem základních údajů.
Komise (Eurostat) rozšíří výsledné statistické přehledy v souladu s články 2 a 3.
Článek 2
Povoluje se šíření statistických přehledů uvedených v příloze.
Článek 3
1. Poskytování statistických přehledů jiným uživatelům než vnitrostátním orgánům členských států se uskutečňuje za podmínky, že hodnota každé buňky tabulky je v závislosti na znázorněné proměnné údajem nejméně za deset vozidel.
Pokud buňka tabulky obsahuje hodnotové údaje za méně než deset vozidel, sloučí se s jinými buňkami nebo je nahrazena vhodným znakem.
Na přehledy uvedené v bodě A přílohy se toto pravidlo nevztahuje.
2. Statistické přehledy obsahující úhrnné hodnoty za méně než deset vozidel mohou být poskytnuty vnitrostátním orgánům členských států příslušným pro dopravní statistiku Společenství s výhradou, že vnitrostátní orgány uplatní vůči dalším uživatelům podmínku stanovenou v odstavci 1.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 16/2003
ze dne 6. ledna 2003,
kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o způsobilost výdajů souvisejících s opatřeními spolufinancovanými Fondem soudržnosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1265/1999 [2], a zejména na článek D odst. 7 přílohy II uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 1164/94 může Fond soudržnosti spolufinancovat projekty, přípravné studie a opatření technické podpory.
Z tohoto důvodu by měly být stanoveny podmínky pro způsobilost a provádění těchto opatření.
(2) Doposud byla pravidla způsobilosti obsažena jako standardizovaný text v příloze IV rozhodnutí, jimiž se poskytují podpory.
(3) Prozajištění stejného zacházení s opatřeními spolufinancovanými Fondem soudržnosti by měla být stanovena společná pravidla způsobilosti příslušných výdajů.
Tato pravidla by měla upřesňovat dobu trvání způsobilosti a různé kategorie způsobilých výdajů.
(4) Podle nařízení (ES) č. 1164/94 může Komise schválit navržené projekty, pouze pokud splňují kritéria, která zaručují vysokou kvalitu těchto projektů a jejich slučitelnost s politikami Společenství, zejména s pravidly pro zadávání veřejných zakázek a s pravidly hospodářské soutěže.
(5) Následující pravidla nahrazují pravidla uvedená v příloze IV rozhodnutí Komise, jimiž se poskytují podpory z Fondu soudržnosti, pro nové projekty schválené rozhodnutím Komise po vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví společná pravidla způsobilosti výdajů uskutečněných v rámci opatření ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 1164/94, která mohou být spolufinancována Fondem soudržnosti.
Článek 2
Subjekt odpovědný za provádění
"Subjektem odpovědným za provádění" ve smyslu čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1164/94 je veřejný nebo soukromý subjekt odpovědný za organizaci výběrových řízení na projekt. Tento subjekt je určen v rozhodnutí Komise o poskytnutí podpory z Fondu soudržnosti (dále jen "rozhodnutí Komise").
Veškeré změny týkající se subjektu odpovědného za provádění musí schválit Komise.
Článek 3
Provádění projektu a doba trvání provádění projektu
1. Provádění projektu zahrnuje všechny etapy od předběžného plánování do dokončení schváleného projektu, včetně souvisejících propagačních opatření.
Předběžné plánování zahrnuje posouzení náhradních řešení.
2. Projekt může být rozhodnutím Komise omezen pouze na jednu nebo několik etap provádění.
3. Doba trvání provádění projektu pokrývá období potřebné k dokončení etapy provádění až do okamžiku, ve kterém se projekt stává plně funkčním a v němž byly splněny hlavní cíle přijaté rozhodnutím Komise.
Článek 4
Průhlednost a písemné doklady
Veškeré náklady, které vzniknou subjektu odpovědnému za provádění, musí být založeny na smlouvách nebo dohodách nebo závazných dokumentech.
Musí být předloženy odpovídající podklady.
Na koncesionáře a uživatele licencí na provádění projektu se vztahují, pokud jde o kontrolu a monitorování, stejné požadavky jako na subjekty odpovědné za provádění projektu.
Článek 5
Skutečně vzniklé výdaje
1. Výdaje, které musí být zohledněny pro platbu pomoci Společenství, musí skutečně vzniknout během období způsobilosti stanoveného v rozhodnutí Komise v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 1386/2002 [3] a musí přímo souviset s projektem. Výdaje se musí týkat plateb potvrzených členským státem a musí být uskutečněny tímto členským státem nebo jeho jménem, nebo v případě koncesí držitelem koncese, kterého subjekt odpovědný za provádění pověřil prováděním projektu, a doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními doklady stejné důkazní hodnoty.
"Účetními doklady stejné důkazní hodnoty" se rozumějí veškeré dokumenty předložené subjektem odpovědným za provádění prokazující, že účetní zápis poskytuje pravdivý a věrný obraz skutečně provedených operací v souladu s obecně uznávanými účetními postupy.
2. V případě koncesí je účetním dokladem stejné důkazní hodnoty potvrzení hodnoty práce provedené podle ukazatelů pokroku provádění prací uvedených ve smlouvě o udělení koncese, které bylo vydáno příslušným orgánem. Tento orgán může být určen členskými státy v souladu s článkem D odst. 4 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94.
Článek 6
Dokončené projekty
Žádost o pomoc na projekt, který je v době podání žádosti z podstatné části dokončen, nemůže být považována za způsobilou.
Článek 7
Počátek období způsobilosti
1. Vzniklé výdaje jsou způsobilé pro poskytnutí pomoci ode dne, kdy Komise obdrží úplnou žádost.
Žádost se považuje za úplnou, pokud obsahuje údaje požadované v čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1164/94.
2. Počátek období způsobilosti stanoví rozhodnutí Komise o schválení projektu.
Výdaje vzniklé před tímto dnem nejsou způsobilé.
3. Je-li vyžadována podstatná změna důležitých částí projektu, jsou výdaje související s novými dodatečnými nebo rozšířenými fyzickými prvky způsobilé ode dne, kdy Komise obdrží žádost o změnu.
Počátek období způsobilosti výdajů týkajících se nových dodatečných nebo rozšířených fyzických prvků stanoví rozhodnutí Komise, kterým se změna schvaluje.
Výdaje vzniklé před tímto dnem nejsou způsobilé.
Článek 8
Konec období způsobilosti
Datum konce období způsobilosti se týká plateb, které uskutečňuje subjekt odpovědný za provádění.
Datum konce období způsobilosti je stanoveno v rozhodnutí Komise.
KAPITOLA 2
ZPŮSOBILÉ VÝDAJE
Článek 9
Kategorie způsobilých výdajů
S výhradou podmínek stanovených v kapitolách 3 až 10 jsou způsobilé výdaje spojené s
a) plánováním a navrhováním,
b) koupí pozemků,
c) přípravnými pracemi na místě,
d) stavebními pracemi,
e) zařízením,
f) řízením projektu,
g) informačními a propagačními opatřeními přijatými podle rozhodnutí Komise 96/455/ES [4].
Článek 10
Další kategorie výdajů
Další kategorie výdajů jsou způsobilé za předpokladu, že jsou uvedeny v rozhodnutí Komise.
KAPITOLA 3
DAŇ Z PŘIDANÉ HODNOTY A OSTATNÍ DANĚ A POPLATKY
Článek 11
Daň z přidané hodnoty
1. Daň z přidané hodnoty (DPH) se považuje za způsobilý výdaj pouze tehdy, je-li skutečně a s konečnou platností hrazena subjektem odpovědným za provádění.
DPH, která je jakýmkoli způsobem vratná, se nepovažuje za způsobilý výdaj ani v případě, že není vrácena subjektu odpovědnému za provádění ani konečnému příjemci.
2. Vztahuje-li se na konečného příjemce režim daňového paušálu ve smyslu hlavy XIV směrnice Rady 77/388/EHS [5], je uhrazená DPH považována pro účely odstavce 1 za vratnou.
3. Spolufinancování ze strany Společenství nesmí za žádných okolností přesáhnout celkové způsobilé výdaje bez DPH.
Článek 12
Ostatní daně a poplatky
Ostatní dávky, daně a poplatky, zejména přímé daně a příspěvky na sociální zabezpečení z mezd a platů, které vyplývají ze spolufinancování Společenství jsou způsobilými výdaji pouze tehdy, jsou-li skutečně a s konečnou platností hrazeny subjektem odpovědným za provádění.
KAPITOLA 4
VÝDAJE NA PLÁNOVÁNÍ A NÁVRHY OPATŘENÍ
Článek 13
Způsobilost výdajů
S výjimkou případů uvedených v článcích 14, 15 a 34 jsou výdaje související s plánováním, posudky a návrhy považovány za způsobilé za předpokladu, že se přímo vztahují k jednomu nebo k více projektům a jsou výslovně schváleny rozhodnutím Komise.
Článek 14
Účtování nákladů
V případech, kdy se na několik projektů vztahuje jediná smlouva o provedení prací nebo poskytnutí služeb, nebo v případech, kdy subjekt odpovědný za provádění plní odpovídající činnosti sám, musí být náklady rozděleny pomocí průhledného a podle projektů odděleného systému účetnictví na základě účetních dokladů nebo dokladů stejné důkazní hodnoty.
Článek 15
Výdaje vzniklé orgánům veřejné správy při plánování a navrhování opatření
Pokud se činností uvedených v článku 13 účastní zaměstnanci orgánu veřejné správy, může Komise uznat výdaje za způsobilé pouze v dostatečně odůvodněných případech, jsou-li splněny všechny následující požadavky:
a) zaměstnanec musí dočasně opustit své místo v orgánu veřejné správy a provedení úkolů uvedených v článku 13 mu musí být uloženo rozhodnutím příslušného orgánu;
b) výdaje musí být založeny na smlouvě týkající se jednoho či více konkrétních projektů; pokud se smlouva vztahuje na více projektů, musí být náklady rozděleny průhledným způsobem;
c) výdaje musí být přímo spojeny s jedním či více dotyčnými jednotlivými projekty;
d) smlouva musí být uzavřena na dobu určitou a nesmí přesáhnout lhůtu stanovenou pro provedení projektu;
e) úkoly, které mají být podle smlouvy provedeny, nesmějí obsahovat obecné správní úkoly stanovené v článcích 27 a 28.
KAPITOLA 5
KOUPĚ POZEMKŮ A PRÁVA PŘÍSTUPU
Článek 16
Koupě nezastavěných pozemků
Náklady na koupi nezastavěných pozemků jsou způsobilé, jsou-li splněny všechny následující požadavky:
a) koupě pozemku musí být nezbytně nutná pro provedení projektu;
b) koupě pozemku nesmí převýšit 10 % způsobilých výdajů na projekt, s výjimkou případů dostatečně odůvodněných subjektem odpovědným za provádění;
c) od nezávislého kvalifikovaného znalce nebo náležitě oprávněného úředního orgánu musí být získáno osvědčení, které potvrzuje, že kupní cena nepřevyšuje tržní hodnotu;
d) koupě pozemku je schválena rozhodnutím Komise;
e) jsou dodržena vnitrostátní pravidla určená k zamezení spekulacím.
Výdaje na koupi pozemků, které budou i po dokončení projektu nadále využívány pro lesnické či zemědělské účely, nejsou způsobilé, pokud není v rozhodnutí Komise stanoveno jinak.
Článek 17
Koupě pozemků s vybudovanými zařízeními
Koupě pozemků s vybudovanými zařízeními může být způsobilá, pokud je to výslovně odůvodněno a schváleno v rozhodnutí Komise.
Článek 18
Koupě pozemků ve veřejném vlastnictví nebo ve vlastnictví subjektu odpovědného za provádění
Náklady na pozemky, které jsou již ve vlastnictví subjektu odpovědného za provádění, ani koupě pozemků, které se nacházejí ve vlastnictví orgánu veřejné správy, nejsou způsobilé.
Článek 19
Vyvlastnění
V případech vyvlastnění se použijí články 16, 17 a 18. Zvláštní poplatky související s vyvlastněním, jako je znalecký posudek, právní poradenství a dočasný nájem dotyčného pozemku, jsou způsobilé.
Článek 20
Právo přístupu
Výdaje na právo přístupu k místu provádění projektu během jeho provádění jsou způsobilé, pokud jsou nezbytně nutné pro provedení projektu a pokud jsou výslovně schváleny rozhodnutím Komise o poskytnutí podpory.
Mohou zahrnovat náhradu za ušlé výnosy z úrody nebo náhradu škod.
KAPITOLA 6
KOUPĚ BUDOV, PŘÍPRAVNÉ PRÁCE NA MÍSTĚ A STAVEBNÍ PRÁCE
Článek 21
Koupě nemovitostí
1. Náklady na koupi nemovitostí, tj. již postavených budov a pozemků, na kterých jsou postaveny, mohou být způsobilé, pouze pokud se jedná o existující nemovitosti, které odpovídají zvláštním provozním potřebám projektu.
2. Od nezávislého kvalifikovaného znalce nebo úředního orgánu musí být získáno osvědčení, které potvrzuje, že kupní cena nepřevyšuje tržní hodnotu.
Toto osvědčení musí stvrzovat, že budova odpovídá požadavkům vnitrostátních právních předpisů, případně musí uvést body, které nesplňují požadavky právních předpisů a které subjekt odpovědný za provádění projektu zamýšlí uvést do souladu s těmito požadavky.
3. Na budovu nesměla být v posledních deseti letech poskytnuta vnitrostátní podpora ani podpora Společenství, jež by měly, v případech spolufinancování koupě ze strukturálních fondů nebo v rámci financování jiného projektu z Fondu soudržnosti, za následek dvojí poskytnutí podpory.
4. Nemovitost je používána pro účely a po dobu uvedené v rozhodnutí Komise.
5. Náklady na nemovitost, která je již ve vlastnictví subjektu odpovědného za provádění projektu, a na koupi nemovitosti ve vlastnictví orgánů veřejné správy nejsou způsobilé.
Článek 22
Přípravné práce na místě a stavební práce
1. Výdaje na přípravné práce na místě a na stavební práce, které jsou nezbytné pro provedení projektu, jsou způsobilé.
2. Pokud subjekt odpovědný za provádění uskutečňuje na vlastní účet zcela nebo zčásti přípravné práce na místě nebo stavební práce, musí být náklady rozděleny pomocí průhledného a podle projektů odděleného systému účetnictví na základě účetních dokladů nebo dokladů stejné důkazní hodnoty.
3. V případech, kdy jsou zapojeni veřejní zaměstnanci, se použije článek 15.
4. Způsobilé jsou jen výdaje, které skutečně vznikly po dni uvedeném v čl. 7 odst. 1 a které přímo souvisejí s projektem. Způsobilé výdaje mohou zahrnovat jednu nebo více z následujících kategorií:
a) pracovní náklady (hrubé mzdy a platy),
b) poplatky za využívání trvalých zařízení během stavebních prací,
c) náklady na produkty k provedení projektu,
d) režijní náklady a ostatní náklady, jsou-li zvlášť odůvodněné; tyto náklady musí být věcně správně přiděleny v souladu s obecně uznávanými účetními postupy.
5. Režijní náklady nejsou způsobilé, pokud je subjekt odpovědný za provádění orgánem veřejné správy.
6. Náklady musí být určeny v tržních cenách.
KAPITOLA 7
KOUPĚ, NÁJEM ZAŘÍZENÍ A NEHMOTNÉHO MAJETKU
Článek 23
Trvalá zařízení, která jsou součástí investičních výdajů na opatření
1. Výdaje na koupi nebo výstavbu trvale instalovaných zařízení jsou způsobilé za předpokladu, že jsou součástí soupisu trvalých zařízení subjektu odpovědného za provádění a že je s výdaji nakládáno jako s investičními výdaji v souladu s obedně uznávanými účetními postupy.
2. Aniž je dotčen článek 33, je nájem zařízení uvedeného v odstavci 1 považován za součást provozních nákladů a výdaje na něj nejsou způsobilé.
Článek 24
Koupě nehmotného majetku
Koupě a využívání nehmotného majetku, jako jsou patenty, jsou způsobilé, pokud jsou nezbytné pro provedení projektu.
Článek 25
Trvalá zařízení používaná k provádění opatření
1. Pokud subjekt odpovědný za provádění uskutečňuje na vlastní účet zcela nebo zčásti přípravné práce na místě nebo stavební práce, nejsou výdaje na koupi nebo výrobu trvalého zařízení používaného během etapy provádění projektu způsobilé.
Toto ustanovení se vztahuje na těžká strojní zařízení i na kancelářská a další druhy zařízení.
2. Výdaje na trvalé zařízení, které je nakoupeno nebo vyrobeno zvlášť pro účely provedení projektu, mohou být považovány za způsobilé v případě, že toto zařízení nemá hospodářskou hodnotu, nebo pokud bude po provedení projektu vyřazeno, je-li to uvedeno v rozhodnutí Komise.
Článek 26
Trvalé zařízení používané pro správní účely související s prováděním opatření
1. Výdaje na koupi a nájem trvalého zařízení používaného pro správní účely nejsou způsobilé.
2. Aniž jsou dotčeny články 30 a 33, nejsou výdaje na koupi a nájem zařízení používaného orgánem veřejné správy při kontrole a dohledu způsobilé.
KAPITOLA 8
NÁKLADY VZNIKLÉ PŘI ŘÍZENÍ, PROVÁDĚNÍ, MONITOROVÁNÍ A KONTROLE OPATŘENÍ
Článek 27
Obecné a správní výdaje
Obecné a správní výdaje subjektu odpovědného za provádění opatření nejsou způsobilé.
Článek 28
Výdaje orgánů veřejné správy
Výdaje, které vznikly orgánům veřejné správy při řízení, provádění, monitorování a kontrole určitého opatření nebo všech opatření, zejména platy úředníků státu nebo územních celků, nejsou způsobilé.
Článek 29
Výdaje na subdodávaná opatření
Pokud byla na opatření uzavřena subdodavatelská smlouva, jsou způsobilé pouze dostatečně odůvodněné výdaje spojené s monitorováním projektu, jeho auditem a kontrolami na místě.
V souvislosti s plněním horizontálních úkolů řízení, provádění, monitorování a kontroly jsou nezbytné a dostatečně odůvodněné výdaje na subdodávaná opatření způsobilé do výše stanovené v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1164/94.
KAPITOLA 9
FINANČNÍ, SOUDNÍ A JINÉ POPLATKY
Článek 30
Finanční poplatky
Úroky z pohledávek, poplatky za finanční operace, poplatky za směnu a ostatní čistě finanční náklady nejsou způsobilé.
Článek 31
Náklady na soudní řízení, pokuty, finanční sankce
Aniž je dotčen článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1831/94 [6], nejsou náklady na soudní řízení, pokuty a finanční sankce způsobilé.
Článek 32
Náklady na účetnictví a audit
Náklady na účetnictví a audit jsou způsobilé, pokud přímo souvisí s operací, jsou pro její přípravu nebo provádění nezbytné a jsou stanoveny ve správních nebo právních předpisech.
Článek 33
Zvláštní způsoby financování
Aniž je dotčen článek 29, mohou být náklady na způsoby financování, které nezahrnují okamžité nabytí zařízení, jako je leasing, považovány za způsobilé, pokud jsou odůvodněné a schválené rozhodnutím Komise a za předpokladu, že se převod vlastnictví na subjekt odpovědný za provádění uskuteční před platbou zůstatku.
Článek 34
Náklady na právní poradenství, notářské poplatky a náklady na odborně technické nebo finanční poradenství
Náklady na právní poradenství, notářské poplatky a náklady na odborně technické nebo finanční poradenství jsou způsobilé, pokud přímo souvisí s operací a jsou nezbytné k přípravě a provedení projektu.
KAPITOLA 10
OSTATNÍ DRUHY VÝDAJŮ
Článek 35
Provozní výdaje a běžné náklady na projekty, na něž je poskytována podpora
1. Provozní náklady na projekt nebo na skupinu projektů nejsou způsobilé.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být výdaje na školení provozního personálu a na testování projektu a jeho zařízení považovány za způsobilé pro nezbytné období stanovené v rozhodnutí Komise.
Článek 36
Propagační a informační opatření
Výdaje na propagační a informační opatření podle rozhodnutí 96/455/ES jsou způsobilé.
Článek 37
Parkovací zařízení
Fond soudržnosti nepřispívá na výstavbu venkovních ani krytých parkovacích zařízení s výjimkou případů, kdy je jejich výstavba nezbytně nutná a je výslovně schválena rozhodnutím Komise.
Článek 38
Koupě použitého materiálu
Náklady na koupi použitého materiálu jsou způsobilé za splnění následujících tří podmínek, aniž jsou dotčeny přísnější vnitrostátní pravidla:
a) prodávající použitého materiálu musí vydat prohlášení, ve kterém je uveden původ materiálu a které potvrzuje, že tento materiál nebyl během posledních sedmi let zakoupen pomocí vnitrostátní podpory nebo podpory Společenství;
b) cena použitého materiálu nesmí převýšit jeho tržní hodnotu a musí být nižší než náklady na pořízení materiálu podobného, avšak nového;
c) materiál musí mít vlastnosti požadované pro operaci a být v souladu s použitelnými normami.
Článek 39
Subdodávky
Aniž jsou dotčeny přísnější vnitrostátní předpisy, nejsou výdaje, které souvisejí s následujícími subdodávkami, způsobilé:
a) subdodávky, které vedou ke zvýšení nákladů na provedení projektu, aniž by přinesly odpovídající přidanou hodnotu;
b) subdodavatelské smlouvy uzavřené se zprostředkujícími subjekty nebo poradci, podle nichž je platba stanovena jako procentní sazba celkových nákladů, pokud není tato platba vzhledem ke skutečné hodnotě provedených prací či poskytnutých služeb odůvodněná subjektem odpovědným za provádění.
Všichni subdodavatelé se musí u všech subdodávek zavázat, že subjektům provádějícím audit a kontrolu poskytnou veškeré nezbytné informace o svých pracích zadaných jako subdodávky.
KAPITOLA 11
VÝDAJE VZNIKLÉ V RÁMCI MONITOROVACÍCH VÝBORŮ, SCHŮZÍ AD HOC A S POČÍTAČOVÝCH ŘÍDICÍCH A MONITOROVACÍCH SYSTÉMŮ
Článek 40
Organizace schůze monitorovacího výboru
1. Aniž jsou dotčeny články 27 a 28, jsou výdaje vzniklé při organizaci povinných schůzí monitorovacího výboru podle článku F přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 způsobilé po předložení podpůrných dokladů.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou přípustné, pokud se týkají jedné či více následujících kategorií nákladů:
a) tlumočnické služby,
b) nájem zasedacích místností,
c) nájem audiovizuálního a dalšího potřebného elektronického zařízení,
d) poskytnutí podkladů a souvisejícího zařízení,
e) odměny pro přizvané odborníky,
f) cestovné.
3. Platy a příspěvky zaměstnancům orgánů veřejné správy vyplacené za organizaci schůze monitorovacích výborů nejsou způsobilými výdaji.
4. Náklady na trvale instalovaná technická zařízení pro účely monitorování mohou být způsobilé, pokud byly výslovně schváleny rozhodnutím Komise o technické podpoře.
Článek 41
Schůze konané na žádost Komise nebo monitorovacího výboru
Na pořádání schůzí ad hoc, které se konají na žádost Komise nebo monitorovacího výboru, se použije článek 40.
Článek 42
Počítačové řídicí a monitorovací systémy
Náklady na koupi a instalaci počítačových řídicích a monitorovacích systémů jsou způsobilé do výše stanovené v rozhodnutí Komise.
Článek 43
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 43/2003
ze dne 23. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, pokud jde o podpory místní produkce rostlinných produktů v nejvzdálenějších regionech Evropské unie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 5 odst. 2, čl. 12 odst. 4, čl. 13 odst. 4, čl. 15 odst. 7 a článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na čl. 5 odst. 3, čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 2, čl. 9 odst. 3, čl. 16 odst. 2, článek 19, čl. 20 odst. 7, čl. 21 odst. 3, čl. 27 třetí pododstavec, čl. 28 odst. 3, čl. 30 odst. 5 a článek 31 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1922/2002 [4], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 5, čl. 11 odst. 2, článek 13 a čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1881/2002 [6], a zejména na čl. 11 odst. 2 písm. a) a článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zjednodušení předpisů je třeba zahrnout do tohoto nařízení ustanovení stanovená nařízeními (EHS) č. 980/92 [7], (EHS) č. 2165/92 [8], (EHS) č. 2311/92 [9], (EHS) č. 3491/92 [10], (EHS) č. 3518/92 [11], (ES) č. 1524/98 [12], (ES) č. 2477/2001 [13], (ES) č. 396/2002 [14], (ES) č. 738/2002 [15], (ES) č. 1410/2002 [16] a (ES) č. 1491/2002 [17], zrušit uvedená nařízení a stanovit prováděcí pravidla pro podpory na hektar poskytované pěstitelům révy vinné používané na produkci jakostních vín s. o., brambor určených k lidské spotřebě, cukrové třtiny a vrb na Madeiře a pěstitelům cukrovky, sadbových brambor, čekanky a čaje na Azorech, stanovené nařízením (ES) č. 1453/2001, producentům brambor určených k lidské spotřebě podle nařízení (ES) č. 1454/2001, jakož i pro podporu uvedení banánů z Francouzské Guyany a Réunionu na místní trh. Je třeba upřesnit pravidla pro poskytnutí uvedených podpor, a zejména přizpůsobit podpory kulturním a klimatickým zvláštnostem nejvzdálenějších regionů.
(2) Vzhledem ke specifickému rázu produkce jakostních vín s. o. je třeba stanovit zvláštní ustanovení pro podporu na hektar v tomto odvětví.
(3) Článek 27 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanoví poskytnutí podpory produkci čerstvých ananasů nejvýše na 2000 tun ročně.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla k uvedenému režimu podpory.
(4) Pokud jde o podporu produkce zelené vanilky a podporu produkce geraniové a vetiverové silice, umožňuje schvalovací mechanismus, v prvním případě zpracovatelů sušené vanilky nebo vanilkových výtažků a ve druhém případě místních subjektů pro sběr a uvádění silic na trh, kteří se zejména zaváží vyplatit plnou výši podpor producentům využívajícím výhod podpory a vyhovět požadavkům požadovaných kontrol, zajistit v rámci stávajících struktur pro uvedení na trh dostatečné uplatňování uvedených opatření. Množství stanovená v čl. 12 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1452/2001 představují stropy, které by podle odhadů sdělených francouzskými orgány neměly být ve střednědobém období dosaženy.
(5) Článek 16 nařízení (ES) č. 1452/2001 stanoví podporu na přepravu třtiny do sběrných středisek z polí, na nichž byla sklizena.
Podpora se stanoví na základě vzdálenosti a dalších objektivních kritérií týkajících se přepravy a nesmí překročit polovinu přepravních nákladů na tunu, které francouzské orgány v každém departementu paušálně stanoví.
Uvedená podpora se vztahuje na třtinu určenou jak pro zpracování na cukr, tak i pro zpracování na rum.
(6) Přepravní náklady se ve francouzských zámořských departementech významně liší.
Je proto třeba stanovit paušální výše podpory, které na jedné straně dodržují průměrnou výši podpory na departement a které na straně druhé nepřesahují polovinu přepravních nákladů na tunu, se stanovenými maximálními paušálními částkami.
Je třeba, aby francouzské orgány stanovily jednotkové částky poskytnuté producentům podle objektivních kritérií stanovených těmito orgány.
Uvedené částky se mohou lišit zejména v závislosti na velikosti přepravované tonáže.
(7) Žádosti o podporu musí být prokázány dokladem o přepravě.
Vzhledem ke zvláštnostem režimu je třeba umožnit Francii, aby přijala veškerá další doplňující opatření nezbytná k uplatňování režimu podpory.
(8) Je třeba podle článku 13 nařízení (ES) č. 1452/2001 sestavit na jedné straně v mezích ročních množství stanovených podle skupin seznam produktů, na něž se vztahuje podpora v závislosti na místní kapacitě rozvoje produkce a zpracovaní, a stanovit výše podpory a na straně druhé stanovit zvláštní prováděcí pravidla pro zajištění kontroly režimu a dodržování podmínek, které jsou dány pro poskytnutí podpory, zejména pokud jde o smlouvy a minimální zaručené ceny producentům. Za tím účelem je vhodné zahrnout do tohoto nařízení některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 týkající se režimu podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [18], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [19].
(9) Článek 17 nařízení (ES) č. 1452/2001 a článek 18 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanoví poskytnutí podpory Společenství pro přímé zpracování cukrové třtiny vypěstované ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře na cukrový sirup, sacharosový sirup nebo na zemědělský rum.
(10) Uvedené podpory jsou vyplaceny pod podmínkou, že je producentovi cukrové třtiny vyplacena minimální cena v mezích ročních maximálních množství stanovených výše uvedenými ustanoveními.
Výše podpor se stanoví tak, aby poměr mezi dvěma částkami podpory přihlížel k použitým množstvím suroviny.
Za účelem jasnosti je třeba vyjádřit částky v hodnotě čistého alkoholu, pokud jde o rum.
(11) Měla by být stanovena minimální cena za cukrovou třtinu určenou k produkci cukrového sirupu nebo rumu, v které by se přihlíželo ke konzultacím vedeným příslušnými orgány s producenty cukrové třtiny a s jejími zpracovateli na sirup a rum.
(12) Článek 20 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanoví poskytnutí podpory pro nákup rektifikovaných moštových koncentrátů a vinného alkoholu určených k produkci madeirského likérového vína.
Je třeba stanovit maximální objem uvedených produktů, které mají být dodány na Madeiru, s ohledem na tradiční metody produkce madeirského vína.
Je třeba stanovit výši podpory s přihlédnutím k nákladům na zásobování Madeiry vyplývajícím z její zeměpisné polohy a k převládající ceně produktů ve Společenství a na světovém trhu.
Zkušenost ukázala, že výše podpory 12,08 eura na hektolitr je ke zmírnění těchto vícenákladů přiměřená.
(13) Články 20 a 31 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanoví poskytnutí podpory pro zrání madeirských likérových vín a azorského vína "verdelho".
Je třeba upřesnit pravidla pro poskytnutí uvedených podpor s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčných produkcí;
1453/2001 a článek 9 nařízení (ES) č. 1454/2001 stanoví poskytnutí podpory pro uvedení v nich zmíněných produktů na místní trhy nejvzdálenějších regionů.
Podpora musí být stanovena paušálně podle průměrné hodnoty každého z produktů, který má být stanoven, a v rámci ročních množství stanovených podle skupiny produktů.
S cílem umožnit provádění uvedeného ustanovení je vhodné sestavit seznam produktů, na něž se vztahuje podpora, v závislosti na potřebách zásobování regionálních trhů, stanovit skupiny na základě průměrné hodnoty dotyčných produktů, stanovit maximální množství pro všechny nejvzdálenější regiony a stanovit pravidla pro poskytnutí podpory.
(15) Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro zajištění kontroly stanovených množství a dodržování daných podmínek, které jsou dány pro poskytnutí podpor.
Za tím účelem je schválení distributorů, poskytovatelů služeb veřejného stravování, místních samospráv a potravinářského průmyslu, kteří se zaváží dodržovat určité požadavky, takové, aby umožnilo dostatečnou správu režimu podpory pro místní uvedení na trh.
(16) Článek 20 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanoví poskytnutí podpory pro zasílání a uvádění madeirského vína na trh Společenství.
Je třeba stanovit délku přechodného období, během něhož má být poskytnuta podpora, jakož i pravidla pro její poskytnutí.
S přihlédnutím k cílům režimu je třeba stanovit poskytnutí podpory během dostatečně dlouhého období, aby se konsolidoval obchodní odbyt produkce.
(17) Je třeba odlišit od ostatních producentů organizace producentů uvedené v nařízení (ES) č. 2200/96 za účelem poskytnutí rozlišené podpory.
(18) Pokud jde o podporu pro uvedení na trh v rámci ročních smluv ve zbývající části Společenství, uvedenou v článcích 5 a 15 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 6 nařízení (ES) č. 1453/2001 a článku 10 nařízení (ES)č. 1454/2001, je třeba definovat pojem roční smlouva a upřesnit základ, který má být vzat v úvahu pro výpočet výše podpory stanovené na 10 % hodnoty produkce uvedené na trh s dodáním na místo určení a na 13 % v případě použití čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 1452/2001, čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1454/2001 v uvedeném pořadí. Je třeba konečně stanovit mechanismus pro rozdělení množství, na něž se vztahuje podpora, v případě překročení stropů.
412/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o uznání organizací producentů [20], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1120/2001 [21], stanoví minimální počet producentů a minimální objem produkce uvedené na trh, které jsou nezbytné k založení organizace producentů.
Pokud jde o Francii, není stanoveno žádné rozlišení, které by bralo v úvahu zvláštní produkční podmínky ve francouzských zámořských departementech. Toto rozlišení je třeba stanovit, aby byly řádně vzaly v úvahu rozdílné produkční situace.
Za tím účelem je třeba změnit tabulku připojenou k nařízení (ES) č. 412/97 tak, aby zahrnula francouzské zámořské departementy do kategorií regionů, pro něž jsou stanoveny zvláštní podmínky.
(20) Je třeba dále zrekapitulovat v samostatné hlavě obecná ustanovení použitelná pro uvedená opatření jako celek, a zejména opatření týkající se žádostí o podporu, sdělení, kontroly a následků neoprávněných plateb.
(21) Je třeba stanovit pro každý režim podpory obsah žádosti a doklady, které je nutné připojit pro posouzení její oprávněnosti.
(22) Pokud žádosti o podporu obsahují zjevné chyby, má být umožněno, aby mohly být kdykoli opraveny.
(23) Dodržování lhůt pro předložení žádostí o podporu a o změnu žádostí o podporu je nezbytné k tomu, aby mohly vnitrostátní úřady plánovat a poté provádět účinné kontroly, co se týče správnosti žádostí o podporu.
Je proto třeba stanovit konečné datum, po němž již opožděné žádosti nejsou přijímány.
Navíc musí být uplatněno snížení s cílem podnítit pěstitele k dodržování lhůt.
(24) Pěstitelům musí být povoleno kdykoli úplně nebo zčásti stáhnout své žádosti o podporu za předpokladu, že příslušný orgán dosud neinformoval pěstitele o chybách obsažených v žádosti o podporu ani mu neoznámil kontrolu na místě, která odhalí chyby v části, jíž se stažení týká.
(25) Dodržování ustanovení týkajících se režimů podpor spravovaných v rámci integrovaného systému musí být účinně kontrolováno.
Za tím účelem a s cílem dosáhnout harmonizované úrovně kontroly ve všech členských státech je nutné přesně stanovit kritéria a technické postupy použitelné k provádění administrativních kontrol a kontrol na místě.
Případně se musí členské státy přiklonit k tomu, aby kombinovaly provádění různých kontrol stanovených tímto nařízením s prováděním kontrol požadovaných podle dalších předpisů Společenství.
(26) Musí být stanoven minimální počet pěstitelů, kteří se mají podrobit kontrole na místě podle různých režimů podpor.
(27) Výběrový soubor odpovídající minimální míře kontrol na místě musí být vytvořen částečně na základě analýzy rizik a částečně náhodným výběrem.
Musí být přesněji určeny hlavní faktory, které mají být vzaty v úvahu pro analýzu rizik.
(28) Zjištění významných nesrovnalostí musí vést ke zvýšení úrovně kontrol na místě v běžném roce a v následujícím roce, aby bylo dosaženo přijatelných jistot, co se týče správnosti příslušných žádostí o podporu.
(29) Pro zajištění účinnosti kontrol na místě je důležité, aby byli zaměstnanci provádějící uvedené kontroly informováni o důvodech, pro něž byli dotyční pěstitelé vybráni pro kontrolu na místě.
Členské státy musí tyto informace uchovávat.
(30) Aby bylo vnitrostátním orgánům a jakémukoli příslušnému orgánu Společenství umožněno provádět sledování kontrol provedených na místě, musí být podrobnosti o kontrolách zaznamenány v kontrolní zprávě.
Pěstitel nebo jeho zástupce musí mít možnost zprávu podepsat.
Pokud jde však o kontroly pomocí dálkového průzkumu země, je vhodné umožnit členským státům stanovit tuto možnost pouze v případech, kdy kontrola odhalí nesrovnalosti.
Navíc, ať se jedná o jakýkoli druh provedené kontroly na místě, musí pěstitel obdržet kopii zprávy, pokud jsou zjištěny nesrovnalosti.
(31) Aby byly účinně chráněny finanční zájmy Společenství, je třeba přijmout nezbytná opatření pro boj proti nesrovnalostem a podvodům.
(32) Je třeba stanovit snížení a vyloučení na základě zásady přiměřenosti s ohledem na zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci a na mimořádné a přírodní okolnosti.
Uvedená snížení a vyloučení musí být odstupňována podle závažnosti zjištěné nesrovnalosti a vést až k úplnému vyloučení z jednoho režimu nebo několika režimů podpor pro stanovené období.
(33) Obecně by nemělo být uplatněno žádné snížení nebo vyloučení, pokud pěstitel předložil věcně správné informace nebo pokud může prokázat, že nenese zavinění.
(34) Na pěstitele, kteří kdykoli upozorní příslušné vnitrostátní orgány na nesprávné žádosti o podporu, se nemají vztahovat snížení a vyloučení, ať je důvod nesprávnosti jakýkoli, za předpokladu, že pěstitel nebyl informován o úmyslu příslušného orgánu provést kontrolu na místě a že příslušný orgán neinformoval pěstitele o nesrovnalostech zjištěných v žádosti.
Totéž se má týkat i případu nesprávných údajů obsažených v počítačové databázi.
(35) Pokud jsou uplatněna různá snížení vůči stejnému pěstiteli, musí by uplatněna nezávisle na sobě a jednotlivě.
Rovněž je třeba, aby se snížení a vyloučení stanovená v tomto nařízení uplatňovala, aniž jsou dotčeny další sankce stanovené jinými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy.
(36) Správa malých částek může příliš zatížit příslušné orgány členských států.
Je proto vhodné zmocnit členské státy, aby nevyplácely částky, které jsou nižší než určitá minimální částka, a nepožadovaly vrácení neoprávněně vyplacených částek, pokud jsou dotyčné částky nepatrné.
(37) Pokud pěstitel z důvodu případu vyšší moci nebo mimořádných okolností není schopen splnit povinnosti stanovené v odvětvových předpisech, neměl by ztratit nárok na vyplacení podpory.
Je třeba přesněji určit, které okolnosti mohou příslušné orgány zejména uznat jako mimořádné okolnosti.
(38) S cílem zajistit jednotné uplatňování zásady dobré víry v celém Společenství, pokud jsou neoprávněně vyplacené částky navráceny, musí být stanoveny podmínky, za nichž se lze na tuto zásadu odvolat, aniž je dotčeno zacházení s dotyčnými výdaji v souvislosti se schválením účetní závěrky podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [22].
(39) Všeobecně musí členské státy přijmout veškerá nezbytná doplňující opatření, aby zajistily řádné provádění tohoto nařízení.
(40) Komise musí být v takovém případě informována o všech opatřeních přijatých členskými státy při jejich provádění režimů podpor uvedených v tomto nařízení.
Za účelem umožnit Komisi zajištění účinné kontroly, je třeba, aby jí členské státy pravidelně zasílaly některé statistiky týkající se režimů podpory.
(41) S cílem zajistit uplatňování nových režimů podpory na hektar zavedených Radou v některých odvětvích, je třeba stanovit použitelnost od 1. ledna 2002, pokud jde o podpory uvedené v čl. 1 písm. b), c), f) a g) a o podporu pro uvedení banánů, jiných než banánů plantejnů z Francouzské Guyany a Réunionu, na místní trh.
(42) S cílem umožnit hospodářským subjektům, aby dokončily plnění již uzavřených ročních smluv, je třeba neuplatňovat ustanovení o obdobích hospodářských let na probíhající smlouvy.
(43) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společného řídícího výboru pro obiloviny, pro ovoce a zeleninu, pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, pro víno, pro chmel, pro živé rostliny a květinářské produkty a pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PODPORY NA HEKTAR
KAPITOLA I
Obecný režim
Článek 1
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro tyto podpory:
a) podpora na hektar pro pěstování brambor určených k lidské spotřebě, stanovená v článku 16 nařízení (ES) č. 1453/2001;
b) podpora na hektar pro pěstování cukrové třtiny, stanovená v článku 17 nařízení (ES) č. 1453/2001;
c) podpora na hektar pro pěstování vrb, stanovená v článku 21 nařízení (ES) č. 1453/2001;
d) podpora na hektar pro pěstování cukrovky, stanovená v článku 28 nařízení (ES) č. 1453/2001;
e) podpora na hektar pro pěstování sadbových brambor, stanovená v čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1453/2001;
f) podpora na hektar pro pěstování čekanky, stanovená v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001;
g) podpora na hektar pro pěstování čaje, stanovená v čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1453/2001;
h) podpora na hektar pro pěstování brambor k lidské spotřebě, stanovená v článku 14 nařízení (ES) č. 1454/2001.
Článek 2
Nárok na podporu
1. Podpory uvedené v článku 1 jsou vyplaceny každý kalendářní rok na plochy:
a) které byly osázeny a na nichž byly provedeny všechny obvyklé polní práce;
b) které se staly předmětem žádosti o podporu v souladu s článkem 54.
Kromě toho, pokud jde o podporu uvedenou v čl. 1 písm. d):
- producenti cukrovky zašlou před sklizní příslušným orgánům žádost, v níž jsou uvedeny oseté plochy,
- plochy, na něž se vztahuje podpora, musí dosahovat alespoň 0,3 hektaru na každého producenta,
- produkce cukrovky na hektar nemůže být nižší než 25 tun,
- cukrovka musí být dodána zpracovateli před vyplacením podpory,
- zpracovatel sdělí příslušným orgánům množství cukrovky dodaná každým producentem.
2. Podpora uvedená v čl. 1 písm. h) může být vyplacena dvakrát ročně pro dvě sklizně na téže ploše.
Článek 3
Snížení
1. Pokud plochy, pro které je požádáno o podporu, přesahují maximální stanovené plochy, poskytuje se podpora žádajícím producentům v poměru k plochám uvedeným v žádostech o podporu.
Za účelem ověření, zda je dodržován limit maximální plochy uvedený v článku 14 nařízení (ES) č. 1454/2001, jestliže je podpora pro pěstování vyplacena pro dvě sklizně na téže ploše ve stejném roce, vynásobí se dotyčná plocha koeficientem dvě.
2. Plocha osetá zároveň trvalou i sezónní plodinou může být považována za plochu, na kterou se může vztahovat podpora uvedená v článku 1, pod podmínkou, že sezónní plodina může být pěstována v podmínkách srovnatelných s těmi, jaké jsou na plochách, které jsou určeny pro trvalé plodiny.
Pro účely výpočtu plochy, na niž se vztahuje podpora, se přihlíží pouze k ploše používané pro sezónní plodinu.
KAPITOLA II
Jakostní vína s. o. z Madeiry, Azor a Kanárských ostrovů
Článek 4
Nárok na podporu
1. Podpory stanovené v článku 9 nařízení (ES) č. 1453/2001 a v článku 13 nařízení (ES) č. 1454/2001 se poskytují pouze na plochy:
- které byly zcela obhospodařované a sklízené a na nichž byly provedeny všechny obvyklé polní práce a
- na jejichž produkci, se vztahují prohlášení o sklizni stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 [23].
2. Pro účely stanovení producentů, jimž je vyplacena podpora:
- končí přechodné období uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1454/2001, pokud jde o platbu jednotlivým producentům, 31. července 2007,
- organizacemi producentů jsou organizace uvedené v článku 39 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [24].
Dotyčné členské státy stanoví kritéria, která musí seskupení producentů splňovat, aby jim mohly být vyplaceny dotyčné podpory, a sdělí tato kritéria Komisi.
Článek 5
Žádosti o podpory
1. Žádost o podporu na hektar předloží zúčastněná osoba u příslušného orgánu během období stanoveného uvedeným příslušným orgánem a nejpozději do 15. května každého roku pro následující hospodářský rok pro víno.
2. Žádost o podporu obsahuje alespoň tyto údaje:
a) příjmení, jméno a adresu vinaře nebo seskupení nebo organizace;
b) plochy obdělávané pro pěstování jakostních vín s. o. v hektarech a arech s katastrálním číslem uvedených ploch nebo údaj uznaný subjektem pověřeným kontrolou ploch za rovnocenný;
c) odrůdu použité révy vinné;
d) odhad produkce, která může být sklizena.
Článek 6
Vyplacení podpory
Poté, co je u dotyčných ploch zjištěna skutečná sklizeň a výnosy, vyplatí členský stát podporu pro víno do 1. dubna hospodářského roku, pro který se podpora poskytuje.
HLAVA II
PODPORY PRODUKCE
KAPITOLA I
Ananas
Článek 7
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro podporu produkce ananasu uvedenou v článku 27 nařízení (EHS) č. 1453/2001.
Článek 8
Předběžné prohlášení
Každý producent, který si přeje využívat režim podpory produkce ananasu podle článku 7, zašle prohlášení příslušným orgánům stanoveným Portugalskem do dne stanoveného uvedenými orgány.
Tento den je stanoven tak, aby umožnil nezbytné kontroly na místě.
Prohlášení obsahuje alespoň tyto informace:
- čísla a plochu parcel v hektarech a arech, identifikovaných v souladu s články 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 [25], na nichž se budou pěstovat ananasy,
- odhady množství, která mají být vyprodukována.
Článek 9
Žádost o podporu
Žádosti o podporu podávají producenti během těchto měsíců:
- v lednu pro produkci sklízenou od července do prosince předchozího roku,
- v červenci pro produkci sklízenou od ledna do června běžného roku.
Článek 10
Vyplacení podpory
Příslušné orgány přijmou nezbytná opatření, aby roční množství, pro něž je poskytnuta podpora, nepřesáhla objem stanovený v článku 27 nařízení (ES) č. 1453/2001.
KAPITOLA II
Vanilka a silice
Článek 11
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro tyto podpory:
a) podpora produkce zelené vanilky kódu KN ex09050000, určené k produkci sušené (černé) vanilky nebo vanilkových výtažků, stanovená v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1452/2001;
b) podpora produkce geraniové a vetiverové silice kódů KN 330121 a 330126, stanovená v čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 1452/2001.
Článek 12
Postupy a technické charakteristiky
Příslušné orgány přesněji určí technické postupy produkce a definují technické charakteristiky zelené vanilky a geraniové a vetiverové silice, na něž se vztahuje podpora.
Článek 13
Zpracovatelé a místní subjekty
1. Podpora uvedená v čl. 11 písm. a) je vyplacena producentům prostřednictvím zpracovatelů schválených příslušnými orgány.
Podpora uvedená v čl. 11 písm. b) je vyplacena producentům prostřednictvím místních subjektů pro sběr a uvádění na trh, schválených příslušnými orgány.
2. Příslušné orgány udělí schválení zpracovatelům a subjektům uvedeným v odstavci 1, usazeným v produkčním regionu, kteří vlastní zařízení upravené pro přípravu sušené (černé) vanilky nebo vanilkových výtažků, a subjektům, které vlastní zařízení upravené pro sběr a uvádění silic na trh, a kteří splní povinnosti stanovené v článku 14.
Článek 14
Povinnosti zpracovatelů a subjektů
Zpracovatelé a subjekty se zejména zavazují:
- vyplatit producentům, podle smluv o dodávce a v nevyšší lhůtě jednoho měsíce od zaplacení příslušnými orgány, plné výše podpory uvedené v čl. 12 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1452/2001,
- vést oddělené účetnictví pro operace týkající se uplatňování tohoto nařízení,
- umožnit všechny kontroly požadované příslušnými orgány a sdělit jakoukoli informaci týkající se uplatňování tohoto nařízení.
Článek 15
Koeficient snížení
Pokud množství, která jsou předmětem žádostí o podporu, přesáhnou schválená roční množství, stanoví příslušné orgány koeficient snížení, který má být použit na každou žádost.
Článek 16
Vyplacení podpory
Vnitrostátní orgány podmiňují vyplacení podpory předložením dodacích listů, které jsou spolupodepsány producentem a podle okolností schváleny zpracovateli nebo subjekty pro sběr a uvádění na trh.
KAPITOLA III
Přeprava cukrové třtiny ve francouzských zámořských departementech
Článek 17
1. Podpora na přepravu cukrové třtiny z okraje pole do sběrného střediska, stanovená v článku 16 nařízení (ES) č. 1452/2001, je vyplacena za podmínek této kapitoly producentovi, který přímo dodá uvedenou třtinu do sběrného střediska.
2. Třtina, na niž se vztahuje podpora na přepravu, je třtina určená k produkci cukru nebo rumu.
3. Podpora je vyplacena na přepravu třtiny řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
4. Sběrným střediskem se rozumí místo vážení nebo samotný závod v případě přímého dodání do závodu, ať už se jedná o cukrovar nebo lihovar.
Článek 18
1. Přepravní náklady pro jednoho producenta se stanoví podle vzdálenosti mezi okrajem pole a sběrným střediskem a podle dalších objektivních kritérií, jako jsou podmínky přístupu na pole a existence přírodních znevýhodnění.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, jednotková částka podpory stanovená pro jednoho producenta nemůže překročit:
a) polovinu přepravních nákladů na tunu paušálně stanovených v souladu s odstavcem 1;
b) maximální částky uvedené dále pro každý departement:
- 5,49 eura na tunu pro Réunion,
- 5,34 eura na tunu pro Guadeloupe,
- 3,96 eura na tunu pro Martinik,
- 3,81 eura na tunu pro Francouzskou Guyanu.
3. Podpora na přepravu třtiny je stanovena francouzskými orgány s tím, že je pro každý departement s ohledem na dotyčná množství dodržena tato průměrná jednotková částka podpory:
- 3,2 eura na tunu pro Réunion,
- 2,5 eura na tunu pro Guadeloupe,
- 2,0 eura na tunu pro Martinik,
- 2,0 eura na tunu pro Francouzskou Guyanu.
HLAVA III
PODPORA PRO ZPRACOVÁNÍ
KAPITOLA I
Ovoce a zelenina
Článek 19
Oblast působnosti
Podpora stanovená v článku 13 nařízení (ES) č. 1452/2001 je vyplacena zpracovatelům schváleným Francií za podmínek této kapitoly.
Článek 20
Nárok na podporu
1. Podpora je vyplacena pro zpracování ovoce a zeleniny sklizených ve francouzských zámořských departementech uvedených v příloze I části A sloupci II, za které zpracovatelé zaplatili cenu rovnající se alespoň minimální ceně na základě smluv o zpracování na jeden z produktů uvedených v příloze I části B.
2. Podpora je vyplacena v mezích ročních množství stanovených pro každou ze tří skupin A, B a C v příloze I části A sloupci III.
3. Platné výše podpory pro každou skupinu produktů jsou stanoveny v příloze I části A sloupci IV.
Článek 21
Schválení zpracovatelů
1. Zpracovatelé, kteří si přejí využívat režimu podpory, předloží žádost o schválení úřadu určenému příslušnými orgány do dne stanového těmito orgány a sdělí při této příležitosti nezbytné informace požadované Francií pro správu a kontrolu režimu podpor.
2. Příslušné orgány udělí schválení na jejich žádost zpracovatelům nebo zákonně vytvořenému sdružení nebo svazu zpracovatelů, kteří zejména:
a) mají zařízení upravená pro zpracování ovoce a zeleniny a
b) písemně se zaváží
- vést oddělené účetnictví pro plnění smluv uvedených v článku 22 a
- předat na žádost příslušných orgánů všechny průkazné doklady a doklady týkající se plnění smluv a dodržování závazků podepsaných na základě tohoto nařízení.
Článek 22
Smlouvy o zpracování
1. Smlouvy uvedené v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001 (dále jen "smlouvy o zpracování") se uzavírají písemně před začátkem každého hospodářského roku. Mají jednu z těchto forem:
a) smlouva mezi jednotlivým producentem nebo organizací producentů uznanou podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a zpracovatelem nebo asociací nebo svazem zpracovatelů schválenými vnitrostátními orgány na straně druhé;
b) závazek o dodávkách, jestliže organizace producentů uvedená v písmenu a) jedná jako zpracovatel.
2. Smlouvy se použijí na kalendářní rok a dvě stejné smluvní strany mohou uzavřít mezi sebou na hospodářský rok pouze jednu smlouvu.
3. Smlouva o zpracování obsahuje zejména:
a) obchodní firmu smluvních stran;
b) přesný popis produktu nebo produktů, na něž se vztahuje smlouva;
c) množství surovin, které mají být dodány;
d) harmonogram dodávek zpracovateli;
e) cenu, která má být zaplacena smluvnímu partnerovi za surovinu, s výjimkou zejména výdajů spojených s balením, dopravou a daňovými poplatky, které jsou v takovém případě uvedeny samostatně. Cena nemůže být nižší než minimální cena uvedená v čl. 13 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1452/2002;
f) hotové produkty, které mají být získány.
4. Za podmínek stanovených příslušnými orgány pro každý produkt mohou smluvní strany zvýšit množství původně specifikovaná ve smlouvě nejvýše o 30 % cestou písemného dodatku.
5. Pokud organizace producentů jedná rovněž jako zpracovatel, je smlouva o zpracování týkající se jejich vlastní produkce považována za uzavřenou poté, co byly příslušnému orgánu ve lhůtě uvedené v odstavci 6 předány tyto údaje:
a) celková plocha s odkazy na katastrální údaje nebo údaj uznaný kontrolním subjektem za rovnocenný, na které se surovina pěstuje;
b) odhad celkové sklizně;
c) množství určená ke zpracování;
d) předpokládaný harmonogram zpracování.
6. Ve lhůtách stanovených příslušnými orgány předá zpracovatel nebo sdružení zpracovatelů uvedeným orgánům kopii každé smlouvy o zpracování a případně dodatků.
Článek 23
Vyplacení minimální ceny
1. Aniž je dotčen případ uvedený v čl. 22 odst. 1 písm. b), může zpracovatel zaplatit za surovinu organizaci producentů nebo jednotlivému producentovi pouze bankovním nebo poštovním převodem.
Organizace producentů zaplatí producentům plnou částku uvedenou v prvním pododstavci do patnácti pracovních dnů od jejího přijetí bankovním nebo poštovním převodem. V případu uvedeném v čl.
22 odst. 1 písm. b) může být platba provedena otevřením úvěru.
Francie přijme nezbytná opatření, aby kontrolovala dodržování ustanovení tohoto odstavce, a stanoví zejména sankce vůči odpovědným osobám organizace producentů v závislosti na vážnosti porušení.
2. Francie může přijmout doplňující ustanovení v oblasti smluv o zpracování, zejména pokud jde o lhůty, o podmínky a způsoby platby minimální ceny a o odškodné, které má být zaplaceno zpracovatelem, o organizaci producentů nebo producenta, jestliže tito nesplní své smluvní závazky.
Článek 24
Jakost produktů
Aniž jsou dotčena minimální kritéria jakosti, která jsou stanovena nebo která mají být stanovena postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96, suroviny dodané zpracovateli v rámci smluv o zpracování musí být řádné a uspokojivé obchodní jakosti a musí být vhodné ke zpracování.
Článek 25
Žádosti o podpory
1. Zpracovatel předloží dvě žádosti o podporu na hospodářský rok subjektu stanovenému Francií:
a) první se týká produktů zpracovaných od 1. ledna do 31. května;
b) druhá se týká produktů zpracovaných od 1. června do 31. prosince.
2. Žádost o podporu uvádí zejména čistou hmotnost použitých surovin a získaných hotových produktů, popsanou v souladu s přílohou I částmi A a B v uvedeném pořadí.
K žádosti jsou přiloženy kopie převodních příkazů uvedených v čl. 23 odst.
1 prvním pododstavci. V případě závazku o dodávce mohou být uvedené kopie nahrazeny prohlášením producenta potvrzujícím, že mu zpracovatel zaplatil cenu rovnající se alespoň minimální ceně.
V uvedených kopiích nebo prohlášeních jsou upřesněny odkazy na smlouvy, k nimž se kopie vztahují.
Článek 26
Koeficient snížení
1. Pokud na základě předání podle čl. 22 odst. 6 vzniká nebezpečí týkající se překročení množství stanoveného pro skupinu produktů uvedenou v příloze I části A sloupci III, stanoví příslušné orgány prozatímní koeficient snížení, který má být použit na každou žádost o podporu vztahující se k uvedené skupině a předloženou podle čl. 25 odst. 1 písm. a). Uvedený koeficient, který se rovná poměru mezi množstvími uvedenými v příloze I části A sloupci III a smluvně sjednanými množstvími zvýšenými o možné dodatky, je stanoven nejpozději do 31. března.
2. Pokud byl použit odstavec 1, stanoví příslušné orgány na konci hospodářského roku konečný koeficient snížení, který má být použit na každou žádost o podporu vztahující se k dotyčné skupině a předloženou podle čl. 25 odst. 1 písm. a) a b).
Článek 27
Vedení záznamů
1. Zpracovatel vede záznamy, kde jsou uvedeny alespoň tyto informace:
a) partie surovin nakoupené a došlé každý den do podniku, které jsou předmětem smluv o zpracování nebo dodatků k nim, jakož i čísla potvrzení o příjmu případně vystavená pro uvedené partie;
b) hmotnost každé došlé partie, jakož i název a adresa dodavatele;
c) množství hotových produktů získaných každý den ze surovin, na něž může být vyplacena podpora;
d) množství a ceny produktů opouštějících zařízení zpracovatele, partii po partii, s uvedením příjemce.
Tyto údaje mohou být uvedeny v záznamech odkazem na průkazné doklady za předpokladu, že tyto doklady obsahují výše uvedené informace.
2. Zpracovatel uchovává doklad o zaplacení každé suroviny zakoupené v rámci smlouvy o zpracování nebo každého dodatku.
3. Zpracovatel se podrobí každému inspekčnímu nebo kontrolnímu opatření považovanému za nutné a vede všechny dodatečné záznamy předepsané příslušnými orgány, které jim umožňují provádět kontroly, jež považují za nutné.
Pokud plánovaná kontrola nebo inspekce nemohou být provedeny kvůli zpracovateli i přes výzvu, aby je umožnil, není vyplacena žádná podpora pro dotyčný hospodářský rok.
KAPITOLA II
Cukr
Oddíl I
Cukrová třtina
Článek 28
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro tyto podpory:
a) podpory pro přímé zpracování cukrové třtiny na sacharosový sirup nebo na zemědělský rum, stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 1452/2001;
b) podpory pro přímé zpracování cukrové třtiny na cukrový sirup nebo na rum, stanovené v článku 18 nařízení (ES) č. 1453/2001.
Článek 29
Vyplacení podpory
1. Podpory uvedené v článku 28 jsou vyplaceny podle okolností:
a) každému výrobci sacharosového sirupu nebo každému lihovarníkovi:
- jehož zařízení se nacházejí na území francouzských zámořských departementů a
- který vyrábí přímo ze třtiny sklizené ve stejném francouzském zámořském departementu:
i) sacharosový sirup o čistotě nižší než 75 % používaný k výrobě aperitivů nebo
ii) zemědělský rum, jak je definován v čl. 1 odst. 4 písm. a) bodu 2 nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 [26];
b) každému výrobci cukrového sirupu nebo každému lihovarníkovi, jehož zařízení se nacházejí na území Madeiry a který zpracovává přímo třtinu sklizenou na Madeiře.
2. Podpory se vyplácejí každý rok pro množství cukrové třtiny zpracovaná přímo na cukrový sirup, sacharosový sirup nebo zemědělský rum, pro něž výrobce cukrového sirupu nebo lihovarník předloží důkaz, že zaplatil dotyčným producentům cukrové třtiny minimální cenu uvedenou v článku 30.
3. Výše podpory pro zpracování:
a) uvedené v čl. 28 písm. a),
- na sacharosový sirup je stanovena na 9,0 eur na 100 kilogramů cukru vyjádřeného jako bílý cukr,
- na zemědělský rum je stanovena na 64,22 eura na hektolitr vyrobeného čistého alkoholu;
b) uvedené v čl. 28 písm. b),
- na cukrový sirup je stanovena na 53 eura na 100 kilogramů cukru vyjádřeného jako bílý cukr,
- na zemědělský rum je stanovena na 90 eur na hektolitr vyrobeného čistého alkoholu.
Článek 30
Minimální cena za cukrovou třtinu
1. Minimální ceny uvedené v čl. 17 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1452/2001 a v čl. 18 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1453/2001 jsou stanoveny takto:
- Réunion: 51,01 eura za tunu třtiny,
- Martinik: 45,16 eura za tunu třtiny,
- Guadeloupe a Francouzská Guyana: 55,95 eura za tunu třtiny,
- Madeira: 78,9 eura za tunu třtiny.
Minimální cena se vztahuje na třtinu řádné a uspokojivé obchodní jakosti o standardní cukernatosti.
Stadium dodávky třtiny je s dodáním do závodu.
2. Standardní cukernatost a stupnice přirážek a srážek, která má být použita na minimální cenu, pokud se cukernatost dodané třtiny liší od standardní cukernatosti, jsou stanoveny příslušnými orgány na návrh smíšené komise zahrnující lihovarníky nebo výrobce sirupu na jedné straně a producenty třtiny na straně druhé.
Článek 31
Minimální cena
1. Důkaz o zaplacení minimální ceny producentovi cukrové třtiny tvoří osvědčení vyhotovené výrobcem cukrového sirupu nebo lihovarníkem na nekolkovaném papíru.
Osvědčení uvádí:
a) jméno výrobce sirupu nebo lihovarníka;
b) jméno producenta cukrové třtiny;
c) celková množství cukrové třtiny, za něž byla zaplacena minimální cena stanovená pro dotyčný kalendářní rok a jež byla dodána do závodu na výrobu sirupu nebo do lihovaru dotyčným producentem třtiny během uvedeného kalendářního roku;
d) množství produktu, za které je zaplacena minimální cena.
2. Osvědčení podepíše producent cukrové třtiny a výrobce sirupu nebo lihovarník.
3. Originál osvědčení uchovává výrobce nebo lihovarník.
Kopie je zaslána producentovi cukrové třtiny.
Článek 32
Koeficient snížení
1. Pokud je součet množství, pro která je požádáno o podporu, v daném kalendářním roce vyšší než roční množství uvedená v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 1452/2001 a čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001, použije se jednotný koeficient snížení na každou žádost, pokud jde o dotyčný produkt.
Francie však může rozdělit množství rumu uvedené v odstavci 1 podle departementů na základě průměrného množství zemědělského rumu prodaného dotyčnými departementy během let 1997 až 2001.
Pokud množství, pro která je požádáno o podporu, přesahují celková množství, mohou být koeficienty snížení rozlišeny podle departementů.
2. Žádosti o podporu se předkládají příslušným orgánům stanoveným podle okolností Francií nebo Portugalskem.
Oddíl II
Řepný cukr
Článek 33
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla týkající se podpory pro zpracování cukrovky sklizené na Azorech na bílý cukr podle čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001.
Článek 34
1. Zpracovatelský podnik předloží příslušným orgánům písemnou žádost.
Žádost uvádí produkci bílého cukru získanou z cukrovky sklizené na Azorech a je k ní přiložen:
a) důkaz o koupi cukrovky, co se týče každého producenta, který dodal zpracovanou cukrovku, a
b) písemný závazek nerafinovat surový cukr během období, kdy je cukrovka zpracována na bílý cukr.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 je vyplacena teprve po konečném zjištění produkce bílého cukru z cukrovky sklizené na Azorech.
Článek 35
Portugalsko přijme veškerá nezbytná opatření, aby byly podpory poskytnuty pouze v mezích uvedených v článku 28 nařízení (ES) č. 1453/2001.
KAPITOLA III
Víno
Oddíl I
Nákup rektifikovaných moštových koncentrátů a podpora pro nákup vinného alkoholu na Madeiře
Článek 36
1. Producenti usazení na souostroví Madeira, kteří si přejí využívat podpory pro nákup rektifikovaných moštových koncentrátů pro použití při vinifikaci za účelem oslazení madeirských likérových vín nebo podpory pro nákup vinného alkoholu podle čl. 20 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1453/2001, předkládají příslušnému subjektu do dne stanoveného uvedeným subjektem, a to nejpozději do 31. října, žádost, která obsahuje alespoň tyto údaje:
- kopii smlouvy o nákupu rektifikovaných moštových koncentrátů nebo o nákupu vinného alkoholu ve zbývající části Společenství,
- množství rektifikovaných moštových koncentrátů nebo vinného alkoholu, pro které se žádá o podporu, vyjádřené v hektolitrech a v % objemových,
- den převzetí moštů nebo vinného alkoholu,
- den stanovený pro začátek zpracovatelských operací likérových vín, jakož i místo, kde se tyto operace budou provádět.
2. Výše podpory je stanovena na 12,08 eura na hektolitr.
3. Podpora je vyplacena pro maximální množství 3600 hektolitrů, pokud jde o nákup rektifikovaných moštových koncentrátů, a pro maximální množství 8000 hektolitrů, pokud jde o nákup vinného alkoholu, na každý hospodářský rok.
Článek 37
1. Příslušný subjekt přijme veškerá nezbytná opatření, aby se přesvědčil o správnosti žádostí a aby zkontroloval skutečné a řádné použití rektifikovaných moštových koncentrátů a vinného alkoholu, které jsou předmětem žádostí o podporu.
2. Příslušný subjekt vyplatí podporu producentovi před koncem dotyčného hospodářského roku pro víno, aniž jsou dotčeny lhůty, k nimž zavdaly případně podnět dodatečné kontroly.
Oddíl II
Podpora pro zrání madeirských likérových vín a azorského vína
Článek 38
1. Podpora pro zrání madeirských likérových vín a podpora pro zrání azorského vína "verdelho" podle čl. 20 odst. 5 a čl. 31 nařízení (ES) č. 1453/2001 je vyplacena pro jakékoli množství vína, které je uskladněno téhož dne za účelem zrání a jehož doba zrání není přerušena alespoň pět let v případě Madeiry a tři roky v případě Azor.
2. Podpora pro zrání madeirských likérových vín a azorských vín je poskytnuta producentům z těchto regionů, kteří předloží žádost příslušnému subjektu během prvních dvou měsíců každého roku.
3. Podpora je vyplacena přednostně vínům z poslední sklizně.
Žádosti týkající se vín vyrobených během předchozích hospodářských let jsou přijaty, pokud není dosaženo množstevních omezení stanovených nařízením (ES) č. 1453/2001, přičemž se přihlíží přednostně k mladým vínům.
4. Pokud je celkové množství, které je předmětem žádostí, vyšší než množstevní omezení stanovená nařízením (ES) č. 1453/2001, použije se koeficient snížení. Celkové množství produktu, pro které producent předkládá žádost o podporu, nemůže být vyšší než množství, které bylo pro dotyčný hospodářský rok předmětem prohlášení o produkci, v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1282/2001.
5. Portugalské orgány sdělí Komisi:
- celková množství, pro něž byly každý rok podepsány smlouvy,
- prováděcí pravidla k tomuto odstavci.
6. Hospodářský subjekt, který si přeje využívat režimu podpory, uzavře s příslušným subjektem smlouvu o zrání na dobu nejméně pěti let v případě Madeiry a tří let v případě Azor.
7. Smlouva je uzavřena na základě žádosti o podporu předložené pouze jedenkrát na počátku výše uvedeného období.
Uvedená žádost obsahuje alespoň tyto údaje:
a) jméno a adresu žádajícího producenta;
b) počet šarží, které jsou předmětem smlouvy o zrání, přesnou identifikaci každé šarže (zejména číslo nádrže, skladované množství a přesné umístění);
c) pro každou šarži rok sklizně, technické charakteristiky dotyčného likérového vína, a zejména celkový obsah alkoholu, skutečný obsah alkoholu, obsah cukru, celkovou kyselost a těkavou kyselost;
d) pro každou šarži způsob balení;
e) pro každou šarži první a poslední den doby skladování.
8. Řádné plnění smlouvy o zrání zakládá nárok na vyplacení celé výše podpory stanovené při podpisu smlouvy.
V případě Madeiry je podpora vyplacena po jedné třetině v prvním, třetím a pátém roce skladování.
V případě Azor je podpora vyplacena po jedné třetině za každý rok skladování.
9. Přijetí smlouvy podléhá složení jistoty pro splnění smlouvy pro období plnění ve výši odpovídající 40 % výše celkové podpory.
Uvedená jistota je složena v souladu s ustanoveními nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [27].
10. Příslušný subjekt se přesvědčí o dodržování ustanovení smlouvy o zrání, zejména prostřednictvím ověření producentových záznamů a inspekce na místě.
11. Jistota pro splnění smlouvy je uvolněna po zjištění řádného splnění smlouvy.
12. Zjistí-li příslušný subjekt, že likérové víno, které je předmětem smlouvy,nevyhovuje pro nabízení nebo dodávání k přímé lidské spotřebě, ukončí smlouvu.
S výjimkou případu vyšší moci s sebou uvedené vypovězení smlouvy nese vrácení vyplacených částek a propadnutí jistoty pro splnění smlouvy.
Dovolávané případy vyšší moci jsou sděleny příslušnému orgánu do tří pracovních dnů ode dne, kdy nastaly.
HLAVA IV
KAPITOLA I
Místní uvedení na trh
Článek 39
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro podpory poskytnuté pro ovoce, zeleninu, květiny a živé rostliny sklizené nebo produkované místně a určené k zásobování odpovídajících produkčních regionů uvedených v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001, čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1454/2001.
Článek 40
Nárok na podporu
1. Seznam produktů, zařazených podle skupin, na které se vztahují podpory podle článku 39, je stanoven ve sloupci II příloh II, III, IV a V pro francouzské zámořské departementy, Azory, Madeiru a Kanárské ostrovy v uvedeném pořadí.
2. Produkty musí být předmětem smluv o dodávce podle článku 41 a odpovídat normám stanoveným podle hlavy I nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o ovoce a zeleninu, nebo neexistují-li takové normy, musí odpovídat specifikacím týkajícím se jakosti stanoveným ve smlouvách.
3. Podpora je vyplacena v mezích ročních množství stanovených podle skupin produktů ve sloupci III příloh II, III, IV a V.
4. Platné výše podpory pro každou skupinu produktů jsou stanoveny ve sloupcích IV a V příloh II, III, IV a V. Částky uvedené ve sloupci V se použijí pro organizace producentů uznané na základě článků 11 a 14 nařízení (ES) č.
2200/96. Částky uvedené ve sloupci IV se použijí pro ostatní producenty.
5. Pokud to potřeby zásobování ve francouzských zámořských departementech pro jeden produkt nebo více produktů odůvodňují, poskytnou příslušné orgány podporu pro dodávku do francouzského zámořského departementu, který se liší od toho, v němž byl produkt sklizen.
Článek 41
Smlouvy o dodávce
1. Smlouvy o dodávce jsou uzavřeny mezi jednotlivým producentem, seskupením producentů nebo organizací producentů na jedné straně a schváleným hospodářským subjektem uvedeným v článku 42 na straně druhé.
Smlouvy obsahují zejména:
a) obchodní firmu smluvních stran;
b) přesný popis produktů, na něž se smlouva vztahuje;
c) celková množství, která mají být dodána, a předpokládaný harmonogram dodávek;
d) čísla a plochy parcel, na nichž jsou pěstovány dotyčné produkty, jakož i jméno a adresu dotyčného producenta;
e) délku závazku;
f) způsob balení a úpravy a údaje týkající se dopravy (podmínky a náklady);
g) přesné stadium dodávky.
2. Cestou písemného dodatku mohou smluvní strany zvýšit nejvýše o 30 % množství původně specifikovaná ve smlouvě.
3. Smlouvy a dodatky jsou podepsány před začátkem dotyčných dodávek a před konečným datem stanoveným příslušnými orgány, lišícím se případně pro každý produkt.
4. Příslušné orgány mohou přijmout doplňující ustanovení v oblasti smluv, zejména pokud jde o odškodné v případě nedodržení smluvních závazků nebo o stanovení minimálního množství pro každou smlouvu.
Příslušné orgány mohou, v míře nezbytné pro správu režimu podpor, stanovit období nebo hospodářské roky pro každý produkt jiné, než jsou období a roky uvedené v článku 53.
Článek 42
Schválené hospodářské subjekty
1. Hospodářské subjekty působící ve velkoobchodu nebo maloobchodu s potravinami, poskytovatelé služeb společného stravování a místní samosprávy, jakož i v případě Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů zpracovatelé potravin, kteří si přejí zapojit se do režimu podpor, předkládají žádost o schválení subjektu, který byl stanoven příslušnými orgány, do dne stanoveného těmito příslušnými orgány.
Uvedený subjekt stanoví podmínky pro schválení a každý rok zveřejní seznam schválených hospodářských subjektů nejméně jeden měsíc před konečným datem pro podpis smluv.
2. Schválené hospodářské subjekty se zejména zaváží:
a) uvést na trh nebo v případě Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů zpracovat produkty, na něž se vztahují smlouvy o dodávce, výhradně v produkčním regionu;
b) vést oddělené účetnictví týkající se plnění smluv o dodávce;
c) předat na žádost příslušných orgánů všechny průkazné doklady a doklady týkající se plnění smluv a dodržování závazků podepsaných na základě tohoto nařízení.
Článek 43
Prohlášení
Jednotliví producenti, seskupení producentů nebo organizace producentů, kteří si přejí využívat režimu podpor, zašlou úřadům stanoveným příslušnými orgány do dne stanoveného těmito příslušnými orgány prohlášení, k němuž je přiložena kopie smlouvy o dodávce uvedené v článku 41.
Článek 44
Koeficient snížení
1. Pokud na základě prohlášení podle článku 40 vznikne nebezpečí týkající se překročení množství uvedených v čl. 40 odst. 3, stanoví příslušné orgány prozatímní koeficient snížení, který má být použit na každou žádost o podporu vztahující se k dotyčné skupině, a uvědomí o tom zúčastněné strany. Uvedený koeficient, který se rovná poměru mezi množstvími uvedenými ve sloupci III příloh II, III, IV a V a smluvně sjednanými množstvími zvýšenými o možné dodatky, je stanoven před každým rozhodnutím o poskytnutí podpory a nejpozději do jednoho měsíce po dni uvedeném v čl. 41 odst. 3.
2. Pokud byl použit odstavec 1, stanoví příslušné orgány na konci hospodářského roku konečný koeficient snížení, který má být použit na každou žádost o podporu předloženou během hospodářského roku.
KAPITOLA II
Uvedení na trh mimo produkční region
Oddíl I
Rýže, ovoce, zelenina, rostliny, květiny a brambory
Článek 45
Oblast působnosti
Tento oddíl stanoví prováděcí pravidla pro tyto podpory:
a) podpora uvedená v článku 5 nařízení (ES) č. 1452/2001;
b) podpora uvedená v článku 15 nařízení (ES) č. 1452/2001;
c) podpora uvedená v článku 6 nařízení (ES) č. 1453/2001;
d) podpora uvedená v čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1453/2001;
e) podpora uvedená v článku 10 nařízení (ES) č. 1454/2001.
Článek 46
Roční smlouvy
1. "Roční smlouvou" se rozumí smlouva, kterou se hospodářský subjekt, fyzická nebo právnická osoba, usazený ve zbývající části Společenství mimo nejvzdálenější produkční region zavazuje před začátkem období uvedení dotyčného produktu nebo dotyčných produktů na trh koupit celou produkci nebo část produkce od jednotlivého producenta nebo člena seskupení producentů nebo od organizace producentů z nevzdálenějších regionů za účelem jejího uvedení na trh mimo produkční region.
2. Hospodářský subjekt, který hodlá předložit žádost o podporu, zašle podle okolností příslušným francouzským, portugalským nebo španělským orgánům roční smlouvu před začátkem uvedení dotyčného produktu nebo dotyčných produktů na trh.
Smlouva obsahuje alespoň tyto údaje:
a) obchodní firmu smluvních stran a jejich místo usazení;
b) přesný popis produktů, na něž se smlouva vztahuje;
c) celková množství, která mají být dodána, a předpokládaný harmonogram dodávek;
d) čísla a plochy parcel, na nichž jsou pěstovány dotyčné produkty, jakož i jméno a adresu každého dotyčného producenta;
e) délku závazku;
f) způsob balení a úpravy a údaje týkající se dopravy (podmínky a náklady);
g) přesné stadium dodávky.
Cestou písemného dodatku mohou smluvní strany zvýšit nejvýše o 30 % množství původně specifikovaná ve smlouvě.
3. Příslušné orgány prozkoumají, zda smlouvy odpovídají ustanovením uvedeným v článku 45 a ustanovením tohoto oddílu.
Zvláště se přesvědčí, že uvedené smlouvy obsahují všechny údaje zmíněné v odstavci 2.
Uvědomí hospodářský subjekt o případném použití článku 48.
4. Pro stanovení výše podpory se hodnota produkce uvedené na trh s dodáním na místo určení ohodnotí na základě roční smlouvy, zvláštních přepravních dokladů a všech průkazných dokladů předložených na podporu žádosti o platbu.
Hodnotou produkce uvedené na trh, která má být vzata v úvahu, je hodnota dodávky do prvního přístavu nebo letiště vykládky.
Příslušné orgány mohou požádat o jakoukoli dodatečnou informaci nebo průkazný doklad, které jsou nezbytné ke stanovení výše podpory.
Žádost o podporu předloží kupující, nebo v případě podpor uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 1453/2001 prodávající, který podepsal závazek o uvedení produktu na trh.
Příslušné orgány mohou, v míře nezbytné pro správu režimu podpor, stanovit období nebo hospodářské roky pro každý produkt jiné, než jsou období a roky uvedené v článku 53.
Článek 47
Uvedení květin a rostlin z Azor a Madeiry na trh
1. Pro účely článku 6 nařízení (ES) č. 1453/2001, pokud jde o uvedení květin a rostlin z Azor a Madeiry na trh ve zbývající části Společenství, předloží jednotliví producenti, seskupení producentů a organizace producentů uvedení v článcích 11, 13 a 14 nařízení (ES) č. 2200/96, kteří si přejí zapojit se do režimu podpor, žádost o schválení subjektu stanovenému příslušnými portugalskými orgány do dne stanoveného těmito příslušnými orgány.
Uvedený subjekt stanoví podmínky pro schválení a každý rok zveřejní seznam schválených jednotlivých producentů, seskupení producentů a organizací producentů nejméně jeden měsíc před začátkem období uvedení na trh.
2. Výše uvedení jednotliví producenti, seskupení producentů a organizace producentů, kteří si přejí využívat režimu podpory, zašlou úřadu stanovenému příslušnými portugalskými orgány před začátkem období uvedení na trh prohlášení o dotyčných produktech, které je zejména zavazuje:
a) uvést květiny a rostliny na trh výhradně ve zbývající části Společenství;
b) sdělit jména smluvních podniků nebo zprostředkovatelů a jejich místo usazení;
c) uvést zvláště:
- rostliny a květiny uváděné na trh,
- čísla a plochy parcel identifikovaných v souladu s články 4 a 5 nařízení (EHS) č. 3508/92, na nichž se pěstují dotyčné produkty, jakož i v případě organizací producentů jméno a adresa každého dotyčného producenta; čísla parcel se nemusí sdělit v případě sušených květin kódu KN 06039000;
d) uvést způsob balení a údaje týkající se dopravy (podmínky a náklady) a přesného stadia dodávky;
e) vést oddělené účetnictví, pokud jde o provádění prodejů uvedených v tomto článku;
f) předat na žádost příslušného portugalského orgánu všechny průkazné doklady a doklady týkající se provádění prodejů uvedených v tomto článku a dodržování závazků podepsaných na základě tohoto nařízení.
3. Pro stanovení výše podpory se hodnota produkce uvedené na trh s dodáním na místo určení ohodnotí na základě roční smlouvy, zvláštních přepravních dokladů a všech průkazných dokladů předložených na podporu žádosti o platbu.
Hodnotou produkce uvedené na trh, která má být vzata v úvahu, je hodnota dodávky do prvního přístavu nebo letiště vykládky.
Příslušné orgány mohou požádat o jakoukoli dodatečnou informaci nebo průkazný doklad, které jsou nezbytné ke stanovení výše podpory.
4. Žádost o podporu je předložena jednotlivými producenty nebo seskupeními producentů nebo organizacemi producentů uvedenými v článcích 11, 13 a 14 nařízení (ES) č.
2200/96, kteří podepíší závazek o uvedení produktu na trh. Příslušné orgány mohou, v míře nezbytné pro správu režimu podpor, stanovit období nebo hospodářské roky pro každý produkt jiné, než jsou období a roky uvedené v článku 53.
Článek 48
Koeficient snížení
1. Pokud množství, pro která je požádáno o podporu, přesahují pro daný produkt objem stanovený v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001, nebo pokud jde o melouny kódu KN ex08071090 a ananas kódu KN 08043000 limit stanovený v odstavci 6 výše uvedeného článku nebo limity stanovené v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1454/2001, stanoví příslušné orgány jednotný koeficient snížení, který má být použit na všechny žádosti o podporu.
2. Pokud jde o rýži z Francouzské Guyany:
a) příslušné francouzské orgány stanoví, je-li to nutné, jednotný koeficient snížení, který má být použit na dotyčné žádosti, aby se zajistilo, že každoročně se podpora neposkytne pro objem, vyjádřený v tunách jako ekvivalent celoomleté rýže, vyšší než 12000 tun pro všechna množství, pro něž jsou předloženy žádosti, a vyšší než 4000 tun v rámci tohoto stropu, pokud jde o odbyt nebo uvedení množství na trh ve Společenství mimo Guadeloupe a Martinik;
b) jednotný koeficient snížení se vypočítá takto:
i) pokud jsou celková množství, pro něž jsou předloženy žádosti o podporu, nižší než 12000 tun, avšak vyšší než maximální objem 4000 tun, pokud jde o odbyt nebo uvedení rýže na trh ve Společenství mimo Guadeloupe a Martinik, použije se pouze na množství uvedená jako druhá v pořadí koeficient "i" vypočítaný podle vzorce:
i =, 4000x
kde:
x = množství rýže z francouzské Guyany, k jehož skutečnému odbytu a uvedení na trh došlo ve Společenství mimo Martinik a Guadeloupe;
ii) pokud jsou celková množství, pro něž jsou předloženy žádosti o podporu, vyšší než 12000 tun, avšak nižší než maximální objem 4000 tun, pokud jde o odbyt nebo uvedení rýže na trh ve Společenství mimo Guadeloupe a Martinik, použije se na všechna množství rýže koeficient "j" vypočítaný podle vzorce:
j =, 12000y
kde:
y = celkové množství rýže z Francouzské Guyany, pro které jsou předloženy žádosti o podporu;
iii) pokud jsou množství, pro něž jsou předloženy žádosti o podporu, zároveň celkem vyšší než 12000 tun a než maximální objem 4000 tun, pokud jde o odbyt nebo uvedení rýže na trh ve Společenství mimo Guadeloupe a Martinik, použije se koeficient "z" vypočítaný podle vzorce:
z =,
kde: x = množství rýže z Francouzské Guyany, k jehož skutečnému odbytu a uvedení na trh došlo ve Společenství mimo Martinik a Guadeloupe;
i = koeficient snížení pro žádosti o podporu týkající se množství rýže z Francouzské Guyany, k jehož skutečnému odbytu a uvedení na trh došlo ve Společenství mimo Martinik a Guadeloupe, uvedeného v bodu i);
k = množství rýže z Francouzské Guyany, k jehož skutečnému odbytu a uvedení na trh došlo na Martiniku a Guadeloupu.
Příslušné francouzské orgány sdělí neprodleně Komisi případy použití tohoto odstavce a dotyčná množství;
c) podpora je vyplacena pro množství, k jejichž skutečnému odbytu a uvedení na trh došlo při plnění roční smlouvy nebo ročních smluv a v souladu s platnými ustanoveními;
d) pro účely tohoto článku je koeficient zpracování stanoven na:
- 0,45 mezi neloupanou rýží a celoomletou rýží,
- 0,69 mezi loupanou rýží a celoomletou rýží,
- 0,93 mezi poloomletou a celoomletou rýží.
Článek 49
Společný podnik
Zvýšení podpory stanovené v čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 1452/2001, čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1454/2001 je vyplaceno při předložení důkazu o závazcích podepsaných smluvními stranami, že budou sdílet své znalosti a know-how nezbytné pro uskutečňování společného podnikání po dobu, která nemůže být kratší než tři roky. Tyto závazky zahrnují ustanovení zakazující zrušení smlouvy před koncem uvedené doby tří let.
Pokud jsou uvedené závazky porušeny, nemůže hospodářský subjekt pro dotyčný hospodářský rok předložit žádost o podporu.
Článek 50
Zpětné zasílání a zpětný vývoz rýže
1. Produkty, na něž se vztahuje podpora podle článku 5 nařízení (ES) č. 1452/2001, nemohou být vyvezeny; navíc produkty, k jejichž odbytu a uvedení na trh došlo na Guadeloupu a Martiniku, nemohou být zpětně zaslány do zbývající části Společenství.
Produkty, k jejichž odbytu a uvedení na trh došlo ve zbývající části Společenství a na něž se vztahovala podpora uvedená v prvním pododstavci, nemohou být zpětně zaslány na Guadeloupe, Martinik nebo Francouzskou Guyanu.
2. Příslušné orgány přijmou veškerá nezbytná kontrolní opatření, aby zajistily, že je dodržován odstavec 1.
Uvedená opatření zahrnují zejména nečekané fyzické kontroly.
Dotyčné členské státy sdělí Komisi opatření přijatá za tímto účelem.
Oddíl II
Madeirské víno
Článek 51
1. Podpora uvedená v čl. 20 odst. 6 nařízení (ES) č. 1453/2001 se poskytuje až do konce hospodářského roku 2005/2006.
2. Pokud je požádáno o podporu pro obaly menší než jeden litr, použije se koeficient snížení s přihlédnutím k objemu láhve.
3. Podpora je vyplacena zasilatelům, kteří o ni požádají u příslušného subjektu, pro každou šarži během období stanoveného uvedeným příslušným subjektem.
4. Žádost obsahuje alespoň tyto doklady:
- kopii dílu č. 3 průvodního úředního dokladu (PÚD), řádně vyplněného; s uvedením odesilatele a příjemce (jméno, adresa, země), objemu odeslaného vína vyjádřeného v litrech, s uvedením kódu celní nomenklatury, s razítkem Madeirského vinařského institutu, kterým se osvědčuje shoda produktu, a s razítkem madeirských celních orgánů, kterým se osvědčuje, že produkt opustil celní území,
- kopii faktury dopravce/celního agenta s uvedením konečného místa určení nebo námořní konosament,
- kopii faktury zaslané kupujícímu s uvedením ekvivalentu litru, který musí odpovídat ekvivalentu litru uvedenému v průvodním úředním dokladu.
HLAVA V
STUDIE
Článek 52
1. Přidělení studií uvedených v článku 7 nařízení (ES) č. 1453/2001 a v článku 11 nařízení (ES) č. 1454/2001 se provádí prostřednictvím nabídkového řízení, za které odpovídají příslušné orgány.
2. Návrh nabídkového řízení obsahující specifikace je předán Komisi příslušnými orgány.
Komise případně sdělí své připomínky do jednoho měsíce ode dne přijetí uvedeného návrhu.
3. Příslušné orgány zašlou konečnou studii Komisi.
Komise případně předloží své připomínky do 45 dnů ode dne přijetí studie.
4. Vyplacení finančního příspěvku Společenství závisí na:
- dodržování ustanovení článku 7 nařízení (ES) č. 1453/2001 nebo článku 11 nařízení (ES) č. 1454/2001, specifikací a předložených připomínek,
- zaplacení příspěvku od španělských nebo portugalských orgánů veřejné moci.
HLAVA VI
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Žádosti o podporu
Článek 53
Hospodářské roky
S výjimkou vína trvají hospodářské roky od 1. ledna do 31. prosince.
Článek 54
Předložení žádostí a vyplacení podpor
1. Aniž jsou dotčeny články 5, 25, 34 a 36, žádosti o podporu jsou předloženy úřadu určenému příslušnými orgány členského státu podle vzorů stanovených těmito příslušnými orgány a v obdobích, která stanovily.
Pro podpory podle hlavy I jsou uvedená období stanovena tak, aby bylo možné provádět nezbytné kontroly na místě.
2. Každá žádost o podporu obsahuje alespoň tyto údaje:
a) příjmení, jméno a adresu žadatele;
b) pokud jde o podpory uvedené v hlavě I, obdělávané plochy v hektarech a arech identifikované v souladu s články 4 a 5 nařízení (EHS) č. 3508/92;
c) pokud jde o podpory uvedené v hlavě II kapitole I, sklizená množství ananasu a množství, na které se vztahuje žádost o podporu;
d) pokud jde o podpory uvedené v hlavě II kapitole III, jsou k žádostem o podporu přiloženy dodací listy pro třtinu vystavené příslušnými subjekty nebo zpracovatelskými podniky stanovenými Francií pro každý departement;
e) pokud jde o podpory uvedené v hlavě II kapitole II, v hlavě III kapitole I a v hlavě IV kapitolách I a II, jednotlivé nebo skupinové faktury a jakýkoli jiný průkazný doklad týkající se prováděných operací, zejména odkazující na smlouvy o dodávce, o zpracování nebo na roční smlouvy.
3. Aniž jsou dotčeny články 6 a 9, vyplatí příslušné orgány po ověření žádostí o podporu a průkazných dokladů podporu stanovenou na základě tohoto nařízení do čtyř měsíců, které následují po lhůtě pro podání žádostí.
Pokud je možné více sklizní během téhož kalendářního roku v rámci plodin uvedených v hlavě I kapitole I, lhůta stanovená v prvním pododstavci začíná běžet od konce lhůty pro podání žádostí o podporu pro poslední sklizeň běžného roku.
4. Členské státy mohou přijmout doplňující ustanovení týkající se vyplacení podpory, uvedené v hlavě IV, kterou organizace producentů vyplatí svým členům.
Článek 55
Oprava zjevných chyb
Žádost o podporu může být kdykoli po předložení opravena v případě zjevné chyby uznané příslušným orgánem.
Článek 56
Pozdní podání žádostí
S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností ve smyslu článku 65 vede předložení žádosti o podporu po konečném datu stanoveném v souladu s čl. 54 odst.
1 podle odvětvových předpisů ke snížení částek o 1 % za pracovní den, na něž by měl pěstitel nárok, kdyby byl podal žádost o podporu v časové lhůtě. Pokud zpoždění činí více než 25 kalendářních dnů, žádost je považována za nepřípustnou.
Článek 57
Stažení žádostí o podporu
1. Žádost o podporu může být kdykoli zcela nebo částečně stažena.
Pokud však příslušný orgán již informoval pěstitele o nesrovnalostech, které obsahuje žádost o podporu, nebo pokud ho upozornil na svůj záměr provést kontrolu na místě a pokud tato kontrola odhalí nesrovnalosti, stažení není povoleno pro části žádosti o podporu, jichž se týkají uvedené nesrovnalosti.
2. Stažení provedená na základě odstavce 1 vrací žadatele do postavení, v němž se nacházel před předložením žádosti o podporu nebo dotyčné části žádosti o podporu.
KAPITOLA II
Kontroly
Článek 58
1. Kontroly se provádějí prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě.
Správní kontrola je zevrubná a zahrnuje mimo jiné křížová ověření ve všech příslušných případech s údaji z integrovaného administrativního a kontrolního systému.
Na základě analýzy rizik provádějí vnitrostátní orgány náhodné kontroly na místě u nejméně 10 % žádostí o podporu.
Ve všech příslušných případech členské státy využívají integrovaný administrativní a kontrolní systém zřízený nařízením (EHS) č. 3508/92.
2. Pokud jde o podpory uvedené v hlavě III kapitole II oddílu, jsou cílem kontrol rovněž dodaná množství třtiny a dodržování minimální ceny.
Článek 59
Obecné zásady
1. Kontroly na místě se provádějí nečekaně.
Lze však dát předběžné upozornění, které se omezuje jen na to nejnutnější, aby nebyl poškozen cíl kontroly.
Uvedené předběžné upozornění nepřesáhne 48 hodin, kromě řádně odůvodněných případů.
2. Případně se kontroly na místě stanovené tímto nařízením provádějí společně s ostatními kontrolami stanovenými právními předpisy Společenství.
3. Dotyčná žádost nebo dotyčné žádosti jsou zamítnuty, pokud pěstitel nebo jeho zástupce brání provedení kontroly na místě.
Článek 60
Výběr žádostí, které mají být předmětem kontroly na místě
1. Pěstitelé, kteří se podrobí kontrole na místě, jsou vybráni příslušným orgánem na základě analýzy rizik a reprezentativnosti předložených žádostí o podporu.
Analýza rizik přihlíží k:
a) výši podpor;
b) počtu zemědělských parcel, ploše, která je předmětem žádosti o podporu, nebo množství, které je vyprodukováno, přepraveno, zpracováno nebo uvedeno na trh;
c) vývoji, k němuž došlo ve srovnání s předchozím rokem;
d) výsledkům kontrol provedených během předchozích let;
e) dalším parametrům, které mají být stanoveny členskými státy.
Pro zajištění reprezentativnosti členské státy náhodně vyberou mezi 20 % a 25 % z minimálního počtu pěstitelů, kteří se mají podrobit kontrole na místě.
2. Příslušný orgán uchovává záznamy o důvodech, pro něž byl pěstitel vybrán ke kontrole na místě.
Inspektor pověřený provedením kontroly na místě je o nich řádně informován před začátkem kontroly.
Článek 61
Kontrolní zpráva
1. Každá kontrola na místě je předmětem kontrolní zprávy popisující přesně jednotlivé části kontroly.
Uvedená zpráva zejména uvádí:
a) režimy podpor a zkontrolované žádosti;
b) přítomné osoby;
c) zkontrolované zemědělské parcely, změřené zemědělské parcely a výsledky měření na každé změřené parcele, jakož i použité techniky měření;
d) množství vyprodukovaná, přepravená, zpracovaná nebo uvedená na trh, která byla zkontrolována, jakož i dosažené výsledky a použité techniky;
e) zda byl pěstitel zpraven o inspekci, a pokud ano, jaká byla lhůta pro předběžné upozornění;
f) jakékoli další kontrolní opatření, které bylo provedeno.
2. Pěstitel nebo jeho zástupce využijí možnosti podepsat zprávu, aby potvrdili svou přítomnost při kontrole a připojili své připomínky.
Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti, obdrží pěstitel kopii kontrolní zprávy.
Pokud je kontrola na místě provedena pomocí dálkového průzkumu země, mohou členské státy rozhodnout, že nedají pěstiteli nebo jeho zástupci možnost podepsat kontrolní zprávu, jestliže kontrola pomocí dálkového průzkumu země neodhalila žádnou nesrovnalost.
KAPITOLA III
Následky neoprávněných plateb
Článek 62
Požadavek na vrácení neoprávněně vyplacených částek
1. V případě neoprávněné platby pěstitel vrátí dotyčné částky, které jsou zvýšeny o úroky vypočítané v souladu s odstavcem 3.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že vrácení neoprávněné platby má být provedeno odečtením záloh nebo plateb vyplacených pěstiteli v rámci jiných režimů podpory, a to po oznámení rozhodnutí o navrácení.
Dotyčný pěstitel však může neoprávněné částky vrátit, aniž by čekal na uvedené odečtení.
3. Úroky běží od doby, kdy byla pěstiteli oznámena povinnost úhrady, až do dne této úhrady nebo odečtení dlužných částek.
Platná úroková sazba je vypočtena v souladu s vnitrostátními právními předpisy, avšak nemůže být nižší než úroková sazba, která se použije pro vrácení částek podle vnitrostátních právních předpisů.
4. Pokud neoprávněná platba vyplývá z nepravdivých prohlášení, nepravdivých dokladů nebo hrubé nedbalosti příjemce podpory, je uložena pokuta rovnající se neoprávněně vyplacené částce, která je zvýšena o úrok vypočítaný v souladu s odstavcem 3.
5. Povinnost úhrady uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud byla platba provedena v důsledku chyby samotného příslušného orgánu nebo jiného orgánu a pokud chyba nemohla být rozumně odhalena pěstitelem.
Pokud se však chyba týkala významných skutečností pro výpočet dotyčné platby, použije se první pododstavec pouze tehdy, pokud rozhodnutí o navrácení nebylo sděleno do 12 měsíců od platby.
6. Povinnost úhrady uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud uplynulo více než deset let mezi dnem vyplacení podpory a dnem prvního oznámení ze strany příslušného orgánu příjemci podpory o neoprávněnosti obdržené platby.
Doba uvedená v prvním pododstavci je omezena na čtyři roky, pokud příjemce podpory jednal v dobré víře.
7. Na částky, které mají být vráceny na základě použití snížení a vyloučení stanovených v této hlavě, se vztahuje čtyřletá promlčecí lhůta.
8. Odstavce 5 a 6 se nepoužijí v případě záloh.
9. Členské státy mohou upustit od požadavku na vrácení částek činících nejvýše 100 eur, bez zahrnutých úroků, na pěstitele a na referenční období prémií, pokud jejich vnitrostátní právní předpisy stanoví obdobná pravidla v podobných případech.
10. Vrácené částky jsou vyplaceny platebním agenturám nebo útvarům, které je odečtou od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
Článek 63
Snížení a vyloučení v případě vyššího prohlášení pro podpory na hektar
1. Pokud v případě podpor podle hlavy I přesahuje plocha uvedená v prohlášení pro skupinu plodin plochu zjištěnou během kontroly, vypočítá se výše podpory na základě zjištěné plochy, snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, pokud tento rozdíl přesahuje 3 % nebo dva hektary, avšak není vyšší než 20 % stanovené plochy.
Pokud je zjištěný rozdíl vyšší než 20 % zjištěné plochy, není poskytnuta žádná podpora na hektar pro dotyčnou skupinu plodin.
2. Pokud v porovnání s celkovou stanovenou plochou, která je předmětem žádosti o podporu podle režimů podpory uvedených v hlavě I, přesahuje plocha uvedená v prohlášení zjištěnou plochu o 30 %, je podpora, na níž mohl mít pěstitel nárok, zamítnuta pro dotyčný kalendářní rok podle uvedených režimů podpory.
Pokud je rozdíl vyšší než 50 %, je pěstiteli kromě toho uložena pokuta ve výši částky rovnající se částce odmítnuté podle prvního pododstavce.
Odpovídající částka je odebrána z plateb, které mají být provedeny podle jakéhokoli z režimů podpory uvedených v tomto nařízení nebo z režimů, na něž může mít pěstitel nárok na základě žádostí, které předloží během tří kalendářních let následujících po roce zjištění.
Článek 64
Výjimky z použití snížení a vyloučení
1. Snížení a vyloučení stanovená v této hlavě se nepoužijí, pokud pěstitel předložil správné věcné údaje nebo může jakýmkoli jiným způsobem prokázat, že to není jeho chyba.
2. Snížení a vyloučení stanovená v této hlavě se nepoužijí, pokud jde o části žádosti o podporu, na něž pěstitel písemně upozornil příslušné orgány, že jsou nesprávné, nebo se staly nesprávnými od předložení žádosti, pod podmínkou, že pěstitel nebyl předem upozorněn, že se příslušný orgán chystá provést kontrolu na místě, a že nebyl informován příslušným orgánem o nesrovnalostech zjištěných v jeho žádosti.
Na základě informací poskytnutých pěstitelem, jak je uvedeno v prvním pododstavci, je žádost o podporu opravena tak, aby odrážela skutečnou situaci.
Článek 65
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
1. Případy vyšší moci nebo mimořádných okolnosti, jakož i důkazy, které se k nim vztahují a které jsou předloženy ke spokojenosti příslušného orgánu, jsou písemně oznámeny uvedenému příslušnému orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je pěstitel schopen tak učinit.
2. Případy, které mohou být uznány jako mimořádné okolnosti příslušným orgánem, jsou například:
a) úmrtí pěstitele;
b) déletrvající pracovní neschopnost pěstitele;
c) vážná přírodní katastrofa, která významně zasáhne zemědělskou plochu pěstitele.
Článek 66
Odebrání schválení
Vnitrostátní orgány odeberou schválení uvedená v článku 42, pokud nejsou splněny závazky, které je podmiňují.
Mohou pozastavit vyplacení podpor pro jeden hospodářský rok nebo více hospodářských let v závislosti na závažnosti zjištěných nesrovnalostí.
KAPITOLA IV
Obecná ustanovení
Článek 67
Doplňující vnitrostátní opatření
Členské státy přijmou veškerá doplňující opatření nezbytná k uplatňování tohoto nařízení, a zejména pokud jde o podpory uvedené v hlavě II kapitole III, pro kontrolu dodaných množství třtiny.
Článek 68
Sdělení
1. Dotyčné členské státy sdělí Komisi nejpozději do:
a) 30. dubna plochy, které byly předmětem žádosti o podporu podle hlavy I kapitoly II pro běžný hospodářský rok a pro něž byla podpora skutečně vyplacena;
b) 31. května:
- plochy, které byly předmětem žádosti o podporu podle hlavy I kapitoly I pro předchozí rok a pro něž byla podpora skutečně vyplacena,
- množství sjednaná pro běžný hospodářský rok, rozepsaná podle skupin nebo produktů;
c) 30. června zprávu o provádění opatření uvedených v tomto nařízení, týkající se předchozího hospodářského roku a obsahující zejména:
- množství, pro něž byla vyplacena podpora a zvýšená podpora podle hlavy III, rozepsaná podle produktů uvedených v příloze II, III nebo IV,
- množství, pro něž byla vyplacena podpora podle hlavy IV, rozepsaná podle produktů, jakož i jejich průměrnou hodnotu ve smyslu čl. 40 odst. 4;
d) pokud jde o podporu uvedenou v hlavě III kapitole II oddílu II, sdělí Portugalsko Komisi do 45 pracovních dnů následujících po konci každého hospodářského roku:
- plochy a celkovou výši, pro které byla žádána a vyplacena paušální podpora na hektar,
- množství vyrobeného bílého cukru a celkovou výši zvláštní podpory na zpracování, která byla vyplacena;
e) pokud jde o podporu uvedenou v hlavě III kapitole II oddílu I, sdělí Francie a Portugalsko Komisi do 45 pracovních dnů následujících po konci každého kalendářního roku:
- celková množství cukrového sirupu nebo sacharosového sirupu a zemědělského rumu, pro něž bylo požádáno o podporu, vyjádřená podle okolností jako bílý cukr nebo v hektolitrech čistého alkoholu,
- identifikaci rafinerií cukru a lihovarů, které obdržely podpory,
- výši podpor a množství cukrového sirupu nebo sacharosového sirupu nebo zemědělského rumu na každou rafinerii cukru a lihovar.
2. Před začátkem každého hospodářského roku sdělí Francie minimální ceny uvedené v hlavě II, stanovené v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 1452/2001 pro každou skupinu produktů stanovenou v příloze I a ve své zprávě o plnění upřesní:
- množství zelené vanilky a geraniové nebo vetiverové silice, pro něž byla vyplacena podpora podle hlavy II kapitoly II,
- množství surovin, pro něž byla vyplacena podpora podle hlavy III kapitoly I, rozepsaná podle produktů uvedených v příloze I části A, jakož i množství konečných produktů vyjádřená v čisté hmotnosti, rozepsaná v souladu s přílohou I částí B.
3. Portugalsko sdělí Komisi každý rok do 1. listopadu sklizená množství ananasu, pro která byla vyplacena podpora.
4. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o případech, které uznávají jako případy vyšší moci nebo mimořádných okolností, které mohou ospravedlňovat zachování nároku na podporu.
5. Pokud jde o podpory uvedené v hlavě II kapitole III sdělí Francie Komisi:
a) do čtyř měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost:
- kritéria pro stanovení jednotkových částek poskytnutých producentům,
- doplňující opatření přijatá na základě článku 67;
b) v rámci výroční zprávy stanovené v článku 27 nařízení (ES) č. 1452/2001 pro každý departement:
- celková množství třtiny vyjádřená v tunách, pro něž bylo požádáno o podporu,
- celkovou výši podpor a změnu výší podpor na přepravenou tunu,
- případné změny kritérií a doplňujících opatření uvedených v písmenu a).
Článek 69
Organizace producentů ve francouzských zámořských departementech
Příloha I nařízení (ES) č. 412/97 se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 70
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 980/92, (EHS) č. 2165/92, (EHS) č. 2311/92, (EHS) č. 3491/92, (EHS) č. 3518/92, (ES) č. 1524/98, (ES) č. 2477/2001, (ES) č. 396/2002, (ES) č. 738/2002, (ES) č. 1410/2002 a (ES) č. 1491/2002.
Článek 71
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2003, kromě podpor uvedených v čl. 1 písm. b), c), f) a g) a podpor pro banány, jiné než banány plantejny z Francouzské Guyany a Réunionu, poskytnutých v rámci hlavy IV kapitoly I, pro které se použije ode dne 1. ledna 2002.
Článek 53 se nepoužije na roční smlouvy uzavřené před vstupem tohoto nařízení v platnost podle článku 15 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 6 nařízení (EC) č. 1453/2001 nebo článku 10 nařízení (ES) č. 1454/2001.
Pro rok 2003, za účelem stanovení výše podpory poskytnuté podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001, čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1454/2001, se hodnocení statusu příjemce podpory provádí při podání žádosti o podporu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 44/2003
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2584/2000, kterým se zavádí systém sdělování informací pro některé dodávky hovězího, telecího a vepřového masa po silnicích na území Ruské federace
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 a článek 41 uvedeného nařízení a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 Protokolu č. 2 o vzájemné správní pomoci pro správné použití celních právních, který je připojen k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Ruskou federací na straně druhé [3], stanoví, že strany si mají vzájemně poskytnout pomoc s cílem zajistit správné používání celních předpisů, a to zejména prevencí, odhalováním a vyšetřováním porušení těchto právních předpisů.
Za účelem provádění této správní pomoci Komise zastoupená Evropským úřadem pro boj proti podvodům (dále jen "OLAF") a ruské orgány uzavřely ujednání, kterým se zavádí postup pro sdělování informací o pohybu zboží mezi Společenstvím a Ruskou federací.
(2) V rámci této správní pomoci nařízení (ES) č. 2584/2000 [4] stanoví výslovně pro přepravu produktů z hovězího, telecího a vepřového masa určených pro Ruskou federaci po silnici jednak informace, které musejí hospodářské subjekty zasílat příslušným orgánům členských států, a jednak systém sdělování těchto informací mezi příslušnými orgány členských států, OLAF a ruskými orgány.
(3) Uvedené informace a zavedený systém sdělování musí umožnit sledovat vývoz dotyčných produktů do Ruské federace a případně odhalit případy, ve kterých náhrada neměla být vyplacena a musí být vybrána zpět.
(4) Aby byl systém sdělování informací zavedený nařízením (ES) č. 2584/2000 úspěšný, musí se rozšířit na vyvážení dotyčných produktů jakýmkoliv způsobem dopravy, přičemž je třeba odkázat na prostředky, které vývozcům umožní přesněji charakterizovat způsob použité dopravy, a informacím získaným prostřednictvím tohoto systému je třeba přiznat právní hodnotu.
(5) Ustanovení čl. 16 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [6] stanoví, že Komise může v určitých zvláštních případech nařídit podání důkazu o dovozu ve formě určitých dokladů nebo jakýmkoli jiným způsobem. U vývozu stanoveného v tomto nařízení je tedy třeba informace od ruských orgánů považovat za nový zdroj důkazů doplňující stávající zdroje důkazů.
(6) Nařízení (ES) č. 2584/2000 je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2584/2000 se mění takto:
1. v názvu se zrušují slova "po silnicích";
2. v článku 1 prvním pododstavci se zrušují slova "nákladní vůz";
3. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Vývozci, kteří si přejí využít ustanovení čl. 4 odst. 2, předají do deseti pracovních dnů ode dne vyložení produktů v Rusku ústřednímu orgánu určenému každým vyvážejícím členským státem pro každé vývozní prohlášení tyto informace:
a) číslo vývozního prohlášení, vývozní celní úřad a datum, ve kterém byly splněny vývozní celní formality;
b) popis zboží s uvedením osmimístného kódu produktu podle kombinované nomenklatury;
c) čistou hmotnost v kilogramech;
d) číslo karnetu TIR nebo referenční číslo ruského dokladu mezinárodního tranzitu DKD nebo číslo prohlášení TD1/IM40 o propuštění zboží do volného oběhu k použití v Rusku;
e) případné číslo kontejneru;
f) identifikační číslo a/nebo název dopravního prostředku v době vstupu zásilky do Ruska;
g) číslo licence skladu pod celní kontrolou, do kterého byl produkt
Nařízení Komise (ES) č. 45/2003
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se opravuje nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 5/2001 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Text italského znění čl. 12 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1651/2001 [4] je nesprávné. Je proto třeba italské znění opravit.
(2) Podle poslední změny nařízení (EHS) č. 1274/91 může být způsob chovu vyznačen na všech vejcích a ne pouze na vejcích třídy "A".
Je proto třeba v tomto smyslu opravit švédské znění.
(3) Způsob chovu může být vyznačen na všech baleních obsahujících vejce a ne pouze na malých baleních.
Je proto třeba v tomto smyslu opravit nizozemské znění.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se opravuje takto:
1. pouze v italském znění:
v čl. 12 odst. 4 se zrušují slova v závorkách "(entro un raggio di 20 km dal centro do imballagio e)";
2. pouze ve švédském znění:
v čl. 18 odst. 1 se ve třetím řádku zrušují slova "av klass "A"" a "sådana";
3. pouze v nizozemském znění:
v čl. 18 odst. 1 se ve druhém řádku zrušuje výraz "kleine".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 46/2003
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění obchodní normy pro čerstvé ovoce a zeleninu, pokud jde o směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 nařízení (ES) č. 2200/96 je možné čerstvé ovoce a zeleninu, na které se vztahují obchodní normy přijaté podle článku 2 zmíněného nařízení, nabízet k prodeji, prodávat, dodávat nebo uvádět na trh pouze tehdy, jestliže vyhovují těmto obchodním normám.
Všechny zmíněné normy stanoví, že veškeré produkty obsažené v jednom balení musí být stejného druhu.
(2) V odezvě na poptávku některých spotřebitelů se balení obsahující různé druhy ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími.
Všechny obchodní normy pro čerstvé ovoce a zeleninu je tudíž třeba změnit tak, aby povolovaly tuto praxi podle podmínek nařízení Komise (ES) č. 48/2003 ze dne 10. ledna 2003, kterým se stanoví pravidla použitelná na směsi různých druhů ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení [3].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V bodě A (Vyrovnanost) hlavy V (Ustanovení o obchodní úpravě) přílohy nařízení uvedených v příloze tohoto nařízení se vkládá nový odstavec, který zní:
"Aniž je dotčeno předchozí ustanovení v tomto bodě, je možno produkty, na něž se vztahuje toto nařízení, mísit v maloobchodních baleních o čisté hmotnosti nepřesahující 3 kg s různými druhy čerstvého ovoce a zeleniny za podmínek stanovených nařízením Komise (ES) č. 48/2003 [4]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 47/2003
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (ES) č. 2200/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 2200/96 uvádí seznam produktů, které mají být spotřebiteli dodány čerstvé a které podléhají normám.
(2) Spotřebitelská balení, která obsahují různé druhy ovoce a zeleniny, jsou na trhu stále běžnější a umožňují uspokojit poptávku některých spotřebitelů.
(3) Poctivé obchodování vyžaduje, aby čerstvé ovoce a zelenina prodávané společně v jednom balení byly vyrovnané jakosti.
Proto je nutné rozšířit seznam produktů, které podléhají obchodním normám, tak, aby zahrnoval další produkty, které jsou v maloobchodních baleních ve směsi s produkty, které již jsou do tohoto seznamu zahrnuty.
(4) Proto je třeba změnit přílohu I nařízení (ES) č. 2200/96.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 se doplňuje nová věta, která zní:
"Jiné produkty uvedené v článku 1, pokud jsou v maloobchodních baleních o čisté hmotnosti nepřesahující tři kilogramy ve směsi s alespoň jedním z produktů uvedených v této příloze."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 48/2003
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se stanoví pravidla použitelná na směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé druhy ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími.
(2) Poctivé obchodování vyžaduje, aby čerstvé ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly vyrovnané jakosti.
To lze zajistit u produktů, pro něž nebyly přijaty normy Společenství, pomocí obecných ustanovení.
(3) Obchodní normy zahrnují ustanovení o označování balení obsahujících ovoce a zeleninu.
Musí být stanoveny požadavky na označování směsí různých druhů ovoce a zeleniny v jednom balení, avšak tyto požadavky musí být méně přísné než požadavky stanovené normami, zejména s ohledem na využitelný prostor na štítcích.
Aby se však předešlo klamání spotřebitelů, pro produkty, na které se nevztahují obchodní normy, musí být stanoveny stejné údaje jako pro produkty, na něž se vztahují.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maloobchodní balení čerstvého ovoce a zeleniny o čisté hmotnosti nepřesahující tři kilogramy mohou obsahovat směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny za předpokladu, že:
a) produkty jsou vyrovnané jakosti a že každý dotyčný druh vyhovuje normám v souladu s článkem 2;
b) balení je náležitě označeno v souladu s článkem 3 a
c) směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
Článek 2
Produkty obsažené ve směsích uvedených v článku 1 musí spadat do stejné třídy jakosti (I. jakost, II. jakost nebo "výběrová" jakost, pokud pro každý z produktů ve směsi existuje "výběrová" jakost).
Pokud směs obsahuje ovoce a zeleninu, na které se nevztahují obchodní normy Společenství, tyto produkty musí být zařazeny do stejné třídy jakosti v souladu s přílohou.
Článek 3
Označení maloobchodních balení podle článku 1 a/nebo každého balení, které je obsahuje, musí zahrnovat alespoň tyto údaje:
a) název a adresa nebo úředně vydaný nebo uznaný identifikační symbol balírny a/nebo odesílatele.
V případě použití identifikačního symbolu musí být v blízkosti identifikačního symbolu uveden údaj "balírna a/nebo odesílatel", nebo odpovídající zkratky;
b) název každého produktu/druhu obsaženého v balení;
c) název odrůdy nebo tržního druhu každého produktu obsaženého ve směsi, pro který to obchodní norma Společenství vyžaduje u produktů neobsažených ve směsi;
d) země původu každého dotyčného produktu vedle názvu dotyčného produktu;
e) třída jakosti.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahují obchodní normy Společenství, se tyto údaje nahradí údaji stanovenými těmito normami.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 55/2003
ze dne 13. ledna 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1832/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 58/2003
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V celé řadě oblastí se v rámci činností podle článku 3 Smlouvy vytváří stále větší počet programů zaměřených na různé kategorie příjemců.
Komise je zpravidla pověřena prováděním těchto programů (dále jen "programy Společenství").
(2) Provádění těchto programů Společenství je financováno přinejmenším částečně z položek souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(3) Podle článku 274 Smlouvy je Komise odpovědná za plnění rozpočtu.
(4) Jestliže má být Komise řádně odpovědná občanům, musí se zaměřit především na své institucionální úkoly.
Proto by měla mít možnost přenést některé úkoly týkající se správy programů Společenství na třetí subjekty.
Externí zajištění určitých správních úkolů by mohlo navíc být efektivnější cestou k dosažení cílů programů Společenství.
(5) Externí zajišťování správních úkolů by ale mělo být prováděno pouze v rozsahu vymezeném institucionálním systémem stanoveném ve Smlouvě.
To znamená, že úkoly, které jsou Smlouvou uloženy orgánům a které vyžadují zmocnění k provádění politických rozhodnutí v praxi, nemohou být zajišťovány externě.
(6) Externí zajišťování by mělo navíc být podrobeno analýze nákladů a přínosů se zřetelem k množství faktorů, jako například zjišťování úkolů, u nichž je externí zajišťování odůvodněné, a analýza nákladů a přínosů, která zohlední náklady na řízení a kontrolu, dopad na lidské zdroje, hospodárnost a pružnost při provádění úkolů zajišťovaných externě, zjednodušení používaných postupů, přiblížení externích činností ke konečným příjemcům, zviditelnění Společenství jako původce dotčeného programu Společenství a potřebu dbát na udržování přiměřené úrovně odborných znalostí uvnitř Komise.
(7) Jedna z forem externího zajišťování spočívá v použití subjektů Společenství, které mají právní subjektivitu ("výkonné agentury").
(8) K zajištění institucionální jednoty výkonných agentur je třeba upravit jejich statut, zejména co se týče některých podstatných prvků jejich struktury, úkolů, postupů, rozpočtového systému, zaměstnanců a dohledu a odpovědnosti.
(9) Jako orgán odpovědný za provádění různých programů Společenství je Komise nejlépe schopna posoudit, zda a v jakém rozsahu je účelné pověřit správou úkolů týkajících se jednoho nebo více určitých programů Společenství výkonnou agenturu.
Pověření však nezprošťuje Komisi jejích odpovědností podle Smlouvy, zejména podle článku 274.
Proto musí Komise mít možnost úzce vymezit činnost každé výkonné agentury a průběžně kontrolovat její úkony a zejména její řídící orgány.
(10) To znamená, že Komise musí mít pravomoc rozhodnout o zřízení a případně zrušení výkonné agentury v souladu s tímto nařízením.
Jelikož rozhodnutí zřídit výkonnou agenturu je na opatření obecného významu ve smyslu článku 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4], mělo by být toto rozhodnutí přijato v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES.
(11) Komise musí rovněž být oprávněna jmenovat jak členy řídícího výboru každé výkonné agentury, tak jejího ředitele, aby bylo zajištěno, že přenesením úkolů, které jsou její vlastní výsadou, na výkonnou agenturu na nimi Komise neztrácí kontrolu.
(12) Činnosti prováděné výkonnou agenturou musí rovněž být plně v souladu s plánem stanoveným Komisí pro programy Společenství, do jejichž správy je agentura zapojena.
Roční pracovní program výkonné agentury musí proto být předložen Komisi ke schválení a musí být v souladu s rozhodnutími o rozpočtu.
(13) Má-li se zajistit, aby externí činnosti byly účelné a aby se plně využily výhody plynoucí z odborných znalostí výkonné agentury, měla by být Komise oprávněna pověřit výkonnou agenturu prováděním všech nebo některých úkolů týkajících se jednoho nebo několika programů Společenství s výjimkou těch, které vyžadují zmocnění k provádění politických rozhodnutí v praxi.
Úlohy, které mohou být přeneseny, zahrnují správu některých nebo všech fází určitého projektu, plnění rozpočtu, shromažďování a zpracování informací, které se mají předložit Komisi, a vypracování doporučení pro Komisi.
(14) Jelikož rozpočet výkonné agentury je určen jen pro financování jejích provozních nákladů, její příjmy by měl tvořit hlavně příspěvek ze souhrnného rozpočtu Evropské unie stanovený rozpočtovým orgánem a čerpaný z finančních prostředků přidělených na programy Společenství, na jejichž správě se agentura podílí.
(15) S ohledem na použití článku 274 Smlouvy musí být částky přidělené na programy Společenství, jejichž správu provádí výkonná agentura, ponechány na účtu souhrnného rozpočtu Evropské unie a musí být plněny přímým účtováním na vrub účtu tohoto rozpočtu.
Finanční operace vztahující se k těmto přiděleným částkám musí proto být prováděny v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5].
(16) Výkonná agentura může být také pověřena prováděním úkolů týkajících se správy programů, které jsou financovány z jiných zdrojů než ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
To by však nemělo vést ani nepřímo k překročení provozních nákladů, které by musely být hrazeny z dodatečných položek souhrnného rozpočtu.
V takových případech se toto nařízení použije s výhradou zvláštních ustanovení v základních aktech týkajících se dotčených programů Společenství.
(17) Za účelem průhlednosti a spolehlivosti hospodaření výkonných agentur je třeba provádět vnitřní a vnější kontrolu jejich úkonů.
Proto by výkonné agentury měly odpovídat za svou činnost a Komise by měla nad nimi vykonávat správní dohled, aniž by tím byly dotčeny kontrolní pravomoci Soudního dvora.
(18) Veřejnost by měla mít přístup k dokumentům výkonné agentury za podmínek a v mezích stanovených v článku 255 Smlouvy.
(19) Každá výkonná agentura musí spolupracovat intenzivně a nepřetržitě s útvary Komise příslušnými pro programy Společenství, na jejichž správě se agentura podílí.
Pro co největší usnadnění této spolupráce by každá výkonná agentura měla sídlit v místě, kde je umístěna Komise a její útvary podle Protokolu o umístění sídel orgánů a některých subjektů a útvarů Evropských společenství a Europolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
(20) Pro přijetí tohoto nařízení Smlouva nestanoví jiné pravomoci než pravomoci podle článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví statut výkonných agentur, které Komise v rámci své kompetence a odpovědnosti může pověřit některými úkoly správy programů Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "výkonnou agenturou" právní subjekt zřízený v souladu s tímto nařízením;
b) "programem Společenství" každé opatření, soubor opatření nebo jiná iniciativa, pro které příslušný základní akt nebo rozpočtové opatření vyžaduje, aby Komise přidělila finanční prostředky jedné nebo více kategorií určitých příjemců.
Článek 3
Zakládání a rušení výkonných agentur
1. Komise může po předchozí analýze nákladů a přínosů rozhodnout o zřízení výkonné agentury, kterou pověří některými úkoly při správě jednoho nebo více programů Společenství.
Komise stanoví dobu, na kterou je výkonná agentura zřízena.
Při analýze nákladů a přínosů se přihlíží k řadě faktorů, jako například určení úkolů, které odůvodňují externí zajištění, analýza nákladů a přínosů, která zohlední náklady na řízení a kontrolu, dopad na lidské zdroje, možné úspory v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie, hospodárnost a pružnost při provádění úkolů zajišťovaných externě, zjednodušení používaných postupů, přiblížení externích činností ke konečným příjemcům, zviditelnění Společenství jako původce dotčeného programu Společenství a potřebu dbát na udržování přiměřené úrovně odborných znalostí uvnitř Komise.
2. Ve lhůtě stanovené při zřízení výkonné agentury může Komise rozhodnout o prodloužení doby, na kterou je zřízena, o dobu nepřekračující dobu původně stanovenou.
K prodloužení může dojít opakovaně.
Pokud Komise má za to, že nadále nepotřebuje služby výkonné agentury, kterou zřídila, nebo že další existence výkonné agentury není v souladu se zásadou řádného finančního řízení, rozhodne o jejím zrušení. V tom případě jmenuje dva likvidátory.
Komise také stanoví podmínky pro likvidaci výkonné agentury.
Čistý zůstatek po likvidaci se převede do souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Rozhodnutí o prodloužení doby, na kterou je výkonná agentura zřízena, opakovaném prodloužení takové doby nebo o zrušení výkonné agentury je třeba učinit na základě analýzy nákladů a přínosů uvedené v odstavci 1.
3. Komise přijímá rozhodnutí uvedená v odstavcích 1 a 2 postupem podle čl. 24 odst. 2. Tato rozhodnutí mohou být změněna stejným postupem. Komise předloží výboru uvedenému v čl. 24 odst. 1 veškeré informace v této souvislosti nezbytné, zejména analýzu nákladů a přínosů uvedenou v odstavci 1 tohoto článku a hodnotící zprávy uvedené v článku 25.
4. Při přijímání programu Společenství uvědomí Komise rozpočtový orgán o záměru zřídit výkonnou agenturu pro provádění programu.
5. Všechny výkonné agentury zřízené podle odstavce 1 tohoto článku musí splňovat ustanovení tohoto nařízení.
Článek 4
Právní postavení
1. Výkonná agentura je subjektem Společenství plnícím úlohu veřejné služby.
2. Výkonná agentura má právní subjektivitu.
V jednotlivých členských státech jí přísluší co nejširší způsobilost k právům a k právním úkonům přiznávaná právnickým osobám podle vnitrostátního práva.
Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý a nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
K tomuto účelu je zastupována svým ředitelem.
Článek 5
Sídlo
1. Sídlo výkonné agentury je v místě, kde je umístěna Komise a její útvary podle Protokolu o umístění sídel orgánů a některých subjektů a útvarů Evropských společenství a Europolu.
2. Výkonná agentura stanoví svou vnitřní organizaci podle potřeb správy programů Společenství, jejichž správou je pověřena, a podle pravidel řádného finančního řízení.
Článek 6
Úkoly
1. K dosažení cíle stanoveného v čl. 3 odst. 1 může Komise pověřit výkonnou agenturu úkoly potřebnými pro provádění programu Společenství s výjimkou úkolů vyžadujících zmocnění k provádění politických rozhodnutí v praxi.
2. Výkonné agentury mohou být pověřovány zejména těmito úkoly:
a) správa některých nebo všech fází určitého projektu v rámci provádění programů Společenství, vykonávání nezbytných příslušných kontrol a přijímání odpovídajících rozhodnutí za použití přenesených pravomocí Komise;
b) přijímání nástrojů pro plnění rozpočtových příjmů a výdajů a výkon všech činností potřebných pro provádění programu Společenství na základě přenesených pravomocí Komise, a zejména činností souvisejících s přidělováním zakázek a grantů;
c) shromažďování, analyzování a předkládání Komisi všech informací potřebných k usměrňování provádění programu Společenství.
3. Podmínky, kritéria, parametry a postupy, které výkonná agentura musí splňovat při provádění úkolů uvedených v odstavci 2 a podrobnosti týkající se kontrol prováděných útvary Komise odpovědnými za programy Společenství, na jejichž správě se výkonná agentura podílí, vymezuje Komise v pověřovacím aktu.
Článek 7
Organizační struktura
1. Výkonná agentura je řízena řídícím výborem a ředitelem.
2. Zaměstnanci výkonné agentury jsou podřízeni řediteli.
Článek 8
Řídící výbor
1. Řídící výbor se skládá z pěti členů jmenovaných Komisí.
2. Funkční období členů řídícího výboru trvá zpravidla dva roky, přičemž se přihlíží k délce období stanovené pro provádění programu Společenství, jehož správou byla výkonná agentura pověřena.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Po uplynutí funkčního období nebo v případě odstoupení z funkce zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou jmenováni na další funkční období nebo dokud nejsou nahrazeni.
3. Řídící výbor volí ze svých členů předsedu a místopředsedu.
4. Schůze řídícího výboru svolává předseda nejméně čtyřikrát za rok.
Řídící výbor se může rovněž sejít na žádost nejméně prosté většiny jeho členů nebo na žádost ředitele.
5. Člen řídícího výboru, který se nemůže zúčastnit schůze, může být zastoupen jiným členem zvláště zmocněným k zastupování na dotčené schůzi.
Každý člen může zastupovat pouze jednoho dalšího člena.
Pokud se předseda nemůže zúčastnit, předsedá řídícímu výboru místopředseda.
6. Rozhodnutí řídícího výboru se přijímají prostou většinou hlasů.
V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
Článek 9
Úkoly řídícího výboru
1. Řídící výbor přijme svůj jednací řád.
2. Na návrh ředitele a se souhlasem Komise schválí řídící výbor nejpozději před začátkem každého roku roční pracovní program výkonné agentury, který obsahuje ukazatele dílčích cílů a výkonů.
Pracovní program musí odpovídat programu stanovenému Komisí podle právních předpisů týkajících se tvorby těch programů Společenství, na jejichž správě se výkonná agentura podílí.
Roční pracovní program může být změněn během následujícího roku stejným postupem, aby zejména zohlednil rozhodnutí Komise týkající se dotyčných programů Společenství.
U projektů zahrnutých v ročním pracovním programu se uvádí odhad nezbytných nákladů.
3. Řídící výbor přijme provozní rozpočet výkonné agentury postupem stanoveným v článku 13.
4. Řídící výbor rozhodne po obdržení souhlasu Komise o přijetí jakýchkoli darů, dědictví a grantů z jiných zdrojů než ze zdrojů Společenství.
5. Řídící výbor rozhoduje o vnitřní organizaci výkonné agentury.
6. Řídící výbor schvaluje zvláštní pravidla pro výkon práva přístupu k dokumentům výkonné agentury v souladu s čl. 23 odst. 1.
7. Nejpozději do 31. března každého roku řídící výbor přijme a předloží Komisi roční zprávu o činnosti spolu s finančními a správními informacemi. Zpráva se vypracuje podle čl. 60 odst. 7 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Zpráva má obsahovat informace jak o použití provozních položek k programu Společenství spravovanému výkonnou agenturou, tak o plnění jejího provozního rozpočtu.
Komise nejpozději do 15. června každého roku předá rozpočtovému orgánu souhrn ročních zpráv výkonných agentur za předchozí rok připojený ke zprávě uvedené v čl. 60 odst. 7 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
8. Řídící výbor přijímá a provádí opatření k potírání podvodů a nesrovnalostí.
9. Řídící výbor vykonává další úkoly svěřené mu tímto nařízením.
Článek 10
Ředitel
1. Komise jmenuje ředitele výkonné agentury, který je do této funkce jmenován podle služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanoveného nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [6] (dále jen "služební řád").
2. Ředitel je jmenován zpravidla na dobu čtyř let, přičemž se přihlíží k délce období stanoveného pro provádění programu Společenství, jehož správou je výkonná agentura pověřena.
Může být jmenován opakovaně.
Po obdržení stanoviska řídícího výboru může Komise odvolat ředitele z funkce před uplynutím funkčního období.
Článek 11
Povinnosti ředitele
1. Ředitel zastupuje výkonnou agenturu a je pověřen jejím řízením.
2. Ředitel připravuje schůze řídícího výboru, a zejména návrh ročního pracovního programu výkonné agentury.
Ředitel se podílí bez hlasovacího práva na činnosti řídícího výboru.
3. Ředitel zajistí provádění ročního pracovního programu výkonné agentury.
Ředitel odpovídá zejména za plnění úkolů uvedených v článku 6 a přijímá k tomu účelu odpovídající rozhodnutí.
Ředitel jedná jako pověřená schvalující osoba výkonné agentury, pokud jde o použití provozních položek vztahujících se k programům Společenství, do jejichž správy je agentura zapojena a jejichž rozpočet má agentura plnit na základě přenesení pravomocí Komisí.
4. Ředitel vypracovává předběžný rozvrh příjmů a výdajů a jako schvalující osoba spravuje provozní rozpočet výkonné agentury v souladu s finančním nařízením uvedeným v článku 15.
5. Ředitel odpovídá za přípravu a zveřejňování zpráv, které výkonná agentura povinně předkládá Komisi. Jedná se zejména o roční zprávy o činnosti výkonné agentury uvedené v čl. 9 odst. 7 a všechny další zprávy obecné nebo zvláštní povahy, jejichž vypracování si Komise od výkonné agentury vyžádá.
6. Ředitel je zmocněn podle pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství uzavírat pracovní smlouvy se zaměstnanci výkonné agentury.
Ředitel řídí všechny ostatní záležitosti týkající se personálního řízení výkonné agentury.
7. V souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství vytváří ředitel řídící systém a systém vnitřní kontroly přizpůsobené úkolům, jimiž je pověřena výkonná agentura, aby se zajistila legalita, řádnost a účelnost prováděných operací.
Článek 12
Provozní rozpočet
1. Odhady všech příjmů a výdajů výkonné agentury se vypracovávají na každý rozpočtový rok, který je shodný s rokem kalendářním, a uvádějí se v jejím provozním rozpočtu.
Odhady, které zahrnují plán pracovních míst výkonné agentury, se předkládají rozpočtovému orgánu s dokumenty týkajícími se předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Plán pracovních míst, skládající se jen z dočasných pracovních míst a upřesňující počet, stupeň a kategorii zaměstnanců výkonné agentury v daném rozpočtovém roce, schvaluje rozpočtový orgán a uvádí se v příloze ke kapitole III – Komise – souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Provozní rozpočet výkonné agentury musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Příjmy výkonné agentury zahrnují příspěvky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, aniž tím jsou dotčeny ostatní příjmy stanovené rozpočtovým orgánem, čerpané z finančních prostředků na programy Společenství, jejichž správou je agentura pověřena.
Článek 13
Sestavování provozního rozpočtu
1. Každý rok ředitel vypracovává návrh provozního rozpočtu výkonné agentury na pokrytí provozních nákladů agentury v následujícím rozpočtovém roce a předkládá jej ke schválení řídícímu výboru.
2. Nejpozději do 1. března každého roku přijímá řídící výbor návrh provozního rozpočtu včetně plánu pracovních míst na následující rozpočtový rok a předkládá jej Komisi.
3. Na základě tohoto návrhu rozpočtu a s přihlédnutím k programům Společenství, na jejichž správě se výkonná agentura podílí, navrhne Komise při sestavování ročního rozpočtu roční příspěvek na provozní rozpočet výkonné agentury.
4. Na počátku každého rozpočtového roku řídící výbor přijme provozní rozpočet výkonné agentury na základě roční dotace stanovené rozpočtovým orgánem současně s přijetím ročního pracovního programu, upraví rozpočet podle různých příspěvků poskytnutých výkonné agentuře a podle finančních prostředků z jiných zdrojů.
5. Konečný provozní rozpočet agentury může být přijat až po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie.
6. Když Komise hodlá zřídit výkonnou agenturu, uvědomí o tom rozpočtový orgán v souladu s pravidly rozpočtového procesu a při dodržení zásady průhlednosti:
a) zdrojů, to jest jednotlivých finančních položek a pracovních míst potřebných k činnosti výkonné agentury;
b) plánovaného dočasného přidělení úředníků Komise do výkonné agentury;
c) administrativních prostředků uvolněných přenesením úkolů útvarů Komise na výkonnou agenturu a jejich přerozdělení.
7. V souladu s finančním nařízením uvedeným v článku 15 se všechny pozměňovací návrhy týkající se provozního rozpočtu, včetně plánu pracovních míst, předkládají v opravném rozpočtu přijímaném postupem podle tohoto článku.
Článek 14
Plnění provozního rozpočtu a absolutorium
1. Provozní rozpočet výkonné agentury plní ředitel.
2. Účty výkonné agentury jsou konsolidovány s účty Komise postupem podle článků 127 a 128 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a podle těchto ustanovení:
a) každý rok ředitel předkládá podrobné průběžné vyúčtování všech příjmů a výdajů za předcházející rozpočtový rok řídícímu výboru, který jej dále předkládá nejpozději do 1. března účetnímu Komise a Účetnímu dvoru;
b) účetní závěrka se předává účetnímu Komise a Účetnímu dvoru nejpozději do 1. července následujícího roku.
3. Evropský parlament na doporučení Rady udělí výkonné agentuře absolutorium za plnění rozpočtu nejpozději do 29. dubna roku N + 2 roku po přezkoumání zprávy Účetním dvorem.
Absolutorium se uděluje současně s absolutoriem za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Článek 15
Finanční nařízení pro provozní rozpočet
Standardní finanční nařízení o provozním rozpočtu výkonné agentury schvaluje Komise.
Toto standardní nařízení se může odchýlit od finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství jen v případě zvláštních provozních potřeb výkonné agentury.
Článek 16
Finanční nařízení pro provozní položky
1. Pokud Komise pověří výkonnou agenturu prováděním úkolů týkajících se použití provozních položek rozpočtu pro programy Společenství podle čl. 6 odst. 2 písm. b), jsou tyto položky zapsány do souhrnného rozpočtu Evropské unie a jejich použití se účtuje přímo na vrub rozpočtu na odpovědnost Komise.
2. Ředitel jednající jako pověřená schvalující osoba výkonné agentury je povinen se ve věcech použití těchto provozních položek řídit podmínkami stanovenými ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
3. Absolutorium za použití provozních položek se uděluje v rámci absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie podle článku 276, jehož je nedílnou součástí.
Článek 17
Programy financované z jiných zdrojů než ze souhrnného rozpočtu Evropské unie
Použitím článků 13 a 16 nejsou dotčena zvláštní ustanovení základních aktů týkajících se programů financovaných ze zdrojů jiných než ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Článek 18
Zaměstnanci
1. Zaměstnanci výkonné agentury jsou úředníci Společenství přidělení jako dočasní zaměstnanci do vedoucích funkcí ve výkonné agentuře a další dočasní zaměstnanci přímo zaměstnaní výkonnou agenturou, jakož i další pracovníci zaměstnaní výkonnou agenturou na základě smluv na dobu určitou, které lze prodlužovat.
Povaha smlouvy (veřejnoprávní či soukromoprávní), její trvání a rozsah povinností vůči agentuře a příslušná kritéria způsobilosti se určují na základě zvláštní povahy úkolů, které mají být vykonávány, a na základě služebního řádu a vnitrostátních právních předpisů.
2. S výhradou stálých činností a bez ohledu na typ dočasného přidělení úředníka orgán, z nějž je přidělen,
a) po dobu jeho dočasného přidělení neobsadí místo uvolněné tímto dočasným přidělením;
b) přihlédne při paušálním snížení k nákladům na úředníky přidělené k výkonným agenturám.
Celkový počet pracovních míst uvedených v odstavci 1 a v odst. 2 prvním pododstavci by však neměl překročit počet pracovních míst nezbytných pro plnění úkolů svěřených výkonné agentuře Komisí.
3. Řídící výbor po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí pravidla pro personální řízení výkonné agentury.
Článek 19
Výsady a imunity
Protokol ze dne 8. dubna 1965 o výsadách a imunitách Evropských společenství se vztahuje jak na výkonnou agenturu, tak na její zaměstnance v míře, v jaké se na ně vztahuje služební řád.
Článek 20
Dohled
1. Na provádění programů Společenství svěřené výkonným agenturám dohlíží Komise. Tento dohled se řídí postupy přijatými podle čl. 6 odst. 3.
2. Funkci interního auditora vykonává ve výkonné agentuře interní auditor Komise.
3. Komise a výkonná agentura provádějí podle svých pravomocí doporučení interních auditorů.
4. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF), zřízený rozhodnutím Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom ze dne 28. dubna 1999 [7], má stejné pravomoci vůči výkonným agenturám a jejich zaměstnancům jako vůči útvarům Komise.
Při svém zřízení výkonná agentura přistupuje k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
[8] Řídící výbor toto přistoupení formalizuje a přijímá předpisy potřebné k vnitřním vyšetřováním prováděným Evropský úřadem pro boj proti podvodům.
5. Účetní dvůr přezkoumává účetnictví výkonné agentury podle článku 248 Smlouvy.
6. Všechny právní úkony výkonné agentury, a zejména všechna jí přijatá rozhodnutí a uzavřené smlouvy musí výslovně umožňovat, aby interní auditor Komise, Evropský úřad pro boj proti podvodům a Účetní dvůr mohli provádět kontroly dokladů a kontroly na místě týkající se všech dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Společenství, včetně konečných příjemců.
Článek 21
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost výkonné agentury se řídí právem, kterým se řídí daná smlouva.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti je výkonná agentura povinna nahradit jakoukoli škodu způsobenou agenturou nebo jejími zaměstnanci při plnění jejich povinností podle obecných zásad společných právním řádům členských států.
Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat ve sporech týkajících se náhrady v případě odpovědnosti za škodu.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči výkonné agentuře se řídí předpisy, které se na ně vztahují.
Článek 22
Platnost právních úkonů
1. Každý úkon výkonné agentury, který poškozuje třetí osobu, může být napaden u Komise kteroukoli osobou dotčenou přímo nebo individuálně, anebo členským státem stížností k přezkoumání jeho legality.
Správní stížnost se podává Komisi ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy se dotčená osoba nebo dotčený členský stát dozvědí o napadeném úkonu.
Po vyslechnutí argumentů dotčené osoby nebo dotčeného členského státu a argumentů výkonné agentury rozhodne Komise o správní stížnosti ve lhůtě dvou měsíců ode dne podání stížnosti.
Aniž je dotčena povinnost Komise písemně odpovědět a uvést odůvodnění svého rozhodnutí, neodpoví-li Komise ve stanovené lhůtě, považuje se stížnost za zamítnutou.
2. Komise může i bez návrhu přezkoumat jakýkoli úkon výkonné agentury.
Komise rozhodne ve lhůtě dvou měsíců ode dne zahájení přezkoumání po vyslechnutí argumentů agentury.
3. Pokud se Komise podle odstavců 1 nebo 2 zabývá určitým úkonem, může pozastavit jeho provádění nebo nařídit předběžná opatření.
Ve svém konečném rozhodnutí může Komise potvrdit oprávněnost úkonu výkonné agentury nebo rozhodnout, že agentura musí úkon zcela nebo zčásti změnit.
4. Výkonné agentury musí učinit nezbytná opatření v přiměřené lhůtě pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
5. Proti výslovnému nebo konkludentnímu rozhodnutí Komise o stížnosti lze podat žalobu k Soudnímu dvoru podle článku 230 Smlouvy.
Článek 23
Přístup k dokumentům a důvěrnost
1. Na případy, kdy výkonné agentury obdrží žádost o přístup k dokumentům v jejich držení, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise. [9]
Řídící výbor přijme zvláštní prováděcí pravidla k uvedenému nařízení nejpozději do šesti měsíců ode dne zřízení výkonné agentury.
2. Členové řídícího výboru, ředitel a zaměstnanci a všechny osoby zúčastněné na činnosti výkonné agentury mají povinnost i po ukončení plnění svých povinností nevyzrazovat informace, na které se vztahuje profesní tajemství.
Článek 24
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor nazvaný "Výbor pro výkonné agentury".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
Hodnocení
1. Externí hodnotící zprávu za první tři roky činnosti každé výkonné agentury vypracovává Komise a předkládá ji řídícímu výboru výkonné agentury, Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru. Zpráva obsahuje analýzu nákladů a přínosů podle čl. 3 odst. 1.
2. Toto hodnocení se provádí opakovaně jednou za tři roky za stejných podmínek.
3. Podle výsledků hodnotících zpráv přijmou výkonná agentura a Komise veškerá vhodná opatření pro řešení případných zjištěných obtíží.
4. Pokud Komise po vyhodnocení shledá, že další existence výkonné agentury není nadále s ohledem na řádné finanční řízení odůvodněná, rozhodne o jejím zrušení.
Článek 26
Přechodná ustanovení
Pokud výkonné agentury již byly zřízeny:
a) vypracují roční zprávu o činnosti podle čl. 9 odst. 7 poprvé za rozpočtový rok 2003;
b) lhůta uvedená v čl. 14 odst. 2 písm. b) pro předání účetní závěrky se poprvé týká rozpočtového roku 2005;
c) pro rozpočtové roky před rokem 2005 musí být účetní závěrka předána do 15. září.
Článek 27
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 61/2003
ze dne 15. ledna 2003,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1937/2002 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Cefalonium a permethrin by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Trichlormethiazid by měl být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 68/2003
ze dne 16. ledna 2003
o používání informací z jiných zdrojů, než jsou statistická zjišťování, a o lhůtách pro sdělení výsledků zjišťování o struktuře zemědělských podniků za rok 2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 1988 až 1997 [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 143/2002 [2], a zejména s ohledem na jeho čl. 8 odst. 2 a bod 5 přílohy II,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 571/88 některé členské státy požádaly, aby je Komise oprávnila, aby používaly údaje z jiných zdrojů, než jsou statistická zjišťování.
(2) Výsledky strukturálního zjišťování jsou pro společnou zemědělskou politiku velmi důležité.
Je nezbytné zachovávat vysokou kvalitu informací, a proto používání údajů z jiných zdrojů, než jsou statistická zjišťování, je možné povolit, pouze jsou-li tyto údaje stejně spolehlivé jako údaje pocházející ze statistických zjišťování.
(3) Lhůty pro sdělování jednotlivých údajů ze zjišťování o struktuře zemědělských podniků za rok 2003 stanoví Komise s přihlédnutím k tomu, že harmonogram provádění zjišťování se v jednotlivých členských státech liší.
(4) S ohledem na důležitost výsledků strukturálního zjišťování pro společnou zemědělskou politiku a na vzrůstající poptávku po aktuálních údajích je nutno údaje ze zjišťování zpracovat a sdělit Komisi (Eurostat) co nejdříve.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dánsko, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Švédsko a Spojené království jsou oprávněny použít pro zjišťování o struktuře zemědělských podniků za rok 2003 informace z jiných zdrojů, než jsou statistická zjišťování.
Zdroje, které se mohou použít, jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Členské státy uvedené v odstavci 1 přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že tyto údaje budou mít kvalitu alespoň takovou, jako je kvalita údajů ze statistických zjišťování.
Článek 2
Členské státy sdělí jednotlivé ověřené údaje ze zjišťování o struktuře zemědělských podniků za rok 2003 ve lhůtách uvedených v příloze II.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 79/2003
ze dne 17. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1422/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1422/95 [3] stanoví, že reprezentativní ceny na světovém trhu, na jejichž základě jsou určována dodatečná cla na dovoz melasy, jsou v zásadě stanovovány každý týden postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(2) V rámci současného systému se reprezentativní ceny a dodatečná cla stanovují každý týden, a to i když jejich částky zůstávají nezměněny nebo se jen nepatrně mění.
Má-li být způsob stanovení reprezentativních cen a dodatečných cel jednodušší a jasnější, je třeba stanovit, že reprezentativní ceny a dodatečná cla se stanovují jednou za dva týdny a že za určitých, přesně vymezených podmínek je může Komise během této doby měnit.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Dodatečná cla uvedená v čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použijí u melasy kódů KN 17031000 a 17039000.
2. Pro účely tohoto nařízení se reprezentativními cenami pro melasu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství podle čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 rozumí ceny CIF těchto produktů zjištěné a stanovené Komisí podle nařízení (EHS) č. 785/68.
Tyto ceny se stanovují jednou za dva týdny postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001. Komise je může během této čtrnáctidenní doby měnit každý čtvrtek, pokud z údajů, které má k dispozici, vyplývá, že předtím stanovené reprezentativní ceny se změnily nejméně o 0,5 EUR za 100 kg. Členské státy sdělí Komisi nejpozději ve středu každého týdne údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, které mají k dispozici."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 80/2003
ze dne 17. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 175/2001, pokud jde o některé směsi určitých odrůd vlašských ořechů ve skořápce, úředně definovaných producentskou zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1881/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 175/2001 ze dne 26. ledna 2001, kterým se stanoví obchodní norma pro vlašské ořechy ve skořápce [3], umožňuje míchat ve všech třídách jakosti několik odrůd vlašských ořechů ve stejném obalu, pokud je však směs úředně definována producentskou zemí.
(2) Francouzské orgány informovaly Komisi, že úředně definovaly několik směsí odrůd, nazvané "Noix de Grenoble" a "Noix du Périgord", pro čerstvé i sušené ořechy.
Americké orgány informovaly Komisi, že definovaly směs odrůd nazvanou "California walnuts", pro sušené ořechy.
(3) Aniž je dotčena existence jiných směsí odrůd vlašských ořechů jinde úředně definovaných, je v nařízení (ES) č. 175/2001 třeba určit vlastnosti těchto směsí, aby se vyloučilo jakékoliv nedorozumění při jeho výkladu a použití.
(4) Nařízení (ES) č. 175/2001 je třeba za tím účelem změnit.
(5) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nevydal své stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 175/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 91/2003
ze dne 16. prosince 2002
o statistice železniční dopravy
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Železnice jsou důležitou součástí dopravních sítí Společenství.
(2) Komise potřebuje statistické údaje o železniční přepravě zboží a cestujících, aby mohla sledovat a rozvíjet společnou dopravní politiku, a také prvky regionální politiky a politiky transevropských sítí týkající se dopravy.
(3) K přípravě a sledování činnosti Společenství v oblasti bezpečnosti dopravy požaduje Komise statistické údaje o bezpečnosti železniční dopravy.
(4) Statistika Společenství o železniční dopravě je také vyžadována ke splnění kontrolních úkolů stanovených v článku 10b směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství [4].
(5) Statistické údaje Společenství o všech druzích dopravy je třeba sbírat podle společných pojmů a norem s cílem dosáhnout co nejvyšší porovnatelnosti mezi druhy dopravy.
(6) Restrukturalizace odvětví železnic podle směrnice 91/440/EHS a změna druhu informací vyžadovaných Komisí a ostatními uživateli statistických údajů Společenství o železniční dopravě činí ustanovení směrnice Rady 80/1177/EHS ze dne 4. prosince 1980 o statistickém vykazování železniční nákladní dopravy v rámci regionální statistiky [5] zastaralými pro sběr statistických údajů od určitých správ hlavních železničních sítí.
(7) Koexistence provozovatelů železniční dopravy v soukromém a veřejném vlastnictví působících na komerčním trhu železniční dopravy vyžaduje výslovnou definici statistických informací, které by měli poskytovat všichni provozovatelé železniční dopravy a šířit Eurostat.
(8) V souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy je vytvoření společných statistických norem umožňujících vytváření harmonizovaných údajů činností, které lze účinně provádět pouze na úrovni Společenství.
Tyto normy by v každém členském státě měly být zaváděny pod vedením subjektů a institucí příslušných pro vytváření úředních statistik.
(9) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [6] poskytuje referenční rámec pro ustanovení tohoto nařízením.
(10) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(11) Byl konzultován Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství (89/382/EHS, Euratom) [8], v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je stanovit společná pravidla pro vytváření statistik železniční dopravy Společenství.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na všechny železnice ve Společenství.
Každý členský stát poskytuje statistické údaje, které se vztahují k železniční dopravě na jeho území.
Pokud provozovatel železniční dopravy působí ve více než jednom členském státě, vyžadují příslušné vnitrostátní orgány po tomto provozovateli, aby poskytoval údaje odděleně pro každou zemi, ve které působí, aby tak umožnil sestavit statistiky za členský stát.
Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout
a) provozovatele železniční dopravy působící výhradně nebo hlavně v průmyslových nebo podobných zařízeních, včetně přístavů;
b) provozovatele železniční dopravy poskytující hlavně místní turistické služby, jako například chráněné historické parní železnice.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "vykazující zemí" členský stát předávající údaje Eurostatu;
b) "vnitrostátními orgány" národní statistické úřady a jiné orgány příslušné v každém členském státě pro vytváření statistik Společenství;
c) "provozovatelem železniční dopravy" jakýkoli veřejný nebo soukromý podnik poskytující služby pro železniční přepravu zboží nebo cestujících.
2. Definice uvedené v odstavci 1 mohou být upraveny a postupem podle čl. 11 odst. 2 mohou být přijaty další definice potřebné k zajištění harmonizace statistických údajů.
Článek 4
Sběr údajů
1. Statistické údaje, které se sbírají, jsou stanoveny v přílohách tohoto nařízení.
Zahrnují tyto typy údajů:
a) roční statistika přepravy cestujících - podrobné vykazování (příloha A);
b) roční statistika přepravy cestujících - zjednodušené vykazování (příloha B);
c) roční statistika přepravy cestujících - podrobné vykazování (příloha C);
d) roční statistika přepravy cestujících - zjednodušené vykazování (příloha D);
e) čtvrtletní statistika přepravy zboží a cestujících (příloha E);
f) regionální statistika přepravy zboží a cestujících (příloha F);
g) statistika dopravních proudů v železniční síti (příloha G);
h) statistika nehod (příloha H).
2. Přílohy B a D vymezují zjednodušené požadavky na vykazování, které mohou členské státy použít místo podrobného vykazovaní uvedeného v přílohách A a C pro provozovatele, u kterých celkový přepravní výkon v přepravě zboží nebo cestujících nepřesáhne 500 milionů tunkilometrů nebo 200 milionů osobokilometrů. Tyto prahové hodnoty mohou být upraveny postupem podle čl. 11 odst. 2.
3. Členské státy také poskytují seznam provozovatelů železniční dopravy, za které jsou statistické údaje poskytovány, jak je uvedeno v příloze I.
4. Pro účely tohoto nařízení se zboží klasifikuje v souladu s přílohou J. Nebezpečné věci se dále klasifikují v souladu s přílohou K.
5. Obsah příloh může být upraven postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 5
Zdroje údajů
1. Členské státy určí veřejnou nebo soukromou organizaci, která se účastní sběru údajů požadovaných na základě tohoto nařízení.
2. Potřebné údaje mohou být získávány pomocí jakékoli kombinace těchto zdrojů:
a) povinné zjišťování;
b) správní údaje, včetně údajů sebraných regulačními orgány;
c) postupy statistických odhadů;
d) údaje předávané profesními organizacemi v odvětví železnic;
e) studie ad hoc.
3. Vnitrostátní orgány přijmou opatření nezbytná pro koordinaci používaných zdrojů údajů a k zajištění kvality statistických údajů předávaných Eurostatu.
Článek 6
Předávání statistických údajů Eurostatu
1. Členské státy předávají Eurostatu statistické údaje uvedené v článku 4.
2. Opatření pro předávání statistických údajů uvedených v článku 4 budou stanovena postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 7
Šíření
1. Statistické údaje Společenství založené na údajích uvedených v přílohách A až H tohoto nařízení šíří Eurostat. V této souvislosti a vzhledem k vlastnostem evropského železničního trhu lze údaje považované za důvěrné podle čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství zveřejnit, pouze pokud
a) jsou tyto údaje veřejnosti v členských státech již přístupné nebo
b) provozovatel železniční dopravy poskytl předem výslovný souhlas se zveřejněním.
Vnitrostátní orgány požádají provozovatele železniční dopravy o dovolení zveřejnit požadované údaje a při předávání údajů Eurostatu informují Eurostat o výsledku této žádosti.
2. Informace předávané podle přílohy I se nezveřejňují.
Článek 8
Kvalita statistických údajů
1. Za účelem pomoci členským státům s udržováním kvality statistických údajů v oblasti železniční dopravy Eurostat připraví a zveřejní metodologická doporučení.
Tato doporučení zohlední nejlepší zkušenosti vnitrostátních orgánů, provozovatelů železniční dopravy a profesních organizací v odvětví železnic.
2. Kvalitu statistických údajů hodnotí Eurostat.
Proto členské státy na žádost Eurostatu poskytnou informace o metodách používaných při vytváření statistik.
Článek 9
Zpráva
Po třech letech sběru údajů podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech získaných při práci prováděné podle tohoto nařízení, a případně k ní připojí vhodné návrhy.
Tato zpráva bude zahrnovat výsledky hodnocení kvality podle článku 8.
Zpráva bude hodnotit dopad uplatňování ustanovení o důvěrnosti statistických údajů stanovených v nařízení (ES) č. 322/97 na kvalitu statistických údajů o železnici.
Zhodnotí také přínosy dostupnosti statistických údajů v této oblasti, náklady na získávání těchto statistických údajů a zatížení provozovatelů.
Článek 10
Prováděcí pravidla
Postupem podle čl. 11 odst. 2 budou přijata tato prováděcí opatření:
a) úprava prahových hodnot pro zjednodušené vykazování (článek 4);
b) úprava definic a přijetí dalších definic (článek 3);
c) úprava obsahu příloh (článek 4);
d) opatření pro předávání údajů Eurostatu (článek 6);
e) definice pokynů pro zprávy o kvalitě a porovnatelnosti výsledků (články 8 a 9).
Článek 11
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382 EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Směrnice 80/1177/EHS
1. Členské státy poskytnou výsledky za rok 2002 v souladu se směrnicí Rady 80/1177/EHS ze dne 4. prosince 1980 o statistickém vykazování železniční nákladní dopravy v rámci regionální statistiky.
2. Směrnice 80/1177/EHS se zrušuje ode dne 1. ledna 2003.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 98/2003
ze dne 20. ledna 2003
týkající se stanovení předběžných odhadů a podpor Společenství pro zásobování některými produkty, které jsou důležité pro lidskou spotřebu, zpracování a jako zemědělské vstupy, a pro dodávku živých zvířat a vajec do nejvzdálenějších regionů v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 6 odst. 5 a čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na čl. 3 odst. 6 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1922/2002 [4], a zejména na čl. 3 odst. 6 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prováděcí pravidla k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, pokud jde o zvláštní režimy zásobování francouzských zámořských departementů, Madeiry, Azor a Kanárských ostrovů (dále jen "nejvzdálenější regiony") některými zemědělskými produkty, jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 20/2002 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1215/2002 [6].
(2) Pro účely použití článku 2 nařízení (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 je třeba stanovit předběžný odhad zásobování pro produkty zvýhodněné podle zvláštních režimů zásobování a stanovit zejména množství produktů zvýhodněná podle zvláštních režimů zásobování, jakož i stanovit podpory poskytované pro zásobování ze Společenství.
(3) V souladu s nařízeními (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 a podle článku 6 nařízení (ES) č. 20/2002 se výše podpor stanoví s ohledem na dodatečné náklady na dopravu na trhy nejvzdálenějších regionů, na ceny skutečně dosažené při vývozu do třetích zemí, jakož i, pokud jde o produkty určené ke zpracování nebo o zemědělské vstupy, na dodatečné náklady spojené s ostrovním charakterem a nejvzdálenější polohou.
(4) Je tudíž nezbytné stanovit paušální výše podpor pro každý produkt, rozlišené podle místa určení.
Kromě toho, zejména s ohledem na obchodní toky se zbývající částí Společenství a na hospodářské hledisko zamýšlených podpor, je třeba stanovit s odkazem na náhrady poskytnuté pří vývozu obdobných produktů do třetích zemí výši podpory, která má být použita, pokud je uvedená výše podpory vyšší než výše uvedené paušální výše podpor.
(5) V odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny na Azorech, Madeiře a Kanárských ostrovech by stanovení uvedených podpor na základě pouhých dodatečných nákladů na dopravu, nejvzdálenější polohu a ostrovní charakter zahrnovalo velmi významné snížení částek, které byly až doteď poskytovány.
Aby nebyla dotyčná odvětví narušena a aby byl zajištěn harmonický rozvoj výrobních činností, je třeba rozvrhnout snížení do období dvou let, a to i za cenu dalšího zkoumání právě probíhajících obchodních toků a s přihlédnutím k hospodářskému hledisku zamýšlených podpor.
(6) Až do podrobnějšího přezkoumání rozvoje odvětví chovu hospodářských zvířat v nejvzdálenějších regionech a podmínek pro dodávku plemenných zvířat je třeba dočasně obnovit počet zvířat a vajec, na něž lze poskytnout podporu, a popřípadě podpory pro tyto dodávky s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 a článku 4 nařízení (ES) č. 1454/2001.
(7) S ohledem na zvláštnosti různých produktů v každém odvětví je třeba přesně stanovit, bude-li potřeba, podmínky pro poskytnutí podpory a pro stanovení množství pro dodávku produktů Společenství do nejvzdálenějších regionů stanovených v článku 3 nařízení (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001.
(8) Nařízení Komise (ES) č. 21/2002 ze dne 28. prosince 2001, kterým se stanoví odhady dodávek a podpora Společenství pro nejvzdálenější regiony podle nařízení (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1453/2001 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2225/2002 [8], bylo opakovaně změněno. Pro účely jasnosti by mělo být zrušeno a jeho ustanovení by měla být začleněna do znění tohoto nařízení.
(9) V zájmu zajištění řádného provádění operací během roku 2003 je vhodné, aby bylo toto nařízení použitelné ode dne 1. ledna 2003.
Je však třeba umožnit hospodářským subjektům, které předložily své žádosti o osvědčení na základě platných částek podle nařízení (ES) č. 21/2002, aby mohly uvedené částky využít.
Aby bylo zajištěno nezbytné sledování a aby byl rozpoznán každý neuspokojivý vývoj, který by mohl vyžadovat opravy od roku 2004, musí použitelnost tohoto nařízení končit koncem roku 2003.
(10) Společný Řídící výbor pro obiloviny, vepřové maso, drůbeží maso a vejce, mléko a mléčné výrobky, hovězí a telecí maso, skopové a kozí maso, oleje a tuky, cukr, zpracované ovoce a zeleninu, chmel, osiva a sušená krmiva nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Množství z předběžného odhadu zásobování v rámci zvláštních režimů zásobování, na něž se vztahuje osvobození od cla při dovozu ze třetích zemí nebo podpora pro produkty Společenství, jakož i výše podpor pro zásobování produkty ze Společenství jsou stanoveny podle produktů v:
a) příloze I pro francouzské zámořské departementy;
b) příloze III pro Madeiru a Azory;
c) příloze V pro Kanárské ostrovy.
2. Pro každý produkt:
- částky uvedené ve sloupci I se použijí pro zásobování produkty ze Společenství jinými, než jsou zemědělské vstupy a produkty určené ke zpracování,
- částky uvedené ve sloupci II se použijí pro zásobování zemědělskými vstupy ze Společenství a produkty ze Společenství určenými ke zpracování v nejvzdálenějších regionech,
- částky získané prostřednictvím odkazů, jsou-li uvedeny, ve sloupci III, se použijí pro každý předmět zásobování produkty ze Společenství, pokud jsou uvedené částky vyšší než částky uvedené ve sloupcích I a II.
Článek 2
Počet zvířat a vajec určených pro podporu chovu hospodářských zvířat v nejvzdálenějších regionech a popřípadě podpory pro tyto dodávky jsou stanoveny v:
a) příloze II pro francouzské zámořské departementy;
b) příloze IV pro Madeiru a Azory;
c) příloze VI pro Kanárské ostrovy.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (ES) č. 21/2002.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 118/2003
ze dne 23. ledna 2003
o vývozních náhradách pro hovězí a telecí maso a o změně nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady, a nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 1254/1999 může být rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 tohoto nařízení na světovém trhu a jejich cenami v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení (EHS) č. 32/82 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 744/2000 [4], nařízení (EHS) č. 1964/82 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2772/2000 [6] a nařízení (EHS) č. 2388/84 [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3661/92 [8] stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé kusy hovězího a telecího masa a některé konzervované produkty z hovězího a telecího masa.
(3) Použití těchto pravidel a kritérií na předvídatelnou situaci na trhu s hovězím a telecím masem vede ke stanovení níže uvedené náhrady.
(4) Pokud jde o živá zvířata, vývozní náhrady by se již z důvodu zjednodušení neměly poskytovat pro kategorie, které v obchodním styku se třetími zeměmi nejsou příliš významné.
Kromě toho, s ohledem na obecný zájem o dobré životní podmínky zvířat, by se měly co nejvíce omezit vývozní náhrady pro živá jateční zvířata.
Vývozní náhrady pro taková zvířata by se proto měly poskytovat pouze třetím zemím, které z kulturních a/nebo náboženských důvodů tradičně dovážejí značná množství jatečných zvířat.
Pokud jde o živá plemenná zvířata, vývozní náhrady pro čistokrevný plemenný skot by se měly omezit na jalovice a krávy do 30 měsíců, aby se zabránilo jakémukoli zneužití.
(5) Vývozní náhrady by se měly poskytovat do určitých míst určení pro některé druhy čerstvého nebo chlazeného masa uvedené v příloze pod kódem KN 0201, pro některé druhy zmrazeného masa uvedené v příloze pod kódem KN 0202, pro některé druhy masa nebo drobů uvedené v příloze pod kódem KN 0206 a pro některé jiné přípravky a konzervy z masa nebo drobů uvedené v příloze pod kódem KN 16025010.
(6) S ohledem na velké rozdíly mezi produkty kódů KN 020120909700 a 020220909100, které se používají pro účely náhrad, by se náhrady měly poskytovat jen pro kusy masa, v nichž hmotnost kostí nepřesahuje jednu třetinu.
(7) V případě vykostěného, nasoleného a sušeného hovězího masa existují tradiční obchodní toky do Švýcarska.
V zájmu zachování těchto obchodních toků by se měla stanovit náhrada ve výši rozdílu mezi cenami na švýcarském trhu a vývozními cenami členských států.
(8) U některých jiných přípravků a konzerv z masa nebo drobů uvedených v příloze pod kódy KN 16025031 až 16025080 může být účast Společenství na mezinárodním obchodu zachována poskytnutím náhrady odpovídající té, která je v současné době poskytována vývozcům.
(9) U ostatních produktů z hovězího a telecího masa není nutné stanovit náhradu, protože podíl Společenství na mezinárodním obchodu není významný.
3846/87 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2319/2002 [10], zavedlo nomenklaturu zemědělských produktů pro účely vývozních náhrad.
Zavedením náhrad pro čistokrevná plemenná zvířata samičího pohlaví do 30 měsíců věku je nutné změnit výše uvedenou nomenklaturu produktů.
(11) Pro zjednodušení celních formalit pro hospodářské subjekty při vývozu by náhrady pro veškeré zmrazené maso měly být vyrovnány do výše náhrad pro čerstvé nebo chlazené maso, jiné než z dospělého skotu samčího pohlaví.
(12) Za účelem posílení kontroly nad produkty kódu KN 160250 by mělo být stanoveno, že pro tyto produkty může být poskytnuta náhrada pouze v případě, že byly vyrobeny v režimu stanoveném v článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [11], ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [12].
(13) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen.
Z tohoto důvodu, aby byly produkty způsobilé pro náhradu, měly by povinně nést označení zdravotní nezávadnosti upravené ve směrnici Rady 64/433/EHS [13], naposledy pozměněné směrnicí 95/23/ES [14], směrnici Rady 94/65/ES [15] a směrnici Rady 77/99/EHS [16], naposledy pozměněné směrnicí 97/76/ES [17].
(14) Podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1964/82 by se zvláštní náhrada měla snížit, pokud množství vykostěného masa určeného na vývoz představuje méně než 95 %, ale nikoli méně než 85 %, celkové hmotnosti vykostěných kusů.
(15) Jednání o poskytnutí dalších úlev vedená v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a přidruženými zeměmi střední a východní Evropy jsou zaměřena zejména na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace trhu s hovězím a telecím masem.
Z tohoto důvodu by se mělo ze seznamu míst určení způsobilých pro poskytování náhrady vyškrtnout Rumunsko.
Zrušení náhrad však nesmí vést k vytvoření rozlišených náhrad pro vývozy do jiných zemí.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Seznam produktů, pro něž se poskytují vývozní náhrady uvedené v článku 33 nařízení (ES) č. 1254/1999, výše těchto náhrad a místa určení jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
2. Produkty musí splňovat příslušné požadavky na označení zdravotní nezávadnosti podle:
- kapitoly XI přílohy I směrnice 64/433/EHS,
- kapitoly VI přílohy I směrnice 94/65/ES,
- kapitoly VI přílohy B směrnice 77/99/EHS.
Článek 2
V případě uvedeném v čl. 6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (EHS) č. 1964/82 se výše náhrady pro produkty kódu produktu 020130009100 snižuje o 14,00 EUR/100 kg.
Článek 3
Skutečnost, že nebyla stanovena žádná náhrada pro vývozy do Estonska, Litvy, Lotyšska, Maďarska a Rumunska, neznamená, že existuje rozlišená náhrada.
Článek 4
1. Oddíl 5 přílohy nařízení (EHS) č. 3846/87 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
2. Příloha III nařízení (ES) č. 1445/95 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se na vývozní licence, o něž bude zažádáno ode dne 3. února 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 129/2003
ze dne 24. ledna 2003,
kterým se stanoví pravidla pro určování velikosti ok a síly vlákna rybářských sítí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 973/2001 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2108/84 ze dne 23. července 1984, kterým se stanoví pravidla pro určování velikosti ok rybářských sítí [3], ve znění nařízení (ES) č. 2550/97 bylo podstatně pozměněno, a jelikož je nutné provést další změny, je třeba je v zájmu jasnosti a racionalizace nahradit tímto nařízením.
(2) Pro zajištění dodržování technických opatření pro ochranu rybolovných zdrojů je nezbytné stanovit podrobná pravidla pro určování velikosti ok a síly vlákna rybářských sítí.
(3) Pro účely kontrolního postupu je nutné přesně určit druhy používaných měřidel, způsob jejich používání, způsob výběru ok k měření, způsob, jakým má být každé oko měřeno, a způsob, jak má být vypočtena velikost ok sítě, popsat postup výběru vláken sítí pro určování síly vlákna, a také popsat průběh kontroly.
(4) Je nutné stanovit podmínky, za nichž kontrolní postup stanoví, že síla vlákna rybářských sítí přesahuje maximální přípustnou sílu.
(5) V případě, kdy velitel plavidla v průběhu kontroly zpochybní výsledek měření, je třeba přistoupit k dalšímu a konečnému měření.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "aktivním zařízením" vlečné sítě, dánské nevody a podobné sítě;
b) "pasivním zařízením" žábrové sítě, tenatové sítě, třístěnné tenatové sítě, které se mohou skládat z jedné nebo několika oddělených sítí, které jsou opatřeny horními, spodními a spojovacími lany a mohou být vybaveny kotevním, plovacím a bójkovacím zařízením.
KAPITOLA II
VELIKOST OK AKTIVNÍCH ZAŘÍZENÍ
Článek 2
Měřidlo pro určování velikosti ok
1. Měřidla používaná k určení velikosti ok jsou 2 mm silná, plochá, z odolného a tvarově stálého materiálu.
Mají buď několik úseků, jejichž hrany probíhají střídavě rovnoběžně a šikmo se zúžením v poměru 1: 8 na obou stranách, nebo pouze úseky se šikmými hranami se zúžením v poměru 1: 8 na obou stranách.
V nejužším místě mají otvor.
2. Tato měřidla jsou označena "měřidlo ES".
Každé měřidlo má na vrchní straně vyraženu šířku v milimetrech na úseku s rovnoběžnými hranami, pokud je má, i na šikmém úseku.
Šikmý úsek je odstupňován po milimetrech a šířka je uvedena v pravidelných intervalech.
Modely měřidel jsou znázorněny v příloze I.
Článek 3
Používání měřidla u sítí s kosočtverečnými oky
1. V případě dílců s kosočtverečnými oky se síť napne ve směru delší úhlopříčky ok, jak je znázorněno v příloze II.
2. Měřidlo, popsané v článku 2, se vloží úzkým koncem do oka kolmo k rovině sítě.
3. Měřidlo se zasunuje do oka sítě manuální silou nebo pomocí závaží či dynamometru do okamžiku, než je zastaveno odporem oka na šikmých hranách.
Článek 4
Používání měřidla u sítí s čtvercovými oky
1. V případě dílců s čtvercovými oky se síť napne nejdříve ve směru jedné úhlopříčky a potom ve směru druhé úhlopříčky oka, jak je znázorněno v příloze II.
2. Pro měření obou úhlopříček se použije postup uvedený v čl. 3 odst. 2 a 3.
Článek 5
Výběr ok
1. Oka k měření tvoří řadu 20 ok jdoucích za sebou ve směru podélné osy sítě.
2. S výjimkou dílců se čtvercovými oky se neměří oka ve vzdálenosti méně než 50 cm od šněrování, lan nebo zatahovací šňůry.
Tato vzdálenost se měří kolmo ke šněrování, lanům nebo zatahovací šňůře, přičemž síť je nutno napnout ve směru tohoto měření.
Také se neměří se také žádné oko, které je spravované nebo roztržené, nebo má úchytky pro připevnění k síti.
3. Odchylně od odstavce 1 nemusí měřená oka jít za sebou, jestliže tomu brání použití odstavce 2.
Článek 6
Měření jednotlivých ok
1. Sítě se měří jen mokré a nezmrzlé.
2. Velikost daného kosočtverečného oka je dána šířkou měřidla v bodě, kde se při použití podle článku 3 jeho vsunování zastaví.
3. Velikost daného čtvercového oka je dána šířkou měřidla v bodě, kde se při měření obou úhlopříček podle článku 4 jeho vsunování zastaví.
V případě rozdílu v měření mezi úhlopříčkami jednotlivého oka se pro výpočet velikosti ok sítě s čtvercovými oky použije rozměr delší úhlopříčky.
Článek 7
Určení velikosti ok
Velikost ok sítě je dána aritmetickým průměrem měření všech ok vybraných a změřených postupem podle článků 5 a 6 v milimetrech, přičemž se tento aritmetický průměr zaokrouhlí na celé milimetry nahoru.
Článek 8
Postup kontroly
1. Kontrolor změří jednu řadu 20 ok, vybranou podle článku 5, přičemž měřidlo vsunuje rukou, bez použití závaží nebo dynamometru.
Velikost ok sítě se pak určí podle článku 7.
2. Jestliže při výpočtu velikosti ok vyjde najevo, že velikost ok nesplňuje platná pravidla, musí se změřit podle článku 5 dvě další řady s dvaceti oky.
Velikost oka se pak přepočítá podle článku 7, přičemž se vezme v úvahu všech 60 již změřených ok.
Aniž je tím dotčen článek 9, tento výsledek je velikostí ok sítě.
Článek 9
Měření v případě sporů
1. Jestliže velitel plavidla zpochybní velikost ok určenou podle článku 8, nesmí být takovéto měření vzato v úvahu pro určení velikosti ok a síť musí být přeměřena.
2. Pro přeměření se použije závaží nebo dynamometr, připevněné na měřidlo.
Volba mezi závažím a dynamometrem je na uvážení kontrolora.
Závaží se upevní hákem k otvoru v nejužším místě měřidla.
Dynamometr lze upevnit buď do otvoru v nejužším místě měřidla nebo nasadit na nejširší část měřidla.
Přesnost závaží nebo dynamometru musí být osvědčena příslušným státním orgánem.
3. Pro sítě s velikostí ok 35 mm a menší, určenou podle článku 8, se použije síla 19,61 newtonů (odpovídající hmotnosti 2 kg); pro ostatní sítě síla 49,03 newtonů (odpovídající hmotnosti 5 kilogramů).
4. Pro určení velikosti ok podle článku 7 se při použití závaží nebo dynamometru měří pouze jedna řada 20 ok.
5. Výsledek tohoto měření je konečný.
KAPITOLA III
VELIKOST OK PASIVNÍCH ZAŘÍZENÍ
Článek 10
Měřidlo pro určování velikosti ok
1. Měřidlo ok je z odolného a tvarově stálého materiálu.
Model měřidla je znázorněn v příloze III.
2. Roztažené měřidlo ok musí být schopno měřit velikosti ok až do 300 mm.
Odstupňování musí být v intervalech 1, 5 a 10 mm.
3. Měřidla ok odpovídající odstavcům 1 a 2 nesou označení "měřidlo ES".
4. Čelisti měřidla ok, kterými se měří světlost oka, mají sílu nejméně 1 mm, ne však více než 3 mm, a musí mít zaoblené hrany.
5. Při měření nataženého oka se nepoužije žádná jiná síla než ruční roztažení měřidla.
Článek 11
Výběr ok
1. Kontrolor vybere dvacet ok ze sítě.
V případě třístěnných tenatových sítí musí být oka vybrána z té části sítě, která má nejmenší oka.
2. Do výběru nesmí být za žádných okolností zahrnuta tato oka:
a) oka na horním nebo spodním konci postranního okraje sítě, upevněného k obrubnému lanu nebo opěrnému rámu nebo jiným úchytům;
b) oka v prvních dvou řadách ok od šněrování a lan;
c) roztržená nebo opravovaná oka.
Článek 12
Měření jednotlivých ok
1. Sítě musí být měřeny, když nejsou zmrzlé.
2. Kontrolor měří světlost každého oka vsunutím měřidla do oka ve směru, který je delší, a oko je ručně nataženo, až jsou strany oka rovné a napjaté.
Článek 13
Určení velikosti ok
Velikost ok je dána aritmetickým průměrem výsledků měření každého z vybraných a změřených ok v milimetrech, zaokrouhleným na celé milimetry nahoru.
Článek 14
Postupy kontroly
Kontrolor změří jednu řadu 20 ok, vybraných podle článku 11.
Velikost ok sítě se pak určí podle článku 13.
Článek 15
Měření v případě sporů
Jestliže velitel plavidla zpochybní výsledek měření, kontrolor znovu vybere a změří 20 ok v jiné části sítě podle ustanovení článků 11 až 14.
Velikost ok se potom znovu vypočítá podle článku 13, přičemž se vezme v úvahu všech 40 změřených ok.
Výsledek tohoto měření je konečný.
KAPITOLA IV
SÍLA VLÁKNA
Článek 16
Měřidlo pro určování síly vlákna
1. Měřidlo pro určování síly vlákna je vyrobeno z odolného nerezavějícího materiálu.
Model měřidla je znázorněn v příloze IV.
2. Když jsou čelisti sevřeny, je průměr kruhového otvoru v milimetrech vyznačen na jedné z čelistí u otvoru.
Čelisti jsou sevřeny, když se povrchy obou vnitřních stran čelistí vzájemně dotýkají a jsou v jedné rovině.
3. Měřidla ok, která splňují požadavky odstavců 1 a 2, nesou označení "Měřidlo ES".
Článek 17
Výběr vláken pro měření
1. Kontrolor vybere oka z kterékoli části sítě, na kterou se vztahuje maximální přípustná síla vlákna.
2. Nevybírají se vlákna z ok, která jsou roztržena nebo byla opravována.
3. Zjistí-li se, že některé z vybraných ok bylo opravováno nebo je roztrženo, kontrolor může vybrat oka jinde v síti.
Článek 18
Měření vláken
1. Vlákna se musí měřit, když nejsou zmrzlá.
2. Vlákna v sítích s kosočtverečnými oky se měří, jak je znázorněno v příloze II, takto:
a) v případě síťoviny z jednoduchého vlákna se měří vlákno na protilehlých stranách 10 vybraných ok;
b) v případě síťoviny z dvojitého vlákna se oba prameny vlákna na protilehlých stranách pěti vybraných ok.
3. Vlákna v sítích se čtvercovými oky se měří, jak je znázorněno v příloze II, takto:
a) v případě síťoviny z jednoduchého vlákna se měří vlákno pouze na jedné straně 20 vybraných ok, přičemž se v každém oku vybírá stejná strana;
b) v případě síťoviny z dvojitého vlákna se měří oba prameny vlákna pouze na jedné straně 10 vybraných ok, přičemž se v každém oku vybírá stejná strana.
Článek 19
Postup kontroly při určení síly vlákna
1. Kontrolor použije měřidlo s kruhovým otvorem o průměru rovném maximální přípustné síle vlákna.
Jestliže síla vlákna zabrání sevření čelistí měřidla nebo vlákno neprochází při sevřených čelistech lehce otvorem, zaznamená kontrolor k měření síly vlákna negativní hodnocení (–).
2. Jestliže z 20 měřených vláken vyjde více než 5 negativních hodnocení (–), musí kontrolor znovu vybrat a změřit dalších 20 vláken podle ustanovení článků 17 a 18.
3. Jestliže z celkového počtu 40 měřených vláken vyjde více než 10 negativních hodnocení, přesahuje určená síla vlákna maximální sílu, přípustnou pro příslušnou část sítě.
Článek 20
Určení síly vlákna v případě sporů
Jestliže velitel plavidla zpochybní výsledek určený podle článku 19, nevezme se toto měření v úvahu pro určení síly vlákna.
Pro určení síly vlákna kontrolor znovu vybere a změří 20 různých vláken ve stejné části sítě, a pokud vyjde více než 5 negativních (–) hodnocení z celkem 20 měřených vláken, přesahuje určená síla vlákna maximální sílu vlákna, přípustnou pro příslušnou část sítě.
Výsledek tohoto určení je konečný.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2108/84 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se chápou jako odkazy na toto nařízení a vykládají se podle korelační tabulky uvedené v příloze V.
Článek 22
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 130/2003
ze dne 24. ledna 2003,
kterým se stanoví podpora pro rajčata ke zpracování pro hospodářský rok 2003/2004 podle nařízení Rady (ES) č. 2201/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [4] stanoví, že Komise zveřejní částku podpory pro rajčata po ověření dodržování prahových hodnot stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 2201/96.
(2) Ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví, že překročení prahové hodnoty pro rajčata ke zpracování pro hospodářský rok 2003/2004 se vypočítá z průměrného množství dodaného ke zpracování s podporou v hospodářských letech 2001/2002 a 2002/2003.
(3) Průměrná množství rajčat dodaných ke zpracování s podporou v hospodářských letech 2001/2002 a 2002/2003 oznámená členskými státy podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 449/2001 jsou nižší než prahová hodnota Společenství. Jelikož prahová hodnota nebyla překročena, je třeba zachovat podporu pro hospodářský rok 2003/2004 na úrovni stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora pro rajčata podle článku 2 nařízení (ES) č. 2201/96 pro hospodářský rok 2003/2004 činí 34,50 eur za tunu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 138/2003
ze dne 21. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) uplatňování nařízení (EHS) č. 3030/93 [1] vyvolalo otázky ohledně textilních výrobků dovážených za zvláštních okolností, zejména pokud jsou dovezeny jako obchodní vzorky nebo v zásilkách zanedbatelné hodnoty;
(2) nařízení (EHS) č. 3030/93 neobsahuje ustanovení o vynětí dovezených textilních výrobků z uplatňování jeho pravidel, např. množstevních limitů, licencí a jiných správních požadavků;
(3) pro vzorky textilních výrobků je vhodné stanovit za určitých podmínek výjimky z uvedených opatření;
(4) nařízení Rady (ES) č. 1541/98 [2] stanoví obecná pravidla prokazování původu textilních a oděvních výrobků třídy XI kombinované nomenklatury, uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 3030/93. Podle článků 2 a 3 uvedeného nařízení vyžaduje propuštění textilních výrobků zařazených ve skupinách IA, IB, IIA a IIB přílohy I nařízení (EHS) č. 3030/93 do volného oběhu ve Společenství osvědčení o původu, zatímco pro výrobky uvedené v ostatních skupinách přílohy I, tj. ve skupinách IIIA, IIIB, IV a V postačuje prohlášení o původu;
(5) některé dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání mezi Společenstvím a dodavatelskými zeměmi jdou nad rámec těchto obecných ustanovení, zejména tím, že požadují osvědčení o původu pro jiné skupiny výrobků, než kterými jsou IA, IB, IIA a IIB přílohy I nařízení (EHS) č. 3030/93, nebo že požadují používání zvláštních forem osvědčování původu, přičemž nařízení (ES) č. 1541/98 stanoví pouze obecné podmínky, které musí použitá osvědčení splňovat;
(6) v zájmu zjednodušení administrativy se zdá být žádoucí pracovat na dosažení jednotné úpravy prokazování původu dovozů textilních a oděvních výrobků ze všech zemí.
V tomto ohledu lze doporučit postup podle obecných ustanovení obsažených v nařízení (ES) č. 1541/98;
(7) je proto vhodné stanovit, že kromě zvláštních požadavků uvedených v dvoustranných dohodách se třetími zeměmi, lze původ textilních a oděvních výrobků prokazovat podle obecných požadavků obsažených v nařízení (ES) č. 1541/98;
(8) Čínská lidová republika se dne 11. prosince 2001 stala členem Světové obchodní organizace (WTO);
(9) v rámci podmínek pro přistoupení Číny k WTO stanoví odstavec 242 zprávy pracovní skupiny, která je nedílnou součástí protokolu o přistoupení Číny k WTO, zvláštní ochrannou doložku, použitelnou do 31. prosince 2008, která se týká dovozu textilních a oděvních výrobků čínského původu, začleněných v Dohodě o textilu a ošacení (ATC), do členského státu WTO;
(10) ochranná ustanovení nařízení (EHS) č. 3030/93 by měla být uvedena v soulad s odstavcem 242 a stanovit, že tento odstavec se bude i nadále vztahovat na Čínu až do konce roku 2008 pro účely zvláštní ochranné doložky;
(11) nařízení (EHS) č. 3030/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na:
- dovoz textilních výrobků uvedených v příloze I a pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze II, s nimiž Společenství uzavřelo dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání,
- dovoz textilních výrobků uvedených v příloze X, které, pokud jde o Společenství, nebyly zařazeny do GATT 1994 ve smyslu čl. 2 odst.
6 nebo 8 Dohody WTO o textilu a ošacení (ATC) a které pocházejí ze třetích zemí, členů Světové obchodní organizace (WTO). Odchylně od tohoto ustanovení se použije článek 10a na textilní výrobky uvedené v příloze I za podmínek stanovených v uvedeném článku."
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Požadavky týkající se prokazování původu výrobků uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze III a v příslušných platných právních předpisech Společenství.
Důkaz o původu předložený podle ustanovení nařízení (ES) č. 1541/98 však lze přijmout také namísto důkazu o původu požadovaného dvoustrannými dohodami, protokoly nebo jinými ujednáními, které stanoví přísnější požadavky.
Postupy ověřování původu uvedených výrobků jsou ty, které jsou stanoveny v příloze IV a v příslušných platných právních předpisech Společenství."
c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"8. Odchylně od tohoto nařízení nepodléhá množstevním omezením, licencím nebo požadavkům na důkaz o původu dovoz těchto textilních výrobků:
a) vzorky textilních výrobků, které mají zanedbatelnou hodnotu a které lze používat pouze k získávání zakázek na zboží toho druhu, který zastupují, za účelem jeho dovozu na celní území Společenství.
Příslušné orgány mohou požadovat, aby některé výrobky byly za účelem udělení výjimky učiněny trvale nepoužitelnými roztržením, perforací nebo jasným a nesmazatelným označením, nebo jakoukoli jinou metodou, pokud nebude zničena jejich povaha vzorku.
Pojmem "vzorky textilních výrobků" se rozumí každý předmět představující druh zboží, jehož způsob prezentace a množství u zboží téhož druhu nebo jakosti vylučuje jeho použití pro jakýkoli jiný účel než pro získávání zakázek;
b) reprezentativní vzorky textilních výrobků vyrobených mimo celní území Společenství, které jsou určeny pro veletrh nebo podobnou akci, pokud:
- jsou identifikovatelné jako reklamní vzorky nízké jednotkové hodnoty,
- je nelze snadno prodat,
- svou celkovou hodnotou a množstvím odpovídají povaze akce, počtu návštěvníků a rozsahu účasti vystavovatele."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
Zvláštní ochranná ustanovení ohledně Číny
1. Pokud dovozy textilních a oděvních výrobků pocházejících z Číny a začleněných v uvedené dohodě (ATC) do Společenství hrozí, že budou v důsledku narušení trhu bránit řádnému vývoji obchodu s těmito výrobky, mohou tyto dovozy podléhat v období do 31. prosince 2008 zvláštním ochranným opatřením za těchto podmínek:
a) Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zahájí konzultace s Čínou za účelem zmírnění nebo zabránění takovému narušení trhu.
V žádosti o konzultace poskytne Číně podrobné věcné odůvodnění žádosti spolu s aktuálními údaji, které prokazují existenci nebo hrozbu narušení trhu a roli, kterou v něm hrají výrobky čínského původu.
Konzultace musí být zahájeny ve lhůtě 30 dnů od obdržení uvedené žádosti a doba konzultací trvá 90 dnů od tohoto obdržení, není-li prodloužena vzájemnou dohodou.
Po obdržení žádosti o konzultace musí Čína během doby konzultací omezit své zásilky do Společenství u textilu nebo textilních výrobků zařazených v kategorii nebo v kategoriích, jichž se konzultace týká, na úroveň jejich dovozu dosaženou během prvních 12 měsíců z posledních 14 měsíců, které předcházejí měsíci, v němž byla žádost o konzultace předložena, zvýšenou nejvýše o 7,5 % (u kategorií vlněných výrobků o 6 %).
b) Nebude-li během devadesátidenní doby konzultací dosaženo žádného pro obě strany uspokojivého řešení, může Komise stanovit pro kategorii nebo kategorie podléhající konzultacím množstevní limit.
Množstevní limit se stanoví na základě úrovně objemu zásilek, na kterou je Čína omezila při obdržení žádosti Společenství o konzultace.
Tento množstevní limit platí po období končící dnem 31. prosince roku, v němž bylo požádáno o konzultace, resp. po období 12 měsíců od podání žádosti o konzultace, jestliže v době podání žádosti o konzultace zbývaly do konce roku nejvýše tři měsíce.
Konzultace s Čínou musí pokračovat po dobu trvání množstevního limitu stanoveného tímto ustanovením.
c) Nebude-li dohodnuto mezi Společenstvím a Čínou něco jiného, žádné opatření přijaté podle tohoto odstavce nebude bez podání nové žádosti platit déle než jeden rok.
Opatření nebudou použita na stejné výrobky současně podle tohoto odstavce i podle ustanovení oddílu 16 protokolu o přistoupení Číny k WTO.
Opatření přijatá podle písm. b) budou předmětem sdělení Komise, které bude neprodleně zveřejněno
Nařízení Komise (ES) č. 142/2003
ze dne 27. ledna 2003
o zastavení některých řízení ve věci ochranných opatření týkajících se některých výrobků z oceli a o vrácení některých cel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2474/2000 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1138/98 [4], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem zřízeným podle článku 4 nařízení (ES) č. 3285/94 a podle článku 4 nařízení (ES) č. 519/94,
vzhledem k těmto důvodům:
POSTUP
(1) Dne 6. března 2002 některé členské státy (dále jen "dotyčné členské státy") informovaly Komisi, že vývoj dovozu zřejmě vyžaduje ochranná opatření, předložily informace obsahující dostupné důkazy určené na základě článku 10 nařízení (ES) č. 3285/94 a článku 8 nařízení (ES) č. 519/94 a požádaly Komisi, aby zavedla prozatímní ochranná opatření a zahájila šetření ve věci přijetí ochranných opatření.
(2) Dotyčné členské státy tvrdily, že v poslední době došlo k podstatnému nárůstu dovozu některých výrobků z oceli a že uzavření trhu v USA vyvolané obchodními ochrannými opatřeními přijatými Spojenými státy nejenom připravilo výrobce Společenství o významné odbytiště pro jejich vývoz, ale také vytvořilo podmínky pro obrovský odklon obchodu s ocelovými výrobky ze Spojených států směrem do Evropského společenství (dále jen "Společenství").
Dotyčné státy tvrdily, že ocel určená pro Spojené státy bude přesměrována do Společenství.
To by mohlo vést k dramatickému zvýšení stávající vysoké úrovně dovozu za nízké ceny a ke zhoršení již vážného narušení trhu s ocelí ve Společenství v důsledku předcházejícího nárůstu dovozu, které hrozily způsobením vážné újmy výrobcům Společenství.
(3) Dotyčné členské státy oznámily, že výrobci Společenství předložili příslušné informace a žádali, aby Společenství naléhavě přijalo ochranná opatření, protože každé zpoždění jejich přijetí by mohlo způsobit škodu, která by se obtížně odstraňovala.
(4) Komise o této údajné situaci informovala členské státy a konzultovala s nimi podmínky dovozu, vývoj dovozu, vážnou újmu nebo její hrozbu v souvislosti s každým daným odvětvím a různé aspekty hospodářské a obchodní situace s ohledem na dotyčné výrobky Společenství.
(5) Dne 28. března 2002 zahájila Komise šetření ve věci vážné újmy nebo její hrozby v souvislosti s výrobci Společenství, kteří vyrábějí podobné výrobky nebo výrobky přímo konkurující některým dováženým výrobkům z oceli.
Mezi dvacet jedna výrobků z oceli, na které se vztahuje šetření, patří (1) nelegované svitky válcované za tepla, (2) nelegované plechy válcované za tepla, (3) nelegovaný úzké pásy válcované za tepla, (4) legované ploché výrobky válcované za tepla, (5) plechy válcované za studena, (6) elektroplechy (jiné než elektroplechy s orientovanou strukturou), (7) pokovené plechy, (8) plechy s organickým povlakem, (9) výrobky z bílého plechu, (10) kvarto plechy, (11) široká ocel, (12) nelegovaná tyčová ocel a jemné profily, (13) legovaná tyčová ocel a lehké profily, (14) tyčová ocel, (15) tyčová ocel a lehké profily z korozivzdorné oceli, (16) válcované dráty z korozivzdorné oceli, (17) dráty z korozivzdorné oceli, (18) tvarovky (< 609,6 mm), (19) příruby (jiné než z korozivzdorné oceli), (20) plynové trubky a (21) duté profily.
(6) Ve stejný den byla na základě informací shromážděných a ověřených před zahájením šetření zavedena prozatímní opatření pro patnáct výrobků z oceli, na které se vztahuje šetření.
Jedná se o výrobky číslo 1, 2, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 17, 18 a 19 uvedené v 5. bodě odůvodnění.
(7) Komise přistoupila k plnému šetření ve vztahu ke každému z dvaceti jedna výrobků.
Komise oficiálně informovala vyvážející výrobce, dovozce a také sdružení, která je zastupují a o nichž bylo známo, že se jich tato věc týká, zástupce vyvážejících zemí a výrobce Společenství.
Komise zaslala všem těmto stranám a těm, kteří se sami přihlásili, dotazníky ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení. Komise také podle článku 5 nařízení Rady (ES) č.
519/94 a článku 6 nařízení Rady (ES) č. 3285/94 poskytla přímo zúčastněným stranám příležitost, aby podaly písemně svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(8) Někteří vyvážející výrobci, výrobci Společenství, dovozci a uživatelé, jejich příslušná sdružení a také vlády třetích zemí předložili písemné připomínky.
Všechny zúčastněné strany, které požádaly ve stanovené lhůtě o slyšení a které uvedly, že mohou být ovlivněny výsledkem šetření a že existují zvláštní důvody, proč by měly být vyslyšeny, byly vyslyšeny.
Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a vzaty v úvahu při stanovení konečných závěrů.
Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro přijetí konečného rozhodnutí.
Byly provedeny kontrolní návštěvy v provozovnách třiceti výrobců Společenství, dvanácti vyvážejících výrobců a dvou dovozců.
(9) Výsledky šetření týkající se výrobků číslo 1, 2, 3, 4, 5, 18 a 19 jsou uvedeny v nařízení Komise (ES) č. 1694/2002 [5], které zavedlo konečná ochranná opatření, pokud jde o dotyčné výrobky, zatímco opatření týkající se výrobků č. 6, 7, 8, 11, 12, 13, 15, 16, 17, 20 a 21 jsou uvedena v nařízení Komise (ES) č. 1695/2002 [6], kterým se ukončila řízení ve věci přijetí ochranných opatření týkající se uvedených výrobků, vytvořil systém kontroly některých výrobků z oceli a kterým byla vrácena některá cla.
(10) V září 2002 obdržela Komise nové informace o výrobcích číslo 9, 10 a 14, udávající, že dovoz těchto výrobků v roce 2002 byl zřejmě mnohem vyšší než v roce 2001 a že výrobci Společenství v roce 2002 utrpěli finanční ztráty a jejich prodej se snížil.
Z tohoto důvodu Komise považovala za vhodné pokračovat v šetřeních týkajících se dotyčných výrobků.
V této souvislosti Komise dne 11. prosince 2002 [7] oznámila, že vzhledem k výjimečným okolnostem popsaným v oznámení se lhůta pro ukončení šetření ve věci přijetí ochranných opatření, pokud jde o uvedené výrobky, prodlužuje ze dne 27. prosince 2002 na 27. únor 2003.
Komise vyhledala a ověřila všechny informace výrobců Společenství a vývozců do Společenství, které považovala za nezbytné, a provedla další kontrolní návštěvy v provozovnách čtrnácti výrobců Společenství.
Tato šetření jsou nyní ukončena a výsledky týkající se výrobků číslo 9, 10 a 14 jsou uvedeny níže.
VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
Výrobek č. 9: Výrobky z bílého plechu
Dotyčný výrobek
(11) Dotyčným výrobkem se rozumí některé ploché válcované výrobky ze železa nebo nelegované oceli:
- ve svitcích, neplátované, nepokovené, nepovlakované, pouze válcované za studena, nebo
- pokovené cínem, oxidy chromu nebo chromem a oxidy chromu, barvené, lakované nebo povlakované plasty nebo některými jinými látkami.
(12) Dotyčný výrobek (dále jen "výrobky z bílého plechu") je v současné době zařazen do těchto kódů KN 72091899;72101110, 72101190, 72101211, 72101219, 72101290, 72105010, 72105090, 72107031, 72109033, 72112351, 72121010, 72121091, 72121093, 72121099, 72124010, 72124095.
(13) Výrobky z bílého plechu se získávají válcováním plechů ze železa nebo nelegované oceli za studena a případně se barví, lakují nebo pokovují cínem či jinými materiály.
Obvykle se používají pro výrobu plechovek z bílého kovu a jiných druhů obalů. Nárůst dovozu
"celková výroba"
).
Komise také analyzovala vývoj dovozu v roce 2002 v absolutních a relativních hodnotách.
Následující tabulka uvádí tento vývoj v letech 1997 až 2001.
Pokud jde o rok 2002, skutečný dovoz do června je uveden spolu s odhadem na celý rok.
Výrobek č. 9
Výrobky z bílého plechu
Míra nárůstu (v %) _BAR_ _BAR_ 41,4 _BAR_ 28,7 _BAR_ -13,0 _BAR_ -2,1 _BAR_ 4,4 _BAR_ _BAR_
Podíl na trhu (v %) _BAR_ 8,6 _BAR_ 11,6 _BAR_ 15,7 _BAR_ 12,6 _BAR_ 13,5 _BAR_ 13,7 _BAR_ 14,2 _BAR_
_BAR_ 1998/1997 _BAR_ 1999/1998 _BAR_ 2000/1999 _BAR_ 2001/2000 _BAR_ 2002/2001 _BAR_
Objem – klouzavý průměr (v tunách) _BAR_ 409156 _BAR_ 547997 _BAR_ 576491 _BAR_ 530569 _BAR_ 536308 _BAR_ (15) V letech 1997 až 1999 vzrostl dovoz dotyčného výrobku v absolutních hodnotách o 80 %, ale potom, v letech 1999 až 2001, klesl o 15 %.
V roce 2002 dovoz vzrostl o 4 %.
V poměru k celkové výrobě a výrobě určené k prodeji se dovoz zvýšil přibližně ze 7,5 % v roce 1997 na přibližně 14,5 % v roce 1999.
V roce 2000 klesl přibližně na 11,5 %, v roce 2001 však opět vzrostl.
V roce 2002 dovoz vzrostl v poměru k celkové výrobě i v poměru k výrobě určené k prodeji, přesto však zůstal pod úrovní z roku 1999.
Závěr
(16) Na základě poklesu dovozu v letech 1999 a 2001, v absolutních i relativních hodnotách, a bez ohledu na nárůst dovozu v roce 2002, není možné tvrdit, že v poslední době došlo k náhlému, prudkému a významnému nárůstu dovozu.
Komise proto došla k závěru, že základní podmínka pro přijetí konečných ochranných opatření nebyla splněna.
Výrobek č. 10: Kvarto plechy
Dotyčný výrobek
(17) Dotyčným výrobkem se rozumí:
některé ploché válcované výrobky ze železa nebo nelegované oceli neplátované, nepokovené, nepovlakované, jiné než ve svitcích, pouze válcované za tepla:
- kromě výrobků se vzorkem v reliéfu, o šířce nejméně 600 mm a tloušťce větší než 10 mm, v současné době zařazené do kódů KN ex72085130 (kód TARIC 7208513010), ex72085150 (kód TARIC 7208515010), ex720851 91 (kód TARIC 7208519110), ex72085199 (kód TARIC 7208519910), nebo o šířce nejméně 2050 mm a o tloušťce nejméně 4,75 mm, avšak nejvýše 10 mm, v současné době zařazené do kódu KN ex72085291 (kód TARIC 7208529110), nebo
- o šířce nejméně 600 mm, jiné než pouze válcované za tepla, v současné době zařazené do kódů KN 72089010 a 72089090,
některé ploché válcované výrobky ze železa nebo nelegované oceli o šířce nejméně 600 mm, plátované, pokovené nebo povlakované, kromě výrobků pokovených cínem, olovem (včetně matového bílého plechu), zinkem, oxidy chromu nebo chromem a oxidy chromu, hliníkem, nebo barvených, lakovaných nebo povlakovaných plasty; kromě stříbřených, zlacených, pokovených platinou nebo smaltovaných; pouze povrchově opracované, včetně plátování, nebo jednoduše nařezané do tvarů kromě pravoúhlých (včetně čtvercových), plátované (ESUO), v současné době zařazené do kódů KN 72109031, a
některé ploché válcované výrobky z legované oceli (kromě korozivzdorné oceli), o šířce nejméně 600 mm, jiné než z křemíkové elektrooceli a rychlořezné oceli,
- pouze válcované za tepla, jiné než ve svitcích, jiné než o tloušťce menší než 4,75 mm (ESUO), v současné době zařazené do kódů KN 72254020 a 72254050, a
- kromě výrobků pouze válcovaných za tepla nebo za studena; pouze pokovené nebo pokovené zinkem, pouze povrchově upravené, včetně plátování, nebo jednoduše nařezané do tvarů jiných než pravoúhlých (včetně čtvercových) (ESUO), v současné době zařazené do kódů KN 72259910,
(18) Dotyčný výrobek se získává válcováním ocelových plechů na čtyřech stranách.
Má široké využití včetně stavby lodí, strojírenství a výroby rour a trubek. Nárůst dovozu
"celková výroba"
).
Komise také analyzovala vývoj dovozu v roce 2002 v absolutních a relativních hodnotách.
Následující tabulka uvádí tento vývoj v letech 1997 až 2001.
Pokud jde o rok 2002, skutečný dovoz do června je uveden spolu s odhadem na celý rok.
Výrobek č. 10
Kvarto plechy
Míra nárůstu (v %) _BAR_ _BAR_ 26,1 _BAR_ -37,7 _BAR_ -17,5 _BAR_ 46,1 _BAR_ -15,3 _BAR_ -17,3 _BAR_
Podíl na trhu (v %) _BAR_ 19,7 _BAR_ 22,7 _BAR_ 17,3 _BAR_ 13,5 _BAR_ 19,0 _BAR_ 17,3 _BAR_ 17.0 _BAR_
_BAR_ 1998/1997 _BAR_ 1999/1998 _BAR_ 2000/1999 _BAR_ 2001/2002 _BAR_ 2002/2001 _BAR_
Objem – klouzavý průměr (v tunách) _BAR_ 2048628 _BAR_ 1854412 _BAR_ 1298623 _BAR_ 1444624 _BAR_ 1584401 _BAR_ (20) Dovoz dotyčného výrobku vzrostl v absolutních hodnotách z 1,8 milionu tun v roce 1997 na 2,3 miliony tun v roce 1998, ale potom v roce 2000 poklesl na 1,2 miliony tun a v roce 2001 opět vzrostl na 1,7 milionu tun.
I když v letech 2000 a 2001 došlo k velkému nárůstu, je třeba toto zvýšení posuzovat v souvislosti s dovozem, který zůstal pod úrovní let 1997 a 1998.
Odhaduje se, že dovoz v roce 2002 poklesl na 1,5 milionu tun.
(21) Stejné všeobecné vývojové tendence lze pozorovat, pokud jde o vývoj poměru dovozu k celkové výrobě a dovozu k výrobě určené k prodeji.
Závěr
(22) Na základě vývoje dovozu (a zejména na základě skutečnosti, že úroveň dovozu v poslední době zůstává pod úrovní let 1997 a 1998), není možné tvrdit, že v poslední době došlo k náhlému, prudkému a významnému nárůstu dovozu.
Komise proto došla k závěru, že základní podmínka pro přijetí konečných ochranných opatření není splněna.
Výrobek č. 14: Tyčová ocel
Dotyčný výrobek
(23) Dotyčným výrobkem se rozumí tyče ze železa a nelegované oceli, pouze kované, válcované, tažené nebo protlačované za tepla, avšak včetně tyčové oceli ohýbané po válcování, s vroubkováním, drážkami, žebrováním nebo jinými deformacemi vzniklými během válcování nebo ohýbané po válcování.
Dotyčný výrobek je v současné době zařazen do kódů KN 72142000 a 72149910.
(24) Dotyčný výrobek se získává použitím sochorů (polotovar), které jsou pak válcovány za tepla do požadovaného průměru.
Používá se zejména pro výrobu výztuží ve stavebním průmyslu.
Nárůst dovozu
(25) Komise analyzovala dovoz dotyčného výrobku v letech 1997 až 2001 v absolutních hodnotách a v poměru k výrobě určené k prodeji a celkové výrobě Společenství včetně výroby určené pro vlastní potřebu (dále jen "celková výroba").
Komise také analyzovala vývoj dovozu v roce 2002 v absolutních a relativních hodnotách.
Následující tabulka uvádí tento vývoj v letech 1997 až 2001.
Pokud jde o rok 2002, skutečný dovoz do června je uveden spolu s odhadem na celý rok.
Výrobek č. 14
Tyčová ocel Spotřeba
Míra nárůstu (v %) _BAR_ _BAR_ 42,0 _BAR_ 115,2 _BAR_ -16,5 _BAR_ 23,3 _BAR_ 11,6 _BAR_ _BAR_
Podíl na trhu (v %) _BAR_ 4,2 _BAR_ 5,7 _BAR_ 11,1 _BAR_ 9,5 _BAR_ 11,3 _BAR_ 12,2 _BAR_ 11,4 _BAR_
_BAR_ 1998/1997 _BAR_ 1999/1998 _BAR_ 2000/1999 _BAR_ 2001/2000 _BAR_ 2002/2001 _BAR_
Objem – klouzavý průměr (v tunách) _BAR_ 576626 _BAR_ 1066424 _BAR_ 1336099 _BAR_ 1357848 _BAR_ 1586399 _BAR_ (26) Dovoz dotyčného výrobku vzrostl v absolutních hodnotách z 0,5 milionu tun v roce 1997 na 1,5 milionů tun v roce 1999, v roce 2000 poklesl na 1,2 miliony tun a v roce 2001 se vrátil na úroveň 1,5 milionů tun.
Poměr dovozu k celkové výrobě a poměr dovozu k výrobě určené k prodeji vzrostl v tomto období stejně.
V roce 2002 dovoz vzrostl na 1,7 milionů tun.
Vážná újma
(27) Komise zkoumala, zda výrobci Společenství utrpěli v důsledku nárůstu dovozu závažnou újmu.
V souvislosti s celkovým obdobím 1997 až 2001 a vývojem v roce 2002 bylo zjištěno toto:
- kapacita se mírně snížila, z 18,8 milionů tun v roce 1997 na 18,2 miliony tun v roce 2001 a v roce 2002 zůstala na úrovni 18,2 milionů tun,
- v období let 1997 až 2001 výroba vzrostla o 8 % na 12,6 milionů tun a v roce 2002 se ustálila (12,5 milionů tun),
- prodej ve Společenství v období let 1997 až 2001 vzrostl o 9 % a v roce 2001 dosáhl 12,7 milionů tun.
V roce 2002 se prodej ustálil (12,8 milionů tun),
- jednotková cena prodeje Společenství v letech 1997 a 1998 mírně klesla, ale od té doby vykazovala stálý růst a v roce 2002 dosáhla výše 253 EUR za tunu, což je ve srovnání s cenami roku 1997 nárůst o 5 %.
V roce 2002 vzrostly ceny o další 2 % na 258 EUR za tunu,
- průměrné dovozní ceny nesnížily průměrnou cenu výrobků Společenství v roce 2001 (–3,4 %), ani v roce 2002 (0,6 %),
- čistý zisk z prodeje Společenství (v procentech) se v letech 1997 až 2001 zvýšil z 0,5 % na 3,5 % a v roce 2002 dále vzrostl na 4,6 %,
- podíl výrobců Společenství na trhu se v letech 1997 a 2001 snížil z 96 % na 89 % a na 88 % v roce 2002.
Závěr
(28) Ačkoliv výrobci Společenství v letech 1997 až 2001 utrpěli ztrátu, pokud jde o jejich podíl na trhu, z celkového hlediska hospodářské ukazatele situace výrobců Společenství neprokazují podstatné celkové poškození jejich postavení.
Ve skutečnosti rentabilita a většina dalších ukazatelů vykázaly v poslední době pozitivní vývoj.
V roce 2002 výrobci Společenství opět ztratili podíl na trhu, ale rentabilita a většina dalších ukazatelů vykázaly zlepšení, takže jejich celková situace zůstává orientovaná pozitivně.
(29) Bylo by sice možno důvodně namítat, že u dovozu došlo k náhlému, prudkému a významnému nárůstu, avšak vzhledem k tomu, že v roce 2001 nedošlo k podstatnému celkovému poškození situace výrobců Společenství, a vzhledem k pozitivnímu vývoji většiny ukazatelů újmy v roce 2001 (vývojová tendence, která byla potvrzena v roce 2002) došla Komise k závěru, že základní podmínka pro přijetí konečných ochranných opatření není splněna.
ZÁVĚREČNÉ ÚVAHY
(30) Komise má za to, že z výše uvedených důvodů podmínky pro zavedení konečných ochranných opatření pro výrobky číslo 9, 10 a 14 nejsou splněny.
(31) Řízení ve věci přijetí ochranných opatření by proto měla být pro uvedené výrobky ukončena.
Všechna dodatečná cla zaplacená v souvislosti s těmito výrobky v souladu s prozatímními opatřeními by měla být vrácena.
(32) Tímto nařízením není dotčen systém následného dohledu zavedený nařízením Komise (ES) č. 1695/2002, který se rovněž týká výrobků číslo 9, 10 a 14,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Řízení ve věci ochranných opatření pro výrobky číslo 9, 10 a 14, podrobněji popsané v příloze 1, se zastavuje.
Článek 2
Všechna dodatečná cla zaplacená podle prozatímních ochranných opatření uložených nařízením Komise (ES) č. 560/2002 [8] v souvislosti s výrobky číslo 9, 10 a 14, podrobněji popsanými v příloze 1, se v co nejkratší možné době vrátí.
Článek 3
Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby zajistily dodržování tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 145/2003
ze dne 27. ledna 2003,
kterým se podeváté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2083/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 22. ledna 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 147/2003
ze dne 27. ledna 2003
o některých omezujících opatřeních vůči Somálsku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2002/960/SZBP ze dne 10. prosince 2002 o omezujících opatřeních vůči Somálsku [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. ledna 1992 Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala rezoluci 733 (1992), kterým se uvaluje všeobecné a úplné embargo na veškeré dodávky zbraní a vojenského materiálu do Somálska (dále jen "zbrojní embargo").
(2) Dne 19. června 2001 Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala rezoluci 1356 (2001), kterým se povolují určité výjimky ze zbrojního embarga.
(3) Dne 22. července 2002 Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala rezoluci 1425 (2002), kterým se rozšiřuje zbrojní embargo zákazem přímého nebo nepřímého poskytování technického poradenství, finanční nebo jiné pomoci a školení vztahujícího se k vojenské činnosti do Somálska.
(4) Některá z těchto opatření spadají do působnosti Smlouvy, a proto je nutné zejména s cílem vyhnout se narušení hospodářské soutěže, aby rozhodnutí Rady bezpečnosti byla provedena odpovídajícími právními předpisy Společenství, pokud jde o území Společenství.
Pro účely tohoto nařízení se územím Společenství rozumí území, které zahrnuje území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
(5) Komise a členské státy by se měly navzájem informovat o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a o důležitých informacích, které mají v souvislosti s tímto nařízením k dispozici, a měly by spolupracovat s výborem zřízeným odstavcem 11 rezoluce 733 (1992), zejména poskytováním informací uvedenému výboru.
(6) Porušení tohoto nařízení by mělo podléhat sankcím a členské státy by měly k tomuto účelu stanovit příslušné sankce.
U těchto sankcí je navíc žádoucí, aby mohly být ukládány už ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost a aby členské státy zahájily řízení proti jakýmkoliv osobám nebo subjektům v jejich pravomoci, které poruší některé z jeho ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž je dotčena pravomoc členských států při výkonu jejich veřejné moci, zakazuje se:
- poskytovat financování nebo finanční pomoc vztahující se k vojenské činnosti, zahrnující zejména granty, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoliv prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, přímo či nepřímo jakékoliv osobě nebo subjektu v Somálsku,
- nabízet, prodávat, dodávat nebo převádět technické poradenství, pomoc nebo školení vztahující se k vojenské činnosti, zahrnující zejména školení a pomoc týkající se výroby, údržby a používání zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu, přímo či nepřímo jakékoliv osobě nebo subjektu v Somálsku.
Článek 2
Zakazuje se vědomá a úmyslná účast, přímá i nepřímá, na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je podpora transakcí uvedených v článku 1.
Článek 3
1. Článek 1 se nevztahuje na
- poskytování financování nebo finanční pomoci na prodej, dodávky, převod nebo vývoz nesmrtonosného vojenského materiálu určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné použití nebo materiálu určeného k programům budování institucí prováděným Unií, Společenstvím nebo členskými státy, zvláště v oblasti bezpečnosti, v rámci mírového procesu a procesu urovnání,
- poskytování technického poradenství, pomoci nebo školení týkajícího se uvedeného život neohrožujícího vybavení,
jestliže byla tato činnost předem schválena výborem zřízeným odstavcem 11 rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 751 (1992).
2. Článek 1 se dále nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážených do Somálska zaměstnanci Organizace spojených národů, zástupci sdělovacích prostředků a humanitárními a rozvojovými pracovníky a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
3. Článek 2 se nevztahuje na účast na činnostech, jejichž účelem nebo důsledkem je podpora činností schválených výborem zřízeným odstavcem 11 rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 751 (1992).
Článek 4
Aniž jsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Charty Organizace spojených národů, Komise udržuje nezbytné kontakty s výborem Rady bezpečnosti uvedeným v čl. 3 odst. 1 za účelem účinného provádění tohoto nařízení.
Článek 5
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a předávají si navzájem důležité informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace o porušování předpisů, obtížích s vynucováním a rozhodnutích vnitrostátních soudů.
Článek 6
Toto nařízení se použije bez ohledu na jakákoli udělená práva a povinnosti uložené jakoukoli podepsanou mezinárodní dohodou nebo uzavřenou smlouvou anebo jakoukoli licencí nebo povolením uděleným před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 7
1. Každý členský stát stanoví sankce, které budou uloženy v případě porušení ustanovení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Do přijetí veškerých právních předpisů případně nezbytných k tomuto účelu ukládají členské státy v přápadě porušení tohoto nařízení porušena sankce stanovené podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 1318/2002 ze dne 22. července 2002 o některých omezujících opatřeních vůči Libérii [2].
2. Každý členský stát odpovídá za zahájení řízení proti kterékoli fyzické či právnické osobě nebo subjektu podléhajícímu jeho pravomoci v případech porušení kteréhokoli ze zákazů stanovených tímto nařízením takovou osobou nebo subjektem.
Článek 8
Toto nařízení se vztahuje na:
- území Společenství, včetně jeho vzdušného prostoru,
- palubu každého letadla nebo plavidla podléhajícího pravomoci členského státu,
- každou osobu, která je státním příslušníkem členského státu, a
- každou právnickou osobu nebo subjekt založený nebo zřízený podle práva členského státu.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 149/2003
ze dne 27. ledna 2003,
kterým se mění a aktualizuje nařízení (ES) č. 1334/2000, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 1334/2000 [1] by zboží dvojího užití (včetně softwaru a technologií) mělo při vývozu ze Společenství podléhat účinné kontrole.
(2) S cílem umožnit členským státům a Společenství, aby dostály svým mezinárodním závazkům, zavádí příloha I nařízení (ES) č. 1334/2000 společný seznam zboží a technologií dvojího užití podle článku 3 uvedeného nařízení, který stanoví kontroly dvojího užití dohodnuté na mezinárodní úrovni, včetně Wassenaarského ujednání, Režimu kontroly raketových technologií, Skupiny jaderných dodavatelů, Australské skupiny a Úmluvy o chemických zbraních.
(3) Článek 11 nařízení (ES) č. 1334/2000 stanoví, že příloha I a příloha IV se aktualizují v souladu s příslušnými závazky a povinnostmi a všemi jejich změnami, které každý členský stát přijal jako člen mezinárodních režimů nešíření a dohod o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
(4) Za účelem zohlednění změn, které přijaly strany Wassenaarského ujednání, Australská skupina a Režim kontroly raketových technologií v letech 2001 a 2002, je třeba upravit přílohy I, II a IV.
(5) S cílem usnadnit orgánům provádějícím kontrolu vývozu a hospodářským subjektům práci s tímto nařízením je nezbytné zveřejnit aktualizované a konsolidované znění příloh nařízení (ES) č. 1334/2000 zahrnující veškeré změny, které členské státy v letech 2001 a 2002 přijaly na mezinárodní úrovni.
(6) V důsledku toho je třeba změnit nařízení (ES) č. 1334/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy nařízení (ES) č. 1334/2000 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 150/2003
ze dne 21. ledna 2003
o pozastavení dovozního cla pro některé zbraně a vojenskou výzbroj
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je založeno na celní unii, která vyžaduje, aby všechny členské státy, pokud zvláštní právní předpisy Společenství nestanoví jinak, uplatňovaly v případě dovozu výrobků ze třetích zemí jednotně společný celní sazebník.
(2) V zájmu celého Společenství je, aby členské státy byly schopny obstarávat pro své ozbrojené síly technologicky nejvyspělejší a nejvhodnější zbraně a vojenskou výzbroj.
Vzhledem k rychlému technologickému pokroku, který toto průmyslové odvětví po celém světě zaznamenává, je běžnou praxí orgánů členských států, jež zodpovídají za národní obranu, opatřovat zbraně a vojenskou výzbroj od výrobců nebo jiných dodavatelů se sídlem ve třetích zemích.
S ohledem na bezpečnostní zájmy členských zemí je bezcelní dovoz některých těchto zbraní a výzbroje slučitelný se zájmy Společenství.
(3) S cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto pozastavení cla je vhodné sestavit společný seznam zbraní a vojenské výzbroje, na které se dané pozastavení vztahuje.
Z důvodu zvláštní povahy těchto výrobků je vhodné, aby bezcelně mohly být rovněž dováženy součásti a montážní bloky určené k montáži do výrobků nebo k připevnění k výrobkům na uvedenému na seznamu anebo k opravě, renovaci či údržbě těchto výrobků, jakož i zboží pro účely odborného výcviku nebo zkoušení výrobků uvedených v seznamu.
Dovoz vojenské výzbroje, na kterou se toto nařízení nevztahuje, podléhá příslušným clům podle společného celního sazebníku.
(4) S ohledem na odlišné organizační struktury příslušných orgánů členských států je nezbytné definovat, výhradně pro celní účely, zvláštní použití těchto dovezených materiálů podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], a jeho prováděcích předpisů (dále jen "celní kodex").
Za účelem omezení administrativního zatížení příslušných orgánů je vhodné stanovit lhůtu pro provádění celního dohledu nad zvláštním použitím.
(5) Za účelem zohlednění ochrany vojenského tajemství členských států je nezbytné stanovit zvláštní správní postupy pro poskytování možnosti pozastavit clo.
Vhodnou zárukou dodržování těchto podmínek by bylo prohlášení příslušného orgánu členského státu, jehož ozbrojeným silám jsou dotyčné zbraně nebo vojenská výzbroj určeny, které by mohlo být použito též jako celní prohlášení požadované celním kodexem.
Toto prohlášení by mělo mít formu osvědčení.
Je vhodné upřesnit formu těchto osvědčení a umožnit též vystavování těchto prohlášení pomocí prostřednictvím počítačového zpracování dat.
(6) Je nezbytné stanovit pravidla, podle kterých mají členské státy poskytovat informace o množství, hodnotě a počtu vydaných osvědčení a o způsobech provádění tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví podmínky pro autonomní pozastavení dovozního cla pro některé zbraně a vojenskou výzbroj, které byly ze třetích zemí dovezeny zodpovědnými orgány vojenské obrany členských států nebo jejich jménem.
Článek 2
1. Clo společného celního sazebníku, které se vztahuje na dovoz zboží uvedeného v příloze I se zcela pozastavuje, je-li uvedené zboží používáno ozbrojenými silami členského státu nebo jejich jménem, jednotlivě nebo ve spolupráci s jinými státy, za účelem ochrany územní celistvosti členského státu nebo k účasti na mezinárodních operacích k udržování míru a veřejného pořádku nebo v podpůrných operacích či pro jiné vojenské účely, např. k ochraně příslušníků členských států Evropské unie před sociálními nebo vojenskými nepokoji.
2. Clo se rovněž zcela pozastavuje v případě:
a) součástí či montážních bloků dovezených za účelem montáže do zboží nebo připojení ke zboží uvedenému v seznamech obsažených v přílohách I a II nebo součástem či montážním blokům, jakož i za účelem oprav, renovace nebo údržby tohoto zboží;
b) zboží dovezeného pro účely odborného výcviku nebo ke zkoušení zboží uvedeného v seznamech obsažených v příloze I a II.
3. Na dovezené zboží definované v příloze I a v odstavci 2 tohoto článku se vztahují podmínky zvláštního použití stanovené v článcích 21 a 82 nařízení (EHS) č.
2913/92 a v jeho prováděcích předpisech. Celní dohled nad zvláštním použitím skončí po třech letech ode dne propuštění zboží do volného oběhu.
4. Použití zboží uvedeného v příloze I pro účely odborného výcviku nebo jeho dočasné použití na celním území Společenství ozbrojenými silami nebo jinými silami pro civilní účely v případě zásahu vyšší moci nebo přírodních katastrof nepředstavuje porušení podmínek zvláštního použití podle odstavce 1.
Článek 3
1. K návrhu na propuštění do volného oběhu v případě zboží, pro než se požaduje pozastavení cla podle článku 2, musí být přiloženo osvědčení vydané příslušným orgánem členského státu, jehož ozbrojeným silám je dotyčné zboží určeno.
Toto osvědčení, jehož vzor je uveden v příloze III, se předkládá celním orgánům dovážejícího členského státu spolu s dotyčným zbožím.
Tímto osvědčením lze nahradit celní prohlášení vyžadované podle článků 59 až 76 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, lze z důvodů vojenského tajemství uvedené osvědčení a dovezené zboží předložit jiným orgánům, které určí pro tento účel dovážející členský stát.
V takovém případě musí příslušný orgán, který osvědčení vydal, zaslat před 31. lednem a 31. červencem každého roku celním orgánům svého členského státu souhrnnou zprávu o těchto dovozech.
Zpráva se vypracovává za dobu šesti měsíců, které bezprostředně předcházejí měsíci, ve kterém zpráva má být podána.
Obsahuje číslo a datum vydání těchto osvědčení, datum dovozu, celkovou hodnotu a hrubou hmotnost výrobků dovezených podle těchto osvědčení.
3. Pro účely vydání a předložení osvědčení celním orgánům nebo jiným orgánům pověřeným celním odbavením zboží lze použít počítačové zpracování dat v souladu s čl. 292 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [3].
4. Tento článek se použije přiměřeně též na dovezené zboží uvedené v příloze II.
Článek 4
Kromě případů uvedených v čl. 2 odst. 4 musí každé použití zboží vyjmenovaného v příloze I a uvedeného v čl. 2 odst. 2, jiné než použití uvedené v čl. 2 odst. 1, v době celního dohledu příslušný orgán, který osvědčení vydává nebo který dotyčné zboží používá, oznámit celním orgánům svého členského státu podle článku 21 a 87 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 5
1. Každý členský stát sdělí Komisi názvy orgánů, které jsou příslušné pro vydání osvědčení uvedeného v čl. 3 odst. 1, a předá jí vzor razítka, jež tyto orgány používají. Každý členský stát sdělí Komisi rovněž název orgánu, který může propustit dovezené zboží v případech uvedených v čl. 3 odst. 2. Komise zašle tyto informace celním orgánům ostatních členských států.
2. Je-li zboží propuštěno do volného oběhu v jiném členském státě, než ve kterém bylo vydáno osvědčení, zašlou celní orgány dovážejícího členského státu kopii osvědčení celní správě členského státu, jehož příslušný orgán dotyčné osvědčení vydal.
Jestliže bylo zboží propuštěno jinými orgány v souladu s čl. 3 odst. 2 v jiném členském státě, než ve kterém bylo vydáno osvědčení, zašlou tyto orgány kopii osvědčení přímo orgánu, který dotyčné osvědčení vydal.
3. Orgán každého členského státu, který je oprávněn vydat osvědčení uvedené v čl. 3 odst. 1, uchovává kopie vydaných osvědčení a dokumentaci nezbytnou k prokázání, že pozastavení cla bylo uplatněno správně, po dobu tří let ode dne skončení celního dohledu nad dotyčným zbožím.
Článek 6
Pokud členský stát požádá Komisi o předložení návrhu na změnu seznamů uvedených v přílohách I a II, informuje Komise o této skutečnosti ostatní členské státy.
Článek 7
1. Každý členský stát informuje Komisi o administrativním provádění tohoto nařízení do šesti měsíců ode dne jeho vstupu v platnost.
2. Členské státy rovněž předkládají Komisi nejpozději do tří měsíců od skončení každého kalendářního roku informace o celkovém počtu vydaných osvědčení, jakož i o celkové hodnotě a hrubé hmotnosti zboží dovezeného podle tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 151/2003
ze dne 27. ledna 2003
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých izotropních elektroplechů pocházejících z Ruska
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Předchozí šetření a platná opatření
(1) Rozhodnutím č. 303/96/ESUO [2] Komise uložila konečné antidumpingové clo z dovozu některých izotropních elektroplechů (dále jen "GOES") pocházejících z Ruska a spadajících pod kódy KN 72251100 a 72261110 do Společenství.
Sazba uloženého antidumpingového cla byla 40,1 %.
Závazek nabídnutý ve spojitosti s takovýmito dovozy byl přijat.
(2) Vzhledem k vypršení platnosti Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli dnem 23. července 2002 Rada nařízením (ES) č. 963/2002 [3] rozhodla, že antidumpingová řízení, zahájená podle rozhodnutí Komise č.
2277/96/ESUO [4] (základního rozhodnutí) a dosud v tento den platná pokračují a řídí se ustanoveními základního nařízení s účinkem ode dne 24. července 2002. Podobně všechna antidumpingová opatření, která vyplynou z dosud neukončených antidumpingových šetření, se ode dne 24. července 2002 budou řídit ustanoveními základního nařízení.
2. Žádosti o přezkum
(3) Po zveřejnění oznámení o hrozícím vypršení antidumpingových opatření platných pro dovozy GOES pocházejících z Ruska [5] Komise obdržela žádost o přezkum těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního rozhodnutí.
(4) Žádost byla předložena Evropskou konfederací průmyslu železa a oceli (Eurofer) (žadatelem) v zastoupení výrobců představujících převážnou část výroby dotyčného výrobku ve Společenství.
Tato žádost byla založena na tom, že by vypršení platnosti opatření patrně vedlo k pokračování a/nebo obnovení dumpingu a poškozování výrobního odvětví Společenství.
(5) Poté, co po konzultaci s poradním výborem Komise určila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení přezkumu, zahájila šetření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení [6].
(6) Současně Komise přijala rozhodnutí zahájit šetření podle č. 11 odst.
3 ze své vlastní iniciativy, aby prozkoumala vhodnost formy opatření [7]. V průběhu probíhajících šetření Komise obdržela žádost o tržně ekonomické zacházení (MET), podle čl.
11 odst. 3 základního nařízení, od společností Viz Stal a Novolipetsk Iron and Steel Corporation.
Tyto žádosti byly založeny na tom, že dotyční vyvážející výrobci by nyní tyto požadavky splňovali a že by jejich dumpingová rozpětí následkem toho významně klesla. Výsledkem těchto žádostí o MET bylo, že Komise rozhodla zahájit zvláštní dílčí přezkum podle čl.
3, rozsahem omezený na šetření dumpingu těchto vyvážejících výrobců. Proto se považuje za vhodné v této fázi rozhodnout pouze o výsledcích přezkumu ohledně vypršení (který byl zahájen dne 20. února 2001).
Dílčí přezkum, omezený na formu opatření, bude na druhé straně uzavřen společně s přezkumem MET, takže se přitom vezmou v úvahu aktuální ekonomické okolnosti vývozců.
3. Současné šetření
a) Postup
(7) Komise úředně oznámila zahájení výrobcům Společenství, kteří požadují přezkum, vyvážejícím výrobcům, dovozcům, dodavatelům a uživatelům, o nichž je známo, že se jich věc týká, stejně jako zástupcům vyvážející země, a poskytla dotčeným stranám příležitost vyjádřit své názory písemně a požadovat slyšení v časové lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(b) b) Dotčené strany a ověřovací návštěvy
(8) Komise rozeslala dotazníky známým dotčeným stranám a všem známým výrobcům dotyčného výrobku v Brazílii, České republice, Indii, Japonsku, Korejské republice, Polsku a Spojených státech amerických; tyto země se v současném šetření považují za země potenciálně analogické.
Komise obdržela odpovědi od čtyř výrobců ze Společenství, kteří požadovali přezkum, obou vyvážejících výrobců z Ruska, jednoho dodavatele a 10 uživatelských společností ve Společenství.
Kromě toho na dotazník odpověděli dva dovozci ze Společenství, oba spříznění s jedním z ruských vyvážejících výrobců. Na dotazník odpověděl jeden výrobce GOES z Brazílie.
(9) Komise hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely pravděpodobného pokračování nebo obnovení dumpingu a poškozování a určení zájmu Společenství.
Ověřovací návštěvy byly provedeny v objektech těchto společností:
Výrobci ve Společenství, požadující přezkum:
- Acciai Speciali Terni SpA, Terni, Itálie
- EBG Gesellschaft für elektromagnetische Werkstoffe mbH, Gelsenkirchen, Německo
- Orb Electrical Steels Limited, Newport, Spojené království
- Ugo SA, Isbergues, Francie
Dodavatel:
- Thyssen Krupp Stahl AG, Duisburg, Německo
Uživatelé:
- Alstom T & D SA, Saint-Ouen, Francie
- Blum GmbH, Vaihingen, Německo
Vyvážející výrobci v Rusku:
- Novolipetsk Iron and Steel Corporation (NLMK), Lipetsk
- VIZ STAL, Jekatěrinburg
Další spolupracující společnost se sídlem v třetí zemi:
- Duferco Investment SA, Lugano, Švýcarsko (koordinátor dovozů v rámci skupiny Duferco)
Výrobce z analogické země:
- ACESITA SA, São Paulo a Timoteo, Brazílie.
(10) Při šetření spolupracovaly také následující společnosti, nebyly však navštíveny:
Uživatelé:
- Alstom T & D SA, Le Petit Quevilly, Francie
- Brush Transformers Limited, Loughborough, Spojené království
- Cogent Power Ltd, Bilston, Spojené království
- France Transfo SA, Maizières-les-Metz, Francie
- Hawker Siddeley Power Transformers Limited, Londýn, Spojené království
- Société Nouvelle Transfix SA, Toulon, Francie
- South Wales Transformers Limited, Blackwood, Spojené království
- Surahammars Bruks AB, Surahammar, Švédsko.
(11) Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na nichž byl založen úmysl doporučit zachování opatření.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly po těchto odhaleních vyjádřit Připomínky stran byly zváženy, a kde to bylo na místě, byla zjištění podle nich upravena.
c) Období šetření
(12) Šetření ve věci pokračování a/nebo obnovení dumpingu a poškozování se týkalo období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000 ("OŠ").
Zkoumání trendů, významných pro posouzení pravděpodobnosti pokračování a/nebo obnovení poškozování se vztahovalo na období od roku 1997 až do konce OŠ ("zkoumané období").
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(13) Dotyčný výrobek je stejný, jako při původním šetření, tj. za studena válcované izotropní plechy a pásy z křemíkové elektrooceli o šířce přesahující 500 mm pocházející z Ruska, které spadají pod kódy KN 72251110 a 72261110. Tento výrobek se používá pro elektromagnetické přístroje a v zařízeních, jako jsou výkonové a distribuční transformátory.
(14) Při dosti složitém výrobním procesu GOES se zrnité struktury orientují shodně ve směru válcování plechu nebo pásu, aby mohly vést magnetické pole s vysokou účinností.
Výrobek, o nějž se jedná, musí splňovat technické podmínky týkající se magnetické indukce, činitele plnění a nejvyšší přípustné úrovně hysterezních ztrát.
Obě strany výrobku se běžně pokrývají tenkým izolačním povlakem.
2. Obdobný výrobek
(15) GOES vyráběné a prodávané ve Společenství výrobci Společenství, kteří požadují přezkum, a GOES vyráběné v Rusku a prodávané ve Společenství se považují za podobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Bylo také stanoveno, že GOES, vyráběné a prodávané vnitrostátně v třetí zemi s tržní ekonomikou (analogické zemi), tj. Brazílii (viz 20. až 28. bod odůvodnění), mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti, jako GOES vyráběné v Rusku a vyvážené do Společenství. Proto se považují za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(16) Podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení je účelem přezkumu vypršení platnosti určit, zda během OŠ panoval dumping a zda vypršení platnosti opatření pravděpodobně povede k pokračování nebo obnovení dumpingu.
(17) V tomto ohledu byly zkoumány objemy vyvezené do Společenství v průběhu současného OŠ.
Během původního OŠ činil podíl ruských vývozů GOES na trhu Společenství 7,4 % spotřeby Společenství, kdežto podíl ruských vývozů GOES na trhu Společenství během současného OŠ byl 2,2 %.
To je však stále významné, tj. vyšší, než prahová hodnota de minimis, definovaná v čl. 5 odst.
(18) Úroveň spolupráce v současném řízení byla vysoká.
Oba známí ruští vyvážející výrobci spolupracovali a odpověděli na dotazník Komise.
Odpovědi obou společností byly ověřeny na místě.
2. Pravděpodobnost pokračování dumpingu
(19) V souvislosti s pravděpodobností pokračování dumpingu bylo zkoumáno, zda aktuálně dochází k dumpingu vývozů z Ruska.
Důvodem pro to je, že pokud k dumpingu nyní dochází, mohl by to být důležitý náznak, že by dumping pravděpodobně pokračoval a rostl v budoucnosti, jestliže by se platnost opatření ponechala vypršet.
a) Analogická země
(20) Dumpingové rozpětí, vypočtené v původním šetření, mělo za výsledek rozpětí, platné pro celou zemi, které se vztahuje na všechny dovozy GOES ruského původu do Společenství. V souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení byla použita stejná metodika, jako při původním šetření. Ve shodě s tím byla stanovena běžná hodnota na základě informací získaných ve vhodné analogické zemi, zvolené podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
(21) Při původním šetření byla jako vhodná analogická země zvolena Brazílie.
Jak je uvedeno v oznámení o zahájení, Komise předpokládala využít Brazílii jako vhodnou analogickou zemi i v současném šetření.
(22) Jeden vyvážející výrobce vznesl proti volbě Brazílie námitku s tím, že vnitřní trh s GOES v České republice nebo Polsku by byl ruskému trhu podobnější.
(23) Druhý vyvážející výrobce vznesl námitku proti volbě Brazílie s tím, že v důsledku existence pouze jediného výrobce dotyčného výrobku v Brazílii je úroveň hospodářské soutěže na tamějším vnitřním trhu nízká.
(24) Komise, jak uvádí 8. bod odůvodnění, rozeslala dotazník všem výrobcům, o nichž je známo, že vyrábějí dotyčný výrobek v dalších třetích zemích, včetně České republiky a Polska.
Tito výrobci byli vybídnuti ke spolupráci na současném řízení a k poskytnutí informací o výrobě a vnitrostátním prodeji GOES.
Žádný z těchto výrobců však nebyl ochoten takové informace poskytnout a spolupracovat na tomto šetření.
(25) Proto je třeba vzít na vědomí, že ačkoliv šetření potvrdilo existenci jen jednoho výrobce GOES v Brazílii, v žádné jiné potenciálně analogické zemi nebyli ke spolupráci získáni vůbec žádní jiní výrobci.
Informace poskytnuté tímto výrobcem z Brazílie byly proto považovány za nejlepší a nejspolehlivější, které byly pro účely stanovení běžné hodnoty k dispozici.
(26) První zmíněný vyvážející výrobce jinak namítal, že v případě neposkytnutí spolupráce v obou navrhovaných zemích – České republice a Polsku – je třeba pro určení obvyklé ceny použít vývozní ceny dotyčného výrobku z těchto zemí do Společenství v souladu s čl. 2 odst.
7 základního nařízení. Avšak kvůli neposkytnutí spolupráce by musily být vývozní ceny, namísto skutečných a ověřených čísel, založeny na údajích Eurostatu.
V tomto ohledu bylo zváženo, že použití údajů Eurostatu by vedlo k méně přesným zjištěním neboť vývozní ceny se registrují jen obecně, bez rozlišení rozdílů, které mají na vývozní cenu vliv, jako jsou různá jakost výrobků a úroveň obchodu.
Protože brazilský výrobce na současném řízení spolupracoval, považovalo se za vhodnější použít skutečné a ověřené údaje od tohoto výrobce, které vedly k přesnějším zjištěním.
V souladu s tím bylo použití České republiky nebo Polska zamítnuto.
(27) Dále bylo zjištěno, že objem výroby a výrobní proces v Brazílii jsou porovnatelné s ruskými.
Ve skutečnosti je výrobní proces v podstatě stejný na celém světě.
Jak uvádí 15. bod odůvodnění, bylo také zjištěno, že výrobek vyráběný a prodávaný na vnitřním trhu v Brazílii je podobný jako GOES vyráběné v Rusku a vyvážené do Společenství.
Navíc domácí prodeje GOES na brazilském trhu byly, v porovnání s ruskými vývozy do Společenství, reprezentativní.
Brazílie byla také využita jako analogická země v původním šetření.
(28) Následkem toho Komise neměla žádný důvod se domnívat, že volba Brazílie nebyla vhodná.
S uvážením shora uvedeného a při nedostatku jiných alternativ, byla Brazílie vybrána jako nejvhodnější analogická země.
b) Běžná hodnota
2 odst. 1 základního nařízení bylo zvažováno, zda lze domácí prodeje GOES v Brazílii považovat z důvodu ceny za prováděné obvyklým způsobem prodeje.
K tomu Komise zkoumala, zda byly domácí prodeje ziskové.
Pro tento účel byly úplné jednotkové výrobní náklady v průběhu OŠ porovnávány s průměrnou jednotkovou prodejní cenou.
Bylo zjištěno, že prodeje byly prováděny se ziskem.
Šetření také odhalilo, že všechny prodeje směřovaly k nezávislým zákazníkům.
Z toho vyplynulo, že ceny, které nezávislí zákazníci zaplatili nebo měli platit za GOES na brazilském vnitrostátním trhu při obvyklém způsobu obchodování, byly použity pro určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst.
c) Vývozní cena
(30) V průběhu původního šetření spolupracovali tři vývozci/výrobci, z nichž jeden byl obchodník.
Současné šetření odhalilo, že tento obchodník ukončil svůj vývoz dotyčného výrobku do Společenství před aktuálním OŠ.
Proto byla vývozní cena v současném šetření stanovena na základě informací, předložených dvěma zbývajícími vyvážejícími výrobci v Rusku, kteří oba spolupracovali.
(31) Jeden z těchto ruských vyvážejících výrobců vyvážel dotyčný výrobek do Společenství prostřednictvím dvou nezávislých obchodníků, které oba využíval pouze pro přefakturování koncovým uživatelům ve Společenství a jiných třetích zemích.
U tohoto vyvážejícího výrobce byly vývozní ceny stanoveny na základě cen účtovaných prvním nezávislým zákazníkům, tj. těmto nepřidruženým obchodníkům.
Vývozní ceny byly tudíž stanoveny na základě ceny, která byla nebo měla být skutečně zaplacena za dotyčný výrobek, když byl prodán na vývoz do Společenství v souladu s čl. 2 odst.
(32) Druhý ruský vyvážející výrobce byl převážně vlastněn a řízen spřízněnou holdingovou/obchodní společností ve Švýcarsku.
Všechny vývozy byly prováděny přes tuto švýcarskou společnost dvěma spřízněným dovozcům ve Společenství, kteří dále dotyčný výrobek prodávali koncovým zákazníkům ve Společenství.
Proto byly vývozní ceny stanoveny na základě cen dalšího prodeje prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství v souladu s čl. 2 odst.
(33) Spřízněná společnost ve Švýcarsku dovážela dotyčný výrobek do Společenství prostřednictvím svých dvou dovozních společností sídlících ve Společenství.
Vykonávala funkci obchodníka a vývozní cena byla upravována odečtením provize od vývozní ceny, aby se vzala v úvahu tato vykonávaná funkce.
Pokud jde o oba spřízněné dovozce ve Společenství, byly odečteny prodejní, správní a administrativní náklady. U každého zapojeného spřízněného dovozce ve Společenství bylo navíc odečteno přiměřené ziskové rozpětí.
Protože v řízení nespolupracoval žádný nespřízněný dovozce a nebyly k dispozici žádné jiné spolehlivější informace, bylo za přiměřené považováno ziskové rozpětí 5 %.
(34) Během původního šetření nebyl shora uvedený vyvážející výrobce spřízněn s žádným dovozcem ve Společenství nebo třetí zemích a tudíž bylo stanovení vývozní ceny původně založeno na cenách, které byly nebo měly být skutečně zaplaceny, v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
d) Porovnání
(35) Aby se umožnilo spravedlivé porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, byly vzaty v úvahu rozdíly ve faktorech, o nichž bylo zjištěno, že ovlivňují ceny a porovnatelnost cen, podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
(36) V tomto ohledu bylo zjištěno, že GOES vyráběné a prodávané v Brazílii se mírně liší tloušťkou a maximální ztrátou v jádru za určitých zvláštních elektrických podmínek.
Proto byly provedeny korekce na malé fyzikální rozdíly mezi GOES prodávanými na brazilském domácím trhu a elektroplechy vyváženými z Ruska do Společenství.
Kromě toho byly provedeny úpravy týkající se vývozních cel a v případě nespřízněného ruského vyvážejícího výrobce také úvěrových nákladů, protože ovlivňovaly vývozní ceny odhadované pro vyvážející výrobce.
e) Dumpingové rozpětí
(37) Bylo provedeno porovnání vážené průměrné běžné hodnoty a vážené průměrné vývozní ceny (počítaných jako cena ze závodu).
Toto porovnání ukázalo, že vývozy GOES z Ruska do Společenství byly v průběhu OŠ podbízeny, a to se značným dumpingovým rozpětím.
Toto dumpingové rozpětí se rovnalo částce, o kterou běžné hodnota přesahovala ceny pro vývoz do Společenství.
Jednotné celostátní vážené průměrné dumpingové rozpětí přesahovalo 80 % a bylo tedy dokonce poněkud vyšší, než dumpingové rozpětí zjištěné při původním šetření.
3. Vývoj dovozů v případě vypršení platnosti opatření
(38) Také se zkoumalo, jak by se dovozy GOES z Ruska vyvíjely, kdyby platnost opatření vypršela.
K tomuto účelu byly zkoumány vývozy do Společenství a třetích zemí, stejně jako na domácí trh.
Bylo zvažováno také cenové chování těchto ruských vyvážejících výrobců na různých trzích.
a) Vývoj objemu a cen vývozu do Společenství
(39) Jak je uvedeno výše v 1. bodu odůvodnění, Komise přijala závazek, nabídnutý ruskými vyvážejícími výrobci v původním šetření.
Tento závazek spočíval zejména v ročním množstevním omezení, tj. vyvážená množství dotyčného výrobku byla po uvalení konečných opatření omezena stropem, pevně stanoveným v závazku.
Přes tento závazek a skutečnost, že objemy vývozů zůstávaly stálé, byly stejně nadále prováděny za dumpingové ceny.
Neexistoval tedy žádný důvod se domnívat, že by v případě zrušení platných opatření ceny vzrostly na nepodbízené úrovně.
Naopak, bez omezování kvóty by objemy dovozů do Společenství pravděpodobně významně rostly, což by velmi pravděpodobně vedlo k dalšímu tlaku na snížení cen.
b) Vývoj prodejních objemů a cen na domácím trhu a trzích třetích zemí
(40) Bylo zjištěno, že větší část vývozů má být pravděpodobně směrována do Společenství z důvodu rozdílných cenových hladin na příslušných trzích.
Dále bylo zjištěno, že přístup k řadě potenciálních vývozních trhů je omezen pro existenci značně vysokých celních sazeb.
Přes tato omezení vývozy do třetích zemí v průběhu OŠ přesahovaly vývozy do Společenství a domácí prodeje.
Kromě toho nedávný vzestup hodnoty eura činí vývozy do Společenství atraktivnějšími, než jsou vývozy do třetích zemí.
Všechny tyto faktory ukazují, že pokud by byla šetřená opatření zrušena, každé zvýšení objemu vývozů by pravděpodobně směřovalo na trh Společenství.
(41) Prodeje na ruském vnitřním trhu a vývozy do třetích zemí od roku 1997 vzrostly, zatímco vývozy do Společenství po zavedení antidumpingových opatření klesly a díky závazku se držely stále na velmi nízké úrovni.
Poptávka na ruském trhu, i když od roku 1997 vzrostla, byla vždy však příliš nízká, aby mohl absorbovat výstupní objemy ruských vyvážejících výrobců.
Celkový objem prodejů na ruském vnitřním trhu byl vždy zřetelně nižší, než celkový objem vývozu (do všech zemí).
Jak je uvedeno v 82. bodu odůvodnění, ruští výrobci během zkoumaného období zvětšili své výrobní kapacity, což v průběhu období současného šetření vedlo ke vzniku významných záložních kapacit a nahromadění zásob.
Jestliže by platnost opatření uplynula, byla by hlavní část zásob, které jsou k dispozici, pravděpodobně vyvezena do Společenství.
Mimo to, při existujících velkých záložních kapacitách by ruští výrobci mohli snadno objemy své výroby dále zvětšovat na úroveň, přesahující schopnost absorpce jejich domácího trhu a potenciálních třetích trhů.
Ve skutečnosti, a jak uvádí níže 82. bod odůvodnění, kapacity instalované v průběhu OŠ dosáhly úrovně, která stačí na uspokojení veškeré poptávky po GOES ve Společenství.
Není proto nelogické dojít k závěru, že by objemy vývozu, zejména do Společenství, v budoucnu vzrostly, jestliže by se v důsledku vypršení platnosti současných opatření přístup na trh uvolnil.
(42) Jak uvádí níže 83. bod odůvodnění, ruští výrobci GOES mají v Evropském společenství velmi dobře vyvinutou organizaci prodeje, která usnadňuje prodej a distribuci dotyčného výrobku na trhu Společenství.
(43) Ve shodě s tím, v důsledku předpokládaného rostoucího objemu dovozů do Společenství při neexistenci opatření a kvůli dostupným zásobám, lze logicky očekávat, že případě uplynutí platnosti opatření ceny budou sledovat ještě rychleji sestupný trend.
4. Závěr o pravděpodobnosti pokračování dumpingu
(44) Dovozy ruských GOES v průběhu OŠ byly stále podbízené, přes uložená opatření.
Bylo zjištěno, že dumping pokračoval a že existuje velká pravděpodobnost, že by pokračoval také, kdyby byla platnost opatření ponechána vypršet.
Mimo to, vývozy ruských GOES do Společenství by pravděpodobně významně vzrostly a ceny těchto dalších dovážených množství by se vší pravděpodobností byly významnou měrou podbízené, jestliže by platnost antidumpingových opatření vypršela.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(45) Ti čtyři výrobci ze Společenství, kteří na šetření spolupracovali, představovali během OŠ 100 % výroby GOES ve Společenství. Proto tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
E. SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba Společenství
(46) Spotřeba Společenství byla vypočtena z kumulovaného objemu prodejů na trhu Společenství uskutečněných výrobním odvětvím Společenství a úhrnného objemu dovozů, uváděného Eurostatem nebo spolupracujícími ruskými výrobci. (47) Podle toho vzrostla spotřeba Společenství mezi léty 1997 a 1999, vyjádřená v tunách, z asi 186000 na 195500
, tj. o 5 %.
Potom v OŠ poklesla o 4,9 % zhruba na
186000
tun. Podrobnější údaje uvádí tabulka:
2. Dovozy z Ruska
Objem dovozů
(48) Podle informací získaných z Eurostatu a předložených spolupracujícími vyvážejícími výrobci se objemy dovozů z Ruska pohybovaly v průběhu zkoumaného období mezi 3750 tunami a 6701 tunou. Podrobné údaje o dovozu uvádí tabulka:
Objem _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v tunách _BAR_ 5238 _BAR_ 6701 _BAR_ 5899 _BAR_ 3750 _BAR_
Podíl dovozů na trhu (49) Ve zkoumaném období se podíl dovozů z Ruska na trhu pohyboval v oblasti od 2 % do 3,6 %.
Zlepšení jakosti ruských výrobků a cenové chování ruských vývozců
(50) V původním šetření byly GOES z Ruska prodávány na trhu Společenství ve značných množstvích jako druhořadý materiál pro své nedostatky v jakosti.
To Komisi vedlo k tomu, že poskytla cenové úpravy při posuzování rozpětí cenového podbízení a vyloučení poškozování.
Následkem investic, které ruští výrobci vložili do zdokonalení svých zařízení, jsou GOES dovážené z Ruska nyní ve velké většině případů prvotřídním materiálem.
(51) Podle údajů Eurostatu jednotkové ceny dovozů (v EUR/t) prudce klesaly z 954 v roce 1997 na 862 v roce 1998 a 741 v roce 1999, což je pád o více než 200 EUR/t v absolutních hodnotách během dvou let.
Potom se ceny částečně zotavily a v roce 2000 dosáhly 860 EUR/t, což je stále o zhruba 10 % méně, než jaké byly v roce 1997. Podrobné údaje jsou uvedeny níže:
Jednotkové ceny dovozů _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v EUR/t _BAR_ 954 _BAR_ 862 _BAR_ 741 _BAR_ 860 _BAR_
v poměrném vyjádření _BAR_ 100 _BAR_ 90 _BAR_ 78 _BAR_ 90 _BAR_ (52) Komise také srovnávala ruské dovozní ceny, jak byly získány z odpovědí na dotazníky (ceny cif) s cenami, které účtuje výrobní odvětví Společenství za stejný výrobek (v cenách ze závodu).
Aby se vzala v úvahu různost GOES, výrobky prodávané výrobním odvětvím Společenství a dovážené z Ruska byly roztříděny do kategorií podle tloušťky a maximální ztráty v jádru za určitých zvláštních elektrických podmínek.
Potom bylo provedeno porovnání, za podobných obchodních podmínek a podle kategorií, mezi váženými průměrnými prodejními cenami obou dovážených výrobků a výrobků výrobního odvětví Společenství.
Tak bylo zjištěno, že ceny ruských dovozů jsou významně nižší, než ceny výrobního odvětví Společenství.
3. Dovozy z jiných třetích zemí
(53) Celkové objemy dovozů GOES ze všech třetích zemí mimo Rusko klesly během zkoumaného období z asi 44300 tun v roce 1997 přibližně na 38600 tun v OŠ.
Značná množství těchto dovozů pocházela buď z Japonska nebo byla Eurostatem klasifikována jako "deklarovaná s utajeným původem".
Komise ověřila, že tyto utajené dovozy neměly původ v Rusku.
Zbývající dovozy měly původ hlavně v Polsku nebo České republice.
Dovozy s Polska v průběhu zkoumaného období kolísaly mezi minimem zhruba 1600 tun v roce 1999 a maximem asi 4800 tun v OŠ.
Dovozy z České republiky po celou dobu zkoumaného období prudce klesaly z asi 7000 tun v roce 1997 na méně než 2000 tun v OŠ.
(54) V OŠ činil podíl dovozů ze třetích zemí, s výjimkou Ruska, na trhu 20,7 %, z toho z Japonska 11,2 %, z Polska 2,6 % a z České republiky 1,1 %.
Tržní podíl dovozů s utajeným původem dosáhl 4,7 % v OŠ.
(55) Ceny dovozů z Japonska a dovozů deklarovaných "s utajeným původem", stejně jako dovozy z jiných zdrojů, byly podstatně vyšší, než ceny výrobního odvětví Společenství.
(56) S trendem podobným tomu, který byl pozorován u cen výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství (viz 58. bod odůvodnění), ceny dovozů z Polska v letech 1997 až 1999 klesly a potom mírně stouply během OŠ, avšak dosažená úroveň byla nižší, než v roce 1997.
Tyto ceny byly mírně nižší, než ceny výrobního odvětví Společenství, ale významně vyšší, než ceny dovozů z Ruska.
(57) Ceny dovozů z České republiky zůstávaly víceméně stálé na úrovni nedosahující cen výrobního odvětví Společenství a dovozů z Polska, ale byly vyšší, než ceny dovozů z Ruska ve stejném roce.
(58) Podrobné údaje o objemech (v tunách) a cenách (v EUR/t) dovozů ze třetích zemí mimo Rusko uvádí následující tabulka: Dovozy z jiných třetích zemí _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_ Japonsko Objemy _BAR_ 15357 _BAR_ 10730 _BAR_ 15109 _BAR_ 20859 _BAR_ Ceny _BAR_ 1324 _BAR_ 1428 _BAR_ 1362 _BAR_ 1348 _BAR_ Utajená oblast Objemy _BAR_ 18774 _BAR_ 19303 _BAR_ 18200 _BAR_ 8801 _BAR_ Ceny _BAR_ 1386 _BAR_ 1471 _BAR_ 1390 _BAR_ 1359 _BAR_ Polsko Objemy _BAR_ 2455 _BAR_ 3224 _BAR_ 1588 _BAR_ 4863 _BAR_ Ceny _BAR_ 1101 _BAR_ 1027 _BAR_ 994 _BAR_ 1070 _BAR_ Česká republika
Objemy _BAR_ 7038 _BAR_ 5540 _BAR_ 2724 _BAR_ 1964 _BAR_
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Restrukturalizace výrobního odvětví Společenství
(59) Připomíná se, že v původním šetření bylo zjištěno, že v období mezi rokem 1990 a koncem období šetření (konec dubna 1994) výrobní odvětví Společenství utrpělo značnou újmu, která spočívala hlavně v poklesu prodejů s výslednou ztrátou podílu na trhu a stlačení cen.
Tyto faktory společně vedly k poklesu zisků a k celkové finanční ztrátě.
(60) Od té doby, co byla uvalena současná antidumpingová opatření, výrobní odvětví Společenství prochází programem restrukturalizace, zaměřeným na zlepšení jeho schopnosti soutěže.
Po fúzi schválené Komisí dne 8. října 1999 [8] se tři ze čtyř výrobců Společenství stali součástí skupiny Thyssen Krupp Steel.
Výroba a zásoby
(61) Výroba GOES mezi léty 1997 a 1998 mírně klesla a potom v OŠ vzrostla na úroveň asi 220000
tun. To představuje vzestup 3 % proti zkoumanému období.
Podrobnější údaje uvádí následující tabulka:
Výroba _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v poměrném vyjádření _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 104 _BAR_ 103 _BAR_ (62) Vezmeme-li v úvahu skutečnost, že výrobní odvětví Společenství obecně používalo systém výroby na objednávku, který má ten efekt, že se objem zásob udržuje na minimu, vyplývá z toho, že vývoj úrovně zásob není významným faktorem, který má vztah ke stavu výrobního odvětví Společenství.
Je pravda, že se zásoby obvykle skládaly ze zboží, které pouze mělo být dodáno zákazníkům, kteří tyto výrobky již dříve objednali.
Kapacita
(63) Jelikož se výrobní kapacity, využívané pro výrobu GOES, používají také pro výrobu jiných výrobků, nebylo možné, ani nemělo smysl, určovat kapacitu a využití kapacity, které by se týkalo konkrétně dotyčného výrobku.
(64) Posouzení celkové úrovně kapacit pro výrobu GOES a dalších výrobků však ukázalo, že výrobní odvětví Společenství stále mělo k dispozici záložní kapacitu, která by mu dovolila vyrábět GOES ve větších množstvích.
Prodeje
(65) Prodeje GOES na trhu Společenství mezi léty 1997/1998 a 1999 vzrostly zhruba o 10 % z úrovně asi
136000
tun v letech 1997 a 1998 přibližně na
Podíl na trhu
(66) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu vzrostl o 3,4 procenta ze 73,4 % v roce 1997 na 76,8 % v roce 1999, předtím, než opět poněkud stoupl na 77,3 % v OŠ a získal tak dalších 0,5 procenta. Podrobné údaje uvádí následující tabulka:
Podíl na trhu _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v procentech _BAR_ 73,4 _BAR_ 74,3 _BAR_ 76,8 _BAR_ 77,3 _BAR_
Ceny
(67) Ceny výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se vyvíjely takto: Jednotkové ceny _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v EUR/t _BAR_ 1140 _BAR_ 1122 _BAR_ 1044 _BAR_ 1089 _BAR_
v poměrném vyjádření _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 92 _BAR_ 96 _BAR_ (68) Ceny GOES ve Společenství klesly v období mezi léty 1997 a 1999 asi o 8 % z úrovně 1140 EUR/t z roku 1997 na 1044 EUR/t v roce 1999, což je celková ztráta v absolutních hodnotách asi 100 EUR na tunu během pouhých dvou let.
Na tento pokles je nutno pohlížet ve světle celkové nestability světového trhu s ocelí, která vyústila v celkový pád cen výrobků z oceli v letech 1998/1999.
Vezmeme-li však v úvahu skutečnost, že ceny dovozů z Ruska byly v období analýzy nejnižší (viz 1. a 58. bod odůvodnění), je jasné, že ceny dovozů z Ruska také v tomto období vyvíjely negativní tlak na ceny výrobního odvětví Společenství.
Ziskovost
(69) Celková ziskovost výrobního odvětví Společenství v prodejích na trhu Společenství ve zkoumaném období poklesla, jak je uvedeno níže:
Výnosnost _BAR_ _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
v % _BAR_ 2,6 _BAR_ 4,3 _BAR_ 1,7 _BAR_ 1,8 _BAR_ (70) Vezme-li se v úvahu míra složitosti výrobního procesu, nutného k výrobě GOES, byl 8 % zisk shledán jako přiměřený k tomu, aby si toto odvětví udrželo životaschopnost.
Úroveň dosaženou v roce 1997 nelze považovat za reprezentativní, protože tento rok byl ovlivněn zejména vysokými finančními ztrátami zaznamenanými jedním z výrobců Společenství, který zakusil potíže v zásobování surovinami.
V témže roce všichni ostatní výrobci Společenství zaznamenali zisky na uspokojivé úrovni, v průměru kolem 8 %.
Pokud jde o vývoj ziskovosti a její pokles od roku 1998 do OŠ, odkazuje se také na vysvětlení uvedené v 77. a 80. bodu odůvodnění.
Hotovostní tok, schopnost získat kapitál a mzdy
(71) Hodnoty hotovostního toku a mezd se vyvíjely takto:
_BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
_BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
Jednotkové ceny Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 94 _BAR_ 103 _BAR_ Pokud jde o schopnost získat kapitál, v období analýzy se neobjevily žádné zvláštní problémy.
Je třeba také připomenout, že tři z výrobců Společenství patří do větší skupiny.
Investice a výnos z investic
(72) Ve spojitosti s podniknutým hlubokým programem restrukturalizace výrobní odvětví Společenství realizovalo významné investice za účelem racionalizace výroby a prodeje.
_BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (OŠ) _BAR_
Produktivita a zaměstnanost
(73) Podrobné údaje o produktivitě a zaměstnanosti jsou uvedeny níže:
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 115 _BAR_ 115 _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 90 _BAR_ 90 _BAR_ (74) V důsledku značného restrukturalizačního úsilí, které výrobní odvětví Společenství vyvinulo po uvalení antidumpingových opatření, která se nyní přezkoumávají, se během zkoumaného období zlepšila jeho produktivita celkem o 15 %.
(75) Ve stejném období restrukturalizace také vedla ke snížení počtu zaměstnanců o 10 %.
Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství
(76) Výrobní odvětví Společenství bylo na trzích třetích zemí velmi aktivní a vyvážel kolem třetiny své výroby GOES.
To ukazuje, že je toto výrobní odvětví dobře zavedeno a schopno soutěže v globálním měřítku.
Přitom, když čelil mezinárodní krizi ocelářství, jeho vývozy klesly o 7 % ze zhruba 78000
tun v roce 1997 asi na 73000
tun v roce 1999, ale potom stouply přibližně na 76000
Velikost dumpingu a zotavení z minulého dumpingu (77) Pokud jde o dopad velikosti rozpětí dumpingu na situaci výrobního odvětví Společenství, zjištěného během OŠ, je třeba vzít na vědomí, že rozpětí zjištěné pro Rusko je vyšší, než rozpětí zjištěné v původním OŠ (viz 37. bod odůvodnění).
Situace výrobního odvětví Společenství se do jisté míry zlepšila po zavedení opatření, ale k úplnému zotavení nedošlo.
Jestliže by tedy byla opatření zrušena, dopad rozpětí dumpingu zjištěného v současném šetření by byl významný.
Růst
(78) Připomíná se, že spotřeba Společenství mezi léty 1997 a 1999 vzrostla o 5 % a potom v průběhu OŠ klesla o 4,9 %; vrátila se tedy na úroveň blízkou té, která byla dosažena v roce 1997.
Objem prodejů výrobního odvětví Společenství v tomto období sledoval podobný trend, pokles v letech 1999 až 2000 byl však méně výrazný, než snížení spotřeby v těchto letech.
5. Závěry o situaci výrobního odvětví Společenství
(79) V množstevním vyjádření umožnilo zavedení antidumpingových opatření na dovozy dotyčného výrobku z Ruska zlepšení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství v době od roku 1977 do roku 1999.
Umožnilo to výrobnímu odvětví Společenství zvýšit výrobu o 3,7 % a prodeje na trhu Společenství o 10 %.
Ve stejném období se tím také zlepšil jeho podíl na trhu o 3,4 procenta.
Tento trend se však v OŠ obrátil (výroba: -0,3 %, dodávky do Společenství: -4,3 procenta), zatímco spotřeba ve stejné době klesla o 4,9 % (viz 47. bod odůvodnění).
(80) Finanční situace výrobního odvětví Společenství se po uvalení opatření zpočátku zlepšovala, avšak ve vlně celkové nestability, kterou trpěl světový trh s ocelí, ceny výrobního odvětví Společenství, jež byly zároveň vystaveny tlaku, vyvíjenému cenami dovozů z Ruska, klesly za léta 1997 a 1998 asi o 8 %.
Přes významné úsilí o restrukturalizaci, vyvíjené výrobci Společenství, značnému růstu jejich produktivity a zlepšené situace v objemu prodejů tento pokles cen vedl v době od roku 1998 do OŠ ke stálému snižování ziskovosti výrobního odvětví Společenství.
(81) Z toho tedy plyne závěr, že přes pozorované zlepšení, které následovalo po uložení antidumpingových opatření, je postavení výrobního odvětví Společenství stále oslabeno.
F. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OBNOVENÍ POŠKOZOVÁNÍ
(82) S vědomím, že zařízení na výrobu GOES může být používáno také na výrobu jiných výrobků (viz 63. bod odůvodnění), nemělo smysl přesně hodnotit výrobní kapacitu ruských vývozců pouze vzhledem k dotyčnému výrobku.
Přesto, jak se uvádí v 41. bodu odůvodnění, výrobci GOES v Rusku zvětšili ve zkoumaném období své celkové dostupné výrobní kapacity (určené jak pro dotyčný výrobek, tak pro jiné výrobky) asi o 10 %.
Nyní dosažená úroveň daleko přesahuje to, co může jejich vnitrostátní trh nebo ostatní potenciální třetí trhy absorbovat.
Ve skutečnosti by tato nyní dosažená úroveň kapacity postačila uspokojit veškerou poptávku po GOES ve Společenství.
Jak již upozorňuje 40. bod odůvodnění, ruští výrobci GOES mají k dispozici značnou záložní kapacitu, kterou by mohli využít k zásobování vývozních trhů.
Je pravda, že kdyby tyto další objemy byly směrovány na trh Společenství, mohly by velmi snadno přestoupit ty významné úrovně, které byly zjištěny v původním šetření.
(83) Od roku 1994 ruští výrobci GOES rozvíjeli svou prodejní organizaci v Evropském společenství.
Například jeden z vyvážejících výrobců má nyní vlastní spřízněnou prodejní organizaci ve Společenství.
Uvážíme-li investice, vydané pro tento účel, je jasné, že ruští výrobci mají v úmyslu své prodeje na trhu EU rozvíjet.
(84) Stejně jako v OŠ, ruští výrobci stále prodávají GOES na trhu Společenství za ceny podstatně nižší, než jsou ceny výrobců Společenství; takovéto cenové chování ve spojení s jejich schopností prodávat zvýšená množství by pravděpodobně vedlo ke stlačení cen na trhu Společenství, jestliže by platná opatření byla ponechána vypršet, jak bylo zjištěno v původním šetření.
(85) Jak je uvedeno v 59. až 81. bodu odůvodnění, výrobní odvětví Společenství je stále v povážlivé situaci, zejména s ohledem na jeho ziskovost.
Je pravděpodobné, že pokud by výrobní odvětví Společenství bylo vystaveno zvýšeným objemům dovozů z Ruska za podbízené ceny, vedlo by to ke zhoršení jeho finanční situace, jak bylo zjištěno v původním šetření.
Z toho tedy vyplývá závěr, že by zrušení těchto opatření se vší pravděpodobností vedlo k pokračování a/nebo obnovení poškozování výrobního odvětví Společenství.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(86) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by prodloužení platných antidumpingových opatření bylo proti zájmům Společenství jako celku.
Tato analýza byla založena na zhodnocení všech různých zájmů s tím spojených, tj. zájmů výrobního odvětví Společenství, jejich dodavatelů surovin, dovozců a uživatelů dotyčného výrobku.
Pro účely této analýzy si Komise vyžádala informace ode všech identifikovaných dotčených stran.
(87) Je třeba také vzít na vědomí, že - v souvislosti s přezkumem vypršení -důkladné prozkoumání situace, v níž antidumpingová opatření platí, dovoluje vyhodnotit každý negativní, nepatřičný dopad platných antidumpingových opatření na dotčené strany.
2. Zájem Společenství
(88) Jak ukazuje shora uvedená analýza jeho situace, výrobní odvětví Společenství bylo na začátku zkoumaného období schopno zlepšovat svou situaci a zejména obnovit uspokojivou úroveň své ziskovosti.
To ukazuje, že toto výrobní odvětví je schopno těžit z ochrany, kterou mu nabízejí antidumpingová opatření proti nekalým obchodním praktikám.
(89) Výrobní odvětví Společenství také ukazuje svou ochotu a rozhodnutí konsolidovat svou konkurenceschopnou přítomnost jak na trhu Společenstvím, tak na celém světě.
Od původního šetření toto výrobní odvětví prošlo programem důležité restrukturalizace a nyní je kontrolováno dvěma nezávislými finančními skupinami za účelem centralizace a zajištění zdrojů surovin pro GOES u skupiny Thyssen Krupp a společných investic do vyšších technických jakostí a zlepšení užitkových vlastností (snížení ztrát v jádru).
Fúze tří ze čtyř stěžovatelů do stejné holdingové společnosti měla fakticky za cíl vytvoření většího subjektu, který by mohl účinněji soutěžit s ostatními výrobci GOES (asi 11) na světovém trhu.
(90) Je zřejmé, že výrobní odvětví Společenství bylo ve zkoumaném období stále v nejisté situaci a že si potřeboval zachovat dostatečný objem výroby a dodávek jak na domácí trh, tak na vývozní trhy, aby udrželo břemeno svých fixních nákladů na snesitelné úrovni a zachovalo si konkurenceschopnost.
Jinými slovy, úsilí vynaložené výrobním odvětvím Společenství na racionalizaci výroby a restrukturalizaci by bylo zmařeno, jestliže by mu obnovený a zvýšený dumping zabránil dosáhnout dostatečný objem prodejů.
(91) Z toho plyne závěr, že uváží-li se současná životaschopnost výrobního odvětví Společenství a jeho intenzivní úsilí zůstat konkurenceschopným jak na evropské, tak světové úrovni, má se zato, že v případě uplynutí platnosti opatření by bylo postavení výrobního odvětví Společenství ohroženo následným očekávaným vzrůstem dovozů GOES z Ruska.
3. Zájmy dodavatelských odvětví
(92) Na dotazník Komise odpověděl pouze jeden dodavatel.
Tato společnost, která patří do stejné holdingové společnosti jako tři shora zmínění výrobci Společenství (viz 60. bod odůvodnění), vyrábí oceli různé jakosti a zejména surovinu, nezbytnou pro výrobu GOES.
Nyní je jediným zbývajícím významným výrobcem oceli této jakosti v Evropském společenství, protože ostatní velké ocelářské skupiny její výrobu opustily.
Tato společnost investovala značné prostředky do racionalizace a rozvoje výroby křemíkové elektrooceli.
K této investici došlo současně se shora uvedenou fúzí (viz 60. bod odůvodnění).
Lze na ni pohlížet jako na celkové úsilí skupiny zlepšit svou konkurenceschopnost.
Ze shora uvedeného je zřejmé, že tento dodavatel křemíkové elektrooceli je úzce závislý na situaci výrobního odvětví Společenství.
Mimo to, protože je obtížné přejít z výroby křemíkové elektrooceli na výrobu ocelí jiných jakostí bez vynaložení významných nákladů, každé snížení výroby GOES by mělo zpětný účinek na zaměstnanost.
(93) Z toho tedy vyplývá závěr, že je také v zájmu dodavatelů, aby opatření zůstala v platnosti.
4. Zájmy dovozců GOES
(94) Na tomto šetření nespolupracoval žádný nezávislý dovozce.
Na základě dostupných informací je nutno poznamenat, že dotyčný výrobek, který obecně dovážejí specializovaní dovozci a obchodníci s ocelí, představuje pouze malou část pestré palety ocelových výrobků, s nimiž obchodují.
Má se tudíž zato, že pokračování antidumpingových opatření by nemělo mít žádný nebo jen minimální dopad na celkovou situaci dotyčných dovozců a obchodníků.
5. Zájmy uživatelských odvětví
(95) Dotazník, přizpůsobený jejich činnosti, obdrželo asi 40 uživatelů GOES.
Komise obdržela devět odpovědí, které představovaly méně než 20 % celkové spotřeby GOES ve Společenství.
(96) Uživatelská odvětví lze rozdělit do dvou hlavních odvětví:
- první z nich stříhá GOES podle předem definovaných tvarů a z těchto kusů sestavuje transformátorová jádra, která pak dále prodává výrobcům transformátorů k dalšímu zpracování,
- druhý vyrábí transformátory.
Toto výrobní odvětví buď používá jádra, vyrobená shora uvedeným odvětvím, anebo samo jádra vyrábí před výrobou transformátorů.
(97) Odvětví výrobců transformátorových jader se vyvinul nedávno.
Existuje v něm jen několik ekonomických subjektů a jen jedna společnost, spřízněná s jedním ze stěžovatelů, spolupracovala v šetření.
Ačkoliv jsou GOES z hlediska nákladů nejvýznamnější položkou ve výrobě transformátorových jader, neexistují žádné náznaky, že je toto odvětví vystaveno zvláštním tlakům, zaměřeným na snižování jeho cen.
Ve skutečnosti jsou tyto subjekty, které zásobují výrobce transformátorů, úzce závislí na cenách, které mohou za své výrobky dostat výrobci transformátorů.
(98) Naopak, odvětví výrobců transformátorů je dlouho zavedené odvětví, které tradičně zásobuje velké výrobce elektřiny.
Toto výrobní odvětví transformátorů obecně patří k velkým průmyslovým skupinám s celosvětovou působností.
Některé z nich zřídily samostatné nákupní organizace, které soustřeďují všechny objednávky pro skupinu, aby zlepšily své vyjednávací postavení vůči výrobcům GOES.
Existuje také několik menších skupin nebo společností.
GOES představují podstatnou položku v celkových nákladech na hotový výrobek tohoto odvětví (od 10 % do 30 % podle druhu transformátoru).
Toto odvětví vyjádřilo jako hlavní svou starost, aby mohlo vyvíjet činnost na zdravém konkurenčním trhu, který mu umožní vyrábět a prodávat jakostní výrobky.
(99) V tomto ohledu někteří uživatelé GOES tvrdili, že byli v OŠ postaveni před nedostatek dodávek od části některých výrobců ze Společenství, kvůli vnímanému nedostatku dostupných kapacit.
Jiní uváděli, že nebylo možné dovézt GOES z jiných zdrojů.
Nepředložili však jediný důkaz na doložení těchto tvrzení.
V každém případě je to v příkrém rozporu s nálezy současného šetření.
Jak je uvedeno v 64. bodu odůvodnění, výrobní odvětví Společenství mělo ve zkoumaném období dostupné kapacity, které mu umožňovaly vyrábět větší množství GOES.
Navíc bylo také možné dovážet GOES z jiných zdrojů, jako jsou Polsko nebo Česká republika (viz 58. bod odůvodnění).
Tato tvrzení jsou proto nepodložená.
(100) Pokud jde o situaci v hospodářské soutěži na trhu Společenství s GOES, někteří uživatelé tvrdili, že pokračování opatření tím, že omezí vývozy z Ruska, bude uměle udržovat vysoké ceny GOES.
To by poškodilo jejich vlastní schopnost soutěže na trhu Společenství.
Avšak podle údajů Eurostatu se ukázalo, že objem dovozů ze třetích zemí je dosti omezen, takže se podíl evropských uživatelů na trhu nezhoršil, ani neklesl jejich objem vývozních prodejů.
Ukázalo se také, že průměrné ceny dovážených transformátorů zůstaly téměř stálé.
Z toho tedy vyplývá, že stávající antidumpingová opatření konkurenceschopnost tohoto odvětví nijak nepoškodila.
(101) Dále byla kritizována skutečnost, že skupina Thyssen Krupp je jak jediným výrobcem křemíkové elektrooceli ve Společenství, tak vlastníkem tří ze čtyř výrobců GOES ve Společenství.
Komise podrobně analyzovala zvláštní situaci skupiny Thyssen Krupp s ohledem na ustanovení Smlouvy o založení ESUO, která se týkají hospodářské soutěže (viz 60. a 89. bod odůvodnění).
V průběhu šetření nebyly zpřístupněny žádné nové nebo další informace, které by ukazovaly, že se situace v hospodářské soutěži jakkoli změnila od doby, kdy Komise prováděla shora zmíněné zkoumání.
Tato kritika je tedy také nepodložená.
(102) Ze shora uvedeného vyplývá, ž situace uživatelů není opatřeními významně ovlivněna.
Navíc neexistuje náznak, že jejich pokračování bude mít v budoucnosti jiný dopad.
(103) Jestliže by byla opatření zrušena, postavení výrobního odvětví Společenství by bylo vystaveno riziku dalšího oslabení, kvůli pokračování a/nebo obnovení podbízených dovozů.
Jak je uvedeno výše v 92. bodu odůvodnění a s uvážením zvláštní povahy a složitosti výroby GOES, je počet dostupných zdrojů dodávek GOES na světové úrovni dosti omezen.
Jestliže by výrobní odvětví Společenství snížilo svou aktivitu, stali by se uživatelé GOES postupně stále závislejšími na dovezených materiálech.
(104) V tomto ohledu je také třeba vzít na vědomí, že dotyčný výrobek lze považovat za strategický výrobek pro uživatelská odvětví.
GOES jsou skutečně jedinečný výrobek, který ve většině svých aplikací nemůže být nahrazen žádným alternativním materiálem.
Složitý výrobní proces skutečně způsobuje, že izotropní ocel je významně odlišná od většiny ostatních jakostí oceli.
GOES se používají hlavně ve výrobě výkonových a distribučních transformátorů.
Jsou tudíž klíčovým prvkem ve strategickém odvětví, o který se opírá infrastruktura rozvodu energie.
Je proto v zájmu evropských uživatelských odvětví, aby zdroje dodávek ve Společenství nebyly dále oslabovány pokračováním nebo obnovením podbízených dovozů.
6. Závěr
(105) S ohledem na shora uvedené skutečnosti a úvahy se dochází k závěru, že prodloužení opatření není proti zájmům Společenství jako celku.
H. FORMA OPATŘENÍ
(106) Toto šetření se omezilo na čl. 11 odst. 2 základního nařízení [9]. Jak je uvedeno výše (viz 6. bod odůvodnění), budou pokračovat šetření v rámci čl. 11 odst. 3 o vhodnosti formy opatření a statutu MET. V této souvislosti se připomíná, že rozhodnutím Komise č. 303/96/ESUO ze dne 19. února 1996 Komise přijala závazek, který má být dodržen až do výsledku šetření podle čl. 11 odst. 3.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(107) Všechny dotyčné strany byly informovány o základních skutečnostech, o které se opírá úmysl doporučit zachování stávajících opatření v jejich současné formě.
Bylo jim také poskytnuto období, v kterém se po tomto oznámení mohou vyjádřit.
Žádné nové argumenty nebyly předloženy.
(108) Ze shora uvedeného vyplývá, jak uvádí čl. 11 odst. 2 základního nařízení, že antidumpingová opatření použitelná pro dovozy GOES původem z Ruska a uložená rozhodnutím č. 303/96/ESUO je třeba zachovat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu za studena válcovaných izotropních plechů a pásů z křemíkové elektrooceli o šířce přesahující 500 mm kódů KN 72251100 (plechy o šířce větší než 600 mm) a 72261110 (plechy o šířce větší než 500 mm, ale menší než 600 mm), pocházejících z Ruska.
2. Sazba tohoto konečného antidumpingového cla je 40,1 % z čisté ceny vyplaceně na hranice Společenství před proclením (doplňkový kód TARIC 8877).
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 1, toto clo se nepoužije na dovozy dotyčných výrobků, které vyvážejí a fakturují přímo kupujícím ve Společenství tyto společnosti (obě pod doplňkovým kódem TARIC 8878):
- Novolipetsk Iron and Steel Corporation (NMLK), Lipetsk
- Viz Stal, Jekatěrinburg
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 152/2003
ze dne 27. ledna 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 299/2001 na dovozu manganistanu draselného pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen základní nařízení), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V únoru 2001 uložila Rada nařízením (ES) č. 299/2001 [2] konečná antidumpingová cla z dovozu manganistanu draselného pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Tato cla mají formu zvláštních cel.
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise prostřednictvím oznámení (oznámení o zahájení) zveřejněného v Úředním věstníku Evropských společenství [3] oznámila zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz manganistanu draselného pocházejícího z ČLR do Společenství.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise se záměrem prověřit přiměřenost platných opatření.
Stávající opatření, tj. clo ve formě zvláštního cla, neřeší situace, ve kterých bylo dovezené zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno.
3. Šetření
(4) Komise oficiálně vyrozuměla vyvážející výrobce, dovozce a odběratele, o kterých je známo, že se jich to týká, a jejich sdružení, zástupce dotyčné vyvážející země a výrobce Společenství o zahájení řízení.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost písemně vyjádřit své stanovisko k situaci a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení.
(5) K situaci se písemně vyjádřil jistý počet vyvážejících výrobců z dotyčné země i výrobců Společenství a dovozců/obchodníků ze Společenství.
Všem stranám, které o to ve výše uvedené lhůtě požádaly a které prokázaly, že existují zvláštní důvody k tomu, proč by měly být vyslechnuty, byla dána příležitost ke slyšení.
(6) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely rozhodnutí o přiměřenosti platných opatření,
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], stanoví za účelem určení celní hodnoty poměrné rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny v případech, kdy bylo zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno.
(8) Aby se zabránilo vybírání nadměrně vysoké částky antidumpingového cla, snižuje se v případě poškozeného zboží zvláštní clo o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
(9) Výrobci ze Společenství tvrdili, že výraz "poškozený" je nejasný a mohl by být předmětem značně rozdílných výkladů, které by mohly vést k obcházení antidumpingových cel nebo dokonce učinit antidumpingová cla neučinnými.
S cílem zabránit obcházení bylo navrženo, aby pokaždé, když budou celní orgány považovat zboží za poškozené, bylo předloženo stanovisko druhého, nezávislého znalce k otázce, zda je zboží poškozeno.
(10) Je třeba poznamenat, že oceňování zboží, ať už poškozeného či nikoli, provádějí celní orgány podle osvědčených pravidel stanovených celním kodexem Společenství, která neumožňují značně rozdílné výklady, jež by mohly učinit antidumpingové clo neučinným.
Vzhledem k těmto zavedeným pravidlům není třeba přijímat zvláštní ustanovení pro zboží podléhající antidumpingovým opatřením.
Žádost o zavedení povinného stanoviska druhého znalce se proto zamítá.
(11) Dochází se tudíž k závěru, že vzhledem k tomu, že dotčené strany nepředložily žádný oprávněný argument, v případech, kdy bylo zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a skutečně zaplacená nebo splatná cena byla proto za účelem určení celní hodnoty poměrně rozdělena, se zvláštní clo snižuje o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 299/2001 se v článku 1 doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a skutečně zaplacená nebo splatná cena byla proto za účelem určení celní hodnoty poměrně rozdělena podle nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 článku 145, se částka antidumpingového cla vypočtená na základě částek uvedených výše snižuje o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 153/2003
ze dne 27. ledna 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 1603/2000 o dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropských společenství [1] (dále jen základní nařízení), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V červenci 2000 uložila Rada nařízením (ES) č. 1603/2000 [2] konečná antidumpingová cla z dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických (dále jen "USA").
Tato cla mají formu zvláštních cel.
2. Zahájení postupu
(2) Dne 13. června 2002 Komise prostřednictvím oznámení (oznámení o zahájení) zveřejněného v Úředním věstníku Evropských společenství [3] oznámila zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz ethanolaminů pocházejících z USA do Společenství;
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise se záměrem prověřit přiměřenost platných opatření.
Stávající opatření, tj. clo ve formě zvláštního cla, neřeší situace, ve kterých bylo dovezené zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno.
3. Šetření
(4) Komise oficiálně vyrozuměla vyvážející výrobce, dovozce a odběratele, o kterých je známo, že se jich to týká, a jejich sdružení, zástupce dotyčné vyvážející země a výrobce Společenství o zahájení řízení.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost písemně vyjádřit své stanovisko k situaci a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení.
(5) K situaci se písemně vyjádřil jistý počet vyvážejících výrobců z dotyčné země i výrobců Společenství a dovozců/obchodníků ze Společenství.
Všem stranám, které o to ve výše uvedené lhůtě požádaly a které prokázaly, že existují zvláštní důvody k tomu, proč by měly být vyslechnuty, byla dána příležitost ke slyšení.
(6) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely rozhodnutí o přiměřenosti platných opatření,
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], stanoví za účelem určení celní hodnoty poměrné rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny v případech, kdy bylo zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno.
(8) Aby se zabránilo vybírání nadměrně vysoké částky antidumpingového cla, snižuje se v případě poškozeného zboží zvláštní clo o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
(9) Výrobci ze Společenství tvrdili, že výraz "poškozený" je nejasný a mohl by být předmětem značně rozdílných výkladů, které by mohly vést k obcházení antidumpingových cel nebo dokonce učinit antidumpingová cla neučinnými.
S cílem zabránit obcházení bylo navrženo, aby pokaždé, když budou celní orgány považovat zboží za poškozené, bylo předloženo stanovisko druhého, nezávislého znalce k otázce, zda je zboží poškozeno.
(10) Je třeba poznamenat, že oceňování zboží, ať už poškozeného či nikoli, provádějí celní orgány podle osvědčených pravidel stanovených celním kodexem Společenství, která neumožňují značně rozdílné výklady, jež by mohly učinit antidumpingové clo neučinným.
Vzhledem k těmto zavedeným pravidlům není třeba přijímat zvláštní ustanovení pro zboží podléhající antidumpingovým opatřením.
Žádost o zavedení povinného stanoviska druhého znalce se proto zamítá.
(11) Podle názoru jednoho z příslušných dovozců by se v případě poškození výrobku nemělo vybírat žádné antidumpingové clo, protože výrobek není možné považovat za výrobek stejného druhu.
(12) V této souvislosti platí, že je-li výrobek poškozen, nepřestává být automaticky výrobkem stejného druhu.
Stále může mít stejné fyzikální a chemické vlastnosti a může být používán pro stejné účely, což by mohlo příslušnému průmyslovému odvětví Společenství způsobit škodu.
Argument se proto zamítá.
(13) Dochází se tudíž k závěru, že vzhledem k tomu, že dotčené strany nepředložily žádný oprávněný argument, v případech, kdy bylo zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a skutečně zaplacená nebo splatná cena byla proto za účelem určení celní hodnoty poměrně rozdělena, se zvláštní clo snižuje o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1603/2000 se v článku 1 doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a skutečně zaplacená nebo splatná cena byla proto za účelem určení celní hodnoty poměrně rozdělena podle nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 článku 145, se částka antidumpingového cla vypočtená na základě částek uvedených výše snižuje o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 155/2003
ze dne 27. ledna 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 1824/2001 na dovozy neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského spoelčenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1) V září 2001 Rada nařízením (ES) č. 1824/2001 [2] uložila konečná antidumpingová cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") a Tchaj-wanu.
Tato cla měla formu zvláštního cla.
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise ohlásila svým oznámením (oznámení o zahájení) zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství [3]zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z ČLR a Tchaj-wanu do Společenství.
(3) Uvedený přezkum byl zahájen z podnětu Komise za účelem zkoumání vhodnosti platných opatření.
Současné opatření, tj. clo ve formě zvláčtního cla, neřeší situaci, kdy dovezené zboží bylo poškozeno před vstupem do volného oběhu.
3. Šetření
(4) Komise úředně informovala vyvážející výrobce, dovozce a obecně známé spotřebitele a jejich sdružení, zástupce dotyčných vyvážejících zemí a výrobce Společenství o zahájení řízení.
Dotčeným účastníkům byla poskytnuta možnost písemně vyjádřit jejich stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení.
(5) Řada vyvážejících výrobců dotyčných zemí a také výrobci Společenství a dovozci/obchodníci Společenství písemně sdělili svá stanoviska.
Všem účastníkům, kteří o to požádali ve výše uvedené lhůtě a kteří prokázali existenci konkrétních důvodů pro jejich slyšení, byla poskytnuta možnost slyšení.
(6) Komise zjistila a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účel rozhodnutí o vhodnosti platných opatření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 [4], kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, stanoví pro určení celní hodnoty poměrné rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné v situacích, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu.
(8) Aby se zabránilo ukládání nadměrně vysokého antidumpingového cla, v případě poškozeného zboží by zvláštní clo mělo být sníženo o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
Podle osvědčených pravidel, stanovených v celním kodexu Společenství, se celní hodnota snižuje o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(9) Žádný účastník nepodal žádné připomínky nebo námitky proti tomuto návrhu.
(10) Proto se došlo k závěru, že při neexistenci žádné opodstatněné námitky dotčených účastníků, v případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu a cena skutečně zaplacená nebo splatná je proto za účelem určení celní hodnoty rozdělená, se zvláštní clo snižuje o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Rady (ES) č. 1824/2001 se článek 3 nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu a cena skutečně zaplacená nebo splatná je proto za účelem určení celní hodnoty rozdělená podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, výše antidumpingového cla vypočteného na základě výše uvedených částek se snižuje o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
2. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 159/2003
ze dne 29. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2377/2002 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro sladovnický ječmen ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (ES) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2377/2002 [3] se otevírá celní kvóta pro dovoz 50000 tun sladovnického ječmene kódu KN 10030050.
Tento kód byl vytvořen během zvláštních jednání Uruguayského kola a vztahuje se ke kódu HS 100300.
S cílem zabránit praktickým celním problémům při dovozu sladovnického ječmene v rámci této kvóty, měl by být použit kód HS 100300, který sladovnický ječmen rovněž zahrnuje.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 2377/2002 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Otevírá se celní kvóta pro dovoz 50000 tun sladovnického ječmene kódu HS (ex) 100300 určeného k výrobě piva dozrávajícího v sudech z bukového dřeva."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 162/2003
ze dne 30. ledna 2003
o povolení doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Rady č.1756/2002 [2], a zejména na článek 9 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 bodu aaa) směrnice 70/524/EHS musejí být povolení k uvedení kokcidiostatik do oběhu vázána na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu.
Taková povolení lze udělit na dobu 10 let za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky stanovené v článku 3a uvedené směrnice.
(2) Posouzení žádosti o povolení kokcidiostatického přípravku popsaného v příloze tohoto nařízení ukazuje, že podmínky uvedené v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Kokcidiostatický přípravek lze tudíž povolit a zahrnout do kapitoly I seznamu povolených doplňkových látek v krmivech uvedeného v čl. 9t písm. b) této směrnice.
(3) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko, pokud jde o bezpečnost a příznivé účinky kokcidiostatického přípravku na živočišnou produkci za podmínek stanovených v příloze tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka náležející do skupiny "Kokcidiostatik a jiných léčebných substancí", uvedená v příloze tohoto nařízení, se povoluje jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 188/2003
ze dne 31. ledna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2222/2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], ve znění nařízení (ES) č. 2500/2001 [2], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z cílů čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1268/1999 je vyřešit prioritní a zvláštní problémy dlouhodobého přizpůsobení zemědělství a venkovských oblastí v kandidátských zemích. Takovými problémy mohou být škody, které v zemědělství a ve venkovských oblastech způsobily mimořádné přírodní katastrofy, jak o tom svědčí povodně, které způsobily značné škody ve více kandidátských zemích v srpnu 2002. Společenství musí být schopno reagovat vhodným způsobem na takové mimořádné přírodní katastrofy za použití různých nástrojů, včetně předvstupního nástroje vytvořeného nařízením (ES) č. 1268/1999 (předvstupní nástroj).
2222/2000 [3] ve znění nařízení (ES) č. 2252/2001 [4] neobsahuje žádné zvláštní ustanovení týkající se řízení podpory, pokud je poskytování takové podpory spojeno s mimořádnou přírodní katastrofou nebo pokud je jí ovlivněno.
Taková ustanovení by měla být stanovena, aby Společenství mohlo patřičně a rychle reagovat na podobné katastrofy.
(3) Podle čl. 5 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 2222/2000 je jedním z úkolů agentury Sapard výběr projektů. Zkušenost ukázala, že za určitých okolností se tímto úkolem nemusí zabývat tato agentura.
(4) V čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 2222/2000 se stanoví pravidla pro automatické uvolnění nevyužitých rozpočtových položek, která odrážejí pravidla uvedená v čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5], ve znění nařízení (ES) č. 1447/2001 [6]. Aby tato pravidla mohla být použita v rámci programu Sapard za podmínek rovnocenných podmínkám pro členské státy, je třeba vzít v úvahu, že bez rozhodnutí Komise svěřujících řízení podpory kandidátským zemím nemůže být nástroj použit, nemohou vzniknout žádné způsobilé výdaje na projekty a v důsledku toho nemohou být finanční prostředky pro dotyčné země předmětem platebních příkazů. Datum přijetí těchto rozhodnutí bude mít pravděpodobně dopad na použití rozpočtových položek v počátečních letech používání předvstupního nástroje v každé kandidátské zemi.
(5) Vzhledem k tomu, že provádění programů Sapard začalo ve většině kandidátských zemí teprve v roce 2002, zatímco rozpočtové položky byly zahrnuty do rozpočtu poprvé v roce 2000, je vhodné o dva roky prodloužit lhůtu pro použití rozpočtových položek u ročních přídělů na roky 2000 až 2002 a poté postupně přejít k pravidlům pro automatické uvolňování podle nařízení (ES) č.
1260/1999. Existuje-li navíc riziko uvolnění, měly by být žádosti o platbu přípustné do konce dotyčného čtvrtletí.
(6) Nařízení (ES) č. 2222/2000 by proto mělo být změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro Evropský orientační a záruční fond (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2222/2000 se mění takto:
1) V článku 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"j) "mimořádnou přírodní katastrofou" přírodní katastrofa neobvyklého rozsahu, způsobující značné škody a mající ničivé účinky."
2) V čl. 5 odst. 1 se druhá a třetí odrážka nahrazují tímto:
"— výběr projektů, s výjimkou případu, kdy je pro dotyčné opatření ve schváleném programu Sapard pro zemědělství a rozvoj venkova (dále jen program) určen pouze jeden příjemce nebo byl úkol výběru projektů svěřen určenému subjektu nebo subjektům;
— kontrolu žádostí o schválení projektů z hlediska jejich podmínek, způsobilosti pro udělení podpory a z hlediska obsahu schváleného programu, popřípadě včetně dodržování pravidel pro zadávání veřejných zakázek."
3) V článku 7 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. S ohledem na požadavky článku 10 Komise uvolňuje každou část závazku, pro který se neuskutečnila záloha anebo pro který neobdržela přípustnou žádost o platbu, v těchto lhůtách:
a) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2000: 31. prosinec 2004;
b) u rozpočtových položek odpovídajících přidělení na rok 2001: 31. prosinec 2005;
c) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na rok 2002 a 2003: 31. prosinec 2006;
d) u rozpočtových položek odpovídajících ročnímu přídělu na jakýkoliv rok po roce 2003: 31. prosinec druhého roku následujícího po roce dotyčného finančního závazku."
4) V čl. 9 odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— se uskutečňují na základě prohlášení o výdajích vzniklých příjemci podpory.
Tato prohlášení se týkají pouze vybraných projektů a výdajů vynaložených ode dne rozhodnutí Komise podle čl. 3 odst.
1, s výjimkou studií proveditelnosti a souvisejících studií týkajících se vybraných projektů a s výjimkou technické pomoci. Pokud však Komise stanoví, že došlo k mimořádné přírodní katastrofě, může se na platby příjemcům u projektů souvisejících s touto katastrofou vztahovat odchylka, která nahrazuje požadavek prohlášení o výdajích možností zálohových plateb."
5) V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komise bere v úvahu pouze žádosti o platby vypracovávané čtvrtletně agenturou Sapard, předkládané v souladu s tiskopisem stanoveným Komisí a předané vnitrostátní schvalující osobou Komisi ve lhůtě jednoho měsíce od konce každého čtvrtletí.
Další žádosti však mohou být podány tehdy, existuje-li nebezpečí, že
- čistý zůstatek účtu Sapard vedeného v eurech bude vyčerpán dříve, než bude zpracována příští čtvrtletní žádost, nebo
- bude použito uvolnění závazku podle čl. 7 odst. 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 209/2003
ze dne 3. února 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství pro určité zemědělské produkty pocházející z Libanonu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č. 1981/94 a (ES) č. 934/95 [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2335/2002 [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do dovršení postupu nutného k ratifikaci a vstupu v platnost Evropsko-středomořské dohody o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé byla uzavřena Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé, schválená rozhodnutím Rady 2002/761/ES [3], dále jen "prozatímní dohoda", která vstoupí v platnost dne 1. března 2003.
(2) V prozatímní dohodě byly v rámci celních kvót Společenství poskytnuty celní koncese při snížené nebo nulové celní sazbě na dovoz určitých zemědělských produktů pocházejících z Libanonu do Společenství.
(3) K provádění celních kvót stanovených v prozatímní dohodě je nezbytné zahrnout Libanon do nařízení (ES) č. 747/2001 a vložit do uvedeného nařízení seznam zemědělských produktů pocházejících z Libanonu, pro které platí celní kvóty.
(4) Nařízení (ES) č. 747/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Pro účely výpočtu celních kvót pro rok 2003 je v prozatímní dohodě stanoveno, že objemy celních kvót, pro které kvótové období začíná před datem vstupu prozatímní dohody v platnost, by měly být sníženy v poměru k části období, které před tímto datem uplynulo.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 747/2001 se mění takto:
1. v článku 1 se mezi slova "Sýrie" a "Izrael" vkládá slovo "Libanon";
2. vkládá se nová příloha VIa, jejíž znění je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Pro rok 2003 se objemy celních kvót Společenství, pro které kvótové období začíná před datem vstupu Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé v platnost, snižují v poměru k části období, které před tímto datem uplynulo.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 210/2003
ze dne 3. února 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2316/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o vynětí půdy z produkce v důsledku nepříznivých povětrnostních podmínek v některých regionech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci obecného režimu uvedeného v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 je nárok na platbu na plochu podmíněn povinností vynětí půdy z produkce.
(2) Prováděcí pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 2316/1999 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 327/2002 [4] stanoví, že období vynětí půdy z produkce musí začít nejpozději 15. ledna a že na půdě vyňaté z produkce není povolena žádná zemědělská produkce.
(3) V důsledku nepříznivých povětrnostních podmínek nemohou producenti v různých regionech některých členských států sklízet před 15. lednem 2003 na půdě vyňaté z produkce v hospodářském roce 2003/2004 některé plodiny, zejména brambory, kukuřici nebo cukrovou řepu a krmnou řepu. Za těchto okolností a jako výjimečné opatření by mělo být producentům na jejich vlastní žádost povoleno sklízet plodiny alespoň do 28. února 2003, aniž by to bránilo uznání dotčené půdy za půdu vyňatou z produkce, pokud producent prokáže, že byly splněny příslušné podmínky.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud může producent při podání žádosti u příslušného orgánu dotčeného členského státu prokázat, že
- v důsledku nepříznivých povětrnostních podmínek nebo pozdního výsevu nebylo možné provést sklizeň před 15. lednem 2003,
- sklizeň byla provedena nejpozději do 28. února 2003,
- všechny ostatní podmínky vztahující se na půdu vyňatou z produkce byly splněny,
považují se dotčené plochy odchylně od čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2316/1999 za řádně vyňaté z produkce v hospodářském roce 2003/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 215/2003
ze dne 3. února 2003,
kterým se podesáté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 145/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 23., 24. a 28. ledna 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 218/2003
ze dne 4. února 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 223/2003
ze dne 5. února 2003
o požadavcích na označování u ekologických metod produkce krmiv, krmných směsí a krmných surovin a o změně nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 473/2002 [2], a zejména na čl. 1 odst. 3 a článek 13 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2092/91 je třeba přijmout nařízení o požadavcích na označování jakož i na kontroly a bezpečnostní opatření pro krmiva, krmné směsi a krmné suroviny v rozsahu, ve kterém se tyto požadavky vztahují k ekologické metodě produkce.
(2) Trh s krmivy pro domácí zvířata a trh s krmivy pro kožešinová zvířata je oddělen od trhu s krmivy pro ostatní hospodářská zvířata.
Pravidla pro označování, produkci a kontroly stanovená ve článcích 5, 6, 8 a 9 nařízení (EHS) č. 2092/91 se nepoužijí na živočichy akvakultury nebo produkty akvakultury.
Toto nařízení by se proto mělo uplatňovat pouze na krmiva pro ekologicky chovaná hospodářská zvířata, kromě krmiv pro domácí zvířata, krmiv pro kožešinová zvířata a krmiv pro živočichy akvakultury.
(3) Specifická opatření pro označování krmiv pro ekologicky chovaná hospodářská zvířata musí producentům umožňovat identifikovat krmivo, které může být používáno v souladu s ustanoveními o ekologické metodě produkce.
Označení odkazující na ekologickou metodu produkce nesmí být uváděno tak, že na sebe poutá více pozornosti než k popisu nebo názvu krmiv uvedeným v uvedeném pořadí ve směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [3], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES [4], a ve směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [5], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/46/ES ze dne 23. července 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/53/ES, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat, a směrnice Rady 70/524/EHS, 96/25/ES a 1999/29/ES o výživě zvířat [6].
(4) Podíl ekologicky vyprodukovaných krmných surovin, podíl přecházejících produktů a celkový podíl krmiv zemědělského původu je třeba také uvádět hmotností sušiny, aby producenti mohli vyhovět pravidlům pro denní krmné dávky stanoveným v části B přílohy I nařízení (EHS) č.
2092/91. Je třeba proto změnit i část B přílohy I uvedeného nařízení.
(5) Mnoho obchodních značek produktů určených k výživě zvířat, které nesplňují požadavky nařízení (EHS) č. 2092/91, má označení, které mohou hospodářské subjekty považovat za odkaz na ekologickou metodu produkce.
Na přechodnou dobu je třeba učinit ustanovení, které umožní držitelům těchto obchodních značek přizpůsobit se novým pravidlům. Tato přechodná doba by se však měla poskytnout pouze obchodním značkám nesoucím výše uvedené označení, u kterých byla žádost o registraci učiněna před vyhlášením nařízení Rady (ES) č.
1804/1999 ze dne 19. července 1999, kterým se za účelem zahrnutí živočišné výroby doplňuje nařízení (EHS) č. 2092/91 [7], a kde byl hospodářský subjekt náležitě informován o skutečnosti, že produkty nebyly vyprodukovány ekologickou metodou produkce.
(6) Minimální požadavky na kontroly a bezpečnostní opatření používané pro jednotky připravující krmiva vyžadují zavedení zvláštních opatření, které je třeba začlenit do přílohy III nařízení (EHS) č. 2092/91.
(7) Zásada oddělování veškerého zařízení používaného v jednotkách připravujících ekologické krmné směsi od zařízení používaného ve stejné jednotce pro konvenční krmné směsi se považuje za účinný prostředek zabránění přítomnosti produktů a látek nepovolených ekologickou metodou produkce.
Tuto zásadu je proto třeba začlenit jako ustanovení do přílohy III nařízení (EHS) č. 2092/91.
Předpokládá se však, že okamžité zavedení bude mít důležitý ekonomický dopad na průmysl krmných směsí v několika členských státech a následně na odvětví ekologického zemědělství.
Z tohoto důvodu a aby se umožnilo odvětví ekologického zemědělství přizpůsobit se novým požadavkům oddělených výrobních linek, je třeba poskytnout možnost odchylky od tohoto ustanovení na dobu pěti let.
Tuto otázku je také třeba v blízké budoucnosti náležitě prošetřit na základě dalších informací a získaných zkušeností.
(8) Nařízení (EHS) č. 2092/91je proto třeba změnit.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se použije pro krmiva, krmné směsi a krmné suroviny uvedené ve čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 2092/91, kde jsou na těchto produktech uvedeny nebo mají být uvedeny, odkazy na ekologickou metodu produkce. Toto nařízení se nepoužije pro krmiva pro domácí zvířata, krmiva pro kožešinová zvířata a krmiva pro živočichy akvakultury.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve článku 4 nařízení (EHS) č. 2092/91.
Navíc se
1. "krmnými surovinami z ekologické metody produkce" rozumí ekologicky vyprodukované krmné suroviny nebo krmiva připravená z těchto materiálů;
2. "krmnými surovinami z produktů přecházejících na ekologické zemědělství" rozumí přecházející krmné suroviny nebo krmiva připravená z těchto materiálů.
Článek 3
1. Označování a reklamní a obchodní dokumentace vztahující se k produktům uvedeným v článku 1 mohou odkazovat na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud:
a) produkty byly vyprodukovány, připraveny nebo dovezeny hospodářským subjektem, který podléhá kontrolním opatřením stanoveným ve článcích 8 a 9 nařízení (EHS) č. 2092/91;
b) produkty a materiály, ze kterých se skládají, a jakékoli další látky používané při přípravě těchto produktů neprošly zacházením zahrnujícím použití ionizujícího záření;
c) byly dodrženy podmínky uvedené v bodech 4.12, 4.13, 4.14, 4.16. 4.17 a 4.18 části B přílohy I nařízení (EHS) č. 2092/91, jak je požadováno;
d) krmné suroviny z ekologické metody produkce nevstupují do složení produktu současně se stejnými krmnými surovinami produkovanými konvenčními prostředky;
e) krmné suroviny z produktů přecházejících na ekologické zemědělství nevstupují do složení produktu současně se stejnými krmnými surovinami produkovanými konvenčními prostředky.
2. Aniž jsou dotčeny články 4 a 5, odkaz na ekologickou metodu produkce uvedený v článku 1 se provede pouze následujícím označením:
a) "ekologicky vyprodukováno", kde alespoň 95 % sušiny produktu se skládá z ekologicky vyprodukovaných krmných surovin;
b) "může být použito v ekologické produkci v souladu s nařízením (EHS) č. 2092/91" v případě produktů obsahujících proměnlivá množství krmných surovin z ekologické metody produkce nebo krmných surovin z produktů přecházejících na ekologické zemědělství nebo konvenčních materiálů.
Článek 4
1. Označení uvedené v čl. 3 odst. 2:
a) musí být odděleno od znění uvedeného v článku 5 směrnice 79/373/EHS nebo v čl. 5 odst. 1 směrnice 96/25/ES;
b) nesmí být uvedeno v barvě, formátu nebo fontu znaků, které k sobě přitahují více pozornosti než k popisu nebo názvu krmiv uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 79/373/EHS nebo čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 96/25/ES:
c) ve stejném zorném poli musí být doprovázeno označením hmotnosti sušiny uvádějícím:
i) podíl krmné suroviny nebo krmných surovin z ekologické metody produkce;
ii) podíl krmné suroviny nebo krmných surovin z produktů přecházejících na ekologické zemědělství;
iii) celkový podíl krmiv zemědělského původu;
d) musí být doprovázeno jménem nebo kódovým číslem kontrolního subjektu nebo orgánu, kterým podléhá hospodářský subjekt, který prováděl konečnou přípravu;
e) musí být doprovázeno seznamem jmen krmných surovin z ekologické metody produkce;
f) musí být doprovázeno seznamem jmen krmných surovin z produktů přecházejících na ekologické zemědělství.
2. Označení uvedené v čl. 3 odst. 2 může být také doprovázeno odkazem na požadavek používat krmiva v souladu s pravidly stanovenými v části B přílohy I nařízení (EHS) č. 2092/91 o složení denních krmných dávek.
3. Členské státy rozhodnou o názvu nebo čísle kódu kontrolního subjektu nebo orgánu uvedeného v odst. 1 písm. d) a informují o tom Komisi.
Článek 5
Obchodní značky a prodejní popisy nesoucí označení uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 2092/91 se mohou použít, pouze pokud alespoň 95 % sušiny produktu se skládá z krmné suroviny z ekologické metody produkce.
Článek 6
Bez ohledu na články 3, 4 a 5 mohou být obchodní značky nesoucí označení uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 2092/91 i nadále používány do 1. července 2006 v označování a reklamě produktů uvedených v článku 1, které nesplňují toto nařízení, pokud jsou splněny následující podmínky:
a) o registraci obchodní značky bylo požádáno před 24. srpnem 1999 a obchodní značka je v souladu se směrnicí Rady 89/104/EHS [8]; a
b) obchodní značka je již reprodukována s jasným, výrazným a snadno čitelným označením, že produkty nejsou vyprodukovány podle ekologické metody produkce stanovené v nařízení (EHS) č. 2092/91.
Článek 7
Část B přílohy I a přílohy III nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 224/2003
ze dne 5. února 2003,
kterým se stanoví částka podpory uvedené v nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 pro soukromé skladování másla a smetany a kterým se stanoví odchylka od článku 29 nařízení (ES) č. 2771/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 34 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1614/2001 [4] stanoví, že aniž je dotčen článek 38 uvedeného nařízení, podpora pro soukromé skladování uvedená v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví každý rok. Z tohoto důvodu je třeba zejména brát v úvahu pevné náklady, denní náklady a finanční náklady na skladování a v případě finančních nákladů vývoj úrokové sazby Evropské centrální banky.
(2) Čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 stanoví dobu, během níž musí být uskladnění uskutečněno. Současná situace na trhu s máslem je dostatečným důvodem pro to, aby jako výjimečné opatření byl den, kdy mají být v roce 2003 uskladněna příslušná množství másla a smetany, posunut z 15. března na 1. březen.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora uvedená v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 se u smluv uzavřených v roce 2003 vypočítá za tunu másla nebo ekvivalentu másla takto:
a) 24 EUR na pevné náklady;
b) 0,35 EUR za každý den smluvního skladování na náklady spojené se skladováním v chladírenských skladech a
c) denní částka za smluvní skladování vypočítaná na základě 91 % intervenční ceny másla platné v den začátku smluvního skladování a na základě roční úrokové sazby ve výši 2,75 %.
Článek 2
Odchylně od čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 může být skladování v roce 2003 zahájeno již 1. března.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 225/2003
ze dne 5. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2125/95, pokud jde o seznam čínských orgánů příslušných pro vydávání osvědčení o původu pro konzervované houby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) 453/2002 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prostřednictvím verbální nóty ze dne 5. prosince 2002 čínské orgány zaslaly Komisi úplnou aktualizaci seznamu čínských orgánů příslušných pro vydávání osvědčení o původu, která jsou požadována pro účely propuštění konzervovaných hub pocházejících z této třetí země do volného oběhu a která jsou zmíněna v čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2125/95 ze dne 6. září 1995 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby rodu Agaricus [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1286/2002 [4]. V důsledku toho je třeba změnit přílohu II uvedeného nařízení.
(2) V téže nótě čínské orgány požádaly Komisi, aby při podávání žádostí o propuštění konzervovaných hub z Číny do volného oběhu ve Společenství dočasně přijímala souběžně s osvědčeními o původu opatřenými novými razítky a podpisy též osvědčení o původu opatřená razítky a podpisy orgánů uvedených v příloze II nařízení Komise (ES) č. 2125/95, naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1286/2002. Za účelem zajištění hladkého chodu dovozu je třeba, aby této možnosti mohlo být využíváno až 31. května 2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 2125/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Do 31. května 2003 může dovozce při podání žádosti o propuštění konzervovaných hub pocházejících z Číny do volného oběhu ve Společenství předkládat osvědčení o původu opatřená razítky a podpisy čínských orgánů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 2125/95, ve znění nařízení (ES) č. 1286/2002.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 244/2003
ze dne 7. února 2003,
kterým se po jedenácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 215/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 3. února 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 246/2003
ze dne 10. února 2003,
kterým se přijímá program modulů ad hoc pro výběrové šetření pracovních sil stanovený nařízením Rady (ES) č. 577/98 pro roky 2004 až 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2104/2002 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 577/98 je třeba určit prvky programu modulů ad hoc pro roky 2004 až 2006.
(2) Členské státy a Komise potřebují specifické statistické informace, aby mohly vypracovat vhodná politická opatření v oblastech modernizace organizace práce [3], slaďování pracovního a rodinného života [4] a aktivního stárnutí [5].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přijímá se v příloze uvedený program modulů ad hoc pro výběrové šetření pracovních sil pro roky 2004 až 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 247/2003
ze dne 10. února 2003,
kterým se přijímá specifikace modulu ad hoc pro rok 2004 o organizaci práce a úpravách pracovní doby stanoveného nařízením Rady (ES) č. 577/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2104/2002 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 246/2003, kterým se přijímá program modulů ad hoc pro výběrové šetření pracovních sil pro roky 2004 až 2006 [3], zahrnuje modul ad hoc o organizaci práce a úpravách pracovní doby.
(2) V souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 je třeba sestavit podrobný seznam informací shromažďovaných v modulu ad hoc nejméně 12 měsíců před začátkem referenčního období pro uvedený modul.
(3) Pro dostatečné zhodnocení pokroku dosaženého v rámci pilířů hlavních směrů politik zaměstnanosti, a zejména v rámci třetího pilíře o podpoře přizpůsobivosti podniků a jejich zaměstnanců, včetně s ohledem na kvalitu práce, potřebují členské státy a Komise srovnatelné strukturální statistiky [4].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přijímá se podrobný seznam informací shromažďovaných v roce 2004 v rámci modulu ad hoc obsaženého v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 254/2003
ze dne 11. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2368/2002, kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je vhodné zajistit, aby ustanovení stanovená nařízením Rady (ES) č. 2368/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty [1], umožňovala všem členům WTO, kteří splňují požadavky systému osvědčování procesu Kimberley, účastnit se tohoto systému.
Proto je třeba změnit definici člena stanovenou v článku 2 uvedeného nařízení a podmínky, kterými se řídí zařazení do seznamu členů obsaženého v příloze II uvedeného nařízení.
(2) Společenství a všichni další členové vyjmenovaní v příloze II nařízení (ES) č. 2368/2002 splnili požadavky Kimberleyského systému certifikace, a proto plné používání všech ustanovení uvedeného nařízení nepovede k vážnému narušení mezinárodního obchodu se surovými diamanty.
(3) Bylo poskytnuty dostatečné záruky, že tyto požadavky budou splněny do 1. února 2003.
Proto by od tohoto data mělo být zrušeno pozastavení použitelnosti těchto ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2368/2002 se mění takto:
1. V článku 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) "členem". každý stát, organizace pro regionální hospodářskou integraci, člen WTO nebo samostatné celní území, který splňuje požadavky Kimberleyského systému certifikace, oznámil tuto skutečnost předsedovi uvedeného systému a je uveden v příloze II;".
2. Článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
Na základě významných informací od předsedy Kimberleyského systému certifikace nebo jeho členů může Komise změnit seznam členů a jejich příslušných orgánů."
3. V článku 29 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Články 3, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 14, 15 a 18 se použijí ode dne 1. února 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 260/2003
ze dne 12. února 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o eradikaci přenosných spongiformních encefalopatií u ovcí a koz a pravidla pro obchod s živými ovcemi a kozami a embryi skotu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1494/2002 [4], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve stanovisku ze dne 4. a 5. dubna 2002 o bezpečném získávání materiálů z drobných přežvýkavců doporučil Vědecký řídící výbor, aby v případě, je-li v hospodářství s chovem drobných přežvýkavců zjištěna klusavka, bylo vyřazeno celé stádo.
Vědecký řídící výbor však uvedl, že porážka ovcí genotypu prionové bílkoviny ARR/ARR by ke snížení rizika přispěla pouze málo.
Aby se neodrazovalo od ohlašování choroby a aby se ochránila málo odolná plemena, měla by se tato porážka provádět postupně.
(2) V zájmu zajištění souladu s pravidly pro porážku ovcí by se měla upravit pravidla pro obchod s chovnými ovcemi uvnitř Společenství tak, aby se odstranila omezení týkající se klusavky při obchodu s ovcemi genotypu ARR/ARR.
(3) Ve stanovisku ze dne 16. května 2002 o bezpečnosti embryí skotu dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že není zapotřebí dalších opatření kromě těch, jež jsou předepsána v Protokolech Mezinárodní společnosti pro transfer embryí. Na valném zasedání v květnu 2002 se na základě podobných vědeckých důvodů Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) rozhodla zrušit veškeré obchodní podmínky týkající se embryí a vajíček skotu.
Podmínky obchodu s embryi a vajíčky skotu v souvislosti s BSE stanovené v nařízení (ES) č. 999/2001 by tedy měly být vypuštěny a rozhodnutí Komise 92/290/EHS ze dne 14. května 1992 o některých ochranných opatření proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) týkající se embryí skotu ve Spojeném království [5], ve znění Aktu o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, by mělo být zrušeno.
(4) Nařízení (ES) č. 999/2001 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy VII, VIII a XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 92/290/EHS.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 261/2003
ze dne 12. února 2003
o dočasném povolení nových užití doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na články 3 a 9e uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové užití již povolené doplňkové látky vyžaduje povolení Společenství v souladu s článkem 4 uvedené směrnice.
(2) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že lze dočasně povolit použití nové doplňkové látky v krmivech nebo nové užití již povolené doplňkové látky, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II uvedené směrnice lze toto dočasné povolení udělit na dobu nejvýše čtyř let.
(3) Výrobní společnosti předložily nové údaje na podporu žádosti o rozšíření povolení dvou enzymatických přípravků uvedených v příloze I a II tohoto nařízení, které jsou zařazeny pod čísly 50 a 51 na seznamu v přílohách směrnice 70/524/EHS, na nové kategorie zvířat.
(4) Z posouzení předložených žádostí o povolení nového užití enzymatických přípravků uvedených v příloze I a II vyplývá, že podmínky stanovené v čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny, a že rozšíření použití může být tedy dočasně povoleno na dobu čtyř let.
(5) Hodnocení žádostí také ukazuje, že musí být přijata určitá bezpečností opatření na ochranu zaměstnanců před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v příloze I a II.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(6) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivá stanoviska, pokud jde o bezpečnost uvedených přípravků za podmínek stanovených v přílohách tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky, které náležejí do skupiny "Enzymy" a jsou uvedeny v příloze I a II, se povolují jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v těchto přílohách.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 296/2003
ze dne 17. února 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 959/93 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 959/93 ze dne 5. dubna 1993 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2197/952, a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zachovávání souhrnu dvou ploch určených pro dvojí užití bavlny vede k chybějícím nebo odhadovaným údajům nebo k dvojímu započítání. Proto je nezbytné zvolit pouze jednu plochu.
(2) Je vhodné přesněji zjistit povahu a plochy technických plodin.
(3) Zpřehlednění statistiky krmiv a aktualizace třídění jsou nezbytné pro získání kvalitních statistických údajů.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/ES3,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II, III, IV, V a VIII nařízení (EHS) č. 959/93 se nahrazují přílohami I, II, III, IV a V tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003
ze dne 28. ledna 2003
o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 ze dne 23. července 1992 o vývozu a dovozu některých nebezpečných chemických látek [4] zavádí mimo jiné společný systém oznamování a informování pro vývozy chemických látek, které jsou zakázány nebo přísně omezeny ve Společenství s ohledem na jejich účinky na zdraví člověka a životní prostředí, do třetích zemí.
Nařízení zavádí jako povinný mezinárodní postup "předchozího souhlasu" (PIC) podle nezávazných ustanovení londýnských směrnic pro výměnu informací o chemických látkách v mezinárodním obchodu (londýnské směrnice) v rámci Programu OSN pro životní prostředí (UNEP) ve znění z roku 1989 a podle Mezinárodního kodexu chování při distribuci a používání pesticidů v rámci Organizace pro zemědělství a výživu (FAO) ve znění z roku 1990.
(2) Dne 11. září 1998 Společenství podepsalo Rotterdamskou úmluvu o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (Úmluva PIC).
Současně bylo přijato usnesení o prozatímních ustanoveních uvedené v závěrečném aktu diplomatické konference, které na základě znění Úmluvy stanovilo prozatímní postup PIC.
(3) Společenství by mělo zavést pravidla Úmluvy, včetně prozatímního postupu PIC do doby, než Úmluva vstoupí v platnost, a to bez jakéhokoliv oslabení úrovně ochrany životního prostředí a veřejnosti dovážejících zemí podle nařízení (EHS) č. 2455/92.
(4) Vzhledem k témuž cíli je také vhodné a nutné jít v určitých ohledech dále, než stanoví ustanovení Úmluvy. V čl.
15 odst. 4 Úmluvy se smluvním stranám poskytuje právo přijímat opatření, která jsou z hlediska ochrany zdraví člověka a životního prostředí přísnější než opatření, která se požadují v rámci Úmluvy, za předpokladu, že jsou taková opatření v souladu s ustanoveními Úmluvy a s mezinárodními právními předpisy.
(5) Pokud se jedná o účast Společenství v Úmluvě, je důležité, aby existovalo jediné kontaktní místo pro vzájemné vztahy Společenství se sekretariátem a ostatními smluvními stranami Úmluvy a s dalšími zeměmi.
Komise by měla působit jako toto kontaktní místo.
(6) Vývozy nebezpečných chemických látek, které jsou ve Společenství zakázány nebo přísně omezeny, by měly být i nadále předmětem společného postupu při oznamování vývozu.
Vzhledem k tomu by nebezpečné chemické látky, ať už jako takové nebo obsažené v přípravcích, které jsou ve Společenství zakázány nebo přísně omezeny jako přípravky na ochranu rostlin, jako ostatní formy pesticidů nebo jako průmyslové chemické látky pro použití profesionálními uživateli nebo veřejností, měly být podrobeny podobným pravidlům oznamování o vývozu, která jsou použitelná pro takové chemické látky, které jsou zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo více kategoriích použití stanovených Úmluvou, jmenovitě pesticidy nebo chemické látky pro průmyslové použití.
Kromě toho by pro chemické látky, na něž se vztahuje mezinárodní postup PIC, měla platit stejná pravidla.
Tento postup oznamování o vývozu by měl být použitelný pro vývozy ze Společenství do všech třetích zemí bez ohledu na to, zda jsou smluvními stranami Úmluvy nebo se zapojují do jejích postupů.
Členským státům by mělo být umožněno stanovit správní poplatky, které by pokryly náklady spojené s tímto postupem.
(7) Vývozci a dovozci by měli mít povinnost poskytovat informace o množství chemických látek v mezinárodním obchodu v oblasti působnosti tohoto nařízení, aby mohl být sledován a posuzován dopad a účinky ustanovení tohoto nařízení.
(8) Komise by měla předkládat do sekretariátu Úmluvy oznámení o regulačních opatřeních Společenství nebo členského státu týkajících se zákazu nebo přísného omezení chemických látek za účelem zahrnutí těchto látek do mezinárodního postupu PIC při splnění kritérií stanovených Úmluvou v tomto směru.
V případě potřeby by měly být vyžadovány doplňující informace na podporu takových oznámení.
(9) V případech, kdy regulační opatření Společenství nebo členských států nejsou postačující pro oznámení, protože nesplňují kritéria, by přesto měly být informace o těchto opatřeních poskytnuty sekretariátu Úmluvy a ostatním smluvním stranám Úmluvy v zájmu výměny informací.
(10) Je rovněž nezbytné zajistit, aby Společenství přijímalo rozhodnutí o dovozu chemických látek, na které se vztahuje mezinárodní postup PIC, do Společenství.
Tato rozhodnutí by měla vycházet z platných právních předpisů Společenství a zohledňovat zákazy a přísná omezení členských států.
V odůvodněných případech by se měly připravit změny právních předpisů Společenství.
(11) Je nutné přijmout opatření, aby členské státy a vývozci byli informováni o rozhodnutích dovážejících zemí o chemických látkách, na které se vztahuje mezinárodní postup PIC, a aby vývozci dosáhli souladu s těmito rozhodnutími.
Kromě toho, aby se zabránilo nežádoucím vývozům, například protože by dovážející země neposkytla rozhodnutí o dovozu nebo nereagovala na oznámení o vývozu, neměly by se vyvážet žádné chemické látky zakázané nebo přísně omezené ve Společenství, které splňují kritéria Úmluvy nebo na něž se vztahuje mezinárodní postup PIC, bez výslovného souhlasu dovážející země bez ohledu na to, zda je, nebo není smluvní stranou Úmluvy.
(12) Je rovněž důležité, aby všechny vyvážené chemické látky měly přiměřenou skladovatelnost, aby mohly být používány účinně a bezpečně.
Zejména u pesticidů, zvláště pesticidů vyvážených do rozvojových zemí, je podstatné, aby byly poskytnuty informace o vhodných skladovacích podmínkách, aby bylo použito vhodné balení a rozměry obalů, a to s cílem zabránit tvorbě zastaralých zásob.
(13) Výrobky obsahující chemické látky nespadají do oblasti působnosti Úmluvy.
Je však vhodné, aby se na výrobky obsahující chemické látky, které by se mohly uvolňovat při používání nebo zneškodňování a které jsou ve Společenství zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo více kategoriích stanovených Úmluvou nebo se na ně vztahuje mezinárodní postup PIC, rovněž vztahovala pravidla o oznamování vývozu.
Kromě toho by se určité chemické látky a výrobky obsahující zvláštní chemické látky, které nespadají do oblasti působnosti Úmluvy, ale které vzbuzují zvláštní obavy, neměly vůbec vyvážet.
Je třeba, aby rozhodnutí o tom, na které chemické látky se bude vztahovat taková přísná kontrola, přijala Rada kvalifikovanou většinou.
(14) Informace o přepravě chemických látek, na něž se vztahuje mezinárodní postup PIC, by měly být v souladu s Úmluvou poskytovány smluvním stranám Úmluvy, které takové informace požadují.
(15) Pravidla Společenství pro balení a označování a pro jiné požadavky na bezpečnostní informace by měla být použitelná pro všechny nebezpečné chemické látky, které jsou určeny pro vývoz do smluvních stran a jiných zemí, pokud tato ustanovení nejsou v rozporu s některými zvláštními požadavky dovážejících zemí při zohlednění příslušných mezinárodních norem.
(16) Pro zajištění účinné kontroly a prosazení těchto pravidel by členské státy měly určit orgány, např. celní orgány, které budou odpovídat za kontrolu dovozu a vývozu chemických látek v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Komise a členské státy mají klíčovou úlohu a měly by působit cíleně a koordinovaně.
Členské státy by měly zavést vhodné sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
(17) V zájmu zajištění nakládání s chemickými látkami, které je šetrné k životnímu prostředí, by měla být podporována výměna informací, sdílená odpovědnost a spolupráce mezi Společenstvím a jeho členskými státy a třetími zeměmi, a to bez ohledu na to, zda jsou třetí země smluvními stranami Úmluvy.
Zejména by měla být poskytována přímo Komisí a členskými státy nebo nepřímo podporou projektů nevládních organizací (NGO) technická pomoc rozvojovým zemím a zemím s hospodářstvím v procesu transformace, a to s cílem umožnit těmto zemím provedení Úmluvy.
(18) Pokud mají být tyto postupy účinné, je třeba je pravidelně sledovat.
Za tím účelem by členské státy měly pravidelně předkládat zprávy Komisi, která bude zase pravidelně podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(19) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(20) Na základě výše uvedeného by nařízení (EHS) č. 2455/92 mělo být zrušeno a nahrazeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cíle tohoto nařízení jsou:
a) zavést Rotterdamskou úmluvu o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodě;
b) podporovat sdílenou odpovědnost a spolupráci v mezinárodní přepravě nebezpečných chemických látek s cílem ochrany zdraví člověka a životního prostředí před potenciálním narušením a
c) přispívat k jejich používání, které je šetrné k životnímu prostředí.
Těchto cílů bude dosaženo usnadněním výměny informací o vlastnostech takových chemických látek, zavedením rozhodovacího procesu v rámci Společenství o jejich dovozu a vývozu a rozšiřováním rozhodnutí podle potřeby smluvním stranám a jiným zemím.
2. Cílem tohoto nařízení je rovněž zabezpečit, aby ustanovení směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [6] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [7], které se týkají klasifikace, balení a označování chemických látek nebezpečných pro člověka nebo životní prostředí, které jsou uváděny na trh Evropských společenství, byla použitelná rovněž pro všechny takové chemické látky, když se vyvážejí z členských států do jiných smluvních stran nebo jiných zemí, pokud by tato ustanovení nebyla v rozporu s některými zvláštními požadavky uvedených smluvních stran nebo jiných zemí.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na:
a) určité nebezpečné chemické látky, na které se vztahuje postup předchozího souhlasu (PIC) v rámci Rotterdamské úmluvy;
b) určité nebezpečné chemické látky, které jsou ve Společenství nebo v některém členském státě zakázány nebo přísně omezeny;
c) všechny vyvážené chemické látky, pokud jde o jejich klasifikaci, balení a označování.
2. Toto nařízení se nepoužije na:
a) omamné a psychotropní látky v oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [8];
b) radioaktivní materiály a látky v oblasti působnosti směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [9];
c) odpady v oblasti působnosti směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [10] a směrnice 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [11];
d) chemické zbraně v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1334/2000 ze dne 22. července 2000, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití [12];
e) potraviny a přídatné látky v potravinách v oblasti působnosti směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [13];
f) krmiva v oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [14], včetně přísad, které jsou určeny pro krmení zvířat, bez ohledu na to, zda jsou zpracovány, částečně zpracovány nebo nezpracovány;
g) geneticky modifikované organismy v oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [15];
h) s výjimkou látek uvedených v čl. 3 odst. 4 písm. b) hromadně vyráběná humánní a veterinární léčiva v oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [16] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [17];
i) chemické látky v množstvích, která pravděpodobně neovlivní zdraví a životní prostředí, a v žádném případě v množství větším než 10 kg, za předpokladu, že se dovážejí pro účely výzkumu nebo analýzy.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1. "chemickou látkou" se rozumí látka definovaná ve směrnici 67/548/EHS bez ohledu na to, zda se vyskytuje jako taková nebo obsažená v přípravku nebo je to přípravek a zda je vyrobená nebo získaná z přírodních zdrojů s výjimkou živých organismů.
Tato definice zahrnuje dvě kategorie: pesticidy, včetně vysoce nebezpečných obchodních úprav pesticidů, a průmyslové chemické látky;
2. "přípravkem" se rozumí směs nebo roztok složený ze dvou nebo více látek, jestliže se na přípravek definovaný způsobem uvedeným ve směrnici 1999/45/ES vztahuje z důvodu přítomnosti některé z těchto látek povinné označování podle právních předpisů Společenství;
3. "výrobkem" se rozumí konečný výrobek, který zahrnuje nebo obsahuje chemickou látku, jejíž použití bylo v tomto určitém výrobku zakázáno nebo přísně omezeno právními předpisy Společenství;
4. "pesticidy" se rozumějí chemické látky v některé z těchto dvou podkategorií:
a) pesticidy používané jako přípravky na ochranu rostlin v oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [18],
b) jiné pesticidy, jako jsou biocidní přípravky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [19] a jako jsou desinfekční přípravky, insekticidy a parasiticidy podle směrnice 2001/82/ES a směrnice 2001/83/ES;
5. "průmyslovými chemickými látkami" se rozumějí chemické látky v některé z těchto dvou podkategorií:
a) chemické látky pro profesionální použití,
b) chemické látky pro použití veřejností;
6. "chemickou látkou, na kterou se vztahuje oznámení o vývozu" se rozumí každá chemická látka, která je ve Společenství zakázána nebo přísně omezena v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích, a každá chemická látka, na kterou se vztahuje postup PIC, uvedená v části 1 přílohy I;
7. "chemickou látkou, která je způsobilá pro oznámení v rámci PIC" se rozumí každá chemická látka, která je ve Společenství nebo členském státě zakázána, nebo přísně omezena v jedné nebo více kategoriích.
Chemické látky, které jsou ve Společenství zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo více kategoriích, jsou uvedeny v části 2 přílohy I;
8. "chemickou látkou, na kterou se vztahuje postup PIC" se rozumí každá látka uvedená v příloze III Úmluvy nebo, před jejím vstupem v platnost, podléhající prozatímnímu postupu PIC.
Tyto chemické látky jsou uvedeny v části 3 přílohy I tohoto nařízení;
9. "zakázanou chemickou látkou" se rozumí:
a) chemická látka, jejíž všechna použití v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích jsou zakázána konečným regulačním opatřením Společenství za účelem ochrany zdraví člověka nebo životního prostředí, nebo
b) chemická látka, jejíž první použití bylo zamítnuto nebo která byla průmyslem stažena z trhu Společenství nebo v jejíž věci bylo zastaveno řízení v rámci procesu oznamování, registrace nebo schvalování, pokud existuje doklad, že tato chemická látka vzbuzuje obavy z hlediska zdraví člověka nebo životního prostředí;
10. "přísně omezenou chemickou látkou" se rozumí:
a) chemická látka, jejíž prakticky všechna použití v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích jsou zakázána konečným regulačním opatřením Společenství za účelem ochrany zdraví člověka nebo životního prostředí, ale jejíž určitá zvláštní použití jsou povolena, nebo
b) chemická látka, jejíž prakticky všechna použití byla zakázána nebo která byla průmyslem stažena z trhu Společenství nebo v jejíž věci bylo zastaveno řízení v rámci procesu oznamování, registrace nebo schvalování, pokud existuje doklad, že tato chemická látka vzbuzuje obavy z hlediska zdraví člověka nebo životního prostředí;
11. "chemickou látkou, která je zakázána nebo přísně omezena členským státem" se rozumí každá chemická látka, která je zakázána nebo přísně omezena vnitrostátním regulačním opatřením členského státu;
12. "konečným regulačním opatřením" se rozumí právní akt, jehož účelem je zakázat nebo přísně omezit chemickou látku;
13.
"Úmluvou" se rozumí Rotterdamská úmluva ze dne 10. září 1998 o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu;
14. "postupem PIC" se rozumí postup předchozího souhlasu stanovený Úmluvou;
15. "vysoce nebezpečnou obchodní úpravou pesticidu" se rozumí chemická látka obchodně upravená pro pesticidní použití, která za podmínek použití v krátké době po jediné nebo vícenásobné expozici vyvolá zřetelné silné zdravotní účinky nebo účinky na životní prostředí;
16. "vývozem" se rozumí:
a) trvalý nebo dočasný vývoz chemické látky, která splňuje podmínky čl. 23 odst. 2 Smlouvy,
b) opakovaný vývoz chemické látky, která nesplňuje podmínky uvedené v bodu a) a na kterou se vztahuje jiný celní režim, než je tranzitní režim;
17. "dovozem" se rozumí fyzické uvedení chemické látky, na kterou se vztahuje jiný celní režim, než je tranzitní režim, do celního prostoru Společenství;
18. "vývozcem" se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, jejímž jménem je vyhotovena vývozní deklarace, tj. osoba, která má v době, kdy byla přijata deklarace, smlouvu s příjemcem ve smluvní straně nebo jiné zemi a má pravomoc rozhodnout o odeslání chemické látky mimo celní prostor Společenství.
Jestliže nebyla uzavřena smlouva o vývozu nebo jestliže držitel smlouvy nejedná svým jménem, je určující pravomoc pro rozhodnutí o odeslání chemické látky mimo celní prostor Společenství;
19. "dovozcem" se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která je v době dovozu do celního prostoru Společenství příjemcem chemické látky;
20. "smluvní stranou Úmluvy" se rozumí stát nebo regionální sdružení pro hospodářskou integraci, které vyjádřily souhlas být vázáni Úmluvou a pro které Úmluva vstoupila v platnost;
21. "smluvní stranou" se rozumí:
a) smluvní strana Úmluvy,
b) každá země, která neratifikovala Úmluvu, ale účastní se postupu PIC v období, které stanoví konference smluvních stran,
c) každá země, která se před vstupem Úmluvy v platnost účastní prozatímního postupu PIC ustanoveného usnesením o prozatímním uspořádání přijatým v Rotterdamu dne 11. září 1998;
22. "jinou zemí" se rozumí každá země, která není smluvní stranou ve smyslu bodu 21;
23. "konferencí smluvních stran" se rozumí orgán zřízený podle článku 18 Úmluvy k vykonávání určitých funkcí spojených se zavedením Úmluvy;
24. "Výborem pro přezkum chemických látek" se rozumí pomocný orgán zřízený konferencí smluvních stran v souladu s čl.
18 odst. 6 Úmluvy nebo, před jejím vstupem v platnost, prozatímní Výbor pro přezkum chemických látek zřízený usnesením o prozatímním uspořádání;
25. "sekretariátem" se rozumí sekretariát Úmluvy nebo, před jejím vstupem v platnost, prozatímní sekretariát zřízený usnesením o prozatímním uspořádání;
26. "pokyny pro rozhodování" se rozumí technický dokument připravený Výborem pro přezkum chemických látek pro chemické látky, na které se vztahuje postup PIC.
Článek 4
Určené vnitrostátní orgány
Každý členský stát určí orgán nebo orgány, dále jen "určený vnitrostátní orgán" nebo "určené vnitrostátní orgány", aby vykonávaly správní funkce požadované tímto nařízením.
Členský stát o takovém určení uvědomí Komisi nejpozději do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 5
Účast Společenství v Úmluvě
Účast Společenství v Úmluvě je společnou odpovědností Komise a členských států, zejména pokud jde o technickou pomoc, výměnu informací a záležitosti týkající se urovnání sporů, zastoupení v pomocných orgánech a volby.
Pokud se týká účasti Společenství v Úmluvě, působí Komise při vykonávání správních funkcí podle Úmluvy s ohledem na postup PIC a oznamování vývozů jako společný určený orgán jménem všech určených vnitrostátních orgánů v úzké spolupráci a za konzultací s určenými vnitrostátními orgány členských států.
Komise je zejména odpovědná za předání oznámení Společenství o vývozu smluvním stranám a jiným zemím podle článku 7, za předkládání oznámení o příslušných konečných regulačních opatřeních sekretariátu podle článku 10, za předání informací o jiných konečných regulačních opatřeních, která nejsou způsobilá pro oznámení PIC v souladu s článkem 11, a rovněž obecně za příjem informací ze sekretariátu.
Komise rovněž poskytne sekretariátu odpovědi Společenství o dovozu pro chemické látky, na které se vztahuje postup PIC podle článku 12.
Kromě toho Komise koordinuje příspěvky Společenství ke všem technickým záležitostem souvisejícím s Úmluvou, k přípravě konference smluvních stran, zasedání Výboru pro přezkum chemických látek a ostatních pomocných orgánů.
V případě potřeby se vytvoří síť zpravodajů členských států, která se bude zabývat přípravou technických dokumentů, jako jsou pokyny pro rozhodování.
Komise a členské státy vyvinou nezbytnou iniciativu k zajištění přiměřeného zastoupení Společenství v různých orgánech pro zavedení Úmluvy.
Článek 6
Chemické látky, na které se vztahuje oznámení o vývozu, chemické látky, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC, a chemické látky, na které se vztahuje postup PIC
1. Chemické látky v oblasti působnosti ustanovení tohoto nařízení o oznámení o vývozu, o oznámení v rámci PIC a o postupu PIC, jsou uvedeny v příloze I.
2. Chemické látky v příloze I je možné přiřadit do jedné nebo do několika ze tří skupin chemických látek, které jsou uvedeny jako část 1, 2 a 3 uvedené přílohy.
Chemické látky uvedené v části 1 jsou předmětem oznámení o vývozu podle článku 7; v dané části jsou uvedeny podrobné informace o identitě látky, o kategorii a/nebo podkategorii použití, na které se vztahuje omezení, o druhu omezení a v případě potřeby doplňující informace, zejména o výjimkách z požadavků na oznámení o vývozu.
Chemické látky uvedené v části 2 jsou kromě toho, že jsou předmětem oznámení o vývozu podle článku 7, způsobilé pro oznámení v rámci postupu PIC podle článku 10; v dané části jsou uvedeny podrobné informace o identitě látky a o kategorii použití.
Na chemické látky uvedené v části 3 se vztahuje postup PIC; daná část obsahuje údaj o kategorii použití a v případě potřeby doplňující informace, zejména o požadavcích na oznámení o vývozu.
3. Seznamy budou veřejnosti zpřístupněny v elektronické formě.
Článek 7
Oznámení o vývozu předaná smluvním stranám a jiným zemím
1. Jestliže má vývozce vyvézt chemickou látku uvedenou v části 1 přílohy I ze Společenství do smluvní strany nebo do jiné země poprvé po datu, kdy se na tuto látku začalo vztahovat ustanovení tohoto nařízení, oznámí to určenému vnitrostátnímu orgánu členského státu, v němž je usazen, a to nejpozději 30 dní před očekávaným datem vývozu.
Následně musí vývozce oznámit určenému vnitrostátnímu orgánu první vývoz chemické látky v každém kalendářním roce, a to nejpozději 15 dní před datem vývozu.
Oznámení musí být v souladu s požadavky stanovenými v příloze III.
Určený vnitrostátní orgán ověří soulad informací s přílohou III a oznámení od vývozce neprodleně předá Komisi.
Komise přijme nezbytná opatření, aby zajistila, že příslušné orgány dovážející smluvní strany nebo jiné země obdrží oznámení nejpozději 15 dní před prvním zamýšleným vývozem chemické látky a poté před prvním vývozem chemické látky v každém následujícím kalendářním roce.
Tento postup se použije bez ohledu na očekávané použití chemické látky v dovážející smluvní straně nebo jiné zemi.
Každé oznámení o vývozu se registruje v databázi Komise a aktualizovaný seznam příslušných chemických látek a dovážejících smluvních stran a jiných zemí bude pro každý kalendářní rok zveřejněn a v případě potřeby distribuován určeným vnitrostátním orgánům členských států.
2. Jestliže Komise neobdrží od dovážející smluvní strany nebo jiné země potvrzení o přijetí oznámení o prvním vývozu uskutečněném po zařazení chemické látky do části 1 přílohy I do 30 dní po odeslání oznámení, pošle druhé oznámení.
Komise vyvine přiměřené úsilí, aby zajistila, že příslušný orgán dovážející smluvní strany nebo jiné země obdrží druhé oznámení.
3. Nové oznámení o vývozu podle odstavce 1 se požaduje u vývozů, které se uskuteční poté, co se změní právní předpisy Společenství týkající se uvádění na trh, používání nebo označování dotčených látek nebo kdykoliv se složení příslušného přípravku změní tak, že se v důsledku toho změní označení takového přípravku.
Nové oznámení musí být v souladu s požadavky stanovenými v příloze III a musí obsahovat informaci, že se jedná o revizi předchozího oznámení.
4. Jestliže se vývoz látky uskutečňuje v souvislosti s mimořádnou situací v dovážející smluvní straně nebo jiné zemi, kdy každé zdržení může ohrozit veřejné zdraví nebo životní prostředí, může určený vnitrostátní orgán po konzultaci s Komisí zcela nebo částečně upustit od výše uvedených ustanovení.
5. Povinnosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 zanikají, pokud:
a) se na chemickou látku začne vztahovat postup PIC a
b) dovážející země, která je smluvní stranou Úmluvy, poskytne odpověď sekretariátu v souladu s čl. 10 odst. 2 Úmluvy o svém souhlasu nebo nesouhlasu s dovozem chemické látky a
c) Komise obdrží tuto informaci od sekretariátu a předá ji členským státům.
Toto pravidlo se nepoužije tam, kde dovážející země, která je smluvní stranou Úmluvy, výslovně požaduje, například ve svém rozhodnutí o dovozu nebo jinak, aby vyvážející smluvní strany i nadále poskytovaly oznámení o vývozu.
Povinnosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 zanikají, pokud:
i) příslušný orgán dovážející smluvní strany nebo jiné země netrval na požadavku na oznamování vývozu chemické látky a
ii) Komise obdržela informaci ze sekretariátu nebo od příslušného orgánu dovážející smluvní strany nebo jiné země a předala ji členským státům a zpřístupnila ji na internetu.
6. Komise, příslušné určené vnitrostátní orgány členských států a vývozci poskytnou na požádání dovážejícím smluvním stranám nebo jiným zemím dostupné doplňující informace o vyvážených chemických látkách.
7. Členské státy mohou zavést systémy zavazující vývozce platit správní poplatek za každé oznámení o vývozu ve výši odpovídající jejich nákladům spojeným s prováděním postupů uvedených v tomto článku.
Článek 8
Oznámení o vývozu obdržené od smluvních stran a jiných zemí
1. Oznámení o vývozu, které Komise obdrží od určeného vnitrostátního orgánu smluvní strany nebo jiné země o vývozu chemické látky do Společenství, jejíž výroba, používání, spotřeba, přeprava, prodej a/nebo manipulace s ní je zakázána nebo přísně omezena právními předpisy uvedené smluvní strany nebo jiné země, budou zpřístupněna v elektronické formě prostřednictvím databáze spravované Komisí.
Komise potvrdí příjem prvního oznámení o vývozu, které obdrží pro každou chemickou látku od každé smluvní strany nebo jiné země.
Určený vnitrostátní orgán členského státu, do kterého směřuje uvedený dovoz, obdrží kopii každého došlého oznámení spolu se všemi dostupnými informacemi.
Ostatní členské státy mohou na požádání obdržet kopie.
2. Jestliže určený vnitrostátní orgán členského státu obdrží přímo nebo nepřímo od určených vnitrostátních orgánů smluvních stran nebo příslušných orgánů jiných zemí jakákoliv oznámení o vývozu, musí neprodleně předat tato oznámení Komisi spolu se všemi dostupnými informacemi.
Článek 9
Informace o obchodu s chemickými látkami
1. Každý vývozce chemické látky uvedené v příloze I informuje během prvního čtvrtletí každého roku určený vnitrostátní orgán svého členského státu o množství chemické látky (jako takové nebo obsažené v přípravcích), kterou dodal do jakékoli smluvní strany nebo jiné země během předcházejícího roku.
Spolu s touto informací dodá seznam názvů a adres všech dovozců, pro které se během uvedeného období uskutečnila dodávka.
Každý dovozce ve Společenství poskytne tytéž informace o množstvích dovezených do Společenství.
2. Na žádost Komise nebo určeného vnitrostátního orgánu poskytne vývozce nebo dovozce jakékoliv doplňující informace o chemické látce, které jsou nezbytné pro provedení tohoto nařízení.
3. Každý členský stát poskytne Komisi každoročně souhrnné informace v souladu s přílohou IV.
Komise tyto informace shrne na úrovni Společenství a informace, které nepodléhají utajení, zpřístupní veřejnosti ve své databázi prostřednictvím internetu.
Článek 10
Účast na oznamování zakázaných nebo přísně omezených chemických látek v rámci Úmluvy
1. Komise písemně oznámí sekretariátu chemické látky, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC, pokud tak již neučinila před vstupem tohoto nařízení v platnost.
2. Pokud se další chemické látky stanou způsobilými pro oznámení v rámci PIC a jsou zařazeny do části 2 přílohy I, oznámí to Komise sekretariátu.
Oznámení se podá co nejdříve po schválení příslušného konečného regulačního opatření Společenství, kterým se tato chemická látka zakazuje nebo přísně omezuje, nejpozději 90 dní po datu, ke kterému se má toto konečné regulační opatření použít.
Oznámení poskytne všechny příslušné informace požadované v příloze II.
3. Při určování priorit pro oznamování Komise zohlední, zda je chemická látka již uvedena v části 3 přílohy I, dále rozsah, ve kterém je možno splnit požadavky na informace uvedené v příloze II, a závažnost rizik představovaných chemickou látkou, zejména pro rozvojové země.
Pokud je chemická látka způsobilá pro oznámení v rámci PIC, ale informace nesplňují požadavky uvedené v příloze II, vývozci a/nebo dovozci poskytnou na žádost Komise všechny příslušné informace, které mají k dispozici, včetně těch, které získají z jiných vnitrostátních nebo mezinárodních programů pro kontrolu chemických látek.
4. Pokud se konečné regulační opatření oznámené podle odstavce 1 nebo 2 změní, Komise to co nejdříve po schválení nového konečného regulačního opatření oznámí písemně sekretariátu, nejpozději do 60 dní po datu, ke kterému se má nové konečné regulační opatření použít.
Komise poskytne všechny příslušné informace, které nebyly k dispozici v době, kdy se uskutečnilo původní oznámení podle odstavce 1 nebo 2.
5. Na žádost kterékoliv smluvní strany nebo sekretariátu Komise poskytne doplňující informace o chemické látce nebo o regulačním opatření, pokud je to možné.
Členské státy na požádání poskytují Komisi nezbytnou pomoc při shromažďování údajů.
6. Komise neprodleně předá členským státům informace, které obdrží od sekretariátu, o chemických látkách oznámených jinými smluvními stranami jako zakázané nebo přísně omezené.
Komise v úzké spolupráci s členskými státy zhodnotí potřebu navrhnout na úrovni Společenství opatření k zabránění jakýchkoli nepřijatelných rizik pro zdraví člověka a životní prostředí ve Společenství.
7. V případech, kdy členský stát přijme vnitrostátní regulační opatření vedoucí k zákazu nebo přísnému omezení chemické látky v souladu s platnými právními předpisy Společenství, poskytne Komisi příslušné informace.
Komise zpřístupní tyto informace členským státům.
Členské státy mohou v průběhu čtyř týdnů zaslat Komisi a členskému státu, který oznámil vnitrostátní regulační opatření, připomínky k možnému oznámení v rámci PIC, zejména včetně příslušných informací o svém vnitrostátním postoji k regulaci uvedené chemické látky.
Předkládající členský stát po zvážení připomínek uvědomí Komisi, zda
- podá oznámení sekretariátu podle tohoto článku, nebo
- poskytne sekretariátu informace podle článku 11.
Článek 11
Informace poskytované sekretariátu o zakázaných nebo přísně omezených chemických látkách, které nejsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC
Jestliže je chemická látka uvedena pouze v části 1 přílohy I nebo jestliže Komise obdrží od členského státu informace pro účely uvedené čl. 10 odst. 7 v druhé odrážce, poskytne Komise sekretariátu informace o příslušných regulačních opatřeních, aby mohly být tyto informace podle potřeby poskytnuty ostatním smluvním stranám Úmluvy.
Článek 12
Povinnosti týkající se dovozů chemických látek
1. Komise neprodleně předá členským státům pokyny pro rozhodování, které obdrží od sekretariátu. Komise přijme rozhodnutí o dovozu v podobě konečné nebo prozatímní odpovědi o dovozu jménem Společenství týkající se budoucího dovozu uvedené chemické látky do Společenství. Rozhodne v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství a s postupem uvedeným v čl. 24 odst. 2. Potom oznámí co nejdříve toto rozhodnutí sekretariátu, nejpozději však do devíti měsíců po datu rozeslání pokynů pro rozhodování sekretariátem.
Jestliže se na některou chemickou látku vztahují doplněná nebo pozměněná omezení podle právních předpisů Společenství, Komise stejným postupem změní své rozhodnutí o dovozu a oznámí to sekretariátu.
2. V případě, že je chemická látka zakázána nebo přísně omezena právními předpisy jednoho nebo několika členských států, Komise na základě písemné žádosti uvedeného členského státu (členských států) zohlední tuto informaci ve svém rozhodnutí o dovozu.
3. Rozhodnutí o dovozu podle odstavce 1 se vztahuje na kategorii nebo kategorie uvedené pro tuto chemickou látku v pokynech pro rozhodování.
4. Komise při oznamování rozhodnutí o dovozu poskytne sekretariátu popis právních a správních opatření, na kterých je toto rozhodnutí založeno.
5. Každý určený vnitrostátní orgán ve Společenství zpřístupní rozhodnutí o dovozu podle odstavce 1 dotčeným osobám v rámci své pravomoci v souladu se svými právními a správními opatřeními.
6. Komise v úzké spolupráci s členskými státy v případě potřeby zhodnotí potřebu navrhnout na úrovni Společenství opatření k zabránění jakýchkoli nepřijatelných rizik pro zdraví člověka a životní prostředí ve Společenství, při čemž zohlední informace obsažené v pokynech pro rozhodnutí.
Článek 13
Povinnosti týkající se vývozů chemických látek, jiné než jsou požadavky na oznámení o vývozu
1. Komise neprodleně předá členským státům a evropským průmyslovým svazům informace o chemických látkách, na které se vztahuje postup PIC, a rozhodnutí dovážejících smluvních stran o podmínkách dovozu těchto chemických látek, které obdrží od sekretariátu například ve formě oběžníků.
Neprodleně předá členským státům rovněž informace o každém případu neposkytnutí odpovědi.
Komise uchová všechny informace o rozhodnutích o dovozu v databázi, která bude veřejně přístupná na internetu, a na požádání poskytne každému informace.
2. Komise přiřadí každé chemické látce uvedené v příloze I klasifikační kód podle kombinované nomenklatury Evropského společenství.
Tyto klasifikační kódy se revidují, pokud je to nutné, na základě změn provedených Světovou celní organizací v harmonizovaném systému nomenklatury chemických látek.
3. Každý členský stát oznámí odpovědi předané Komisí podle odstavce 1 těm, kterých se týkají v rámci jeho pravomoci.
4. Vývozci dosáhnou souladu s rozhodnutími uvedenými v každé odpovědi o dovozu nejpozději do šesti měsíců po datu, kdy sekretariát poprvé uvědomil Komisi o takové odpovědi podle odstavce 1.
5. Komise a členské státy v případě potřeby a na požádání poskytují rady a pomáhají dovážejícím smluvním stranám získat další informace, které jim usnadní přípravu odpovědi sekretariátu o dovozu uvedené chemické látky.
6. Chemické látky uvedené v částech 2 a 3 přílohy I je možno vyvážet pouze, pokud:
a) vývozce obdržel výslovný souhlas s dovozem prostřednictvím svého určeného vnitrostátního orgánu a určeného vnitrostátního orgánu dovážející smluvní strany nebo určeného orgánu jiné dovážející země, nebo
b) v případě chemické látky uvedené v části 3 přílohy I, poslední oběžník vydaný sekretariátem podle odstavce 1 uvádí, že dovážející smluvní strana dala souhlas k dovozu.
7. Žádná chemická látka se nesmí vyvézt později než šest měsíců před datem ukončení použitelnosti, jestliže takové datum existuje nebo může být odvozeno z data výroby, pokud tomu nebrání vnitřní vlastnosti chemické látky.
Zejména v případě pesticidů musí vývozci zajistit, aby byly velikost a obal pesticidů optimalizovány tak, aby se minimalizovalo riziko vytváření zastaralých zásob.
8. Při vývozu pesticidů vývozci zajistí, aby označení obsahovalo zvláštní informace o podmínkách skladování a stabilitě při skladování v klimatických podmínkách dovážející smluvní strany nebo jiné země.
Kromě toho musí zajistit, aby byly vyvážené pesticidy v souladu se specifikacemi čistoty stanovenými právními předpisy Společenství.
Článek 14
Kontroly vývozu určitých chemických látek a výrobků obsahujících chemické látky
1. Na výrobky obsahující chemické látky uvedené v částech 2 a 3 přílohy I v nezreagované formě se vztahuje postup oznámení o vývozu podle článku 7.
2. Chemické látky a výrobky uvedené v příloze V, jejichž používání je ve Společenství zakázáno z důvodů ochrany zdraví člověka a životního prostředí, se nesmějí vyvážet.
Článek 15
Informace o tranzitní přepravě
1. Smluvní strany Úmluvy, které kromě informací požadovaných každou smluvní stranou Úmluvy prostřednictvím sekretariátu, požadují informace o tranzitní přepravě chemických látek, na které se vztahuje postup PIC, jsou uvedeny v příloze VI.
2. Jestliže je chemická látka uvedená v části 3 přílohy I přepravována přes území smluvní strany Úmluvy uvedené v příloze VI, poskytne vývozce, pokud je to možné, určenému vnitrostátnímu orgánu členského státu, v němž je usazen, informace požadované smluvní stranou Úmluvy v souladu s přílohou VI nejpozději 30 dní před tím, než se uskuteční první tranzit, a nejpozději osm dní před každou následující tranzitní přepravou.
3. Určený vnitrostátní orgán členského státu předá Komisi informace získané od vývozce podle odstavce 2 včetně všech dostupných doplňujících informací.
4. Komise předá informace obdržené podle odstavce 3 určeným vnitrostátním orgánům smluvních stran Úmluvy, které požadovaly takové informace, spolu se všemi dostupnými doplňujícími informacemi nejpozději 15 dní před první tranzitní přepravou a před každou následující tranzitní přepravou.
Článek 16
Informace, které musí být přiloženy k vyvážené chemické látce
1. Pro chemické látky, které jsou určeny pro vývoz, platí opatření pro balení a označování stanovené nebo uvedené ve směrnici 67/548/EHS, směrnici 1999/45/ES, směrnici 91/414/EHS a směrnici 98/8/ES nebo v jakémkoliv jiném zvláštním právním předpisu Společenství.
Tato povinnost není dotčena jakýmikoliv zvláštní požadavky dovážející smluvní strany nebo jiné země při zohlednění příslušných mezinárodních norem.
2. V případě potřeby se na štítku uvede datum ukončení použitelnosti a datum výroby chemických látek uvedených v odstavci 1 nebo v příloze I a, pokud je to nutné, uvede se datum ukončení použitelnosti pro různé klimatické oblasti.
3. Při vývozu chemických látek uvedených v odstavci 1 se přikládá bezpečnostní list podle směrnice Komise 91/155/EHS [20].
Vývozce zašle bezpečnostní list každému dovozci.
4. Informace na štítku a v bezpečnostním listu se uvádí, pokud je to možné, v úředním jazyce či jazycích nebo v jednom či více základních jazycích země určení nebo oblasti určeného použití.
Článek 17
Povinnosti orgánů členských států při kontrole vývozu a dovozu
Každý členský stát určí orgány, např. celní orgány, které budou odpovědné za kontrolu dovozu a vývozu chemických látek uvedených v příloze I.
Komise a členské státy působí cíleně a koordinovaně při kontrole dodržování tohoto nařízení vývozci.
Každý členský stát zahrne do svých pravidelných zpráv o provádění postupů podle čl. 21 odst. 1 podrobnosti o činnostech těchto orgánů v tomto ohledu.
Článek 18
Sankce
Členské státy určí sankce použitelné při porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění správného provádění těchto ustanovení.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odstrašující.
Členské státy oznámí tato opatření Komisi nejpozději do 12 měsíců po přijetí tohoto nařízení a oznámí rovněž všechny další změny co nejdříve po jejich přijetí.
Článek 19
Výměna informací
1. Komise a členské státy podle potřeby usnadní poskytování vědeckých, technických, ekonomických a právních informací o chemických látkách v oblasti působnosti tohoto nařízení, včetně informací o jejich toxikologii, ekotoxikologii a bezpečnosti práce s nimi.
Komise s podporou členských států, pokud to je nezbytné, podle potřeby zajistí:
a) poskytování veřejně dostupných informací o vnitrostátních regulačních opatřeních týkajících se cílů Úmluvy a
b) poskytování informací smluvním stranám a jiným zemím, ať již přímo, nebo prostřednictvím sekretariátu, o takových opatřeních, které podstatně omezují jedno nebo případně více použití chemické látky.
2. Komise a členské státy podle vzájemné dohody chrání jakékoliv důvěrné informace získané od jiné smluvní strany nebo jiné země.
3. Pokud se týká přenosu informací podle tohoto nařízení, nepovažují se za důvěrné, aniž je dotčena směrnice Rady 90/313/ES ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [21], tyto údaje:
a) informace uvedené v příloze II a III,
b) informace obsažené v bezpečnostních listech podle čl. 16 odst. 3,
c) datum ukončení použitelnosti chemické látky,
d) datum výroby chemické látky,
e) informace o preventivních opatřeních včetně klasifikace nebezpečnosti, povahy rizika a příslušných bezpečnostních pokynů a
f) souhrnné výsledky toxikologických a ekotoxikologických testů.
Komise bude na základě příspěvků členských států pravidelně připravovat shrnutí dodaných informací.
Článek 20
Technická pomoc
Komise a určené vnitrostátní orgány členských států, při zohlednění zejména potřeb rozvojových zemí a zemí s hospodářstvím v procesu transformace, spolupracují na podpoře technické pomoci, včetně školení, pro rozvoj infrastruktury, kapacit a odborných posudků nezbytných pro správné nakládání s chemickými látkami během celé doby jejich životnosti.
Technická pomoc se zaměří, s cílem umožnit těmto zemím zavést Úmluvu, zejména na poskytování technických informací o chemických látkách, na podporu výměny odborníků, na podporu ustavení a zachování určených vnitrostátních orgánů a na poskytování technických odborných posudků pro identifikaci nebezpečných obchodních úprav pesticidů a pro přípravu oznámení pro sekretariát.
Komise a členské státy by se měly aktivně podílet na informační síti pro vytváření kapacit zřízené Mezivládním forem pro chemickou bezpečnost tím, že budou poskytovat informace o projektech, které podporují nebo financují, za účelem zlepšení nakládání s chemickými látkami v rozvojových zemích a zemích s hospodářstvím v procesu transformace.
Komise a členské státy musí rovněž uvážit poskytování podpory nevládním organizacím.
Článek 21
Sledování a předkládání zpráv
1. Členské státy pravidelně předkládají Komisi informace o provádění postupů uvedených v tomto nařízení, včetně celních dohledů, protiprávních jednání, sankcí a nápravných opatření.
2. Komise pravidelně zpracovává zprávu o provádění činností uvedených v tomto nařízení, za něž je odpovědná, a zahrne ji do souhrnné zprávy, která shrne informace poskytnuté členskými státy podle odstavce 1.
Stručný obsah zprávy, který se zveřejní na internetu, bude předán Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pokud se týká informací poskytnutých podle odstavců 1 a 2, dodrží členské státy a Komise příslušné povinnosti týkající se ochrany důvěrnosti údajů a jejich vlastnictví.
Článek 22
Aktualizace příloh
1. Komise přezkoumá nejméně jednou za rok na základě vývoje právních předpisů Společenství a Úmluvy seznam chemických látek v příloze I.
2. Při určování toho, zda konečné regulační opatření podle právních předpisů Společenství znamená zákaz nebo přísné omezení, musí být účinek opatření posuzován na úrovni podkategorií v rámci kategorií "pesticidy" a "průmyslové chemické látky".
Jestliže regulační opatření zakazuje nebo přísně omezuje chemickou látku v kterékoliv z těchto podkategorií, zahrne se do části 1 přílohy I.
Při určování toho, zda konečné regulační opatření podle právních předpisů Společenství znamená zákaz nebo přísné omezení, a tato chemická látka je tedy způsobilá pro oznámení v rámci PIC podle článku 10, musí být účinek opatření posuzován na úrovni kategorií "pesticidy" a "průmyslové chemické látky".
Jestliže regulační opatření zakazuje nebo přísně omezuje použití chemické látky v kterékoliv z těchto kategorií, zahrne se rovněž do části 2 přílohy I.
3. Komise rozhodne o zahrnutí chemických látek do přílohy I, popřípadě o změně jejich položek bez zbytečného odkladu.
4. O zařazení chemické látky do části 1 nebo 2 přílohy I podle odstavce 2 po přijetí regulačního opatření podle právních předpisů Společenství se rozhoduje v souladu s postupem uvedeným v čl. 24 odst. 3.
5. Všechny další změny přílohy I, včetně změn stávajících položek, a změny příloh II, III, IV a VI se přijímají postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 23
Technické poznámky k pokynům
Komise připraví v souladu s postupem podle čl. 24 odst. 2 technické poznámky k pokynům pro usnadnění každodenního používání tohoto nařízení.
Tyto technické poznámky budou zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 24
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 29 směrnice 67/548/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
Zrušení
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2455/92.
Článek 26
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 312/2003
ze dne 18. února 2003,
kterým se pro Společenství provádějí ustanovení o celních sazbách stanovených v Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], dále jen "dohoda", stanoví celní preference pro produkty pocházející z Chile v souladu s přílohou III dohody.
(2) Rozhodnutí 2002/979/ES [2] o podpisu a prozatímním používání některých ustanovení dohody stanoví, že celní preference uvedené v dohodě se budou do doby, než vstoupí dohoda v platnost, používat prozatímně.
(3) Základní sazby pro výpočet sníženého cla jsou uvedeny v příloze I dohody.
(4) Tytéž metody výpočtu by se měly, kromě případů uvedených v čl. 71 odst. 2 a odst. 3 dohody, používat i pro valorická a specifická cla.
(5) V dohodě je stanoveno, že některé produkty pocházející z Chile mohou být do Společenství dováženy v rámci limitů celních kvót se sníženým nebo nulovým clem.
Je tedy třeba upřesnit, které produkty mají na taková sazební opatření nárok, upřesnit jejich objemy a celní sazby a metody výpočtu sníženého cla.
(6) Je vhodné stanovit, že celní kvóty budou spravovány v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě". Celní kvóta pro některé produkty by měla být spravována v rámci systému, jehož základem jsou dovozní a vývozní licence a jehož správu by měla zajišťovat Komise.
(7) Kódy kombinované nomenklatury uvedené v tomto nařízení vycházejí z kombinované nomenklatury pro rok 2003, která tvoří přílohu v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4].
Změny kombinované nomenklatury a kódů Taric přijaté po roce 2002 by neměly podstatným způsobem měnit dohody nebo jiné akty, které Společenství a Chile uzavřely.
Je tudíž vhodné stanovit, že změny a technické úpravy přílohy nařízení, které jsou nutné z důvodu změn kombinované nomenklatury, může v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5] přijímat Komise, jíž je nápomocen Výbor pro celní kodex.
Je rovněž vhodné stanovit, že stejným způsobem by se mělo postupovat při přijímání změn a technických úprav přílohy nařízení v důsledku změn dohody nebo rozhodnutí přijatých v rámci dohody či v důsledku změn jiných dohod mezi smluvními stranami.
(8) V zájmu boje proti podvodům je nezbytné, aby byl nad preferenčními dovozy do Společenství vykonáván dohled,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely provádění celních preferencí, které jsou stanoveny v dohodě, se
a) "celní sazbou DNV" rozumějí celní sazby uvedené v části dvě přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87.
Tímto výrazem se však nerozumí celní sazba stanovená v rámci celní kvóty otevřené za použití článku 26 Smlouvy nebo přílohy 7 nařízení (EHS) č. 2658/87;
b) s výhradou odstavce 2 se konečná sazba preferenčního cla zaokrouhluje na první desetinné místo.
2. Pokud je výsledkem výpočtu sazby preferenčního cla jedna z níže uvedených sazeb, uplatní se plné osvobození od cla:
a) nejvýše 1 % v případě valorického cla, nebo
b) nejvýše 2 EUR pro každou částku počítanou v eurech v případě specifického cla.
3. Pokud se clo skládá z valorického a minimálního a maximálního cla, vztahuje se preferenční snížení cla rovněž na toto minimální a maximální clo.
U produktů uvedených v příloze I dohody v rámci kategorií EP a SP se preferenční snížení cla vztahuje pouze na valorické clo a v souladu s přílohou I dohody.
Pokud se clo skládá z více specifických cel, vztahuje se preferenční snížení na všechna tato cla a v souladu s přílohou I dohody.
Článek 2
1. Komise otevře roční celní kvóty pro produkty pocházející z Chile uvedené v příloze.
Celní sazby pro tyto produkty se v rámci celních kvót uvedených v příloze snižují na stanovené úrovně.
2. Snížení celních sazeb uvedené v příloze je vyjádřeno jako procento cla skutečně uplatňovaného v případě zboží pocházejícího z Chile při propuštění do volného oběhu mimo celní kvóty stanovené v příloze.
3. Celní kvóty uvedené v příloze se otevírají každoročně od 1. ledna na dobu dvanácti měsíců. V roce 2003 se však s výjimkou kvóty podle čl. 4 odst. 2 objem těchto kvót sníží o jednu dvanáctinu za každý kalendářní měsíc, který uplynul před vstupem tohoto nařízení v platnost.
4. Pokud celní kvóta zahrnuje některou z kategorií produktů, kterých se týká rušení cla podle přílohy I dohody, končí platnost této kvóty, jakmile je v souladu s časovým plánem zrušeno preferenčního clo.
Článek 3
1. Roční objem celních kvót s pořadovými čísly 09.1921, 09.1922, 09.1923 a 09.4181 v příloze se od 1. července 2004 každý rok zvyšuje o 10 % původního množství.
2. Roční objem celních kvót s pořadovými čísly 09.1924, 09.1925, 09.1926, 09.1927, 09.1928, 09.1929 a 09.1930 v příloze se od 1. července 2004 každý rok zvyšuje o 5 % původního množství.
Článek 4
1. S výjimkou celní kvóty s pořadovým číslem 09.4181 se celní kvóty stanovené v příloze spravují v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Pravidla pro správu celních kvót s pořadovým číslem 09.4181 stanoví Komise.
Článek 5
Změny a technické úpravy přílohy tohoto nařízení v důsledku změn kombinované nomenklatury a kódů Taric, změn dohody, rozhodnutí společných orgánů zřízených v souladu s dohodou nebo uzavřením jiných dohod, protokolů či výměn dopisů mezi Společenstvím a Chile, přijme Komise s postupem podle čl. 6 odst. 2.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex, dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
1. Produkty propuštěné do volného oběhu s preferenčními sazbami podle dohody mohou být předmětem dohledu.
Komise po konzultaci s členskými státy rozhodne, na které produkty se dohled vztahuje.
2. Článek 308d nařízení (EHS) č. 2454/93 se použije.
3. Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby zajistily dodržování dohledu ve smyslu odstavce 1.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 313/2003
ze dne 18. února 2003,
kterým se prodlužuje nařízení (ES) č. 310/2002 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 uvedené smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2003/115/SZBP ze dne 18. února 2003, kterým se mění a rozšiřuje společný postoj 2002/145/SZBP o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 310/2002 ze dne 18. února 2002 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe [2] je použitelné do dne 20. února 2003 a v článku 13 uvedeného rozhodnutí je výslovně stanovena možnost jeho prodloužení.
(2) Došlo k dalšímu zhoršení situace v Zimbabwe, kde jsou nadále vážně porušována lidská práva a svoboda projevu, svoboda spolčování a svoboda pokojného shromažďování.
(3) V souladu s tím stanovuje společný postoj 2003/115/SZBP možnost prodloužit omezující opatření stanovená společným postojem 2002/145/SZBP ze dne 18. února 2002 o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe [3].
Opatření zahrnují zejména zmrazení finančních prostředků, finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů jednotlivých členů vlády a právnických či fyzických osob, které jsou s nimi spojeny, jakož i zákaz vývozů zařízení, která mohou být využívána k vnitřní represi, a zákaz poskytování technického poradenství, pomoci či školení týkajících se vojenských činností.
(4) Je proto třeba prodloužit nařízení (ES) č. 310/2002 o dalších 12 měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Použitelnost nařízení (ES) č. 310/2002 se prodlužuje o 12 měsíců, tj. do 20. února 2004, pokud nebude dále prodloužena.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 315/2003
ze dne 19. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1227/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem umožnit členským státům pokračovat ve vyplácení podpory do konce rozpočtového roku je nutné změnit pravidla týkající se výdajů pro období od 1. července do 15. října stanovená nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2191/2002 [4].
(2) Je třeba vzít v úvahu zejména pojem potvrzení výdajů vymezený v článku 79 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5].
(3) V důsledku toho je nezbytné přizpůsobit prováděcí předpisy k režimu přidělování finančních prostředků v průběhu rozpočtového roku.
(4) V důsledku toho je nezbytné přizpůsobit stanovený formát údajů a informací, které musí členské státy zasílat Komisi.
(5) Rovněž by mělo být přihlédnuto k určitým omezením souvisejícím s rychlostí provádění plánů restrukturalizace a přeměny a tomu by se měla přizpůsobit prováděcí pravidla pro jednotlivé oblasti.
(6) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 1227/2000.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1227/2000 se mění takto:
1. V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy vyplatit producentům zálohu před provedením opatření, pokud bylo zahájeno provádění opatření a příjemce složil jistotu ve výši 120 % podpory.
Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení příslušného opatření do konce druhého hospodářského roku od vyplacení zálohy.";
2. V čl. 15a odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že podpora pro dané opatření se vyplácí producentům před provedením dotyčného opatření, pokud provádění opatření bylo zahájeno a příjemce složil jistotu ve výši 120 % podpory.
Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení příslušného opatření do konce druhého hospodářského roku od vyplacení zálohy.";
3. Čl. 16 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Ohledně pravidel restrukturalizace a přeměny vinic předají členské státy Komisi nejpozději do 30. června každého roku:
a) prohlášení o uskutečněných výdajích v běžném rozpočtovém roku a příslušných celkových ploch;
b) prohlášení o potvrzených výdajích v běžném rozpočtovém roku, jakož i o příslušných celkových plochách;
c) všechny žádosti na další financování výdajů v běžném rozpočtovém roku k přídělu prostředků podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 s příslušnou celkovou plochou v každém případě;
d) upravený plán výdajů s příslušnou celkovou plochou pro následující rozpočtové roky až do skončení období stanoveného pro realizaci plánů restrukturalizace a přeměny vinic při zohlednění prostředků přidělených jednotlivým členským státům.";
4. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Každému členskému státu se uhradí výdaje uskutečněné a nahlášené v rozpočtovém roce až do výše částek nahlášených Komisi podle čl. 16 odst. 1 písm. a), jestliže tyto celkové částky nepřekračují prostředky přidělené členskému státu podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Prohlášení uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. b) vypracovávají členské státy pouze tehdy, pokud se částka nahlášená podle čl. 16 odst. 1 písm. a) rovná nejméně 75 % částky přidělené podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
3. Žádosti členských států podle čl. 16 odst. 1 písm. c) se zohledňují poměrem, kdy za základ je brána částka použitelná poté, co součet všech částek pro jednotlivé členské státy nahlášených podle čl. 16 odst. 1 písm. a) a částky nahlášené podle čl. 16 odst. 1 písm. b) budou odečteny od celkové částky přidělené členským státům podle článku 14 nařízení (ES) č. 1493/1999. Komise sdělí členským státům co možná nejdříve po 30. červnu, v jakém rozsahu mohou být žádosti přijaty.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2, pokud je celková plocha nahlášená podle čl. 16 odst. 1 písm. a) menší než počet hektarů určený k přidělení prostředků pro příslušný členský stát a rozpočtový rok podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, budou nahlášené výdaje příslušného rozpočtového roku financovány pouze do maximální částky, která se vypočte vynásobením celkové nahlášené plochy průměrnou částkou podpory na hektar; tato hodnota je vypočítána jako poměr mezi částkou přidělenou členskému státu podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 a předpokládaným počtem hektarů.
Tato částka nesmí být v žádném případě vyšší než výdaje nahlášené podle čl. 16 odst. 1 písm. a).
Pro účely tohoto odstavce se pro porovnání celkové nahlášené plochy s plochou, která se objevuje v přidělení prostředků pro rozpočtový rok, přípustná odchylka 5 %.
5. Pokud nedosahují skutečné výdaje některého členského státu v daném rozpočtovém roku 75 % částek uvedených v odstavci 1, krátí se výdaje účtovatelné v následujícím rozpočtovém roce a odpovídající celková plocha o jednu třetinu rozdílu mezi touto prahovou hodnotou a skutečnými výdaji příslušného rozpočtového roku.
6. Toto krácení není zohledňováno při stanovování výdajů, které jsou uznány pro rozpočtový rok následující po krácení.
7. Částky vrácené producenty podle článků 15 nebo 15a se odečítají z financovaných výdajů.
8. Odkazy na určitý rozpočtový rok jsou považovány za odkazy na uskutečněné platby členského státu mezi 16. říjnem daného roku a 15. říjnem roku následujícího."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 316/2003
ze dne 19. února 2003
o trvalém povolení doplňkové látky v krmivech a dočasném povolení nového užití již povolené doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/7/ES [2], a zejména na články 3, 9d a 9e této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 9d odst. 1 směrnice 70/524/EHS stanoví, že doplňkové látky uvedené v části II přílohy C této směrnice lze povolit bez časového omezení, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a.
(2) Výrobní společnost předložila nové údaje na podporu žádosti o trvalé povolení přípravku z mikroorganismu uvedeného v tomto nařízení.
(3) Z posouzení žádosti o povolení uvedeného přípravku z mikroorganismu vyplývá, že všechny podmínky stanovené směrnicí 70/524/EHS pro povolení jsou splněny.
(4) Uvedený přípravek z mikroorganismu lze proto povolit na neomezenou dobu.
(5) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové užití již povolené doplňkové látky vyžaduje povolení Společenství.
(6) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že lze dočasně povolit použití nové doplňkové látky v krmivech nebo nové užití již povolené doplňkové látky, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
V případě doplňkový látek uvedených v příloze C části II uvedené směrnice lze toto dočasné povolení udělit na dobu nejvýše čtyř let.
(7) Výrobní společnost předložila nové údaje na podporu žádosti o rozšíření povolení enzymatického přípravku uvedeného v tomto nařízení.
(8) Z posouzení žádosti o povolení nového užití uvedeného enzymatického přípravku vyplývá, že podmínky stanovené směrnicí 70/524/EHS pro dočasné povolení jsou splněny.
(9) Tento enzymatický přípravek je proto třeba dočasně povolit na dobu čtyř let.
(10) Hodnocení žádosti ukazuje, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu zaměstnanců před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tato ochranu by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek, který náleží do skupiny "Mikroorganismů" a je uveden v příloze I, se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravek, který náleží do skupiny "Enzymů" a je uveden v příloze II, se dočasně povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 317/2003
ze dne 19. února 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2301/97 o zápisu určitých názvů do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin (Karjalanpiirakka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 7 nařízení (EHS) č. 2082/92 postoupilo Finsko Komisi žádost o zápis názvu "Karjalanpiirakka" jako osvědčení o zvláštní povaze.
(2) Poznámku "zaručená tradiční specialita" lze použít pouze pro názvy zapsané v uvedeném Rejstříku.
(3) Žádné nesouhlasné prohlášení ve smyslu článku 8 výše uvedeného nařízení nebylo předáno Komisi po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
(4) Název v příloze si proto zaslouží být zapsán do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze a být chráněn z hlediska Společenství jako zaručená tradiční specialita ve Společenství na základě čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2082/92.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2301/97 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1285/2002 [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se připojuje k příloze nařízení (ES) č. 2301/97 a zapisuje se do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92.
Je chráněn v souladu s čl. 13 odst. 2 výše uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 318/2003
ze dne 19. února 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 5/2001 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 45/2003 [4] stanoví nezbytná opatření k provádění obchodních norem v odvětví vajec.
(2) Čl. 31 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1274/91 se týká kontroly, která se v třídírně provádí u tříděných vajec připravených k expedici, avšak nikoliv kontroly prováděné při expedici vajec z třídírny. V tomto smyslu je tedy třeba změnit stávající znění čl. 31 odst. 1 písm. a), má-li se zabránit případnému nedorozumění nebo nesprávnému výkladu.
(3) S cílem zajistit řádné využívání plochy a zabránit vzniku škodlivých nákaz lze u venkovních volných výběhů pro nosnice zavést rotaci.
Ptáci musí mít volný přístup na celou plochu výběhu a pokud se u extenzivního chovu ve volném výběhu používá rotace, kdy na jednu slepici připadá minimální plocha 10 m2, každý pták musí mít vždy k dispozici minimální plochu 2,5 m2.
(4) Z tohoto důvodu je třeba nařízení (EHS) č. 1274/91 změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se mění takto:
1. V čl. 31 odst. 1 písm. a) se uvozovací věta "při expedici z třídírny:" nahrazuje větou "v třídírně, těsně před expedicí:".
2. V příloze III písmenu a) se třetí odrážka nahrazuje tímto:
4 odst. 1 pododstavci 3 písm. b) odrážce ii) směrnice Rady 1999/74/ES, podle níž hustota chovu nesmí být nikdy vyšší než 2500 slepic na hektar půdy, na kterou mají slepice přístup, to znamená na jednu slepici připadají 4 m2; pokud je však na jednu slepici k dispozici 10 m2, používá se rotace a slepice mají během celého života hejna volný přístup na celou plochu, v každém použitém výběhu musí být neustále k dispozici nejméně 2,5 m2 na jednu slepici,
— výběhy sahají do okruhu nejvýše 150 m od nejbližšího otvoru umožňujícího přístup do budovy; tuto vzdálenost však lze zvětšit až na 350 m od nejbližšího otvoru umožňujícího přístup do budovy za předpokladu, že na území celého venkovního výběhu je rovnoměrně rozmístěn dostatečný počet přístřešků a napajedel ve smyslu uvedeného ustanovení, a to nejméně čtyři přístřešky na hektar."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 320/2003
ze dne 18. února 2003,
kterým se zastavuje přezkum antidumpingových opatření použitelných na dovozy potrubních tvarovek z tvárné litiny se závity pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které jsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 8, 9 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července 2001 o opatřeních, která může Společenství přijmout na základě zprávy Orgánu pro řešení sporů WTO o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních [2],
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) dne 26. března 2001 Komise obdržela od vyvážejícího výrobce tvarovek z tvárné litiny se závity z České republiky, totiž Moravských železáren a. s., žádost o změnu konečného antidumpingového cla, které bylo na jeho vývozy uloženo nařízením Rady (ES) č. 1784/2000 ze dne 11. srpna 2000 o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu potrubních tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska a o konečném výběru uložených prozatímních cel [3];
(2) vyvážející výrobce požádal o přezkum na základě toho, že individuální sazba antidumpingového cla, která mu byla uložena, se opírá o metody, které nejsou v souladu se závěry obsaženými ve zprávě odvolacího orgánu a ve zprávě poroty ve znění zprávy odvolacího orgánu ve věci "Evropská společenství – Antidumpingová opatření ohledně dovozu bavlněného ložního prádla z Indie" [4] (dále jen "zprávy"), a zejména s právním výkladem, který se v těchto zprávách přisuzuje článkům 2.2.2.ii a 2.4.2. antidumpingové dohody WTO, jak je přijal Orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (dále jen "WTO");
(3) Komise proto poskytla prostřednictvím oznámení ze dne 5. prosince 2001 (dále jen "oznámení o zahájení řízení") uveřejněného v Úředním věstníku Evropských společenství [5] možnost přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovozy potrubních tvarovek z tvárné litiny se závity pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska;
(4) rozsah přezkumu byl omezen na prošetření dumpingu u těch vyvážejících výrobců v dotyčných zemích, jejichž celní sazby jsou založeny na dumpingové metodě, jíž se zabývají zprávy, a kteří předložili úplnou odpověď na dotazník ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
Tento přezkum byl založen na článku 2 nařízení (ES) č. 1515/2001;
(5) Komise oficiálně informovala všechny známé vyvážející výrobce a příslušné orgány ve vyvážejících zemích o zahájení řízení.
Dotyčné strany dostaly příležitost písemně vyjádřit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení;
(6) Komise rozeslala dotazníky všem známým dotyčným stranám a všem ostatním společnostem, které o sobě daly vědět v termínech stanovených v oznámení o zahájení řízení, a obdržela pouze jednu odpověď od vyvážejícího výrobce z Thajska.
Český výrobce, který původně požádal o přezkum, na dotazník neodpověděl;
(7) uvedený vyvážející výrobce z Thajska se následně rozhodl svou žádost o přezkum stáhnout.
Vzhledem k této skutečnosti a vzhledem k tomu, že žádný jiný vývozce nepředložil odpověď na dotazník v souladu s oznámením o zahájení řízení, by toto šetření mělo být ukončeno;
B. ZÁVĚRY
(8) z výše uvedeného vyplývá, že by přezkum měl být zastaven a antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1784/2000 na dovozy dotyčných výrobků pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska by měla zůstat v platnosti, aniž se změní úroveň opatření pro vyvážející výrobce v dotyčných zemích.
Stejně tak by měly být zachovány i původně přijaté závazky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přezkum antidumpingových opatření týkajících se dovozů potrubních tvarovek z tvárné litiny se závity kódu KN ex73071910 (kód TARIC 7307191010), pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska se zastavuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 323/2003
ze dne 20. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 896/2001, pokud jde o seznam příslušných národních orgánů, které jsou oprávněny uplatňovat režim pro dovoz banánů do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2587/2001 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 404/93 o dovozu banánů do Společenství [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 349/2002 [4], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení (ES) č. 896/2001 uvádí orgány, které jsou v členských státech oprávněné uplatňovat dovozní režim.
Po oznámení členského státu se seznam orgánů musí změnit.
(2) Nařízení (ES) č. 896/2001 se proto musí změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 896/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 325/2003
ze dne 20. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 50 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [4], stanoví, že pokud není dodržena lhůta šedesáti dnů, ve které musí produkty opustit celní území Společenství, uvedená v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, nebo lhůta třiceti dnů, ve které musí být produkty umístěny do zásobovacího skladu, uvedená v čl. 40 odst. 1 uvedeného nařízení, náhrada je snížena o 15 %, pak se postupně snižuje za každý den, o který je dotyčná lhůta překročena.
(2) Jsou-li uvedené lhůty překročeny, stanoví čl. 32 odst. 1 druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [6] rovněž sankci spočívající v propadnutí části jistoty pro vývozní licenci, pak se provede postupný odpočet za každý den, o který je dotyčná lhůta překročena.
(3) Kumulace sankcí na úrovni náhrady a na úrovni jistoty pro licenci, pokud jde o překročení téže lhůty, představuje velké zatížení pro hospodářské subjekty a nezdá se být nezbytná. Je proto třeba zjednodušit předpisy a nepoužívat v takovém případě sankci podle čl. 32 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2000 týkající se jistoty pro vývozní licence.
(4) Ustanovení čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 stanoví, že pokud je licence vrácena vydávajícímu subjektu během prvních dvou třetin její platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 40 %, a že pokud je licence vrácena vydávajícímu subjektu během poslední třetiny její doby platnosti anebo během měsíce, který následuje po jejím skončení platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 25 %. Mechanismus zavedený čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 má za cíl povzbudit hospodářské subjekty, aby rychle vrátily vydávajícímu subjektu nepoužité vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem, aby mohly být co nejvíce využity možnosti vývozu zemědělských produktů, na něž se vztahují náhrady.
(5) V případě, že dojde k citelnému zvýšení náhrady, by použití mechanismu podle čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000 mohlo mít spekulativní účinky povzbuzující hospodářské subjekty k tomu, aby nepoužily licence a vrátily je vydávajícímu subjektu, pokud rozdíl mezi novou náhradou, která se může vztahovat na dotyčný produkt, minus náhrada stanovená předem pro stejný produkt, je větší než jistota, která má propadnout. Je proto třeba přijmout vhodná opatření s cílem zabránit případnému zneužití uvedeného ustanovení.
(6) Je třeba aktualizovat přílohu III nařízení (ES) č. 1291/2000, která stanoví maximální množství zemědělských produktů, do jejichž výše se nemusí předkládat dovozní a vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem podle čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky uvedeného nařízení.
(7) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1291/2000.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1291/2000 se mění takto:
1. V čl. 32 odst. 1 se doplňuje třetí pododstavec, který zní:
"Propadnutí jistoty podle druhého pododstavce se nepoužije pro množství, pro něž se použije snížení náhrady v souladu se čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 z důvodu nedodržení lhůt uvedených v čl. 7 odst. 1 nebo v čl. 40 odst. 1 uvedeného nařízení.";
2. V čl. 35 odst. 3 se doplňují třetí a čtvrtý pododstavec, které znějí:
"První pododstavec se použije pouze s výhradou případného opatření týkajícího se pozastavení jeho použití.
Komise může v souladu s postupem stanoveným v článku 38 nařízení č. 136/66/EHS nebo v ostatních odpovídajících článcích nařízení o společné organizaci trhů pozastavit v případě zvýšení náhrady pro jeden nebo více produktů použití prvního pododstavce pro licence, o které bylo zažádáno před zvýšením náhrady a které nebyly vráceny vydávajícímu subjektu až do dne předcházejícího zvýšení náhrady.
Licence podané podle článku 25 se považují za vrácené vydávajícímu subjektu ke dni, k němuž vydávající subjekt obdrží od držitele licence žádost o uvolnění jistoty.";
3. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 326/2003
ze dne 20. února 2003,
kterým se opravuje nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 5/2001 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řecké orgány navrhly, aby se používaly vhodnější výrazy pro označování způsobu chovu na baleních a na vejcích v případě nosnic chovaných na zemi.
Proto je třeba v tomto smyslu opravit některé výrazy v řeckém jazyce v nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se opravuje takto:
1. Týká se pouze řeckého znění.
2. V příloze II se výrazy v řeckém jazyce ve sloupci 2 nahrazují těmito výrazy: "Αυγά Αχυρώνα
Αχυρώνα".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 335/2003
ze dne 21. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2316/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 327/2002 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1251/1999, pokud jde o podmínky poskytování plateb na plochu pro některé plodiny na orné půdě, a stanoví podmínky pro vyjímání z produkce.
1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat v Portugalsku [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2582/2001 [6], byly podány žádosti na přeměnu plochy rovnající se 29575 hektarům.
Základní plocha by proto měla být odpovídajícím způsobem upravena.
(3) Na žádost Belgie je třeba v souladu s regionalizačním plánem dotčeného členského státu stanovit nové základní plochy.
(4) Členské státy sdělily výsledky zkoušek na stanovení úrovní tetrahydrokanabinolu u odrůd konopí vysetých v roce 2002.
Tyto výsledky by se měly zohlednit při sestavování seznamu odrůd konopí, pro něž lze v hospodářském roce 2003/04 poskytovat platby na plochu, a seznamu odrůd dočasně schválených pro rok 2003/04, které budou během uvedeného hospodářského roku podrobeny dalším analýzám.
(5) Nařízení (ES) č. 2316/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2316/1999 se mění takto:
1. v příloze VI se údaje v kolonkách "Belgie" a "Portugalsko" nahrazují údaji uvedenými v příloze I tohoto nařízení;
2. příloha XII se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 336/2003
ze dne 21. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 824/2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
5 nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [3] stanoví v případě převzetí obilovin ve skladu, ve kterém se v době nabídky nacházejí, povolenou odchylkou 5 % mezi množstvím zjištěným vážením a množstvím odhadnutým objemovou metodou.
Pokud je povolná odchylka překročena, obiloviny se musí ihned zvážit.
Výdaje spojené s vážením ponese skladovatel, pokud je zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená v účetnictví, v opačném případě ponese náklady Evropský zemědělský orientační a záruční fond.
(2) Článek 2 nařízení Komise (EHS) č. 147/91 ze dne 22. ledna 1991, kterým se definují a stanoví mezní přípustné odchylky pro množstevní ztráty zemědělských produktů ve veřejném intervenčním skladování [4], ve znění nařízení (EHS) č. 652/92 [5], stanoví mezní přípustnou odchylku pro množstevní ztráty vyplývající z běžného skladování a pro rozdíly mezi výsledky dvou vážení. Tuto odchylku je rovněž třeba zohlednit při rozhodování o tom, kdo podle čl. 5 odst. 5 písm. d) nařízení (ES) č. 824/2000 ponese výdaje spojené s vážením.
(3) Nařízení (ES) č. 824/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 5 odst. 5 písm. d) nařízení (ES) č. 824/2000 se nahrazuje tímto:
"d) pokud je odchylka překročena, obiloviny se musí ihned zvážit. Výdaje spojené s vážením ponese skladovatel, pokud je zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená v účetnictví, v opačném případě ponese náklady Evropský zemědělský orientační a záruční fond, přičemž se zohlední odchylka stanovená v první odrážce čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 147/91."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 337/2003
ze dne 21. února 2003,
kterým se pozastavuje používání režimu dvojité kontroly pro některé textilní výrobky pocházející z Ukrajiny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/33/ES ze dne 19. prosince 2000 o podpisu Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, kterou se rozšiřuje a mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky a parafované dne 5. května 1993, naposledy pozměněné Dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 15. října 1999 a povolující její prozatímní provádění [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky [2], naposledy pozměněná dohodou mezi uvedenými stranami prováděnou nařízením Komise (ES) č. 475/2002 [3] stanoví v čl. 2 odst. 1, že nejpozději šest týdnů před koncem každého roku dohody Komise a Ukrajina konají konzultace o nezbytnosti zachování dvojité kontroly u kategorií uvedených v příloze III dohody s cílem možného pozastavení dvojité kontroly u kategorií.
(2) V říjnu 2002 se konaly konzultace s cílem přezkoumat potřebu zachování používání systému dvojité kontroly pro některé textilní výrobky.
V důsledku těchto konzultací se strany dohodly pozastavit režim dvojité kontroly pro jeden textilní výrobek.
(3) Je žádoucí, aby toto nařízení vstoupilo v platnost neprodleně, aby se subjekty co nejdříve informovaly o výhodách.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III Dohody mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky, která stanoví výrobky bez množstevních omezení podléhající systému dvojité kontroly uvedeného v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci uvedené dohody, se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 342/2003
ze dne 21. února 2003,
kterým se po dvanácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 244/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 20. února 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení Rady (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 343/2003
ze dne 18. února 2003,
kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 1 bod 1 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná azylová politika včetně společného evropského azylového systému je nedílnou součástí cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kteří donuceni okolnostmi oprávněně hledají ochranu ve Společenství.
(2) Evropská rada se na zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 dohodla, že bude pracovat na vytvoření společného evropského azylového systému, založeného na úplném uplatňování a začlenění Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967, tak aby nikdo nebyl vrácen zpět tam, kde by byl vystaven pronásledování, tj. dodržování zásady nenavracení.
V tomto ohledu, a aniž jsou omezena kritéria příslušnosti ve smyslu tohoto nařízení, jsou členské státy, které dodržují zásadu nenavracení, pokládány za bezpečné země pro státní příslušníky třetích zemí.
(3) Podle závěrů z Tampere by měl tento systém v krátké době rovněž zahrnovat jasnou a proveditelnou metodu určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl.
(4) Tato metoda by měla být založena na objektivních a spravedlivých kritériích jak pro členské státy, tak pro dotčené osoby.
Mělo by být zejména možné urychleně určit příslušný členský stát tak, aby byl zaručen účinný přístup k řízení o přiznání právního postavení uprchlíka a aby nebyl ohrožen cíl urychleného vyřízení žádostí o azyl.
(5) Pokud jde o postupné zavedení společného evropského azylového systému, který by měl z dlouhodobého pohledu vést ke společnému azylovému řízení a jednotnému právnímu postavení platnému v celé Unii pro osoby, jimž byl poskytnut azyl, je v této fázi vhodné, aby při provádění nezbytných zdokonalení na základě zkušeností byly potvrzeny zásady Úmluvy o určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států Evropských společenství [4], podepsané v Dublinu dne 15. června 1990 (dále jen "Dublinská úmluva"), jejíž provádění podnítilo proces harmonizace azylových politik.
(6) Celistvost rodiny by měla být zachována do té míry, pokud je to slučitelné s ostatními cíli, o jejichž dosažení se usiluje stanovením kritérií a postupů pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl.
(7) Společné vyřizování žádostí o azyl členů jedné rodiny jediným členským státem umožňuje důkladné posouzení žádostí a přijetí tomu odpovídajících souladných rozhodnutí.
Členským státům by mělo být umožněno odchýlit se od kritérií příslušnosti, aby bylo umožněno sloučení rodin, pokud je to nezbytné z humanitárních důvodů.
(8) Postupné vytváření prostoru bez vnitřních hranic, ve kterém je zaručen volný pohyb osob v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství a vytváření politik Společenství týkajících se podmínek vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí, včetně společného úsilí při správě vnějších hranic, vyžaduje vytvoření rovnováhy mezi kritérii příslušnosti v duchu solidarity.
(9) Uplatňování tohoto nařízení může být usnadněno a jeho účinnost může být zvýšena dvoustrannými dohodami mezi členskými státy za účelem zdokonalení komunikace mezi příslušnými útvary, zkrácení lhůt řízení nebo zjednodušení vyřizování žádostí o převzetí nebo přijetí zpět nebo vytvoření postupů pro provádění přemístění.
(10) Měla by být zajištěna návaznost mezi systémem určení členského státu příslušného k posuzování žádosti podle Dublinské úmluvy a systémem podle tohoto nařízení.
Podobně by měl být zajištěn soulad mezi tímto nařízením a nařízením Rady (ES) č. 2725/2000 ze dne 11. prosince 2000 o zřízení "Eurodac" pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného použití Dublinské úmluvy [5].
(11) Využívání systému Eurodac podle nařízení (ES) č. 2725/2000, a zejména používání článků 4 a 8 uvedeného nařízení, by mělo usnadnit uplatňování tohoto nařízení.
(12) Pokud jde o jednání s osobami, na něž se vztahuje toto nařízení, jsou členské státy vázány nástroji mezinárodního práva, jejichž smluvními stranami jsou a které zakazují diskriminaci.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(14) Používání tohoto nařízení by mělo být v pravidelných lhůtách hodnoceno.
(15) Toto nařízení ctí základní práva a zásady, které jsou uznány zejména v Listině základních práv Evropské unie [7].
Zejména usiluje o zajištění plného dodržování práva na azyl, které zaručuje její článek 18.
(16) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž stanovit kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, nemůže být dostatečně dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu jeho rozsahu a účinků, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity ve smyslu článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(17) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, vyjádřily Spojené království a Irsko dopisy ze dne 30. října 2001 přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(18) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(19) Dublinská úmluva zůstává v platnosti a nadále se uplatňuje mezi Dánskem a členskými státy, které jsou vázány tímto nařízením, dokud není uzavřena dohoda umožňující účast Dánska na tomto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
b) "Ženevskou úmluvou" Úmluva o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967;
c) "žádostí o azyl" žádost podaná státním příslušníkem třetí země, kterou lze vykládat jako žádost o poskytnutí mezinárodní ochrany členským státem podle Ženevské úmluvy.
Za žádost o azyl se považuje každá žádost o mezinárodní ochranu, pokud státní příslušník třetí země nepožaduje výslovně jinou formu ochrany, o kterou lze žádat odděleně;
d) "žadatelem" nebo "žadatelem o azyl" státní příslušník třetí země, který podal žádost o azyl, o níž dosud nebylo pravomocně rozhodnuto;
e) "posouzením žádosti o azyl" souhrn opatření pro posouzení žádosti o azyl, rozhodnutí nebo rozsudek o takové žádosti vydaný příslušnými orgány v souladu s vnitrostátním právem s výjimkou řízení o určení členského státu příslušného podle tohoto nařízení;
f) "zpětvzetím žádosti o azyl" úkony, jimiž žadatel o azyl ukončí řízení, které bylo zahájeno podáním jeho žádosti o azyl, v souladu s vnitrostátním právem buď výslovně, nebo konkludentně;
g) "uprchlíkem" státní příslušník třetí země, jemuž bylo přiznáno právní postavení uprchlíka ve smyslu Ženevské úmluvy a který je oprávněn pobývat na území členského státu;
h) "nezletilými osobami bez doprovodu" svobodné osoby mladší 18 let, jež vstupují na území členských států bez doprovodu dospělé osoby, která za ně podle práva nebo podle zvyklostí odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenacházejí v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilé osoby, jež jsou ponechány bez doprovodu po vstupu na území členských států;
i) "rodinnými příslušníky" tito členové rodiny žadatele zdržující se na území členských států, pokud tato rodina existovala již v zemi původu:
i) manžel či manželka žadatele o azyl nebo jeho nesezdaný partner či partnerka, se kterým/kterou žije v trvalém vztahu, pokud se k nesezdaným párům v právních předpisech nebo praxi členského státu přistupuje podle jeho právních předpisů o cizincích podobně jako k párům sezdaným;
ii) nezletilé děti páru uvedeného v bodě i) nebo žadatele, pokud jsou svobodné a jsou nezaopatřené, bez ohledu na to, zda se jedná o děti manželské, nemanželské nebo osvojené ve smyslu vnitrostátního práva;
iii) otec, matka nebo poručník, pokud je žadatel nebo uprchlík nezletilý a svobodný;
j) "povolením k pobytu" povolení vydané orgány členského státu, které státního příslušníka třetí země opravňuje k pobytu na jeho území, včetně dokumentů, které dokládají oprávnění zůstat na území v rámci dočasné ochrany nebo dokud nepominou okolnosti bránící výkonu rozhodnutí vyhoštění, s výjimkou víz a povolení k pobytu, které byly vystaveny v době nutné k určení členského státu příslušného ve smyslu tohoto nařízení nebo během posuzování žádosti o azyl či žádosti o povolení k pobytu;
k) "vízem" povolení nebo rozhodnutí členského státu požadované pro tranzit nebo vstup za účelem zamýšleného pobytu v daném členském státě nebo ve více členských státech.
Druh víza se stanoví podle těchto definicí:
i) "dlouhodobým vízem" se rozumí povolení nebo rozhodnutí členského státu požadované pro vstup za účelem zamýšleného pobytu v daném členském státě po dobu delší než tři měsíce;
ii) "krátkodobým vízem" se rozumí povolení nebo rozhodnutí členského státu požadované pro vstup za účelem zamýšleného pobytu v daném členském státě nebo ve více členských státech po dobu, jejíž celková délka nepřesahuje tři měsíce;
iii) "průjezdním vízem" se rozumí povolení nebo rozhodnutí členského státu požadované pro vstup za účelem tranzitu přes území daného členského státu nebo více členských států, s výjimkou tranzitu na letišti;
iv) "letištním průjezdním vízem" se rozumí povolení nebo rozhodnutí, kterým se státnímu příslušníkovi třetí země, na něhož se konkrétně vztahuje tento požadavek, povoluje projít tranzitním prostorem letiště, aniž získá přístup na výsostná území dotyčného členského státu, během mezipřistání nebo transferu mezi dvěma částmi mezinárodního letu.
KAPITOLA II
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 3
1. Členské státy posuzují každou žádost o azyl podanou příslušníkem třetí země na hranici nebo na jejich území kterémukoli z nich.
Žádost posuzuje jediný členský stát, který je příslušný podle kritérií stanovených v kapitole III.
2. Odchylně od odstavce 1 může každý členský stát posoudit žádost o azyl, kterou podal státní příslušník třetí země, i když podle kritérií stanovených tímto nařízením není příslušný.
V tom případě se tento členský stát stává příslušným členským státem ve smyslu tohoto nařízení a přebírá povinnosti spojené s touto příslušností.
V případě potřeby uvědomí původně příslušný členský stát, členský stát, který vede řízení o stanovení příslušnosti členského státu, nebo členský stát, kterému byla podána žádost o převzetí nebo přijetí zpět.
3. Každý členský stát si ponechává v souladu s ustanoveními Ženevské úmluvy právo na vrácení žadatele o azyl do třetí země v souladu se svým vnitrostátním právem.
4. Žadatel o azyl je v jazyce, o němž lze důvodně předpokládat, že mu rozumí, písemně vyrozuměn o uplatňování tohoto nařízení a lhůtách a účincích, které stanoví.
Článek 4
1. Řízení o určení příslušnosti členského státu ve smyslu tohoto nařízení se zahajuje prvním podáním žádost o azyl v některém členském státě.
2. Žádost o azyl se považuje za podanou, jakmile příslušné orgány dotyčného členského státu obdrží tiskopis od žadatele o azyl nebo úřední zápis sepsaný orgánem.
Pokud není žádost podána písemně, měla by být doba mezi prohlášením o úmyslu a sepsáním úředního zápisu co nejkratší.
Pro účely tohoto nařízení je stav nezletilého, který doprovází žadatele o azyl a splňuje definici rodinného příslušníka podle čl. 2 bodu i), neoddělitelný od situace jeho rodiče nebo poručníka a zabývá se jím členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl takového rodiče či poručníka, třebaže není nezletilý sám žadatelem o azyl.
Stejným způsobem se postupuje v případě dětí narozených po příjezdu žadatele o azyl na území členských států, aniž je nutné zahájit nové řízení o příslušnosti.
4. Pokud je žádost o azyl podána příslušným orgánům členského státu žadatelem o azyl, který přebývá na území jiného členského státu, provádí určení příslušnosti členského státu členský stát, na jehož území žadatel o azyl přebývá.
Tento členský stát je členským státem, který obdržel žádost, neprodleně informován a je poté pro účely tohoto nařízení považován za členský stát, u kterého byla podána žádost o azyl.
Žadatel je písemně informován o tomto přemístění a o dni, ke kterému se uskutečnilo.
5. Členský stát, u něhož byla žádost o azyl podána, je povinen za podmínek uvedených v článku 20 a s cílem ukončit řízení o určení státu příslušného pro posouzení žádosti o azyl převzít zpět žadatele o azyl, který se nachází v jiném členském státě, v němž podal novou žádost o azyl poté, co vzal svou původní žádost během procesu určování příslušného státu zpět.
Tato povinnost zaniká, pokud žadatel o azyl mezitím opustil území členských států na dobu nejméně tří měsíců nebo od některého členského státu obdržel povolení k pobytu.
KAPITOLA III
POŘADÍ KRITÉRIÍ
Článek 5
1. Kritéria k určení příslušného členského státu se uplatňují v pořadí, v jakém jsou uvedena v této kapitole.
2. Členský stát příslušný v souladu s kritérii se určuje na základě stavu v době, kdy žadatel o azyl podal první žádost u některého členského státu.
Článek 6
Pokud je žadatel o azyl nezletilá osoba bez doprovodu, je členským státem příslušným k posouzení žádosti ten členský stát, ve kterém oprávněně pobývá její rodinný příslušník, pokud je to v nejlepším zájmu nezletilého.
V případě, že není přítomen žádný rodinný příslušník, je členským státem příslušným k posouzení žádosti ten členský stát, ve kterém nezletilý podal svou žádost o azyl.
Článek 7
Pokud má žadatel o azyl rodinného příslušníka, který může pobývat jako uprchlík v některém členském státě, bez ohledu na to, zda dříve rodina vznikla v zemi původu, je tento členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl za předpokladu, že si to dotčené osoby přejí.
Článek 8
Pokud má žadatel o azyl v členském státě rodinného příslušníka, o jehož žádosti dosud nebylo přijato první rozhodnutí ve věci, je tento členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl za předpokladu, že si to dotčené osoby přejí.
Článek 9
1. Pokud je žadatel o azyl držitelem platného povolení k pobytu, je k posouzení žádosti o azyl příslušný členský stát, který toto povolení vydal.
2. Pokud žadatel o azyl držitelem platného víza, je k posouzení žádosti o azyl příslušný členský stát, který toto vízum udělil, ledaže bylo vízum uděleno v zastoupení nebo s písemným souhlasem jiného členského státu.
V tom případě je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento druhý členský stát.
Pokud členský stát zejména z bezpečnostních důvodů předem konzultuje ústřední orgán jiného členského státu, nepředstavuje odpověď druhého členského státu písemné povolení ve smyslu tohoto ustanovení.
3. Pokud je žadatel o azyl držitelem více platných povolení k pobytu nebo víz vydaných různými členskými státy, přejímají členské státy příslušnost k posouzení žádosti o azyl v tomto pořadí:
a) členský stát, který vydal povolení k pobytu přiznávající právo na nejdelší pobyt, nebo pokud jsou doby platnosti stejné, členský stát, který vydal povolení k pobytu, jehož doba platnosti skončí jako poslední;
b) členský stát, který udělil vízum, jehož doba platnosti skončí jako poslední, pokud se jedná o stejný druh víz;
c) pokud se jedná o různé druhy víz, členský stát, který udělil vízum s nejdelší dobou platnosti, nebo pokud jsou doby platnosti stejné, členský stát, který udělil vízum, jehož doba platnosti skončí jako poslední.
4. Pokud je žadatel o azyl držitelem jednoho nebo více povolení k pobytu, jejichž platnost skončila před méně než dvěma roky, nebo jednoho či více víz, jejichž platnost skončila před méně než šesti měsíci a díky nimž mohl vstoupit na území členského státu, použijí se pro dobu, dokud žadatel neopustil území členských států, odstavce 1, 2 a 3.
Pokud je žadatel o azyl držitelem jednoho nebo více povolení k pobytu, jejichž platnost skončila před více než dvěma roky, nebo jednoho či více víz, jejichž platnost skončila před více než šesti měsíci a díky nimž mohl vstoupit na území členského státu, a pokud žadatel neopustil území členských států, je příslušný členský stát, ve kterém byla podána žádost.
5. Okolnost, že povolení k pobytu nebo vízum byly vydány na základě nepravdivé nebo neoprávněně užívané totožnosti nebo po předložení pozměněných, padělaných či neplatných dokladů, nebrání v tom, aby jako příslušný byl určen členský stát, který je vydal.
Avšak členský stát, který vydal povolení k pobytu nebo udělil vízum, není příslušný, pokud může být prokázáno, že podvod byl spáchán po vydání povolení či udělení víza.
Článek 10
1. Pokud je na základě přímých nebo nepřímých důkazů popsaných ve dvou seznamech, které jsou uvedeny v čl. 18 odst. 3, včetně údajů ve smyslu kapitoly III nařízení (ES) č. 2725/2000, zjištěno, že žadatel o azyl překročil nedovoleným způsobem pozemní, námořní nebo vzdušnou cestou hranice některého členského státu ze třetí země, je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento členský stát. Tato příslušnost končí po 12 měsících ode dne, kdy k nedovolenému překročení hranice došlo.
2. Pokud členský stát nemůže být příslušný nebo již dále nemůže být příslušný v souladu s odstavcem 1 a pokud je na základě přímých nebo nepřímých důkazů popsaných ve dvou seznamech, které jsou uvedeny v čl. 18 odst. 3, zjištěno, že žadatel o azyl, který vstoupil na území členských států nedovoleným způsobem nebo u něhož není možné zjistit okolnosti jeho vstupu, pobýval v členském státě v době podání žádosti nepřetržitě nejméně pět měsíců, je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento členský stát.
Jestliže se žadatel zdržoval po dobu nejméně pěti měsíců ve více členských státech, je k posouzení žádosti o azyl příslušný členský stát, ve kterém se zdržoval naposledy.
Článek 11
1. Jestliže státní příslušník třetí země vstoupí na území členského státu, ve kterém je osvobozen od vízové povinnosti, je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento členský stát.
2. Zásada stanovená v odstavci 1 se nepoužije, jestliže státní příslušník třetí země podá svou žádost o azyl v jiném členském státě, ve kterém je rovněž osvobozen od vízové povinnosti.
V tom případě je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento druhý členský stát.
Článek 12
Pokud státní příslušník třetí země podá žádost o azyl v mezinárodní tranzitní oblasti letiště členského státu, je k posouzení žádosti o azyl příslušný tento členský stát.
Článek 13
Pokud nemůže být na základě kritérií vyjmenovaných v tomto nařízení určen členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl, je k posouzení žádosti o azyl příslušný první členský stát, ve kterém byla žádost o azyl podána.
Článek 14
Pokud několik rodinných příslušníků podá žádosti o azyl ve stejném členském státě současně nebo tak brzy po sobě, že řízení o určení příslušného členského státu může probíhat společně, a pokud by uplatnění kritérií stanovených tímto nařízením vedlo k jejich oddělení, je příslušný členský stát určen na základě těchto ustanovení:
a) příslušnost k posouzení žádosti o azyl všech rodinných příslušníků patří členskému státu, který je podle kritérií příslušný k převzetí největšího počtu rodinných příslušníků;
b) jinak je příslušný ten členský stát, který je podle kritérií příslušný k posouzení žádosti nejstaršího z nich.
KAPITOLA IV
HUMANITÁRNÍ USTANOVENÍ
Článek 15
1. Každý členský stát může z humanitárních důvodů, které vyplývají zejména z rodinných nebo kulturních důvodů, spojit rodinné příslušníky a jiné závislé příbuzné, i když není příslušný podle kritérií stanovených tímto nařízením.
V tom případě posoudí na žádost jiného členského státu žádost o azyl dotčené osoby tento členský stát.
Dotčené osoby s tím musí souhlasit.
2. V případě, že dotčená osoba je závislá na pomoci druhé osoby z důvodu těhotenství či novorozeného dítěte, vážné nemoci, vážného postižení nebo stáří, nerozdělí nebo spojí členské státy žadatele o azyl s jiným příbuzným, který přebývá na území jednoho z členských států, za předpokladu, že tyto rodinné vazby dříve existovaly v zemi původu.
3. Jestliže je žadatel o azyl nezletilou osobou bez doprovodu, která má příbuzného či příbuzné v jiném členském státě, kteří se o něho mohou postarat, spojí členské státy nezletilého pokud možno s jeho příbuzným či příbuznými, ledaže to není v nejlepším zájmu nezletilého.
4. Vyhoví-li dožádaný členský stát žádosti, přechází příslušnost k posouzení žádosti o azyl na něj.
5. Podmínky a řízení k provádění tohoto článku, případně včetně dohodovacích postupů pro vyřešení sporů mezi členskými státy ohledně potřeby spojit dotčené osoby, a místo, kde by toto mělo být provedeno, se přijímají postupem podle čl. 27 odst. 2.
KAPITOLA V
PŘEVZETÍ A PŘIJETÍ ZPĚT
Článek 16
1. Členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl podle tohoto nařízení je povinen:
a) převzít za podmínek stanovených v článcích 17 až 19 žadatele o azyl, který podal žádost v jiném členském státě;
b) dokončit posouzení žádosti o azyl;
c) přijmout zpět za podmínek stanovených v článku 20 žadatele, jehož žádost se posuzuje a který bez povolení přebývá na území jiného členského státu;
d) přijmout zpět za podmínek stanovených v článku 20 žadatele, který vzal svou posuzovanou žádost zpět a podal žádost v jiném členském státě;
e) přijmout zpět za podmínek stanovených v článku 20 státního příslušníka třetí země, jehož žádost zamítl a který bez povolení přebývá na území jiného členského státu.
2. Pokud některý členský stát vydá žadateli povolení k pobytu, přecházejí povinnosti podle odstavce 1 na tento členský stát.
3. Povinnosti podle odstavce 1 se ruší, opustí-li státní příslušník třetí země území členských států nejméně na dobu tří měsíců, pokud tento státní příslušník třetí země není držitelem platného povolení k pobytu vydaného příslušným členským státem.
4. Povinnosti uvedené v odst. 1 písm. d) a e) se rovněž ruší, jakmile členský stát příslušný k posouzení žádosti po zpětvzetí či zamítnutí žádosti přijme a skutečně provádí nezbytná opatření předtím, než státní příslušník třetí země může odjet do své země původu nebo do jiné země, do které může oprávněně cestovat.
Článek 17
1. Pokud se členský stát, ve kterém byla podána žádost o azyl, domnívá, že k posouzení žádosti o azyl je příslušný jiný členský stát, může v co nejkratší době a v každém případě do tří měsíců ode dne, kdy byla žádost podána ve smyslu čl. 4 odst. 2, vyzvat druhý členský stát, aby žadatele převzal.
Pokud žádost o převzetí žadatele není podána ve lhůtě tří měsíců, je k posouzení žádosti o azyl příslušný členský stát, ve kterém byla žádost o azyl podána.
2. Dožadující členský stát může požádat o urychlenou odpověď v případech, kdy byla žádost o azyl podána po zamítnutí vstupu či pobytu, po zadržení z důvodu nezákonného pobytu nebo po doručení či výkonu rozhodnutí o vyhoštění nebo pokud je žadatel o azyl ve vazbě.
V žádosti musí být uvedeny důvody pro urychlenou odpověď a lhůta, ve které je odpověď očekávána.
Tato lhůta činí nejméně jeden týden.
3. V obou případech se žádost o převzetí jiným členským státem podává na vzorovém formuláři spolu s přímými nebo nepřímými důkazy, které jsou popsány ve dvou seznamech uvedených v čl. 18 odst. 3, nebo s odpovídajícími údaji z prohlášení žadatele o azyl, podle nichž mohou orgány dožádaného členského státu ověřit, zda je tento stát příslušný na základě kritérií stanovených tímto nařízením.
Pravidla vyhotovování a postupů předávání žádostí budou přijata postupem podle čl. 27 odst. 2.
Článek 18
1. Dožádaný členský stát provede nezbytné kontroly a o žádosti o převzetí žadatele rozhodne do dvou měsíců ode dne obdržení žádosti.
2. Při řízení o určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl ve smyslu tohoto nařízení se používají přímé a nepřímé důkazy.
3. Postupem podle čl. 27 odst. 2 budou sestaveny a pravidelně kontrolovány dva seznamy, v nichž jsou v souladu s těmito kritérii uvedeny přímé a nepřímé důkazy:
a) Přímé důkazy:
i) Jedná se o formální důkazy, které určují příslušnost podle tohoto nařízení, pokud nejsou vyvráceny důkazy o opaku.
ii) Členské státy poskytnou výboru ve smyslu článku 27 vzory různých správních dokumentů podle druhů uvedených na seznamu formálních důkazů.
b) Nepřímé důkazy:
i) Jedná se o indikativní prvky, které mohou být i přes svou vyvratitelnost v jistých případech podle důkazní síly, která jim je přisuzována, dostačující.
ii) Jejich důkazní síla v souvislosti s příslušností k posouzení žádosti o azyl se posuzuje v jednotlivých případech.
4. Požadavky kladené na důkazy by neměly přesáhnout mez, která je nezbytná pro řádné uplatňování tohoto nařízení.
5. Pokud neexistuje žádný formální důkaz, uzná dožádaný členský stát svou příslušnost, pokud jsou nepřímé důkazy logické, ověřitelné a dostatečně podrobné, aby mohla být příslušnost určena.
Pokud dožadující členský stát žádal v souladu s čl. 17 odst.
2 o urychlené řízení, vynaloží dožádaný členský stát nejvyšší úsilí, aby dodržel požadovanou lhůtu. Ve výjimečných případech, kdy lze dokázat, že posouzení žádosti o převzetí žadatele je obzvláště složité, může dožádaný členský stát odpovědět až po uplynutí požadované lhůty, ale v každém případě do jednoho měsíce.
V těchto situacích musí dožádaný členský stát dožadujícímu členskému státu sdělit své rozhodnutí o odložení odpovědi v průběhu původně požadované lhůty.
7. Pokud není dodržena dvouměsíční lhůta podle odstavce 1 a měsíční lhůta podle odstavce 6, má se za to, že žádost byla schválena, což má za následek vznik povinnosti převzít osobu včetně přijetí řádných opatření pro příjezd.
Článek 19
1. Pokud dožádaný členský stát souhlasí s převzetím žadatele, uvědomí členský stát, ve kterém byla podána žádost o azyl, žadatele o svém rozhodnutí neposuzovat jeho žádost a o povinnosti přemístit žadatele do příslušného členského státu.
2. Rozhodnutí podle odstavce 1 musí obsahovat odůvodnění.
Obsahuje podrobnosti o lhůtě pro provedení přemístění a v případě potřeby informace o místě a dni, kde a kdy by se měl žadatel ohlásit, jestliže cestuje do příslušného členského státu sám.
Proti tomuto rozhodnutí je možné podat opravný prostředek nebo je možné provést jeho přezkum.
Opravný prostředek nebo přezkum týkající se tohoto rozhodnutí nemá odkladný účinek na provedení přemístění, pokud tak nerozhodnou soudy nebo příslušné orgány v jednotlivém případě, umožňují-li to vnitrostátní právní předpisy.
3. Přemístění žadatele z členského státu, ve kterém byla podána žádost o azyl, do příslušného členského státu se provádí po konzultaci dotyčných členských států v souladu s vnitrostátním právem prvního členského státu, jakmile je to z praktického hlediska možné, avšak nejpozději šest měsíců po přijetí žádosti o převzetí nebo rozhodnutí o opravném prostředku nebo přezkumu, pokud má odkladný účinek.
V případě potřeby vystaví dožadující členský stát žadateli o azyl propustku, jejíž vzor bude přijat postupem podle čl. 27 odst. 2.
Příslušný členský stát řádně uvědomí dožadující členský stát o bezpečném příjezdu žadatele o azyl nebo o skutečnosti, že se ve stanovené lhůtě nedostavil.
4. Pokud k přemístění nedojde během šestiměsíční lhůty, je příslušný členský stát, ve kterém byla žádost o azyl podána.
Tato lhůta může být prodloužena nejvýše na jeden rok, pokud přemístění nemohlo být uskutečněno z důvodu uvěznění žadatele o azyl, nebo až na 18 měsíců, pokud je žadatel o azyl na útěku.
5. Doplňková pravidla o provádění přemístění mohou být přijata postupem podle čl. 27 odst. 2.
Článek 20
1. Žadatel o azyl je přijat zpět v souladu s čl. 4 odst. 5 a čl. 16 odst. 1 písm. c), d) a e) takto:
a) žádost o přijetí žadatele zpět musí obsahovat informace umožňující dožádanému členskému státu ověřit svou příslušnost;
b) členský stát, který byl vyzván, aby žadatele přijal zpět, je povinen provést nezbytná ověření a odpovědět na jemu adresovanou žádost co nejrychleji a v každém případě nejpozději jeden měsíc po podání.
Pokud se žádost opírá o údaje získané ze systému Eurodac, zkracuje se tato lhůta na dva týdny;
c) pokud dožádaný členský stát nesdělí své rozhodnutí do jednoho měsíce nebo dvou týdnů uvedených v písmenu b), má se za to, že souhlasí s příjetím žadatele o azyl zpět;
d) členský stát, který souhlasí s přijetím žadatele o azyl zpět, je povinen přijmout tuto osobu zpět na své území.
Přemístění se provádí po konzultaci dotyčných členských států v souladu s vnitrostátním právem dožadujícího členského státu, jakmile je to z praktického hlediska možné, avšak nejpozději šest měsíců po přijetí žádosti o přijetí zpět jiným členským státem nebo po přijetí rozhodnutí o opravném prostředku nebo přezkumu, pokud má odkladný účinek;
e) dožadující členský stát uvědomí žadatele o azyl o rozhodnutí o přijetí zpět příslušným členským státem.
Rozhodnutí musí obsahovat odůvodnění.
Obsahuje podrobnosti o lhůtě pro provedení přemístění a v případě potřeby informace o místě a dni, kde a kdy by se měl žadatel ohlásit, jestliže cestuje do příslušného členského státu sám.
Proti tomuto rozhodnutí je možné podat opravný prostředek nebo je možné provést jeho přezkum.
Opravný prostředek nebo přezkum týkající se tohoto rozhodnutí nemá odkladný účinek na provedení přemístění, pokud tak nerozhodnou soudy nebo příslušné orgány v jednotlivých případech, umožňují-li to vnitrostátní právní předpisy.
V případě potřeby vystaví dožadující členský stát žadateli o azyl propustku, jejíž vzor bude přijat postupem podle čl. 27 odst. 2.
Příslušný členský stát uvědomí náležitě v případě potřeby dožadující členský stát o bezpečném příjezdu žadatele o azyl nebo o skutečnosti, že se ve stanovené lhůtě nedostavil.
2. Pokud k přemístění nedojde během šestiměsíční lhůty, je příslušný členský stát, ve kterém byla žádost o azyl podána.
Tato lhůta může být prodloužena nejdéle na jeden rok, pokud přemístění nebo posouzení žádosti nemohly být uskutečněny z důvodu uvěznění žadatele o azyl, nebo až na osmnáct měsíců, pokud je žadatel o azyl na útěku.
3. Pravidla týkající se důkazů a jejich výkladu a vyhotovování a postupů předávání žádostí budou přijata postupem podle čl. 27 odst. 2.
4. Doplňková pravidla o provádění přemístění mohou být přijata postupem podle čl. 27 odst. 2.
KAPITOLA VI
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 21
1. Každý členský stát sdělí kterémukoli členskému státu, který o to požádá, osobní údaje žadatele o azyl, které jsou náležité, významné a přiměřené
a) pro určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl;
b) pro posouzení žádosti o azyl;
c) pro splnění všech povinností vyplývajících z tohoto nařízení.
2. Informace ve smyslu odstavce 1 mohou zahrnovat pouze
a) osobní údaje žadatele o azyl a případně jeho rodinných příslušníků (příjmení a jméno a případně dřívější příjmení, přezdívky nebo převzatá jména, současnou a předchozí státní příslušnost, datum a místo narození);
b) průkazy totožnosti a cestovní doklady (číslo, platnost, datum vydání, vydávající orgán, místo vydání atd.);
c) jiné informace, které jsou potřebné pro zjištění totožnosti žadatele, včetně otisků prstů zpracovaných v souladu s nařízením (ES) č. 2725/2000;
d) místa pobytu a trasy cesty;
e) povolení k pobytu nebo víza vydaná členským státem;
f) místo podání žádosti;
g) datum podání předchozí žádosti o azyl, datum podání současné žádosti o azyl, stav řízení a případné přijaté rozhodnutí.
3. Pokud je to nezbytné pro posouzení žádosti o azyl, může také příslušný členský stát požádat jiný členský stát, aby mu sdělil důvody, které žadatel o azyl pro svou žádost uvedl, a případně důvody pro přijatá rozhodnutí týkající se žadatele.
Členský stát může odmítnout odpovědět na takovou žádost, jestliže sdělení takových informací může ohrozit důležité zájmy tohoto členského státu nebo ochranu svobod a základních práv dotčené osoby či jiných osob.
V každém případě musí se sdělením těchto požadovaných informací písemně souhlasit žadatel o azyl.
4. Každá žádost o informace musí být zdůvodněna, a pokud je jejím účelem ověřit, zda existuje kritérium, které může založit příslušnost dožádaného členského státu, musí v ní být uvedeno, o jaké důkazy o způsobech a prostředcích, pomocí nichž žadatel o azyl vstoupil na území členských států, včetně významných informací ze spolehlivých zdrojů, nebo o kterou konkrétní a ověřitelnou část prohlášení žadatele se opírá.
Má se za to, že významné informace ze spolehlivých zdrojů nejsou samy o sobě dostatečné pro určení příslušnosti a pravomoci členského státu podle tohoto nařízení, ale mohou přispět k hodnocení jiných indicií týkajících se jednotlivých žadatelů o azyl.
5. Dožádaný členský stát je povinen odpovědět do šesti týdnů.
6. Výměna informací se provádí na žádost členského státu a může proběhnout pouze mezi orgány, jejichž určení členskými státy bylo sděleno Komisi, která o tom uvědomí ostatní členské státy.
7. Vyměněné informace smějí být použity pouze pro účely stanovené v odstavci 1.
V každém členském státě smí být taková informace sdělena v závislosti na svém druhu a pravomocích přijímajícího orgánu pouze orgánům a soudům, které jsou pověřeny:
a) určením členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl;
b) posouzením žádosti o azyl;
c) splněním všech povinností vyplývajících z tohoto nařízení.
8. Členský stát, který informace předává, zajistí jejich přesnost a aktuálnost.
Pokud se ukáže, že tento členský stát předal informace, které jsou nepřesné nebo které neměly být předány, jsou o tom přijímající členské státy neprodleně informovány.
Jsou povinny tyto údaje opravit nebo je vymazat.
9. Žadatel o azyl má právo být na vlastní žádost informován o všech zpracovaných údajích o své osobě.
Pokud zjistí, že tyto informace byly zpracovány v rozporu s tímto nařízením nebo se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [8], zejména z toho důvodu, že jsou neúplné nebo nepřesné, je oprávněn požadovat jejich opravu, výmaz nebo zablokování.
Orgán, který údaje opravuje, vymazává nebo blokuje, o tom uvědomí členský stát, který informace poskytl nebo obdržel.
10. V každém dotčeném členském státě je v individuálním spise dotčené osoby nebo v registru zápis o předání a přijetí vyměněných informací.
11. Vyměněné údaje jsou uchovávány nejdéle po dobu, která je nebytná pro účely, kvůli nimž byly vyměněny.
12. Pokud nejsou údaje zpracovány automaticky nebo nejsou obsaženy ve spisu či nemají být do něj zařazeny, měl by každý členský stát přijmout vhodná opatření pro to, aby účinnými kontrolami zajistil dodržování tohoto článku.
Článek 22
1. Členské státy oznámí Komisi orgány pověřené plněním povinností, které vyplývají z tohoto nařízení, a zajistí, aby tyto orgány měly potřebné zdroje pro plnění svých úkolů, a zejména pro vypracování odpovědí na žádosti o informace, žádosti o převzetí a žádosti o přijetí žadatelů o azyl zpět v předepsaných lhůtách.
2. Pravidla týkající se zřízení bezpečných prostředků elektronického přenosu mezi orgány uvedenými v odstavci 1 pro přenos žádostí a zajištění, že odesílatelé automaticky obdrží elektronický doklad o doručení, budou vypracována postupem podle čl. 27 odst. 2.
Článek 23
1. Členské státy mohou mezi sebou přijmout dvoustranná správní ujednání ohledně praktických podrobností provádění tohoto nařízení, aby zjednodušily jeho uplatňování a zvýšily jeho účinnost.
Tato ujednání se mohou týkat
a) výměny styčných úředníků;
b) zjednodušení postupů a zkrácení lhůt pro přenos a posuzování žádostí o převzetí nebo přijetí žadatelů o azyl zpět.
2. Ujednání podle odstavce 1 jsou sdělována Komisi.
Komise ověří, zda ujednání podle odst. 1 písm. b) nejsou v rozporu s tímto nařízením.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
1. Toto nařízení nahrazuje Úmluvu o určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států Evropských společenství, podepsanou v Dublinu dne 15. června 1990 (Dublinská úmluva).
2. Avšak za účelem zajištění návaznosti ujednání pro určení členského státu příslušného k žádost o azyl, pokud byla žádost o azyl podána po dni uvedeném v čl. 29 odst. 2, se berou v úvahu události, které mohou mít za následek stanovení příslušnosti členského státu podle tohoto nařízení, i když uvedenému dni předcházejí, s výjimkou událostí uvedených v čl. 10 odst. 2.
3. Pokud se v nařízení (ES) č. 2725/2000 odkazuje na Dublinskou úmluvu, pokládá se tento odkaz za odkaz na toto nařízení.
Článek 25
1. Lhůty stanovené tímto nařízením se počítají takto:
a) pokud se má lhůta vyjádřená ve dnech, týdnech či měsících počítat od okamžiku, v němž došlo k události nebo kdy proběhlo jednání, den, kdy došlo k události nebo kdy proběhlo jednání, se do dané lhůty nezapočítává;
b) lhůta vyjádřená v týdnech či měsících končí uplynutím dne v posledním týdnu či měsíci, který je týmž dnem v týdnu nebo připadá na stejné datum jako den, ve kterém došlo k události nebo ve kterém proběhlo jednání, od nichž se lhůta počítá.
Jestliže ve lhůtě vyjádřené v měsících není v posledním měsíci den, ve kterém by lhůta měla uplynout, končí lhůta uplynutím posledního dne daného měsíce;
c) lhůty zahrnují soboty, neděle a státem uznané svátky v každém dotčeném členském státě.
2. Žádosti a odpovědi se zasílají jakýmkoliv způsobem, při němž je vydán doklad o přijetí.
Článek 26
Pokud jde o Francouzskou republiku, vztahuje se toto nařízení pouze na její evropské území.
Článek 27
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 28
29 odst. 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení a případně navrhne nezbytné změny.
Členské státy předají Komisi všechny informace, které jsou vhodné pro přípravu této zprávy, nejpozději šest měsíců před uplynutím této lhůty.
Po předložení této zprávy předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení zároveň se zprávami o provádění systému Eurodac ve smyslu čl. 24 odst. 5 nařízení (ES) č. 2725/2000.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se pro žádosti o azyl podané v období od prvního dne šestého měsíce po vstupu tohoto nařízení v platnost a od tohoto dne se bude používat pro všechny žádosti o převzetí nebo přijetí žadatelů o azyl zpět bez ohledu na datum podání žádosti.
Členský stát příslušný k posouzení žádosti o azyl, která byla podána před tímto dnem, se určí v souladu s kritérii, která jsou stanovena
Nařízení Komise (ES) č. 349/2003
ze dne 25. února 2003
o pozastavení dovozu exemplářů určitých druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EC) č. 2476/2001 [2], a zejména na čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Vědeckou prověřovací skupinou,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovoz určitých druhů do Společenství může být Komisí omezen v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 338/97.
(2) Seznam druhů, u nichž je dovoz do Společenství pozastaven, byl naposledy stanoven nařízením Komise (ES) č. 2087/2001 ze dne 24. října 2001 o pozastavení dovozu exemplářů určitých druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin do Společenství [3].
Tento seznam vyžaduje změnu s ohledem na nejnovější dostupné informace.
Z důvodu jasnosti by nařízení (ES) č. 2087/2001 mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(3) Proběhly konzultace se zeměmi původu druhů, jichž se týkají tato omezení.
(4) Článek 41 nařízení Komise (ES) č. 1808/2001 ze dne 30. srpna 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [4] obsahuje ustanovení, kterými členské státy provádějí omezení stanovená Komisí.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
S výhradou ustanovení článku 41 nařízení (ES) č. 1808/2001 se pozastavuje dovoz exemplářů druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin uvedených v příloze tohoto nařízení do Společenství.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2087/2001.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 350/2003
ze dne 25. února 2003,
kterým se po třinácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 342/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 24. února 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 355/2003
ze dne 20. února 2003
o povolení doplňkové látky avilamycin v krmivech
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 9 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 bod aaa) směrnice 70/524/EHS vyžaduje, aby povolení antibiotika bylo vázáno na osobu odpovědnou za jeho uvedení do oběhu.
(2) Článek 9 uvedené směrnice stanoví, že látku vázanou na osobu, která je odpovědná za její uvedení do oběhu, lze povolit na dobu deseti let, pokud jsou splněny všechny podmínky stanovené v článku 3a uvedené směrnice.
(3) Z vyhodnocení dokumentace vyplývá, že antibiotický přípravek popsaný v příloze tohoto nařízení splňuje podmínky vymezené v článku 3a uvedené směrnice, a že je tedy možné tento produkt zapsat do kapitoly I seznamu doplňkových látek povolených v krmivech podle čl. 9t písm. b) uvedené směrnice.
Na tomto seznamu jsou uvedeny doplňkové látky povolené na dobu deseti let.
(4) Sdělení Komise z července 2001 o strategii Společenství proti antimikrobiální rezistenci stanoví prvky účinné politiky proti antimikrobiální rezistenci.
Jedním z těchto prvků je zákaz používání antibiotik jako růstových stimulátorů v krmivech ode dne 1. ledna 2006.
(5) Komise předložila návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o doplňkových látkách ve výživě zvířat, který počítá s postupným vyloučením antibiotik používaných jako růstové stimulátory.
Evropský parlament v prvním čtení o návrhu podpořil jejich postupné vyloučení.
V prosinci 2002 Rada dosáhla politické dohody o přijetí společného postoje k ukončení používání antibiotik jako růstových stimulátorů od 1. ledna 2006.
Platnost povolení uděleného tímto nařízením proto bude pravděpodobně značně omezena po přijetí nového nařízení, které bude upravovat používání doplňkových látek ve výživě zvířat.
(6) Bez kladného stanoviska Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nemohla Komise přijmout zamýšlená ustanovení podle postupu stanoveného v článku 23 uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka avilamycin ze skupiny "Antibiotik", která je uvedena v příloze, se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 357/2003
ze dne 27. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1938/2001, (ES) č. 1939/2001 a (ES) č. 1940/2001 o zahájení stálých nabídkových řízení na další prodej rýže ze zásob španělských, řeckých a italských intervenčních agentur na vnitřním trhu Společenství pro použití v krmivu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [2], a zejména na čl. 8 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1938/2001 [3] a (ES) č. 1939/2001 [4] naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 2089/2002 [5] a nařízení (ES) č. 1940/2001 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 207/2003 [7] umožňují úpravnám rýže účastnit se nabídkového řízení za předpokladu, že dodržují pravidla stanovená v těchto nařízeních, a zejména pravidla týkající se zpracování neloupané rýže na celoomletou rýži a jejího označování pomocí určitých barviv.
(2) Účinnost opatření, zejména pokud jde o dobu zpracování a náklady na kontrolu, je možné zlepšit tak, že se pro výrobce krmných směsí stanoví možnost účastnit se nabídkového řízení pod podmínkou, že tito výrobci přijmou stejné závazky, jaké jsou v současné době uloženy úpravnám rýže.
(3) Nařízení (ES) č. 1938/2001, (ES) č. 1939/2001 a (ES) č. 1940/2001 je tudíž třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1938/2001 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Účastníci se zavazují:
a) v případě výrobců krmiv:
- použít v krmivu rýži, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, nejpozději do tří měsíců od výběru nabídky, vyjma případu vyšší moci,
- provést neprodleně a pod dohledem příslušných orgánů na místě určeném po dohodě s těmito orgány ošetření stanovená v příloze II nebo III, která zajistí kontrolu využití rýže a zpětnou vysledovatelnost produktů;
b) v případě úpraven rýže:
- provést do dvou měsíců od výběru nabídky ošetření rýže, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, podle přílohy III,
- zajistit, že do čtyř měsíců od výběru nabídky bude tento produkt zapracován do krmiva, vyjma případu vyšší moci;
c) nést náklady na zpracování a ošetření produktů;
d) vést evidenci zásob, aby bylo možné ověřit, zda dodržují své závazky."
2. Název přílohy III se nahrazuje tímto:
"Ošetření stanovená ve druhé odrážce čl. 2 odst. 2 písm. a) a v první odrážce písmene b)."
Článek 2
Nařízení (ES)č. 1939/2001 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Účastníci se zavazují:
a) v případě výrobců krmiv:
- použít v krmivu rýži, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, nejpozději do tří měsíců od výběru nabídky, vyjma případu vyšší moci,
- provést neprodleně a pod dohledem příslušných orgánů na místě určeném po dohodě s těmito orgány ošetření stanovená v příloze II nebo III, která zajistí kontrolu využití rýže a zpětnou vysledovatelnost produktů;
b) v případě úpraven rýže:
- provést do dvou měsíců od výběru nabídky ošetření rýže, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, podle přílohy III,
- zajistit, že do čtyř měsíců od výběru nabídky bude tento produkt zapracován do krmiva, vyjma případu vyšší moci;
c) nést náklady na zpracování a ošetření produktů;
d) vést evidenci zásob, aby bylo možné ověřit, zda dodržují své závazky."
2. Název přílohy III se nahrazuje tímto:
"Ošetření stanovená ve druhé odrážce čl. 2 odst. 2 písm. a) a v první odrážce písmene b)."
Článek 3
Nařízení (ES) č. 1940/2001 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Účastníci se zavazují:
a) v případě výrobců krmiv:
- použít v krmivu rýži, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, nejpozději do tří měsíců od výběru nabídky, vyjma případu vyšší moci,
- provést neprodleně a pod dohledem příslušných orgánů na místě určeném po dohodě s těmito orgány ošetření stanovená v příloze II nebo III, která zajistí kontrolu využití rýže a zpětnou vysledovatelnost produktů;
b) v případě úpraven rýže:
- provést do dvou měsíců od výběru nabídky ošetření rýže, pro kterou byli prohlášeni za vybrané účastníky, podle přílohy III,
- zajistit, že do čtyř měsíců od výběru nabídky bude tento produkt zapracován do krmiva, vyjma případu vyšší moci;
c) nést náklady na zpracování a ošetření produktů;
d) vést evidenci zásob, aby bylo možné ověřit, zda dodržují své závazky."
2. Název přílohy III se nahrazuje tímto:
"Ošetření stanovená ve druhé odrážce čl. 2 odst. 2 písm. a) a v první odrážce písmene b)."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 358/2003
ze dne 27. února 2003
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení [2],
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi použít čl. 81 odst. 3 Smlouvy nařízením na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
- stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
- sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
- společného krytí určitých druhů rizik,
- likvidace pojistných událostí,
- kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
- sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2) Podle nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 Komise přijala nařízení (EHS) č. 3932/92 ze dne 21. prosince 1992 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v oblasti pojišťovnictví [3]. Nařízení (EHS) č. 3932/92 ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska pozbývá platnosti dnem 31. března 2003.
(3) Nařízení (EHS) 3932/92 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací.
Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením Rady (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech.
Tato situace se nezměnila.
(4) Dne 12. května 1999 Komise přijala zprávu [4] Radě a Evropskému parlamentu o fungování nařízení (EHS) č. 3932/92.
Dne 15. prosince 1999 Hospodářský a sociální výbor přijal stanovisko ke zprávě Komise [5].
Dne 19. května 2000 Parlament přijal rezoluci o zprávě Komise [6].
Dne 28. června 2000 Komise uspořádala konzultační setkání s dotčenými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, o nařízení.
Dne 9. července 2002 Komise zveřejnila v Úředním věstníku návrh tohoto nařízení spolu s výzvou dotčeným stranám, aby se k němu vyjádřily nejpozději do 30. září 2002.
(5) Nové nařízení by mělo splňovat dva požadavky: zajistit účinnou ochranu hospodářské soutěže a poskytnout dostatečnou právní jistotu podnikům.
Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu potřebu v co nejvyšší míře zjednodušit správní dohled.
Je rovněž nutné zohlednit zkušenosti Komise v této oblasti od roku 1992 a výsledky konzultací o zprávě z roku 1999 a konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6) Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby vyjímající nařízení Komise definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, která smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě nebo jiné podmínky, které musí být splněny.
(7) Nicméně je vhodné vzdát se uvádění seznamu vyňatých ustanovení a položit větší důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně tržní síly, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmějí být v těchto dohodách obsažena.
Toto je v souladu s hospodářsky orientovaným přístupem, který hodnotí dopad dohod na relevantní trh.
Nicméně je nutné uznat, že v odvětví pojišťovnictví existují určité typy spolupráce zahrnující všechny společnosti na relevantním pojistném trhu, které lze obecně považovat za splňující podmínky stanovené v čl. 81 odst.
(8) Pro použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy prostřednictvím nařízení, není nutné definovat tyto dohody, které jsou způsobilé spadat pod čl. 81 odst. 1. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 81 odst. 1 je nutné vzít v úvahu několik faktorů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9) Je třeba omezit výhody blokové výjimky na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
(10) Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při výpočtu průměrných nákladů na krytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity umožňují zlepšit znalost rizik a usnadňují výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností.
To může naopak usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele.
Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic.
Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v takovém rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů.
Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly; hrubé pojistné může být vskutku nižší než částky, které udávají výsledky zmíněných výpočtů, tabulek nebo studií, neboť pojistitelé mohou využít výnosy svých investic ke snížení hrubého pojistného.
A nadto, dotyčné výpočty, tabulky nebo studie by měly být nezávazné a sloužit pouze pro referenční účely.
(11) Čím širší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím méně volně mohou pojišťovny vypočítávat pojistné na užším základě.
Je tudíž vhodné vyjmout společné výpočty minulých nákladů na rizika za podmínky, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, jaké odpovídá pojistné matematice.
(12) Jelikož je přístup k těmto výpočtům, tabulkám a studiím nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném trhu nebo trhu výrobku, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh, těmto pojišťovnám musí být umožněn přístup k takovým výpočtům, tabulkám a studiím za rozumných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí.
Tyto podmínky mohou například zahrnovat závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila.
Také mohou zahrnovat členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za výpočty, pokud přístup k takovému členství je sám o sobě dostupný za rozumných a nediskriminačních podmínek pojišťovnám dosud nepůsobícím na dotyčném trhu.
Nicméně jakýkoliv poplatek účtovaný za přístup k takovým výpočtům nebo s nimi spojeným studiím pro pojišťovny, které k nim nepřispívají, by nebyl z tohoto důvodu rozumný, kdyby byl natolik vysoký, že by představoval překážku vstupu na trh.
(13) Spolehlivost společných výpočtů, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá.
Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé výpočty, což nemohou ti s nízkým podílem na trhu, tím méně pak nově vstupující na trh.
Zapojení informací od všech pojistitelů na trhu, včetně těch velkých, do takovýchto společných výpočtů, tabulek a studií, prohlubuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh.
Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné výpočty a společné studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(14) Vzor všeobecných pojistných podmínek nebo vzorová smluvní ustanovení a vzorové modely ilustrující zisky z životních pojistek mohou přinést určité výhody.
Například mohou přinést růst efektivnosti pro pojistitele; mohou ulehčit vstup na trh malým nebo nezkušeným pojistitelům; mohou pomoci pojistitelům splnit zákonné požadavky a mohou být využity organizacemi spotřebitelů jako měřítko ke srovnání pojistek nabízených různými pojistiteli.
(15) Vzory všeobecných pojistných podmínek však nesmí vést ke standardizaci produktů nebo k vytváření výrazné nerovnováhy mezi právy a povinnostmi vyplývajícími ze smlouvy.
Podle toho by proto výjimka měla platit pouze pro vzory všeobecných pojistných podmínek za předpokladu, že nejsou závazné a výslovně uvádějí, že zúčastněné společnosti mohou svým zákazníkům nabízet různé podmínky pojistek.
Vzory všeobecných pojistných podmínek nesmějí nadto obsahovat žádné systémové vyloučení určitých druhů rizik, aniž by poskytovaly výslovnou možnost zahrnutí tohoto krytí dohodou, a nesmějí předpokládat smluvní vztah s pojistníkem na nadměrně dlouhé období nebo překročit původní předmět pojistky.
Tím nejsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů zahrnout určitá rizika do určitých pojistek.
(16) Kromě toho je nezbytné stanovit, že společné vzory všeobecných pojistných podmínek musí být obecně dostupné jakékoliv dotčené osobě, a zejména pojistníkovi, aby byla zajištěna skutečná transparentnost a výhodnost pro spotřebitele.
(17) Zahrnutí do pojistky takových rizik, kterým podstatná část pojistníků není zároveň vystavena, může brzdit inovaci vzhledem k tomu, že kumulace spolu nesouvisejících rizik může odrazovat pojistitele od toho, aby pro každé z nich nabízeli uzavírání samostatných a odlišných pojistek.
Ustanovení, které ukládá takové souhrnné krytí, by tudíž nemělo mít výhodu blokové výjimky.
Tam, kde existuje zákonný požadavek pro pojistitele zahrnout do pojistek krytí rizik, jímž podstatná část pojistníků není zároveň vystavena, zařazení vzorového ustanovení odrážejícího takový zákonný požadavek do nezávazné vzorové smlouvy není omezením hospodářské soutěže a nespadá do oblasti působnosti čl. 81 odst.
(18) Skupiny soupojištění nebo souzajištění (často nazývané "pool") mohou umožnit pojistitelům a zajistitelům poskytnout pojištění nebo zajištění rizik, pro něž by při neexistenci této skupiny (pool) mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí.
Také mohou pomoci pojišťovnám a zajišťovnám získat zkušenosti s riziky, která neznají.
Tyto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je standardizace pojistných podmínek a dokonce výše krytí a pojistného.
Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou být vyňaty.
(19) U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda pro účel poskytování tohoto typu pojištění mohou koexistovat dvě nebo více skupin.
Dohoda o spojení (pool), jejímž cílem je výhradně soupojištění a souzajištění takových nových rizik (nikoliv spojení nových a stávajících rizik), může být tudíž po určitou dobu vyňata.
Tři roky by měly představovat odpovídající období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda konkrétní pool je či není nezbytný.
Toto nařízení tudíž uděluje výjimku každé takové skupině nově vytvořené za účelem pokrytí nového rizika pro první tři roky její existence.
2 odst. 7 tohoto nařízení objasňuje, že do této definice patří pouze rizika, která dříve neexistovala, a tudíž nezahrnuje například rizika, která již existovala, ale nebyla pojištěna.
A nadto do této definice nepatří riziko, jehož charakter se výrazně mění (například značné zvýšení teroristické činnosti), neboť riziko samotné není nové.
Nové riziko svým charakterem vyžaduje zcela nový pojistný produkt a nelze jej pokrýt dodatky nebo úpravami stávajícího pojistného produktu.
(21) U rizik, která nejsou nová, se uznává, že takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, mohou mít za určitých omezených okolností za následek výhody, které opravňují výjimku podle čl. 81 odst.
3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit svým členům získat nezbytné zkušeností v dotyčné oblasti pojištění, mohou umožňovat snížení nákladů nebo snížení pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek.
Nicméně jakákoli výjimka pro takové skupiny není opodstatněná, jestliže daná skupina využívá výhod z výrazné úrovně tržní síly, neboť za takových okolností by omezení hospodářské soutěže vyplývající z existence skupiny běžně převážila případné výhody.
(22) Toto nařízení proto rovněž vyjímá každou skupinu soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že pojistné produkty pojištěné v rámci skupiny jejími členy nepřekročí následující prahové hodnoty: 25 % relevantního trhu v případě skupin souzajištění a 20 % v případě skupin soupojištění.
Práh pro skupiny soupojištění je nižší, protože soupojišťovací pooly mohou zahrnovat jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné.
Tyto výjimky však platí pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, které mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi členy skupiny.
(23) Skupiny nespadající do oblasti působnosti tohoto nařízení mohou být způsobilé pro individuální výjimku v závislosti na detailech samotné skupiny a specifických podmínkách relevantního trhu. Vzhledem k tomu, že se mnoho pojistných trhů neustále vyvíjí, by k určení, zda jsou splněny podmínky čl.
81 odst. 3 Smlouvy, či nikoliv, byla v takových případech nutná individuální analýza.
(24) Přijetí technických specifikací, pravidel nebo předepsaných postupů týkajících se zabezpečovacích opatření a postupu hodnocení shody zabezpečovacích opatření s těmito technickými specifikacemi, pravidly nebo předepsanými postupy sdružením nebo sdruženími pojišťoven nebo zajišťoven může být užitečné tím, že poskytuje pojistitelům a zajistitelům měřítko pro hodnocení rozsahu rizika, o jehož krytí jsou v konkrétním případě požádáni, jenž závisí na kvalitě bezpečnostního vybavení a jeho instalaci a údržbě.
Nicméně tam, kde existují technické specifikace, klasifikační systémy, pravidla nebo předepsané postupy na úrovni Společenství harmonizované s právními předpisy Společenství pro volný pohyb zboží, není vhodné udělit nařízením výjimku jakýmkoliv dohodám mezi pojistiteli týkající se stejného předmětu, neboť cílem takové harmonizace na evropské úrovni je stanovení vyčerpávající a odpovídající úrovně bezpečnosti pro zabezpečovací opatření, která platí jednotně po celém území Společenství.
Jakákoliv dohoda mezi pojistiteli o různých požadavcích na zabezpečovací opatření by mohla dosažení tohoto cíle znemožnit.
(25) Pokud jde o instalaci a údržbu zabezpečovacích opatření, jelikož na úrovni Společenství žádná taková harmonizace neexistuje, mohou být nařízením vyňaty dohody mezi pojistiteli stanovující technické specifikace nebo schvalovací postupy, které se používají v jednom nebo více členských státech; nicméně výjimka by měla být podmíněna určitými podmínkami, zejména takovou, že každá pojišťovna musí mít možnost přijmout k pojištění, za jakýchkoliv podmínek si přeje, zařízení a podniky zabývající se instalací a údržbou, které nebyly schválené společným postupem.
(26) Jestliže jednotlivé dohody vyňaté tímto nařízením, mají přesto účinky neslučitelné s čl. 81 odst.
3 Smlouvy, jak je vykládán správní praxí Komise a judikaturou Soudního dvora, Komise musí mít možnost výhodu výjimky odejmout. K tomu může dojít zejména tehdy, jestliže studie o dopadu budoucího vývoje jsou založeny na neopodstatněných předpokladech, nebo jestliže doporučený vzor všeobecných pojistných podmínek obsahuje ustanovení, která tvoří, ke škodě pojistníka, výraznou nerovnováhu mezi právy a povinnostmi vyplývajícími ze smlouvy, nebo jestliže skupiny jsou využívány nebo řízeny tak, že poskytují jedné nebo více zúčastněným společnostem prostředky k získání nebo upevnění významné tržní síly na relevantním trhu, nebo jestliže tyto skupiny vedou k rozdělení trhu.
(27) S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé s sebou mohou nést významná investiční rozhodnutí, by období platnosti tohoto nařízení mělo být stanoveno na sedm let.
(28) Tímto nařízením není dotčeno použití článku 82 Smlouvy.
(29) V souladu se zásadou přednosti práva Společenství není opatřeními přijatými podle vnitrostátních právních předpisů upravujících hospodářskou soutěž dotčeno jednotné používání pravidel hospodářské soutěže Společenství na celém společném trhu ani plná účinnost opatření přijatých při provádění těchto pravidel včetně tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
VÝJIMKA A DEFINICE
Článek 1
Výjimka
Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se stanoví, že čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví (dále jen "strany") pokud jde o:
a) společné vytváření a šíření:
- výpočtů průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále "výpočty"),
- v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace, tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity (dále jen "tabulky");
b) společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zainteresovaných společností na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen "studie") a šíření výsledků těchto studií;
c) společné vytváření a šíření nezávazného vzoru všeobecných pojistných podmínek pro přímé pojištění (dále jen "vzor všeobecných pojistných podmínek");
d) společné vytváření a šíření nezávazných modelů znázorňujících zisky, jež mají být realizovány z pojistných smluv obsahujících prvek kapitalizace (dále jen "modely");
e) vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění a
f) vytváření, uznávání a šíření:
- technických specifikací, pravidel nebo předepsaných postupů týkajících se těch typů zabezpečovacích opatření, pro něž na úrovni Společenství neexistují technické specifikace, klasifikační systémy, pravidla, způsoby práce nebo předepsané postupy harmonizované v souladu s právními předpisy Společenství týkajícími se volného pohybu zboží, stejně jako postupy hodnocení a schvalování souladu zabezpečovacích opatření s těmito specifikacemi, pravidly nebo předepsanými postupy,
- technické specifikace, pravidla nebo předepsané postupy pro instalaci a údržbu zabezpečovacích opatření a postupů pro hodnocení a schvalování souladu společností, které instalují nebo provádějí údržbu zabezpečovacích opatření s takovými specifikacemi, pravidly nebo předepsanými postupy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí následující definice:
1. "dohoda" znamená dohodu, rozhodnutí sdružení společností nebo jednání ve vzájemné shodě;
2. "zúčastněné společnosti" znamená společnosti, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené společnosti;
3. "spojené společnosti" znamená
a) společnosti, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo:
i) může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii) může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících společnost nebo
iii) má právo spravovat záležitosti společnosti;
b) společnosti, které mohou přímo nebo nepřímo ve společnosti, která je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c) společnosti, ve kterých společnost uvedená v písmenu b) může přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) společnosti, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním nebo více společnostmi uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých dvě nebo více posledně uvedených společností mohou společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e) společnosti, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně:
i) smluvní strany nebo jejich spojené společnosti uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii) jedna nebo více smluvních stran nebo jedna nebo více s nimi spojených společností uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4. "vzor všeobecných smluvních podmínek" představuje jakákoliv ustanovení obsažená v modelových nebo referenčních pojistkách připravených společně pojistiteli nebo orgány nebo sdruženími pojistitelů;
5. "soupojišťovací skupiny" znamená skupiny zřízené pojišťovnami, které:
i) souhlasí upsat na jméno a na účet všech zúčastněných pojištění specifické kategorie rizik nebo
ii) svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z nich, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
6. "souzajišťovací skupiny" znamená skupiny zřízené pojišťovnami, případně s pomocí jedné nebo více zajišťovacích společností:
i) za účelem vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
ii) okrajově za účelem přijetí na jméno a jménem všech zúčastněných zajištění téže kategorie rizik;
7. "nová rizika" znamená rizika, která dosud neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu;
8. "zabezpečovací opatření" znamená komponenty a vybavení určené k předcházení nebo omezení ztrát a systémy vytvořené z těchto prvků;
9. "hrubé pojistné" znamená cenu, která se účtuje kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ VÝPOČTY, TABULKY A STUDIE
Článek 3
Podmínky výjimky
1. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. a) se použije za podmínky, že výpočty nebo tabulky:
a) se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikla statisticky vyhodnotitelná veličina a mohly být číselně vyjádřeny zejména:
- počty pojistných událostí během uvedeného období,
- počty jednotlivých rizik pojištěných ve vybraném sledovaném období v každém rizikovém roce,
- úhrn plateb provedených nebo splatných, pokud jde o pojistné události vzniklé v tomto období,
- souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b) zahrnují co nejdetailnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval účetním výpočtům;
c) v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený od rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují ani výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v čl. 1 písm. a) a b) se použijí za podmínky, že výsledky výpočtů, tabulek nebo studií:
a) neidentifikují dotyčnou pojišťovnu nebo kteroukoliv pojištěnou stranu;
b) při vytváření a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c) jsou zpřístupněny za rozumných a nediskriminačních podmínek libovolné pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu výrobku, ke kterým se tyto výpočty, tabulky nebo studie vztahují.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimka uvedená v článku 1 se nepoužije, jestliže zúčastněné společnosti vstoupí do společnosti nebo vzájemného závazku nebo zavážou jiné společnosti nevyužívat výpočty nebo tabulky, které se liší od těch, které jsou vytvořeny podle čl. 1 písm. a) nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 1 písm. b).
KAPITOLA III
VZORY A MODELY VŠEOBECNÝCH POJISTNÝCH PODMÍNEK
Článek 5
Podmínky výjimky
1. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. c) se použije, pokud vzory všeobecných pojistných podmínek:
a) jsou vytvářeny a šířeny s výslovným prohlášením, že nejsou závazné a že jejich použití není v žádném případě doporučeno;
b) výslovně uvádějí, že zúčastněné společnosti mohou nabízet svým zákazníkům odlišné pojistné podmínky a;
c) jsou přístupné kterékoliv zúčastněné osobě a poskytovány jednoduše na požádání.
2. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. d) se použije za podmínky, že nezávazné vzory jsou vytvářeny a rozšiřovány pouze pro informaci.
Článek 6
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
1. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. c) se nepoužije, jestliže vzor všeobecných pojišťovacích podmínek obsahuje doložky, které:
a) obsahují jakoukoliv zmínku o výši hrubého pojistného;
b) označují výši krytí nebo část, kterou musí pojistník sám zaplatit ("spoluúčast");
c) ukládají obecné komplexní krytí včetně rizik, jimž není současně vystaven významný počet pojistníků;
d) umožňují pojistiteli pokračovat ve smlouvě, ačkoli pojistitel omezuje rozsah krytí, ačkoli aniž jsou dotčeny možné indexové doložky zvyšuje pojistné beze změny rizika nebo rozšíření objemu krytí, nebo ačkoli mění smluvní podmínky, aniž by s tím pojistník výslovně souhlasil;
e) umožňují pojistiteli změnit délku trvání smlouvy, aniž by s tím pojistník výslovně souhlasil;
f) mimo oblast životního pojištění ukládají pojistníkovi pojistnou dobu delší než tři roky;
g) stanovují prodloužení smlouvy delší než rok, pokud se smlouva bez dalšího obnovuje, není-li vypovězena při uplynutí daného období;
h) žádají na pojistníkovi, aby v případě pozastavení smlouvy z důvodu odpadnutí pojistného rizika souhlasil s obnovením smlouvy, jakmile se znovu objeví riziko podobné povahy;
i) pojistníkovi ukládají pojistit se proti různým rizikům u téhož pojistitele;
j) pojistníkovi ukládají, aby se v případě převodu pojištěného předmětu postaral o převzetí stávající pojistné smlouvy nabyvatelem;
k) vylučují nebo omezují krytí rizika, jestliže pojistník používá zabezpečovací opatření nebo podniky na instalaci nebo údržbu, které nejsou schváleny v souladu s příslušnými specifikacemi schválenými sdružením nebo sdruženími pojistitelů v jednom nebo několika dalších členských státech nebo na evropské úrovni.
2. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. c) se nepoužije na společnosti nebo sdružení společností, které se dohodly neuplatňovat, nebo zavázat jiné společnosti neuplatňovat podmínky jiné než podmínky vzoru všeobecných pojistných podmínek stanovené v souladu s dohodou mezi zúčastněnými společnostmi.
3. Aniž je dotčeno stanovení zvláštních pojistných podmínek pro určité sociální nebo zaměstnanecké kategorie obyvatel, výjimka uvedená v čl. 1 písm. c) se nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, která vylučují krytí některých kategorií rizik z důvodů charakteristik spojených s pojistníkem.
4. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. d) se nepoužije tam, aniž jsou dotčeny zákonem stanovené povinnosti, kde nezávazné vzory obsahují pouze určité úrokové sazby nebo obsahují údaje naznačující administrativní náklady.
5. Výjimka uvedená v čl. 1 písm. d) se nepoužije na společnosti nebo sdružení společností, které se dohodnou nebo zaváží mezi sebou nebo přimějí jiné společnosti nepoužívat jiné modely ilustrující výhody pojistky než ty stanovené v souladu s dohodou mezi zúčastněnými společnostmi.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 7
Použití výjimky a práh podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací a souzajišťovací skupiny, které se vytvoří po dni vstupu tohoto nařízení v platnost, aby výhradně kryly nová rizika, výjimka uvedená v čl. 1 písm. e) se použije v období tří let od data zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací a souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti prvního odstavce (proto, že existovaly více než tři roky nebo nebyly vytvořeny za účelem krytí nového rizika), výjimka uvedená v čl. 1 písm. e) se použije, pokud toto nařízení zůstane v platnosti pod podmínkou, že pojistné produkty upsané v rámci sdružení zúčastněnými společnosti nebo jejich jménem nepředstavují na žádném dotčeném trhu:
a) v případě soupojišťovacích skupin více než 20 % relevantního trhu;
b) v případě souzajišťovacích skupin více než 25 % relevantního trhu.
3. Pro účely použití prahu podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí následující pravidla:
a) podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení tržního podílu dotyčné společnosti použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b) podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku;
c) podíl na trhu společností uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. e) se dělí stejným dílem mezi společnosti mající práva a pravomoci uvedené v čl. 2 odst. 3 písm. a).
4. Jestliže podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) původně nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 22 %, výjimka podle čl. 1 písm. e) se použije i nadále v období dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byl poprvé překročen práh 20 %.
5. Jestliže podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) původně nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad 22 %, výjimka podle čl. 1 písm. e) se použije i nadále v období jednoho roku následujícího po roce, v němž byl poprvé překročen práh 22 %.
6. Výhodu z odstavců 4 a 5 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
7. Jestliže podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nepřesahuje původně 25 %, ale následně vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 27 %, výjimka podle čl. 1 písm. e) se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, kdy byl překročen práh 25 %.
8. Jestliže podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nepřesahuje původně 25 %, ale následně vzroste nad 27 %, výjimka podle čl. 1 písm. e) se použije i nadále v období jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byl poprvé překročen práh 27 %.
9. Výhodu z odstavců 7 a 8 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 8
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v čl. 1 písm. e) se použije s podmínkou, že:
a) každá zúčastněná společnost má právo vystoupit ze skupiny s výpovědní lhůtou ne delší než jeden rok, aniž by podléhala jakýmkoliv sankcím;
b) pravidla skupiny nezavazují žádného jejího člena pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny, celkově nebo částečně, žádné riziko druhu, který skupina kryje;
c) pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo jejích členů na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Evropské unie;
d) dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e) dohoda nerozděluje trhy nebo zákazníky;
f) členové souzajišťovací skupiny neschvalují hrubé pojistné, které účtují v přímém pojištění, a
g) žádný člen skupiny nebo společnost, která vykonává rozhodující vliv na obchodní politiku skupiny, není zároveň členem skupiny nebo nevykonává rozhodující vliv na obchodní politiku jiné skupiny působící na témže relevantním trhu.
KAPITOLA V
ZABEZPEČOVACÍ OPATŘENÍ
Článek 9
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v čl. 1 písm. f) se použije s podmínkou, že:
a) technické specifikace a postupy hodnocení shody jsou přesné, technicky podložené a odpovídají funkci, které má být dotyčným zabezpečovacím opatřením dosaženo;
b) pravidla hodnocení podniků zabývajících se instalací a podniků zabývajících se údržbou jsou objektivní, týkají se jejich technické způsobilosti a uplatňují se nediskriminačním způsobem;
c) tyto specifikace a pravidla se stanoví a šíří s doprovodným prohlášením, že pojišťovny mohou přijmout, za podmínek, které si samy určí, jiná zabezpečovací opatření nebo podniky zabývající se instalací a podniky zabývající se údržbou, které neodpovídají těmto technickým specifikacím nebo pravidlům;
d) tyto specifikace a pravidla se poskytují na požádání každé dotčené osobě;
e) každý seznam zabezpečovacích opatření a podniků zabývajících se instalací a podniků zabývajících se údržbou, které odpovídají těmto specifikacím, obsahuje klasifikaci vycházející z úrovně dosaženého výkonu;
f) žádost o hodnocení může předložit kdykoliv jakýkoliv žadatel;
g) hodnocení shody nezpůsobuje žadateli náklady, které by byly neúměrné nákladům na schvalovací postup;
h) zařízení a podniky zabývající se instalací a podniky zabývající se údržbou, které splňují kritéria hodnocení, získají o tom osvědčení nediskriminačním způsobem do šesti měsíců ode dne podání žádosti, ledaže technické důvody odůvodní přiměřenou dodatečnou lhůtu;
i) skutečnost shody nebo schválení je písemně osvědčena;
j) odmítnutí vydat osvědčení shody je písemně odůvodněno s připojením kopie záznamu o zkouškách a kontrolách, které byly provedeny;
k) důvody odmítnutí zohlednit žádost o hodnocení se uvádějí písemně a
l) specifikace a pravidla uplatňují subjekty schválené podle norem obsažených v sérii EN 45000 a EN ISO/IEC 17025.
KAPITOLA VI
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Odejmutí výjimky
V souladu s článkem 7 nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 může Komise odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení, jestliže ze svého vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo fyzické nebo právnické osoby uplatňující oprávněný zájem zjistí v daném případě, že dohoda, pro kterou se výjimka podle článku 1 použije, má přesto účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a zejména jestliže:
a) studie, pro které se použije výjimka v čl. 1 písm. b), se zakládají na neopodstatněných hypotézách;
b) vzor všeobecných pojistných podmínek, pro který se výjimka v čl. 1 písm. c) použije, obsahuje ustanovení, která tvoří ke škodě pojistníka výraznou nerovnováhu mezi právy a povinnostmi vyplývajícími ze smlouvy;
c) pokud jde o společné krytí určitých druhů rizik, pro která se použije výjimka v čl. 1 písm. e), má vytváření nebo fungování skupiny díky podmínkám pro přijetí, definici krytých rizik, dohodám o retrocesi nebo jakýmikoliv jinými důvodům, za následek rozdělení trhů s dotyčnými pojistnými produkty nebo se sousedními produkty.
Článek 11
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2003 do 31. března 2004 nevztahuje na dohody, které jsou platné k 31. březnu 2003 a které nesplňují podmínky pro výjimku uvedené v tomto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku uvedené v nařízení (EHS) č. 3932/92.
Článek 12
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2003 .
Jeho použitelnost končí dnem 31. března 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 359/2003
ze dne 27. února 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 6 odst. 3 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že částku podpory soukromého skladování másla lze zvýšit, pokud v době vyskladnění došlo na trhu k nepříznivé změně, kterou nebylo možné v době uskladnění předvídat.
(2) Za účelem provádění uvedeného ustanovení stanoví článek 38 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1614/2001 [4], že za určitých podmínek se podpora zvýší nebo sníží, pokud maximální kupní cena stanovená prostřednictvím nabídkového řízení vyjádřená v eurech nebo v jednotlivých národních měnách zemí, které nejsou členy měnové unie, není poslední den smluvního skladování stejná jako první den tohoto skladování.
(3) S ohledem na skutečnost, že snížení intervenční ceny již byla stanovena až do roku 2007 v článku 4 nařízení (ES) č. 1255/1999, lze předvídat snížení maximální kupní ceny a tržní ceny.
(4) Aniž je dotčena pravomoc Komise zvýšit postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999 částku podpory soukromého skladování másla, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci uvedeného nařízení, je nezbytné zrušit odstavce 2 a 3 článku 38 nařízení (ES) č. 2771/1999.
(5) Nařízení (ES) č. 2771/1999 musí být tedy pozměněno.
(6) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 38 nařízení (ES) č. 2771/1999 se zrušují odstavce 2 a 3.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 370/2003
ze dne 27. února 2003,
kterým se po čtrnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 350/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 20. února 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 384/2003
ze dne 26. února 2003,
kterým se s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1832/2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, mění nařízení Rady (ES) č. 32/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 32/2000 ze dne 17. prosince 1999 o otevření a správě celních kvót Společenství závazných v rámci GATT a některých jiných celních kvót Společenství, o podrobných pravidlech pro úpravu těchto kvót a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1808/95[1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 811/2002[2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku[3], stanoví, že od 1. ledna 2003 se od cla osvobozuje rum a tafie.
Celní kvóty, které byly pro tyto výrobky otevřeny v příloze I nařízení (ES) č. 32/2000, se proto staly nadbytečnými a musí být od 31. prosince 2002 zrušeny.
(2) Z důvodu jasnosti by se měly nahradit přílohy I až IV nařízení (ES) č. 32/2000.
(3) Toto nařízení se musí použít ode dne vstupu nařízení (ES) č. 1823/2002 v platnost.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I až IV nařízení (ES) č. 32/2000 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 405/2003
ze dne 27. února 2003
o monitorování dovozů černého uhlí pocházejícího ze třetích zemí Společenstvím
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 284 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství se v rostoucí míře stalo závislé na zahraničních dodávkách hlavních zdrojů energie.
Podle Zelené knihy "Směrem ke strategii Evropské unie pro zajištění zásobování energií", přijaté Komisí dne 29. listopadu 2000, je 50 % energetických požadavků Společenství v současné době pokryto dovozy a tento údaj se při současném trendu zvýší na téměř 70 % do roku 2030;
(2) různorodost dodavatelů a energetických zdrojů je klíčovým faktorem při zajištění zásobování energií.
Pro Společenství je tudíž nezbytné, aby mělo systém pro monitorování dovozů černého uhlí, které pochází ze třetích zemí;
(3) Smlouva o ESUO a její prováděcí opatření, zejména rozhodnutí zástupců vlád členských států Evropského společenství uhlí a oceli zasedajících v Radě 77/707/ESUO ze dne 7. listopadu 1977 o dozoru Společenství nad dovozy černého uhlí pocházejícího ze třetích zemí [1], pozbyla platnosti dne 23. července 2002;
(4) rozhodnutí Komise č. 341/94/ESUO ze dne 8. února 1994, kterým se provádí rozhodnutí č. 3632/93/ESUO, kterým se stanoví pravidla Společenství týkající se státních podpor uhelnému průmyslu [2], jenž umožňuje Společenství, aby určovalo cenu uhlí ze třetích zemí určeného pro vysoké pece a aby shromažďovalo základní údaje o nákupech uhlí, koksovatelného uhlí a koksu ze třetích zemí, rovněž pozbylo platnosti dne 23. července 2002;
(5) údaje o orientačních cenách uhlí, které pochází ze třetích zemí, určeného na výrobu elektřiny a uhlí určeného pro ocelářství jsou nezbytné pro řádné fungování vnitřního trhu, zejména pro monitorování státní podpory uhelnému průmyslu Společenství;
(6) je proto nezbytné zavést postup Společenství pro informace a konzultace o nákladech na zahraniční dodávky černého uhlí a o orientačních cenách dováženého uhlí určeného k výrobě elektřiny a uhlí určeného pro ocelářský průmysl;
(7) tento postup vyžaduje, aby se v pravidelných intervalech přezkoumávaly souhrnné údaje od členských států o nákladech na zahraniční dodávky uhlí a o cenách uhlí pocházejícího ze třetích zemí, určeného k použití při výrobě elektřiny a v ocelářském průmyslu.
Sebrané údaje musí umožňovat srovnání vývoje nákladů a dovozních cen uhlí používaných ve Společenství;
(8) v rámci zachování běžné praxe by členské státy měly pokračovat v předávání cen uhlí pocházejícího ze třetích zemí Komisi.
Členské státy mohou zachovat svůj současný systém nebo zřídit nové postupy pro sběr údajů;
(9) sebrané údaje a výsledky analýz provedených Komisí musí být uveřejněny na úrovni Společenství, aby se zajistila transparentnost trhu, třebaže ve formě, která neumožňuje rozpoznání konkrétních dovozů nebo jednotlivých společností, za konzultací mezi členskými státy a Komisí;
(10) zjistí-li Komise jakékoli odchylky nebo nesrovnalosti v nahlášených údajích, musí být schopna získat od dotyčného členského státu jiné údaje;
(11) Komise provádí průběžné průzkumy trhu s pevnými palivy a cenového vývoje, aby v souladu s úkoly svěřenými Společenství poskytla orientaci, pokud jde o postupy, které mají dodržovat všichni dotyční, a aby stanovila svůj vlastní postup v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(12) Komise musí zveřejňovat studie a údaje sebrané při provádění tohoto nařízení, třebaže ve formě, která neumožňuje rozpoznání konkrétních dovozů nebo jednotlivých společností.
Musí vymezit mechanismy jejich sdělování;
(13) toto nařízení by se mělo použít se zpětnou platností ode dne pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO, aby se zajistil plný prospěch z jeho ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví systém pro monitorování dovozů černého uhlí pocházejícího ze třetích zemí.
Článek 2
Členské státy poskytnou Komisi údaje o dovozech černého uhlí a o dovozních cenách uhelných produktů určených k výrobě elektřiny a k použití v ocelářském průmyslu ve Společenství.
Tyto údaje se získávají shromažďováním údajů obdržených v souladu s článkem 4 a předkládají se takovým způsobem, aby poskytovaly co nejpřesnější obraz o uhelném trhu Společenství.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "dovozy uhlí" rozumí každá zásilka uhelných produktů, která pochází ze třetích zemí a která vstupuje na celní území Společenství pro jiné účely než tranzit, jenž je určena k výrobě elektřiny nebo zásobování koksovacích pecí členského státu;
b) "dovozní cenou" rozumí cena uhelných produktů vyplaceně na hranice, vstupujících na celní území Společenství, založená na tunách uhelného ekvivalentu (tce) v případě uhlí určeného pro elektrárny a na standardní jakosti v případě uhlí určeného pro koksovací pece.
Článek 4
Každá osoba nebo podnik dovážející jeden z uhelných produktů uvedených v článku 5 ze třetí země poskytne členskému státu, v němž uvedená osoba nebo podnik sídlí, příslušné údaje o těchto dovozech.
Všechny dovozy rozdělené z přepravních důvodů do několika dávek musí být považovány za jednu dovozní zásilku, pokud jsou zahrnuty do jedné ceny.
Je-li dovozní zásilka prohlášena za zásilku rozdělenou do několika dávek s různými cenami, pro každou dávku se vyhotoví zvláštní prohlášení.
Článek 5
1. Údaje o každém dovozu uhelných produktů do členského státu musí zahrnovat:
a) místo určení uhelných produktů;
b) množství vyjádřené v metrických tunách a kromě toho u kovářského uhlí průměrnou nízkou hodnotu výhřevnosti;
c) v případě uhlí na výrobu koksu podle odst. 2 písm. b): popel, vlhkost, prchavé látky a obsah síry;
d) skutečně zaplacenou cenu.
2. Údaje se sdělují ohledně těchto uhelných produktů:
a) uhlí na výrobu elektřiny nebo pro kogenerační systém;
b) uhlí na výrobu koksu pro zásobování vysokých pecí v ocelářském průmyslu.
3. Členské státy mohou od svých celních služeb požadovat veškeré informace nezbytné ke splnění svých závazků podle tohoto nařízení.
Článek 6
Údaje, které mají členské státy poskytovat Komisi podle článku 2, se sdělují ve lhůtě dvou měsíců od konce každého období nepřesahujícího šest měsíců.
Tyto údaje jsou pro každý druh uhelného produktu souhrnným výsledkem údajů, které členské státy obdržely od osob nebo podniků.
U každého uhelného produktu údaje zahrnují:
a) tonáž a charakteristiku pro harmonizaci podle čl. 5 odst. 1 písm. b) a c);
b) dovozní ceny.
Článek 7
Komise na základě údajů sebraných při provádění tohoto nařízení uveřejní v patřičné formě:
a) každé pololetí ceny všech dovozů uhlí určeného k výrobě elektřiny nebo pro kogenerační systém kromě cel a daní, agregované na úrovni Společenství;
b) každé pololetí ceny všech dovozů uhlí určeného k výrobě koksu pro vysoké pece kromě cel a daní, agregované na úrovni Společenství;
c) během prvního čtvrtletí každého roku zprávu o trhu s pevnými palivy ve Společenství v předchozím roce společně s tržní vyhlídkou pro běžný rok.
Článek 8
Členské státy a Komise se v pravidelných intervalech navzájem konzultují na žádost členského státu nebo z podnětu Komise.
Tyto konzultace se týkají zejména sdělení uvedených v článcích 6 a 7.
Uskuteční se konzultace s mezinárodními organizacemi a se třetími zeměmi, které zavedly podobné informační mechanismy.
Článek 9
Veškeré údaje, které Komise při provádění tohoto nařízení obdrží, podléhají pravidlům stanoveným v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [3].
Členské státy se mohou zdržet předkládání podrobných údajů, které se vztahují k jednotlivým podnikům.
Článek 10
Zjistí-li Komise jakékoli odchylky nebo nesrovnalosti v údajích, které jí byly sděleny ze strany členských států, může je požádat o poskytnutí podrobných údajů o postupech výpočtu nebo hodnocení, na kterých jsou souhrnné údaje založeny.
Článek 11
Komise přijme prováděcí ustanovení k tomuto nařízení upravující formu, obsah a všechny ostatní charakteristiky sdělení uvedených v článku 2.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 408/2003
ze dne 5. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1148/2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2379/2001 [4], stanoví prováděcí pravidla ke kontrolám obchodního dodržování norem jak u produktů pro spotřebu na vnitřním trhu, tak pro vyvážené produkty.
(2) Je nezbytné jasně stanovit, že hospodářské subjekty nabízející dostatečné záruky shody u produktů, kteří tudíž uplatňují zvláštní ustanovení ve fázi vývozu, nejsou nutně pouze hospodářské subjekty, které balily produkty ve fázi odesílání.
Některé hospodářské subjekty, například velkoobchodníci, kteří nabízejí tyto záruky poté, co sami zkontrolují dodržování norem, provedou zpětný vývoz nebo zpětné zaslání, ve skutečnosti nemají balící zařízení.
Za účelem vysvětlení se do osvědčení, které bylo vydáno ve fázi vývozu, doplňuje poznámka "vlastní kontrola", pokud kontrolní orgán sám neprovedl fyzickou kontrolu zboží.
(3) Je vhodné, aby se kontroly prováděné členskými státy ve fázi dovozu soustředily na dávky a zásilky, které představují vyšší rizika nedodržování obchodních norem.
Je žádoucí, aby si členské státy stanovily kritéria, na jejichž základě se mají rizika hodnotit, společně s pravidly pro zmírnění kontrol, pokud jsou rizika nedodržení norem malá.
Za účelem harmonizace kontrolní činností mezi členskými státy je vhodné, aby Komise stanovila společné obecné zásady.
(4) Dávky, které doprovází osvědčení o shodě vydané třetími zeměmi, jejichž kontroly byly schváleny podle nařízení (ES) č. 1148/2001, představují menší riziko nedodržení než dávky a zásilky, bez tohoto osvědčení.
Rozsah kontrol těchto dávek a zásilek by tudíž měl být podstatně nižší než u zboží, které takové osvědčení nedoprovází.
V tomto případě by se rovněž mělo zajistit, vzhledem k menšímu rozsahu kontrol a kontrolních nákladů již vzniklých v odesílajících třetích zemích, aby možné poplatky vybírané členskými státy za tímto účelem byly nižší než poplatky vybírané podle obecného režimu dovozních kontrol a aby byly úměrné provedeným kontrolám.
(5) Měla by být stanovena dodatečná ustanovení týkající se případů, kdy si hospodářské subjekty přejí, aby zboží dosahovalo shody v jiném členském státě, než je stát, v němž bylo zjištěno, že dotyčné zboží nedosahuje shody, a případů, kdy již není možné, aby zboží shody dosáhlo.
(6) Četná balení, předtištěná před 1. lednem 2002, která stále uvádějí záznamy stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 2251/92 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
766/97 [6], mají některé hospodářské subjekty stále v zásobách. Je vhodné, aby se o šest měsíců prodloužilo období, během něhož se tato balení mohou stále používat.
(7) Kontrolní metody stanovené v příloze IV by se měly aktualizovat, zejména tak, aby braly v úvahu zvláštní praktiky u ořechů a způsoby zjišťování stupně zralosti ovoce a zeleniny.
(8) Nařízení (ES) č. 1148/2001 by se tudíž mělo pozměnit.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1148/2001 se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se zrušuje třetí pododstavec;
b) vkládá se nový odstavec 1a, který zní:
"1.a Členské státy mohou používat ustanovení uvedená ve druhém pododstavci u hospodářských subjektů, kteří splňují tyto podmínky:
a) nabízejí dostatečné záruky pro trvalý a vysoký stupeň dodržování norem u ovoce a zeleniny, které uvádějí na trh;
b) mají zaměstnance pro kontrolní činnosti, kteří mají vyškolení schválené členským státem;
c) zavázali se ke kontrole shody u zboží, které uvádějí na trh;
d) zavázali se k vedení záznamů o všech provedených kontrolách.
Členské státy mohou u každé kategorie těchto hospodářských subjektů a podle analýzy rizik stanovit minimální rozsah dodávek a množství, na které se vztahují kontroly příslušného kontrolního orgánu ve fázi vývozu.
Tento rozsah musí být dostatečný pro zaručení dodržování právních předpisů Společenství.
Jestliže kontroly odhalí značné nesrovnalosti, kontrolní orgány zvýší rozsah kontrolovaných dodávek, které se u těchto hospodářských subjektů kontrolují."
c) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pokud podle odstavce 1a příslušný kontrolní orgán ve fázi vývozu nezkontroloval dávky, kterých se týká osvědčení o shodě, zmínka o "vlastní kontrole (čl. 5 odst. 1a nařízení (ES) č. 1148/2001" se uvádí v kolonce 13 (Připomínky) osvědčení."
2. V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3 může se příslušný kontrolní orgán při dovozu rozhodnout nekontrolovat dávky, u kterých podle něho existuje malé riziko nedodržení obchodních norem.
Za tímto účelem zašle celnímu orgánu orazítkované prohlášení nebo tento orgán informuje jiným způsobem o tom, že může provést odbavení.
Kontrolní orgán pro účely používání prvního pododstavce předem stanoví kritéria pro hodnocení rizik u dávek, které nedodržují normy a, na základě analýzy rizik, u každého typu dovozu, který definuje, minimální rozsah dodávek a množství, které budou podléhat kontrole shody příslušným kontrolním orgánem ve fázi dovozu.
Každý rozsah uvedený podle tohoto odstavce musí být v každém případě vyšší, než jsou rozsahy uplatňované podle čl. 7 odst.
4 a. Komise za účelem zlepšení jednotnosti při používání odstavce 4 v členských státech vypracuje obecné pokyny pro jeho používání.
Koordinační orgán neprodleně informuje Komisi o prováděcích pravidlech k odstavci 4 včetně kritérií a minimálních rozsahů uvedených v odstavci 4 druhém pododstavci a o všech následných změnách těchto pravidel."
3. V čl. 7 odst. 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Jestliže členský stát vybírá poplatek za účelem uhrazení nákladů na kontroly uvedené v tomto odstavci, míra tohoto poplatku je taková, aby odrážela nižší rozsah dodávek a množství zkontrolovaných u těchto kontrol než u kontrol uvedených v článku 6."
4. V čl. 9 odst. 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí: "Jestliže kontrolní orgán schválí přání hospodářského subjektu dosáhnout u zboží shody v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěna nedodržení, členské státy učiní všechna nezbytná opatření, která považují za vhodná, zejména s ohledem na vzájemnou spolupráci, aby zkontrolovaly, zda bylo u zboží dosaženo shody.
Pokud nelze u zboží dosáhnout shody, ani jej nelze zaslat k výživě zvířat, průmyslovému zpracování nebo k jinému nepotravinářskému použití, kontrolní orgán může v případě potřeby požádat hospodářské subjekty o provedení příslušných opatření, aby zajistili, že se dotyčné produkty neuvedou na trh.
Hospodářské subjekty jsou povinny poskytnout veškeré informace, které členské státy považují za nezbytné k používání tohoto odstavce."
5. V čl. 11 odst. 2 se datum "31. prosince 2002" nahrazuje datem "30. června 2003".
6. Příloha IV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 409/2003
ze dne 5. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2879/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 ze dne 14. prosince 1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích [1], a zejména na články 5 a 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem provádění opatření tvořících součást programů uvedených v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2702/1999 stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2879/2000 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1854/2002 [3] 30. duben každého roku jako konečný termín, k němuž členské státy sdělují Komisi programy a prováděcí subjekty.
(2) Vzhledem k tomu, že v předchozích obdobích docházelo ke slabému čerpání finančních prostředků, které jsou k dispozici v rámci opatření na podporu informačních a propagačních opatření, je třeba dotyčným orgánům umožnit, aby předkládaly nové programy opatření dvakrát ročně.
(3) Seznam cílových trhů musí být upraven tak, aby v něm bylo zohledněno budoucí rozšíření Unie.
Vzhledem k datu přijetí programů v roce 2003 je třeba ze seznamu vyřadit země, které mají k Unii přistoupit příští rok.
(4) Je třeba upravit seznam produktů, na které se mohou vztahovat propagační opatření ve třetích zemích.
Seznam je třeba rozšířit o přadný len, jehož minulá propagační opatření byla hodnocena kladně.
(5) V důsledku toho je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 2879/2000.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2879/2000 se mění takto:
1. Článek 9 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto: "Nejpozději do 15. června a 15. prosince každého roku zašlou členské státy Komisi prozatímní seznam vybraných programů a prováděcích subjektů a kopie všech programů.";
b) v odst. 3 prvním pododstavci se datum "30. září" nahrazuje daty "15. září a 28. února".
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 411/2003
ze dne 5. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 805/1999, kterým se stanoví prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 718/1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 718/1999 ze dne 29. března 1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise stanoví na základě nařízení (ES) č. 718/1999 a po konzultaci s členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství poměry pro pravidlo "staré za nové" určené pro plavidla pro pevný náklad, tankery a tlačná plavidla.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 805/1999 ze dne 16. dubna 199, kterým se stanoví určitá prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 718/1999 [2], stanoví poměry pro pravidlo "staré za nové" použitelné ode dne 29. dubna 1999.
(3) Tyto poměry musí být průběžně v pravidelných etapách snižovány, aby na základě čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 718/1999 co nejdříve dosáhly nuly, nejpozději dne 29. dubna 2003.
(4) Poměry "staré za nové" byly sníženy v letech 2000, 2001 a 2002 nařízením Komise (ES) č. 1532/2000 [3], nařízením Komise (ES) č. 997/2001 [4] a nařízením Komise (ES) č. 336/2002 [5].
(5) Poměry pro pravidlo "staré za nové" nyní musí být v souladu s druhou větou čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 718/1999 stanoveny pro plavidla pro pevný náklad, tankery a tlačná plavidla na nulu s účinkem od 29. dubna 2003.
(6) Je proto třeba v tomto smyslu změnit nařízení (ES) č. 805/1999.
(7) Opatření tohoto nařízení byla předmětem stanoviska Odborné skupiny pro politiku kapacity a podpory loďstva Společenství, zřízené článkem 6 nařízení (ES) č. 805/1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 805/1999 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 1 se poměr "0,30:1" nahrazuje poměrem "0:1".
2. V čl. 4 odst. 2 se poměr "0,45:1" nahrazuje poměrem "0:1".
3. V čl. 4 odst. 3 se poměr "0,125:1" nahrazuje poměrem "0:1".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 414/2003
ze dne 5. března 2003,
kterým se po patnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 370/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 4. března 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 415/2003
ze dne 27. února 2003
o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) této smlouvy,
s ohledem na podnět Španělského království[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro udělování víz na hranicích projíždějícím námořníkům je třeba upřesnit a aktualizovat, a to zejména tak, aby bylo možné udělovat námořníkům stejné státní příslušnosti cestujícím ve skupině, pokud je doba průjezdu omezena, skupinová průjezdní víza na hranicích.
(2) Je proto nezbytné nahradit pravidla uvedená v rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 19. prosince 1996 o udělování víz na hranicích projíždějícím námořníkům (SCH/Com-ex (96) 27)[3] pravidly stanovenými tímto nařízením.
V zájmu srozumitelnosti je třeba tato pravidla spojit s obecnými pravidly uvedenými v rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 26. dubna 1994 o udělování jednotných víz na hranicích (SCH/Com-ex (94) 2)[4], které rovněž odpovídá příloze 14 Společné příručky[5].
Uvedená rozhodnutí a přílohu je proto třeba zrušit.
Rovněž je třeba se zřetelem na toto nařízení pozměnit Společnou příručku a Společnou konzulární instrukci ohledně víz pro diplomatické mise a konzulární úřady[6].
(3) Při rozhodování o vzoru samostatného listu uvedeného v příloze I, k němuž je třeba připojit skupinové průjezdní vízum, by členské státy měly brát ohled na jednotný vzor stanovený nařízením Rady (ES) č. 333/2002 ze dne 18. února 2002 o jednotném vzoru formulářů pro připojení víza uděleného členskými státy držitelům cestovních dokladů, které nejsou uznávány členským státem, který formulář vydal[7].
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[8].
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(6) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[9], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody[10].
(7) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[11]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(8) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[12]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(9) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od obecného pravidla, že víza udělují diplomatické mise a konzulární úřady, v souladu s čl. 12 odst. 1 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 podepsané v Schengenu dne 19. června 1990[13] (dále jen "Schengenská úmluva"), může být státnímu příslušníku třetí země, který musí mít při překračování vnějších hranic členského státu vízum, uděleno ve výjimečných případech vízum na hranicích, pokud splňuje tyto podmínky:
a) dotyčná osoba splňuje podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a e) Schengenské úmluvy,
b) dotyčná osoba neměla možnost o vízum požádat předem,
c) dotyčná osoba na požádání předloží doklady potvrzující nepředvídatelné a naléhavé důvody pro vstup a
d) musí být zaručen návrat do země původu dotyčné osoby nebo průjezd do třetí země.
2. Vízum udělené na hranicích při splnění podmínek uvedených v odstavci 1 může být podle potřeby buď průjezdní vízum (typ B), nebo cestovní vízum (typ C) ve smyslu čl. 11 odst. 1 Schengenské úmluvy, které
a) platí pro všechny členské státy uplatňující hlavu II kapitolu 3 Schengenské úmluvy nebo
b) má omezenou územní platnost ve smyslu čl. 10 odst. 3 Schengenské úmluvy.
V obou případech neplatí udělené vízum pro více než jeden vstup.
Doba platnosti těchto cestovních víz nepřekročí 15 dní.
Doba platnosti těchto průjezdních víz nepřekročí pět dní.
3. Státní příslušník třetí země žádající o průjezdní vízum na hranicích musí mít víza nutná pro pokračování své cesty do států průjezdu jiných než jsou členské státy uplatňující hlavu II kapitolu 3 Schengenské úmluvy a víza pro cílový stát.
Udělené průjezdní vízum povoluje přímý průjezd přes území dotyčného členského státu nebo členských států.
4. Vízum na hranicích zásadně není uděleno státnímu příslušníku třetí země spadajícímu do kategorie osob, pro které je povinná konzultace s jedním nebo více ústředními orgány jiných členských států.
Ve výjimečných případech však takovým osobám může být vízum uděleno v souladu s čl. 5 odst. 2 Schengenské úmluvy.
Článek 2
1. Námořníkovi, který musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, může být uděleno průjezdní vízum na hranicích, pokud
a) splňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 1 a 3 a
b) překračuje dotyčné hranice, aby nastoupil, přestoupil nebo vystoupil z lodi, na níž bude pracovat nebo pracoval jako námořník.
Průjezdní vízum je uděleno v souladu s čl. 1 odst. 2 a navíc obsahuje poznámku o tom, že jeho držitelem je námořník.
2. Námořníkům stejné státní příslušnosti cestujícím ve skupině pěti až 50 osob může být na hranicích uděleno skupinové průjezdní vízum, pokud každý z námořníků ve skupině splňuje požadavky odstavce 1.
3. Před udělením víza na hranicích námořníkovi nebo námořníkům při průjezdu musí příslušné vnitrostátní orgány dodržet pokyny stanovené v příloze I.
4. Při dodržování uvedených pokynů si příslušné vnitrostátní orgány členských států vyměňují nezbytné informace týkající se dotyčného námořníka nebo námořníků prostřednictvím náležitě vyplněného formuláře pro projíždějící námořníky stanoveného v příloze II.
5. Přílohy I a II se mění regulativním postupem podle čl. 3 odst. 2.
6. Tento článek se použije, aniž je dotčen čl. 1 odst. 4.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení (ES) č. 1683/95[14].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Toto nařízení se nedotýká pravomoci členských států k uznávání států a územních jednotek a cestovních pasů, cestovních dokladů a dokladů totožnosti vydaných jejich orgány.
Článek 5
1. Zrušují se:
a) rozhodnutí schengenského výkonného výboru (SCH/Com-ex (94) 2) ze dne 26. dubna 1994 a
b) rozhodnutí schengenského výkonného výboru (SCH/Com-ex (96) 27) ze dne 19. prosince 1996.
2. Body 5 a 5.1 části II Společné příručky se nahrazují tímto:
"Pravidla udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům jsou uvedena v nařízení Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům (*) (viz příloha 14). ____________ (*)Úř. věst. L 64, 7.3.2003, s. 1."
3. První věta přílohy 14 se nahrazuje tímto:
"Pravidla udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům jsou uvedena v nařízení Rady (ES) č. 415/2003 nebo přijata na základě uvedeného nařízení."
Zbytek přílohy 14 se zrušuje.
4. V bodu 2.1.4 části I Společné konzulární instrukce se doplňuje nová věta, která zní:
"Odchylně od výše uvedeného mohou být námořníkům udělena skupinová průjezdní víza v souladu s nařízením Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům (*). ____________ (*) Úř. věst. L 64, 7.3.2003, s. 1."
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 427/2003
ze dne 3. března 2003
o přechodném ochranném mechanismu pro určité dovážené produkty pocházející z Čínské lidové republiky a o změně nařízení (ES) č. 519/94 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 3285/94 [1] přijala Rada společná pravidla dovozu, která obsahují ustanovení o ochranných opatřeních.
(2) Nařízením (ES) č. 519/94 [2] přijala Rada společná pravidla dovozu z některých třetích zemí, která rovněž obsahují ustanovení o ochranných opatřeních.
(3) Protokol o přistoupení Čínské lidové republiky (dále jen "Čína") k Světové obchodní organizaci (dále jen "protokol") umožňuje uložení přechodných ochranných opatření pro určité produkty (dále jen "ochranná opatření") a přechodných opatření proti odklonu obchodu určených pro určité produkty (dále jen "opatření proti odklonu obchodu").
(4) Protokol vstoupil v platnost dne 11. prosince 2001.
(5) Vzhledem ke značné rozdílnosti mezi ustanoveními o ochranných opatřeních, která jsou na jedné straně obsažena v protokolu a na druhé straně v nařízeních Rady (ES) č. 519/94 a (ES) č. 3285/94, je nezbytná existence zvláštního nařízení o ochranných opatřeních a opatřeních proti odklonu obchodu v případě dovozu některých produktů pocházejících z Číny.
(6) Na základě protokolu je možné zavést ochranná opatření v situaci, kdy se produkty pocházející z Číny dovážejí do Společenství v takových zvýšených množstvích nebo za takových podmínek, že to působí nebo hrozí způsobit narušení trhu pro výrobní odvětví Společenství.
(7) Narušení trhu nastane vždy, když prudce vzroste dovoz produktu, takže představuje podstatnou příčinu vzniku nebo hrozby vážné újmy pro výrobní odvětví Společenství.
(8) Je nezbytné uvést, které činitele se musí vzít v úvahu při určování narušení trhu.
(9) Protokol umožňuje zavést opatření proti odklonu obchodu v situacích, kdy opatření ze strany Číny nebo jiného člena Světové obchodní organizace (dále jen "WTO") přijaté za účelem zabránění narušení trhu tohoto člena WTO nebo jeho nápravě způsobí nebo hrozí způsobit zvýšení dovozu produktu pocházejícího z Číny do Společenství.
(10) Je třeba stanovit pokyny k činitelům, které mohou přispět ke určení, zda došlo k odklonu trhu.
(11) Je vhodné vymezit pojem "výrobní odvětví Společenství".
(12) Šetření související s ochrannými opatřeními nebo s opatřeními proti odklonu obchodu se zahajuje na základě žádosti členského státu nebo z podnětu Komise. Je nezbytné omezit možnost zahajovat šetření týkající se ochranných opatření v téže věcné záležitosti před uplynutím jednoho roku po ukončení šetření předcházejícího. V případě opatření proti odklonu obchodu by žádné takové omezení nemělo existovat.
(13) Je nezbytné stanovit, jakým způsobem mají být účastníci řízení informováni o tom, které údaje vyžadují úřady Společenství, a jak jim má být poskytnut dostatek příležitostí, aby mohly předložit všechny důkazy v dané věci a hájit své zájmy. Kromě toho je žádoucí jasně stanovit pravidla a postupy, které se musí při šetření dodržovat, a zejména pravidla, podle nichž se účastníci řízení musí v průběhu určité lhůty sami přihlásit, předložit své stanovisko a poskytnout informace, pokud se má k jejich stanovisku a informacím přihlédnout. Rovněž je třeba stanovit, za jakých podmínek má mít účastník řízení přístup k informacím dodaným jinými účastníky řízení a možnost se k nim vyjádřit.
(14) Je nutno stanovit podmínky, za kterých lze výjimečně zavést ochranná opatření, včetně toho, že tato opatření může zavést Komise, a to pouze po dobu 200 dní.
(15) Protokol vyžaduje, aby konečná opatření mohla být uložena až 60 dnů poté, co Čína obdrží žádost o konzultace, a jestliže tyto konzultace nevedly k oboustranně uspokojivému řešení.
(16) Doporučuje se předem stanovit za určitých podmínek a za předpokladu, že není narušeno fungování vnitřního trhu, možnost zavést opatření omezená pouze na jeden či více členských států.
(17) Je vhodné stanovit, že ochranná opatření musí po čtyřech letech pozbýt účinnosti, pokud přezkum neprokáže, že by měla být zachována.
(18) Doporučuje se umožnit, aby byl proveden prozatímní přezkum v případech, kdy členský stát nebo Komise požadují prověřit účinky ochranného opatření nebo opatření proti odklonu obchodu a nezbytnost opatření zachovat.
(19) Je nezbytné umožnit přezkum opatření proti odklonu obchodu, jestliže člen WTO vyvíjející činnost směřující k odstranění narušení trhu oznámí Výboru WTO pro záruky změnu svého opatření.
(20) Je účelné povolit pozastavení použitelnosti ochranných opatření a opatření proti odklonu obchodu v případě dočasných změn podmínek trhu, kdy je zachování těchto opatření dočasně nepřiměřené.
(21) Pro zajištění řádného uplatňování opatření musí členské státy sledovat dovoz produktů, které jsou předmětem šetření nebo opatření, a případně také výši cla, které bylo vybráno podle tohoto nařízení, a podávat o tom zprávy Komisi.
(22) Dále je nutno stanovit, že v určitých pravidelných stadiích šetření je třeba konzultovat poradní výbor. Tento výbor by měl být složen ze zástupců členských států a předsedat by mu měl zástupce Komise. Podle bodu odůvodnění 12 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [3] nespadá poradní výbor do oblasti působnosti uvedeného rozhodnutí Rady.
(23) Je účelné stanovit inspekce pro prověřování poskytnutých údajů o vývoji objemu dovozu a narušení trhu, která však musí záviset na řádném vyplnění obdržených dotazníků.
(24) Musí být přijata ustanovení o nakládání s důvěrnými informacemi, aby se zabránilo vyzrazení obchodních nebo státních tajemství.
(25) Je nezbytné, aby účastníci řízení, kteří na to mají právo, byli řádně informovány o podstatných skutečnostech a úvahách a aby poskytování informací probíhalo s ohledem na rozhodovací postup ve Společenství ve lhůtě, která umožní účastníkům řízení hájit jejich zájmy.
(26) Je vhodné stanovit správní řízení, v jehož rámci lze předkládat argumenty k otázce, zda jsou opatření v zájmu Společenství i v zájmu spotřebitelů, a stanovit lhůty pro předložení těchto informací a právo účastníků řízení na informace.
(27) Zpráva pracovních skupin o přistoupení Číny k WTO (dále jen "zpráva"), stanoví postupné zrušení kvót pro netextilní zboží, které Společenství udržuje pro určité produkty pocházející z Číny.
(28) Je proto vhodné zrušit přílohu II nařízení (ES) č. 519/94, aby se vzalo v úvahu toto postupné rušení.
(29) Je vhodné zvýšit množství, která již byla přidělena na základě dovozních licencí pro rok 2002 a 2003, aby byl zohledněn nárůst předpokládaný v časovém rozvrhu postupného rušení kvót.
(30) Je vhodné osvobodit od kontrolních opatření ty čínské produkty, které jsou v současné době uvedeny na seznamu v příloze III nařízení (ES) č. 519/94, která proto musí být zrušena.
(31) Je vhodné vyřadit z přílohy I nařízení (ES) č. 519/94 země, které se staly členy WTO, a pověřit Komisi aktualizací přílohy.
(32) Vzhledem k pokračující existenci kvót pro určité produkty čínského původu je vhodné po dobu platnosti těchto kvót neuplatňovat na tyto produkty ustanovení týkající se ochranných opatření a opatření proti odklonu obchodu.
(33) Protokol stanoví, že použitelnost oddílu vztahujícího se k ochranným opatřením a opatřením proti odklonu obchodu končí po 12 letech od vstupu protokolu v platnost.
Je proto nezbytné určit, že použitelnost všech opatření přijatých na základě tohoto nařízení končí nejpozději ke dni 11. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘECHODNÝ OCHRANNÝ MECHANISMUS PRO URČITÉ PRODUKTY
Článek 1
Zásady
1. V případech, kdy jsou produkty pocházející z Číny dováženy do Společenství v takových zvýšených množstvích nebo za takových podmínek, že to působí nebo hrozí způsobit narušení trhu pro výrobní odvětví Společenství, lze zavést ochranná opatření v souladu s následujícími ustanoveními.
2. Pokud opatření ze strany Číny nebo jiného člena WTO přijaté za účelem zabránění narušení trhu tohoto člena WTO nebo jeho nápravy působí nebo hrozí způsobit závažný odklon obchodu do Společenství, lze zavést opatření proti odklonu obchodu v souladu s následujícími ustanoveními.
Článek 2
Určení narušení trhu
1. Narušení trhu nastane vždy, když prudce, absolutně nebo relativně, vzroste dovoz produktu, který je obdobný produktu nebo přímo soutěžící s produktem, jejž vyrábí výrobní odvětví Společenství, takže představuje podstatnou příčinu vzniku vážné újmy nebo hrozby vzniku vážné újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
2. Při určování, zda nastalo narušení trhu, se berou v úvahu pouze objektivní činitele, mezi něž patří:
a) objem dovozu, na které se vztahuje šetření;
b) účinek tohoto dovozu na ceny obdobných nebo přímo soutěžících produktů ve Společenství a
c) účinek tohoto dovozu na výrobní odvětví Společenství, které vyrábí obdobné nebo přímo soutěžící produkty.
Článek 3
Určení závažného odklonu obchodu
1. Závažný odklon obchodu nastane, když opatření ze strany Číny nebo jiného člena WTO přijaté za účelem zabránění narušení trhu tohoto člena WTO nebo jeho nápravy způsobí nebo hrozí způsobit zvýšení dovozu produktu pocházejícího z Číny do Společenství.
2. Při určování, zda opatření přijaté za účelem zabránění nebo nápravy narušení trhu působí nebo hrozí způsobit závažný odklon obchodu, se uplatňují objektivní kritéria.
Mezi činitele, které je nutno zkoumat, patří:
a) skutečný nebo bezprostředně hrozící nárůst podílu dovozu z Číny do Společenství na trhu;
b) povaha nebo rozsah opatření, které přijala či navrhuje Čína nebo jiní členové WTO;
c) skutečný nebo bezprostředně hrozící nárůst objemu dovozu z Číny v důsledku přijatého nebo navrhovaného opatření;
d) podmínky poptávky a nabídky na trhu Společenství v případě sporných produktů a
e) rozsah vývozu z Číny na trh člena nebo členů WTO, kteří uplatňují prozatímní nebo konečná ochranné opatření.
Článek 4
Vymezení výrobního odvětví Společenství
Pro účely tohoto nařízení se "výrobním odvětvím Společenství" rozumějí výrobci ve Společenství jako celek, kteří vyrábějí obdobné nebo přímo soutěžící produkty a působí na území Společenství, nebo ti výrobci, jejichž společná výroba obdobných nebo přímo soutěžících produktů tvoří větší podíl celkové výroby Společenství těchto produktů.
Článek 5
Zahájení řízení
1. Šetření se zahajuje Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu, pokud je jí zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájit šetření.
2. Členské státy informují Komisi, pokud vývoj dovozu vyžaduje ochranná opatření nebo opatření proti odklonu obchodu.
Tyto informace musí obsahovat dostupné důkazy určené na základě kritérií uvedených podle případu v článcích 1, 2 nebo 3.
Komise neprodleně předá tyto informace všem členským státům.
3. Před zahájením šetření oznámí Komise Číně svůj záměr zahájit šetření.
K oznámení může přiložit výzvu ke konzultacím, aby se vyjasnila situace ohledně záležitostí uvedených podle případu v článku 1, 2 nebo 3 a aby bylo dosaženo oboustranně uspokojivého řešení.
4. Pokud je po ukončení konzultací členských států zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení řízení, a konzultace podle odstavce 3 nevedly k oboustranně uspokojivému řešení, zveřejní Komise oznámení v Úředním věstníku Evropské unie.
5. V oznámení o zahájení řízení vyhlásí Komise zahájení šetření, rozsah šetření, označí dotčený produkt, uvede souhrn získaných informací a stanoví, že je nutno jí předložit všechny užitečné informace; dále stanoví lhůty, v nichž se mohou účastníci řízení přihlásit, vyjádřit písemné stanovisko a předat informace, pokud tato stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu při šetření; v oznámení je dále nutno stanovit lhůtu, během níž mohou účastníci řízení podat žádost o slyšení před Komisí podle čl. 6 odst. 4.
6. S výjimkou závažných důvodů se v téže věcné záležitosti nezahájí žádné šetření týkající se ochranných opatření ve smyslu čl. 1 odst. 1, dokud neuplyne alespoň jeden rok od ukončení šetření předcházejícího.
7. Šetření není překážkou pro celní odbavení.
Článek 6
Šetření
1. Po zahájení řízení započne Komise šetření.
Toto šetření se současně týká existence zvýšení dovozu i narušení trhu nebo existence odklonu obchodu.
Existence zvýšení dovozu a narušení trhu se vyšetřují současně.
Aby bylo určení reprezentativní, zvolí se období šetření.
K informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží.
2. Komise vyhledá všechny informace, které považuje za nezbytné pro určení v souladu s kritérii uvedenými podle případu v článku 1, 2 nebo 3, a pokud to uzná za vhodné, snaží se tyto informace ověřit.
3. Komise může požádat členské státy, aby jí předaly informace, a členské státy podniknou všechna potřebná opatření, aby její žádosti vyhověly.
Pokud se jedná o informace obecného zájmu nebo pokud o jejich předání požádal členský stát, postoupí Komise tyto informace členským státům, pokud nejsou důvěrné; v tom případě postoupí výtah, který nemá důvěrnou povahu.
4. Komise vyslechne účastníky řízení, kteří se sami přihlásí v souladu s čl. 5 odst. 5, a čínskou vládu, pokud o to písemně požádají ve lhůtě stanovené v oznámení v Úředním věstníku Evropské unie a prokáží, že jsou účastníky řízení, že mohou být výsledkem řízení skutečně dotčeni a že existují zvláštní důvody pro jejich slyšení.
5 odst. 5, a čínská vláda, je jim poskytnuta příležitost setkat se s účastníky, které zastupují opačné zájmy, aby mohly být vyjádřeny opačné názory a předloženy protiargumenty.
Při poskytování těchto příležitostí je třeba přihlédnout k nutnosti zachovat důvěrnost informací a k praktickým potřebám účastníků.
Účastníci řízení nejsou povinni účastnit se setkání a jejich nepřítomnost není na újmu jejich práv.
K ústním informacím poskytnutým podle tohoto odstavce Komise přihlédne pouze tehdy, jsou-li jí později potvrzeny písemně.
6. Účastníci řízení, kteří se sami přihlásili podle čl. 5 odst. 5, a čínská vláda mohou na základě písemné žádosti nahlížet do všech informací, které poskytl Komisi některý účastník šetření, kromě interních dokumentů úřadů Společenství nebo členských států, pokud jsou tyto informace významné pro uplatnění jejich argumentů a nejsou důvěrné ve smyslu článku 17 a jsou při šetření používány. Tito účastníci se mohou k těmto informacím vyjádřit a k jejich stanoviskům se přihlédne, pokud jsou v odpovědi řádně doložena.
7. Při řízeních zahájených podle čl. 5 odst. 4 se šetření ukončí pokud možno do devíti měsíců od zahájení šetření. Ve výjimečných případech může být tato lhůta prodloužena o další dobu nejvýše dvou měsíců; v tom případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o době prodloužení se shrnutím důvodů.
Článek 7
Uložení prozatímních ochranných opatření
1. Prozatímní ochranná opatření se použijí za naléhavých okolností, kdy by odklad způsobil těžko napravitelnou škodu, na základě předchozího určení, že dovoz působí nebo hrozí způsobit narušení trhu pro výrobní odvětví Společenství, a pokud zájem Společenství vyžaduje zásah.
Komise přijme tato prozatímní opatření po konzultaci s členskými státy nebo v případě mimořádné naléhavosti po informování členských států.
V tomto druhém případě se konzultace konají nejpozději do deseti dnů ode dne, kdy se členské státy seznámí s opatřeními, která přijala Komise.
2. Pokud některý členský stát požádá Komisi o okamžitý zásah a pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1, rozhodne Komise nejpozději do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
3. Komise uvědomí neprodleně Radu a členské státy o každém rozhodnutí přijatém podle odstavců 1 a 2.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy ji Komise uvědomila podle tohoto odstavce.
4. Prozatímní ochranná opatření mohou mít mimo jiné podobu cel a množstevních omezení na dovoz produktů pocházejících z Číny.
5. Doba trvání prozatímních ochranných opatření nesmí přesáhnout 200 dnů.
6. Pokud jsou prozatímní ochranná opatření zrušena, protože nebyly splněny podmínky uvedené podle případu v článku 1, 2 nebo 3, všechna cla vybraná v důsledku prozatímních opatření se automaticky vrací.
Použije se postup stanovený v článku 235 a následujících nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4].
Článek 8
Zastavení řízení bez přijetí opatření
Pokud se po ukončení konzultací s členskými státy zjistí, že není nutno přijmout žádná ochranná opatření či opatření proti odklonu obchodu, a pokud v poradním výboru nejsou vzneseny žádné námitky, zastaví Komise šetření nebo řízení rozhodnutím.
Ve všech ostatních případech předloží Komise Radě neprodleně zprávu o výsledcích konzultací a návrh na nařízení Rady o zastavení řízení.
Řízení se považuje za zastavené, jestliže Rada do jednoho měsíce nepřijme kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 9
Uložení konečného opatření
1. Pokud z konečného zjištění skutkového stavu vyplývá, že jsou splněny podmínky uvedené podle případu v článku 1, 2 nebo 3, a zájem Společenství vyžaduje zásah v souladu s článkem 19, požádá Komise o konzultace s čínskou vládou za účelem nalezení oboustranně uspokojivého řešení.
2. Pokud konzultace uvedené v odstavci 1 tohoto článku nevedou do 60 dní od obdržení žádosti o konzultace k oboustranně uspokojivému řešení, uloží se po konzultaci s členskými státy konečná ochranná opatření nebo opatření proti odklonu obchodu.
3. Pokud o uložení opatření Komise požádal některý členský stát, přijme Komise rozhodnutí nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti.
4. Rozhodnutí Komise přijatá podle tohoto článku se sdělují Radě a členským státům.
Každý členský stát může do jednoho měsíce ode dne sdělení předložit rozhodnutí Radě.
5. Pokud se členský stát předloží Radě rozhodnutí Komise, může Rada rozhodnutí Komise kvalifikovanou většinou potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada do tří měsíců poté, co jí byla záležitost předložena, nepřijme rozhodnutí, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
6. Pokud to vyžadují zájmy Společenství, může Rada na návrh Komise vypracovaný v souladu s podmínkami uvedenými v této hlavě přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření.
7. Konečná opatření mohou mít mimo jiné podobu cel a množstevních omezení na dovoz produktů pocházejících z Číny.
Článek 10
Regionální opatření
Pokud se zejména na základě činitelů uvedených v článcích 2 nebo 3 zjistí, že v jednom nebo ve více členských státech jsou splněny podmínky stanovené pro přijetí opatření podle článků 7 a 9, může Komise po posouzení alternativních řešení výjimečně povolit uplatňování ochranných opatření omezených na daný členský stát, pokud má za to, že uplatňování těchto opatření je vhodnější na této úrovni než na úrovni Společenství.
Tato opatření musí být dočasná a nesmějí narušit fungování vnitřního trhu.
Opatření se přijímají podle článku 7 nebo 9.
Článek 11
Trvání
1. Ochranné opatření zůstává v platnosti pouze po takovou dobu, která je nezbytná pro zabránění narušení trhu nebo jeho nápravu. Toto období nesmí přesáhnout čtyři roky, pokud není prodlouženo podle čl. 12 odst. 1.
2. Opatření proti odklonu obchodu jsou zrušena nejpozději do 30 dnů po pozbytí účinnosti opatření, které učinil dotyčný člen WTO proti dovozu z Číny.
Článek 12
Přezkum ochranných opatření
1. Původní doba trvání ochranného opatření může být prodloužena, pokud se zjistí, že
- další trvání ochranného opatření je nezbytné, aby se zabránilo narušení trhu nebo se napravilo, a
- výrobci Společenství prokazatelně provádějí přizpůsobení.
2. Rozhodnutí o prodloužení jsou přijímána podle tohoto nařízení postupy uplatňovanými při šetření a podle stejných postupů jako v případě původních opatření.
Prodloužené opatření nesmí být více omezující než opatření na konci původní doby.
3. Po dobu uplatňování ochranného opatření se v poradním výboru na žádost členských států nebo z podnětu Komise konají konzultace, aby se prozkoumaly účinky opatření a ověřilo, zda je jeho zachování nutné.
4. Pokud Komise po konzultacích podle odstavce 3 dospěje Komise k názoru, že je nutné určité ochranné opatření zrušit nebo změnit, postupuje takto:
a) pokud opatření přijala Rada, Komise navrhne Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b) ve všech ostatních případech zruší nebo změní ochranná opatření Komise.
Článek 13
Přezkum opatření proti odklonu obchodu
1. Opatření proti odklonu obchodu se přezkoumávají v okamžiku, kdy člen WTO, jehož opatření bylo základem pro uložení opatření proti odklonu obchodu podle tohoto nařízení, oznámí Výboru WTO pro ochranná opatření změnu tohoto opatření.
2. Ustanovení čl. 12 odst. 3 a 4 se použijí obdobně na opatření proti odklonu obchodu.
Článek 14
Obecná ustanovení
1. Prozatímní nebo konečná opatření se ukládají nařízením.
Jestliže mají tato opatření podobu cel, vybírají je členské státy ve formě, v sazbě a za ostatních podmínek, které jsou stanoveny v nařízení o uložení těchto opatření.
Tato cla se vybírají nezávisle na clech, daních a jiných poplatcích běžně vybíraných při dovozu.
2. Nařízení o uložení prozatímních nebo konečných opatření a nařízení nebo rozhodnutí o zastavení nebo pozastavení šetření nebo řízení se vyhlašují v Úředním věstníku Evropské unie.
Tato nařízení nebo rozhodnutí obsahují zejména popis produktu a shrnutí skutečností a úvah, o něž se opírají určení o zvýšení dovozu a narušení trhů, přičemž se bere v úvahu nutnost chránit důvěrné informace.
Opis nařízení nebo rozhodnutí se v každém případě zašle známým účastníkům řízení a čínské vládě.
Tento odstavec se použije obdobně i na přezkum.
3. Na základě tohoto nařízení mohou být přijaty zvláštní předpisy, zejména pokud se jedná o společné vymezení pojmu původ zboží obsažené v nařízení (EHS) č. 2913/92.
4. V zájmu Společenství může Komise rozhodnutím přijatým po konzultaci s poradním výborem pozastavit na dobu devíti měsíců použitelnost opatření přijatých podle tohoto nařízení.
Pozastavení může být prodlouženo o další období, které nesmí překročit dobu jednoho roku, pokud o tom rozhodne Rada na návrh Komise prostou většinou.
Použitelnost opatření smí být pozastavena pouze v případě, že se tržní podmínky dočasně změnily natolik, že není pravděpodobné, že by se v důsledku pozastavení obnovilo narušení trhu.
Použitelnost opatření může být kdykoliv po konzultaci obnovena, pokud již netrvají důvody jejího pozastavení.
5. Členské státy podávají Komisi každý měsíc zprávu o dovozu produktů, které jsou předmětem šetření a opatření, a o výši cla vybraného na základě tohoto nařízení.
Článek 15
Konzultace
1. Konzultace stanovené tímto nařízením, s výjimkou konzultací podle čl. 5 odst. 3 a čl. 9 odst. 1, se konají v rámci poradního výboru složeného ze zástupců všech členských států, kterému předsedá zástupce Komise. Konzultace se konají neprodleně na žádost členského státu nebo z podnětu Komise a v každém případě v takové době, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené tímto nařízením.
2. Výbor svolává předseda.
Co nejdříve předá členským státům všechny důležité informace.
3. V případě potřeby se konzultace mohou konat písemně; v tom případě informuje Komise členské státy a stanoví lhůtu, v níž se mohou vyjádřit nebo požádat o ústní konzultace, jejichž konání zařídí předseda za podmínky, že je lze uskutečnit v takové době, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené tímto nařízením.
Článek 16
Inspekce na místě
1. Komise provádí, pokud to považuje za vhodné, inspekce na místě, aby prověřila písemnosti vývozců, výrobců, dovozců a zájmových svazů vývozců, výrobců nebo dovozců a výrobních odvětví Společenství za účelem ověření poskytnutých informací o existenci zvýšení dovozu a narušení trhu nebo odklonu obchodu.
Bez řádného a včasného vyplnění dotazníku nelze inspekci na místě provést.
2. Komise může v případě potřeby provádět šetření ve třetích zemích, pokud s tím účastníci řízení souhlasí, pokud to oznámí vládě příslušné země a pokud tato vláda nevznese proti šetření námitky.
Jakmile Komise obdrží souhlas účastníků řízení, měla by sdělit zemi původu nebo vývozu jména a adresy účastníků, v nichž budou inspekce na místě probíhat, a dohodnuté termíny.
3. Účastníci řízení budou vyrozuměni, jaké druhy informací budou při inspekci na místě ověřovány a které další informace je při nich nutné předložit, čímž není vyloučeno, že v průběhu inspekce na místě budou vyžádány další podrobnosti s ohledem na získané informace.
4. Při šetřeních podle odstavců 1, 2 a 3 jsou Komisi nápomocni úředníci těch členských států, které o to požádají.
Článek 17
Ochrana důvěrných informací
1. Se všemi informacemi důvěrné povahy (například proto, že by jejich vyzrazení znamenalo významnou soutěžní výhodu pro soutěžitele nebo by významně nepříznivě ovlivnilo poskytovatele informace nebo osobu, od níž byly informace získány) nebo důvěrně poskytnutými účastníky šetření zacházejí orgány Společenství jako s důvěrnými informacemi, jsou-li pro to udány oprávněné důvody.
2. Účastníci řízení, kteří sdělili důvěrné informace, jsou vyzváni, aby předložili výtah, který nemá důvěrnou povahu.
Výtah musí být natolik podrobný, aby umožňoval přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací.
Za výjimečných okolností mohou účastníci řízení prohlásit, že zpracování výtahu určitých informací není možné.
V takových výjimečných případech musí být podáno odůvodnění.
3. Pokud se má za to, že požadavek na důvěrný způsob zacházení není odůvodněný, a pokud poskytovatel informace není ochoten informaci zpřístupnit ani povolit její poskytnutí v obecné nebo souhrnné formě, není třeba k této informaci přihlížet, pokud není z věrohodných zdrojů prokázáno, že je správná.
Žádosti o důvěrné zacházení s informacemi nesmějí být zamítány svévolně.
4. Tímto článkem není dotčeno poskytování obecných informací úřady Společenství, a zejména odůvodňování rozhodnutí přijatých na základě tohoto nařízení, ani poskytování důkazů, ze kterých úřady Společenství vycházely, pokud je to nezbytné k objasnění těchto důvodů v soudním řízení.
Při poskytování informací je třeba vzít v úvahu oprávněné zájmy účastníků řízení na ochraně jejich obchodních nebo státních tajemství.
5. Komise, Rada, členské státy ani jejich úředníci nesmějí vyzrazovat informace, které obdrží na základě tohoto nařízení a jejichž poskytovatel požádal o důvěrné zacházení s nimi, bez výslovného svolení poskytovatele. Informace sdělované mezi Komisí, Radou a členskými státy, informace o konzultacích podle článku 12 nebo podle čl. 5 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 nebo interní dokumenty vypracované úřady Společenství nebo orgány členských států se nesdělují veřejnosti ani žádnému účastníku řízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
6. Informace získané na základě tohoto nařízení lze použít pouze k tomu účelu, ke kterému byly vyžádány.
Článek 18
Poskytování informací
1. Účastníci řízení a čínská vláda mohou požádat o poskytnutí informací o podrobnostech týkajících se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla uložena prozatímní opatření.
O poskytnutí informací je nutné požádat písemně bezprostředně po uložení prozatímních opatření a informace musí být poskytnuty písemně co nejdříve.
2. Účastníci řízení uvedení v odstavci 1 mohou požádat o konečné informace o zásadních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečných ochranných opatření nebo opatření proti odklonu obchodu nebo zastavení šetření nebo řízení, aniž by bylo přijato opatření, přičemž se zvláštní pozornost věnuje informacím o skutečnostech a úvahách, které se liší od těch, jež byly použity při rozhodování o prozatímních opatřeních.
3. Žádosti o poskytnutí konečných informací musí být podány písemně Komisi a v případech, kdy bylo uloženo prozatímní opatření, nejpozději jeden měsíc po zveřejnění informace o uložení tohoto opatření.
Pokud nebylo uloženo prozatímní opatření, mohou účastníci řízení požádat o poskytnutí konečných informací ve lhůtě stanovené Komisí.
4. Konečné informace jsou poskytovány písemně.
Poskytují se co nejdříve, obvykle nejpozději jeden měsíc před přijetím konečného rozhodnutí nebo před předložením návrhu Komise na přijetí konečných opatření podle článků 8 a 9, přičemž se řádně přihlíží k ochraně důvěrných informací. Pokud Komise nemůže sdělit některé skutečnosti nebo úvahy v tomto okamžiku, sdělí je co nejdříve poté.
Poskytnutím informací není dotčeno žádné následné rozhodnutí, které Komise nebo Rada případně přijmou, ale pokud toto rozhodnutí vychází z jiných skutečností a úvah, musí být tyto skutečnosti a úvahy sděleny co nejdříve.
5. Ke stanoviskům učiněným po poskytnutí konečných informací lze přihlédnout pouze tehdy, jsou-li obdržena ve lhůtě, kterou stanoví Komise v každém jednotlivém případě s ohledem na naléhavost věci a která činí nejméně deset dnů.
Článek 19
Zájem Společenství
1. K určení, zda je v zájmu Společenství přijmout určitá opatření, je třeba celkově posoudit všechny zájmy, včetně zájmů domácích výrobních odvětví, uživatelů a spotřebitelů, přičemž určení podle tohoto článku se učiní pouze tehdy, byla-li všem účastníkům řízení dána příležitost vyjádřit své stanovisko podle odstavce 2.
Opatření nesmějí být uplatňována, pokud orgány na základě všech předložených informací dospějí jednoznačně k názoru, že jejich uplatňování není v zájmu Společenství.
2. Aby mohly orgány při rozhodování, zda je přijetí opatření v zájmu Společenství, při přihlížení ke všem stanoviskům a informacím vycházet z pevného základu, mohou se dovozci a jejich zájmové svazy, zástupci uživatelů a zájmové organizace spotřebitelů ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení šetření přihlásit a poskytnout Komisi informace.
Tyto informace nebo jejich odpovídající shrnutí budou zpřístupněny ostatním účastníkům řízení uvedeným v tomto odstavci, kteří se k nim mohou vyjádřit.
3. Účastníci řízení, kteří se zachovali podle odstavce 2, mohou požádat o ústní jednání.
Žádostem se vyhoví, pokud jsou podány ve lhůtách uvedených v odstavci 2 a pokud uvádějí důvody pro ústní jednání s ohledem na zájem Společenství.
4. Účastníci řízení, kteří se zachovali podle odstavce 2, se mohou vyjádřit k uplatňování uložených prozatímních opatření.
Aby k nim mohlo být přihlédnuto, musí být tato vyjádření obdržena ve lhůtě jednoho měsíce po počátku uplatňování těchto opatření a musí být v plném znění nebo v přiměřeném shrnutí sdělena ostatním účastníkům řízení, kteří se k nim mohou vyjádřit.
5. Komise posoudí všechny řádně poskytnuté informace a zjistí, do jaké míry jsou reprezentativní; výsledky tohoto posouzení a své stanovisko k jejich opodstatněnosti sdělí poradnímu výboru.
Komise při vypracování návrhu podle článku 9 přihlíží k názorům vyjádřeným ve výboru.
6. Účastníci řízení, kteří se zachovali podle odstavce 2, mohou požádat, aby jim byly sděleny skutečnosti a úvahy, z nichž budou pravděpodobně vycházet závěrečná rozhodnutí.
Tyto informace budou poskytnuty v co nejširší míře, a aniž je jimi dotčeno jakékoli následné rozhodnutí Komise nebo Rady.
7. K informacím se přihlíží pouze tehdy, jsou-li podloženy skutečnými důkazy, které potvrzují jejich správnost.
HLAVA II
KVÓTY PRO NĚKTERÉ PRODUKTY POCHÁZEJÍCÍ Z ČÍNY
Článek 20
Zásady a postupné rušení kvót
1. Dovoz produktů pocházejících z Číny do Společenství se uskutečňuje bez omezení, s výjimkou omezeného počtu produktů pocházejících z Číny, které vzhledem k citlivosti některých výrobních odvětví Společenství podléhají množstevním kvótám na úrovni Společenství.
Tyto kvóty budou použitelné do roku 2005 v ročních úrovních uvedených v tabulce přílohy I. Tato nová příloha nahrazuje přílohu II nařízení (ES) č. 519/94.
Článek 21
Přidělování dovozních licenci
1. Metoda přidělování dodatečných množství na roky 2002 a 2003 vycházející ze zvýšení kvót uvedeného v příloze II a přiměřeného období pro jejich využití se stanoví nařízením Komise.
2. Pro následující roky se při přidělování dovozních licencí pro kvóty uvedené v příloze I použijí postupy stanovené v nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o postupu Společenství při správě množstevních kvót [5].
HLAVA III
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Zrušení a změna některých ustanovení
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 druhé odrážky, čl. 1 odst. 3, přílohy II uvádějící seznam kvót pro některé produkty pocházející z Číny, příloha III uvádějící seznam produktů pocházejících z Číny, které podléhají kontrolním opatřením, a odkazy na přílohu III v čl. 1 odst. 4 a v čl. 4 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 519/94 se zrušují.
2. Albánie, Čína, Gruzie, Kyrgyzstán, Moldavsko a Mongolsko se vypouštějí z přílohy I nařízení Rady (ES) č. 519/94.
3. Komise může po konzultaci s výborem zřízeným článkem 4 nařízení (ES) č. 519/94 nařízením měnit přílohu I nařízení (ES) č. 519/94 tak, aby země byly ze seznamu třetích zemí uvedeného v této příloze vypuštěny, když se stanou členy WTO.
Článek 23
Závěrečná ustanovení
1. Tímto nařízení není dotčeno uplatňování předpisů, které zřizují společnou organizaci zemědělských trhů, nebo z nich odvozených správních předpisů Společenství nebo vnitrostátních správních předpisů nebo zvláštních předpisů týkajících se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů; použije se doplňkově.
2. Hlava I se nevztahuje na produkty, u kterých tyto předpisy vyžadují použití množstevních omezení dovozu, jak je uvedeno v odstavci 1.
3. Hlava I se nevztahuje na produkty, na které se vztahují kvóty uvedené v příloze I, a to po dobu platnosti těchto kvót.
4. Použitelnost opatření uložených na základě tohoto nařízení končí nejpozději dne 11. prosince 2013.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 430/2003
ze dne 7. března 2003,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovené v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářská hlediska zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [3].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kurzy či ceny cukru uvnitř Společenství a na světovém trhu.
(10) Řídicí výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, denaturovaných a v nezměněném stavu, jsou stanoveny podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 431/2003
ze dne 7. března 2003,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z odvětví cukru v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami na světovém trhu v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení a cenami uvedených produktů ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) V souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [3], se vývozní náhrada pro 100 kilogramů produktů, které jsou uvedeny v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a které jsou předmětem vývozu, rovná základní částce vynásobené obsahem sacharosy, k němuž se případně přičte obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy. Obsah sacharosy, zjištěný u dotyčného produktu, se stanoví v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 2135/95.
(3) Podle čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady pro sorbosu vyváženou v nezměněném stavu musí rovnat základní výši náhrady, snížené o jednu setinu platné produkční náhrady, na základě nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [4], pro produkty uvedené v příloze uvedeného nařízení.
(4) Podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady pro ostatní produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky stanovené s přihlédnutím na jedné straně k rozdílu mezi intervenční cenou bílého cukru platnou v oblastech Společenství s největším přebytkem za měsíc, pro který se stanoví základní výše, a kurzy nebo cenami bílého cukru zjištěnými na světovém trhu a na straně druhé k potřebě nastolit rovnováhu mezi použitím základních produktů Společenství pro vývoz zpracovaných produktů do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(5) Podle čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 může být použití základní výše náhrady omezeno na některé z produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení.
(6) Podle čl. 27 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 může být vývozní náhrada poskytována pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu. Výše náhrady na 100 kg sušiny musí být stanovena zejména s ohledem na náhradu uplatňovanou na vývoz produktů kódu KN 17023091, na náhradu uplatňovanou na vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty zamýšlených vývozů. V případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f) a g) uvedeného nařízení je náhrada poskytnuta pouze pro produkty, které splňují podmínky uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, a v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. h) je náhrada poskytnuta pouze pro produkty, které splňují podmínky uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95.
(7) Výše uvedené náhrady musí být stanoveny každý měsíc.
Mohou být v mezidobí upraveny.
(8) Podle čl. 27 odst. 5 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/2001 si mohou situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů vyžádat rozlišení náhrady pro produkty uvedené v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
(9) Významné a rychlé zvýšení preferenčních dovozů cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývozů cukru ze Společenství do těchto zemí se jeví jako vysoce umělé.
(10) S cílem zamezit jakémukoli zneužívání, co se týče zpětného dovozu produktů z odvětví cukru, pro něž byly poskytnuty vývozní náhrady, do Společenství, je třeba, aby nebyla pro všechny západobalkánské země stanovena náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení.
(11) S ohledem na uvedené skutečnosti je třeba stanovit náhrady pro dotyčné produkty v příslušných výších.
(12) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, jsou stanoveny v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 437/2003
ze dne 27. února 2003
o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby orgány Společenství mohly vykonávat úkoly, které jim byly svěřeny v rámci politiky letecké dopravy Společenství a budoucího rozvoje společné dopravní politiky, měly by mít k dispozici srovnatelné, souvislé, synchronizované a pravidelné statistické údaje o rozsahu a vývoji letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek v rámci Společenství a do nebo ze Společenství.
(2) V současnosti neexistují takové souhrnné statistiky celého Společenství.
(3) Rozhodnutí Rady 1999/126/ES ze dne 22. prosince 1998 o statistickém programu Společenství na období 1998 až 2002 [4] vyjádřilo potřebu vytvoření takové statistiky.
(4) Společný sběr údajů na srovnatelném nebo harmonizovaném základě umožňuje vytvoření integrovaného systému se spolehlivými, souvislými a pohotovými informacemi.
(5) Údaje o letecké přepravě cestujících, zboží a poštovních zásilek by měly být, pokud je to možné, slučitelné s mezinárodními údaji poskytovanými Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) a případně porovnatelné mezi členskými státy a s údaji za jiné druhy dopravy.
(6) Po určité době by Komise měla předložit zprávu umožňující vyhodnotit uplatňování tohoto nařízení.
(7) V souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy je vytvoření společných statistických norem jediným opatřením, které umožňuje na úrovni Společenství účinně provádět zjišťování harmonizovaných údajů.
Tyto normy by měly být provedeny ve všech členských státech v rámci pravomocí orgánů a institucí příslušných pro sestavování úředních statistik.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [5] stanoví referenční rámec pro toto nařízení.
(9) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(10) Proběhly konzultace s Výborem pro statistické programy, zřízeným rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [7].
(11) Opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a tento režim se dosud nestal použitelným,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Členské státy vypracovávají statistiky obchodní letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, jakož i pohybu civilních letadel na letiště nebo z letišť Společenství, s výjimkou letů pro účely státu.
Článek 2
Gibraltar
1. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
2. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 3
Charakteristika sběru údajů
1. Každý členský stát sbírá statistické údaje týkající se těchto ukazatelů:
a) cestující;
b) zboží a poštovní zásilky;
c) letové úseky;
d) nabízení místa pro cestující;
e) pohyby letadel.
Statistické ukazatele jednotlivých oblastí, nomenklatury pro jejich klasifikaci, četnost zjišťování a definice jsou uvedeny v přílohách I a II.
2. Členské státy sbírají údaje uvedené v příloze I pro všechna letiště Společenství na svém území, kde doprava přesahuje 150000 jednotek cestujících ročně.
Komise sestaví seznam letišť Společenství, na něž se vztahuje první pododstavec, který v případě potřeby aktualizuje postupem podle čl. 11 odst. 2.
3. S výjimkou letišť s pouze příležitostnou obchodní dopravou předkládají členské státy za letiště neuvedená v odstavci 2 pouze roční údaje podle tabulky C1 v příloze I.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 mohou členské státy postupem podle čl. 11 odst. 2 předkládat, po omezenou dobu nepřesahující tři roky od 1. ledna 2003, údaje méně úplné než podle přílohy I za letiště:
a) s méně než 150000 jednotek cestujících ročně, u kterých se ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost neprovádí sběr údajů podle přílohy I;
b) a u kterých se zavedení nového systému sběru údajů ukáže jako velmi obtížné.
5. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy postupem podle čl. 11 odst. 2 do 31. prosince 2003 předkládat pouze existující údaje za letiště:
a) u kterých se ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost neprovádí sběr údajů podle tabulky B1 v příloze I;
b) a u kterých se zavedení nového systému sběru údajů ukáže jako velmi obtížné.
Článek 4
Sběr údajů
1. Sběr údajů vychází pokud možno z dostupných zdrojů, aby bylo zatížení respondentů co nejmenší.
2. Respondenti, na něž se členské státy obrátí se žádostí o poskytnutí údajů, jsou povinni poskytnout pravdivé a úplné údaje v určené lhůtě.
Článek 5
Přesnost statistik
Sběr údajů se provádí vyčerpávajícím způsobem, nejsou-li postupem podle čl. 11 odst. 2 stanoveny jiné normy přesnosti.
Článek 6
Zpracování údajů
Členské státy používají při zpracování údajů metody, které zajišťují, že údaje sbírané podle článku 3 vyhovují normám přesnosti podle článku 5.
Článek 7
Předávání výsledků
1. Členské státy předávají Statistickému úřadu Evropských společenství výsledky zpracování údajů podle článku 6, včetně údajů prohlášených členskými státy za důvěrné na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí týkajících se důvěrnosti statistických údajů, v souladu s nařízením (ES) č. 322/97.
Výsledky se předávají v podobě datových souborů podle přílohy I. Soubory a prostředky používané pro předávání stanoví Komise postupem podle čl. 11 odst.
3. První sledované období začíná dnem 1. ledna 2003.
Výsledky se předávají co nejdříve, nejpozději však do šesti měsíců po skončení sledovaného období.
Článek 8
Šíření
1. Způsob, jakým Komise zveřejňuje nebo šíří statistické výsledky, bude stanoven postupem podle čl. 11 odst. 2.
2. Komise šíří a poskytuje odpovídající statistické výsledky členským státům s četností, která odpovídá četnosti předávání výsledků.
Článek 9
Zprávy
1. Na žádost Komise sdělí členské státy všechny informace o metodách sběru údajů.
Členské státy rovněž případně sdělí Komisi všechny podstatné změny metod sběru.
2. Po uplynutí období tří let sběru údajů předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech z uplatňování tohoto nařízení, a zejména článků 7 a 8.
Článek 10
Prováděcí pravidla
Komise stanoví postupem podle čl. 11 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně opatření pro přizpůsobení hospodářskému a technickému vývoji, zejména:
- přizpůsobení specifikací v přílohách tohoto nařízení,
- přizpůsobení charakteristik sběru údajů (článek 3),
- seznam letišť Společenství podle čl. 3 odst. 2,
- přesnost statistik (článek 5),
- popis datových souborů, kódy a prostředky používané pro předávání výsledků Komisi (článek 7),
- šíření statistických výsledků (článek 8).
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382/EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 440/2003
ze dne 10. března 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na čl. 46 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2676/90 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1622/2000 [4], popisuje v příloze metody rozboru.
(2) Metoda rozboru pro kyselinu D-jablečnou, vhodná pro měření nízkých obsahů kyseliny ve víně, byla vypracována a vyvinuta a validována v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii.
Popis této nové metody přijal Mezinárodní úřad pro révu a víno na svém valném shromáždění v červenci 2002.
(3) Nová metoda pro stanovení poměru isotopů uhlíku v ethanolu ve víně nebo ethanolu získaném zkvašením hroznových moštů, zahuštěných hroznových moštů nebo rektifikovaných moštových koncentrátů byla vyvinuta a validována v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii.
Popis této nové metody přijal Mezinárodní úřad pro révu a víno na svém valném shromáždění v roce 2001.
(4) Používání těchto metod může zabezpečit lepší kontrolu jakosti a pravosti vína a zabránit sporům vyplývajícím z použití méně přesných kontrolních metod, zejména pokud jde o obohacování směsmi cukrů různého původu a přikyselování vín kyselinou jablečnou.
(5) Stávající metodu stanovení kyseliny D-jablečné, popsanou v příloze nařízení (EHS) č. 2676/90 je třeba doplnit popisem postupu pro stanovení nízkých obsahů a je třeba připojit popis nové isotopové metody pro uhlík v ethanolu.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2676/90 se mění takto:
1. v kapitole 20 "Kyselina D-jablečná" se bod 8 nahrazuje přílohou I tohoto nařízení;
2. vkládá se kapitola 45 uvedená v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 444/2003
ze dne 11. března 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 565/80, nařízení (ES) č. 800/1999 a nařízení (ES) č. 2090/2002, pokud jde o platby vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na články 13 a 21 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem těmto důvodům:
(1) Bylo zjištěno, že skladové účetnictví vývozců používané ke sledování základních produktů propuštěných do režimu předběžného financování, určených k vývozu ve formě zpracovaných produktů, a založené na standardních výtěžnostech neodráží nezbytně skutečnost stávajících zásob a neumožňuje vhodnou kontrolu podmínek, jimž uvedené produkty podléhají podle předpisů Společenství. Je tedy třeba změnit čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [3], ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [4], tak, aby standardní výtěžnosti již nebyly uplatňovány na předběžné financování.
(2) Získaná zkušenost ukázala, že způsob uplatňování fyzických kontrol produktů propuštěných do režimu předběžného financování není předpisy dostatečně přesně určen.
Rovněž ukázala rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o způsob, jímž jsou uvedené fyzické kontroly prováděny.
Pro dosažení jednotného uplatňování předpisů v této oblasti je třeba zavést minimální povinné procento pro fyzické kontroly produktů propuštěných do režimu předběžného financování, které mají být prováděny při přijetí platebního prohlášení.
Rovněž je třeba upřesnit, že tyto kontroly musí být prováděny podle systému stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 386/90 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
(3) Bylo zjištěno, že vývozci používají režim předběžného financování zejména k nepřímému prodloužení doby platnosti vývozních licencí. Je proto třeba změnit ustanovení nařízení Komise (ES) č.
800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [9], pokud jde o lhůtu, během níž mohou základní produkty zůstat pod celní kontrolou vzhledem k jejich zpracování, a o lhůtu, během níž mohou produkty zůstat v režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného pásma.
(4) Pro zajištění řádného řízení trhů je třeba navíc znát v dosti krátkých lhůtách množství produktů, které jsou propuštěny do režimu předběžného financování.
(5) Po změnách učiněných v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [10], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 444/2002 [11], je třeba změnit některé odkazy na články uvedeného nařízení, které jsou uvedeny v nařízení (ES) č. 800/1999.
(6) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 2090/2002.
(7) Příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtě stanovené jejich předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (EHS) č. 565/80 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pokud jde o kontrolní postupy a výtěžnost, podléhají základní produkty stejným pravidlům, jako jsou pravidla, která se uplatňují v rámci aktivního zušlechťovacího styku na produkty stejné povahy, s výjimkou pravidel týkajících se standardních výtěžností.
Výtěžnosti, které mají být použity pro základní produkty používané při výrobě zboží uvedeného v příloze C nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [12], jsou výtěžnosti uvedené v této příloze."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 800/1999 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 1 písm. h) se slova "v článcích 471 až 495" nahrazují slovy "v článcích 912a až 912g";
2. v článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Je-li v členském státě vývozu produkt propuštěn do jednoho ze zjednodušených tranzitních režimů Společenství pro přepravu zboží po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech podle článků 412 až 442a nařízení (EHS) č. 2454/93, aby byl dopraven do stanice určení nebo dodán příjemci mimo celní území Společenství, není výplata náhrady podmíněna předložením kontrolního výtisku T5.";
3. v článku 26 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Produkty, pro něž je přijato platební prohlášení, jsou předmětem fyzické kontroly při přijetí platebního prohlášení, přičemž tato kontrola se týká reprezentativního výběru nejméně 5 % přijatých platebních prohlášení.
Použije se článek 3 nařízení (EHS) č. 386/90, jakož i čl. 2 odst. 2, článek 3, článek 4, článek 5, článek 6, čl. 8 odst. 1 a 2, článek 11 první pododstavec a příloha I nařízení Komise (ES) č. 2090/2002 [*] Úř. věst. L 322, 27.11.2002, s. 4.. Pokud jde však o produkty propuštěné do režimu předběžného financování, které mají být vyvezeny po zpracování, omezí se fyzická kontrola na množství a na povahu produktu."
4. v článku 28 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Lhůta, po kterou mohou základní produkty zůstat pod celním dohledem s cílem jejich zpracování, se rovná zbývající době doby platnosti vývozní licence.
Nepodléhá-li vývoz předložení vývozní licence, je lhůta dva měsíce ode dne přijetí platebního prohlášení.";
5. v článku 29 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Lhůta, během níž mohou produkty zůstat v režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného pásma, se rovná zbývající době doby platnosti vývozní licence.
Nepodléhá-li vývoz předložení vývozní licence, je lhůta dva měsíce ode dne přijetí platebního prohlášení.";
6. v čl. 30 odst. 1 druhém pododstavci se slova "s článkem 349" nahrazují slovy "s článkem 357";
7. článek 53 se mění takto:
a) druhá odrážka se nahrazuje tímto:
4 odst. 1 druhém pododstavci první odrážce, článku 6 a článku 45, množství produktů pro každý dvanáctimístný číselný kód vyvezených bez vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem.
Kódy jsou seskupeny podle odvětví.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že toto sdělení proběhne nejpozději druhý měsíc následující po měsíci přijetí vývozního prohlášení,";
b) doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— množství produktů pro každý dvanáctimístný číselný kód nebo zboží pro každý osmimístný číselný kód zboží propuštěných do režimu předběžného financování náhrady uvedeného v hlavě II kapitole 3.
Kódy jsou seskupeny podle odvětví.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že toto sdělení proběhne nejpozději druhý měsíc následující po měsíci přijetí platebního prohlášení."
Článek 3
Článek 9 nařízení (ES) č. 2090/2002 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 1 a čl. 2 body 4, 5 a 7 b) se použijí pro produkty, které jsou předmětem platebních prohlášení přijatých od 1. října 2003.
Ustanovení čl. 2 bodu 7 a) se použije pro produkty, které jsou předmětem vývozních prohlášení přijatých od 1. října 2003.
Ustanovení čl. 2 bodu 3 se použije pro produkty, které jsou předmětem platebních prohlášení přijatých od 1. ledna 2004.
Článek 3 se použije pro produkty, které jsou předmětem vývozních prohlášení přijatých od 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2003
ze dne 27. února 2003
o indexu nákladů práce
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řada statistik, jejichž jsou indexy nákladů práce důležitou součástí, je důležitá pro porozumění inflačnímu procesu a dynamice trhu práce.
(2) Společenství, a zejména jeho orgány pro hospodářství, zaměstnanost a finance, potřebují pravidelné a aktuální indexy nákladů práce pro účely sledování změn nákladů práce.
(3) Akční plán statistických požadavků Hospodářské a měnové unie vytvořený Evropskou komisí (Eurostatem) v úzké spolupráci s Evropskou centrální bankou označuje za prioritu vytvoření právního základu zahrnujícího konjunkturální statistiku nákladů práce.
(4) Přínos sběru, na úrovni Společenství, úplných údajů o všech oblastech hospodářství by měl být porovnán s možnostmi poskytovat informace a zatížením respondentů z řad malých a středních podniků.
(5) Toto nařízení je v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
Vytvoření společných statistických norem indexů nákladů práce je možné docílit pouze na základě právního aktu Společenství, neboť pouze Komise může koordinovat nezbytnou harmonizaci statistických informací na úrovni Společenství, i když sběr údajů a sestavování srovnatelných indexů nákladů práce mohou být organizovány členskými státy.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [5] stanoví obecný rámec pro vytváření indexů nákladů práce podle tohoto nařízení.
(7) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(8) Výbor pro statistické programy (VSP), zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS/Euratom [7], byl konzultován podle článku 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je vytvořit společný rámec pro sestavování, předávání a hodnocení srovnatelných indexů nákladů práce ve Společenství.
Členské státy sestaví indexy nákladů práce pro ekonomické činnosti uvedené v článku 4.
Článek 2
Definice
1. Index nákladů práce (INP) je definován jako Laspeyresův index nákladů práce za odpracovanou hodinu, řetězově spojený pro celý rok a založený na stanovené struktuře ekonomické činnosti NACE rev.1 (úroveň sekce), kde NACE rev.1 je klasifikace zavedená nařízením Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [8]. Další rozčlenění sekcí NACE rev.1, které má být zahrnuto do stanovené struktury, je definováno v souladu s čl. 4 odst. 1. Vzorec pro výpočet indexu nákladů práce je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Náklady práce představují úplné čtvrtletní náklady práce vzniklé zaměstnavateli ze zaměstnávání pracovní síly. Položky nákladů práce a celkový počet zaměstnanců jsou definovány odkazem na oddíly A až D přílohy II (položky D.1, D.4 a D.5 a jejich pododstavce, s výjimkou položek D.2 a D.3) nařízení Komise (ES) č. 1726/1999 ze dne 27. července 1999, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 530/1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce s ohledem na definici a předávání informací o nákladech práce [9].
3. Odpracované hodiny jsou definovány odkazem na body 11.26 až 11.31 kapitoly 11 přílohy A nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [10].
4. Technické specifikace indexu, včetně přepracování způsobu jeho vážení, mohou být znovu stanoveny postupem podle čl. 12 odst. 2
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na všechny činnosti definované v sekcích C až O NACE rev.1.
2. Začlenění ekonomických činností definovaných v sekcích L, M, N a O NACE rev.1 do oblasti působnosti tohoto nařízení se určuje postupem podle čl. 12 odst. 2 s přihlédnutím ke studiím proveditelnosti uvedeným v článku 10.
3. Index nákladů práce představuje všechny statistické jednotky tak, jak jsou definovány v nařízení Rady (EHS) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [11].
Článek 4
Rozčlenění proměnných
1. Údaje se rozčlení podle ekonomických činností definovaných sekcemi NACE rev.1 a dalším členěním, ne však za úroveň oddílů NACE rev.1 (dvoumístný číselný kód) nebo skupin oddílů, s přihlédnutím k příspěvkům k úplné zaměstnanosti a k nákladům práce na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni, definovaným postupem podle čl. 12 odst. 2. Indexy nákladů práce se stanovují samostatně pro tyto tři kategorie nákladů práce:
a) celkové náklady práce;
b) mzdy a výplaty definované odkazem na položku D.11 přílohy II nařízení (ES) č. 1726/1999;
c) sociální příspěvky hrazené zaměstnavatelem s připočtením daní placených zaměstnavatelem bez subvencí obdržených zaměstnavatelem, definované součtem položek D.12 a D.4 bez D.5 v příloze II nařízení (ES) č. 1726/1999.
2. Index odhadující celkové náklady práce s vyloučením prémií, pokud jsou prémie definovány položkou D.11112 v příloze II nařízení (ES) č. 1726/1999, se stanoví, členěný podle ekonomických činností definovaných postupem podle čl. 12. odst. 2 a založených na klasifikaci NACE rev.1, s přihlédnutím ke studiím proveditelnosti definovaným v článku 10.
Článek 5
Frekvence a zpětné údaje
1. Údaje pro index nákladů práce se poprvé vypracují pro první čtvrtletí roku 2003 a dále pak pro každé čtvrtletí (končící 31. března, 30. června, 30. září a 31. prosince každého roku).
2. Členské státy poskytnou zpětné údaje za období od prvního čtvrtletí roku 1996 po čtvrté čtvrtletí roku 2002. Zpětné údaje se poskytnou pro každou ze sekcí C až K NACE rev.1 a pro položky nákladů práce uvedené v čl. 4 odst. 1.
Článek 6
Předávání výsledků
1. Údaje uvedené v článku 4 se dodávají formou indexu.
Váhy použité k výpočtu indexu, definované v příloze tohoto nařízení, jsou současně dány k dispozici ke zveřejnění.
Vhodný technický formát pro předávání výsledků uvedených v článku 4 a opravné postupy použitelné pro údaje se definují postupem podle čl. 12 odst. 2.
2. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje, podle rozčlenění definovaného v článku 4, do 70 dní od konce referenčního období.
Metadata, definovaná jako vysvětlivky potřebné k výkladu změn údajů vyplývajících z metodologických nebo technických změn nebo změn na trhu práce, se předkládají společně s údaji.
3. Zpětné údaje uvedené v článku 5 se Komisi (Eurostatu) předají současně s indexem nákladů práce za první čtvrtletí roku 2003.
Článek 7
Zdroje
Členské státy mohou připravit potřebné odhady s využitím kombinace různých zdrojů uvedených níže v souladu se zásadou administrativního zjednodušení:
a) zjišťování, pro která statistické jednotky tak, jak jsou definovány v nařízení (EHS) č. 696/93, poskytnout včasné, přesné a úplné informace;
b) jiné vhodné zdroje včetně administrativních údajů, pokud jsou vhodné s ohledem na aktuálnost a důležitost;
c) vhodné postupy statistického odhadování.
Článek 8
Kvalita
1. Předávané současné i zpětné údaje musí splňovat rozdílná kritéria kvality, která jsou definována postupem podle čl. 12 odst. 2.
2. Členské státy předkládají Komisi výroční zprávy o kvalitě počínaje rokem 2003. Obsah zpráv je definován postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 9
Přechodná období a odchylky
1. Přechodná období pro uplatňování tohoto nařízení mohou být poskytnuta postupem podle čl. 12 odst. 2 nejvýše na dva roky ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Během přechodných období může Komise připustit odchylky od tohoto nařízení, pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší přizpůsobení.
Článek 10
Studie proveditelnosti
1. Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 stanoví soubory studií proveditelnosti, které provedou členské státy, zejména ty, které nejsou schopny předložit údaje pro sekce L, M, N a O NACE rev.1 (čl. 3 odst. 2) nebo členění indexu odhadujícího celkové náklady práce s vyloučením prémií (čl. 4 odst. 2).
2. Studie proveditelnosti se provedou, s přihlédnutím k přínosu sběru údajů ve vztahu k nákladům na sběr a zatížení podniků, za účelem zhodnocení,
a) jakým způsobem získat čtvrtletní indexy nákladů práce pro sekce L, M, N a O NACE a
b) jakým způsobem získat index odhadující celkové náklady práce s vyloučením prémií definovaný v čl. 4 odst. 2.
3. Členské státy provádějící studie proveditelnosti předloží Komisi nejpozději do 31. března 2004 prozatímní zprávu o výsledcích těchto studií.
Zúčastněné členské státy předloží Komisi závěrečnou zprávu o studiích proveditelnosti nejpozději do 31. prosince 2005.
4. Studie proveditelnosti týkající se odst. 2 písm. a) přihlédnou k výsledkům pilotních studií uvedených v příloze nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [12].
5. Opatření přijatá podle čl. 11 písm. h) na základě výsledků studií proveditelnosti dodrží zásadu efektivnosti nákladů definovanou v článku 10 nařízení (ES) č. 322/97, včetně co nejmenšího zatížení respondentů.
6. Provádění opatření přijatých podle čl. 11 písm. h) na základě výsledků studií proveditelnosti umožní předávání údajů za první čtvrtletí roku 2007, za předpokladu, že výsledky studií proveditelnosti umožní nákladově efektivní předložení údajů dostatečné kvality.
Článek 11
Prováděcí opatření
Prováděcí opatření k tomuto nařízení včetně opatření ke zohlednění hospodářských a technických změn budou stanovena postupem podle čl. 12 odst.
2. Tato opatření se týkají zejména:
a) definice, v souladu s čl. 4 odst. 1, členění, která mají být zařazena do stanovené struktury;
b) technické specifikace indexu (článek 2);
c) začlenění sekcí L, M, N a O NACE rev.1 (článek 3);
d) členění indexů podle ekonomických činností (článek 4);
e) formátu předávání výsledků a opravných postupů, které se mají použít (článek 6);
f) rozdílných kritérií kvality pro předávané současné a zpětné údaje a obsahu zprávy o kvalitě (článek 8);
g) přechodného období (článek 9);
h) vypracování studií proveditelnosti a rozhodnutí na základě jejich výsledků (článek 10) a
i) metodologie, která má být použita na řetězení indexu (příloha).
Článek 12
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382/EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zprávy
Komise předkládá každé dva roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení.
Tato zpráva hodnotí zejména kvalitu souborů předávaných údajů o INP a kvalitu předávaných zpětných údajů.
První zprávu předloží nejpozději do 31. prosince roku následujícího po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Bude se týkat pouze činností provedených členskými státy k přípravě uplatňování tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 452/2003
ze dne 6. března 2003
o opatřeních, které může Společenství přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízením (ES) č. 384/96 [1] Rada přijala společná pravidla o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
(2) nařízením (ES) č. 2026/97 [2] Rada přijala obecná pravidla o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
519/94 [3] a (ES) č. 3285/94 [4] Rada přijala společná pravidla k přijímání ochranných opatření proti dovozům z některých třetích zemí.
Ochranná opatření mohou mít podobu celních opatření uplatňovaných buď na všechny dovozy nebo na dovozy přesahující předem stanovené množství.
Tato ochranná opatření znamenají, že zboží je způsobilé ke vstupu na trh Společenství po zaplacení příslušných cel;
(4) dovoz některého zboží může být podmíněn jak antidumpingovými nebo antisubvenčními opatřeními na straně jedné, tak ochrannými opatřeními na straně druhé.
Cílem prvních opatření je odstranit pokřivení trhu vytvořená nekalými obchodními praktikami, cílem druhých je pak poskytnout ochranu před značným zvýšením dovozů;
(5) kombinace antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními vůči jednomu a tomu samému výrobku by však mohla mít větší účinek, než který byl zamýšlen nebo je žádoucí ve smyslu politiky a cílů Společenství v oblasti ochrany obchodu.
Takováto kombinace opatření by obzvláště mohla představovat nežádoucí tíživé břemeno pro některé vyvážející výrobce usilující o vývoz do Společenství, což by mohlo mít zabránila následek zabránění jejich přístupu na trh Společenství;
(6) z toho vyplývá, že vyvážející výrobci usilující o vývoz do Společenství by neměli být zatíženi nežádoucími tíživými břemeny a měli by mít i nadále přístup na trh Společenství;
(7) je tudíž žádoucí zajistit, aby cíle ochranných celních opatření a antidumpingových a/nebo antisubvenčních opatření mohly být splněny bez toho, že by uvedeným vyvážejícím výrobcům bylo bráněno v přístupu na trh Společenství;
(8) tudíž by měla být zavedena zvláštní ustanovení, která Radě a Komisi umožní, budou-li to považovat za vhodné, přijmout opatření s cílem zajistit, aby kombinace antidumpingových a/nebo antisubvenčních opatření a ochranných celních opatření vůči stejnému výrobku neměla takovýto účinek;
(9) i když je možné předvídat, že antidumpingová i antisubvenčních opatření mohou být současně použitelná na stejný výrobek, není vždy možné předem stanovit přesný okamžik, kdy k tomu může dojít.
Rada a Komise by tudíž měly mít možnost přijmout pro takovou situaci opatření, která všem dotyčným hospodářským subjektům zajistí dostatečnou předvídatelnost a právní jistotu;
(10) Rada a Komise mohou považovat za vhodné změnit, pozastavit nebo zrušit antidumpingová a/nebo antisubvenčních opatření nebo poskytnout výjimku z jakýchkoli antidumpingových nebo vyrovnávacích cel nebo jejich částí, které by byly jinak splatné, nebo přijmout jakákoli jiná zvláštní opatření.
Každé pozastavení nebo změna antidumpingových nebo antisubvenčních opatření nebo výjimka z nich by měly být poskytnuty pouze na omezenou dobu;
(11) každé opatření přijaté podle tohoto nařízení by mělo být použitelné od data jeho vstupu v platnost, pokud v něm není stanoveno jinak a nemělo by tedy sloužit jako základ pro navrácení cel vybraných před uvedeným datem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pokud se Komise domnívá, že kombinace antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými celními opatřeními vůči stejným dovozům by mohla vést k větším dopadům, než jaké jsou z hlediska politiky Společenství v oblasti ochrany obchodu žádoucí, může po konzultaci s Poradním výborem zřízeným podle článku 15 nařízení (ES) č. 384/96 nebo článku 25 nařízení (ES) č. 2026/97 navrhnout Radě, aby prostou většinou přijala z níže uvedených opatření takové, které považuje za vhodné:
a) opatření ke změně, pozastavení nebo zrušení existujících antidumpingových a/nebo antisubvenčních opatření;
b) opatření k osvobození dovozů nebo jejich části od antidumpingových nebo vyrovnávacích cel, které by byly jinak splatné;
c) jakékoli jiné zvláštní opatření považované za daných okolností za vhodné.
2. Každá změna, pozastavení nebo výjimka podle odstavce 1 platí pouze na dobu omezenou a použije se pouze pokud platí příslušná ochranná opatření.
Článek 2
Každé opatření přijaté podle tohoto nařízení se použije od data jeho vstupu v platnost.
Neslouží jako základ pro navrácení cel vybraných před uvedeným datem, pokud v daném opatření není stanoveno jinak.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 453/2003
ze dne 6. března 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod i) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po zasedání Evropské rady v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002, která považovala za nejvyšší prioritu přezkum nařízení (ES) č. 539/2001 do konce roku 2002 [3], vyhodnotila Komise odpovědi členských států na dotazník, který jim zaslala ohledně odpovídajících kritérií pro přezkum nařízení (ES) č. 539/2001, jmenovitě nedovoleného přistěhovalectví, veřejného pořádku a bezpečnosti, vnějších vztahů Evropské unie se třetími zeměmi, regionální soudržnosti a vzájemnosti. Dospěla k závěru, že Ekvádor by měl být ohledně kritéria nedovoleného přistěhovalectví převeden z přílohy II do přílohy I nařízení (ES) č. 539/2001.
(2) Rozvoj mezinárodního práva a s tím související změny postavení nebo označení některých států nebo subjektů by se měly odrazit v přílohách nařízení (ES) č. 539/2001.
V příloze I uvedeného nařízení by měl být Východní Timor vyňat z části 2 (Územní a samosprávné jednotky) a přidán do části 1 (Státy).
(3) Vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob umožňuje státním příslušníkům Švýcarska a členských států volný pohyb bez víz, nemělo by Švýcarsko být dále uváděno v příloze II nařízení (ES) č. 539/2001.
(4) Z odpovědí členských států na dotazník je jasné, že je zapotřebí důkladný přezkum zásady vzájemnosti, o čemž Komise podá zprávu později.
(5) Vízová povinnost pro Ekvádor by členskými státy měla být uplatňována jednotně.
Mělo by být odpovídajícím způsobem stanoveno datum, od kterého musí všechny členské státy uplatňovat vízovou povinnost.
(6) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4], která spadají do oblasti působnosti uvedené v článku 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování této dohody [5].
(7) Spojené království a Irsko se nepodílejí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(8) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 539/2001 se mění takto:
1. v příloze I:
a) položka "Východní Timor" se přesouvá z části 2 (Územní a samosprávné jednotky, které nejsou uznávány jako stát nejméně jedním z členských států) do části 1 (Státy) před položku "Zambie";
b) položka "Ekvádor" se vkládá do části 1 mezi položky "Egypt" a "Eritrea";
2. V části 1 přílohy II se zrušují položky "Ekvádor" a "Švýcarsko".
Článek 2
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 30. června 2003 zprávu o provádění zásady vzájemnosti, a pokud to bude nezbytné, předloží vhodné návrhy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 456/2003
ze dne 12. března 2003,
kterým se stanoví zvláštní pravidla pro předběžné financování vývozních náhrad pro některé produkty z odvětví hovězího a telecího masa propuštěné do celního režimu uskladnění nebo umístěné svobodného celního pásma
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola 3 hlavy II nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 253/2002 [4], stanoví podmínky pro předběžné financování náhrad pro produkty a zboží propuštěného do celního režimu uskladnění nebo umístěného do svobodného celního pásma.
(2) Jednak s ohledem na podmínky produkce některých druhů vykostěného hovězího a telecího masa a na propuštění do režimu platby náhrady předem prostřednictvím jejich skladování, a jednak s ohledem na způsob vývozu těchto produktů je nutné doplnit kontrolní ustanovení podle článku 27 nařízení (ES) č. 800/1999 o zvláštní ustanovení.
Tato dodatečná ustanovení se týkají zejména vytvoření počítačové databáze těmi hospodářskými subjekty, které si přejí podílet se na tomto režimu, schválené celními orgány zodpovědnými za kontrolu, k níž musí mít tyto orgány přímý přístup.
(3) Pro některé produkty z odvětví hovězího a telecího masa je nutné stanovit odchylku od lhůty, během níž mohou produkty zůstat v celním režimu uskladnění nebo svobodného pásma podle čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999. Za účelem bezproblémového používání režimu s ohledem na zvláštní podmínky v odvětví hovězího a telecího masa je nutné stanovit lhůtu na čtyři měsíce.
(4) V zájmu zlepšení transparentnosti operací, zrychlení kontrol a zajištění jejich vyšší účinnosti je nutné omezit počet operací každé fáze postupu.
(5) V zájmu hladkého fungování tohoto režimu je nutné stanovit kritéria a četnost kontrol a důsledky, které se vyvodí v případě zjištění nesrovnalosti mezi skutečnými zásobami a databází. Kromě toho je nutné stanovit odchylku od čl. 26 odst. 7 nařízení (ES) č. 800/1999.
(6) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčena ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999, pro produkty kódů 020130009100 a 020130009120 nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady, která byla stanovena nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [5], podléhá předběžné financování vývozních náhrad předem v rámci režimu propuštění do celního režimu uskladnění nebo umístění svobodného celního pásma podmínkám tohoto nařízení.
Článek 2
1. Pro produkty uvedené v článku 1 je přijetí do režimu předběžného financování náhrad v rámci režimu skladování podmíněno písemným povolením celního orgánu odpovědného za správu a kontrolu režimu.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 se vydává pouze hospodářským subjektům, které se písemně zaváží vést počítačovou databázi produktů propuštěných do režimu předběžného financování (dále jen "databáze").
Pokud jsou produkty skladovány na více místech, povolení může být uděleno pro databázi každého skladu.
Pokud veškeré zboží nebo jeho část skladuje třetí strana jednající jménem hospodářského subjektu, může být databáze vedena touto třetí stranou na zodpovědnost hospodářského subjektu, který je odpovědný za její správnost.
Příslušný celní orgán předběžně ověří, zda databáze, ke které musí mít přímý přístup bez předběžného oznámení, byla zřízena a prozkoumají její fungování.
Způsob přístupu k databázi je upřesněn v povolení podle článku 1.
Článek 3
Databáze musí:
a) umožnit zpětné administrativní vysledování masa, na které se vztahuje režim, po celou dobu skladování;
b) poskytovat aktualizovanou zprávu ve skutečném čase o skladovaných množstvích masa, která musí být dostupná na základě každého z kriterií uvedených ve třetím pododstavci.
Zpětné vysledování podle písmene a) je založeno na jednoznačné identifikaci masa z jednoho procesu vykostění provedeném před propuštěním produktů do režimu předběžného financování.
Procesem vykostění se rozumí množství masa, které bylo vykostěno v jednom dni nebo části dne.
Jednoznačná identifikace uvedená ve druhém pododstavci zahrnuje:
- individuální číslo,
- datum produkce vykostěného masa,
- číslo osvědčení o vykostěném mase podle článku 4 nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [6],
- počet balení podle druhu získaných kusů masa a čistou hmotnost před zmrazením.
Článek 4
1. Databáze se aktualizuje tak, že se zaznamenává uskladnění a vyskladnění produktů, a to nejpozději ke dni předložení:
a) platebního prohlášení podle čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999;
b) vývozního prohlášení podle článku 32 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Skladování v jiném členském státě než ve státě, ve kterém bylo přijato platební prohlášení, musí být uvedeno v databázi.
Hospodářské subjekty, které mají v úmyslu využít takového režimu skladování, o tomto informují celní orgány.
Tyto orgány schválí zejména způsob, jakým se budou v databázi sledovat příslušné produkty.
Článek 5
Celní orgány přijmou prohlášení podle článku 4 pouze poté, co ověřily, že činnost, pro kterou bylo prohlášení vydáno, byla v databázi zaznamenána jako "uskladnění" nebo "vyskladnění".
Celní orgán však může přijmout prohlášení podle článku 4 ještě před provedením kontrol podle prvního odstavce.
V takovém případě musí hospodářský subjekt orgánům potvrdit, že byl proveden příslušný záznam v databázi.
Celní orgán tak může tyto kontroly odložit a sloučit, ale musí je provádět alespoň jednou za období dvou kalendářních měsíců.
Článek 6
V případě použití článku 30 nařízení (ES) č. 800/1999 je přijetí kontrolního výtisku T5 a vývozního prohlášení orgánem členského státu skladování podmíněno potvrzením hospodářského subjektu, že byl proveden příslušný záznam v databázi.
V takovém případě se celní orgán členského státu, ve kterém bylo přijato platební prohlášení, přesvědčí v souladu s čl. 5 odst. 2 druhým pododstavcem, že byl o příslušné činnosti proveden záznam v databázi.
Článek 7
Pro každý proces vykostění mohou být přijata maximálně dvě platební prohlášení.
Platební prohlášení se může vztahovat na maximálně dvě osvědčení o vykostěném mase podle článku 4 nařízení (EHS) č. 1964/82.
Článek 8
Odchylně od čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999 mohou produkty zůstat v celním režimu uskladnění nebo svobodného celního pásma čtyři měsíce ode dne přijetí platebního prohlášení.
Článek 9
1. Celní orgán provádí alespoň dvakrát za kalendářní rok neohlášené kontroly fungování a obsahu databáze.
Kontroly se týkají alespoň 5 % celkových množství produktů, které jsou podle databáze skladovány ke dni začátku kontrol.
Kontroly jsou zaměřena na vybrané maso ze skladovacích prostor, které by mělo být zaznamenáno v databázi, a zároveň na maso zaznamenané v databázi, které by se mělo nacházet ve skladovacích prostorách.
O každé kontrole se vypracuje zpráva.
Pokud vzorek produktů ke kontrole obsahuje maso skladované ne území jiného členského státu, celní orgány použijí systém vzájemné pomoci podle čl. 4 odst.
1 nařízení Rady (ES) č. 515/97 [7].
2. Celní orgán informuje agenturu odpovědnou za vyplacení vývozní náhrady o:
a) všech vydaných nebo odebraných povoleních;
b) všech provedených kontrolách.
V případě podezření na nesrovnalosti mohou platební agentury požádat celní orgán o provedení kontroly.
3. Ustanovení čl. 26 odst. 7 nařízení (ES) č. 800/1999 se nepoužijí pro produkty, na které se vztahují kontroly stanovené v tomto nařízení.
Článek 10
Pokud celní orgán zjistí rozpor mezi stavem fyzických zásob a stavem zásob zaznamenaným v databázi nebo porušení čl. 4 odst. 2, odebere povolení podle čl. 2 odst. 1 se na dobu, kterou stanoví členský stát a která nesmí být kratší než tři měsíce ode dne zjištění rozporu.
Povolení se neodebere, pokud porušení čl. 4 odst. 2 nebo rozpor mezi stavem fyzických zásob a stavem zásob zaznamenaným v databázi vznikne v důsledku vyšší moci.
Povolení se rovněž neodebere, pokud chybějící množství nebo množství nezaznamenaná v databázi jsou menší než 1 % hmotnosti celkového množství produktů vybraných ke kontrole a pokud byl tento stav způsoben opomenutím nebo prostou administrativní chybou, pokud byla přijata opravná opatření s cílem zajistit, aby se podobné chyby neopakovaly.
V případě jejich opakování může celní orgán povolení odebrat.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 462/2003
ze dne 13. března 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro některé výrobky z vepřového masa pocházející ze států AKT a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 2562/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/20002, a zejména na články 8 a 22 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (země AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/983, a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 2286/2002 provádí změny dovozních režimů ze států AKT, které jsou výsledkem Dohody o partnerství uzavřené mezi AKT a ES podepsané v Cotonou dne 23. června 20004. Ustanovení čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení zavádí všeobecný režim snížení cel pro výrobky uvedené v příloze I uvedeného nařízení a zvláštní režim snížení cel v rámci celních kvót pro některé výrobky uvedené v příloze II uvedeného nařízení;
(2) v důsledku těchto nových dovozních režimů by měla být stanovena prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro výrobky, na něž se může snížení cla vztahovat. Nařízení Komise (ES) č. 2562/98 ze dne 27. listopadu 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu některých výrobků z vepřového masa pocházejících ze států AKT a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 904/905, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1006/20016, by proto mělo být zrušeno;
(3) pokud toto nařízení nestanoví zvláštní pravidla, měla by se pro správu celních kvót použít obecná pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty7, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2299/20018;
(4) za účelem zajištění řádné správy kvót by mělo být při podání žádosti o dovozní licenci vyžadováno složení jistoty a pro žadatele by měly být stanoveny určité podmínky.
Kvóty by se rovněž měly rozložit do celého roku a měla by být určena doba platnosti licencí;
(5) za účelem umožnění optimální správy celní kvóty by se toto nařízení mělo použít ode dne 1. ledna 2003;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na veškerý dovoz produktů kódů KN uvedených v seznamu v příloze I tohoto nařízení do Společenství, který se uskuteční v rámci nařízení (ES) č. 2286/2002, se při předložení dovozní licence vztahuje snížení cla.
Licence budou vydány za podmínek definovaných v tomto nařízení a v rámci kvót uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2286/2002.
Článek 2
Roční celní kvóty 500 tun uvedené v části B přílohy I se rozvrhnou takto:
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června,
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince.
Článek 3
1. Žadatelem o dovozní licenci pro produkty uvedené v příloze I musí být fyzická nebo právnická osoba, která může v době předložení žádosti ke spokojenosti příslušných orgánů členských států prokázat, že nejméně během předcházejících 12 měsíců působila v obchodu se třetími zeměmi v odvětví s vepřovým masem.
Na maloobchodní podniky nebo restaurace, které prodávají své výrobky konečným spotřebitelům, se však snížení cel nevztahuje.
2. V žádosti o dovozní licenci lze uvést pouze jedno z čísel kvót uvedených v příloze I. Může se vztahovat na více výrobků různých kódů KN.
V takovém případě by měly být všechny kódy kombinované nomenklatury uvedeny v kolonce 16 a jejich popisy v kolonce 15 žádosti o licenci a v licenci samotné.
Žádost se musí vztahovat nejméně na jednu tunu a nejvýše na 100 % množství, které je k dispozici pro dotčenou kvótu po dobu určenou v článku 2.
Článek 4
1. V kolonce 8 žádosti o licenci a v licenci samotné se uvede země původu.
Licence zavazuje k dovozu z uvedené země.
2. V kolonce 20 žádosti o licenci a v licenci samotné se uvede jedna z těchto poznámek:
- Producto ACP – Reglamentos (CE) no 2286/2002 y (CE) no 462/2003
- AVS-produkt – forordning (EF) nr.
2286/2000 og (EF) nr.
462/2003
- AKP-Erzeugnis – Verordnungen (EG) Nr. 2286/2002 und (EG) Nr. 462/2003
- Προϊόν AKE – Kανονισμοί (EK) αριθ.
2286/2002 και (EK) αριθ.
462/2003
- ACP product – Regulations (EC) No 2286/2002 and (EC) No 462/2003
- Produit ACP – règlements (CE) no 2286/2002 et (CE) no 462/2003
- Prodotto ACP – regolamenti (CE) n. 2286/2002 e (CE) n. 462/2003
- ACS-product – Verordeningen (EG) nr.
2286/2002 en (EG) 462/2003
- Produto ACP – Regulamentos (CE) n.o 2286/2002 e (CE) n.o 462/2003
- AKT-tuote – asetukset (EY) N:o 2286/2002 ja (EY) N:o 462/2003
- AVS-produkt – förordningarna (EG) nr 2286/2002 och (EG) nr 462/2003.
3. V kolonce 24 licence se uvede jedna z těchto poznámek:
- Reducción del derecho de aduana en virtud del Reglamento (CE) no 462/2003
- Toldnedsættelse, jf. forordning (EF) nr.
462/2003
- Ermäßigung des Zollsatzes gemäß der Verordnung (EG) Nr. 462/2003
- Μείωση του δασμού όπως προβλέπεται στον κανονισμό (EK) αριθ.
462/2003
- Customs duty reduction a. s. provided for in Regulation (EC) No 462/2003
- Réduction du droit de douane comme prévu au règlement (CE) no 462/2003
- Riduzione del dazio doganale a norma del regolamento (CE) n. 462/2003
- Douanerecht verlaagd overeenkomstig Verordening (EG) nr.
462/2003
- Redução do direito aduaneiro conforme previsto no Regulamento (CE) n.o 462/2003
- Tullialennus, josta on säädetty asetuksessa (EY) N:o 462/2003
- Nedsättning av tullavgiften enligt förordning (EG) nr. 462/2003.
Článek 5
1. Žádost o licenci lze podat pouze během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému období definovanému v článku 2.
2. Žádost je přijatelná tehdy, pokud žadatel písemně prohlásí a zaváže se, že pro výrobky téže kvóty nepodal a nepodá žádnou jinou žádost pro dotčené období ve členském státě, v němž žádost podává, ani v žádném jiném členském státě.
Podá-li žadatel více žádostí pro výrobky téže kvóty, žádná ze žádostí nebude přijatelná.
3. Třetí pracovní den po uplynutí období, v němž lze podávat žádosti, sdělí členské státy Komisi údaje o žádostech podaných pro každý z výrobků příslušné skupiny.
V tomto sdělení se uvede seznam žadatelů a výčet množství, o něž se pro každou kvótu žádá.
Všechna sdělení, včetně sdělení o tom, že žádné žádosti nebyly podány, se provedou faxem nebo elektronicky ve stanoveném pracovním dni podle vzoru uvedeného v příloze II, pokud žádná žádost podána nebyla, a podle vzorů uvedených v přílohách II a III v případech, kdy žádosti podány byly.
4. Komise rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
Pokud množství, pro něž se žádá o licence, přesahují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise pro požadovaná množství jednotné procentní snížení.
Pokud je celkové množství, na které se žádosti vztahují, nižší než množství, které je k dispozici, Komise vypočte zbývající množství, které se přičte k množství, které je k dispozici v následujícím období téhož roku.
5. Rozhodne-li Komise o přijetí žádostí, licence se vydají co nejdříve.
6. Před koncem čtvrtého měsíce následujícího po každém ročním období definovaném v článku 2 oznámí členské státy Komisi množství, která byla na základě tohoto rozhodnutí v uvedeném období skutečně dovezena.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že se žádný dovoz neuskutečnil, se provedou podle vzoru uvedeného v příloze IV.
Článek 6
1. Dovozní licence jsou platné 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání v souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Platnost licencí však nesmí překročit 31. prosinec roku, v němž byly vydány.
2. Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení nejsou přenosné.
Článek 7
Pro všechny žádosti o dovozní licenci pro jakýkoliv produkt se složí jistota ve výši 20 EUR za každých 100 kg.
Článek 8
Dovoz v rámci režimu snížení cel stanoveného v tomto nařízení se uskuteční pouze tehdy, jestliže je původ produktů potvrzen příslušnými orgány vyvážejících zemí v souladu s pravidly původu, která se na dotčené výrobky vztahují na základě protokolu 1 Dohody o partnerství uzavřené mezi AKT a ES a podepsané
Nařízení Komise (ES) č. 492/2003
ze dne 18. března 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Soprèssa Vicentina, Asparago verde di Altedo, Pêra Rocha do Oeste)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupila Itálie Komisi dvě žádosti o zápis názvu "Soprèssa Vicentina" jako označení původu a názvu "Asparago verde di Altedo" jako zeměpisného označení a Portugalsko postoupilo Komisi jednu žádost o zápis názvu "Pêra Rocha do Oeste" jako označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti jsou v souladu s uvedeným nařízením, a zejména, že obsahují všechny údaje stanovené v článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Žádná námitka ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 nebyla předána Komisi po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
(4) Uvedené názvy si proto zaslouží být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a tedy být v rámci Společenství chráněny jako chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2066/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2400/96 se doplňuje o názvy uvedené v příloze tohoto nařízení a uvedené názvy se zapíší do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO), uvedeného v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 494/2003
ze dne 18. března 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 297/95 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků [1], ve znění nařízení (ES) č. 2743/98 [2], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 57 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 649/98 [4], se příjmy agentury skládají z příspěvku a poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou.
(2) Agentura odvozuje většinu svého příjmu z poplatků.
(3) Od reformy systému poplatků v roce 1998 došlo k relativnímu poklesu příjmů agentury z poplatků vzhledem k inflaci, zatímco obvyklé podmínky trhu vedly k nárůstu jejích výdajů.
(4) Údaje Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostat) dokládají nutnost zvýšení všech poplatků o 10 %, aby se dosáhlo stejné úrovně kupní síly, jako tomu bylo v případě poplatků stanovených v roce 1998.
(5) S ohledem na složité ekonomické podmínky, kterým agentura musí čelit a které ovlivňují její příjem a ohrožují udržování její zdrojové infrastruktury, a v důsledku toho i její schopnost vykonávat své úkoly, je nezbytná dodatečná úprava všech poplatků kromě ročního poplatku o 6 %.
(6) S ohledem na rostoucí význam poregistračních aktivit agentury spojených s dozorem a s cílem zlepšit schopnost Společenství identifikovat a řídit rizika vyplývající zejména z používání inovačních léčivých přípravků je třeba zvýšit roční poplatek o 16 %.
(7) Obecné zásady a celková struktura poplatků budou přezkoumány v souvislosti s obecnou úvahou o systému poplatků, a zejména na základě změny nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 po jejím přijetí.
Tyto nové částky budou proto platné po časově omezenou dobu.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem stálých výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 297/95 se mění takto:
1. Článek 3 se mění takto:
a) v prvním pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "200000 ECU" nahrazuje částkou "232000 EUR";
b) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "20000 ECU" nahrazuje částkou "23200 EUR";
c) ve třetím pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
d) v prvním pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "100000 ECU" nahrazuje částkou "116000 EUR";
e) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "20000 ECU" nahrazuje částkou "23200 EUR";
f) ve třetím pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
g) v prvním pododstavci odst. 1 písm. c) se částka "50000 ECU" nahrazuje částkou "58000 EUR";
h) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. c) se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
i) v prvním pododstavci odst. 2 písm. a) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
j) v prvním pododstavci odst. 2 písm. b) se částka "60000 ECU" nahrazuje částkou "69600 EUR";
k) v odstavci 3 se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
l) v odstavci 4 se částka "15000 ECU" nahrazuje částkou "17400 EUR";
m) v odstavci 5 se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
n) v odstavci 6 se částka "60000 ECU" nahrazuje částkou "75600 EUR".
2. Článek 4 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
b) ve druhém pododstavci se částka "40000 ECU" nahrazuje částkou "46400 EUR".
3. Článek 5 se mění takto:
a) v prvním pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "100000 ECU" nahrazuje částkou "116000 EUR";
b) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
c) ve třetím pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
d) ve čtvrtém pododstavci odst. 1 písm. a) se částka "50000 ECU" nahrazuje částkou "58000 EUR" a částka "5000 ECU" se nahrazuje částkou "5800 EUR";
e) v prvním pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "50000 ECU" nahrazuje částkou "58000 EUR";
f) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
g) ve třetím pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
h) ve čtvrtém pododstavci odst. 1 písm. b) se částka "25000 ECU" nahrazuje částkou "29000 EUR" a částka "5000 ECU" se nahrazuje částkou "5800 EUR";
i) v prvním pododstavci odst. 1 písm. c) se částka "25000 ECU" nahrazuje částkou "29000 EUR";
j) ve druhém pododstavci odst. 1 písm. c) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
k) ve třetím pododstavci odst. 1 písm. c) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
l) v prvním pododstavci odst. 2 písm. a) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
m) v prvním pododstavci odst. 2 písm. b) se částka "30000 ECU" nahrazuje částkou "34800 EUR";
n) ve druhém pododstavci odst. 2 písm. b) se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
o) v odstavci 3 se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
p) v odstavci 4 se částka "15000 ECU" nahrazuje částkou "17400 EUR";
q) v odstavci 5 se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR";
r) v odstavci 6 se částka "20000 ECU" nahrazuje částkou "25200 EUR".
4. Článek 6 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "11600 EUR";
b) ve druhém pododstavci se částka "20000 ECU" nahrazuje částkou "23200 EUR".
5. Článek 7 se mění takto:
a) v prvním pododstavci odstavce 1 se částka "50000 ECU" nahrazuje částkou "58000 EUR";
b) ve druhém pododstavci odstavce 1 se částka "15000 ECU" nahrazuje částkou "17400 EUR";
c) v prvním pododstavci odstavce 2 se částka "15000 ECU" nahrazuje částkou "17400 EUR".
6. Článek 8 se mění takto:
a) v první odrážce odstavce 1 se částka "60000 ECU" nahrazuje částkou "69600 EUR";
b) ve druhé odrážce odstavce 1 se částka "30000 ECU" nahrazuje částkou "34800 EUR";
c) v odstavci 2 se částka "5000 ECU" nahrazuje částkou "5800 EUR".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 497/2003
ze dne 18. března 2003
o změně nařízení (ES) č. 94/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem poskytování správných informací a zajištění ochrany spotřebitelů je třeba v článku 2 nařízení Komise (ES) č. 94/2002 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2097/2002 [3] stanovit, že veškerá sdělení týkající se výživy musí být založena na uznávaných vědeckých údajích a že zdroje těchto informací musí být dostupné.
(2) V zájmu právní jistoty je nutné upřesnit, že navrhované programy musí být zejména v souladu s veškerými předpisy Společenství, které se týkají dotyčných produktů a jejich uvádění na trh.
(3) Na základě zkušeností získaných při posuzování předložených programů a na základě nových vědeckých poznatků je třeba upravit obecné zásady pro některé obory.
(4) Olivový olej, stolní olivy a hovězí a telecí maso jsou důležitá odvětví, jejichž tržní rovnováhu by mohla zlepšit informační nebo obecná propagační opatření, zejména poskytování dostatečných informací spotřebitelům.
(5) Odvětví přadného lnu je charakterizováno kvalitní produkcí, která čelí rostoucí konkurenci ze strany lnu pocházejícího ze zemí mimo Společenství, jakož i ze strany ostatních typů vláken.
Výsledky odvětví za minulý hospodářský rok ukazují, že informační opatření o charakteristice přadného lnu ze Společenství měla kladný dopad.
(6) Na seznam produktů určených k propagaci je proto třeba zařadit olivový olej, stolní olivy, přadný len a hovězí a telecí maso a rovněž stanovit pro nadcházející období obecné zásady kampaní, které se v daných odvětvích uskuteční.
(7) Obecné zásady uvedené v příloze tohoto nařízení zohledňují situaci na trhu, jakož i výsledky vyhodnocení poslední propagační kampaně, které již jsou k dispozici.
(8) S ohledem na datum přijetí uvedených obecných zásad je třeba stanovit zvláštní lhůty pro podání a schválení programů předložených v roce 2003 pro olivový olej, stolní olivy a přadný len.
(9) Přílohu II, která obsahuje výčet příslušných orgánů členských států, je třeba aktualizovat.
(10) Nařízení (ES) č. 94/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 94/2002 se mění takto:
- v článku 2 se doplňuje odstavec 3, který zní:
"3. Všechny odkazy na účinky spotřeby dotyčných produktů na zdraví, které jsou součástí propagačních a informačních sdělení, musí být založeny na obecně uznávaných vědeckých údajích.
Uvedená sdělení musí být schválena vnitrostátními orgány odpovědnými za veřejné zdraví.
Oborové nebo mezioborové organizace předkládající návrhy vedou seznam vědeckých studií a stanovisek schválených vědeckých institucí, na nichž jsou tato sdělení založena; tento seznam má k dispozici dotyčný členský stát a Komise."
- v článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely provádění opatření, která jsou součástí programů uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 2826/2000, dotyčný členský stát obdrží na základě výzvy k předkládání nabídek a nejpozději do 31. ledna a 31. července každého roku programy oborových nebo mezioborových organizací Společenství zastupujících jedno nebo více dotyčných odvětví.
Programy, které budou předloženy v roce 2003 v odvětví olivového oleje, stolních oliv a přadného lnu, však dotyčné členské státy musí obdržet po výzvě k předkládání nabídek nejpozději do 31. května 2003.
Tyto programy musí být v souladu s právními předpisy Společenství upravujícími dotyčné produkty a jejich uvádění na trh, jakož i s obecnými zásadami uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 2826/2000 a podmínkami týkajícími se kritérií pro vyloučení a výběr nabídek, která za tímto účelem sdělují dotyčné členské státy.
Obecné zásady jsou poprvé stanoveny v příloze III tohoto nařízení."
- článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Avšak programy předložené v roce 2003 v odvětví olivového oleje, stolních oliv a přadného lnu na základě výzvy k předkládání nabídek musí být Komisi sděleny nejpozději do 30. června 2003.";
b) v odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Avšak o programech předložených v roce 2003 v odvětví olivového oleje, stolních oliv a přadného lnu na základě výzvy k předkládání nabídek Komise rozhodne nejpozději do 15. září 2003."
- příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení,
- příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení,
- příloha III se mění podle přílohy III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 500/2003
ze dne 19. března 2003
o lhůtách, během kterých mohou některé produkty z obilovin a rýže zůstat v celních režimech platby náhrad předem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 411/2002 [4], a zejména na čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněné nařízením 444/2003 [6], omezuje lhůtu pro stanovení náhrady předem na období, které zbývá do skončení platnosti vývozní licence.
Toto ustanovení může hospodářským subjektům na trhu s obilovinami a na trhu s rýží působit zásobovací obtíže v období, kdy se mění hospodářský rok, a může též narušit pravidelné dodávky produktů z obilovin a rýže tradičním zákazníkům.
Pro odvětví obilovin a rýže by proto měla být přijata zvláštní opatření.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 413/76 ze dne 25. února 1976 o zkrácení lhůt, během kterých mohou některé obilné produkty zůstat v celních režimech platby náhrad předem [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1873/82 [8], stanoví zvláštní lhůtu pro slad. Tento produkt by proto měl být zahrnut do zvláštního režimu pro obiloviny a nařízení (EHS) č. 413/76 mělo být zrušeno.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999 mohou produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92, jiné než kukuřice a čirok, zůstat za účelem zpracování pod celním dohledem do 30. září, vztahují-li se na ně vývozní licence, jejichž platnost končí v červenci nebo srpnu.
Kukuřice a čirok mohou zůstat za účelem zpracování pod celním dohledem do 30. listopadu, vztahují-li se na ně vývozní licence, jejichž platnost končí v říjnu.
2. Odchylně od čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999 může neloupaná rýže kódu KN 100610 uvedená v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 3072/95 zůstat za účelem zpracování pod celním dohledem do 30. října, vztahují-li se na ni vývozní licence, jejichž platnost končí v září.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 413/76 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 527/2003
ze dne 17. března 2003,
kterým se povoluje nabízení nebo dodávání některých vín dovážených z Argentiny, u nichž mohlo být použito enologických postupů nestanovených v nařízení (ES) č. 1493/1999, k přímé lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 45 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje přijmout odchylky pro dovezené produkty, které byly vyrobeny za použití enologických postupů, jež nejsou povoleny právními předpisy Společenství.
(2) Vína vyrobená na území Argentiny mohla být přikyselena kyselinou jablečnou, což je enologický postup, který není povolen právními předpisy Společenství.
(3) V současné době jedná Společenství, zastoupené Komisí, a Argentina o uzavření dohody o obchodu vínem.
Tato jednání se týkají zejména příslušných enologických postupů obou smluvních stran a ochrany zeměpisných označení.
(4) Pro usnadnění průběhu těchto jednání by měla být povolena výjimka umožňující přidávání kyseliny jablečné do vín vyráběných na území Argentiny a dovážených do Společenství, a to na přechodnou dobu do vstupu v platnost dohody uzavřené na základě tohoto jednání, nejpozději však do 30. září 2003.
(5) Protože argentinská vína obsahující kyselinu jablečnou se na území Společenství již nacházejí, mělo by být uplatňování odchylky rozšířeno i na tato vína,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být k přímé lidské spotřebě ve Společenství nabízeny nebo dodávány produkty kódů KN 220410, 220421, 220429 a 22043010 a získané z hroznů sklizených a vinifikovaných na území Argentiny, do kterých byla během výroby přidána kyselina jablečná v souladu s argentinskými předpisy.
Toto povolení se však použije pouze do doby vstupu v platnost dohody uzavřené na základě jednání s Argentinou o dohodě o obchodu s vínem, týkající se zejména enologických postupů a ochrany zeměpisných označení, nejpozději však do 30. září 2003.
Toto povolení se vztahuje rovněž na argentinská vína podle tohoto odstavce dovážená do Společenství od 1. ledna 2001.
2. Členské státy nesmějí zakázat nabízení nebo dodávání vín k přímé lidské spotřebě, která byla získána z hroznů sklizených a vinifikovaných na území Argentiny v souladu s platnými předpisy této země, na základě toho, že do nich mohla být přidána kyselina jablečná.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 529/2003
ze dne 24. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1279/98, (ES) č. 1128/1999, (ES) č. 1247/1999 a (ES) č. 140/2003, pokud jde o některé celní kvóty pro produkty z hovězího a telecího masa pocházející z Rumunska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol schválený rozhodnutím Rady 2003/18/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [3], stanovil nové koncese pro dovoz některých produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót, které byly na základě této dohody otevřeny.
Uvedené koncese jsou platné od 1. dubna 2003.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19, června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000, (ES) č. 2851/2000 a (ES) č. 1408/2002 pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polskou republiku a Maďarskou republiku [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.1634/2002 [5], nařízení Komise (ES) č. 1128/1999 ze dne 28. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu telat o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejících ze třetích zemí [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1634/2002, nařízení Komise (ES) č. 1247/1999 ze dne 16. června 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1634/2002 a nařízení Komise (ES) č. 140/2003 ze dne 27. ledna 2003, kterým se určuje procentní podíl, v jakém mohou být akceptovány žádosti o dovozní licence podané v lednu 2003 pro celní kvóty pro hovězí maso podle nařízení (ES) č. 1279/98 pro Polskou republiku, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovensko, Bulharsko a Rumunsko [8], by proto měla být změněna s účinkem od 1. dubna 2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1279/98 se tímto mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího maso stanovené nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2851/2000 a (ES) č. 1408/2002 a rozhodnutím Rady 2003/18/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Polskou republiku, Maďarskou republiku a Rumunsko." 2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000 [*] Úř.věst. L 262, 17.10.2000, s. 1., (ES) č. 2433/2000 [**] Úř.věst. L 280, 4.11.2000, s. 1., (ES) č. 2434/2000 [***] Úř.věst. L 280, 4.11.2000, s. 9., (ES) č. 2851/2000 [****] Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 7. a (ES) č. 1408/2002 [*****] Úř.věst. L 205, 2.8.2002, s. 9. a rozhodnutím Rady 2003/18/ES [******] Úř.věst. L 8, 14.1.2003, s. 18., se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci."
3. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v písmenu c) se zrušuje druhý pododstavec;
ii) doplňuje se nový druhý podstavec, který zní: "Skupinou produktů ve smyslu písmene c) se rozumějí:
- buď produkty kódů KN 0201 nebo 0202 pocházející z některé ze zemí uvedených v příloze I, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 02102010, 02102090, 02109951, 02109959 nebo 02109990 pocházející z Maďarska, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 021020 nebo 02109951 pocházející z Rumunska, nebo
- produkty kódu KN 160250 pocházející z Polska, nebo
- produkty kódu KN 160250 pocházející z Rumunska.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od článku 5 nařízení (ES) č. 1445/95 se v kolonce 16 žádosti o licenci i licenci samotné uvádí jedna z těchto skupin kódů:
- 0201, 0202,
- 02061095, 02062991, 02102010, 02102090, 02109951, 02109959, 02109990,
- 02061095, 02062991, 021020, 02109951,
- 160250."
4. Příloha I se nahrazuje přílohou uvedenou v tomto nařízení.
Článek 2
V článku 2 nařízení (ES) č. 1128/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska, Maďarska a Rumunska."
Článek 3
V článku 1 nařízení (ES) č. 1247/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska, Maďarska a Rumunska."
Článek 4
V čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 140/2003 se doplňuje nové písmeno e), které zní:
"e) 50 tun pro produkty z hovězího a telecího masa kódů KN 02061095, 02062991, 021020 a 02109951 pocházející z Rumunska."
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 531/2003
ze dne 25. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2375/2002 o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (ES) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu GATT z r. 1994 [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2375/2002 [5] se otevírá celní kvóta pro dovoz 2981600 tun pšenice obecné nízké a střední jakosti pocházející ze třetích zemí, z čehož 572000 tun je pro dovoz pocházející ze Spojených států amerických a 38000 tun pro dovoz pocházející z Kanady.
Uplatňování celní kvóty vyvolalo řadu praktických obtíží.
(2) V prvním týdnu podávání žádostí na dovoz v rámci podkvóty III, která zahrnuje všechny třetí země kromě Spojených států amerických a Kanady, bylo podáno příliš mnoho žádostí, což vedlo k vyčerpání podkvót až do příštího čtvrtletí, které se má otevřít 1. dubna 2003.
Je třeba přijmout opatření, jež by vedla ke snížení velkého počtu žádostí, zejména harmonizací dat žádostí ve všech členských státech během státních svátků a omezením doby platnosti dovozních licencí.
(3) Ustanovení týkající se osvědčení o původu, zejména ta, která upravují správní spolupráci s vývozními úřady, se vzhledem k potenciálnímu počtu vyvážejících zemí ukázala jako obtížně použitelná.
Za účelem zabránění diskriminace hospodářských subjektů je tato ustanovení třeba změnit se zpětnou platností.
(4) Nařízení (ES) č. 2375/2002 proto musí být pozměněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2375/2002 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem sdělení v souladu se vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení a celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence."
2. Článek 6 se zrušuje.
3. Článek 9 se mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) v kolonce 8 název země původu produktu a slovo "ano" se označí křížkem;" b) doplňuje se tento pododstavec:
"Licence jsou platné pouze pro produkty pocházející ze země uvedené v kolonce 8."
4. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
V rámci této celní kvóty je propuštění pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí do volného oběhu ve Společenství podmíněno předložením osvědčení o původu, které v souladu s článkem 47 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6] vydal příslušný vnitrostátní orgán těchto zemí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 544/2003
ze dne 27. března 2003,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 61/2003 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou nebo tukovou tkáň.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Bacitracin by měl být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Síra by měla být zařazena do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 545/2003
ze dne 27. března 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 223/2003 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam třetích zemí, z nichž musí určité zemědělské produkty získané ekologickou metodou produkce pocházet, aby mohly být uvedeny na trh ve Společenství, podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91, je stanoven v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2382/2002 [4]. Tento seznam byl vypracován v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(2) Kostarika předložila Komisi žádost o zařazení do seznamu uvedeného v čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91. Její orgány předložily informace požadované podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 94/92.
(3) Posouzení těchto informací a následná jednání s kostarickými orgány vedla k závěru, že pravidla, kterými se v této zemi řídí produkce a kontrola zemědělských produktů, jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v nařízení (EHS) č. 2092/91.
(4) Dovoz z Kostariky do Společenství probíhá v současné době podle čl. 11 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(5) Trvání zařazení Nového Zélandu do seznamu bude záležet na výsledcích kontrol na místě týkajících se pravidel na Novém Zélandu stanovených Komise provedla na místě kontrolu pravidel produkce a kontrolních opatření skutečně používaných v Kostarice, stanovených v čl. 11 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(6) Kromě toho australské orgány informovaly Komisi, že jeden kontrolní subjekt ukončil svou činnost.
Proto by měl být název tohoto orgánu v příloze nařízení (EHS) č. 94/92 zrušen.
(7) Nařízení (EHS) č. 94/92 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 546/2003
ze dne 27. března 2003
o některých sděleních údajů týkajících se používání nařízení Rady (EHS) č. 2771/75, (EHS) č. 2777/75 a (EHS) č. 2783/75 v odvětví vajec a drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 493/2002 [2], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 493/2002, a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [4], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [5], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 572/1999 ze dne 16. března 1999 o některých vzájemných sděleních mezi členskými státy a Komisí, která se týkají vajec a drůbežího masa, a o zrušení nařízení (EHS) č. 1527/73 [6] byl zaveden systém, jehož prostřednictvím si členské státy a Komise vzájemně sdělují ceny, za které se obchoduje na trhu s vejci a drůbežím masem, za účelem řádného řízení tohoto trhu.
(2) Dosavadní zkušenosti ukazují, že je nezbytné provést určitá zlepšení uvedeného systému.
Z tohoto důvodu je třeba nahradit nařízení (ES) č. 572/1999.
(3) Je nutné stanovit týdenní sdělování cen Komisi prostřednictvím systému elektronického přenosu dat, s kterým musí Komise souhlasit, jakož i zajištění přístupu k těmto cenám pomocí elektronických prostředků.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vejce a drůbeží maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý čtvrtek nejpozději do 12.00 hodin sdělí členské státy Komisi elektronickou cestou:
a) prodejní cenu, kterou používají třídírny u vajec třídy A od slepic chovaných v klecích, která je průměrem kategorií L a M;
b) prodejní cenu na jatkách nebo velkoobchodní ceny zjištěné na reprezentativních trzích pro celá kuřata třídy A zvaná "65 % kuřata" nebo pro jinou obchodní úpravu celých kuřat, je-li reprezentativnější.
2. Ceny uvedené v odstavci 1 jsou průměrné ceny, za které se obchodovalo během týdne předcházejícího týdnu, v němž se sdělení odesílá. Tyto ceny jsou bez DPH a jsou vyjádřeny v národní měně za 100 kg.
3. Členské státy začnou nejpozději 1. května 2003 používat systém elektronického přenosu dat, který musí schválit Komise.
Článek 2
Nejméně jednou za měsíc na zasedáních Řídícího výboru poskytne Komise přehled o cenách sdělených podle článku 1 tohoto nařízení a zajistí, aby k nim členské státy měly přístup na jejích internetových stránkách.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (ES) č. 572/1999.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 561/2003
ze dne 27. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem, pokud jde o výjimky ze zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60, 301 a 308 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2002/402/SZBP ze dne 27. května 2002 o omezujících opatřeních proti Usámu bin Ládinovi, členům organizace Al-Kajdá a Talibanu a dalším osobám, skupinám, podnikům a subjektům, které jsou s nimi spojeny, a o zrušení společných postojů 96/746/SZBP, 1999/727/SZBP, 2001/154/SZBP a 2001/771/SZBP [1],
s ohledem na společný postoj Rady 2003/140/SZBP ze dne 27. února 2003 o výjimkách z omezujících opatření uložených společným postojem 2002/402/SZBP [2],
s ohledem na návrh Komise [3],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společný postoj 2002/402/SZBP mimo jiné stanoví, že Evropské společenství má přijmout v souladu s rezolucemi 1267 (1999), 1333 (2000) a 1390 (2002) Rady bezpečnosti OSN určitá omezující opatření, včetně zmrazení prostředků a jiných hospodářských zdrojů.
(2) Zmrazení prostředků a jiných hospodářských zdrojů bylo provedeno nařízením Rady (ES) č. 881/2002 [5].
(3) Rada bezpečnosti rezolucí 1452 (2002) ze dne 20. prosince 2002 povolila některé výjimky ze zmrazení prostředků a jiných hospodářských zdrojů podle rezolucí 1267 (1999), 1333 (2000) a 1390 (2002).
(4) Opatření přijatá Společenstvím je třeba přizpůsobit rezoluci 1452 (2002),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 881/2003 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Článek 2 se nevztahuje na prostředky nebo jiné hospodářské zdroje, pokud
a) některý z příslušných orgánů členských států uvedených v příloze II rozhodne na žádost podanou dotčenou fyzickou nebo právnickou osobou, že tyto prostředky nebo jiné hospodářské zdroje jsou
i) nezbytné k hrazení základních výdajů včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby,
ii) určeny výlučně k hrazení přiměřených profesních odměn a náhrad výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb,
iii) určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených prostředků nebo jiných hospodářských zdrojů,
iv) nezbytné pro hrazení mimořádných výdajů;
b) toto rozhodnutí bylo oznámeno Výboru pro sankce;
c) i) v případě rozhodnutí podle písm. a) bodů i), ii) nebo iii) Výbor pro sankce nepodal proti dotyčnému rozhodnutí námitky ve lhůtě 48 hodin od jeho oznámení,
ii) v případě rozhodnutí podle písm. a) bodu iv) Výbor pro sankce dotyčné rozhodnutí schválil.
2. Každá osoba, která si přeje využít odstavce 1, podá žádost příslušnému orgánu členského státu uvedenému v příloze II.
Příslušný orgán uvedený v příloze II neprodleně písemně oznámí jak žadateli, tak všem jiným osobám nebo subjektům, kterých se žádost týká, zda uvedené žádosti vyhoví.
Příslušný orgán rovněž uvědomí ostatní členské státy, zda žádosti o výjimku vyhověl.
3. Prostředky, které jsou uvolněny a převedeny uvnitř Společenství za účelem úhrady výdajů nebo uznány na základě tohoto článku, nepodléhají dalším omezujícím opatřením podle článku 2.
4. Ustanovení čl. 2 odst. 2 se nevztahují na doplnění zmrazených účtů o:
a) úroky nebo jiné výnosy připisované ve prospěch těchto účtů;
b) platby splatné podle smluv, dohod nebo závazků, které vznikly přede dnem, kdy byly uvedené účty podrobeny rezolucím Rady bezpečnosti OSN, které byly následně provedeny nařízením (ES) č. 337/2000 [6], nařízením (ES) č. 467/2001 [7] a tímto nařízením.
Uvedené úroky a jiné výnosy a platby se zmrazují stejně jako účet, na který byly vloženy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 567/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se opravuje anglické, dánské, finské, italské, německé, portugalské, řecké a španělské znění nařízení (ES) č. 445/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], a zejména na články 34, 45 a 50 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Anglické, dánské, finské, italské, německé, portugalské, řecké a španělské znění nařízení Komise (ES) č.
445/2002 [2] obsahují řadu chyb. Tato jazyková znění je proto nutné opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 445/2002 se opravuje takto:
1. týká se pouze německého znění;
2. týká se pouze německého znění;
3. týká se pouze anglického znění;
"2. Netýká se anglického znění." 4. týká se pouze řeckého znění;
5. týká se pouze dánského znění;
6. týká se pouze italského znění;
7. týká se pouze portugalského znění;
8. týká se pouze španělského znění;
9. týká se pouze německého znění;
10. týká se pouze španělského znění;
11. týká se pouze španělského znění;
12. týká se pouze anglického znění;
13. týká se pouze finského znění;
14. týká se pouze španělského znění.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 568/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se opravuje anglické a nizozemské znění nařízení (ES) č. 2603/1999, kterým se stanoví pravidla pro přechod na podporu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Anglické a nizozemské znění nařízení Komise (ES) č. 2603/1999 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2055/2001 [3] obsahují řadu chyb. Tato jazyková znění je proto nutné opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2603/1999 se opravuje takto:
1. týká se pouze nizozemského znění;
2. týká se pouze anglického znění.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 569/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1238/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 2506/95 [2], a zejména na čl. 113 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1238/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu Společenství [3], ve znění nařízení (ES) č. 329/2000 [4], stanoví poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu (dále jen "Úřad"), a výše těchto poplatků.
(2) Správní rada Úřadu předložila Komisi návrh změn týkajících se poplatků, které je třeba zaplatit Úřadu podle nařízení (ES) č. 2100/94.
(3) Metoda elektronické bankovní platby SWIFT by měla poskytovat dostatečné písemné důkazy sloužící k prokázání toho, že žadatel učinil opatření nezbytná k zaplacení poplatku za žádost na účet Úřadu.
(4) Podle nařízení Rady (ES) č. 2100/94 je poplatek za žádost určen ke krytí několik fází zpracování žádosti.
Proto by Úřad měl vracet pevně stanovenou část poplatku za žádost v případech, kdy je po prvním přezkoumání žádosti zjevné, že je žádost neplatná.
(5) V zájmu zohlednění správních nákladů na systém odrůdových práv Společenství, které nejsou kryty z jiných poplatků, by se roční poplatek neměl lišit podle chráněných druhů, ani by se neměl v průběhu doby zvyšovat.
(6) Finanční rezerva Úřadu dosáhla úrovně, která přesahuje úroveň nezbytnou pro zabezpečení kontinuity jeho činnosti.
Proto by částka ročního poplatku měla být spojena se snížením rezervy pro období 2003 až 2005.
(7) Datum splatnosti ročního poplatku by mělo předcházet počátku roku ochrany odrůdového práva, jehož se týká, aby se předešlo poskytování bezplatné ochrany v případě nezaplacení takového poplatku.
(8) Je vhodné odstranit rozdíl mezi poplatky účtovanými za provedení zápisů do Rejstříku odrůdových práv Společenství a do Rejstříku žádostí.
Kromě toho by měl být účtován pouze jeden poplatek za provedení stejného zápisu do rejstříku u žádostí zahrnujících více než jednu odrůdu ve shodném vlastnictví.
1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2181/2002 [6], musí Úřad platit za technické zkoušení. Je nezbytné zvýšit poplatky účtované žadatelům za technické zkoušení a zavést různé skupiny poplatků.
Vzhledem k velké míře zvýšení by měla být zvýšení poplatků provedena ve dvou fázích.
(10) Nařízení (ES) č. 1238/95 je proto třeba příslušným způsobem změnit.
(11) Nová opatření se použijí na poplatky, které jsou splatné od 1. dubna 2003.
(12) Správní rada byla konzultována v souladu s nařízením (ES) č. 2100/94.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1238/95 se mění takto:
1. Článek 4 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud je platba považována za nepřijatou Úřadem do požadované lhůty, lhůta vůči Úřadu je považována za dodrženou, pokud byly během dotyčné lhůty předloženy postačující písemné důkazy, že plátce řádně podal u banky nebo poštovního úřadu příkaz k převodu částky platby v eurech na bankovní účet Úřadu v dané lhůtě.";
b) odstavec 4 se zrušuje;
c) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Písemný důkaz se považuje za postačující ve smyslu odstavce 3, pokud je předloženo potvrzení o podání příkazu k převodu vystavené bankou nebo poštovním úřadem.
Pokud však byl přikázaný převod převodem provedeným pomocí metody elektronické bankovní platby SWIFT, musí mít potvrzení o podání převodního příkazu podobu kopie zprávy SWIFT, opatřené otiskem razítka a podepsané oprávněným pracovníkem banky nebo poštovního úřadu.";
2. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Odstavec 4 se nepoužije, pokud byl o platbě poplatku za žádost předložen postačující písemný důkaz, který prokazuje, že plátce řádně podal u banky nebo poštovního úřadu příkaz k převodu částky platby v eurech na bankovní účet Úřadu; čl. 4 odst. 5 se použije přiměřeně.";
b) doplňuje se odstavec 7, který zní:
"7. Pokud Úřad obdrží poplatek za žádost, ale žádost není platná podle článku 50 základního nařízení, ponechá si z poplatku za žádost 300 EUR a zbývající část vrátí ve chvíli, kdy žadateli oznámí nedostatky zjištěné v žádosti.";
3. V článku 9 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Úřad účtuje držiteli odrůdového práva Společenství (dále jen "držitel";) poplatek za každý rok trvání odrůdového práva Společenství ("roční poplatek";) ve výši 300 EUR za roky 2003 až 2005 a 435 EUR za rok 2006 a roky následující.
2. Roční poplatek je třeba zaplatit:
a) za první rok doby platnosti odrůdového práva Společenství do 60 dnů od data udělení práva a
b) za následující roky doby platnosti odrůdového práva Společenství v první den kalendářního měsíce předcházejícího měsíci, ve kterém bylo právo uděleno.";
4. Článek 10 se mění takto:
a) v páté odrážce odst. 1 písm. b) se částka "300 ECU" nahrazuje částkou "100 EUR";
b) doplňuje se odstavec 3, který zní:
"3. Pokud se žádost o zápis uvedená v odst. 1 písm. b) nebo c) týká více než jedné žádosti nebo registrovaného práva, o které zažádala nebo které má v držení stejná osoba, účtuje se pouze jeden poplatek.";
5. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
6. Příloha II se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 571/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1277/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na článek 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K vyřešení specifického praktického problému je žádoucí změnit lhůtu stanovenou v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro odchylku od čl. 2 odst. 2. Použití různých ustanovení týkajících se udělení odchylky představuje značné a komplikované administrativní zatížení, zejména pokud jde o kontroly a sankce. V zájmu řádné správy by tedy měl být dotyčný termín posunut na 31. července 2003.
(2) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 1227/2000 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 315/2003 [4].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1227/2000 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Lhůta stanovená v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 na 31. července 2002 se posunuje na 31. července 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 573/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/18/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Rumunska, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2809/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/18/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství se v souladu s rozhodnutím 2003/18/ES zavázalo k tomu, že pro pšenici a sourež a kukuřici pocházející z Rumunska zavede každý hospodářský rok dovozní celní kvóty s nulovým clem.
(2) S cílem zajistit, že dovozy pšenice a soureže, na něž se vztahují tyto celní kvóty, budou řádné a nespekulativní, by dovozy měly být podmíněny vydáním dovozních licencí.
Licence by měly být v rámci stanovených množství vydávány na žádost příslušných stran, případně za použití koeficientu, o který se požadovaná množství sníží.
(3) K zajištění řádné správy těchto kvót je třeba stanovit lhůty pro podání žádostí o licence a upřesnit údaje, které mají být uvedeny v žádostech a licencích.
(4) Za účelem zohlednění dodacích podmínek by dovozní licence měly být platné ode dne jejich vydání až do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byly vydány.
(5) Za účelem zajištění řádné správy kvót je třeba stanovit odchylku od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], ve znění nařízení (ES) č. 2299/2001 [3], pokud jde o převoditelnost licencí a tolerance týkající se množství propouštěného do volného oběhu.
(6) Za účelem zajištění účinné správy kvót by měla být jistota k dovozním licencím odchylně od článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2305/2002 [5], stanovena na poměrně vysoké úrovni.
(7) Je třeba zajistit rychlou a vzájemnou komunikaci mezi Komisí a členskými státy ve věci požadovaných a dovezených množství.
(8) Vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 2435/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Rumunskem [6], bylo zrušeno rozhodnutím 2003/18/ES, je třeba změnit nařízení Komise (ES) č. 2809/2000 ze dne 20. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o produkty z obilovin, k nařízení (ES) č. 2290/2000, (ES) 2433/2000, (ES) 2434/2000, (ES) 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000, kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Bulharské republiky, České republiky, Slovenské republiky, Rumunska a Polské republiky, a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1218/96 [7], ve znění nařízení (ES) č. 2864/2000 [8].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovoz pšenice a soureže kódu KN 1001, které jsou uvedeny v příloze I, pocházející z Rumunska a na něž se vztahuje nulové dovozní clo v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.4766 v souladu s rozhodnutím 2003/18/ES, podléhá dovozní licenci vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Dovoz kukuřice, jiné než osivo, kódu KN 10059000, která je uvedena v příloze I, pocházející z Rumunska a na níž se vztahuje nulové dovozní clo v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.4767 v souladu s rozhodnutím 2003/18/ES, podléhá dovozní licenci vydané v souladu s tímto nařízením.
3. Produkty uvedené v odstavcích 1 a 2 se propouštějí do volného oběhu po předložení jednoho z těchto dokladů:
a) průvodního osvědčení EUR.1, které vydaly příslušné orgány Rumunska v souladu s protokolem č. 4 Evropské dohody mezi Společenstvím a Rumunskem [9];
b) prohlášení na faktuře, které v souladu s uvedeným protokolem vystavil vývozce.
Článek 2
1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států druhé pondělí každého měsíce nejpozději do 13.00 hodin bruselského času.
Množství uvedené v žádosti o licenci nesmí být vyšší než množství, které je pro dovoz produktu stanoveno pro dotyčný hospodářský rok.
2. Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podávání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem (na číslo (32-2) 295 25 15) v souladu se vzorem uvedeným v příloze II tohoto nařízení celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku období a množství podle odstavce 2 přesáhne kvótu pro dané období, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí jednotný koeficient snížení, který se pro požadovaná množství použije.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, vydávají se licence čtvrtý pracovní den následující po dni, kdy byly žádosti podány.
Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušný orgán Komisi faxem na číslo uvedené v příloze tohoto nařízení celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro které byly téhož dne dovozní licence vydány.
Článek 3
V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání.
Dovozní licence jsou platné do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byly vydány.
Článek 4
Práva vyplývající z dovozních licencí nejsou převoditelná.
Článek 5
Množství propuštěné do volného oběhu nesmí být vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Do kolonky 19 licence se za tímto účelem zapíše číslo "0".
Článek 6
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 název země původu;
b) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 573/2003
- Forordning (EF) nr.
573/2003
- Verordnung (EG) Nr. 573/2003
- Kανονισμός (EK) αριθ.
573/2003
- Regulation (EC) No 573/2003
- Règlement (CE) no 573/2003
- Regolamento (CE) n. 573/2003
- Verordening (EG) nr.
573/2003
- Regulamento (CE) n.o 573/2003
- Asetus (EY) N:o 573/2003
- Förordning (EG) nr 573/2003;
c) v kolonce 24 slova "nulové clo".
Článek 7
Jistota k dovozním licencím podle tohoto nařízení činí 30 EUR za tunu.
Článek 8
Nařízení (ES) č. 2809/2000 se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 2809/2000 ze dne 20. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o produkty z obilovin, k nařízení (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000 a (ES) č. 2851/2000, kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Bulharské republiky, České republiky, Slovenské republiky a Polské republiky, a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1218/96"
; 2. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Při dovozu produktů uvedených v příloze I tohoto nařízení, které pocházejí z České republiky, Slovenské republiky a Polské republiky a na které se vztahuje částečné nebo úplné osvobození od dovozního cla v rámci množstevního omezení a sazby snížení nebo částky uvedené v příloze I, je nutné předložit dovozní licenci vydanou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.";
3. v příloze I se zrušuje řádek týkající se Rumunska.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 578/2003
ze dne 28. března 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 30 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
174/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 186/2003 [4] stanoví pravidla pro správu kvóty pro sušené mléko určené k vývozu do Dominikánské republiky podle memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou schváleného rozhodnutím Rady 98/486/ES [5].
V důsledku potíží při používání uvedeného memoranda, které by mohly znamenat nutnost změnit stávající režim, je třeba odložit lhůtu pro podání žádostí ohledně uvedené kvóty na období od 1. července 2003 do 30. června 2004.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 20a odst. 7 nařízení (ES) č. 174/1999 se žádosti o licence na období od 1. července 2003 do 30. června 2004 podávají od 1. do 10. května 2003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 582/2003
ze dne 31. března 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2335/1999, kterým se stanoví obchodní normy pro broskve a nektarinky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2335/1999 [3] pozměněné nařízením (ES) č. 46/2003 [4] stanoví minimální požadavky na jakost pro broskve a nektarinky.
(2) Broskve a nektarinky musí být dostatečně vyvinuté a vyzrálé, aby se zamezilo uvádění produktů neuspokojivé jakosti na trh.
(3) Nařízení (ES) č. 2335/1999 je tedy třeba změnit.
(4) S ohledem na datum uvádění prvních broskví a nektarinek ze Společenství na trh musí toto nařízení vstoupit v platnost co možná nejdříve.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2335/1999 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 599/2003
ze dne 1. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 [1] ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 223/2003 [2], a zejména na druhou odrážku článku 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zachování zdraví zvířat a jejich dobrých životních podmínek musí být založeno především na prevenci opírající se o taková opatření, jako je vhodný výběr plemen a plemenných forem a vhodná vyvážená výživa.
(2) Nařízení (ES) č. 2092/91 ukládá přesné podmínky pro krmení.
Zejména dodávání základních látek, jako jsou vitaminy, je třeba pokrýt z přírodních zdrojů.
(3) Harmonizovaná pravidla pro ekologickou živočišnou výrobu jsou poměrně nová a chovatelé se mohou stále ještě setkat s obtížemi při získávání zvířat schopných přizpůsobit se místním podmínkám nebo odpovídajícím systémům chovu a při zaopatřování svých zvířat veškerými základními látkami potřebnými k harmonickému růstu, zejména pokud jde o některé vitaminy rozpustné v tucích v případě přežvýkavců.
(4) Proto je potřebná odchylka, která za zvláštních podmínek, výjimečně a pouze na přechodnou dobu povolí používání vitaminů A, D a E.
(5) Toto povolení je svázáno s povinností členských států uvědomit o něm Komisi.
(6) Výbor stanovený v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91 nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou. Podle čl. 14 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2092/91 předala Komise návrh Radě. Jelikož se Rada neusnesla ve lhůtě tří měsíců stanovené v čl. 14 odst. 5 téhož nařízení (EHS) č. 2092/91, přijme navrhovaná opatření Komise,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění takto:
a) příloha I část B se mění v souladu s bodem 1 přílohy tohoto nařízení;
b) příloha II části C a D se mění v souladu s bodem 2 tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 606/2003
ze dne 2. dubna 2003,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Izraeli před dovozem do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 408/2003 [4], stanoví podmínky pro schválení kontrolních operací prováděných některými třetími zeměmi, které o ně požádají, před dovozem do Společenství.
(2) Dne 30. července 2001 izraelské orgány zaslaly Komisi žádost o schválení kontrol prováděných oddělením kontroly jakosti čerstvých produktů, které je řízeno odborem ochrany a kontroly rostlin (PPIS) izraelského ministerstva zemědělství a rozvoje venkova.
Tato žádost uvádí, že PPIS má zaměstnance, materiál i vybavení nezbytné k provádění kontrol, že používá metody srovnatelné s metodami uvedenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001 a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené z Izraele do Společenství odpovídají obchodním normám Společenství.
(3) Z informací zaslaných členskými státy Komisi vyplývá, že v období let 1997 až 2000 dovážené čerstvé ovoce a zelenina pocházející z Izraele jen zřídka nesplňovaly obchodní normy.
(4) Zástupce izraelských kontrolních orgánů se pravidelně zúčastňuje mezinárodních porad směřujících k přijetí obchodních norem pro ovoce a zeleninu v rámci pracovní skupiny pro normalizaci produktů podléhajících zkáze a zlepšování jakosti při Evropské hospodářské komisi Spojených národů (EHK/OSN). Dále se Izrael podílí na režimu Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro uplatňování mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
A konečně, již řadu let se izraelské kontrolní orgány účastní také různých seminářů a školení organizovaných některými členskými státy.
(5) Kontroly dodržování jakosti prováděné Izraelem je tedy třeba schválit s účinkem ode dne zavedení postupu správní spolupráce podle čl. 7 odst. 8 nařízení (ES) č. 1148/2001.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem používané pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné Izraelem před dovozem do Společenství se schvalují v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
Údaje o úředním orgánu a kontrolním subjektu v Izraeli, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001, jsou obsaženy v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Osvědčení uvedená v čl. 7 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001 vydaná po kontrolách uvedených v článku 1 tohoto nařízení, musejí být vyhotovena na formulářích podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 607/2003
ze dne 2. dubna 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 a nařízení Komise (ES) č. 2497/2001 s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1832/2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 1763/1999 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2487/2001 [2], a zejména na články 9 a 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2248/2001 ze dne 19. listopadu 2001 o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou [3], ve znění nařízení Rady (ES) č. 2/2003 [4], a zejména na články 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5], byly učiněny změny v nomenklatuře pro některé produkty rybolovu, kterých se týká nařízení (ES) č. 2007/2000 a nařízení Komise (ES) č. 2497/2001 ze dne 19. prosince 2001 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé ryby a produkty rybolovu pocházející z Chorvatské republiky [6]. Z důvodů srozumitelnosti je proto třeba upravit nařízení (ES) č. 2007/2000 a nařízení č. 2497/2001.
(2) Výše uvedené úpravy by měly být použitelné ode dne, kdy vstupu nařízení (ES) č. 1832/2002 v platnost.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve druhém sloupci přílohy I nařízení (ES) č. 2007/2000 se v pořadovém čísle 09.1571 provádějí tyto změny:
- kód KN "03021190" se nahrazuje kódy KN "03021120" a "03021180";
- kód KN "03032190" se nahrazuje kódy KN "03032120" a "03032180";
- kód KN "03041011" se nahrazuje kódy KN "03041015" a "03041017";
- kód KN "03042011" se nahrazuje kódy KN "03042015" a "03042017".
Článek 2
Příloha nařízení (ES) č. 2497/2001 se mění takto:
a) u pořadového čísla 09.1581 ve druhém sloupci se:
- kód KN "03021190" nahrazuje kódy KN "03021120" a "03021180";
- kód "KN 03032190" nahrazuje kódy KN "03032120" a "03032180";
- kód KN "03041011" nahrazuje kódy KN "03041015" a "03041017";
- kód KN "03042011" nahrazuje kódy KN "03042015" a "03042017".
b) u pořadového čísla 09.1584 se u kódu KN "ex03019990" ve třetím sloupci kódem TARIC "23" nahrazuje kódem TARIC "15" a "17".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 608/2003
ze dne 2. dubna 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2505/96, pokud jde o objem kvót některých autonomních celních kvót Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2505/96 ze dne 20. prosince 1996 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2287/2002[2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výše kvót stanovená v nařízení (ES) č. 2505/96 pro určité autonomní celní kvóty Společenství není dostačující pro uspokojení potřeb průmyslu Společenství v běžném kvótovém období.
(2) Aby se zajistilo nepřetržité využívání těchto kvót, je třeba výše kvót zvýšit s účinkem od 1. ledna 2003 nebo 1. července 2002, v závislosti na datu otevření těchto kvót.
(3) Nařízení (ES) č. 2505/96 je třeba příslušným způsobem změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 se mění takto:
1. Pro kvótové období od 1. ledna do 30. června 2003 se výše celní kvóty s pořadovým číslem 09.2612 nahrazuje výší 150 tun.
2. Pro kvótové období od 1. července do 30. června 2003 se výše celní kvóty s pořadovým číslem 09.2976 nahrazuje výší 900 000 jednotek.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 617/2003
ze dne 4. dubna 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Carne dos Açores, Borrego do Nordeste Alentejano, Carne de Porco Alentejano, Pomodoro di Pachino, Uva da tavola di Mazzarrone)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupilo Portugalsko Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Carne dos Açores" a "Borrego do Nordeste Alentejano" jako zeměpisných označení a jednu žádost o zápis názvu "Carne de Porco Alentejano" jako označení původu a Itálie postoupila Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Pomodoro di Pachino" a "Uva da tavola di Mazzarrone" jako zeměpisných označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti jsou v souladu s uvedeným nařízením, a zejména, že obsahují všechny údaje stanovené v článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Žádná námitka ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 nebyla předána Komisi po zveřejnění dalších názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
(4) Uvedené názvy si proto zaslouží být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a tedy být v rámci Společenství chráněny jako chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 492/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2400/96 se doplňuje o názvy uvedené v příloze tohoto nařízení a uvedené názvy se zapíší do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO), uvedeného v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 622/2003
ze dne 4. dubna 2003,
kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise má pro celou Evropskou unii přijmout opatření k zavedení společných základních norem bezpečnosti v letectví.
Nařízení je nejvhodnějším nástrojem pro tento účel.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002 a s cílem zabránit protiprávním činům mají být opatření stanovená v příloze tohoto nařízení tajná a nezveřejněná.
(3) Za tímto účelem je nezbytné povolit rozlišování mezi letišti na základě posouzení místního rizika.
Komise by proto měla být informována o letištích, která jsou považována za méně riziková.
(4) Rovněž je třeba povolit rozdíly v prováděcích opatřeních podle typu letecké činnosti.
Komise má být informována o uplatnění náhradních opatření za účelem zajištění stejné úrovně bezpečnosti.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Toto nařízení stanoví opatření nezbytná k zavedení a technické úpravě společných základních norem týkajících se letecké bezpečnosti, která mají být začleněna do národních programů bezpečnosti civilního letectví.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "národním programem bezpečnosti civilního letectví" právní předpisy, praxe a postupy přijaté členskými státy v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2320/2002 za účelem zajištění bezpečnosti civilního letectví na jejich území,
- "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2320/2002, který je příslušný pro koordinaci a sledování provádění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 3
Utajení
Opatření podle článku 1 jsou stanovena v příloze.
Tato opatření jsou tajná a nejsou zveřejněna.
Jsou zpřístupněna pouze osobám řádně oprávněným členským státem nebo Komisí.
Článek 4
Oznámení
Členské státy písemně informují Komisi o všech letištích, vůči kterým využily možnost volby povolenou podle čl. 4 odst. 3 písm. a) nebo c) nařízení (ES) č. 2320/2002.
Článek 5
Náhradní opatření
Členské státy písemně informují Komisi o náhradních opatřeních uplatňovaných v souladu s bodem 4.2 přílohy nařízení (ES) 2320/2002.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. dubna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 625/2003
ze dne 2. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1997 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 26, 33 a 36 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům;
1623/2000 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1795/2002 [4], byla stanovena prováděcí pravidla k režimu podpor na užití hroznů, hroznového moštu, zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu.
Zkušenosti ukázaly, že by se měly podrobněji specifikovat poživatelné produkty, na které se nevztahuje tento režim, měla by se zmírnit administrativní zátěž uživatelů a zpracovatelů šťávy a měla by se zavést přiměřená opatření pro kontrolu správného používání šťávy.
Procentní podíl povinně kontrolovaných poživatelných produktů musí být vyšší v jiných oblastech, protože produkt je často používán v jiném členském státu než v tom, v němž je vyplácena podpora.
(2) V rámci podpory pro užití moštu ke zvýšení obsahu alkoholu vinařských produktů je nezbytné opravit odkaz na metodu stanovení obsahu alkoholu.
Aby se usnadnila úloha členských států, měla by jim být svěřena správa žádostí o podporu.
Měly by se specifikovat kontrolní mechanismy, které by umožnily podrobné a účinné kontroly.
(3) Aby se zajistilo stejné řešení sporných případů, měly by se harmonizovat předpisy pro platbu podpory podle různých režimů podpor zahrnutých do nařízení (ES) č. 1623/2000.
(4) Aby bylo možné provádět podrobné a účinné kontroly, pokud jde o podporu soukromého skladování vína, měly by se stanovit kontrolní mechanismy a rozmezí přípustných odchylek pro ověřování obsahu alkoholu v hroznovém moštu, zahuštěném hroznovém moštu a rektifikovaném moštovém koncentrátu.
Aby se usnadnila platba záloh podle tohoto opatření, musí se změnit příslušný administrativní postup.
(5) Pokud jde o režim destilace vedlejších produktů vinifikace, je vhodné upravovat úroveň podpor a cen podle typu dotyčného vedlejšího produktu a zrušit v důsledku toho paušální podporu i paušální cenu.
Kromě toho by v zájmu zohlednění strukturálních změn odvětví mělo být dotyčným členským státům umožněno, aby rozšířily odchylku týkající se povinnosti dodávat vedlejší produkty k destilaci na některé skupiny producentů.
(6) Jestliže se členský stát rozhodne změnit nákupní cenu placenou producentům v závislosti na výnosech v rámci destilace stanovené v článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, mělo by být možné prodloužit lhůtu pro vyplacení podpory palírnám.
(7) Aby se zajistilo řádné provádění finančních operací v rámci nouzové destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999, mělo by se potvrdit, že se zálohou, kterou vyplácí palírnám intervenční agentura, by se mělo zacházet stejně jako s podporami pro jiné destilace.
(8) U všech destilačních opatření by se mělo zrušit ustanovení, že použití části kontrolovaného vína musí být reprezentativní pro veškeré víno dodané k destilaci.
Kromě toho by měly být zálohy na nouzovou destilaci, s nimiž se zachází jako s podporami, zahrnuty do režimu sankcí a měl by být pro všechny destilace zaveden stejný mechanismus, aby se zajistilo zaplacení minimální ceny producentům za víno, pokud palírna nesplní své povinnosti.
(9) Zkušenosti ukázaly, že by se měla upravit pravidla pro odbyt alkoholu, který byl získán různými destilacemi a je v držení intervenčních agentur.
Jeví se proto nezbytným stanovit v jednotlivých případech pro významná množství alkoholu lhůty pro fyzické převzetí.
V zájmu rozšíření odbytových možností by měla být zrušena současná zeměpisná omezení.
Kromě toho by měly být upřesněny podmínky pro kontrolu určení alkoholu používaného v odvětví pohonných hmot.
(10) Protože správa intervenčních opatření vyžaduje, aby členské státy poskytovaly Komisi velké množství informací, měla by se stanovit pravidla pro tuto činnost.
(11) Proto je vhodné změnit nařízení (ES) č. 1623/2000.
(12) Některé změny jsou zaměřeny na vyjasnění stávajících opatření nebo poskytnutí doplňujících informací a jsou pro hospodářské subjekty výhodné.
Proto by se měly použít se zpětnou působností.
(13) Jiné změny jsou zaměřeny na zlepšení podmínek, jimiž se řídí samostatná opatření pro odbyt alkoholu.
Proto by se měly použít od vyhlášení tohoto nařízení.
(14) Převážná většina změn spočívá v technických změnách opatření pro řízení trhu.
Aby nebyl narušen běžný hospodářský rok, měly by se tyto změny použít od začátku příštího hospodářského roku.
(15) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. hlava I kapitola I se nahrazuje tímto:
"KAPITOLA I VÝROBA HROZNOVÉ ŠŤÁVY
Článek 3
Předmět podpory
Podpora podle čl. 35 odst. 1 písm a) nařízení (ES) č. 1493/1999 se poskytuje zpracovatelům, kteří:
a) jsou samotnými nebo sdruženými producenty a kteří zpracovávají nebo nechávají zpracovávat hrozny pocházející z vlastní sklizně a hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt pocházející z jejich vlastních hroznů na hroznovou šťávu nebo
b) přímo nebo nepřímo nakupují od samostatných nebo sdružených producentů hrozny sklizené ve Společenství, jakož i hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt za účelem výroby hroznové šťávy.
Použitý hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt musí pocházet z hroznů produkovaných ve Společenství.
Článek 4
Výroba ostatních poživatelných produktů z hroznové šťávy
Získanou hroznovou šťávu nebo zahuštěnou hroznovou šťávu je možné zpracovat na jakékoli poživatelné produkty jiné než vinařské produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo na produkty uvedené v čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) uvedeného nařízení.
Článek 5
Technické požadavky na produkty
1. Suroviny pro výrobu hroznové šťávy uvedené v článku 3 musí být nezávadné, mít řádnou obchodní jakost a vhodné pro zpracování na hroznovou šťávu.
2. Použitý hroznový mošt a mošt získaný z použitých hroznů musí vykazovat při 20 °C hustotu mezi 1,055 a 1,100 gramy na centimetr krychlový.
3. Při použití k výrobě poživatelných produktů musí hroznová šťáva vyhovovat směrnici Rady 2001/112/ES [*] Úř. věst. L 10, 12.1.2002, s. 58..
Článek 6
Správní pravidla pro zpracovatele v souvislosti s kontrolou
1. Zpracovatel, který vyrábí hroznovou šťávu během celého hospodářského roku, předloží před začátkem každého hospodářského roku příslušnému orgánu členského státu program zpracování hroznové šťávy.
Jestliže zpracovatel vyrábí hroznovou šťávu poprvé až po zahájení hospodářského roku, musí program vypracovat před započetím výroby.
Program obsahuje tyto informace:
a) druh suroviny určené ke zpracování (hrozny, hroznový mošt nebo zahuštěný hroznový mošt);
b) místo skladování hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu určeného na zpracování;
c) místo zpracování.
2. Zpracovatel, který vyrábí hroznovou šťávu pouze ve stanovených lhůtách, předloží příslušnému orgánu členského státu nejpozději tři pracovní dny před započetím výroby prohlášení o zpracování.
Toto prohlášení obsahuje tyto informace:
a) údaje podle odst. 1 druhého pododstavce;
b) množství hroznů, hroznového moštu nebo zahuštěného hroznového moštu určené ke zpracování;
c) hustotu hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu;
d) datum začátku zpracovatelských úkonů a jejich pravděpodobnou dobu trvání.
Prohlášení se týká minimálního množství:
a) 1,3 tuny hroznů;
b) 10 hektolitrů hroznového moštu;
c) 3 hektolitry zahuštěného hroznového moštu.
3. Kromě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 mohou členské státy požadovat od zpracovatele doplňující údaje.
4. Příslušný orgán členského státu řádně potvrdí programy a prohlášení uvedené v odstavcích 1 a 2 a zasílá jeden opis zpět zpracovateli.
5. Odchylně od odstavců 1, 2, 3 mohou členské státy zavést zjednodušené postupy pro zpracovatele, kteří v každém hospodářském roce použijí nanejvýš 5 tun hroznů nebo 40 hektolitrů hroznového moštu nebo 12 hektolitrů zahuštěného hroznového moštu.
6.
Zpracovatel vede účetnictví, ve kterém zaznamenává zejména následující údaje pocházející z průvodních dokladů nebo evidenčních knih podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999:
a) množství a hustotu surovin denně přijímaných v podniku a případně jméno a adresu prodejců;
b) množství a hustotu denně zpracovávaných surovin,
c) množství hroznové šťávy denně získávané zpracováním,
d) množství hroznové šťávy, které denně opouští jeho zařízení a jméno a adresu příjemce nebo množství hroznové šťávy denně zpracované zpracovatelem.
Podklady pro účetnictví se předkládají kontrolním orgánům při každé kontrole.
Článek 7
Správní pravidla pro uživatele v souvislosti s kontrolou
1. Ve smyslu této kapitoly se "uživatelem" rozumí každý hospodářský subjekt, který provádí některý z následujících pracovních úkonů: plnění, balení nebo obchodní úpravu hroznové šťávy nebo zahuštěné hroznové šťávy, skladování za účelem prodeje v jednom nebo více podnicích, které jsou pověřeny výše nebo níže uvedenými pracovními úkony, nebo přípravu jiných poživatelných produktů z této šťávy.
Tyto úkony mohou též provádět zpracovatelé uvedení v článku 3.
2. Uživatelé předkládají příslušnému orgánu v místě vykládky písemný závazek nezpracovávat hroznovou šťávu na vinařské produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo na produkty uvedené v čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) uvedeného nařízení.
Členské státy stanoví požadavky na předkládání takových závazků.
Závazek však musí být předložen před použitím hroznové šťávy nebo zahuštěné hroznové šťávy a nejpozději do čtyř měsíců po předložení žádosti o podporu uvedené v článku 8 tohoto nařízení.
Vývoz se považuje za slučitelný s takovými závazky.
3. Jestliže zpracovatel odesílá hroznovou šťávu uživateli uvnitř Společenství:
a) zpracovatel uvede na průvodních dokladech uvedených v čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, zda požádal nebo má v úmyslu požádat o podporu na výrobu hroznové šťávy, a skutečný nebo plánovaný den podání žádosti;
b) uživatel zašle průvodní doklad nejpozději patnáct dnů po obdržení produktu příslušnému orgánu místa vykládky;
c) pokud uživatel znovu odesílá šťávu, kterou přijal od jiného hospodářského subjektu ve Společenství, ujistí se, že tento hospodářský subjekt podepsal písemný závazek a předloží tento závazek příslušnému orgánu ve lhůtě stanovené v odst. 2 druhém pododstavci;
d) po obdržení písemného závazku příslušný orgán řádně potvrdí průvodní doklad a zašle řádně potvrzený opis průvodního dokladu zpět zpracovateli hroznové šťávy nejpozději do 30 dnů od obdržení závazku.
4. Podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 2729/2000 [**] Úř. věst. L 316, 15.12.2002, s. 16. provádějí příslušné orgány v průběhu hospodářského roku namátkové kontroly, aby zajistily plnění závazků uvedených v odstavci 2 tohoto článku. Tyto kontroly se týkají alespoň 10 % množství, na něž se vztahují žádosti o řádné potvrzení podle odst. 3 písm. d) tohoto článku týkající se průvodních dokladů přijatých v průběhu uplynulého hospodářského roku.
Článek 8
Žádost o podporu
1. Za účelem získání podpory podá zpracovatel podle čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení příslušnému orgánu nejpozději šest měsíců po ukončení hospodářského roku žádost o podporu. K žádosti jsou přiloženy tyto doklady:
a) opis výše uvedeného programu zpracování;
b) opis nebo souhrnný přehled podkladů pro vedení účetnictví podle čl. 6 odst.
6. Členské státy mohou požadovat, aby tyto opisy nebo souhrnný přehled byly řádně potvrzeny kontrolním orgánem.
Členské státy mohou požadovat další dokumentaci.
2. Za účelem získání podpory podá zpracovatel podle čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení příslušnému orgánu nejpozději šest měsíců po ukončení zpracovatelských úkonů žádost o podporu. K žádosti jsou přiloženy tyto doklady:
a) opis prohlášení o zpracování;
b) opis nebo souhrnný přehled podkladů pro vedení účetnictví podle čl. 6 odst.
6. Členské státy mohou požadovat, aby tyto opisy nebo souhrnný přehled byly řádně potvrzeny kontrolním orgánem.
V žádosti o podporu se uvádí množství skutečně zpracované suroviny a den, ve kterém byly ukončeny zpracovatelské úkony.
3. Zpracovatel předkládá příslušnému orgánu členského státu nejpozději do šesti měsíců po předložení žádosti o podporu:
a) opis průvodního dokladu řádně potvrzený příslušným orgánem podle čl. 7 odst. 3 písm. d);
b) opis průvodního dokladu s razítkem celního úřadu potvrzujícím vývoz.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy zavést zjednodušené postupy pro zpracovatele, kteří v každém hospodářském roce použijí nejvýše 5 tun hroznů nebo 40 hektolitrů hroznového moštu nebo 12 hektolitrů zahuštěného hroznového moštu.
Tyto postupy musí být dokončeny nejpozději do šesti měsíců po skončení hospodářského roku.
Článek 9
Výše podpory a pravidla
1. Podpora pro používání hroznů, hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu se určuje na jednotkové množství skutečně použité suroviny takto:
a)pro hrozny: _BAR_ 4,952 EUR na 100 kilogramů; _BAR_
c)pro zahuštěný hroznový mošt: _BAR_ 21,655 EUR na hektolitr. _BAR_ 2. S výjimkou případů vyšší moci se žádná podpora neposkytne za množství suroviny přesahující následující poměr mezi surovinou a získanou hroznovou šťávou:
a) 1,3 pro 100 kilogramů hrozny na hektolitr;
b) 1,05 pro hektolitr hroznového moštu na hektolitr hroznové šťávy;
c) 0,30 pro hektolitr zahuštěného hroznového moštu na hektolitr hroznové šťávy.
Při výrobě zahuštěné hroznové šťávy se tyto koeficienty násobí 5.
Článek 10
Výplata podpory
Příslušný orgán vyplatí podporu nejpozději do tří měsíců po obdržení všech dokladů podle článku 8.
Článek 11
Poskytnutí zálohy
1. Zpracovatel může požádat o vyplacení zálohy ve výši, která se shoduje s podporou uvedenou v článku 9 a je vypočtena podle surovin, u kterých podal doklad, že byly doručeny do jeho zpracovatelských zařízení, pokud složil jistotu ve prospěch příslušného orgánu.
Tato jistota činí 120 % zálohy.
2. Záloha bude vyplacena do tří měsíců od předložení dokladu o složení jistoty.
Záloha se však neposkytuje před 1. lednem daného hospodářského roku.
3. Po kontrole všech podkladů podle článku 8 příslušným orgánem se jistota podle odstavce 1 tohoto článku zcela nebo částečně uvolní postupem podle článku 19 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 11a
Sankce a případy vyšší moci
1. Jestliže zpracovatel předloží požadované podklady podle článku 8 opožděně, avšak do šesti měsíců po uplynutí lhůty uvedené v daném článku, snižuje se podpora o 30 %.
Jestliže zpracovatel podklady předloží po uplynutí výše uvedených šesti měsíců, nevyplácí se žádná podpora.
2. Jestliže kontrola zjistí, že uživatel nesplnil povinnosti uvedené v čl. 7 odst. 2 a 3, podpora se získává zpět od zpracovatele. Jestliže má uživatel sídlo v jiném členském státu než státu, kde má sídlo zpracovatel, informuje dotyčný členský stát neprodleně o neplnění členský stát, kde má sídlo zpracovatel.
3. S výjimkou případů vyšší moci, jestliže se zjistí, že zpracovatelé neplní povinnosti podle této kapitoly, mimo povinnosti zpracovat na hroznovou šťávu suroviny, na něž se vztahuje žádost o podporu, podpora se snižuje.
Míru tohoto snížení stanovuje dotyčný členský stát.
4. Činí-li zpracované množství suroviny 95 až 99,9 % množství, na které byla vyplacena záloha, propadá jistota uvedená v článku 11 za množství nezpracované během hospodářského roku.
S výjimkou případů vyšší moci, činí-li zpracované množství suroviny méně než 95 % množství, pro něž byla vyplacena záloha, propadá jistota jako celek.
5. V případech vyšší moci příslušný orgán členského státu stanoví opatření, která považuje za přiměřená vzhledem k daným důvodům, a o těchto opatřeních informuje Komisi."
2. V článku 13 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Možný obsah alkoholu produktů uvedených v odstavci 1 se stanoví tak, že údaje z převodní tabulky v příloze I tohoto nařízení se použijí na refraktometrickou metodu při 20 °C podle přílohy nařízení Komise (ES) č. 558/93 [*] Úř. věst. L 58, 11.3.1993, s. 50..
V kontrolách prováděných příslušnými orgány je přípustná odchylka 0,2."
3. V článku 14 se doplňuje nový odstavec, který zní: "Členské státy však mohou stanovit, že se předkládá několik žádostí o podporu, které se vztahují na část úkonů ke zvýšení obsahu alkoholu."
4. Vkládá se nový článek 14a, který zní:
"Článek 14a
Kontroly
1. Příslušné orgány členských států učiní všechna opatření k zajištění kontrol potřebných pro ověření zejména identity a objemu produktu použitého pro úkon zvýšení obsahu alkoholu a pro dodržení přílohy V bodů C a D nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Producenti jsou povinni kdykoli umožnit kontroly uvedené v odstavci 1."
5. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Výplata podpory
Příslušný orgán vyplácí podporu nejpozději do 31. srpna následujícího po ukončení běžného hospodářského roku."
6. V čl. 29 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) hodnota odečtená při teplotě 20 °C na refraktometru použitém podle metody uvedené v příloze nařízení (EHS) č.
558/93. Přípustná odchylka je 0,5 pro hroznový mošt a 1 pro zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát."
7. V článku 34 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen odstavec 6, mohou být produkty, které jsou předmětem smlouvy, podrobeny pouze ošetřením nebo enologickým postupům potřebným k jejich nezávadné konzervaci.
Je povolena změna objemu stanoveného ve smlouvě.
Tato změna nesmí překročit 2 % u vína a 3 % u hroznového moštu, zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu.
Jestliže jsou tyto produkty plněny do jiných obalů, stanoví se přípustná odchylka na 3 % a 4 % v uvedeném pořadí."
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 35a
Kontroly
1. Příslušné orgány členských států učiní všechna opatření k zajištění kontrol potřebných pro ověření identity a objemu produktu, který je předmětem smlouvy, a pro dodržení článku 34.
2. Producenti jsou povinni kdykoli umožnit kontroly uvedené v odstavci 1."
9. Článek 37 se nahrazuje tímto:
"Článek 37
Výplata podpory
1. Příslušný orgán vyplácí podporu nejpozději do tří měsíců po dni ukončení smlouvy o skladování.
2. V případech ukončení smlouvy podle článků 33 nebo 35 je splatná podpora úměrná skutečnému trvání smlouvy.
Příslušný orgán vyplatí podporu nejpozději do tří měsíců po dni ukončení smlouvy."
10. Článek 38 se nahrazuje tímto:
"Článek 38
Poskytnutí zálohy
1. Producenti mohou žádat o zálohu, pokud složili ve prospěch intervenční agentury jistotu ve výši 120 % zálohy.
Aniž je dotčen článek 32, výše zálohy se vypočítává na základě výše podpory pro dotyčný produkt uvedené v článku 25.
2. Zálohy vyplácí příslušný orgán do tří měsíců po předložení dokladu o složení zálohy.
3. Jakmile příslušný orgán vyplatí podporu, uvolňuje se jistota uvedená v odstavci 1.
Dojde-li ke ztrátě nároku na podporu podle čl. 36 odst. 1 písm. a), propadá celá jistota.
36 odst. 1 písm b) za následek stanovení částky podpory, která je nižší než předem vyplacená částka, snižuje se jistota o 120 % částky přeplacené částky podpory.
Takto snížená jistota se uvolňuje nejpozději do tří měsíců po dni uplynutí smlouvy.
V případě použití čl. 29 odst. 5 písm. i) provedou členské státy potřebné úpravy."
11. V článku 43 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "V rámci provádění destilací uvedených v této hlavě přijmou členské státy opatření nezbytná k zajišťování dodržování povinností podle druhého pododstavce."
12. Článek 45 se mění takto:
a) do odstavce 1 se vkládá druhý pododstavec, který zní: "Členské státy mohou stanovit, že se tato dodávka uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci."
b) zrušuje se odstavec 2.
13. V čl. 46 odst. 3 písm. a) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) ve vinařské zóně C: 2 litry čistého alkoholu (skutečného nebo možného) na 100 kilogramů, pokud byl získán z odrůd, které nejsou pro dotyčnou správní jednotku zatříděny jako moštové odrůdy; 2,8 litru čistého alkoholu (skutečného nebo možného) na 100 kilogramů, pokud byl získán z odrůd, které jsou pro dotyčnou správní jednotku zatříděny pouze jako moštové odrůdy;".
14. Článek 48 se nahrazuje tímto:
"Článek 48
Podpora palírně
1. Částka podpory, která bude vyplacena palírně za destilaci podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999, se stanoví na základě objemových procent alkoholu na hektolitr destilací získaného produktu takto:
a) u neutrálního alkoholu:
- z matolin: 0,8453 EUR,
- z vína a z vinných kalů: 0,4106 EUR;
b) u matolinové pálenky a destilátu nebo surového alkoholu z matolin o obsahu alkoholu nejméně 52 % objemových: 0,3985 EUR
c) u vínovice a surového alkoholu z vína a vinných kalů: 0,2777 EUR.
Prokáže-li palírna, že destilát nebo surový alkohol, který získala destilací matolin, nebude použit k výrobě matolinové pálenky, může jí být vyplacena dodatečná částka ve výši 0,3139 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Na množství vína dodané k destilaci, které přesahuje o více než 2 % povinnost producenta podle čl. 45 odst. 1 tohoto nařízení, se podpora neposkytuje."
15. Článek 49 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Producenti, kteří během dotyčného hospodářského roku sami nevyrobí více než 25 hektolitrů vína nebo hroznového moštu ve svých vlastních provozovnách, jsou osvobozeni od dodávky."
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"4. Podle čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy pro celé své území nebo jeho část stanovit, že producenti, kteří nepřekročí stanovenou úroveň výroby a samotní producenti ve vlastních provozovnách mohou být osvobozeni od povinnosti dodávat vedlejší produkty uvedené v odstavcích 3 a 6 uvedeného článku prostřednictvím stažení těchto výrobků pod kontrolou. Tato úroveň výroby však nesmí překročit 80 hektolitrů vína nebo moštu."
16. V článku 58 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Producenti podléhající jedné z povinností uvedených v článcích 45 a 54, kteří dodali před 15. červencem běžného hospodářského roku nejméně 90 % množství odpovídajícího jejich povinnosti, mohou svou povinnost splnit tím, že zbývající množství dodají před termínem, který stanoví příslušný státní orgán a který nemůže být pozdější než 31. červenec následujícího hospodářského roku."
17. Článek 60 se mění takto:
a) v odstavci 5 se doplňuje druhý pododstavec, který zní: "U destilace podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 a rozlišuje-li členský stát nákupní cenu podle výnosu na hektar, jak je uvedeno v čl. 55 odst. 2, je lhůta uvedená v prvním pododstavci sedm měsíců."
b) zrušuje se odstavec 6.
18. Článek 62 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Cena, jež má být placena příslušným orgánem palírně za dodaný produkt, se stanoví na % objemová na hektolitr takto:
a) u destilace podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999:
- surový alkohol z matolin: 1,872 EUR,
- surový alkohol z vína a vinných kalů: 1,437 EUR;
b) u destilace podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999:
- surový alkohol z vína: 1,799 EUR.
Jestliže bude alkohol skladován v zařízeních, ve kterých byl získán, snižují se výše uvedené ceny o 0,5 EUR na hektolitr alkoholu."
b) zrušuje se odstavec 3;
19. V čl. 67 odst. 1 se doplňuje třetí pododstavec, který zní: "Záloha, která může být producentovi v rámci použití destilace podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 poskytnuta na cenu, již mu má zaplatit intervenční agentura, je stejná jako podpora stanovená v druhém pododstavci."
20. Zrušuje se čl. 73 odst. 2.
21. Článek 74 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Intervenční agentura vybere od producenta celou nebo část částky ve výši podpory nebo zálohy vyplacené palírně, pokud producent nesplnil podmínky stanovené v předpisech Společenství pro danou destilaci z některého z těchto důvodů:
a) producent nepředložil ve stanovené lhůtě prohlášení o sklizni, produkci nebo zásobách;
b) producent předložil prohlášení o sklizni, produkci nebo zásobách, které příslušný orgán členského státu považuje za neúplné nebo nepřesné a chybějící nebo nepřesné údaje jsou zásadní pro uplatňování příslušných opatření;
c) producent nesplnil povinnosti podle článku 37 nařízení (ES) č. 1493/1999 a toto porušení povinností bylo zjištěno nebo palírně oznámeno teprve poté, co proběhla výplata minimální ceny podle dřívějšího prohlášení.
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. a) se částka, která má být vrácena, určuje podle pravidel stanovených v článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 [*] Úř. věst. L 176, 29.6.2001, s. 14..
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. b) se částka, která má být vrácena, určuje podle pravidel stanovených v článku 13 nařízení Komise (ES) č. 1282/2001.
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. c) se částka, která má být vrácena, rovná celé podpoře nebo záloze vyplacené palírně.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Zjistí-li se, že palírna nezaplatila producentovi nákupní cenu ve lhůtě stanovené v čl. 65 odst. 7, vyplatí intervenční agentura producentovi před 1. červnem následujícím po skončení dotyčného hospodářského roku částku rovnající se podpoře nebo záloze, případně prostřednictvím intervenční agentury producentského členského státu. V tomto případě se palírně nevyplácí žádná podpora ani záloha."
22. Článek 86 se nahrazuje tímto:
"Článek 86
Zahájení nabídkového řízení
Komise může postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 každé čtvrtletí zahájit jedno nebo více nabídkových řízení na vývoz do stanovených třetích zemí za účelem konečného použití výhradně v odvětví pohonných hmot.
Dotyčný alkohol musí být dovezen do třetí země, tam dehydratován a použit výhradně v odvětví pohonných hmot v třetí zemi."
23. Článek 91 se mění takto:
a) v odstavci 7 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "V poukázce na převzetí se uvádí datum, do kterého se musí uskutečnit fyzické převzetí alkoholu ze skladu příslušné intervenční agentury.
Lhůta pro převzetí nesmí být delší než osm dní ode dne vydání poukázky na převzetí.
Pokud se však poukázka na převzetí týká více než 25000 hektolitrů, může být tato lhůta delší než 8 dní, nesmí však překročit 15 dnů.";
b) odstavec 10 se nahrazuje tímto:
"10. Fyzické převzetí alkoholu ze skladů příslušné intervenční agentury musí být ukončeno ve lhůtě, která bude stanovena postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 v době zahájení nabídkového řízení."
24. V článku 93 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Fyzické převzetí alkoholu ze skladů příslušné intervenční agentury musí být ukončeno ve lhůtě, která se stanoví postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 v době zahájení nabídkového řízení."
25. Zrušuje se čl. 95 odst. 3.
26. V článku 101 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Aniž je dotčen odstavec 1, je-li alkohol vyvážen k výhradnímu použití v odvětví pohonných hmot ve třetí zemi, provádějí se kontroly jeho skutečného použití až do okamžiku, kdy je alkohol smíchán s denaturačním prostředkem v zemi určení.
Při odbytu alkoholu za účelem užití jako bioethanol ve Společenství, provádějí se tyto kontroly až do okamžiku, kdy alkohol obdrží ropný podnik používající bioethanol nebo schválený podnik uvedený v článku 92, pokud je zajištěn dohled uvedený v třetím pododstavci od okamžiku, kdy tento schválený podnik alkohol obdrží.
V případech uvedených v prvním a druhém pododstavci musí dotyčný alkohol zůstat pod dohledem úředního subjektu, který zaručuje jeho použití v odvětví pohonných hmot podle zvláštního daňového režimu vyžadujícího toto konečné použití."
27. Do hlavy IV se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 102a
Odchylky od lhůt pro plateb
Odchylně od ustanovení pro lhůty plateb poskytnuté příslušnému orgánu členských států podle tohoto nařízení provádí tento příslušný orgán, jestliže má odůvodněné pochybnosti o nároku příjemce na podporu, nezbytné kontroly a platby se neuskutečňují, dokud se nepotvrdí nárok na podporu."
28. Článek 103 se nahrazuje tímto:
"Článek 103
Sdělení Komisi
1. V případě podpory soukromého skladování vína a moštu podle hlavy III kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999 členské státy sdělují:
a) nejpozději do 31. prosince hospodářského roku následujícího po hospodářském roce, v němž byly smlouvy uzavřeny, množství hroznového moštu zpracovaného na zahuštěný hroznový mošt nebo rektifikovaný moštový koncentrát v době platnosti smlouvy a množství takto získaná;
b) nejpozději do 5. března běžného hospodářského roku množství produktu, na něž se vztahuje smlouva ke dni 16. února.
2. V případě destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 sdělují členské státy na konci října, prosince, února, dubna, června a srpna:
a) množství vína, vinných kalů a alkoholizovaného vína, které bylo destilováno v předchozích dvou měsících;
b) množství alkoholu rozlišené na neutrální alkohol, surový alkohol a vínovici,
- vyrobené v předchozím období,
- převzaté intervenčními agenturami v předchozím období,
- prodané intervenčními agenturami v předchozím období a procento těchto množství, které bylo vyvezeno, včetně účtovaných prodejních cen,
- které mají tytéž intervenční agentury v držbě na konci předchozího období.
3. Pokud jde o odbyt alkoholu převzatého intervenčními agenturami, jak je uveden v článku 31 nařízení (ES) č. 1493/1999, sdělují členské státy na konci každého měsíce:
a) množství alkoholu fyzicky převzatého během předchozího měsíce na základě nabídkového řízení;
b) množství alkoholu fyzicky převzatého během předchozího měsíce na základě veřejné dražby.
4. V případě destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 sdělují členské státy na konci každého měsíce:
a) množství vína destilovaného během předchozího měsíce;
b) množství alkoholu, který během předchozího měsíce získal vedlejší podporu.
5. V případě podpor pro zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát používaný k obohacení, které jsou uvedeny v článku 34 nařízení (ES) č. 1493/1999, sdělují členské státy nejpozději do 31. prosince hospodářského roku následujícího po běžném hospodářském roce:
a) počet producentů, kteří obdrželi podporu;
b) množství obohaceného vína;
c) množství k tomu použitého zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu, vyjádřeno v % objemových možného obsahu alkoholu na hektolitr a rozčleněno podle vinařské zóny, z níž pocházejí.
6. V případě podpory pro výrobu hroznové šťávy a ostatních poživatelných produktů z hroznové šťávy podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 sdělují členské státy nejpozději do 30. dubna za předcházející hospodářský rok:
a) množství suroviny, na které byla požadována podpora, přičemž tyto suroviny jsou rozčleněny podle druhu;
b) množství suroviny, na něž byla poskytnuta podpora, přičemž tyto suroviny jsou rozčleněny podle druhu.
7. V případě podpor pro výrobu některých produktů ve Spojeném království a Irsku podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1493/1999 sdělují členské státy nejpozději 30. dubna za předcházející hospodářský rok:
a) množství hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu, na které bylo žádáno o podporu, rozčleněno podle vinařských zón, z nichž pochází;
b) množství hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu, na něž byla poskytnuta podpora, rozčleněno podle vinařských zón, z nichž pochází;
c) ceny za hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt uhrazené zpracovateli a hospodářskými subjekty.
8. Členské státy sdělují:
a) nejpozději 30. dubna za předcházející hospodářský rok případy, ve kterých palírny nebo producenti alkoholizovaného vína nesplnili své povinnosti, a v důsledku toho přijatá opatření;
b) 10 dnů před koncem každého čtvrtletí rozhodnutí o žádostech odvolávajících se na vyšší moc a související opatření přijatá příslušnými orgány v případech uvedených v tomto nařízení."
29. Název přílohy I se nahrazuje tímto:
"Tabulka k přepočtu možného obsahu alkoholu a hodnot získaných při 20 °C refraktometrickou metodou podle metody stanovené v příloze nařízení (ES) č. 558/93."
30. Příloha IV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 626/2003
ze dne 3. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2377/2002 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro sladovnický ječmen ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (ES) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí;
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2377/2002 [5] ve znění nařízení (ES) č. 159/2003 [6] se otevírá celní kvóta pro dovoz 50000 tun sladovnického ječmene kódu HS 100300. Ustanovení čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení, které se týká jistot, poskytuje hospodářským subjektům možnost, že jejich jistota nepropadne v případě, že jsou dovozci schopni předložit novou dovozní licenci, která byla vydána v rámci kvóty pro ječmen podle nařízení Komise (ES) č. 2376/2002 [7], ve znění nařízení (ES) č. 539/2003 [8].
(2) Vzhledem k tomu, že tato možnost v praxi způsobuje celním orgánům řadu obtíží a vytváří příležitost pro zneužívání dotyčné celní kvóty, je dané ustanovení třeba zrušit.
(3) Za účelem řešení praktických obtíží při celním zacházení s dovozy sladovnického ječmene v případech, kdy jsou předkládána osvědčení o shodě, je nezbytné změnit ustanovení uvedeného nařízení, jež se týkají postupu osvědčování daného produktu.
(4) V rámci celní kvóty pro pšenici obecnou a ječmen je třeba harmonizovat data podávání žádostí ve všech členských státech tak, aby byly zohledněny státní svátky.
V případě celní kvóty pro sladovnický ječmen by měla platit stejná ustanovení.
(5) Nařízení (ES) č. 2377/2002 by proto mělo být změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2377/2002 se mění takto:
1. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud nejsou kritéria jakosti a/nebo podmínky zpracování uvedené v článcích 5 a 6 tohoto nařízení splněny, jistota k dovozní licenci podle čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1162/95 a doplňující jistota podle čl. 6 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení propadají."
2. V poslední větě článku 8 se slova "a podpisy" zrušují.
3. V čl. 9 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Nejpozději do 18.00 bruselského času v den podání žádostí o dovozní licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem oznámení v souladu se vzorem uvedeným v příloze II a celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 627/2003
ze dne 4. dubna 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 uvedené tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 629/2003
ze dne 8. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 528/1999, kterým se stanoví opatření pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje, pokud jde o činnosti způsobilé pro financování Společenstvím
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména s ohledem na čl. 5 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 9 nařízení č. 136/66/EHS se od 1. listopadu 2001 1,4 % podpory produkce producentům olivového oleje a pěstitelům stolních oliv použije na financování regionálních opatření členských států pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje a stolních oliv a pro omezení jejího vlivu na životní prostředí. Nařízení Komise (ES) č. 528/1999 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 593/2001 [4], však neuvádí žádné odkazy na produkci stolních oliv.
(2) Nařízení (ES) č. 528/1999 je tudíž třeba změnit.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 528/1999 se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 528/1999 ze dne 10. března 1999, kterým se stanoví opatření pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje a stolních oliv;"
2. článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení stanoví, která opatření se budou provádět a která ustanovení se budou dodržovat, aby se zlepšila jakost produkce olivového oleje a stolních oliv na regionální úrovni a omezil její dopad na životní prostředí.";
b) odstavec 2 se mění takto:
i) písmena b), c), d) a e) se nahrazují tímto:
"b) zlepšení podmínek pěstování olivovníků a péče o ně, sklizně, skladování a zpracování oliv, jakož i skladování vyprodukovaného oleje a stolních oliv;
c) technickou pomoc pěstitelům oliv, lisovnám a zpracovatelům stolních oliv s ohledem na zlepšení životního prostředí, jakož i na zlepšení jakosti produkce oliv a jejich zpracování na olej a na stolní olivy;
d) zlepšení kvality odstraňování zbytků po lisování oleje a zpracování reziduí s ohledem na ochranu životního prostředí;
e) odborný výcvik a školení, poskytování informací a demonstrací pro pěstitele oliv, lisoven a zpracovatele stolních oliv ohledně jakosti oleje a stolních oliv a dopadu produkce olivového oleje a stolních oliv na životní prostředí;"
ii) písmeno g) se nahrazuje tímto:
"g) spolupráci s odbornými subjekty specializovanými na vypracovávání výzkumných programů zabývajících se produkcí panenského olivového oleje a stolních oliv, která má pozitivní dopad na životní prostředí.";
c) v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Insekticidy proti mouše olivové se musí používat ve spojení s proteinovými návnadami.
Za zvláštních okolností však může být použití insekticidů bez proteinových návnad povoleno pod vedením subjektu odpovědného za předepisování metody.
Insekticidy a způsob jejich použití musí být takové, že rezidua insekticidů v olivách z dotyčných oblastí, nebo v oleji nebo ve stolních olivách z nich získaných nepřekročí maximální množství povolené právními předpisy Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 631/2003
ze dne 7. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1334/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1638/98, pokud jde o podmínky pro uznávání a lhůty programů činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv na hospodářské roky 2002/03 a 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky[1], pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001[2], a zejména na čl. 4a odst. 4 písm. a) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1334/2002[3] pozměněné nařízením (ES) č. 1965/2002[4] stanoví pravidla pro uznávání a programy činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv pro účely financování Společenstvím na hospodářské roky 2002/03 a 2003/04 podle článku 4a nařízení (ES) č. 1638/98. V zájmu zjednodušení správy uvedených pravidel a podpory rozsáhlé účasti organizací v odvětví je třeba některé podmínky uznávání sdružení organizací producentů v odvětví změnit.
(2) Protože ustanovení o financováníprogramů činnosti jsou nová, vyžaduje vypracování programů činnosti uznanými hospodářskými subjekty značnou přípravnou práci.
Lhůty uvedené v nařízení (ES) č. 1334/2002 je proto třeba prodloužit.
(3) Nařízení (ES) č. 1334/2002 je v důsledku toho třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1334/2002 se mění takto:
1. Článek 2 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Aniž je dotčen čl. 10 odst. 1 tohoto nařízení, organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv a jejich sdružení uznané podle článku 20c nařízení č. 136/66/EHS a ostatní organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv uznané daným členským státem, které předložily program činnosti ve smyslu článku 5, se považují za uznané podle tohoto nařízení, pokud splňují kritéria podle odstavců 1 a 2. Sdružení organizací producentů však mohou zahrnovat nejvýše 10 % organizací producentů, které nejsou uznány podle písmene a), nebo nejvýše sedm takových organizací."
2. V čl. 3 odst. 1 se datum "31. března 2003" nahrazuje datem "31. května 2003".
3. V čl. 5 odst. 2 prvním pododstavci se datum "31. března 2003" nahrazuje datem "31. května 2003".
4. V čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci se datum "31. května 2003" nahrazuje datem "31. července 2003".
5. V čl. 11 odst. 2 prvním a druhém pododstavci se datum "30. června 2003" nahrazuje datem "5. září 2003".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 638/2003
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a k rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde dovozní režim pro rýži pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) a ze zámořských zemí a území
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (země AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("rozhodnutí o přidružení zámoří") [4], a zejména na sedmý pododstavec čl. 6 odst. 5 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2286/2002 provádí režim dovozu ze států AKT, který vznikl na základě Dohody o partnerství mezi státy AKT a Evropským společenstvím podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [5].
1 odst. 3 uvedeného nařízení stanoví obecný režim snížení cel u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení a zvláštní režim snížení cel v rámci celních kvót u některých produktů uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Stanoví se roční kvóty 125000 tun rýže, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže, a 20000 tun zlomkové rýže.
(2) Rozhodnutí 2001/822/ES stanoví, že kumulace původu ze států AKT/zámořských zemí a území ve smyslu čl. 6 odst.
1 a 5 přílohy III uvedeného rozhodnutí je povolena pro celkové roční množství 160000 tun ekvivalentu loupané rýže pro produkty kódu KN 1006. Zámořským zemím a územím jsou každoročně nejprve vydávány dovozní licence pro 35000 tun, a v rámci tohoto množství se vydávají dovozní licence pro 10000 tun nejméně rozvinutým zámořským zemím a územím.
(3) Za tím účelem, aby bylo možně zajistit řádné řízení těchto dovozních režimů, měla by být prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro rýži pocházející ze států AKT a zámořských zemí a území stanovena v jediném dokumentu.
Nařízení Komise (ES) č. 2603/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz rýže původem ze států AKT, jakož i pro dovoz rýže původem ze zámořských zemí a území [6], by proto mělo být zrušeno.
(4) Pro účely řízení příslušných celních kvót se v případech, na něž se nevztahují zvláštní pravidla stanovená tímto nařízením, použijí obecná pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2333/2002 [8], a nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2299/2001 [10].
(5) Vydávání dovozních licencí by mělo být v průběhu roku rozloženo do stanovených období, aby se zajistilo vyvážené řízení trhu.
Je třeba zavést režim pro převod množství, jež nebyla v daném období využita, do období dalšího.
(6) Clo lze snížit tehdy, vybere-li vyvážející stát AKT vývozní poplatek, jehož částka odpovídá snížení cla, jak je stanoveno v příloze II nařízení (ES) č. 2286/2002.
Měla by být stanovena pravidla pro prokázání, že byl tento poplatek zaplacen.
(7) Dovozy se uskuteční prostřednictvím dovozních licencí vydaných na základě vývozní licence vydané orgány zmocněnými státy AKT a zámořskými zeměmi a územími.
(8) Licence, jež nejméně rozvinuté zámořské země a území nevyužily, musejí být dány k dispozici Nizozemským Antilám a Arubě, přičemž musí být zachována možnost převádět množství v průběhu roku do různých tranší.
(9) Za tím účelem, aby se zajistilo správné řízení kvót stanovených nařízením (ES) č. 2286/2002 a rozhodnutím 2001/822/ES, mělo by se od dovozců při podávání žádosti o dovozní licenci vyžadovat složení jistoty a měly by být stanoveny určité podmínky týkající se žadatelů.
Rovněž je třeba rozložit kvóty na období jednoho roku a stanovit dobu platnosti licencí.
(10) Za tím účelem, aby se zajistilo optimální řízení celních kvót, mělo by se toto nařízení použít ode dne 1. dubna 2003.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví pravidla řízení režimu dovozních licencí pro celkovou kvótu 160000 tun rýže, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže, pocházející ze států AKT a zámořských zemí a území v souladu s čl. 1 odst. 3 a přílohami I a II nařízení (ES) č. 2286/2002 a čl. 6 odst. 5 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES a pro celkovou kvótu 20000 tun zlomkové rýže pocházející ze států AKT v souladu se čl. 1 odst. 3 a přílohou II nařízení (ES) č. 2286/2002.
KAPITOLA II DOVOZ RÝŽE POCHÁZEJÍCÍ ZE STÁTŮ AKT
Článek 2
Na dovoz rýže kódů KN 10061021, 10061023, 10061025, 10061027, 10061092, 10061094, 10061096, 10061098, 100620 a 100630 pocházející ze zámořských zemí a území do Společenství se při předložení dovozní licence vztahuje snížení cla v rámci kvóty 125000 tun rýže, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže.
Článek 3
1. Dovozní licence uvedené v článku 2 se vydávají každý rok pro tyto tranše:
— říjen: _BAR_ zbývající množství. _BAR_
2. Jakákoliv množství tranše, na která se nevztahují žádosti o licence, se v souladu s článkem 13 převedou do tranše následující.
Článek 4
Na dovoz zlomkové rýže kódu KN 10064000 pocházející ze států AKT do Společenství se při předložení dovozní licence vztahuje snížení cla v rámci kvóty 20000 tun.
Článek 5
1. Dovozní licence uvedené v článku 4 se vydávají každý rok pro tyto tranše:
— říjen: _BAR_ zbývající množství. _BAR_
2. Jakákoliv množství tranše, na která se nevztahují žádosti o licence, se převedou do tranše následující.
Článek 6
Snížení cla stanovené v příloze II nařízení (ES) č. 2286/2002 se vztahuje na částku cla stanovenou Komisí postupem podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 1503/96 [11].
Článek 7
1. Snížení cla stanovené v příloze II nařízení (ES) č. 2286/2002 se vztahuje pouze na dovoz rýže, pro který vyvážející země vybrala vývozní poplatek, jehož částka se rovná rozdílu mezi clem použitelným pro dovoz rýže pocházející ze třetích zemí a částkou stanovenou podle článku 6 tohoto nařízení.
Dovozní clo je clo použitelné v den podání žádosti o licenci.
2. Důkaz o výběru vývozního poplatku se poskytne uvedením dané částky v národní měně a tím, že celní orgán vyvážející země do kolonky 12 vývozní licence, která odpovídá vzoru uvedenému v příloze I a je vydána vyvážející zemí, připojí spolu s podpisem a razítkem celního úřadu jednu z těchto poznámek:
- Gravamen percibido a la exportación del arroz
- Særafgift, der opkræves ved eksport af ris
- Bei der Ausfuhr von Reis erhobene Sonderabgabe
- Ειδικός φόρος που εισπράττεται κατά την εξαγωγή του ρυζιού
- Special charge collected on export of rice
- Taxe spéciale perçue à l’exportation du riz
- Tassa speciale riscossa all’esportazione del riso
- Bij uitvoer van de rijst opgelegde bijzondere heffing
- Direito especial cobrado na exportaçăo do arroz
- Riisin viennin yhteydessä perittävä erityismaksu
- Särskild avgift för risexport.
3. Pokud je částka vývozního poplatku vybraného vyvážející zemí nižší než snížení vyplývající z použití článku 6, snížení je omezeno na vybranou částku.
4. Pokud je částka vybraného vývozního poplatku vyjádřena v jiné měně, než je měna dovážejícího členského státu, je směnný kurs pro určení částky skutečně vybraného poplatku kurs zaznamenaný na nejreprezentativnějším směnném trhu nebo směnných trzích tohoto členského státu v den, kdy bylo clo předem stanoveno.
Článek 8
Odchylně od článku 6 nařízení (ES) č. 1162/95 a podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 jsou dovozní licence pro loupanou, omletou a poloomletou rýži a zlomkovou rýži platné ode dne jejich skutečného vydání do konce následujícího třetího měsíce.
Doba platnosti dovozní licence však nesmí překročit 31. prosinec roku vydání.
KAPITOLA III DOVOZ RÝŽE S KUMULACÍ PŮVODU ZE STÁTŮ AKT A ZÁMOŘSKÝCH ZEMÍ A ÚZEMÍ
Článek 9
Na dovoz rýže pocházející ze zámořských zemí a území do Společenství se vztahuje osvobození od cla v rámci kvóty 35000 tun rýže, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže, z čehož je při předložení dovozní licence 25000 tun rezervováno pro Nizozemské Antily a Arubu a 10000 tun pro nejméně rozvinuté zámořské země a území.
Článek 10
1. Dovozní licence uvedené ve článku 9 se každý rok vydávají podle těchto tranší, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže:
a) pro Nizozemské Antily a Arubu:
— říjen: _BAR_ zbývající množství; _BAR_
b) pro nejméně rozvinuté zámořské země a území uvedené v příloze I B rozhodnutí 2001/822/ES: — leden: _BAR_ 3334 tun, _BAR_ — květen: _BAR_ 3333 tun, _BAR_ — září: _BAR_ 3333 tun, _BAR_
— říjen: _BAR_ zbývající množství. _BAR_
2. Množství rýže, která je v jiném stupni zpracování než loupaná rýže, se přepočtou podle přepočítacích koeficientů stanovených v článku 1 nařízení Komise č. 467/67/EHS [12].
Článek 11
1. Žádosti o dovozní licence musejí doprovázet originál vývozní licence, který je vypracován v souladu se vzorem uvedeným v příloze I a vydán orgány odpovědnými za vydávání osvědčení EUR.1.
2. Jakákoliv množství tranše, na která se nevztahují žádosti o licence, se převedou do tranše následující.
3. V případě, že se žádosti o licence podané pro dovoz s kumulací původu ze států AKT/nejméně rozvinutých zámořských zemí a území nevztahují na celkové dostupné množství v říjnové tranši, lze zbývající množství použít pro dovoz produktů pocházejících z Nizozemských Antil nebo z Aruby.
Článek 12
Odchylně od článku 6 nařízení (ES) č. 1162/95 a podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 jsou dovozní licence pro loupanou, omletou a poloomletou rýži a zlomkovou rýži platné ode dne jejich skutečného vydání do 31. prosince roku vydání.
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 13
Žádosti o dovozní licence pro rýži kódů KN uvedených ve článku 2, která pochází ze států AKT, a rýže kódu KN 1006, která pochází ze zámořských zemí a území, se mohou podávat pro převedená množství uvedená v čl. 3 odst. 2.
Pokud se předložené žádosti o licence pro dovoz ze států AKT nebo dovoz s kumulovaným původem ze zemí AKT/zámořských zemí a území nevztahují na celá dostupná množství, zbývající množství říjnové tranše uvedené ve čl. 3 odst. 1 lze použít pro dovoz produktů pocházejících ze zámořských zemí a území, a to nejvýše pro 160000 tun uvedených v článku 1.
Článek 14
Postup použitelný pro žádosti o dovozní licence a pro dovozní licence je postup stanovený v nařízení (ES) č. 1162/95 a v nařízení (ES) č. 1291/2000, vyjma případů, kdy toto nařízení stanoví jinak.
Článek 15
1. Žádosti o licence se podají u příslušného orgánu v dotčeném členském státě během prvních pěti pracovních dnů měsíce odpovídajícího jednotlivé tranši.
2. Žádost o licence předkládají fyzické nebo právnické osoby, které alespoň v jednom ze tří kalendářních let před dnem podání žádosti vykonávaly obchodní činnost při dovozu nebo vývozu v odvětví rýže a byly zapsány ve veřejném registru některého ze členských států.
Důkaz o obchodní činnosti při dovozu nebo vývozu se poskytne předložením alespoň dvou řádně potvrzených dovozních nebo vývozních licencí vydaných nebo poskytnutých žadateli nebo případně předložením celních prohlášení.
3. Žadatel může podat pouze jednu žádost v členském státě, v němž je zapsán ve veřejném registru.
Podá-li tentýž zájemce více žádostí v jednom nebo v několika členských státech, jsou tyto žádostí nepřijatelné.
4. Žádost o licenci nelze podat pro množství vyšší, než je množství pro danou tranši a původ.
Množství požadované pro každou dotčenou tranši a původ však nesmí překročit množství 5000 tun, vyjádřeno ekvivalentem loupané rýže.
Článek 16
1. Země provenience a země původu se uvedou v kolonkách 7 a 8 žádosti o dovozní licenci a v licenci samotné a poznámka "Ano" se označí křížkem.
2. V kolonce 20 žádosti o dovozní licenci uvede žadatel tranši, pro kterou žádost předkládá.
Uvede se jedna z těchto poznámek.
- státy AKT (čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 638/2003),
- státy AKT zlomková rýže (čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 638/2003),
- zámořské země a území (čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 638/2003),
- zámořské země a území (čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 638/2003),
- státy AKT a zámořské země a území (článek 13 nařízení (ES) č. 638/2003).
3. V kolonce 24 licencí se uvede jedna z těchto poznámek:
a) u dovozů pocházejících ze států AKT:
- Derecho de aduana reducido hasta la cantidad indicadaen las casillas 17 y 18 del presente certificado [Reglamento(CE) no 638/2003]
- Nedsat told op til den mængde, der er angivet i rubrik17 og 18 i denne licens (forordning (EF) nr.
638/2003)
- Ermäßigter Zollsatz bis zu der in den Feldern 17 und 18 dieser Lizenz angegebenen Menge (Verordnung (EG) Nr. 638/2003)
- Μειωμένος δασμός μέχρι την ποσότητα που ορίζεται στα τετραγωνίδια 17 και 18 του παρόντος πιστοποιητικού [Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
638/2003]
- Reduced duty up to the quantity indicated in Sections17 and 18 of this licence (Regulation (EC) No 638/2003)
- Droit réduit jusqu‘à la quantité indiquée dans les cases17 et 18 du présent certificat [Reglement (CE) no 638/2003]
- Dazio ridotto limitatamente alla quantitŕ indicata nelle caselle 17 e 18 del presente titolo [Regolamento (CE)n. 638/2003]
- Verminderd douanerecht voor ten hoogste de in devakken 17 en 18 van dit certificaat vermelde hoeveelheid (Verordening (EG) nr.
638/2003)
- Direito reduzido até à quantidade indicada nas casas 17 e 18 do presente -certificado [Regulamento (CE) n.°638/2003]
- Tulli, joka on alennettu tämän todistuksen kohdissa 17ja 18 esitettyyn määrään asti (asetus (EY) N:o 638/2003)
- Tullsatsen nedsatt upp till den mängd som anges i fält 17 och 18 i denna licens (Förordning (EG) nr 638/2003);
b) u dovozů pocházejících ze zámořských zemí a území:
- Exención del derecho de aduana hasta la cantidad indicada en las casillas 17 y 18 del presente certificado[Reglamento (CE) no 638/2003]
- Toldfri op til den mængde, der er angivet i rubrik 17 og18 i denne licens (forordning (EF) nr.
638/2003)
- Zollfrei bis zu der in den Feldern 17 und 18 dieser Lizenz angegebenen Menge (Verordnung (EG) Nr. 638/2003)
- Ατελώς μέχρι την ποσότητα που ορίζεται στα τετραγωνίδια 17 και 18 του παρόντος πιστοποιητικού [Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
638/2003]
- Exemption from customs duty up to the quantity indicated in Sections 17 and 18 of this licence (Regulation (EC) No 638/2003)
- Exemption du droit de douane jusqu‘à la quantité indiquée dans les cases 17 et 18 du présent certificat [Reglement (CE) no 638/2003]
- Esenzione del dazio doganale limitatamente alla quantitŕ indicata nelle caselle 17 e 18 del presente titolo Regolamento (CE) n. 638/2003]
- Vrijgesteld van douanerecht voor ten hoogste de in de vakken 17 en 18 van dit certificaat vermelde hoeveelheid (Verordening (EG) nr.
638/2003)
- Isençăo de direito aduaneiro até à quantidade indicada nas casas 17 e 18 do presente certificado [Regulamento (CE) n.o 638/2003]
- Tullivapaa tämän todistuksen kohdissa 17 ja 18 esitettyyn määrään asti (asetus (EY) N:o 638/2003)
- Tullfri upp till den mängd som anges i fält 17 och 18 i denna licens (Förordning (EG) nr 638/2003).
Článek 17
1. Do dvou pracovních dnů od posledního dne lhůty pro podání žádostí o licenci sdělí členské státy Komisi telexem nebo faxem množství rozdělená podle osmimístného kódu KN, podle jednotlivých tranší a zemí původu, jichž se žádosti o licenci týkají, jakož i číslo licencí a jména a adresy žadatelů.
Toto sdělení se v souladu se vzorem uvedeným v příloze II učiní i v případě, že v členském státě žádné žádosti podány nebyly.
2. Do deseti dnů od posledního dne lhůty pro sdělení členských států, jež je uvedeno v odstavci 1, Komise:
a) rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
Pokud požadovaná množství překročí množství, která jsou k dispozici pro danou tranši a příslušný původ, stanoví procentní podíl snížení, které se pro jednotlivé žádosti použije;
b) stanoví množství, která jsou k dispozici pro následující tranši.
Je-li množství, pro které má být licence vydána, po použití procentního podílu snížení uvedeného v odst. 2 písm. a) nižší než 20 tun, lze žádost o licenci stáhnout ve lhůtě dvou pracovních dnů po dni, kdy nařízení, kterým se uvedený procentní podíl stanoví, vstoupilo v platnost.
Jistota se uvolní ihned.
4. Do tří dnů poté, co nařízení přijaté na základě odst. 2 písm. a) vstoupilo v platnost, se vydají dovozní licence pro množství, o která se žádá, nebo pro množství, která zbudou po použití procentního podílu snížení stanoveného uvedeným nařízením.
Článek 18
Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 je částka jistoty, která se požaduje při podání žádostí o dovozní licence, 46 EUR/t.
Je-li množství, pro které je dovozní licence vydána, nižší než množství, o které bylo žádáno, částka jistoty se přiměřeně sníží.
Článek 19
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí převoditelná.
Článek 20
Použije se čl. 35 odst. 6 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Článek 21
Členské státy sdělí Komisi telexem nebo faxem v souladu se vzorem uvedeným v příloze II tohoto nařízení následující údaje:
a) do dvou pracovních dnů ode dne jejich vydání množství, rozdělená podle osmimístného kódu KN a země původu, pro něž byly vydány dovozní licence, datum vydání, číslo vydané licence, jakož i jméno a adresu držitele licence;
b) do dvou měsíců od uplynutí doby platnosti každé licence množství rozdělená podle osmimístného kódu KN a země původu, jež byla skutečně propuštěna do volného oběhu, datum propuštění do volného oběhu, číslo licence, jakož i jméno a adresu držitele licence.
Toto sdělení se učiní i v případě, že nebyla žádná licence vydána a žádný dovoz se neuskutečnil.
KAPITOLA V ZRUŠUJÍCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Nařízení (ES) č. 2603/97 se zrušuje.
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 33 odst. 9 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, že výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhá dodržení právních předpisů Společenství týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy [3], naposledy pozměněné směrnicí 95/29/ES [4].
(2) Nařízení Komise (ES) č. 615/978 [5] stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy.
Zkušenost ukázala, že je nezbytné zlepšit provádění požadavků na dobré životní podmínky zvířat použitelných při poskytování vývozních náhrad pro uvedená zvířata.
Z toho důvodu by měly být zesíleny kontroly a sankce stanovené v uvedeném nařízení.
Navíc by mělo být uvedené nařízení v zájmu jasnosti nahrazeno.
(3) Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu ze Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4) Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu ze Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5) Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost.
Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař.
Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6) Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen "kontrolní společnosti"), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 444/2003 [7]. Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou ode dne 1. ledna 2004 stanoveny v příloze VI nařízení (ES) č. 800/1999.
(7) Je-li zřejmé, že směrnice 91/628/EHS není dodržována u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce.
Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(8) Členské státy by měly Komisi poskytnou údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle druhého pododstavce čl. 33 odst. 9 nařízení (ES) č. 1254/1999 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen "zvířata") vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodržena ustanovení směrnice 91/628/EHS a tohoto nařízení.
Článek 2
Kontroly uvnitř Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a) stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí, nebo
b) místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu ze Společenství v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES [8] ověří, zda:
a) byly požadavky stanovené ve směrnici 91/628/EHS dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 2 písm. e) uvedené směrnice, až do místa výjezdu, a
b) podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají ustanovením směrnice 91/628/EHS a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jejich dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová tuto zprávu nejméně po dobu tří let.
3. Je-li úřední veterinární lékař přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění touto poznámkou:
- Resultados de los controles de conformidad con artículo 2 del Reglamento (CE) no 639/2003 satisfactorios
- Resultater af kontrollen efter artikel 2 i forordning (EF) nr.
639/2003 er tilfredsstillende
- Ergebnisse der Kontrollen nach Artikel 2 der Verordnung (EG) Nr. 639/2003 zufriedenstellend
- Αποτελέσματα τον ελέγχων βάσει του άρθρου 2 του κανονισμού (EK) αριθ.
639/2003 ικανοποιητικά
- Results of the checks porsuant to Article 2 of Regulation (EC) No 639/2003 satisfactory
- Résultats des contrôles visés à l' article 2 du règlement (CE) no 639/2003 satisfaisants
- Risultati dei controlli conformi alle disposizioni dell'articolo 2 del regolamento (CE) n. 639/2003
- Bevindingen bij controle overeenkomstig artikel 2 van Verordening (EG) nr.
639/2003 bevredigend
- Resultados dos controlos satisfatórios nos termos do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 639/2003
- Asetuksen (EY) N:o 639/2003 2 artiklan mukaisten tarkastuksen tulokset ovat hyväksyttävät
- Resultaten av kontrollen enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 639/2003 är tillfredsställande
a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5 nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky směrnice 91/628/EHS dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 10 nařízení (ES) č. 800/1999, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v článku 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a) všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b) v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v článku 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s čl. 16a až 16f nařízení (ES) č. 800/1999 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař.
Pro každou kontrolu provedenou podle článku 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách II a III.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 800/1999 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a) řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení a
b) zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které potvrzují, že směrnice 91/628/EHS byla dodržena.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Vývozní náhrada se nevyplatí pro:
a) zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2,
b) zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení,
c) zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že směrnice 91/628/EHS nebyla dodržena.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a) v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b) v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady definovaná v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a) více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata, nebo
b) více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a) více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata, nebo
b) deset zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nelze přičítat nedodržení směrnice 91/628/EHS.
4. Sankce uvedená v článku 51 nařízení (ES) č. 800/1999 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že směrnice 91/628/EHS nebyla dodržena, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s ustanoveními článku 52 nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a) počet vývozních prohlášení pro živá zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet živých zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b) počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c) počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d) důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písm. b) a c);
e) částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
f) počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
g) všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 615/98 se zrušuje.
Uvedené nařízení se však bude nadále používat pro vývozní prohlášení přijatá před použitím tohoto nařízení.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a měly by být čteny podle srovnávací tabulky uvedené v příloze IV.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 649/2003
ze dne 10. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 139/81, (ES) č. 936/97 a (ES) č. 996/97, pokud jde o dovoz produktů z hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 139/81 ze dne 16. ledna 1981, kterým se stanoví podmínky pro zařazení některých druhů zmrazeného hovězího a telecího masa do podpoložky 0202 30 50 kombinované nomenklatury [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 264/1999 [4], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1781/2002 [6], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 996/97 ze dne 3. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1266/98 [8], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 139/81, (ES) č. 936/97 a (ES) č. 996/97 stanoví vydávání osvědčení o pravosti, aby bylo možné provádět dovozy nebo zařazovat zboží do určitých podpoložek kombinované nomenklatury. Seznamy orgánů vydávajících tato osvědčení jsou připojeny k těmto nařízením.
(2) Argentina změnila název orgánu vydávajícího osvědčení o pravosti.
(3) Je proto vhodné změnit nařízení (EHS) č. 139/81, (ES) č. 936/97 a (ES) č. 996/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 139/81 se nahrazuje textem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
V příloze II nařízení (ES) č. 936/97 se název orgánu vydávajícího osvědčení "Secretaría de Agricultura, Ganadería, Pesca y Alimentación (SAGPyA)" nahrazuje názvem "Secretaría de Agricultura, Ganadería, Pesca y Alimentos (SAGPyA)".
Článek 3
V příloze II nařízení (ES) č. 996/97 se název orgánu vydávajícího osvědčení "Secretaría de Agricultura, Ganadería, Pesca y Alimentación (SAGPyA)" nahrazuje názvem "Secretaría de Agricultura, Ganadería, Pesca y Alimentos (SAGPyA)".
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 650/2003
ze dne 10. dubna 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o dovoz živých ovcí a koz
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 260/2003 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 260/2003, kterým se mění nařízení (ES) 999/2001, byla po zjištění klusavky v hospodářství s chovem drobných přežvýkavců zavedena nová pravidla Společenství pro její eradikaci, která vycházejí ze stanoviska Vědeckého řídícího výboru ze dne 4. a 5. dubna 2002 o bezpečném získávání materiálů z drobných přežvýkavců.
K zajištění konzistentnosti s těmito pravidly pro eradikaci byla změněna také pravidla pro obchod s chovnými ovcemi uvnitř Společenství, aby při obchodování s ovcemi genotypu prionové bílkoviny ARR/ARR byla odstraněna omezení související s klusavkou.
(2) Pravidla pro dovoz živých ovcí a koz je třeba změnit, aby odpovídala pravidlům pro obchod uvnitř Společenství.
(3) Nařízení (ES) č. 999/2001 je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IX nařízení (ES) č. 999/2001 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 665/2003
ze dne 11. dubna 2003,
kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 61/2003 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení;
s ohledem na rozhodnutí 2404. zasedání Rady Evropské unie (zemědělství) nepřijmout návrh opatření navrhovaných Komisí, která se týkají se stanovení maximálních limitů reziduí pro norgestomet (KOM(2001) 627 v konečném znění),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky (CVMP) posoudí všechny relevantní informace předložené žadateli v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2377/90, přičemž musí být zohledněny veškeré veřejně dostupné relevantní vědecké informace týkající se bezpečnosti reziduí příslušné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu, například včetně stanovisek Vědeckého výboru pro veterinární opatření týkající se veřejného zdraví, zpráv Společného expertního výboru FAO/WHO pro potravinářská aditiva nebo zpráv mezinárodně uznávaných výzkumných organizací.
(3) Při stanovování maximálních limitů reziduí pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, ve kterých mohou být přítomna v jednotlivých relevantních tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u zvířat produkujících mléko, musí být maximální limity reziduí stanoveny pro mléko.
(4) Nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 stanoví, že stanovením maximálních limitů reziduí nesmí být dotčeno uplatňování dalších relevantních právních předpisů Společenství.
(5) Pro účely monitoringu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí stanoveny obvykle pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí musí být proto rovněž vždy stanoveny pro svalovou nebo tukovou tkáň.
(6) Látky norgestomet a flugestonacetát jsou hormony ze skupiny progestagenů, a jsou tak předmětem omezení a kontroly používání, jak je stanoveno směrnicí Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 [3].
Za určitých podmínek smí být tyto hormony podávány hospodářským zvířatům pouze z léčebných nebo zootechnických důvodů.
Tyto podmínky mimo jiné zejména vyžadují, aby tyto látky byly podávány veterinárním lékařem nebo na jeho přímou odpovědnost.
Veterinární lékař musí dále úředně zaznamenat způsob ošetření, typ registrovaných přípravků, datum ošetření a totožnost ošetřených zvířat.
(7) Podmínky stanovené směrnicí 96/22/ES dále zakazují podávání hormonů z léčebných nebo zootechnických důvodů plemenným zvířatům v období výkrmu na konci jejich reprodukčního života.
Dále stanoví, že maso nebo produkty živočišného původu ze zvířat, kterým byly podány hormony v rámci léčebného nebo zootechnického ošetření, nesmějí být uváděny na trh za účelem výživy člověka, ledaže s nimi bylo zacházeno v souladu s ustanoveními směrnice Rady 96/22/ES a před porážkou zvířat byla dodržena stanovená ochranná lhůta.
(8) Po svém počátečním hodnocení Výbor pro veterinární léčivé přípravky (CVMP) usoudil, že pro ochranu zdraví veřejnosti nebylo nutné stanovit maximální limity reziduí pro norgestomet, pokud je používán ve veterinárních léčivých přípravcích registrovaných v souladu s právními předpisy Společenství.
Tato látka byla proto navržena k zařazení do seznamu v příloze II nařízení Rady (EHS) č.
2377/90. Dále CVMP usoudil, že ze stejných důvodů nebylo nutné stanovit maximální limity reziduí pro flugestonacetát pro jiné cílové tkáně než pro mléko.
(9) Celkové hodnocení dostupných posouzení rizik těchto látek a celého objemu dostupných vědeckých informací a údajů však ukazuje, pokud jde o nadměrný příjem reziduí hormonů a jejich metabolitů a s ohledem na inherentní vlastnosti hormonů ze skupiny progestagenů a na epizootologická zjištění, že bylo zjištěno možné riziko pro spotřebitele;
(10) S ohledem na inherentní vlastnosti hormonů ze skupiny progestagenů, a protože nelze vyloučit, že není systematicky uplatňována správná veterinární praxe, a orgánům proto musí být poskytnuty prostředky pro kontrolu nedovoleného použití těchto hormonů, vyžaduje směrnice Rady č. 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 [4], aby orgány prováděly šetření v případě podezřelých zvířat nebo pozitivních laboratorních výsledků.
(11) Nařízení (EHS) č. 2377/90 týkající se maximálních limitů reziduí stanoví, že členské státy nesmí na svých územích zakazovat nebo omezovat uvádění potravin živočišného původu z dalších členských států do oběhu z důvodu, že obsahují rezidua veterinárních léčivých přípravků, pokud jsou předmětné látky uvedeny v příloze II uvedeného nařízení.
(12) Protože se v současnosti pro účely zahájení kontrolního postupu a postupu šetření stanoveného ve směrnici 96/23/ES používají pouze národní maximální limity reziduí, považuje se za vhodné stanovit ve Společenství harmonizované limity pro norgestomet pro všechny tkáně a flugestonacetát pro všechny tkáně s výjimkou mléka.
Maximální limity reziduí byly pro flugestonacetát pro mléko stanoveny v nařízení Rady č. 2584/2001 ze dne 19. prosince 2001 [5].
(13) S ohledem na zjištěné možné nežádoucí účinky na zdraví člověka v důsledku podávání těchto hormonů hospodářským zvířatům pro jakýkoliv účel a po zvážení současné potřeby mít na trhu Společenství nadále k dispozici tyto látky, které se v současné době používají k léčebnému nebo zootechnickému ošetření hospodářských zvířat, a s ohledem na přísné podmínky, za kterých směrnice 96/22/ES dovoluje používat tyto látky pro léčebné nebo zootechnické účely, je namístě pokračovat s posuzováním látek a tkání podle nařízení (EHS) č. 2377/90 za účelem stanovení maximálních limitů reziduí.
(14) Pokud neexistují důvody domnívat se, že rezidua dotyčné látky v navrhovaném množství nepředstavují riziko pro zdraví spotřebitele, mohou být maximální limity reziduí stanoveny v příloze I nařízení (EHS) č. 2377/90.
S ohledem na celkové hodnocení posouzení rizik progestanů, pokud jde o nadměrný příjem reziduí hormonů a jejich metabolitů, však musí být možné riziko pro spotřebitele pravidelně přehodnocováno na základě veškerých nových vědeckých důkazů.
(15) Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky uvedený v článku 8 nařízení (EHS) č. 2377/90 nezaujal souhlasné stanovisko k opatřením navrhovaným Komisí, aby byl norgestomet zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č.
2377/90, a 2404. zasedání Rady ministrů zemědělství prostou většinou potvrdilo toto stanovisko proti přijetí takových opatření (KOM(2001) 627 v konečném znění) dne 21. ledna 2002.
Rada se vyslovila pro vytvoření harmonizovaných kontrolních limitů pro hormony ze skupiny progestagenů používané ve veterinárních léčivých přípravcích s dostatečně validovanými analytickými metodami, které by mohly být využity pro rutinní sledování.
Limity pro norgestomet navržené Komisí však nebyly posouzeny jako přijatelné.
(16) CVMP byl poté Komisí požádán, aby předložil vědecké hodnocení stávajících údajů, včetně stavu validace analytických metod pro kontrolu reziduí, a aby navrhl, pokud to bude možné, limity reziduí pro norgestomet pro všechny cílové tkáně včetně mléka a pro flugestonacetát pro všechny cílové tkáně s výjimkou mléka.
(17) S ohledem na odpověď CVMP, na potřebu další validace analytických metod a na přetrvávající vědeckou nejistotu se přesto považuje za přiměřené zařadit norgestomet pro všechny tkáně a flugestomacetát pro všechny tkáně s výjimkou mléka do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90 v souladu s podmínkami a maximálními limity reziduí stanovenými pro každou z těchto látek v přílohách ke stávajícímu návrhu nařízení Komise.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 666/2003
ze dne 11. dubna 2003,
kterým se dočasně povoluje užívání některých mikroorganismů v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 3 a čl. 9e odst. 1 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří mikroorganismy, lze dočasně povolit použití nové doplňkové látky v krmivech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených ve čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
Toto dočasné povolení lze udělit na dobu nejvýše čtyři let.
(3) Z posouzení předložené žádosti o povolení přípravku z mikroorganismů uvedeného v příloze tohoto nařízení vyplývá, že podmínky stanovené v čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
(4) Přípravek z mikroorganismů by tedy měl být dočasně povolen na dobu čtyř let.
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti přípravku, který patří do skupiny "mikroorganismů", pro selata a výkrm prasat za podmínek uvedených v příloze tohoto nařízení.
(6) Hodnocení žádosti ukazuje, že pro ochranu pracovníků před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v příloze jsou nezbytné určité postupy.
Tato ochrana je však zajištěna uplatňováním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka, která náleží do skupiny "mikroorganismů" a je uvedena v příloze, se povoluje jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 667/2003
ze dne 11. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 716/96, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na článek 39 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení Komise (ES) č. 716/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1176/2000 [4] stanoví cenu za kilogram živé hmotnosti zvířat, na která se vztahuje systém stanovenýv uvedeném nařízení, a částku za zvíře, kterou Společenství spolufinancuje nákupy zvířat.
(2) Za účelem stanovit současnou odhadní hodnotu příslušných zvířat je nutné zohlednit vývoj tržních cen ve Spojeném království od roku 1997, kdy byly naposledy změněny ceny a částky spolufinancování.
Během tohoto období však nebyly v členském státě zaznamenány žádné kotace cen krav, a je proto vhodné zohlednit vývoj cen takových zvířat na sousedních trzích.
(3) Je proto nutné snížit o 20 % nákupní cenu krav a o 8 % nákupní cenu jiných zvířat od 30 měsíců věku.
Je vhodné poměrně snížit částku spolufinancování Společenství.
(4) Je proto vhodné změnit nařízení (ES) č. 716/96.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 716/96 se mění takto:
1. Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Cena, kterou má producentům nebo jejich zástupcům zaplatit příslušný britský orgán podle čl. 1 odst. 1, činí:
- 0,64 EUR za kilogram živé hmotnosti krav,
- 0,83 EUR za kilogram živé hmotnosti jiných zvířat."
2. V odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"3. Společenství spolufinancuje výdaje Spojeného království na nákupy podle čl. 1 odst. 1 ve výši 233 EUR za krávu a ve výši 302 EUR za jiné zvíře, které bylo zlikvidováno podle článku 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 668/2003
ze dne 11. dubna 2003
o trvalém povolení doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na články 3 a 9d této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) Pro doplňkovou látku, jejíž použití v krmivech již bylo povoleno, může být uděleno trvalé povolení, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 3a uvedené směrnice.
(3) Enzymatický přípravek uvedený v tomto nařízení byl po příznivém stanovisku Vědeckého výboru pro výživu zvířat (SCAN), zejména s ohledem na bezpečnost výrobku, poprvé dočasně povolen nařízením Komise (ES) č. 1436/98 [3] v souladu se směrnicí Rady 93/113/ES [4].
Dočasné povolení této doplňkové látky bylo v souladu se směrnicí 70/524/EHS prodlouženo do 30. června 2004 [5].
(4) Výrobní společnost předložila nové údaje na podporu žádosti o trvalé povolení pro enzymatický přípravek uvedený v tomto nařízení.
(5) Dne 4. prosince 2002 Vědecký výbor pro výživu zvířat (SCAN) vydal příznivé stanovisko o účinnosti přípravku při splnění podmínek uvedených v příloze tohoto nařízení.
(6) Z posouzení žádosti o povolení pro enzymatický přípravek, které bere v úvahu stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat (SCAN), vyplývá, že podmínky stanovené v čl. 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Uvedený přípravek by tedy měl být povolen bez časového omezení.
(7) Hodnocení žádosti ukazuje, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu pracovníků před expozicí doplňkové látce uvedené v příloze.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [6].
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek, který náleží do skupiny "enzymů" a je uveden v příloze, se povoluje jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 669/2003
ze dne 8. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/2001, kterým se stanoví systém dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp.
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1035/2001 ze dne 22. května, kterým se stanoví systém dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp. [3], provádí systém dokumentace úlovků přijatý Komisí pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "komise CCAMLR") na jejím 18. výročním zasedání v listopadu 1999.
(2) Na svém 20. výročním zasedání v listopadu 2001 a 21. výročním zasedání v listopadu 2002 komise CCAMLR přijala řadu změn systému, mimo jiné s cílem zamezit předávání nepřesných informací a zlepšit kontrolu vývozu, a zavedla postupy pro prodej nebo odbyt zabraných a konfiskovaných úlovků.
(3) Nařízení (ES) č. 1035/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1035/2001 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Oblast působnosti
1. Ustanovení tohoto nařízení se vztahují na všechny ryby Dissostichus spp. kódů TARIC 0302698800, 0303798810, 0303798890, 0304208810 a 0304208800:
a) vykládané nebo překládané rybářskými plavidly Společenství nebo
b) dovezené do Společenství nebo vyvezené a zpětně vyvezené ze Společenství.
2. Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na vedlejší úlovky druhu Dissostichus spp. provedené trawlery na volném moři mimo oblast CCAMLR.
Pro účely tohoto odstavce se "vedlejším úlovkem druhu Dissostichus spp."; rozumí množství druhu Dissostichus spp., které nepřesahuje 5 % celkového úlovku všech druhů a 50 tun na jedno plavidlo za celou dobu rybářské výpravy.
3. Odstavec 2 druhý pododstavec může být k provedení opatření komise CCAMLR pro zachování, která budou závazná pro Společenství, pozměněn v souladu s postupem stanoveným v čl. 25 odst. 3.";
2. V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Poté, co členský stát vlajky pomocí hlášení přenášených prostřednictvím automatického neovlivnitelného družicového systému monitorování plavidel (VMS) ověří, že oblast lovu a úlovek, jež má být vykládán nebo překládán, ohlášené plavidlem jsou přesně zaznamenány a odpovídají jeho povolení k rybolovu, sdělí veliteli nejrychlejšími elektronickými prostředky číslo potvrzení.
Velitel zaznamená číslo potvrzení do dokladu o úlovku.";
3. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k určení původu všech ryb Dissostichus spp. dovážených na jejich území nebo vyvážených z jejich území a k posouzení, zda ryby Dissostichus spp. pocházející z oblasti CCAMLR byly uloveny v souladu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování.
2. Pokud má členský stát důvody se domnívat, že vyložené nebo dovezené náklady druhu Dissostichus spp. ohlášené jako ulovené na volném moři mimo oblast CCAMLR byly ve skutečnosti uloveny v této oblasti, členský stát požádá stát vlajky, aby provedl dodatečné ověření dokladu o úlovku, především pomocí údajů poskytnutých prostřednictvím automatického družicového systému monitorování plavidel (VMS).
Pokud stát vlajky navzdory tomuto požadavku neprokáže, že doklad o úlovku byl ověřen za použití údajů VMS, bude doklad o úlovku považován za neplatný od počátku a dovoz a vývoz druhu Dissostichus spp. bude zakázán.
3. Členské státy neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o všech případech, kdy výsledky dodatečného ověření podle odstavce 2 ukazují, že úlovky nebyly provedeny v souladu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování a s opatřeními přijatými v tomto ohledu členským státem."
4. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby každá zásilka druhu Dissostichus spp. dovezená na jejich území nebo vyvezená z jejich území byla provázena jedním nebo několika doklady o úlovku potvrzenými pro vývoz nebo zpětný vývoz odpovídajícími celkovému množství druhu Dissostichus spp. v zásilce.
2. Členské státy zajistí, aby jejich celní orgány nebo jiní příslušní úřední zmocněnci požadovali a přezkoumávali doklady každé zásilky Dissostichus spp. dovezené na jejich území nebo vyvezené z jejich území s cílem ověřit, zda obsahují jeden nebo několik dokladů o úlovku potvrzených pro vývoz nebo zpětný vývoz odpovídající celkovému množství druhu Dissostichus spp. v zásilce.
Tyto orgány nebo zmocněnci mohou také přezkoumat obsah každé zásilky, aby ověřili údaje v dokladu nebo dokladech o úlovku.
3. Členské státy informují Komisi o všech případech, kdy výsledky ověření uvedeného v odstavcích 1 a 2 ukazují, že nebyly splněny požadavky na doklady stanovené v tomto nařízení.
4. Doklad o úlovku druhu Dissostichus spp. musí splňovat tyto podmínky:
a) obsahuje veškeré údaje stanovené v příloze I a veškeré nezbytné podpisy;
b) obsahuje osvědčení podepsané a orazítkované úředním zmocněncem vyvážejícího státu, které potvrzuje přesnost údajů uvedených v dokladu.";
5. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Dovoz a vývoz druhu Dissostichus spp. se zakazuje, pokud příslušnou zásilku neprovází doklad o úlovku.";
6. Článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Členský stát vlajky zašle neprodleně nejrychlejšími dostupnými elektronickými prostředky sekretariátu komise CCAMLR, s kopií Komisi, kopie uvedené v článcích 10 a 12.
2. Členské státy zašlou neprodleně nejrychlejšími dostupnými elektronickými prostředky sekretariátu, s kopií Komisi, kopii dokladů o úlovku potvrzených pro vývoz nebo zpětný vývoz, jakož i dokladů uvedených v článku 22a.";
7. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
Nejpozději do dne 15. března, 15. června, 15. září a 15. prosince každého roku členské státy oznámí Komisi údaje získané z dokladů o úlovku týkající se původu, určení a množství druhu Dissostichus spp. dovezeného na jejich území nebo vyvezeného z jejich území.
Komise každý rok předá sekretariátu komise CCAMLR údaje týkající se původu a množství.";
8. Vkládá se nová kapitola VIa, která zní:
"KAPITOLA VIa
Prodej zabraných nebo konfiskovaných ryb
Článek 22a
Pokud musí členský stát prodat nebo se zbavit zabraných nebo konfiskovaných ryb Dissostichus spp., vydá speciálně potvrzený doklad o úlovku.
Tento doklad o úlovku bude obsahovat prohlášení upřesňující důvody tohoto potvrzení a popisovat okolnosti, za kterých se zabrané nebo konfiskované ryby dostanou do odvětví obchodu.
Pokud je to možné, členské státy zajistí, aby žádný finanční užitek z prodeje nebo odbytu těchto ryb nepřipadl pachatelům nezákonného rybolovu."
; 9. V článku 24 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Opatření nezbytná k provádění čl. 8 odst. 2 písm. d), článku 9, čl. 10 odst. 3, článku 11, čl. 12 odst. 3, čl. 13 odst. 2 a článku 15 se přijímají postupem stanoveným v čl. 25 odst. 2.";
10. Příloha II se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 670/2003
ze dne 8. dubna 2003,
kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty musí být doprovázeny zavedením společné zemědělské politiky, která musí zejména zahrnovat vhodná opatření, jež mohou mít různé formy podle produktů.
(2) Cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů v článku 33 Smlouvy.
Uvedeného cíle může být dosaženo zavedením nástrojů, které umožňují lépe sledovat vývoj trhu jak na vnitřní úrovni, tak v oblasti zahraničního obchodu.
(3) Zpracování některých zemědělských surovin na ethanol zemědělského původu je úzce spjato s hospodařením s uvedenými surovinami.
Může velkou měrou přispět ke zhodnocení uvedených surovin: toto zpracování má jednak zcela zvláštní hospodářský a sociální význam pro ekonomiku některých regionů Společenství a jednak představuje nezanedbatelnou část příjmů producentů těchto surovin.
Umožňuje rovněž likvidaci produktů neuspokojivé jakosti a krátkodobých přebytků, které mohou v některých odvětvích působit dočasné problémy.
(4) Je nezbytné stanovit rámec zvláštních opatření pro ethanol zemědělského původu, umožňující sběr hospodářských údajů a analýzu statistických informací, aby bylo zajištěno sledování trhu. Jelikož je trh s ethanolem zemědělského původu napojen na trh s ethanolem obecně, je rovněž třeba mít k dispozici informace týkající se trhu s ethanolem nezemědělského původu.
(5) Sledování vývoje trhu v odvětví ethanolu vyžaduje. aby členské státy sdělovaly Komisi nezbytné údaje, aby byla sestavena rozvaha uvedeného trhu.
(6) Odbyt ethanolu ze zemědělských produktů vhodných pro výrobu alkoholu, které byly předmětem intervenčních opatření nebo jiných zvláštních opatření, musí podléhat zvláštním postupům v rámci nařízení, jež se týkají těchto produktů, aby byla zajištěna přiměřená soutěž a aby se zabránilo narušením tradičního trhu s alkoholem.
(7) Zavedení zvláštních opatření pro Společenství v odvětví ethanolu zemědělského původu vyžaduje stanovení obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství.
Obchodní režim zahrnující režim dovozních cel by měl v zásadě stabilizovat trh Společenství.
Uvedený obchodní režim by měl být založen na dohodách uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(8) Aby bylo možno neustále sledovat pohyb obchodů, je třeba stanovit možnost zavedení režimu dovozních a vývozních licencí zahrnující složení jistoty zajišťující uskutečnění transakcí, pro které bylo o tyto licence požádáno.
Je třeba rovněž rozšířit uvedený režim na výrobky na bázi ethanolu zemědělského původu dovážené pod některými kódy KN 2208 v nádobách, které mají všechny charakteristiky ethanolu zemědělského původu, aby byla umožněna účinná kontrola při dovozu těchto výrobků.
(9) Je vhodné svěřit Komisi pravomoc otevírat a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z ostatních právních aktů Rady.
(10) Jako doplněk k výše popsanému režimu a v rozsahu nezbytném pro jeho řádné fungování je třeba stanovit možnost upravit využívání celního režimu aktivního zušlechťovacího styku a, pokud to situace na trhu vyžaduje, zabránit využívání tohoto celního režimu.
(11) Režim cel umožňuje obejít se bez jakýchkoli dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství.
Mechanismus vnitřního trhu a cel se však může za mimořádných okolností projevit jako nedostačující.
Aby v takových případech nebyl trh Společenství ponechán bez ochrany proti narušením, která by z toho mohla vzniknout, je třeba umožnit Společenství, aby přijalo urychleně veškerá nezbytná opatření.
Tato opatření by měla být v souladu se závazky vzniklými z dohod uzavřených v rámci Světové obchodní organizace.
(12) Uskutečnění jednotného trhu by mohlo být ohroženo poskytnutím některých druhů podpor.
Je proto třeba, aby se ustanovení Smlouvy, umožňující posoudit podpory poskytované členskými státy a zakázat podpory neslučitelné se společným trhem, použila rovněž na ethanol zemědělského původu.
Vzhledem ke zvláštní situaci Německa, kde velký počet malých producentů tohoto druhu alkoholu využívá v současnosti vnitrostátních podpor podle zvláštních podmínek německého alkoholového monopolu, je nezbytné umožnit během omezeného období, aby se pokračovalo v poskytování těchto podpor.
Je rovněž třeba stanovit, že na konci uvedeného doby bude vypracována zpráva o fungování této odchylky, doprovázená odpovídajícími návrhy.
(13) Je třeba přijmout opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(14) Opatření stanovená tímto nařízením by měla současně a odpovídajícím způsobem vzít v úvahu cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
(15) Opatření stanovená tímto nařízením by měla rovněž dodržovat dohody uzavřené v souladu s čl. 300 odst. 2 Smlouvy, zejména dohody, které jsou součástí Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, a zvláště pak Dohodu o technických překážkách obchodu.
(16) S cílem zajistit správné fungování režimu je třeba umožnit Komisi, aby přijala přechodná opatření.
Je rovněž třeba zmocnit Komisi k vyřešení zvláštních praktických problémů na prozatímním a mimořádném základě.
(17) Použití tohoto nařízení by mělo zabránit stanovení opatření, která způsobují diskriminační účinky mezi ethanolem zemědělského původu a ethanolem nezemědělského původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Stanoví se zvláštní opatření pro ethanol zemědělského původu, vztahující se na tyto výrobky:
kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
a _BAR_ Ethanol nedenaturovaný o obsahu alkoholu nižším než 80 % objemových, získaný ze zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy _BAR_ 2. Článek 4 se vztahuje rovněž na výrobky na bázi ethanolu zemědělského původu kódů KN 2208, v nádobách o obsahu vyšším než 2 litry a mající všechny charakteristiky ethanolu uvedené v odstavci 1.
Článek 2
Způsob výroby
Způsob výroby a charakteristiky ethanolu získaného z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy mohou být stanoveny postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 3
Informace
1. Členské státy sdělí Komisi tyto informace:
- výrobu ethanolu zemědělského původu v hektolitrech čistého alkoholu, rozepsanou podle použitých produktů vhodných pro výrobu alkoholu,
- objem odbytu ethanolu zemědělského původu v hektolitrech čistého alkoholu, rozepsaný podle různých odvětví určení,
- zásoby ethanolu zemědělského původu, dostupného v členském státě na konci předchozího roku,
- odhady týkající se výroby běžného roku.
Pravidla pro sdělení uvedených informací, a zejména četnost sdělení a stanovení odvětví určení, se stanoví postupem podle čl. 12 odst. 2.
2. Na základě uvedených informací a dalších dostupných informací vypracuje Komise rozvahu Společenství týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu za předchozí rok a odhad rozvahy běžného roku.
3. Rozvaha Společenství obsahuje rovněž informace o ethanolu nezemědělského původu. Přesný obsah a podmínky sběru uvedených informací jsou stanoveny postupem podle čl. 12 odst. 2.
"Ethanolem nezemědělského původu" se rozumí výrobky kódů KN 2207, 22089091 a 22089099 nezískané z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy.
4. Komise sdělí dotyčné rozvahy členským státům.
Článek 4
Dovozní a vývozní licence
1. Při dovozu výrobků uvedených v článku 1 do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence.
Při vývozu těchto výrobků se může vyžadovat předložení vývozní licence.
2. Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, aniž jsou dotčena opatření přijatá k provádění článku 6.
Licence je platná v celém Společenství.
3. Vydání licence je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že výrobky budou dovezeny nebo vyvezeny během doby planosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo částečně propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo se uskuteční pouze částečně.
4. Doba platnosti licencí a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 5
Použití cel společného celního sazebníku
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na výrobky uvedené v článku 1 celní sazby společného celního sazebníku.
Článek 6
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro výrobky uvedené v článku 1 vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy nebo z jiného aktu Rady se otevírají a spravují Komisí v souladu s prováděcími pravidly stanovenými postupem podle čl. 12 odst. 2.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle způsobu "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářským subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu tohoto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti v případě kvót odpovídajících kvótám uvedeným v odstavci 1, aniž tím jsou dotčena práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola obchodních jednání.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, upraví způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ výrobku a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a), a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 7
Režim aktivního zušlechťovacího styku
V rozsahu nezbytném pro řádné fungování trhu s ethanolem zemědělského původu může Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 úplně nebo částečně zabránit využívání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro výrobky uvedené v článku 1.
Článek 8
Výklad kombinované nomenklatury
1. Na sazební zařazení výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 9
Mimořádná opatření
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více výrobky uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Při posuzování otázky, zda situace opravňuje k použití těchto opatření, se zohledňují především množství, na která byly vydány nebo požadovány dovozní licence, a údaje uvedené v rozvaze hospodářského roku.
Rada v souladu s postupem stanoveným v čl. 37 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření potvrdit, změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z mezinárodních dohod uzavřených v souladu s čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
Článek 10
Vnitrostátní podpory
1. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se použijí na výrobu a obchod s výrobky, na něž se vztahuje toto nařízení.
Aniž je dotčeno nařízení (EHS) č. 26/62 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi [5], nepoužije se odstavec 1 na podpory poskytnuté Německem až do 31. prosince 2010 v rámci alkoholového monopolu pro výrobky, které jsou po dalším zpracování propuštěny monopolem na trh jako ethanol zemědělského původu a které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy.
Uvedené podpory nesmí přesáhnout 110 milionů eur za rok.
3. Německo předloží Komisi každý rok do 30. června zprávu o fungování systému.
Do 31. prosince 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o použití odchylky, včetně zhodnocení podpor poskytnutých v rámci německého alkoholového monopolu, a případně jakékoli vhodné návrhy.
Článek 11
Výměna informací
Členské státy a Komise si sdělují údaje nezbytné k provedení tohoto nařízení.
Pravidla pro toto sdělování, včetně povahy a formy údajů, které mají být předány, lhůt pro jejich sdělení a šíření sebraných údajů, se stanoví postupem podle čl. 12 odst.
Článek 12
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro víno (dále jen "výbor") zřízený článkem 74 nařízení (ES) č. 1493/1999 [6].
2. V případě odkazů na tento článek se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 14
Dodržování Smlouvy a mezinárodních dohod
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
Článek 15
Přechodná opatření
Komise přijme postupem podle čl. 12 odst. 2:
a) opatření nezbytná k usnadnění přechodu k režimu stanovenému tímto nařízením;
b) opatření nezbytná a řádně odůvodněná, aby v naléhavém případě odpověděla na praktické, zvláštní a nepředvídatelné problémy.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 673/2003
ze dne 14. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1143/98, (ES) č. 1279/98, (ES) č. 1128/1999, (ES) č. 1247/1999 a (ES) č. 140/2003, pokud jde o některé celní kvóty pro některé produkty z hovězího a telecího masa pocházející z Polska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol schválený rozhodnutím Rady 2003/263/ES ze dne 27. března 2003 o podpisu a uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Polskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [3] stanovil nové koncese pro dovoz některých produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót, které byly na základě této dohody otevřeny.
Uvedené koncese jsou platné od 1. dubna 2003.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1143/98 ze dne 2. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu nejatečných krav a jalovic některých horských plemen pocházejících z některých třetích zemí a kterým se mění nařízení (ES) č. 1012/98 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1096/2001 [5], nařízení Komise (ES) č.1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2034/2000, (ES) č. 2851/2000 a (ES) č. 1408/2002 a rozhodnutím Rady 2003/18/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polskou republiku a Maďarskou republiku [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 529/2003 [7], nařízení Komise (ES) č. 1128/1999 ze dne 28. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu telat o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejících ze třetích zemí [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 529/2003, nařízení Komise (ES) č. 1247/1999 ze dne 16. června 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 529/2003, a nařízení Komise (ES) č. 140/2003 ze dne 27. ledna 2003, kterým se určuje procentní podíl, v jakém mohou být akceptovány žádosti o dovozní licence podané v lednu 2003 pro celní kvóty pro hovězí maso podle nařízení (ES) č. 1279/98 pro Polskou republikou, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovensko, Bulharsko a Rumunsko [10], ve znění nařízení (ES) č. 529/2003, by proto měla být změněna s účinkem od 1. dubna 2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1143/98 se tabulka nahrazuje tímto:
"Pořadové číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Kvóta _BAR_ Celní sazba _BAR_
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1279/98 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000 a (ES) č. 1408/2002 a rozhodnutími Rady 2003/18/ES a 2003/263/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Maďarsko, Rumunsko a Polsko.";
2. V článku 1 se první odstavec nahrazuje tímto: "Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000 [13], (ES) č. 2433/2000 [14], (ES) č. 2434/2000 [15] a (ES) č. 1408/2002 [16] a rozhodnutími Rady 2003/18/ES [17] a 2003/263/ES , se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci. [18]."
3. V čl. 3 odst. 1 písm. c) se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Skupinou produktů ve smyslu písmene c) se rozumějí:
- buď produkty kódů KN 0201 nebo 0202 pocházející z některé ze zemí uvedených v příloze I, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 02102010, 02102090, 02109951, 02109959 nebo 02109990 pocházející z Maďarska, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 021020 nebo 02109951 pocházející z Rumunska, nebo
- produkty kódu KN 16025010 pocházející z Polska, nebo
- produkty kódu KN 160250 pocházející z Rumunska."
4. Příloha I se nahrazuje přílohou uvedenou v tomto nařízení.
Článek 3
V článku 2 nařízení (ES) č. 1128/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Maďarska a Rumunska,
- zrušuje pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 4
V článku 1 nařízení (ES) č. 1247/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Maďarska a Rumunska,
- zrušuje pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 5
V čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 140/2003 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) 4800 tun pro produkty z hovězího a telecího masa kódů KN0201 ,0202 a 16025010 pocházející z Polska."
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 676/2003
ze dne 14. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1334/2001, kterým se dočasně povoluje nová doplňková látka v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech1, naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/20022, a zejména na články 3 a 9r této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1334/2001 ze dne 2. července 2001, kterým se dočasně povoluje nová doplňková látka v krmivech3, bylo dočasně povoleno používání kyselého mravenčanu draselného jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedeném nařízení.
(2) Podle směrnice 70/524/EHS jsou povolení pro růstové stimulátory vázána na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu.
(3) Komisi bylo oznámeno, že došlo ke změně v osobě odpovědné za uvádění kyselého mravenčanu draselného do oběhu a že je jí nyní BASF Aktiengesellschaft.
(4) Osoba odpovědná za uvádění této doplňkové látky do oběhu předložila nové údaje za účelem získání souhlasu k používání vyšších maximálních koncentrací doplňkové látky v krmivech.
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti této doplňkové látky za nových podmínek použití.
(6) Nařízení (ES) č. 1334/2001 musí být tedy změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1334/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 692/2003
ze dne 8. dubna 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [5] se nevztahuje na vinařské produkty a destiláty; aby se však zabránilo vzniku mezery v ustanoveních týkajících se ochrany Společenství, měl by být vinný ocet zahrnut do oblasti působnosti vymezené v článku 1 uvedeného nařízení.
K tomu, aby byla splněna očekávání některých producentů, ukázalo se rovněž nezbytným rozšířit seznam zemědělských produktů uvedený v příloze II nařízení Rady (EHS) č.
2081/92. Je rovněž vhodné rozšířit seznam uvedený v příloze I zmíněného nařízení tak, aby zahrnoval potraviny vyráběné z produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které prošly pouze lehkým zpracováním.
(2) Příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2081/92, v níž jsou uvedeny druhy potravin, které mohou být zapsány, obsahuje přírodní minerální vody a pramenité vody.
Přezkoumání žádostí o zápis u těchto vod odhalilo několik obtíží: užívání shodných názvů pro různé vody a smyšlených názvů, na které se nevztahují ustanovení uvedeného nařízení, a zjištění, že tyto produkty nejsou vhodné pro zápis podle uvedeného nařízení, zejména s ohledem na důsledky článku 13.
Tyto obtíže vedly k mnoha střetům zájmů při provádění uvedeného nařízení.
(3) Minerální a pramenité vody jsou již předmětem směrnice Rady 80/777/EHS ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod [6]. I když uvedená směrnice nemá zcela shodný účel jako nařízení (EHS) č. 2081/92, zajišťuje nicméně dostatečnou úpravu na úrovni Společenství: názvy minerálních a pramenitých vod by se proto neměly zapisovat. Minerální a pramenité vody by proto měly být z přílohy I nařízení (EHS) č. 2081/92 odstraněny. Vzhledem k tomu, že některé názvy již byly zapsány v nařízení Komise (EHS) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [7], je třeba – má-li se předejít jakékoliv škodě – poskytnout přechodné období do 31. prosince 2013, po jehož uplynutí tyto názvy již nebudou součástí rejstříku stanoveného v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Článek 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 obsahuje doplnitelný seznam údajů, které by měla obsahovat každá specifikace produktu.
V některých případech musí být balení provedeno ve vymezené zeměpisné oblasti, aby tak byly zachovány typické znaky produktů nebo aby byla zajištěna jejich zpětná vysledovatelnost a kontrola.
Měla by být výslovně stanovena možnost zahrnout údaje o balení do specifikace produktu, nastanou-li takové okolnosti a jsou-li odůvodněné.
(5) Aby bylo chráněno tradiční dědictví producentů z členských států, měla by být přijata vhodná ustanovení upravující případy, ve kterých jsou zeměpisné názvy zcela nebo zčásti homonymní. Tato ustanovení by se měla vztahovat jak na názvy splňující požadavky pro zápis, tak na názvy tyto požadavky nesplňující, které však splňují určité přesně stanovené požadavky pro jejich užívání.
(6) Článek 10 je třeba změnit, aby odkazoval na normu EN 45011 způsobem umožňujícím jakékoliv budoucí změny.
(7) Přeje-li si skupina nebo fyzická či právnická osoba vzdát se po řádném zdůvodnění zápisu zeměpisného označení nebo označení původu, měl by být takový název vymazán z rejstříku Společenství.
(8) Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dohoda TRIPS z roku 1994, obsažená v příloze IC dohody o založení Světové obchodní organizace) obsahuje podrobná ustanovení o existenci, nabývání, rozsahu, udržování a prosazování práv duševního vlastnictví.
(9) Ochrana poskytovaná na základě zápisu podle nařízení (EHS) č. 2081/92 je otevřená pro názvy ze třetích zemí na základě reciprocity a za rovnocenných podmínek stanovených v článku 12 uvedeného nařízení.
Tento článek by měl být doplněn tak, aby zaručoval, že postup Společenství pro zápis je dostupný zemím splňujícím tyto podmínky.
(10) Článek 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 stanoví způsob, jakým se podávají a řeší námitky.
Má-li být splněn závazek vyplývající z článku 22 dohody TRIPS, je třeba objasnit, že na státní příslušníky členských států WTO se v této záležitosti vztahují tato opatření a že dotyčná ustanovení se uplatňují, aniž jsou dotčeny mezinárodní dohody, jak je uvedeno v článku 12 zmíněného nařízení.
Právo vznést námitku by mělo být poskytnuto státním příslušníkům členských zemí WTO s oprávněným zájmem za stejných podmínek, jako jsou podmínky stanovené v čl. 7 odst.
4 uvedeného nařízení. Dodržování těchto podmínek musí být prokázáno ve vztahu k území Společenství, což je území, na kterém se uplatňuje ochrana poskytovaná podle nařízení.
(11) Ustanovení čl. 24 odst. 5 dohody TRIPS se vztahuje nejen na ochranné známky, které jsou zapsány nebo o jejichž zápis se žádá, ale i na ochranné známky, k nimž byla práva získána na základě jejich užívání před stanoveným datem, zejména datem ochrany názvu v zemi původu. Čl. 14 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 je tudíž třeba změnit: v současnosti stanovené referenční datum je třeba změnit na datum ochrany v zemi původu nebo na datum předložení žádosti o zápis zeměpisného označení nebo označení původu, a to podle toho, zda název spadá do působnosti článku 17 nebo článku 5 uvedeného nařízení. Rovněž v čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení je třeba změnit referenční datum na datum předložení žádosti namísto data prvního zveřejnění.
(12) Opatření nezbytná k provedení nařízení (EHS) č. 2081/92 by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(13) Zjednodušený postup stanovený v článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92 pro zápis názvů v členských státech již chráněných nebo vžitých neobsahuje právo vznést námitku.
Z důvodů právní jistoty a průhlednosti by měl být zrušen. Z důvodů jednotnosti by pětileté přechodné období podle čl.
13 odst. 2 pro názvy zapsané podle článku 17 mělo být rovněž zrušeno, aniž je však dotčeno přechodné období pro již zapsané názvy.
(14) Nařízení (EHS) č. 2081/92 je tudíž třeba změnit výše uvedeným způsobem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2081/92 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení upravuje ochranu označení původu a zeměpisná označení zemědělských produktů určených pro lidskou spotřebu, které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy, a potravin, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, a zemědělských produktů, které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Toto nařízení se však nevztahuje na vinařské produkty, s výjimkou vinného octa, a na destiláty.
Tímto odstavcem není dotčeno uplatňování nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem.
Přílohy I a II tohoto nařízení lze změnit v souladu s postupem stanoveným v článku 15."
2. V čl. 4 odst. 2 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) popis metody získávání zemědělského produktu nebo potraviny, popřípadě hodnověrných a neměnných místních metod, a informace o způsobu balení, pokud skupina podávající žádost o zápis uvede a odůvodní, že balení musí být provedeno ve vymezené zeměpisné oblasti, aby byla zachována jakost a zajištěna zpětná vysledovatelnost nebo kontrola."
3. V čl. 5 odst. 5 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud se žádost týká názvu, který též označuje pohraniční zeměpisnou oblast, nebo tradičního názvu spojeného s takovou zeměpisnou oblastí, která se nachází v jiném členském státě nebo ve třetí zemi uznané postupem stanoveným v čl. 12 odst. 3, vede členský stát, jemuž byla žádost zaslána, před odesláním žádosti konzultace s dotyčným členským státem nebo třetí zemí.
Pokud se po konzultacích skupina nebo fyzické či právnické osoby z dotyčných států dohodnou na celkovém řešení, mohou dotyčné státy předložit Komisi společnou žádost o zápis.
Postupem stanoveným v článku 15 mohou být přijata zvláštní ustanovení."
4. V čl. 6 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Komise zveřejní všechny žádosti o zápis s uvedením data, ke kterému byla žádost podána."
5. V článku 6 se doplňuje nový odstavec 6, který zní:
"6. Pokud se žádost týká homonyma již zapsaného názvu z Evropské unie nebo třetí země uznané postupem stanoveným v čl. 12 odst. 3, může si Komise před provedením zápisu podle odstavce 3 tohoto článku vyžádat stanovisko výboru stanoveného v článku 15.
Homonymní název splňující požadavky tohoto nařízení se zapíše s přihlédnutím k místním a tradičním zvyklostem a skutečnému nebezpečí záměny, zejména:
- homonymní název, který uvádí veřejnost v omyl, že produkty pocházejí z jiného území, se nezapíše, i když je název příslušného území, regionu nebo místa původu dotyčných zemědělských produktů nebo potravin, pokud jde o jeho znění, přesný,
- podmínkou užívání zapsaného homonymního názvu je, aby v praxi existovalo jasné rozlišení mezi následně zapsaným homonymem a názvem v rejstříku již zapsaným, s ohledem na potřebu rovného zacházení s producenty a neuvádění spotřebitelů v omyl."
6. V čl. 10 odst. 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí: "Norma nebo použitelná verze normy EN 45011, jejíž požadavky musí pro účely schválení soukromoprávní subjekty splňovat, se stanoví nebo změní v souladu s postupem stanoveným v článku 15.
Rovnocenná norma nebo použitelná verze rovnocenné normy, jejíž požadavky musí pro účely schválení soukromoprávní subjekty splňovat, se v případě třetí země uznané postupem podle č. 12 odst. 3 stanoví nebo změní v souladu s postupem stanoveným v článku 15."
7. V čl. 11 odst. 4 se doplňuje nová věta, která zní: "Oznámení o výmazu zápisu se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie."
8. Za článek 11 se vkládá nový článek 11a, který zní:
"Článek 11a
Komise může v souladu s postupem stanoveným v článku 15 vymazat zápis názvu v těchto případech:
a) pokud stát, který předložil původní žádost o zápis, prověří, že žádost o výmaz předložená dotyčnou skupinou nebo fyzickou či právnickou osobou je oprávněná, a předá ji Komisi;
b) z opodstatněných důvodů, pokud dodržování specifikací stanovených pro zemědělský produkt nebo potravinu nesoucí chráněný název nemůže být nadále zajištěno.
Postupem stanoveným v článku 15 lze přijmout zvláštní ustanovení.
Oznámení o výmazu zápisu se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie."
9. V čl. 12 odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— dotyčná třetí země má kontrolní mechanismus a právo vznést námitku rovnocenné těm, které jsou stanoveny v tomto nařízení,."
10. V článku 12 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Na žádost dotyčné země a v souladu s postupem stanoveným v článku 15 Komise prověří, zda třetí země splňuje podmínky rovnocennosti a nabízí záruky ve smyslu odstavce 1, vyplývající z jejích vnitrostátních právních předpisů.
Je-li rozhodnutí Komise kladné, použije se postup stanovený v článku 12a."
11. Za článek 12 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 12a
1. Přeje-li si skupina nebo fyzická či právnická osoba podle čl. 5 odst. 1 a 2 ze třetí země v případě stanoveném v čl. 12 odst. 3 zapsat název podle tohoto nařízení, zašle žádost o zápis orgánům v zemi, ve které se zeměpisná oblast nachází. K žádostem musí být pro každý název připojena specifikace uvedená v článku 4.
Jestliže se žádost týká názvu, který též označuje pohraniční zeměpisnou oblast, nebo tradičního názvu spojeného s takovou oblastí v členském státě, vede třetí země, jíž byla žádost zaslána, před odesláním žádosti konzultace s dotyčným členským státem.
Pokud se po konzultacích skupina nebo fyzické či právnické osoby z dotyčných států dohodnou na celkovém řešení, mohou dotyčné státy předložit Komisi společnou žádost o zápis.
Postupem stanoveným v článku 15 mohou být přijata zvláštní ustanovení.
2. Považuje-li třetí země uvedená v odstavci 1 požadavky tohoto nařízení za splněné, předá žádost o zápis Komisi včetně:
a) popisu právních předpisů a užití, na jejichž základě je označení původu a zeměpisné označení v této zemi chráněno nebo zavedeno;
b) prohlášení, že struktury podle článku 10 jsou na jejím území zřízeny, a
c) jiných dokumentů, na kterých založila své hodnocení.
3. Žádost a veškeré dokumenty zaslané Komisi jsou vyhotoveny v jednom z úředních jazyků Společenství nebo je přiložen jejich překlad do jednoho z úředních jazyků Společenství.
Článek 12b
1. Komise ověří ve lhůtě šesti měsíců, zda žádost o zápis obsahuje všechny nezbytné údaje, a uvědomí dotyčnou zemi o svém rozhodnutí.
Pokud Komise:
a) dospěje k závěru, že název splňuje podmínky pro ochranu, zveřejní žádost v souladu s čl. 6 odst. 2. Komise si může před zveřejněním vyžádat stanovisko výboru stanoveného v článku 15;
b) dospěje k závěru, že název nesplňuje podmínky pro ochranu, rozhodne po konzultaci se zemí, která žádost předala, v souladu s postupem podle článku 15, že neprovede zveřejnění uvedené v písmenu a).
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem může ve lhůtě šesti měsíců od zveřejnění podat námitku proti žádosti zveřejněné v souladu s odst. 1 písm. a) za těchto podmínek:
a) pokud je námitka vznesena členským státem Evropské unie nebo členským státem WTO, použije se čl. 7 odst. 1, 2 a 3 a článek 12d v uvedeném pořadí;
b) pokud je námitka vznesena třetí zemí splňující podmínky rovnocennosti podle čl. 12 odst. 3, zašle se řádně odůvodněné prohlášení o námitce zemi, ve které má výše uvedená fyzická či právnická osoba bydliště či sídlo nebo je v ní usazena, a ta ji zašle Komisi.
Prohlášení o námitce a veškeré dokumenty postoupené Komisi jsou vyhotoveny v jednom z úředních jazyků Společenství nebo je přiložen jejich překlad do jednoho z úředních jazyků Společenství.
3. Komise prozkoumá přípustnost prohlášení o námitce v souladu s kritérii stanovenými v čl. 7 odst. 4. Tato kritéria musí být prokázána vzhledem k území Společenství. Je-li jedna nebo více námitek přípustných, přijme Komise rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v článku 15 po konzultaci se zemí, která předala žádost, přičemž přihlédne k tradičně a poctivě uplatňovaným zvyklostem a skutečnému nebezpečí záměny na území Společenství. Rozhodne-li se provést zápis, zapíše se název do rejstříku stanoveného v čl. 6 odst. 3 a zveřejní se v souladu s čl. 6 odst. 4.
4. Neobdrží-li Komise žádné prohlášení o námitce, zapíše název (názvy) do rejstříku stanoveného v čl. 6 odst. 3 a zveřejní název (názvy) v souladu s čl. 6 odst. 4.
Článek 12c
Skupina nebo fyzická či právnická osoba uvedená v čl. 5 odst. 1 a 2 může požádat o změnu specifikace pro název zapsaný podle článků 12a a 12b, zejména proto, aby bylo přihlédnuto k vývoji v oblasti vědeckých a technických znalostí nebo za účelem nového zeměpisného vymezení.
Použije se postup podle článků 12a a 12b.
Komise však může rozhodnout v souladu s postupem stanoveným v článku 15, že v případě nepatrné změny se postup podle článků 12a a 12b nepoužije.
Článek 12d
1. Do šesti měsíců od data oznámení v Úředním věstníku Evropské unie stanoveného v čl. 6 odst. 2, které se týká žádosti o zápis předložené členským státem, může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem a pocházející z členské země WTO nebo třetí země uznané postupem podle čl. 12 odst. 3 vznést proti navrhovanému zápisu námitky, a to zasláním řádně odůvodněného prohlášení zemi, v níž má bydliště či sídlo nebo je usazena, která toto prohlášení vyhotovené v úředním jazyce Společenství nebo přeložené do úředního jazyka Společenství předá Komisi. Členské státy zajistí, aby všechny osoby z členských zemí WTO nebo ze třetích zemí uznaných postupem podle čl. 12 odst. 3, které mohou prokázat oprávněný hospodářský zájem, mohly nahlédnout do žádosti.
2. Komise prozkoumá přípustnost námitek v souladu s kritérii stanovenými v čl. 7 odst. 4. Tato kritéria musí být prokázána a zhodnocena vzhledem k území Společenství.
3. Je-li námitka přípustná, přijme Komise po konzultaci se zemí, která námitku předala, rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v článku 15, přičemž přihlédne k tradičně a poctivě uplatňovaným zvyklostem a skutečnému nebezpečí záměny. Rozhodne-li se provést zápis, provede se zveřejnění v souladu s čl. 6 odst. 4."
12. Článek 13 se mění takto:
a) Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. V případě názvů, pro které bylo požádáno o zápis podle článků 5 nebo 12a, lze poskytnout přechodné období v délce nejvýše pěti let podle čl. 7 odst. 5 písm. b) nebo podle čl. 12b odst. 3 či čl. 12d odst. 3 pouze tehdy, pokud bylo prohlášení o námitce uznáno za přípustné z toho důvodu, že zápis navrhovaného názvu by ohrozil existenci zcela nebo částečně homonymního názvu nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na trh po dobu nejméně pěti let předcházejících datu zveřejnění stanovenému v čl. 6 odst. 2.
Takové přechodné období může být poskytnuto pouze tehdy, pokud podniky v souladu s právem uváděly dotyčné produkty na trh za nepřetržitého užívání dotyčných názvů po dobu nejméně pěti let předcházejících datu zveřejnění stanovenému v čl. 6 odst. 2."
b) Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Aniž je dotčeno použití článku 14, může Komise povolit postupem stanoveným v článku 15 souběžnou existenci zapsaného a nezapsaného názvu označujícího místo v členském státě nebo ve třetí zemi uznané postupem podle čl. 12 odst. 3, je-li tento nezapsaný název shodný se zapsaným názvem a za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
- shodný nezapsaný název byl v souladu s právem soustavně a poctivě užíván nejméně po dobu 25 let před vstupem nařízení (EHS) č. 2081/92 v platnost a
- je prokázáno, že účelem jeho užívání nikdy nebylo těžit z dobré pověsti zapsaného názvu a že veřejnost nebyla a ani nemohla být uváděna v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu, a
- na problém plynoucí ze shodných názvů bylo upozorněno před zápisem zapsaného názvu.
Zapsaný název a shodný nezapsaný název mohou souběžně existovat nejvýše po dobu patnácti let, po jejímž uplynutí se nezapsaný název přestane užívat.
Užívání nezapsaného zeměpisného názvu se povolí pouze tehdy, pokud je země původu jasně a viditelně uvedena na etiketě."
13. Článek 14 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud je zapsáno označení původu nebo zeměpisné označení podle tohoto nařízení, zamítne se přihláška ochranné známky, která se týká téhož druhu produktu a jejíž užívání povede k některé ze situací uvedených v článku 13, pokud tato přihláška ochranné známky byla podána po datu, ke kterému byla Komisi předložena žádost o zápis označení původu nebo zeměpisného označení.
Ochranné známky zapsané v rozporu s pododstavcem 1 se prohlásí za neplatné."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. S přihlédnutím k právu Společenství může ochranná známka, jejíž užívání vede k některé ze situací uvedených v článku 13 a která byla přihlášena, zapsána nebo je vžitá – umožňují-li to příslušné právní předpisy – v dobré víře na území Společenství buď před datem počátku ochrany v zemi původu, nebo před datem podání žádosti o zápis označení původu nebo zeměpisného označení Komisi, být i nadále užívána bez ohledu na zápis označení původu nebo zeměpisného označení, pokud neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení, uvedené ve směrnici Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách [9], a/nebo v nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [10]."
14. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
1. Komisi je nápomocen Výbor pro označení původu a zeměpisná označení složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. V případě odkazů na tento článek se použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Výbor se může zabývat jakoukoliv jinou otázkou, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu."
15. Ustanovení čl. 13 odst. 2 a článek 17 se zrušují. Ustanovení těchto článků se však i nadále používají pro zapsané názvy nebo názvy, u kterých byla podána žádost o zápis postupem stanoveným v článku 17 před vstupem tohoto nařízení v platnost.
16. Přílohy I a II se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Aniž je dotčen čl. 1 odst. 16, články 5 a 17 jsou i nadále použitelné na žádosti o zápis názvů přírodních minerálních a pramenitých vod, které byly podány před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Přírodní minerální a pramenité vody, které již byly zapsány, a ty, které mohou být zapsány na základě použití druhého odstavce, jsou i nadále uvedeny v rejstříku stanoveném v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 a nadále požívají ochrany poskytované uvedeným nařízením, a to až do 31. prosince 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 693/2003
ze dne 14. dubna 2003
o zavedení dokladu k usnadnění průjezdu (FTD) a dokladu k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) a o změně Společné konzulární instrukce a Společné příručky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro přípravu přistoupení nových členských států by Společenství mělo mít na zřeteli zvláštní situace, jež mohou vyvstat v důsledku rozšíření, a přijmout vhodné právní předpisy, aby se zabránilo budoucím obtížím ve spojitosti s překračováním vnějších hranic.
(2) Společenství by se zejména mělo zabývat novou situací státních příslušníků třetích zemí, kteří musí nezbytně projet územím jednoho nebo několika členských států při cestě mezi dvěma zeměpisně oddělenými částmi vlastní země.
(3) Pro tento zvláštní případ průjezdu pozemní cestou je třeba zavést doklad k usnadnění průjezdu (FTD) a doklad k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD).
(4) FTD a FRTD by měly být doklady s platností průjezdního víza opravňující jeho držitele vstoupit na území členských států za účelem průjezdu jejich územím v souladu s ustanoveními schengenského acquis týkajícími se překračování vnějších hranic.
(5) Podmínky a postupy pro získání těchto dokladů je třeba usnadnit v souladu s ustanoveními schengenského acquis.
(6) V případě zneužití uvedeného režimu je třeba držiteli uložit sankce podle vnitrostátního práva.
(7) Jelikož členské státy nemohou dostatečně dosáhnout cíle navrhované akce, jmenovitě uznávání FTD a FRTD vydaných jedním členským státem ostatními členskými státy vázanými ustanoveními schengenského acquis o překračování vnějších hranic, a protolze tohoto cíle z důvodu rozsahu navrhované činnosti lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle výše uvedeného článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(8) Jednotný formát FTD a FRTD je stanoven nařízením (ES) č. 694/2003 [3].
(9) Je třeba v tomto smyslu pozměnit Společnou konzulární instrukci [4] a Společnou příručku [5].
(10) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(11) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [7].
(12) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(13) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [9]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(14) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení, a je použitelné až po odstranění kontrol na vnitřních hranicích,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
1. Toto nařízení zavádí doklad k usnadnění průjezdu (FTD) a doklad k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) pro účely snazšího průjezdu.
2. Snazším průjezdem se rozumí specifický a přímý průjezd pozemní cestou státního příslušníka třetí země, který musí nezbytně projet územím jednoho nebo několika členských států, aby mohl cestovat mezi dvěma zeměpisně oddělenými částmi vlastní země.
Článek 2
Zvláštní povolení (FTD a FRTD)
1. FTD je zvláštní povolení umožňující snazší průjezd, které může být vydáno členskými státy pro více vstupů jakýmkoliv pozemním dopravním prostředkem.
2. FRTD je zvláštní povolení umožňující snazší průjezd, které může být vydáno členskými státy pro jediný vstup a návrat po železnici.
3. FTD a FRTD se vydávají ve formě jednotných vzorů v souladu s nařízením (ES) č. 694/2003.
Článek 3
Oblast působnosti a platnost
1. FTD a FRTD mají stejnou platnost jako průjezdní víza a jsou územně platné pro vydávající členský stát a ostatní členské státy, přes které se uskutečňuje snazší průjezd.
2. FTD je platný nejvýše tři roky.
Průjezd na základě FTD nesmí trvat déle než 24 hodin.
3. FRTD je platný nejvýše tří měsíce.
Průjezd na základě FRTD nesmí trvat déle než šest hodin.
KAPITOLA II
VYDÁVÁNÍ FTD A FRTD
Článek 4
Podmínky
Pro získání FTD nebo FRTD žadatel
a) musí být držitelem platného dokladu opravňujícího jej k překročení vnějších hranic podle definice v čl. 17 odst. 3 písm. a) Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 podepsané v Schengenu dne 19. června 1990 [10];
b) nesmí být veden jako osoba, které má být odepřen vstup;
c) nesmí být považován za hrozbu veřejnému pořádku, bezpečnosti státu nebo mezinárodním vztahům kteréhokoliv z členských států. Ve vztahu k FRTD však nejsou použitelné předběžné konzultace podle čl.
17 odst. 2 Úmluvy k provedení Schengenské dohody;
d) musí mít v případě FTD závažné důvody pro časté cestování mezi dvěma částmi území své země.
Článek 5
Vyřizování žádosti
1. Žádost o FTD se podává konzulárním úřadům členského státu, který sdělil své rozhodnutí vydávat FTD a FRTD v souladu s článkem 12.
Jestliže rozhodnutí vydávat FTD sdělí více než jeden členský stát, podává se žádost konzulárním úřadům členského státu prvního vstupu.
Tento postup stanoví ve vhodných případech předložení dokladů prokazujících potřebu častého cestování, zejména dokladů týkajících se rodinných vztahů nebo sociálních, ekonomických nebo jiných důvodů.
2. V případě FRTD může členský stát zpravidla přijímat žádosti předané prostřednictvím jiných orgánů nebo třetích osob.
3. Žádost o FTD se předkládá na jednotném formuláři podle přílohy I.
4. Osobní údaje pro FRTD se předkládají na formuláři s osobními údaji stanoveném v příloze II.
Tento formulář s osobními údaji může být vyplněn ve vlaku před připojením FRTD, a v každém případě před vstupem na území členského státu, přes který uvedený vlak projíždí, pod podmínkou, že základní osobní údaje stanovené v příloze II jsou elektronickou formou předány orgánům příslušného členského státu při koupi železniční jízdenky.
Článek 6
Postup při vydávání
1. FTD a FRTD vydávají konzulární úřady členského státu a nevydávají se na hranicích. Rozhodnutí o vydání FRTD přijmou příslušné konzulární orgány nejpozději 24 hodin po elektronickém přenosu stanoveném v čl. 5 odst. 4.
2. FTD a FRTD nelze připojit k cestovnímu dokladu, jehož doba platnosti uplynula.
3. Doba platnosti cestovního dokladu, k němuž je připojen FTD nebo FRTD, musí být delší než doba platnosti FTD nebo FRTD.
4. K cestovnímu dokladu nesmí být připojen FTD ani FRTD, jestliže uvedený cestovní doklad není platný pro žádný z členských států.
V tom případě konzulární úřady připojí FTD nebo FRTD k jednotnému vzoru formulářů k připojování víz v souladu s nařízením (ES) č. 333/2002 [11].
Jestliže je cestovní doklad platný pouze pro jeden členský stát nebo pro určitý počet členských států, FTD nebo FRTD se omezí na dotyčný členský stát nebo členské státy.
Článek 7
Správní náklady na FTD a FRTD
1. Poplatek odpovídající správním nákladům na zpracování žádosti o FTD činí 5 EUR.
2. FRTD se vydává zdarma.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ VZTAHUJÍCÍ SE K FTD A FRTD
Článek 8
Odmítnutí
1. Postupy a opravné prostředky v případech, kdy konzulární úřad některého členského odmítne vyřídit žádost nebo vydat FTD nebo FRTD, se řídí právem daného členského státu.
2. Jestliže je FTD nebo FRTD zamítnut a vnitrostátní právní předpisy požadují odůvodnění zamítnutí, musí být důvody sděleny žadateli.
Článek 9
Sankce
V případě zneužití uvedeného režimu je třeba držiteli FTD nebo FRTD uložit sankce podle vnitrostátního práva.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující a musí zahrnovat možnost prohlášení FTD nebo FRTDza neplatné nebo jeho zrušení.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
S výhradou zvláštních pravidel stanovených v tomto nařízení se ustanovení schengenského acquis vztahující se k vízům použijí také na FTD a FRTD.
Článek 11
1. Společná konzulární instrukce se mění takto:
a) V části I se doplňuje nový bod, který zní:
"2.5 Doklady se stejnou platností jako víza, které opravňují k překročení vnějších hranic: FTD a FRTD
Pro snazší průjezd může být vydán FTD nebo FRTD v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 693/2003 [12] a (ES) č. 694/2003 [13] (viz přílohu 17)."
b) Znění tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 694/2003 se připojuje jako příloha 17.
2. Společná příručka se mění takto:
a) V části I se doplňuje nový bod, který zní:
"3.4 DOKLADY SE STEJNOU PLATNOSTÍ JAKO VÍZA, KTERÉ OPRAVŇUJÍ K PŘEKROČENÍ VNĚJŠÍCH HRANIC: FTD A FRTD
Pro snazší průjezd může být vydán FTD nebo FRTD v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 693/2003 [14] a (ES) č. 694/2003 [15] (viz přílohu 15)."
b) Znění tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 694/2003 se připojuje jako příloha 15.
Článek 12
Provádění
1. Členské státy, které se rozhodnou vydávat FTD a FRTD, sdělí toto rozhodnutí Radě a Komisi.
Komise zveřejní uvedené rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
Vstupuje v platnost dnem zveřejnění.
2. Jestliže se členské státy rozhodnou nadále nevydávat FTD a FRTD, sdělí toto rozhodnutí Radě a Komisi.
Komise zveřejní uvedené rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
Vstupuje v platnost třicátým dnem po zveřejnění.
Článek 13
Zpráva
Komise podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování režimu usnadněného průjezdu nejpozději tři roky po vstupu prvního rozhodnutí podle čl. 12 odst. 1 v platnost.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Rady (ES) č. 694/2003
ze dne 14. dubna 2003
o jednotném vzoru dokladu k usnadnění průjezdu (FTD) a dokladu k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) stanovených nařízením (ES) č. 693/2003
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro přípravu přistoupení nových členských států by Společenství mělo mít na zřeteli zvláštní situace, jež mohou vyvstat v důsledku rozšíření, a přijmout vhodné právní předpisy, aby se zabránilo budoucím obtížím ve spojitosti s překračováním vnějších hranic.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 693/2003 [3] zavádí doklad k usnadnění průjezdu (FTD) a doklad k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) pro případy pozemního průjezdu státních příslušníků třetí země, kteří musí nezbytně projet územím jednoho nebo několika členských států při cestě mezi dvěma zeměpisně oddělenými částmi vlastní země.
Je třeba stanovit jednotné vzory těchto dokladů.
(3) Tyto jednotné vzory by měly obsahovat veškeré nezbytné informace a splňovat vysoké technické standardy, zejména co se týče ochrany proti padělání a pozměňování.
Uvedené vzory by rovněž měly být přizpůsobeny pro použití všemi členskými státy a měly by nést pouhým okem rozpoznatelné harmonizované bezpečnostní prvky.
(4) Pravomoc k přijetí těchto obecných vzorů by měla být svěřena Komisi, které by měl být nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 1683/95 ze dne 29. května 1995, kterým se stanoví jednotný vzor víz [4].
(5) Pro zajištění toho, aby dotyčné informace nebyly prozrazovány více osobám než je nezbytné, je rovněž nutné, aby každý členský stát vydávající FTD a FRTD určil jediný subjekt pro tisk jednotného vzoru FTD a FRTD při současném zachování možnosti změny uvedeného subjektu v nezbytném případě.
Z důvodů bezpečnosti by každý takový členský stát měl sdělit název příslušného subjektu Komisi a ostatním členským státům.
(6) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být příjata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(8) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [7].
(9) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(10) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [9]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(11) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Doklady k usnadnění průjezdu (FTD) vydávané členskými státy podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 693/2003 se vystavují ve formě jednotného vzoru (štítek) a mají stejnou platnost jako průjezdní víza. Uvedené doklady musí odpovídat specifikacím uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
2. Doklady k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) vydávané členskými státy podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 693/2003 se vystavují ve formě jednotného vzoru (štítek) a mají stejnou platnost jako průjezdní víza. Uvedené doklady musí odpovídat specifikacím uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
1. Postupem podle čl. 4 odst. 2 budou stanoveny další technické specifikace jednotného vzoru FTD a FRTD, pokud jde o
a) další bezpečnostní prvky a požadavky včetně přísnějších standardů z hlediska ochrany proti padělání a pozměňování;
b) technické postupy a pravidla pro vyplňování jednotných vzorů FTD a FRTD;
c) další pravidla, jež mají být dodržována při vyplňování jednotných vzorů FTD a FRTD.
2. Barvy jednotných vzorů FTD a FRTD mohou být změněny postupem podle čl. 4 odst. 2
Článek 3
1. Specifikace uvedené v článku 2 jsou tajné a nezveřejňují se.
Zpřístupní se pouze subjektům určeným členskými státy pro tisk a osobám řádně oprávněným členským státem nebo Komisí.
2. Každý členský stát, který se rozhodl vydávat FTD a FRTD, určí jeden subjekt pro tisk uvedených dokladů.
Členský stát sdělí název výše uvedeného subjektu Komisi a ostatním členským státům.
Týž subjekt může být určen dvěma nebo více členskými státy.
Každý členský stát je oprávněn změnit jím určený subjekt.
Uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1683/95.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Aniž jsou dotčena pravidla o ochraně údajů, má osoba, které je vydán FTD a FRTD, právo ověřit osobní údaje uvedené v FTD nebo FRTD a popřípadě nechat tyto údaje opravit nebo vymazat.
Žádné informace ve strojově čitelné podobě nesmějí být v FTD a FRTD uvedeny, pokud tak není stanoveno v přílohách tohoto nařízení nebo pokud tak není uvedeno v odpovídajícím cestovním dokladu.
Článek 6
Členské státy, které se rozhodnou tak učinit, vydají jednotný vzor FTD a FRTD podle článku 1 nejpozději jeden rok po přijetí dalších bezpečnostních prvků a požadavků uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a).
O potřebě vložení fotografie uvedené v bodě 2 přílohy I a bodě 2 přílohy II může být rozhodnuto do konce roku 2005.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 696/2003
ze dne 14. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V polovině srpna 2002 způsobily záplavy mimo jiné v různých kandidátských zemích značné škody v jejich venkovských oblastech.
Společenství musí být schopno na tyto mimořádné přírodní pohromy v kandidátských zemích přiměřeně reagovat pomocí různých opatření, včetně předvstupních opatření podle nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 [4], k jejichž cílům patří i řešení přednostních a zvláštních obtíží trvalého přizpůsobení zemědělství a venkovských oblastí v těchto zemích.
(2) Uvedené nařízení neobsahuje žádná zvláštní ustanovení pro činnost při obnově venkovských oblastí postižených mimořádnými přírodními pohromami.
(3) Při těchto pohromách jsou zapotřebí vhodná opatření Společenství.
Tyto události se sebou přinášejí mimo jiné závažné hospodářské důsledky pro postižené oblasti jak ve veřejném, tak v soukromém sektoru a časově se shodují s přípravami na přistoupení.
V rámci nástroje spolufinancování uvedeného v nařízení (ES) č. 1268/1999 by měla přiměřená opatření pro projekty prováděné v dotčených zemích zahrnovat zvýšení úrovně podpory Společenství a obvyklých nejvyšších podpor.
(4) Nařízení (ES) č. 1268/1999 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1268/1999 se mění takto:
Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Výše příspěvku Společenství
1. Příspěvek Společenství může činit až 75 % z celkových veřejných výdajů, na které lze poskytnout podporu, s těmito výjimkami:
a) u projektů vyplývajících z opatření prováděných poté, co Komise zjistí, že došlo k mimořádné přírodní pohromě, může příspěvek Společenství činit až 85 % z celkových veřejných výdajů, na které lze poskytnout podporu;
b) na opatření uvedená v čl. 2 poslední odrážce a čl. 7 odst. 4 může příspěvek Společenství k financování opatření činit až 100 % z celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu.
2. Na investice, které přinášejí výnosy,
a) s výjimkou případů podle odst. 1 písm. a) činí veřejná podpora nejvýše 50 % z celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, a z ní činí příspěvek Společenství nejvýše 75 %;
b) na investice uvedené v odst. 1 písm. a) činí veřejná podpora nejvýše 75 % z celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, a z ní činí příspěvek Společenství nejvýše 85 %.
Příspěvek Společenství nesmí v žádném případě překročit stropy stanovené pro podporu a kumulované částky stanovené pro státní podporu.
3. Finanční příspěvky a platby se vyjadřují v eurech."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 701/2003
ze dne 16. dubna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002, pokud jde o režim použitelný pro dovoz některých produktů z odvětví drůbežího masa a vajec pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 493/2002 [2], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 493/2002, a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (země AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [4], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2286/2002 se provádějí změny režimu dovozu ze zemí AKT, ke kterým došlo na základě Dohody o partnerství mezi zeměmi AKT a ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [5]. V čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení je stanoven obecný režim pro snížení cel u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení a zvláštní režim pro snížení cel v rámci celních kvót pro některé produkty uvedené v příloze II uvedeného nařízení.
(2) S ohledem na tyto nové režimy dovozu je třeba stanovit prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro produkty, na které se snížená cla vztahují. Nařízení Komise (ES) č. 704/1999 ze dne 31. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro produkty z odvětví vajec a drůbežího masa původem z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT) a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 903/90 [6], ve znění nařízení (ES) č. 1043/2001 [7], je třeba zrušit.
(3) Obecná pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 325/2003 [9], musí být pro účely řízení dovozních celních kvót používána tam, kde toto nařízení nestanoví zvláštní pravidla.
(4) Má-li být zajištěna řádná správa kvót, je třeba na jedné straně stanovit, že při podání žádosti o dovozní licenci musí být složena jistota a na druhé straně stanovit některé podmínky týkající se samotných žadatelů o licence.
Je rovněž třeba rozložit objem kvót na období jednoho roku, jakož i stanovit dobu platnosti licencí.
(5) Je třeba stanovit, že toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2003, aby byla zajištěna optimální správa celní kvóty.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U všech dovozů do Společenství, které se uskutečňují v rámci nařízení (ES) č. 2286/2002 a které se týkají produktů kódů KN uvedených v příloze I tohoto nařízení, lze po předložení dovozní licence uplatnit snížené clo.
Licence se vydávají za podmínek stanovených v tomto nařízení a v rámci kvót stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 2286/2002.
Článek 2
Roční celní kvóty uvedené v části B přílohy I jsou rozloženy takto:
- 50 % v období od 1. ledna do 30. června,
- 50 % v období od 1. července do 31. prosince.
Článek 3
1. Žadatel o dovozní licenci na produkty uvedené v příloze I musí být fyzická a právnická osoba, která při předložení žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že se po dobu alespoň 12 předcházejících měsíců zabývala obchodem se třetími zeměmi v odvětví drůbežího masa.
Maloobchodní podniky nebo restaurace, které prodávají své produkty konečným spotřebitelům, jsou však ze snížení celních sazeb vyjmuty.
2. V žádosti o dovozní licenci může být uvedeno pouze jedno z čísel kvóty uvedených v příloze I. Může se týkat několika produktů různých kódů KN.
V takovém případě se všechny kódy KN uvedou v žádosti o licenci a v licenci do kolonky 16 a jejich popis do kolonky 15.
Žádost o licenci se musí vztahovat minimálně na jednu tunu a maximálně na 50 % množství dostupného pro dotyčnou kvótu během doby stanovené v článku 2.
Článek 4
1. V kolonce 8 žádosti o licenci a licence je uvedena země původu.
Držitel licence je povinen dovážet z uvedené země.
2. V kolonce 20 žádosti o licenci a licenci musí být uveden jeden z těchto údajů:
- Producto ACP – Reglamentos (CE) no 2286/2002 y (CE) no 701/2003
- AVS-produkt – forordning (EF) nr.
2286/2002 og (EF) nr.
701/2003
- AKP-Erzeugnis – Verordnungen (EG) Nr. 2286/2002 und (EG) Nr. 701/2003
- Προϊόν ΑΚΕ – Κανονισμοί (ΕΚ) αριθ.
2286/2002 και (ΕΚ) αριθ.
701/2003
- ACP product – Regulations (EC) No 2286/2002 and (EC) No 701/2003
- Produit ACP – règlements (CE) no 2286/2002 et (CE) no 701/2003
- Prodotto ACP – regolamenti (CE) n. 2286/2002 e (CE) n. 701/2003
- ACS-product – Verordeningen (EG) nr.
2286/2002 en (EG) nr.
701/2003
- Produto ACP – Regulamentos (CE) n.o 2286/2002 e (CE) n.o 701/2003
- AKT-tuote – asetukset (EY) N:o 2286/2002 ja (EY) N:o 701/2003
- AVS-produkt – förordningarna (EG) nr 2286/2002 och (EG) nr 701/2003.
3. V kolonce 24 žádosti o licenci a licenci musí být uveden jeden z těchto údajů:
- Reducción del derecho de aduana en virtud del Reglamento (CE) no 701/2003
- Toldnedsættelse, jf. forordning (EF) nr.
701/2003
- Ermäßigung des Zollsatzes gemäß der Verordnung (EG) Nr. 701/2003
- Μείωση του δασμού όπως προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ.
701/2003
- Customs duty reduction as provided for in Regulation (EC) No 701/2003
- Réduction du droit de douane comme prévu au règlement (CE) no 701/2003
- Riduzione del dazio doganale a norma del regolamento (CE) n. 701/2003
- Douanerecht verlaagd overeenkomstig Verordening (EG) nr.
701/2003
- Redução do direito aduaneiro conforme previsto no Regulamento (CE) n.o 701/2003
- Tullialennus, josta on säädetty asetuksessa (EY) N:o 701/2003
- Nedsättning av tullavgiften enligt förordning (EG) nr 701/2003.
Článek 5
1. Žádost o licenci lze podat pouze během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému období stanovenému v článku 2.
Je nutné ji podat příslušnému orgánu členského státu, v němž je žadatel usazen nebo v němž má jeho podnik sídlo.
2. Žádost o licenci je přípustná pouze tehdy, pokud žadatel písemně prohlásí, že ve vztahu k dotyčnému období nepodal ani v budoucnu nepodá jiné žádosti týkající se produktů stejné kvóty v členském státě, v němž žádost podává, nebo v jiném členské státě.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost týkající se produktů stejné kvóty, není platná žádná z žádostí.
3. Nejpozději třetí pracovní den následující po uplynutí lhůty pro podávání žádostí sdělí členské státy Komisi žádosti podané pro každý z produktů dotyčné skupiny.
Toto sdělení obsahuje seznam žadatelů a požadovaná množství podle kvót.
Sdělení se odesílají faxem nebo elektronickou cestou s použitím vzoru uvedeného v příloze II, pokud nebyla podána žádná žádost (sdělení s uvedením "nulové" žádosti), nebo vzorů uvedených v přílohách II a III, pokud byly žádosti podány.
4. Komise rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
Pokud jsou množství, pro která byly podány žádosti o licence, vyšší než disponibilní množství, Komise stanoví jednu procentní sazbu, o kterou se požadovaná množství sníží.
Pokud je celkové množství, které je předmětem žádostí, menší než disponibilní množství, Komise vypočte zbývající množství, které se přidá k disponibilnímu množství pro následující období stejného roku.
5. Licence se vydávají v co nejkratší lhůtě s výhradou rozhodnutí Komise o přijetí žádostí.
6. Před koncem čtvrtého měsíce následujícího po každém ročním období uvedeném v článku 2 členské státy oznámí Komisi množství skutečně dovezená v uvedeném období podle tohoto nařízení.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nebylo dovezeno žádné množství, musí být povinně vyhotovena s použitím vzoru uvedeného v příloze IV.
Článek 6
1. Dovozní licence jsou platné 180 dní ode dne skutečného vydání podle čl. 23 odst. 2. nařízení Komise (ES) č. 1291/2000.
Licence však platí nejpozději do dne 31. prosince roku vydání.
2. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení nejsou převoditelné.
Článek 7
Při podání žádostí o dovozní licence na všechny produkty je nutné složit jistotu ve výši 20 eur na 100 kg.
Článek 8
Dovoz v rámci režimu snížení cel stanoveného v tomto nařízení se může uskutečnit pouze tehdy, pokud je původ dotyčných produktů potvrzen příslušnými orgány vyvážejících zemí podle pravidel o původu použitelných pro dané produkty na základě protokolu 1 k Dohodě o partnerství AKT-ES podepsané
Nařízení Komise (ES) č. 739/2003
ze dne 28. dubna 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 61/2003 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou nebo tukovou tkáň.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Kyselina oxolinová a flugestonacetát by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 740/2003
ze dne 28. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1520/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2003 [4], omezuje období, během něhož se základní zemědělské produkty nebo zboží mohou nacházet v režimu předběžného financování náhrad, na dobu platnosti vývozní licence, která ještě neuplynula.
(2) Většina osvědčení o náhradě je vydána s dobou platnosti běžného kalendářního měsíce plus pět měsíců ode dne podání žádosti.
Osvědčení o náhradě vydaná ke konci rozpočtového roku však mají kratší dobu platnosti, která v důsledku mezinárodních závazků Evropské unie nesmí přesáhnout 30. září.
(3) S cílem zajistit dostatečnou pružnost, aby mohly hospodářské subjekty plně využít uvedená krátkodobá osvědčení o náhradě, je vhodné přijmout zvláštní opatření, pokud jde o uvedená osvědčení.
(4) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad, [5]naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1052/2002 [6].
(5) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 16 nařízení (ES) č. 1520/2000 se doplňuje odstavec 9, který zní:
"9. Odchylně od čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o osvědčení o náhradě vydaná k použití ode dne 1. června pro produkty, které mají být vyvezeny do 1. října, mohou základní produkty uvedené v příloze A tohoto nařízení zůstat pod celním dohledem s cílem jejich zpracování během lhůty tří měsíců ode dne přijetí platebního prohlášení.
Odchylně od čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o osvědčení o náhradě vydaná k použití ode dne 1. června pro produkty, které mají být vyvezeny do 1. října, může zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení zůstat v režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného pásma během lhůty tří měsíců ode dne přijetí platebního prohlášení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 754/2003
ze dne 29. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Memorandum o porozumění uzavřené mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou a schválené rozhodnutím Rady 98/486/ES [3] stanoví kvótu pro sušené mléko vyvážené do Dominikánské republiky.
Vzhledem k tomu, že na základě memoranda o porozumění se na produkty vyvážené v rámci této kvóty vztahují snížené sazby dovozního cla a dotyčné hospodářské subjekty využívají výhod zvláštního režimu, který jim zajišťuje určitou cenovou stabilitu, nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
(2) Rostoucí rozdíl v tržních cenách sušeného mléka na vnitřních a vnějších trzích, jakož i růst poptávky a cen v Dominikánské republice vyžaduje, aby sazby náhrady použitelné pro tento režim byly pozměněny.
(3) V důsledku toho je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 174/1999.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 20a nařízení (ES) č. 174/1999 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Sazba náhrady pro produkty určené k vývozu do Dominikánské republiky v rámci kvóty uvedené v odstavci 1 činí následující procentuální podíl sazby stanovené Komisí v souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 a použitelné první den lhůty pro podávání žádostí o licence uvedené v odstavci 7:
a) 65 % pro produkty kódu KN 040210;
b) 80 % pro produkty kódů KN 040221 a 040229."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 761/2003
ze dne 30. dubna 2003,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Indii před dovozem do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 408/2003 [4], stanoví podmínky pro schválení kontrol prováděných některými třetími zeměmi na jejich žádost před dovozem do Společenství.
(2) Dne 31. prosince 2001 zaslaly indické orgány Komisi žádost o schválení kontrol prováděných "Directorate of Marketing and Inspection" (DMI), které podléhá "Agricultural Marketing Adviser" (AMA) indického ministerstva zemědělství.
V této žádosti se uvádí, že DMI má potřebný personál, vybavení a zařízení k provádění kontrol, že používá metody odpovídající metodám uvedeným v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001 a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené z Indie do Společenství splňují buď obchodní normy Společenství, nebo normy, které jsou přinejmenším rovnocenné.
(3) Údaje, které členské státy zaslaly Komisi, ukazují, že v období 1997 až 2000 byl výskyt nedodržení obchodních norem dovozci čerstvého ovoce a zeleniny z Indie poměrně nízký.
(4) Zástupci indických orgánů se v rámci Pracovní skupiny pro normalizaci produktů podléhajících zkáze a rozvoj jakosti Evropské hospodářské komise Spojených národů (UNECE) podílely na mezinárodním úsilí o schválení obchodních norem pro ovoce a zeleninu.
(5) Kontroly dodržování norem prováděné Indií je proto třeba schválit s účinkem ode dne provedení postupu správní spolupráce stanoveného v čl. 7 odst. 8 nařízení (ES) č. 1148/2001.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné Indií před dovozem do Společenství se schvalují podle článku 7 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
Podrobnosti o úředním orgánu a kontrolním subjektu v Indii uvedených v druhém pododstavci čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1148/2001 jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Osvědčení uvedená v druhém pododstavci čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1148/2001, vydaná po kontrolách uvedených v článku 1 tohoto nařízení, musí být vypracována na formulářích podle vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 763/2003
ze dne 30. dubna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2768/98 o režimu podpor soukromého skladování olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení č. 136/66/EHS Rady ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na čl. 12a třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky, ve znění nařízení (ES) č. 1513/2001 [3], stanovil v důsledku posledně uvedeného nařízení zrušení článku 12a nařízení č. 136/66 s účinkem ode dne 1. listopadu 2004 namísto ode dne 1. listopadu 2001, čímž umožnil prodloužit dobu platnosti některých tržních opatření, včetně režimu podpor soukromého skladování. Uvedený článek 12a stanoví, že v případě vážného narušení trhu v některých regionech Společenství může být zaveden režim podpor soukromého skladování olivového oleje.
(2) Aby se umožnilo další plnění smluv o soukromém skladování nestočeného panenského olivového oleje do 31. října 2004, je třeba příslušným způsobem změnit čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2768/98 [4] ve znění nařízení (ES) č. 1081/01 [5]. Z důvodů právní jistoty je třeba stanovit používání tohoto nařízení ode dne 1. listopadu 2001.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl.1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2768/98 se datum "31. října 2001" nahrazuje datem "31. října 2004".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 775/2003
ze dne 5. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2759/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 696/2003 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2759/1999 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2251/2002 [4], se týká zpracování a odbytu a jeho odstavec 2 uvádí některé výdaje, na které lze poskytnout podpotu.
Aby se zabránilo špatnému výkladu, je třeba jasně uvést, že seznam výdajů není úplný.
(2) Finanční dohody uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 188/2003 [6], použitelné mezi Společenstvím a každou kandidátskou zemí již uvádějí kritéria pro určení výdajů, na které lze poskytnout podporu. Je proto vhodné vzít v úvahu odpovídající ustanovení uvedených dohod.
(3) Nařízení (ES) č. 2759/1999 je proto třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2579/1999 se mění takto:
1) V čl. 3 odst. 2 se návětí nahrazuje tímto:
"Podporu lze poskytnout zejména na výdaje na"
. 2) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
Finanční dohody
U každého programu musí výdaje, na které lze poskytnout podporu, odpovídat finanční dohodě zmíněné v čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 [7] použitelné mezi Společenstvím a dotčenou kandidátskou zemí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 778/2003
ze dne 6. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise č. 283/2000/ESUO a nařízení Rady (ES) č. 584/96, (ES) č. 763/2000 a (ES) č. 1514/2002, pokud jde o antidumpingová opatření týkající se některých za tepla válcovaných svitků a některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 452/2003 ze dne 6. března 2003 o opatřeních, která může Společenství přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními [1],
s ohledem na návrh vypracovaný Komisí po konzultaci s poradním výborem podle článku 15 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2],
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1) Rozhodnutím č. 283/2000/ESUO [3] Komise uložila konečné antidumpingové clo na některé ploché válcované výrobky ze železa nebo z nelegované oceli, o šířce nejméně 600 mm, neplátované, nepokovené ani nepovlakované, ve svitcích, pouze válcované za tepla (v současnosti kódů KN 72081000, 72082500, 72082600, 72082700, 72083600, 720837 10, 72083790, 72083810, 72083890, 72083910, 72083990, dále jen "svitky válcované za tepla") pocházející z Bulharska, Indie, Jižní Afriky, Tchaj-wanu [4] a Svazové republiky Jugoslávie (dále jen "Srbsko a Černá hora"), a přijala některé závazky. Podle čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 963/2002 [5] toto antidumpingové opatření přijaté podle rozhodnutí č. 2277/96/ESUO zůstává v platnosti bez ohledu na uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO a řídí se ustanoveními nařízení (ES) č. 384/96 s platností ode dne 24. července 2002.
(2) Nařízením (ES) č. 584/96 [6] Rada uložila antidumpingová opatření na některé potrubní tvarovky (vyjma litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (vyjma korozivzdorné oceli) o vnějším průměru nejvýše 609,6 mm, používané pro svařování na tupo nebo pro jiné účely, v současnosti kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931191 a 7307931199), ex73079319 (kód TARIC 7307931991 a 7307931999), ex73079930 (kód TARIC 7307993092 a 7307993098) a ex73079990 (kód TARIC 7307999092 a 7307999098) (dále jen "potrubní tvarovky") pocházející z Chorvatska, Thajska a Čínské lidové republiky. Opatření týkající se dovozu potrubních tvarovek z Číny byly rozšířeny na některé dovozy potrubních tvarovek odeslaných z Tchaj-wanu (dále jen "čínská provincie Tchaj-wan") podle nařízení (ES) č. 763/2000 [7]. Skončila již platnost opatření týkajících se dovozů z Chorvatska [8], ale platnost opatření týkajících se dovozů z Thajska a Číny, rozšířených na dovozy odeslané z čínské provincie Tchaj-wan, zůstává v platnosti z důvodu zahájení přezkumu ukončení platnosti [9] podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96. Rada nařízením (ES) č. 1514/2002 [10] rovněž uložila antidumpingová opatření na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z České republiky, Malajsie, Korejské republiky, Ruska a Slovenska.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1694/2002 [11] Komise přijala ochranná celní opatření proti výrobkům z oceli, včetně svitků a potrubních tvarovek válcovaných za tepla, na které se již vztahovala výše uvedená antidumpingová opatření.
Podle článku 5 uvedeného nařízení se celní kvóty a ochranná dodatečná cla ("ochranná cla") pro svitky válcované za tepla nepoužijí pro Indii nebo čínskou provincii Tchaj-wan, zatímco celní kvóty a ochranná cla pro potrubní tvarovky se nepoužijí pro Čínu.
(4) Výše uvedená antidumpingová opatření mají formu cla nebo závazku.
Ochranná opatření mají formu celních kvót stanovených pro časově vymezená období a v případě překročení těchto kvót se musí uhradit ochranná cla.
(5) Jsou-li celní kvóty stanovené v rámci ochranných opatření překročeny, mělo by být za tytéž dovozy uhrazeno ochranné clo i antidumpingové clo nebo, v případě přijetí cenového závazku, by mělo být splatné ochranné clo vedle povinnosti plnit tyto cenové závazky.
(6) V nařízení (ES) č. 452/2003 [12] Rada zastává názor, že kombinace antidumpingových nebo antisubvenčních opatření spolu s ochrannými opatřeními na tentýž výrobek by mohla mít ještě větší účinek, než je záměrem ochranné obchodní politiky a cílů Společenství a mohlo by být uvaleno nežádoucí těžké břemeno na některé vyvážející výrobce snažící se o vývoz do Společenství.
Proto Rada zavedla zvláštní předpisy umožňující orgánům ve Společenství ve vhodných případech přijmout opatření, která zajistí, že kombinace antidumpingových nebo antisubvenčních opatření spolu s ochrannými celními opatřeními na stejný výrobek nebude mít takový dopad.
B. MODALITY
(7) I když v daném případě panuje určitá nejistota, zda a kdy budou jednotlivé ochranné celní kvóty uložené podle nařízení (ES) č. 1694/2002 vyčerpány, je možné, aby dovozy za tepla válcovaných svitků nebo potrubních tvarovek, které podléhají antidumpingovým clům nebo závazkům rovněž podléhaly platbám ochranných cel.
(8) V tomto případě, by mohla kombinace antidumpingových opatření s ochrannými cly mít větší účinek než je záměrem nebo než je požadováno v rámci ochranné obchodní politiky a cílů Společenství.
Zejména by taková kombinace mohla uvalit jednostranně nevýhodné břemeno na některé vyvážející výrobce snažící se o vývoz do Společenství, jenž jim může zabránit v přístupu na trh Společenství.
Rada proto zastává názor, že je třeba pozměnit stávající antidumpingová opatření o dovozech svitků válcovaných za tepla a o dovozech potrubních tvarovek.
(9) Za těchto okolností a k zajištění právní jistoty dotyčných hospodářských subjektů se jeví jako vhodné stanovit pro tyto případy antidumpingová opatření, která se použijí v případě vyčerpání ochranných celních kvót nebo v případě, že prospěch z těchto kvót plynoucí není žádoucí nebo není zajištěný.
(10) V případech, kde by bylo splatné antidumpingové clo i ochranné clo a kde je antidumpingové clo nižší nebo rovno hodnotě ochranného cla, se považuje za vhodné, aby se žádné antidumpingové clo neplatilo.
Kde je antidumpingové clo větší než hodnota ochranného cla, považuje se za vhodné, aby se platila jen ta část antidumpingového cla, která překračuje hodnotu ochranného cla.
(11) V těch případech, kde byl přijat cenový závazek, se Komise a dotyčné podniky dohodly na odpovídajícím snížení cenových závazků nebo se v daném případě dohodly, že povinnost dodržovat minimální cenu se nepoužije, je-li splatné ochranné clo.
C. POSTUP
(12) Všechny přímo dotčené strany, zejména vnitrostátní orgány Bulharska, Jižní Afriky, Srbska a Černé hory, Thajska, čínské provincie Tchaj-wan, České republiky, Malajsie, Korejské republiky, Ruska a Slovenska, příslušní vyvážející výrobci v těchto zemích a výrobní odvětví Společenství obdržely informace o navrhovaném postupu popsaném výše a byla jim dána příležitost vyjádřit své stanovisko.
(13) Komise obdržela stanoviska několika dotčených stran.
Všechny jejich argumenty byly náležitě posouzeny.
Některé strany plně podporují postup zamýšlený institucemi Společenství.
Jiné strany argumentují, že pro ty dovozy, kde se používají ochranná opatření, by neměla být ukládána antidumpingová opatření nebo, pokud již byla uložena, měla by být pozastavena nebo zrušena.
Jiné argumentují, že na ty dovozy, kde se používají antidumpingová opatření, by se neměla používat ochranná opatření.
(14) Pokud se týče prvního argumentu, je zastáván názor, že se tak stává pouze je-li kombinace antidumpingových opatření a ochranných opatření taková, že by byl účinek větší než zamýšlený nebo požadovaný.
To se však stává pouze v případech, kdy někteří vyvážející výrobci v případě téhož dovozu podléhají zatížení jak antidumpingových opatření tak ochranných cel.
Proto je zastáván názor, že by bylo přiměřené přijmout opatření teprve když jsou splatná ochranná cla.
(15) Pokud se týče druhého argumentu, je třeba mít na paměti, že antidumpingová opatření se uplatňují pouze na dovozy za tepla válcovaných svitků a potrubních tvarovek pocházejících z některých zemí.
Proto, pokud by na dovozy za tepla válcovaných svitků a potrubních tvarovek podléhajících antidumpingovým opatřením nebyla uplatněna ochranná opatření, vztahovala by se pouze na některé dovozy těchto výrobků, jež pocházejí z některých, ale nikoliv ze všech zemí.
Je zastáván názor, že by to bylo v rozporu s mezinárodními závazky Společenství, které vyžadují, aby se ochranná opatření uplatňovala na dovážený výrobek bez ohledu na jeho původ.
(16) Protože po náležitém posouzení návrhů předložených dotčenými stranami Rada dospěla k názoru, že by nemělo být přijato žádné z alternativních řešení navržených dotyčnými stranami a že nynější opatření jsou vhodnější pro dosažení cíle vyhnout se nežádoucímu značnému zatížení určitých vyvážejících výrobců usilujících o vývoz do Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rozhodnutí č. 283/2000/ESUO se v článku 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Aniž je dotčen odstavec 2, pokud dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Bulharska, Jihoafrické republiky nebo Srbska a Černé hory podléhají platbě ochranného dodatečného cla podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1694/2002 [*] Úř. věst. L 261, 28.9.2002, s. 1., sazby antidumpingového cla pro výrobky vyrobené společnostmi uvedenými níže v tabulce, které se použijí na čistou cenu vyplaceně na hranice Společenství před proclením, činí: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba AD cla použitelná, když je splatné ochranné dodatečné clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_ do 28. 3. 03 _BAR_ 29. 3. 03 až 28. 9. 03 _BAR_ 29. 9. 03 až 28. 3. 04 _BAR_ 29. 3. 04 až 28. 9. 04 _BAR_ 29. 9. 04 až 28. 3. 05 _BAR_
Bulharsko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ A999 _BAR_
Článek 2
V nařízení (ES) č. 584/96 se v článku 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Aniž je dotčen odstavec 2, pokud dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z Thajska podléhají platbě ochranného dodatečného cla podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1694/2002 [*] Úř. věst. L 261, 28.9.2002, s. 1., sazba antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu vyplaceně na hranice Společenství před proclením, činí:
Thajsko _BAR_ 35,2 % _BAR_ 37,6 % _BAR_ 37,6 % _BAR_ 39,7 % _BAR_ 39,7 % _BAR_ 8851 _BAR_
Článek 3
V nařízení (ES) č. 763/2000 se v článku 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Aniž je dotčen odstavec 1, s výjimkou tvarovek vyrobených a vyvezených Chup Hsin Enterprise Co. Ltd, Rigid Industries Co. Ltd a Niang Hong Pipe Fittings Co. Ltd, pokud dovozy tvarovek odeslaných z čínské provincie Tchaj-wan podléhají platbě ochranného dodatečného cla podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1694/2002 [*] Úř. věst. L 261, 28.9.2002, s. 1., sazba antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu vyplaceně na hranice Společenství před proclením, činí: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba AD cla použitelná, když je splatné ochranné dodatečné clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
do 28. 3. 03 _BAR_ 29. 3. 03 až 28. 9. 03 _BAR_ 29. 9. 03 až 28. 3. 04 _BAR_ 29. 3. 04 až 28. 9. 04 _BAR_ 29. 9. 04 až 28. 3. 05 _BAR_
Článek 4
V nařízení (ES) č. 1514/2002 se v článku 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Bez ohledu na odstavec 2, pokud dovozy dotyčných výrobků podléhají platbě ochranných dodatečných cel podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1694/2002 [*] Úř. věst. L 261, 28.9.2002, s. 1., sazba definitivního antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu vyplaceně na hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyrobené uvedenými firmami následující:
Slovensko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ A999" _BAR_
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 28. března 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 780/2003
ze dne 7. května 2003
o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 0206 29 91 (od 1. července 2003 do 30. června 2004)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace vyžaduje, aby Společenství otevřelo roční dovozní kvótu pro 53000 tun zmrazeného hovězího masa kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla ke kvótě pro rok 2003/2004 počínající 1. červencem 2003.
(2) Správa kvóty pro rok 2002/2003 probíhala v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 954/2002 o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991 (od 1. července 2002 do 30. června 2003) [3].
Tato ustanovení zejména stanovila přísnější kritéria pro účast tak, aby se předcházelo registraci fiktivních hospodářských subjektů.
Kromě toho se uvedená přísnější pravidla používání dovozních licencí stala překážkou spekulativnímu obchodu s licencemi.
(3) Zkušenosti získané z uplatňování těchto pravidel byly kladné a proto by podobná pravidla měla být stanovena pro kvótový rok 2003/04, včetně rozdělení kvóty na subkvótu I vyhrazenou pro tradiční dovozce a subkvótu II určenou k rozdělení na žádost hospodářských subjektů schválených členskými státy.
(4) Pro současné zabezpečení stability obchodu se zmrazeným hovězím masem při zajištění postupného nárůstu podílu kvóty otevřené pro všechny skutečné obchodníky s hovězím masem je vhodné zvýšit množství přidělované v rámci subkvóty II.
(5) Subkvóta I by měla být od počátku rozdělována v podobě dovozních práv pro aktivní dovozce na základě příslušných celních dokumentů, které dokazují, že tito dovozci dováželi hovězí maso v rámci kvóty stejného druhu v posledních třech kvótových letech.
V určitých případech by mohla administrativní chyba příslušného vnitrostátního orgánu omezit přístup obchodníků k této části kvóty.
Měla by být přijata opatření k nápravě veškerých případných škod.
(6) Hospodářské subjekty, které mohou prokázat, že se skutečně účastní dovozu nebo vývozu hovězího masa z třetích zemí nebo do nich, by měly mít možnost požádat o schválení v rámci subkvóty II.
Prokázání této časti vyžaduje, aby byly předloženy důkazy o nedávném dovozu určitého významu.
(7) V případě, že existují zjevné důvody k podezření, že o registraci požádaly fiktivní hospodářské subjekty, měly by členské státy přikročit k podrobnějšímu přezkoumání žádostí.
(8) Pro případy, kdy o registraci požádaly fiktivní hospodářské subjekty nebo bylo schválení uděleno na základě padělaných nebo podvodných dokumentů, by měly být stanoveny sankce.
(9) Pro kontrolu kritérií pro účast na rozdělení kvóty musí být žádosti podány v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán do národního registru DPH.
(10) Aby byl zajištěn trvalý přístup ke kvótě, měla by správa subkvóty II probíhat pololetně, se současným přezkoumáváním žádostí o licence podaných schválenými dovozci.
(11) Aby se předešlo spekulacím, měl by být hospodářským subjektům, které se již nezabývají obchodem s hovězím masem, zamítnut přístup ke kvótě a pro každého žadatele by měla být stanovena jistota týkající se dovozních práv podle subkvóty I. Jistota by měla být stanovena na poměrně vysoké úrovni a měla by být vyloučena možnost převodu dovozních licencí.
(12) Aby byl zajištěn rovnější přístup k subkvótě II pro všechny schválené hospodářské subjekty, může každý žadatel požádat o stanovení nejvyššího množství.
(13) Aby byly hospodářské subjekty povinny požádat o dovozní licence na všechna přidělovaná dovozní práva, mělo by být stanoveno, že tato povinnost představuje zásadní požadavek ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1932/1999 [5].
(14) Řádná správa dovozní kvóty vyžaduje, aby držitel licence byl skutečným dovozcem. Proto by se takový dovozce měl aktivně účastnit nákupu, přepravy a dovozu dotyčného hovězího masa.
Předložení důkazu o těchto činnostech by proto mělo být zásadním požadavkem ohledně jistoty týkající se licence.
(15) Náklady spojené s nákupem a přepravou malých zásilek od dodavatele ze třetí země by mohly být nadměrně vysoké a mohly by odrazovat od použití licence.
Proto je vhodné umožnit dovoz malého množství z celních skladů a zajistit z toho vyplývající odchylky, pokud jde o uvolnění jistoty.
(16) Na dovozní licence podle tohoto nařízení se použijí nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněné nařízením Komise č. 325/2003 [7], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [8] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 118/2003 [9].
(17) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I Kvóta
Článek 1
1. Pro období od 1. července 2003 do 30. června 2004 se otevírá celní kvóta v celkové výši 53000 tun, vyjádřená v hmotnosti vykostěného masa, pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991.
Pořadové číslo celní kvóty je 09.4003.
2. Pro účely výše uvedené kvóty odpovídá 100 kilogramů nevykostěného masa 77 kilogramům vykostěného masa.
3. Pro účely tohoto nařízení se "zmrazeným masem" rozumí maso, které je zmrazené a při vstupu na celní území Společenství má vnitřní teplotu –12 °C nebo nižší.
4. Valorické clo společného celního sazebníku uplatňované v rámci kvóty uvedené v odstavci 1 činí 20 %.
5. Kvóta uvedená v odstavci 1 se rozdělí do dvou subkvót:
- subkvóta I ve výši 18550 tun,
- subkvóta II ve výši 34450 tun.
ČÁST II Subkvóta I
Článek 2
Hospodářské subjekty ze Společenství mohou požádat o dovozní práva v celkové výši 18550 tun na základě jimi dovezených množství podle nařízení Komise (ES) č. 995/1999 [10], (ES) č. 980/2000 [11] a (ES) č. 1080/2001 [12].
Členské státy však mohou jako referenční množství uznat dovozní práva podle pořadového čísla 09.4003 pro předcházející kvótový rok, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního orgánu, na která by však měl hospodářský subjekt nárok.
Článek 3
1. Žádosti o dovozní práva jsou platné pouze ze strany hospodářských subjektů zapsaných v národním registru DPH.
2. Hospodářské subjekty, které k 1. lednu 2003 ukončily činnost v odvětví hovězího a telecího masa, nejsou způsobilé pro přidělení podle článku 2.
3. Společnost, která vznikla fúzí společností, z nichž každá měla referenční dovozy podle článku 2, může tyto referenční dovozy použít jako základ své žádosti podle uvedeného článku.
4. Důkazy o dovozu se předkládají pouze prostřednictvím celních dokladů o propuštění do volného oběhu, řádně potvrzených celními úřady.
Členské státy mohou přijímat kopie výše uvedených dokumentů, řádně ověřené příslušnými orgány.
Článek 4
1. Žádosti o dovozní práva s přiloženými doklady uvedenými v čl. 3 odst. 4 se doručí příslušnému orgánu v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán v národním registru DPH, do 13.00 bruselského času dne 23. května 2003.
Všechna množství uváděná jako referenční množství za použití článku 2 představují dle potřeby dovozní práva, o která byla podána žádost za použití čl. 1 odst. 2.
2. Po ověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi do 6. června 2003 seznam žadatelů v rámci této subkvóty, obsahující zejména jejich jména a adresy a množství masa splňující podmínky pro dovoz během dotyčného referenčního období.
3. Oznámení údajů uvedených v odstavci 2, včetně nulových, se zasílají faxem za použití formulářů uvedených v příloze I.
Článek 5
Komise co nejdříve rozhodne, v jakém rozsahu lze přidělit dovozní práva v rámci této subkvóty.
Pokud jsou požadovaná dovozní práva vyšší než množství uvedená v článku 2, stanoví Komise odpovídající koeficient snížení.
Článek 6
1. Aby byla žádost o dovozní práva platná, musí k ní být přiložena jistota ve výši 6 EUR za 100 kilogramů čisté hmotnosti.
2. Pokud v důsledku použití koeficientu snížení uvedeného v článku 5 dojde k tomu, že je přiděleno méně dovozních práv, než o kolik bylo požádáno, bude složená jistota v poměrné výši bez prodlení uvolněna.
3. Žádost o jednu nebo více dovozních licencí v celkové výši přidělených dovozních práv představuje zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 7
1. Dovoz přidělených množství je podmíněn předložením jedné nebo více dovozních licencí.
2. Žádosti o licenci lze podat pouze v členském státě, kde žadatel žádal o dovozní práva v rámci subkvóty I a kde tato práva získal.
Každé vystavení dovozní licence vede k odpovídajícímu snížení získaných dovozních práv.
3. V žádostech o licence a v licencích se uvede:
a) v kolonce 20 jeden z následujících údajů:
- Carne de vacuno congelada [Reglamento (CE) no 780/2003] (subcontingente I)
- Frosset oksekød (forordning (EF) Nr. 780/2003) (delkontingent I)
- Gefrorenes Rindfleisch (Verordnung (EG) Nr. 780/2003) (Unterkontingent I)
- Κατεψυγ_BAR_ένο βόειο κρέας [κανόνισες (ΕΚ) αριθ.
780/2003] (υποποσόστωση Ι)
- Frozen meat of bovine animals (Regulation (EK) No 780/2003) (subquota I)
- Viande bovine congelée [Règlement (CE) no 780/2003] (sous-contingent I)
- Carni bovine congelate [Regolamento (CE) n. 780/2003] (sotto-contingente I)
- Bevroren rundvlees (Verordening (EG) Nr. 780/2003) (deelcontingent I)
- Carne de bovino congelada [Regulamento (CE) n.o 780/2003] (subcontingente I)
- Jäädytettyä naudanlihaa (asetus (EY) N:o 780/2003) (osakiintiö I)
- Fryst kött av nötkreatur (förordning (EG) Nr. 780/2003) (delkvot I);
b) v kolonce 16 jedna z následujících skupin kódů KN:
- 02021000, 020220,
- 020230, 02062991.
ČÁST III Subkvóta II
Článek 8
Žádosti o dovozní licence pro subkvóty II v celkové výši 34450 tun mohou podávat pouze hospodářské subjekty, které byly pro tyto účely předem schváleny příslušným orgánem v členském státě, ve kterém jsou zapsány v registru DPH.
Orgán může každému schválenému hospodářskému subjektu přidělit schvalovací číslo.
Článek 9
1. Souhlas může být udělen hospodářskému subjektu, který u příslušného úřadu do 13.00 bruselského času dne 23. května 2003 podá žádost, ke které bude přiložen doklad prokazující, že:
a) subjekt v letech 2001 a 2002 na svůj účet prováděl obchodní činnost spočívající v dovozu nebo vývozu hovězího masa kódů KN 0201, 0202 nebo 02062991 do Společenství či ze Společenství;
b) v rámci své činnosti:
- dovezl v průběhu dvou daných let nejméně 100 tun takového hovězího masa vyjádřeného v hmotnosti produktů nebo
- dovezl v průběhu dvou daných let nejméně 220 tun takového hovězího masa vyjádřeného v hmotnosti produktů, nejméně ve dvou operacích za rok.
Hospodářské subjekty, které k 1. lednu 2003 ukončily činnost v odvětví hovězího a telecího masa, nejsou schváleny pro účely této subkvóty.
2. K prokázání obchodní činnosti na svůj účet podle odst. 1 písm. a) předloží hospodářský subjekt doklady v podobě obchodních faktur a oficiálních účtů, jakož i jiných dokumentů prokazujících ke spokojenosti členských států, že požadovaná obchodní činnost je spojena výhradně s dotyčným žadatelem.
3. Důkazy o dovozu nebo vývozu se předkládají pouze prostřednictvím celních dokladů o propuštění do volného oběhu nebo vývozních dokladů řádně potvrzených celními úřady.
Členské státy mohou přijímat kopie výše uvedených dokumentů, řádně ověřené příslušnými orgány.
Pro účely odst. 1 písm. a) a b) lze hovězí maso použité jako referenční množství v rámci subkvóty I deklarovat jako referenční množství v rámci subkvóty II.
4. Členské státy přezkoumají a ověří platnost předložených dokumentů.
5. Členské státy ověří, zda žadatelé nejsou osoby ve spojení ve smyslu článku 143 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [13], pokud:
- v důkazech o dovozu nebo vývozu uvedených v odstavci 3 jsou zapsáni dva nebo více žadatelů se stejnou poštovní adresou nebo
- v okamžiku podání žádosti jsou dva nebo více žadatelů registrováni pro účely DPH na stejné poštovní adrese nebo
- členské státy mají důvody k podezření, že žadatelé jsou ve spojení prostřednictvím vedení, zaměstnanců nebo činností.
V případě, že jsou v důsledku toho zjištěni žadatelé ve spojení, budou všechny dotyčné žádosti zamítnuty, pokud dotyční žadatelé nebudou schopni poskytnout další pro příslušný orgán uspokojivé důkazy o tom, že jsou navzájem nezávislí, pokud jde o vedení, zaměstnance a veškerou činnost týkající se jejich obchodní nebo technické činnosti.
6. Pokud má členský stát při použití článku 5 důvody k podezření, že žadatel je prostřednictvím vedení, zaměstnanců nebo činností ve spojení s žadatelem v jiném členském státě, oba členské státy vzájemně ověří, zda existuje spojení ve smyslu článku 143 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Pro tento účel členské státy vypracují seznam žadatelů obsahující jejich jméno a adresu, který bude zaslán Komisi faxem do 31. května 2003.
Seznamy, které obdrží, Komise následně rozešle všem členským státům.
7. Společnost, která žádá o schválení a vznikla fúzí společností, z nichž každá byla oprávněna podat žádost podle odstavců 1 až 3, požívá stejná práva jako společnosti, ze kterých vznikla.
Článek 10
1. Příslušný orgán vyrozumí žadatele o výsledku schvalovacího řízení do 21. června 2003 a současně zašle Komisi seznam obsahující jméno a adresu každého schváleného hospodářského subjektu.
2. Pokud se následně zjistí, že schválení bylo založeno na padělaném nebo podvodném dokumentu, bude schválení odejmuto spolu s veškerými výhodami již na jeho základě udělenými.
Článek 11
Pouze hospodářské subjekty schválené v souladu s článkem 10 mohou požádat o dovozní licence v rámci subkvóty II v období od 1. července 2003 do 30. června 2004.
Článek 12
1. Žádosti o licence lze podat pouze v členském státě, ve kterém byl žadatel schválen, a každý ze schválených žadatelů může podat pouze jednu žádost za období.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost za období, jsou všechny takové žádosti nepřípustné.
2. Žádost o licenci lze podat v těchto dvou obdobích:
- od 1. do 4. července 2003 a
- od 5. do 8. ledna 2004.
V každém z obou období je k dispozici množství 17225 tun.
Avšak v případě, že celkové množství, o které je požádáno v prvním období, je nižší nežli množství, které je k dispozici, připočte se zbytkové množství k množství pro druhé období.
Žádná jednotlivá žádost nepřesáhne 5 % množství, které je k dispozici pro dotyčné období.
3. Do pátého pracovního dne po konci období pro podání žádostí členský stát uvědomí Komisi o podaných žádostech.
Oznámení údajů, včetně nulových, se zasílají faxem za použití vzoru uvedeného v příloze II.
4. Komise co nejdříve rozhodne, v jakém rozsahu může být žádostem vyhověno.
Pokud jsou množství uvedená v žádostech vyšší než množství, která jsou v daném půlroce k dispozici, stanoví Komise odpovídající koeficient snížení.
Členské státy vydají licence nejpozději do pěti pracovních dnů po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
5. V žádostech o licence a v licencích se uvede:
a) v kolonce 20 jeden z následujících údajů:
- Carne de vacuno congelada [Reglamento (CE) no 780/2003] (subcontingente II)
- Frosset oksekød (forordning (EF) Nr. 780/2003) (delkontingent II)
- Gefrorenes Rindfleisch (Verordnung (EG) Nr. 780/2003) (Unterkontingent II)
- Κατεψυγένο βόειο κρέας [κανόνισες (ΕΚ) αριθ.
780/2003] (υποποσόστωση II)
- Frozen meat of bovine animals (Regulation (EK) No 780/2003) (subquota II)
- Viande bovine congelée [Règlement (CE) no 780/2003] (sous-contingent II)
- Carni bovine congelate [Regolamento (CE) n. 780/2003] (sotto-contingente II)
- Bevroren rundvlees (Verordening (EG) Nr. 780/2003) (deelcontingent II)
- Carne de bovino congelada [Regulamento (CE) n.o 780/2003] (subcontingente II)
- Jäädytettyä naudanlihaa (asetus (EY) N:o 780/2003) (osakiintiö II)
- Fryst kött av nötkreatur (förordning (EG) Nr. 780/2003) (delkvot I);
b) v kolonce 16 jedna z následujících skupin kódů KN:
- 02021000, 020220,
- 020230, 02062991.
ČÁST IV Společná ustanovení
Článek 13
Pro účely uplatňování režimu stanoveného v tomto nařízení podléhá zmrazené maso dovezené na celní území Společenství podmínkám stanoveným v čl. 17 odst. 2 písm. f) směrnice Rady 72/462/EHS [14].
Článek 14
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95.
2. Bez ohledu na čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1291/2000 jsou dovozní licence vydané podle tohoto nařízení nepřevoditelné a udělují právo na využití celní kvóty pouze v případě, že uvádějí stejné jméno a adresu, jaké jsou zapsány u příjemce v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, které je k nim přiloženo.
3. Podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se v případě všech dovážených množství, která jsou vyšší než množství uvedená v dovozních licencích, uplatní v plné výši clo společného celního sazebníku platné ke dni přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu.
4. Dovozní licence jsou platné 180 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000. Žádná licence však nebude platná po 30. červnu 2004.
5. Jistota za dovozní licenci činí 120 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Jistotu žadatel skládá při podání žádosti o licenci. Pokud nejsou za použití čl.
12 odst. 4 žádosti o licence přijaty v plné výši, bude složená jistota v poměrné výši bez prodlení uvolněna.
6. Bez ohledu na ustanovení oddílu 4 hlavy III nařízení (ES) č. 1291/2000 nebude jistota uvolněna, dokud nebude předložen důkaz o tom, že držitel licence byl obchodně a logisticky odpovědný za nákup, přepravu a odbavení dotyčného množství masa k volnému oběhu.
Takový důkaz obsahuje minimálně:
a) originál obchodní faktury, kterou prodávající nebo jeho zástupce, oba usazení ve třetí zemi vývozu, vystaví na jméno držitele licence, a důkaz o platbě držitele licence nebo o tom, že držitel licence otevřel neodvolatelný dokumentární akreditiv ve prospěch prodávajícího;
b) nákladní list nebo případně silniční nebo letecký přepravní doklad vystavený na jméno držitele licence a na dotyčné množství;
c) výtisk č. 8 formuláře IM 4, obsahující jako jediný údaj v kolonce 8 jméno a adresu držitele licence;
d) důkaz o platbě cla provedené držitelem licence nebo na jeho účet.
7. Bez ohledu na ustanovení odstavce 6 může každý držitel licence během první a druhé poloviny každého kvótového roku a do množství 10 tun za příslušný půlrok odbavit k volnému oběhu podle tohoto nařízení maso, které bylo dříve uskladněno v režimu celních skladů Společenství.
V takovém případě lze obchodní fakturu uvedenou v první odrážce odstavce 6 a přepravní dokumenty uvedené ve druhé odrážce odstavce 6 nahradit originálem obchodní faktury, kterou na jméno držitele licence vystaví vlastník masa dosud neodbaveného k volnému oběhu.
Kromě toho musí držitel licence předložit důkaz o zaplacení takové faktury.
8. Všechny důkazy vyžadované k uvolnění jistoty za licenci, včetně důkazů požadovaných v čl. 35 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1291/2000, se předkládají příslušným orgánům ve lhůtách stanovených v první odrážce čl. 35 odst. 4 písm. a) a v čl. 35 odst. 4 písm. c) uvedeného nařízení.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 782/2003
ze dne 14. dubna 2003
o zákazu organických sloučenin cínu na plavidlech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je vážně znepokojeno škodlivými účinky organických sloučenin cínu užívaných na plavidlech jako protihnilobné přípravky na životní prostředí, zejména nátěry tributyltinem (dále jen TBT).
(2) Mezinárodní úmluva o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech (dále jen "úmluva AFS") byla přijata dne 5. října 2001 na diplomatické konferenci (dále jen "konference AFS"), konané pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (dále jen "IMO") za účasti členských států Společenství.
(3) Úmluva AFS je rámcová úmluva, která v souladu s řádně definovanými postupy a s patřičným ohledem na zásadu předběžné opatrnosti vyjádřenou v prohlášení z Ria o životním prostředí a rozvoji umožňuje zakázat používání škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech.
(4) V tomto okamžiku úmluva AFS zakazuje pouze používání organických sloučenin cínu na plavidlech.
(5) V úmluvě AFS jsou stanoveny tyto pevné lhůty: 1. leden 2003 pro zákaz používání organických sloučenin cínu na plavidlech a 1. leden 2008 pro zákaz výskytu organických sloučenin cínu na plavidlech.
(6) Úmluva AFS vstoupí v platnost až 12 měsíců pro své ratifikaci nejméně 25 státy, které zastupují alespoň 25 % světové tonáže.
(7) Členské státy by měly úmluvu AFS ratifikovat co nejdříve.
(8) Členským státům má být umožněno co nejlepší výchozí postavení pro rychlou ratifikaci úmluvy AFS.
Odstraněny mají být všechny překážky, které by mohly ratifikaci bránit.
(9) Konference AFS, vědoma si, že čas zbývající do 1. ledna 2003 nemusí být dostatečný pro vstup úmluvy AFS k uvedenému dni v platnost, a přejíce si, aby organické sloučeniny cínu skutečně přestaly být od 1. ledna 2003 v lodní dopravě používány, požádala ve své rezoluci č. 1 členské státy IMO, aby učinily vše nutné pro přípravu provedení úmluvy AFS jako naléhavé záležitosti, a vyzvala dotyčný průmyslová odvětví, aby k tomuto dni přestaly organické sloučeniny cínu uvádět na trh, prodávat a používat.
(10) Komise okamžitě následně po konferenci AFS přijala směrnici Komise 2002/62/ES ze dne 9. července 2002, kterou se podeváté přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění některých nebezpečných látek a přípravků na trh a jejich používání (organické sloučeniny cínu) [4], s cílem zakázat od 1. ledna 2003 uvádění organických sloučenin cínu na trh a jejich užívání v protihnilobných přípravcích na všech plavidlech bez ohledu na jejich délku.
(11) S ohledem na rezoluci konference AFS č. 1 jsou nezbytné další kroky pro provedení opatření týkajících se organických sloučenin cínu, aby ke dni stanoveném úmluvou AFS bylo dosaženo všeobecného zákazu nátěrů TBT užívaných na plavidlech v celém Společenství a v okolních mořích.
(12) Nařízení je vhodným právním nástrojem, protože přímo a v krátkém časovém rámci ukládá vlastníkům plavidel a členským státům přesné požadavky, které mají být ve Společenství provedeny ve stejnou dobu a stejným způsobem.
Toto nařízení, které má výlučně usilovat o zákaz organických sloučenin cínu, však nemá zdvojovat úmluvu AFS.
(13) Tímto nařízením nemají být dotčena omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (organických sloučenin cínu), která stanoví směrnice 76/769/EHS [5].
(14) Nejistota ohledně úplného zákazu aktivních nátěrů TBT by na úrovni Společenství neměla přetrvávat; celosvětový průmysl lodní dopravy, který musí plánovat údržbu svých plavidel, musí být jasně a včas informován, že od 1. ledna 2008 nebudou plavidla s nátěrem aktivního TBT na svých trupech do přístavů Společenství vpuštěna.
(15) Třetí země, zejména pokud nemohou mít prospěch z přidané hodnoty nadnárodního nařízení, by mohly mít právně-technické potíže, až by svými vnitrostátními právními předpisy ukládaly zákaz používat nátěry TBT na svých plavidlech ode dne, kdy zákaz obsažený v tomto nařízení nabude účinku.
Uplatňování zákazu, který je obsažen v tomto nařízení a který se týká používání nátěrů TBT, by proto mělo být pozastaveno pro plavidla plující pod vlajkou třetích států na přechodné období ode dne 1. července 2003 do dne vstupu úmluvy AFS v platnost.
(16) Státy vlajky, které zakázaly užívání nátěrů TBT na svých plavidlech, mají hospodářský zájem na tom, aby úmluva AFS vstoupila v platnost co nejdříve, za účelem zajištění celosvětově rovných podmínek hospodářské soutěže.
Toto nařízení, které všem plavidlům plujícím pod vlajkou členského státu přikazuje, aby co nejdříve přestaly používat nátěry TBT, má být pro státy vlajky podnětem k ratifikaci úmluvy AFS.
(17) Definice používané v tomto nařízení a požadavky ukládané tímto nařízením se mají co možno nejvíce zakládat na definicích a požadavcích úmluvy AFS.
(18) Aby se zajistilo uplatňování tohoto nařízení na mořské plošiny, mělo by se toto nařízení vztahovat rovněž na plavidla provozovaná pod pravomocí členského státu.
Nemá být použito pro jakékoliv válečné lodě nebo jiná státní plavidla, protože nakládání s těmito plavidly je dostatečně kryto úmluvou AFS.
(19) Uložení zákazu používat od 1. července 2003 aktivní nátěr TBT u všech plavidel, která jsou oprávněna plout po vlajkou členského státu a jejichž protihnilobný přípravek je používán, měněn nebo nahrazován po tomto dni, má být pro průmysl lodní dopravy podnětem k uplatňování doporučení, které je obsaženo v rezoluci č. 1 konference AFS.
(20) Je vhodné stanovit stejný způsob prohlídek a udělování osvědčení jako ten, který je stanovený úmluvou AFS.
Podle tohoto nařízení mají být všechna plavidla o hrubé prostornosti 400 a více prohlížena bez ohledu na plavbu, kterou podnikají, zatímco plavidla dlouhá 24 metrů a více, ale o hrubé prostornosti nižší než 400, mají mít pouze prohlášení o shodě s tímto nařízením nebo s úmluvou AFS.
Společenství má mít právo zavést pro tato plavidla harmonizovaný způsob prohlídek, jestliže se to později ukáže nezbytné.
(21) Pro plavidla o délce menší než 24 metrů není nutno požadovat zvláštní prohlídku nebo prohlášení, protože tato plavidla, hlavně rekreační čluny a rybářská plavidla, budou dostatečně zahrnuta do ustanovení směrnice 76/769/EHS.
(22) Osvědčení a doklady vydané v souladu s tímto nařízením by měly být uznávány, stejně jako osvědčení AFS a prohlášení AFS vydaná smluvními stranami úmluvy AFS.
(23) Jestliže úmluva AFS nevstoupí v platnost do 1. ledna 2007, měla by být Komisi zmocněna přijmout vhodná opatření, včetně prostředků kontroly jejich provádění, na jejichž základě by plavidla plující pod vlajkou třetího státu mohla prokázat dodržování tohoto nařízení.
(24) Nejvhodnější způsob kontroly plnění zákazu nátěrů TBT na plavidlech a plnění požadavků úmluvy AFS je ten, který je stanoven směrnicí Rady 95/21/ES o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [6], přičemž tato směrnice by měla být ve vhodnou dobu poměněna.
Vzhledem ke zvláštní oblasti působnosti uvedené směrnice by měly být rovnocenné předpisy použity pro plavidla, která v přechodném období plují pod vlajkou členského státu.
(25) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(26) K posouzení pokroku při dosahování cíle tohoto nařízení by měla Komise podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu a navrhnout, pokud bude třeba, vhodné úpravy tohoto nařízení.
(27) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost tak, aby co možná nejdříve umožnilo účinný zákaz organických sloučenin cínu na plavidlech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je snížit nebo vyloučit nepříznivé účinky na námořní prostředí a lidské zdraví, které jsou způsobovány organickými sloučeninami cínu působícími jako aktivní biocidy v protihnilobných přípravcích užívaných na plavidlech plujících pod vlajkou členského státu nebo provozovaných pod pravomocí členského státu a na lodích, která bez ohledu na svou vlajku vplouvají do přístavů členských států nebo z těchto přístavů vyplouvají.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "protihnilobným přípravkem" nátěr, barva, úprava vnějšího povrchu, vnější povrch nebo zařízení užívané k tomu, aby bylo ztíženo nebo zabráněno přilnutí nežádoucích organismů na plavidlo;
2. "hrubou prostorností" hrubá prostornost vypočítaná v souladu s předpisy pro měření prostornosti, které jsou obsaženy v příloze 1 Mezinárodní úmluvy o vyměřování lodí, 1969 nebo jakékoli následné smlouvě;
3. "délkou plavidla" délka plavidla podle definice v Mezinárodní úmluvě o nákladové značce ve znění protokolu z roku 1988 k této úmluvě nebo podle jakékoli následné smlouvy;
4. "plavidlem" konstrukce jakéhokoliv druhu provozovaná v námořním prostředí, včetně křídlových lodí, vznášedel, ponorných zařízení, plovoucích zařízení, pevných nebo plovoucích plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) a plovoucích výrobních, zásobovacích a vykládacích plošin (FPSO);
5. "úmluvou AFS" Mezinárodní úmluva o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech přijatá 5. října 2001, bez ohledu na to, zda vstoupila v platnost;
6. "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu se směrnicí Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [8];
7. "osvědčením AFS" osvědčení vydané plavidlům v souladu s přílohou 4 úmluvy AFS nebo v přechodném období osvědčení vydané v souladu s formulářem v příloze II tohoto nařízení, jestliže je vydáno státní správou členského státu nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem;
8. "prohlášením AFS" prohlášení vyhotovené podle přílohy 4 úmluvy AFS nebo v přechodném období prohlášení podepsané vlastníkem nebo jeho pověřeným zástupcem a vyhotovené v souladu s formulářem v příloze III tohoto nařízení;
9. "prohlášením o shodě AFS" doklad potvrzující shodu s přílohou 1 úmluvy AFS a vydaný uznaným subjektem jménem státní správy členského státu;
10. "přechodným obdobím" doba ode dne 1. července 2003 do dne vstupu úmluvy AFS v platnost.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na:
a) plavidla plující pod vlajkou členského státu,
b) plavidla neplující pod vlajkou členského státu, ale provozovaná v pravomoci členského státu, a
c) plavidla vplouvající do přístavů a příbřežních terminálů členského státu, ale neuvedená v písmenu a) nebo b).
2. Toto nařízení se nevztahuje na válečné lodě, pomocná válečná ani jiná plavidla vlastněná nebo provozovaná státem a v daném okamžiku užívaná pouze pro vládní a neobchodní účely.
Článek 4
Zákaz používání organických sloučenin cínu působících jako biocidy
Ode dne 1. července 2003 se organické sloučeniny cínu působící jako biocidy v protihnilobných přípravcích nesmějí používat ani znovu nepoužívat na plavidla.
Během přechodného období se však toto ustanovení vztahuje jen na plavidla uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b).
Článek 5
Zákaz výskytu organických sloučenin cínu působících jako biocidy na vnějších částech plavidel
1. Plavidla, která jsou ode dne 1. července 2003 oprávněna plout pod vlajkou členského státu a jejichž protihnilobný přípravek byl použit, změněn nebo nahrazen po tomto dni, nesmějí mít na svých trupech nebo vnějších částech a vnějším povrchu organické sloučeniny cínu, jestliže nemají nátěr zabraňující těmto sloučeninám vymývání z podkladového nevyhovujícího protihnilobného přípravku.
2. Plavidla uvedená v čl. 3 odst. 1 nesmějí mít ode dne 1. ledna 2008 na svých trupech nebo vnějších částech a vnějším povrchu organické sloučeniny cínu působící jako biocidy v protihnilobných přípravcích, nebo mohou mít nátěr zabraňující těmto sloučeninám vymývání z podkladového nevyhovujícího protihnilobného přípravku.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí pro pevné ani plovoucí plošiny, plovoucí zásobovací plošiny (FSU) ani plovoucí výrobní, zásobovací a vykládací plošiny (FPSO) vyrobené před 1. červencem 2003, které nebyly v suchém doku k tomuto dni nebo po tomto dni.
Článek 6
Prohlídky a osvědčení
1. Pro prohlídky a osvědčení plavidel plujících pod vlajkou členského státu se použijí tato ustanovení:
a) Plavidla o hrubé prostornosti 400 a více, kromě pevných nebo plovoucích plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) nebo plovoucích výrobních, zásobovacích a vykládacích plošin (FPSO), se ode dne 1. července 2003 prohlížejí a je jim vydáváno osvědčení v souladu s požadavky přílohy I předtím, než je plavidlo po prvé uvedeno do provozu, nebo jakmile jsou protihnilobné přípravky změněny nebo nahrazeny.
b) Plavidla o délce 24 metrů nebo více, ale o hrubé prostornosti menší než 400, kromě pevných nebo plovoucích plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) nebo plovoucích výrobních, zásobovacích a vykládacích plošin (FPSO), musí mít prohlášení AFS k prokázání souladu s články 4 a 5.
V případě potřeby může Komise postupem podle čl. 9 odst. 2 pro tato plavidla stanovit harmonizovaný postup prohlídek a udělování osvědčení.
c) Členské státy mohou stanovit vhodná opatření pro plavidla neuvedená v písmenech a) a b) s cílem zajistit dodržování tohoto nařízení.
2. Pro uznávání osvědčení, prohlášení AFS a prohlášení AFS o shodě se použijí tato ustanovení:
a) od 1. července 2003 uznají členské státy každé osvědčení AFS;
b) po uplynutí jednoho roku po dni uvedeném v písmenu a) uznají členské státy každé prohlášení AFS o shodě;
c) od 1. července 2003 uznají členské státy každé prohlášení AFS.
Tato prohlášení jsou doprovázena vhodnými doklady (jako je účet za barvy nebo faktura dodavatele) nebo obsahují vhodné potvrzení.
3. Jestliže úmluva AFS nevstoupí v platnost do dne 1. ledna 2007, přijme Komise postupem podle čl. 9 odst. 2 vhodná opatření s cílem umožnit plavidlům plujícím pod vlajkou třetího státu prokázat soulad se článkem 5.
Článek 7
Státní přístavní inspekce
Pro plavidla o hrubé prostornosti 400 a více plující pod vlajkou členského státu použijí členské státy během přechodného období kontrolní opatření, která jsou rovnocenná opatřením podle směrnice 95/21/ES.
Pokud jde o inspekce a zjišťování porušování předpisů, řídí se členské státy článkem 11 úmluvy AFS.
Pokud do dne 1. ledna 2007 nevstoupí úmluva AFS v platnost, stanoví Komise postupem podle čl. 9 odst. 2 vhodné postupy pro tyto kontroly.
Článek 8
Úpravy
Ke zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni, a zejména v Mezinárodní námořní organizaci (IMO), nebo ke zvýšení účinnosti tohoto nařízení na základě zkušeností lze postupem podle čl. 9 odst. 2 změnit odkazy na úmluvu AFS, na osvědčení AFS, na prohlášení AFS a na prohlášení AFS o shodě anebo přílohy tohoto nařízení včetně odpovídajících řídících zásad IMO vztahujících se k článku 11 úmluvy AFS.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí, zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí [9] (dále jen "COSS").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. COSS přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Vyhodnocení
Do dne 10. května 2004 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o stavu ratifikace úmluvy AFS a poskytne informaci o rozsahu, ve kterém jsou organické sloučeniny cínu působící jako biocidy v protihnilobných přípravcích na plavidlech stále používány na plavidlech, která neplují pod vlajkou členského státu a vplouvají do přístavů Společenství nebo z těchto přístavů vyplouvají.
Na základě této zprávy může Komise případně navrhnout změny s cílem zajistit, aby na plavidlech, která neplují pod vlajkou členského státu, byl urychleně snížen výskyt škodlivých protihnilobných sloučenin ve vodách v pravomoci členských států.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 787/2003
ze dne 8. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se stanoví odchylka od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2535/2001 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2302/2002 [4] mimo jiné stanoví v odvětví mléka a mléčných výrobků prováděcí pravidla pro dovozní režimy stanovené v evropských dohodách mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a některými středoevropskými a východoevropskými zeměmi na straně druhé.
Aby mohly být prováděny koncese stanovené rozhodnutími Rady 2003/263/ES [5], 2003/298/ES [6] a 2003/299/ES [7] o uzavření protokolů, kterými se upravují obchodní aspekty Evropských dohod zakládajících přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Polskou republikou, Českou republikou a Slovenskou republikou na straně druhé, je nezbytné otevřít nové dovozní celní kvóty nebo navýšit některé stávající kvóty.
(2) Dovozní kvóty stanovené nařízením (ES) č. 2535/2001 se v zásadě otevírají pouze 1. července a 1. ledna, a proto je třeba stanovit novou lhůtu pro podání žádostí o dovozní licence od 1. do 25. května 2003, jakož i odchylku od článků 6, 12, 14 a 16 uvedeného nařízení.
(3) Rozhodnutí Rady 2003/18/ES [8], které schválilo protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Rumunskem na straně druhé, s cílem přihlédnout k výsledkům jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích v zemědělství, zrušilo nařízení (ES) č. 2435/2000.
V nařízení (ES) č. 2535/2001 je proto třeba nahradit odkazy na uvedené nařízení.
(4) Nařízením Rady (ES) č. 2286/2002 [9], kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT), bylo zrušeno nařízení (ES) č. 1706/98. V nařízení (ES) č. 2535/2001 je proto třeba nahradit odkazy na uvedené nařízení.
12 první pododstavec nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že každý hospodářský subjekt může na tutéž kvótu podat pouze jednu žádost o licenci.
Výjimka je stanovena v případě kvót pro produkty pocházející z České republiky a Slovenské republiky, jejichž čísla kvót jsou stejná, protože tyto dvě země byly dříve jednou zemí.
Čísla kvót těchto zemí jsou od 1. května 2003 odlišná.
Tuto výjimku je tudíž třeba zrušit.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 312/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se ze strany Společenství provádějí celní předpisy stanovené v Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [10], stanoví správu kvóty č. 09.1924 podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě", v souladu s články 308a až 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterými se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 444/2002 [12]. Musí být stanoven režim pro dovozní licence v případech, kdy jsou kvóty spravovány tímto způsobem.
(7) V důsledku toho je třeba nařízení (ES) č. 2535/2001 změnit.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. v článku 5 se písmena b) a c) nahrazují tímto:
"b) kvót stanovených v nařízeních Rady (ES) č. 1151/2002 [13], (ES) č. 1361/2002 [14], (ES) č. 1362/2002 [15] a (ES) č. 1408/2002 [16] a v rozhodnutích Rady 2003/18/ES [17], 2003/263/ES [18], 2003/298/ES [19] a 2003/299/ES [20];
c) kvót stanovených v nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 [21];".
2. v článku 12 prvním pododstavci se zrušuje druhá věta;
3. v hlavě 2 se vkládá nová kapitola Ia, která zní:
"KAPITOLA IA DOVOZ V RÁMCI KVÓT SPRAVOVANÝCH V SOULADU S ČLÁNKY 308a až 308c NAŘÍZENÍ (EHS) č. 2454/93
Článek 19a
1. V případě kvóty stanovené v nařízení Rady (ES) č. 312/2003 [*] Úř. věst. L 46, 20.2.2003, s. 1. a uvedené v příloze VIIa tohoto nařízení se použijí články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Aniž je dotčena hlava II nařízení (ES) č. 1291/2000, dovoz v rámci kvót uvedených v odstavci 1 je podmíněn předložením dovozní licence.
3. Výše jistoty uvedená v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 10 eur na 100 kg čisté hmotnosti produktů.
V žádosti o licenci, jakož i v samotné licenci je v kolonce 16 uveden osmimístný kód KN.
Licence je platná pouze pro produkt označený uvedeným kódem.
Licence je platná ode dne skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 do konce třetího následujícího měsíce.
Licence se vydává nejpozději v pracovní den následujícím po dni, kdy byla žádost podána.
4. Použití snížené celní sazby podléhá předložení dokladu o původu vydaného podle přílohy III dohody s Chilskou republikou."
. 4. v čl. 20 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) v nařízení (ES) č. 2286/2002;".
5. příloha I se mění takto:
a) v části I. B se body 1, 2 a 3 nahrazují zněním přílohy I tohoto nařízení;
b) část I. C se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení;
6. část II. A přílohy II se nahrazuje zněním přílohy III tohoto nařízení.
7. příloha obsažená v příloze IV tohoto nařízení se vkládá jako příloha VIIa.
Článek 2
Pro kvóty otevřené dne 1. května 2003 a uvedené v bodech 1, 2 a 3 části B přílohy I nařízení (ES) č. 2535/2001 ve znění tohoto nařízení se použijí tato pravidla:
1. Odchylně od článku 6 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001 mohou být žádosti o dovozní licence podávány od 1. do 25. května 2003.
Žádost o licenci se vztahuje nejvýše na 10 % množství kvóty otevřené dne 1. května 2003 a nejméně na 10 tun.
2. Odchylně od článku 12 nařízení (ES) č. 2535/2001, hospodářské subjekty, které během lhůty pro podání od 1. do 10. ledna 2003 podaly žádost o dovozní licenci, mohou podat další žádost na stejnou kvótu na základě tohoto nařízení.
3. Čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2535/2001 se nepoužije.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. května 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 806/2003
ze dne 14. dubna 2003,
o přizpůsobení ustanovení týkajících se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovených v právních aktech Rady přijatých konzultačním postupem (kvalifikovaná většina), ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36, 37 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4] bylo nahrazeno rozhodnutí 87/373/EHS [5].
(2) Ustanovení týkající se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovená při provádění rozhodnutí 87/373/EHS, je třeba v souladu s prohlášením Rady a Komise [6] k rozhodnutí 1999/468/ES upravit tak, aby byla uvedena do souladu s články 3, 4 a 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(3) Uvedené prohlášení stanoví metody úpravy postupů projednávání ve výboru, která je automatická, pokud se netýká povahy výboru stanoveného v základním aktu.
(4) Lhůty stanovené v předpisech, které mají být upraveny, musí zůstat v platnosti.
Není-li stanovena žádná zvláštní lhůta pro přijetí prováděcích opatření, je vhodné stanovit tříměsíční lhůtu.
(5) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typu I, zavedeného rozhodnutím 87/373/EHS, je proto nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na poradní postup stanovený v článku 3 rozhodnutí 1999/468/ES.
(6) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIa a IIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na řídicí postup stanovený v článku 4 rozhodnutí 1999/468/ES.
(7) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIIa a IIIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na regulativní postup stanovený v článku 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(8) Toto nařízení se zaměřuje výlučně na úpravu postupů projednávání ve výboru.
Názvy výborů, jichž se tyto postupy týkají, byly v případě potřeby změněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o poradní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze I v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 2
Pokud jde o řídicí postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze II v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 3
Pokud jde o regulativní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze III v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 4
Odkazy na ustanovení předpisů uvedených v přílohách I, II a III se považují za odkazy na zmíněná ustanovení v jejich znění upraveném tímto nařízením.
Odkazy na dřívější názvy výborů učiněné v tomto nařízení se považují za odkazy na nové názvy.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 807/2003
ze dne 14. dubna 2003
o přizpůsobení ustanovení týkajících se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovených v právních aktech Rady přijatých konzultačním postupem (jednomyslnost), ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 93, 94, 269, 279 a 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Účetním dvorem ohledně nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5] bylo nahrazeno rozhodnutí 87/373/EHS [6].
(2) Ustanovení týkající se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovená při provádění rozhodnutí 87/373/EHS, je třeba v souladu s prohlášením Rady a Komise [7] k rozhodnutí 1999/468/ES upravit tak, aby byla uvedena do souladu s články 3, 4 a 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(3) Uvedené prohlášení stanoví metody úpravy postupů projednávání ve výboru, která je automatická, pokud se netýká povahy výboru stanoveného v základním aktu.
(4) Lhůty stanovené v předpisech, které mají být upraveny, musí zůstat v platnosti.
Není-li stanovena žádná zvláštní lhůta pro přijetí prováděcích opatření, je vhodné stanovit tříměsíční lhůtu.
(5) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typu I, zavedeného rozhodnutím 87/373/EHS, je proto nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na poradní postup stanovený v článku 3 rozhodnutí 1999/468/ES.
(6) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIa a IIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na řídicí postup stanovený v článku 4 rozhodnutí 1999/468/ES.
(7) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIIa a IIIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na regulativní postup stanovený v článku 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(8) Toto nařízení se zaměřuje výlučně na úpravu postupů projednávání ve výboru.
Názvy výborů, jichž se tyto postupy týkají, byly v případě potřeby změněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o poradní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze I v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 2
Pokud jde o řídicí postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze II v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 3
Pokud jde o regulativní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze III v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 4
Odkazy na ustanovení předpisů uvedených v přílohách I, II a III se považují za odkazy na zmíněná ustanovení v jejich znění upraveném tímto nařízením.
Odkazy na dřívější názvy výborů učiněné v tomto nařízení se považují za odkazy na nové názvy.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 808/2003
ze dne 12. května 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 12 odst. 5 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve dnech 16. a 17. ledna 2003 přijal Vědecký řídící výbor stanovisko týkající se bezpečnosti v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi při používání nízkokapacitních spalovacích a spoluspalovacích zařízení pro spalování materiálů živočišného původu, které mohou být nakaženy přenosnými spongiformními encefalopatiemi.
(2) Za účelem zohlednění tohoto stanoviska by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1774/2002 změněna, pokud jde o nízkokapacitní spalovací a spoluspalovací zařízení pro likvidaci jatečně upravených těl některých zvířat.
(3) Dále by se měly provést některé technické změny v přílohách nařízení (ES) č. 1774/2002, aby byly tyto přílohy uvedeny do většího souladu s články uvedeného nařízení a ujasněna pravidla použitelná pro řadu dalších produktů.
(4) Měla by se stanovit dodatečná pravidla pro čištění odpadních vod pocházejících ze zařízení, v nichž může existovat riziko mikrobiologické či jiné kontaminace v důsledku manipulace s materiály kategorie 1 nebo kategorie 2.
(5) Rovněž měla být opravena věcná chyba týkající se technických požadavků na zpracování vedlejších produktů metodou č. 2.
(6) Zákaz týkající se krmiv, který je stanoven v rozhodnutí Rady 2000/766/ES [2], zůstává nadále v platnosti, na zpracování bílkovin získaných ze savců by se však měly vztahovat méně přísné požadavky, má-li se z tohoto materiálu v důsledku tohoto zákazu stát výhradně odpad.
(7) Nařízení (ES) č. 1774/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změna nařízení (ES) č. 1774/2002
Nařízení (ES) č. 1774/2002 se mění takto:
1. ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) být využíváno pouze k neškodnému odstraňování mrtvých zvířat ze zájmového chovu a vedlejších produktů živočišného původu uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b) a v čl. 5 odst. 1 a v čl. 6 odst. 1, na které se nevztahuje směrnice 2000/76/ES";
2. v čl. 12 odst. 3 se vkládá nové písmeno h), které zní:
"h) splňovat podmínky stanovené v kapitole VII přílohy IV, jsou-li využívána k neškodnému odstraňování vedlejších produktů živočišného původu uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b)."
3. přílohy I až IX se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 809/2003
ze dne 12. května 2003
o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 týkajících se norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že musejí být zcela přepracovány předpisy Společenství týkající se vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, zejména zavádění řady přísných požadavků.
Uvedené nařízení dále stanoví, že mohou být přijata vhodná přechodná opatření.
(2) S přihlédnutím k přísnosti těchto požadavků by měla být pro členské státy stanovena přechodná opatření, aby měl průmysl dostatečný čas se přizpůsobit.
Navíc by měly být dále rozvíjeny alternativní metody sběru, přepravy, skladování, manipulace, zpracování a využití, jakož i likvidace vedlejších produktů živočišného původu.
(3) Z toho důvodu by měla být členským státům dočasně schválena odchylka, která by jim umožnila nadále povolovat provozovatelům, aby pro normy zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování používali vnitrostátní pravidla.
(4) Za tím účelem, aby se zamezilo ohrožení zdraví lidí a zvířat, by měly být během období používání přechodných opatření ve členských státech zachovány vhodné systémy kontrol.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylka týkající se zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování
1. V souladu s čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 a odchylně od částí A, C a D kapitoly II přílohy VI uvedeného nařízení mohou členské státy provozovatelům provozoven a zařízení, které jsou v souladu s vnitrostátními předpisy, až do 31. prosince 2004 přidělovat schválení pro používání těchto předpisů pro normy zpracování materiálu kategorie 3 nebo hnoje používaného v zařízeních na kompostování, pokud tyto předpisy:
a) zaručují celkové snížení patogenních původců;
b) používají se pouze v provozovnách a zařízeních, které tyto předpisy používaly ke dni 1. listopadu 2002, a
c) jsou v souladu s požadavky uvedenými v části B kapitoly II přílohy VI nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Zařízení na kompostování musí být vybaveno:
a) zařízením na sledování teploty v reálném čase;
b) přístroji pro zaznamenávání výsledků těchto měření a
c) odpovídajícím bezpečnostním systémem k zabránění nedostatečného ohřevu a
d) odpovídajícím vybavením pro očistu a dezinfekci vozidel a nádob při výstupu ze zařízení na kompostování.
3. Každé zařízení na kompostování musí mít vlastní laboratoř nebo využívat laboratoř externí.
Laboratoř musí být vybavena tak, aby mohla provádět nezbytné rozbory a musí být schválena příslušným orgánem.
Článek 2
Kontrolní opatření
Příslušný orgán přijme nezbytná opatření, aby ověřil, zda schválení provozovatelé provozoven a zařízení dodržují podmínky stanovené v článku 1.
Článek 3
Odebrání schválení a likvidace materiálu, který není v souladu s tímto nařízením
1. Jednotlivá schválení přidělená příslušným orgánem pro normy zpracování materiálu kategorie 3 nebo materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování se okamžitě a natrvalo odeberou všem provozovatelům, provozovnám či zařízením, kteří nedodržují podmínky stanovené tímto nařízením.
2. Příslušný orgán odebere všechna schválení přidělená podle prvního článku nejpozději do 31. prosince 2004.
Příslušný orgán přidělí konečné schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002 pouze tehdy, je-li na základě inspekcí ujištěn, že provozovny a zařízení uvedené v článku 1 splňují všechny požadavky uvedeného nařízení.
3. Všechen materiál, který neodpovídá požadavkům tohoto nařízení, se zlikviduje podle pokynů příslušného orgánu.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 810/2003
ze dne 12. května 2003
o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 týkajících se norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že musejí být zcela přepracovány předpisy Společenství týkající se vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, zejména zavádění řady přísných požadavků.
Uvedené nařízení dále stanoví, že mohou být přijata vhodná přechodná opatření.
(2) S přihlédnutím k přísnosti těchto požadavků by měla být pro členské státy stanovena přechodná opatření, aby měl průmysl dostatečný čas se přizpůsobit.
Navíc by měly být dále rozvíjeny alternativní metody sběru, přepravy, skladování, manipulace, zpracování a využití, jakož i likvidace vedlejších produktů živočišného původu.
(3) Z toho důvodu by měla být členským státům dočasně schválena odchylka, která by jim umožnila nadále povolovat provozovatelům, aby pro normy zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu používali vnitrostátní pravidla.
(4) Za tím účelem, aby se zamezilo ohrožení zdraví lidí a zvířat, by měly být během období používání přechodných opatření ve členských státech zachovány vhodné systémy kontrol.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylka týkající se zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu
1. V souladu s čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 a odchylně od částí A, C a D kapitoly II přílohy VI uvedeného nařízení mohou členské státy provozovatelům provozoven a zařízení, které jsou v souladu s vnitrostátními předpisy, až do 31. prosince 2004 přidělovat schválení pro používání těchto předpisů pro normy zpracování materiálu kategorie 3 nebo hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu, pokud tyto předpisy:
a) zaručují celkové snížení patogenních původců;
b) používají se pouze v provozovnách a zařízeních, které tyto předpisy používaly ke dni 1. listopadu 2002 a
c) jsou v souladu s požadavky uvedenými v části B kapitoly II přílohy VI nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Zařízení na výrobu bioplynu musí být vybaveno:
a) zařízením na sledování teploty v reálném čase;
b) přístroji pro kontinuální zaznamenávání výsledků těchto měření a
c) odpovídajícím bezpečnostním systémem k zabránění nedostatečného ohřevu a
d) odpovídajícím vybavením pro očistu a dezinfekci vozidel a nádob při výstupu ze zařízení na výrobu bioplynu.
3. Každé zařízení na výrobu bioplynu musí mít vlastní laboratoř nebo využívat laboratoř externí.
Laboratoř musí být vybavena tak, aby mohla provádět nezbytné rozbory, a musí být schválena příslušným orgánem.
Článek 2
Kontrolní opatření
Příslušný orgán přijme nezbytná opatření, aby ověřil, zda schválení provozovatelé provozoven a zařízení dodržují podmínky stanovené v článku 1.
Článek 3
Odebrání schválení a likvidace materiálu, který není v souladu s tímto nařízením
1. Jednotlivá schválení přidělená příslušným orgánem pro normy zpracování materiálu kategorie 3 nebo materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu se okamžitě a natrvalo odeberou všem provozovatelům, provozovnám či zařízením, kteří nedodržují podmínky stanovené tímto nařízením.
2. Příslušný orgán odebere všechna schválení přidělená podle prvního článku nejpozději do 31. prosince 2004.
Příslušný orgán přidělí konečné schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002 pouze tehdy, je-li na základě inspekcí ujištěn, že provozovny a zařízení uvedené v článku 1 splňují všechny požadavky uvedeného nařízení.
3. Všechen materiál, který neodpovídá požadavkům tohoto nařízení, se zlikviduje podle pokynů příslušného orgánu.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 811/2003
ze dne 12. května 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o zákaz opětovného použití ryb v rámci téhož druhu, zakopání nebo spálení vedlejších produktů živočišného původu a o některá přechodná opatření
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [2], a zejména na čl. 22 odst. 2, čl. 24 odst. 6 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví zákaz používání zpracovaných živočišných bílkovin získaných ze zvířat pro využití v krmivech pro zvířata téhož druhu.
Po konzultaci příslušného vědeckého výboru mohou být povoleny odchylky pro ryby.
(2) Dne 17. září 1999 přijal Vědecký řídící výbor stanovisko týkající se rizik spojených s opětovným použitím vedlejších produktů živočišného původu v rámci téhož druhu, pokud jde o šíření přenosných spongiformních encefalopatií u jiných zvířat než u přežvýkavců.
Ve dnech 6. a 7. března 2003 přijal rovněž stanovisko týkající se využití rybí moučky z volně žijících ryb v krmivech pro farmové ryby a opětovného použití ryb, pokud jde o riziko spojené s přenosnými spongiformními encefalopatiemi.
Vědecký výbor pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty přijal dne 26. února 2003 stanovisko týkající se využívání vedlejších produktů z ryb v akvakultuře.
Podle tohoto vědeckého stanoviska by mohlo být možné riziko spojené s opětovným použitím ryb sníženo, bude-li dodržována řada podmínek.
(3) V důsledku toho by měla být povolena odchylka od zákazu opětovného použití ryb v rámci téhož druhu podle nařízení (ES) č. 1774/2002.
Aby se zamezilo ohrožení zdraví lidí a zvířat, měly by se na tuto odchylku vztahovat určité odchylky.
(4) Měla by být přijata přechodná opatření, aby měl průmysl dostatečný čas přizpůsobit se těmto novým požadavkům.
(5) Ve dnech 16. a 17. ledna 2003 přijal Řídící vědecký výbor stanovisko týkající se bezpečnosti v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi při zakopávání nebo spalování materiálů živočišného původu, které mohou být přenosnými spongiformními encefalopatiemi nakaženy.
(6) Za účelem zohlednění tohoto stanoviska by měla být stanovena prováděcí opatření podle čl. 24 odst. 6 nařízení (ES) č. 1774/2002, aby se stanovila pravidla pro zakopávání nebo spalování materiálů živočišného původu.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přechodná opatření týkající se zákazu opětovného použití ryb v rámci téhož druhu
V souladu s čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 mohou členské státy až do 31. prosince 2003 nadále používat stávající normy a předpisy týkající se krmiv pro ryby, přičemž se mohou odchýlit od zákazu stanoveného v čl. 22 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, pokud jde o ryby.
Článek 2
Odchylka týkající se zákazu opětovného použití ryb v rámci téhož druhu
1. V souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1774/2002 se členským státům povoluje odchylka, pokud jde o využití zpracovaných živočišných bílkovin získaných z jatečně upravených těl nebo z částí jatečně upravených těl téhož druhu v krmivech pro ryby.
2. Odchylka stanovená v odstavci 1 se však nevztahuje na využití zpracovaných živočišných bílkovin získaných z farmových ryb téhož druhu v krmivech pro farmové ryby.
Článek 3
Vedlejší produkty z volně žijících ryb
Volně žijící ryby a vedlejší produkty z volně žijících ryb ulovených na volném moři nebo v jezerech mohou být využity
a) při výrobě krmiv pro ryby a
b) jako krmivo pro ryby.
Článek 4
Požadavky na krmiva pro farmové ryby
Ryby nebo vedlejší produkty z ryb a produkty z nich získané, které jsou určené pro využití jako krmiva pro farmové ryby v souladu s článkem 2, musejí odpovídat požadavkům stanoveným v příloze I.
Článek 5
Kontrolní opatření
Příslušný orgán přijme nezbytná opatření pro kontrolu
a) vhodného zpracování a využití krmiv, která obsahují zpracované živočišné bílkoviny získané z jatečně upravených těl nebo z částí jatečně upravených těl téhož druhu;
b) zvířat krmených pomocí krmiv uvedených v písmeni a), včetně přísného dohledu nad nákazovým statusem zvířat;
c) dodržování požadavků uvedených v příloze I.
Článek 6
Zneškodnění vedlejších produktů živočišného původu v případě výskytu choroby
1. Pokud příslušný orgán v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1774/2002 zamítne přepravu vedlejších produktů živočišného původu do nejbližšího spalovacího nebo zpracovatelského zařízení, může příslušný orgán povolit zneškodnění těchto vedlejších produktů
a) jako odpadu spálením nebo zakopáním v místě, z něhož pocházejí;
b) na schválené skládce v souladu se směrnicí 1999/31/ES nebo
c) jako odpadu spálením nebo zakopáním v místě, v němž je ohrožení zdraví lidí a zvířat a životního prostředí co nejmenší, za předpokladu, že se toto místo nachází v dostatečné vzdálenosti, aby měl příslušný orgán možnost předcházet ohrožení zdraví lidí a zvířat a životního prostředí.
2. Při spalování a zakopávání v místech uvedených v odst. 1 písm. a) a c) se zohlední vnitrostátní právní předpisy a pokyny a právní předpisy a pokyny Společenství týkající se životního prostředí a zdraví lidí.
3. Příslušný orgán dohlédne na spalování a zakopávání vedlejších produktů živočišného původu a přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že budou dodrženy požadavky stanovené v příloze II.
4. Pro účely tohoto nařízení se použije definice "spalování a zakopávání" uvedená v bodě A přílohy II.
Článek 7
Dohled nad vzdálenými oblastmi, které se využívají při spalování a zakopávání vedlejších produktů živočišného původu
Při zneškodnění vedlejších produktů živočišného původu pocházejících ze vzdálených oblastí v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1774/2002 zajistí příslušný orgán pravidelný dohled nad oblastmi, které byly zařazeny mezi oblasti vzdálené, aby zaručil, že budou dodrženy požadavky stanovené v příloze II tohoto nařízení.
Článek 8
Spalování a zakopávání včel a včelařských produktů
Pokud jde o včely a včelařské produkty, na které se vztahuje čl. 5 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 1774/2002, může příslušný orgán v případě potřeby rozhodnout, že budou zneškodněny jako odpad zakopáním nebo spálením na místě, pokud jsou přijata všechna opatření, kterými se zaručí, že zakopání nebo spálení neohrozí zdraví zvířat a lidí a životní prostředí, přičemž se zohlední vnitrostátní právní předpisy a pokyny a právní předpisy a pokyny Společenství týkající se zdraví lidí a životního prostředí.
Článek 9
Vedení záznamů
V případě spalování nebo zakopávání podle článků 6, 7 a 8 povede osoba, která je za spalování nebo zakopávání odpovědná, záznamy o
a) množstvích, kategoriích a druzích spálených nebo zakopaných vedlejších produktů živočišného původu;
b) datech a místech spalování nebo zakopávání.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 813/2003
ze dne 12. května 2003
o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o sběr, přepravu a zneškodňování zmetkových potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví celkovou revizi pravidel Společenství, která se týkají vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, včetně zavedení řady přísných opatření.
Kromě toho stanoví, že mohou být přijata vhodná přechodná opatření.
(2) S ohledem na přísnou povahu těchto požadavků je nezbytné stanovit pro členské státy přechodná opatření, aby byla průmyslu ponechána dostatečná doba na to, aby se přizpůsobil.
Kromě toho je třeba dále rozvíjet alternativní sběr, přepravu, uskladnění, manipulaci, zpracování a využití vedlejších produktů živočišného původu, jakož i metody zneškodnění těchto vedlejších produktů.
(3) V důsledku toho by měla být členským státům udělena jako dočasné opatření výjimka, která by jim umožnila schválit, aby provozovatelé pokračovali v používání vnitrostátních pravidel pro sběr, přepravu a zneškodňování zmetkových potravin živočišného původu.
(4) Za účelem zabránit riziku pro zdraví zvířat a veřejné zdraví by měly být pro členské státy zřízeny vhodné systémy kontroly pro období používání přechodných opatření.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výjimka týkající se sběru, přepravy a zneškodňování zmetkových potravin
1. Podle čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 a odchylně od čl. 6 odst. 2 bodu f) a článku 7 uvedeného nařízení mohou členské státy nejpozději do 31. prosince 2005 udělovat provozovatelům provozoven a zařízení jednotlivá schválení pro sběr, přepravu a zpracování zmetkových potravin uvedených v čl. 6 odst. 1 bodu f) uvedeného nařízení, pokud vnitrostátní pravidla:
a) zajišťují, aniž je dotčen odstavec 2 níže, že zmetkové potraviny nejsou smíchány s materiály kategorie 1 a 2, a
b) splňují zbytek požadavků nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Smíchání zmetkových potravin s materiály kategorie 1 nebo 2 však může být povoleno, pokud je materiál odeslán do spalovacího zařízení nebo zpracovatelského zařízení v kategorii 1 nebo 2 před tím, než je zneškodněn jako odpad spálením, spoluspálením nebo na skládce v souladu s právem Společenství.
3. Pokud jsou zmetkové potraviny odeslány za účelem zneškodnění jako odpad na schválené skládce, měla by být přijata všechna nezbytná opatření k zajištění, že zmetkové potraviny nejsou smíchány s nezpracovaným materiálem živočišného původu uvedeným v článcích 4 a 5 a v čl. 6 odst. 1 písm. a) až e) a g) až k).
Článek 2
Kontrolní opatření
Příslušný orgán přijme všechna nezbytná opatření ke kontrole, že schválení provozovatelé provozoven a zařízení plní podmínky stanovené v článku 1.
Článek 3
Odnětí schválení a zneškodnění materiálu, který nevyhovuje tomuto nařízení
1. Jednotlivá schválení příslušným orgánem pro sběr, přepravu a zneškodňování zmetkových potravin živočišného původu musí být okamžitě a trvale odejmuta s ohledem na všechny provozovatele, provozovny nebo zařízení, pokud již nesplňují podmínky stanovené v tomto nařízení.
2. Příslušný orgán musí nejpozději do 31. prosince 2005 odejmout veškerá schválení udělená podle článku 1.
Příslušný orgán neudělí konečné schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002, pokud není na základě svých inspekcí přesvědčen o tom, že provozovny a zařízení uvedené v článku 1 splňují všechny požadavky uvedeného nařízení.
3. Veškerý materiál, který nevyhovuje požadavkům tohoto nařízení, se zneškodní v souladu s pokyny příslušného orgánu.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 814/2003
ze dne 8. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2501/2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od vstupu nařízení (ES) č. 2501/2001 [1] v platnost dnem 1. ledna 2002 bylo shledáno, že toto nařízení vyžaduje některé změny.
(2) Zejména by mělo být zavedeno zvláštní ustanovení, podle kterého by jakákoli zvýhodněná země, která čelí závažné hospodářské a finanční krizi, mohla být osvobozena z odstupňování nových odvětví.
Vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení (ES) č. 2501/2001 týkající se odvětví nemohou být použita v případě produktů, kterým nebylo přiřazeno žádné specifické odvětví, měla by být příloha III uvedeného nařízení pozměněna tak, aby specifikovala odvětví pro každý produkt zařazený do jakéhokoliv režimu.
(3) Nebylo možné přijmout první rozhodnutí před 1. lednem 2003, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 5 výše uvedeného nařízení. Je tedy vhodné stanovit, aby se zrušení celních preferencí provedlo ve dvou etapách, od 1. listopadu 2003 a od 1. května 2004.
(4) Nařízení (ES) č. 2501/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2501/2001 se mění takto:
1. V článku 10 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Celní preference podle odstavců 1 a 2 se neuplatňují na produkty z odvětví, pro která byly uvedené celní preference zrušeny, pokud jde o danou zemi původu, v souladu se sloupcem D přílohy I nebo s rozhodnutím, které bylo přijato následně v souladu s článkem 12."
2. V článku 12 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. První rozhodnutí přijaté v souladu s odstavcem 5 se použije takto:
- použije se ke zrušení celních preferencí postupem podle odstavce 1 ve výši 50 % od 1. listopadu 2003 a ve výši 100 % od 1. května 2004,
- od 1. ledna 2003 se použije k opětovnému zavedení celních preferencí postupem podle odstavce 2.
Rozhodnutí přijatá v souladu s odstavcem 5 vstoupí tudíž v platnost dnem 1. ledna druhého roku následujícího po roce, kdy byla přijata."
3. V článku 12 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"8. Pokud zvýhodněná země zaznamená alespoň tříprocentní pokles svého hrubého domácího produktu, vyjádřeno v národní měně, za období posledních 12 měsíců, pro které jsou údaje k dispozici, nepoužije se odstavec 1 na rozhodnutí přijatá v souladu s odstavcem 5."
4. V příloze I se vysvětlivky v úvodu mění takto:
v odkazu na "sloupec D" se údaj v závorkách "(čl. 7 odst. 8)" nahrazuje údajem "(čl. 7 odst. 8 a čl. 10 odst. 3)".
5. V příloze II se bod 4 ( "Statistické zdroje" ) nahrazuje tímto:
"Statistickými zdroji jsou pro příjem na jednoho obyvatele zpráva Světové banky o rozvoji ve světě, pro čtvrtletní hrubý domácí produkt mezinárodní finanční statistické údaje MMF, pro vývozy vyrobených produktů statistické údaje Comtrade Spojených národů a pro dovozy Společenství statistické údaje Comext."
6. V příloze III se doplňuje další odvětví v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 815/2003
ze dne 8. května 2003,
kterým se provádí článek 12 nařízení (ES) č. 2501/2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], a zejména na čl. 12 odst. 5 a 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Celní preference podle článků 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 by se měly zrušit, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněné země a patřící do odvětví, která během tří po sobě jdoucích let splnila některé z kritérií stanovených v uvedeném nařízení.
(2) Celní preference, které byly zrušeny na základě předchozích systémů, by měly být znovu zavedeny, pokud jde o odvětví, která během tří po sobě jdoucích let nesplnila kritéria stanovená v uvedeném nařízení.
(3) Nejnovější a nejúplnější dostupné statistiky pro stanovení toho, která odvětví splňují podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 2501/2001, jsou statistiky týkající se let 1997 až 1999.
(4) Den použitelnosti tohoto nařízení by měl být stanoven s ohledem na nutnost, pokud jde o hospodářské subjekty, přizpůsobit se novým clům stanoveným od nynějška.
(5) Příloha I nařízení (ES) č. 2501/2001 by měla být nahrazena, aby odrážela zrušení nebo opětné zavedení celních preferencí uvedených v článcích 7 a 10.
(6) Argentina, Uruguay a Venezuela splňují podmínku stanovenou v čl. 12 odst. 8 nařízení (ES) č. 2501/2001, na jejímž základě se nepoužije zrušení celních preferencí, pokud zvýhodněná země zaznamenala snížení skutečného hrubého národního produktu alespoň o 3 % za posledních dvanáct měsíců, pro něž jsou údaje k dispozici.
(7) Výbor uvedený v článku 37 nařízení (ES) č. 2501/2001 nezaujal příznivé stanovisko k návrhu nařízení Komise, který Komise předložila, pokud jde opatření, jež mají být přijata k provedení článku 12 nařízení (ES) č. 2501/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní preference podle článků 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 se ruší z 50 % od 1. listopadu 2003 a ze 100 % od 1. května 2004, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněných zemí uvedených v příloze I tohoto nařízení a patřící do odvětví uvedených v této příloze vedle každé dotyčné země.
2. Celní preference podle článků 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 se znovu zavádějí od 1. ledna 2003, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněných zemí uvedených v příloze II tohoto nařízení a patřící do odvětví uvedených v této příloze vedle každé dotyčné země.
3. Příloha I nařízení (ES) č. 2501/2001 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 816/2003
ze dne 12. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2808/98 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2452/2000 [3] stanoví ve svém článku 4, že směnný kurz, který má být použit k převodu podpor na hektar a částek strukturální nebo environmentální povahy na národní měnu, se rovná průměru platných směnných kurzů v měsíci, který předchází dni rozhodné skutečnosti, vypočtenému pro rata temporis.
Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tento průměr stanoven.
(2) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 2808/98.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 2808/98 se doplňuje nová věta, která zní: "Průměr směnných kurzů je stanoven Komisí během měsíce, který následuje po dni rozhodné skutečnosti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 824/2003
ze dne 13. května 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o podporu soukromého skladování některých sýrů v hospodářském roce 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že podpora soukromého skladování může být poskytnuta na dlouhozrající sýry a sýry, které jsou vyrobeny z ovčího a/nebo kozího mléka a které ke zrání potřebují alespoň dobu šesti měsíců, pokud vývoj cen a stav zásob těchto sýrů ukazuje na závažnou nerovnováhu trhu, která může být odstraněna nebo snížena prostřednictvím sezónního skladování.
(2) Potíže vyplývající ze sezónního charakteru výroby některých dlouhozrajících sýrů a sýrů pecorino romano, kefalotyri a kasseri jsou ještě větší s ohledem na časově odlišnou sezónnost spotřeby.
Roztříštěnost produkce těchto sýrů kromě toho ještě zhoršuje důsledky uvedené sezónnosti.
Proto je třeba umožnit sezónní skladování takového množství, které odpovídá rozdílu mezi produkcí v letních měsících a produkcí v zimních měsících.
(3) Je třeba určit druhy sýrů s nárokem na podporu a stanovit nejvyšší množství, na která může být podpora poskytnuta, jakož i dobu trvání smluv, a to na základě skutečných potřeb trhu a možností dotyčné sýry uchovávat.
(4) Je nutné stanovit obsah smlouvy o skladování, jakož i základní opatření umožňující identifikaci a kontrolu sýrů, které jsou předmětem smlouvy.
Částky podpory musí být stanoveny s přihlédnutím k nákladům na skladování a k rovnováze, kterou je třeba zachovat mezi sýry, na něž se poskytuje podpora, a ostatními sýry prodávanými na trhu.
(5) Je nezbytné stanovit pravidla týkající se dokumentace, účetnictví, jakož i četnosti a povahy kontrol.
Za tímto účelem je třeba stanovit, že členské státy mohou celkové náklady na kontrolu nebo jejich část předložit k úhradě smluvní straně.
(6) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování některých sýrů (dále jen "podpora") v hospodářském roce 2003/2004 podle článku 9 nařízení (ES) č. 1255/1999.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "skladovanou šarží" množství sýru o hmotnosti minimálně dvou tun, stejného druhu, uskladněného ve stejný den ve stejném skladu;
b) "dnem zahájení smluvního skladování" den následující po dni uskladnění;
c) "posledním dnem smluvního skladování" den předcházející dni vyskladnění.
Článek 3
Sýry s nárokem na podporu
1. Podpora se poskytuje na některé dlouhozrající sýry, na sýry pecorino romano, kefalotyri a kasseri za podmínek stanovených v příloze.
2. Sýry musí být vyrobeny ve Společenství a musí splňovat tyto požadavky:
a) musí na nich být nesmazatelným písmem uveden výrobní podnik a den a měsíc výroby; tyto údaje mohou být vyjádřeny formou kódu;
b) projít kontrolou jakosti, která prokáže, že poskytují dostatečné záruky pro to, aby po uzrání mohly být zařazeny do kategorií definovaných v příloze.
Článek 4
Smlouva o skladování
1. Smlouvy týkající se soukromého skladování sýrů se uzavírají mezi intervenční agenturou členského státu, na jehož území jsou sýry skladovány, a fyzickými nebo právnickými osobami (dále jen "smluvní strany").
2. Smlouvy o skladování se vyhotovují písemně na základě žádosti o vyhotovení smlouvy.
Žádost musí být doručena intervenční agentuře nejdéle do 30 dnů od data uskladnění a může se týkat pouze šarží sýra, jejichž uskladnění je ukončeno.
Intervenční agentura si den doručení žádosti zapíše.
Pokud je žádost doručena intervenční agentuře do 10 pracovních dnů po uplynutí maximální lhůty, smlouvu o skladování lze ještě uzavřít, avšak částka podpory se sníží o 30 %.
3. Smlouva o skladování se uzavírá na jednu nebo více skladovaných šarží a musí zejména obsahovat ustanovení týkající se:
a) množství sýra, na něž se smlouva vztahuje;
b) termínů plnění smlouvy;
c) částky podpory;
d) určení skladů.
4. Smlouva o skladování se uzavírá nejdéle do 30 dnů od data zápisu žádosti o vyhotovení smlouvy.
5. Kontrolní opatření a zejména opatření uvedená v článku 7 se provádějí podle časového plánu vypracovaného intervenční agenturou.
Smlouva o skladování odkazuje na tento časový plán.
Článek 5
Uskladnění a vyskladnění
1. Doba, v níž probíhá uskladnění a vyskladnění, je uvedena v příloze.
2. Vyskladnit se musí vždy celá skladovaná šarže.
3. Pokud na konci prvních 60 dní smluvního skladování vykazuje sýr větší zhoršení jakosti, než je běžné při jeho uchování, může být smluvním stranám umožněno, aby jednou u každé skladované šarže a na vlastní náklady nahradily vadná množství.
Pokud kontrola prováděná během skladování nebo při vyskladnění zjistí vadná množství, podpora nemůže být na tato množství vyplacena.
Kromě toho musí zbývající množství skladované šarže, u nějž lze uplatnit nárok na podporu, vážit nejméně dvě tuny.
Druhý pododstavec se použije též v případě vyskladnění části šarže ještě před začátkem doby vyskladnění uvedené v odstavci 1 nebo před uplynutím minimální doby skladování uvedené v čl. 8 odst. 2.
4. V případě uvedeném v odst. 3 prvním pododstavci je pro účely výpočtu podpory na nahrazená množství za první den smluvního skladování považován den zahájení smluvního skladování.
Článek 6
Podmínky skladování
1. Členský stát dbá na to, aby byly splněny všechny podmínky pro vznik nároku na výplatu podpory.
2. Smluvní strana, nebo na základě žádosti nebo povolení členského státu osoba odpovědná za sklad zpřístupní příslušnému subjektu pověřenému prováděním kontroly veškerou dokumentaci, která zejména umožní ověřit u produktů umístěných v soukromém skladu tyto údaje:
a) vlastnictví v okamžiku uskladnění;
b) původ a datum výroby;
c) datum uskladnění;
d) fyzickou přítomnost ve skladu a adresu skladu;
e) data vyskladnění.
3. Smluvní strana, případně osoba odpovědná za sklad vede pro každou smlouvu skladovou evidenci, která je k dispozici ve skladu a v které jsou uvedeny tyto údaje:
a) číslo skladované šarže umožňující určit produkty umístěné v soukromém skladu;
b) data uskladnění a vyskladnění;
c) počet sýrů a jejich hmotnost udané pro každou skladovanou šarži;
d) umístění produktů ve skladu.
4. Uskladněné produkty musí být snadno identifikovatelné, snadno přístupné a rozlišitelné podle jednotlivých smluv.
Skladované sýry se označí zvláštní značkou.
Článek 7
Kontrola
1. Při uskladnění provádí příslušný subjekt kontrolu, zejména s cílem zajistit, že uskladněné produkty mají na podporu nárok, a zabránit tomu, aby během smluvního skladování docházelo k jakékoliv záměně produktů.
2. Příslušný subjekt provádí neohlášenou kontrolu na základě vzorků za účelem zjištění fyzické přítomnosti produktů ve skladu.
Odebraný vzorek musí být reprezentativní a musí odpovídat minimálně 10 % z celkového smluvního množství, na které se žádá o podporu soukromého skladování.
Součástí kontroly je kromě účetní dokumentace uvedené v čl. 6 odst.
3 také fyzická kontrola hmotnosti a povahy produktů a jejich identifikace. Tato fyzická kontrola musí být provedena nejméně u 5 % z množství, u nějž je neohlášená kontrola prováděna.
3. Po ukončení doby smluvního skladování provede příslušný subjekt kontrolu fyzické přítomnosti produktů.
Pokud však produkty zůstávají ve skladu po uplynutí maximální doby smluvního skladování, může být tato kontrola provedena v okamžiku vyskladnění.
O kontrole uvedené v prvním pododstavci informuje smluvní strana příslušný subjekt nejméně pět pracovních dní před uplynutím doby smluvního skladování, popřípadě před zahájením vyskladnění, pokud k němu dochází během doby smluvního skladování nebo po této době, a uvede dotyčné skladované šarže.
Členský stát může souhlasit s kratší lhůtou než je pět pracovních dnů uvedených v druhém pododstavci.
4. O kontrolách provedených podle odstavců 1, 2 a 3 musí být vypracována zpráva, v které se uvádí:
a) datum kontroly;
b) její délka;
c) popis kontrolní činnosti.
Kontrolní zprávu musí podepsat odpovědný inspektor a spolupodepsat smluvní strana, popřípadě osoba odpovědná za sklad, a zpráva musí být součástí platební dokumentace.
5. V případě nesrovnalostí, které se týkají alespoň 5 % množství kontrolovaných produktů, se kontrola rozšíří na větší vzorek, který určí příslušný subjekt.
Členské státy oznámí takové případy Komisi ve lhůtě čtyř týdnů.
6. Členské státy mohou stanovit, že náklady na kontrolu plně nebo částečně uhradí smluvní strana.
Článek 8
Podpora skladování
1. Částky podpory jsou stanoveny takto:
a) 20 EUR za tunu na stálé náklady;
b) 0,25 EUR za tunu a den smluvního skladování na náklady na skladování;
c) částka za tunu a den smluvního skladování na finanční náklady ve výši:
i) 0,28 EUR u dlouhozrajících sýrů,
ii) 0,38 EUR u sýrů pecorino romano,
iii) 0,47 EUR u sýrů kefalotyri a kasseri.
2. Podpora se neposkytuje, jestliže je smluvní skladování kratší než 60 dnů.
Nejvyšší částka podpory nemůže být vyšší než částka odpovídající 180 dnům smluvního skladování.
Pokud smluvní strana nedodrží lhůtu uvedenou v čl. 7 odst. 3 druhém, případně třetím pododstavci, podpora se sníží o 15 % a vyplatí se pouze za dobu, u níž smluvní strana uspokojivě doloží příslušnému subjektu, že sýr zůstal ve smluvním skladování.
3. Podpora se vyplácí na žádost smluvní strany na konci smluvní doby skladování, ve lhůtě 120 dní od obdržení žádosti, za předpokladu, že byly provedeny kontroly uvedené v čl. 7 odst. 3 a že byly splněny podmínky pro získání nároku na vyplacení podpory.
Pokud však probíhá správní šetření týkající se nároku na podporu, platba bude provedena až po uznání nároku na podporu.
Článek 9
Sdělení
Členské státy sdělí Komisi do 15. ledna 2004 množství sýra, na která byly uzavřeny smlouvy o skladování.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 828/2003
ze dne 14. května 2003,
kterým se mění specifikace 16 názvů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Danablu, Monti Iblei, Lesbos, Beaufort, Salers, Reblochon nebo Reblochon de Savoie, Laguiole, Mont dOr nebo Vacherin du Haut-Doubs, Comté, Roquefort, Époisses de Bourgogne, Brocciu corse nebo Brocciu, Sainte-Maure de Touraine, Ossau-Iraty, Dinde de Bresse, Huile essentielle de lavande de Haute-Provence)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 692/2003 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dánsko v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádalo o změnu metody produkce u názvu "Danablu" zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 692/2003.
(2) Itálie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu a metody produkce u názvu "Monti Iblei" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(3) Řecko v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádalo o změnu názvu u názvu "Lesbos" zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(4) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu metody produkce, označení a vnitrostátních předpisů u názvu "Beaufort" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(5) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, zeměpisné oblasti, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Salers" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(6) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu zeměpisné oblasti, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Reblochon" nebo "Reblochon de Savoie" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(7) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, zeměpisné oblasti, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Laguiole" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(8) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Mont dOr" nebo "Vacherin du Haut-Doubs" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(9) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, zeměpisné oblasti, metody produkce a vnitrostátních předpisů u názvu "Comté" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(10) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Roquefort" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(11) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu názvu, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Époisses de Bourgogne" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(12) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Brocciu corse" nebo "Brocciu" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(13) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Sainte-Maure de Touraine" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(14) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu zeměpisné oblasti u názvu "Ossau-Iraty" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(15) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu metody produkce, označování a vnitrostátních předpisů u názvu "Dinde de Bresse" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(16) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, důkazu o původu a vnitrostátních předpisů u názvu "Huile essentielle de lavande de Haute-Provence" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č. 1107/96.
(17) Po přezkoumání šestnácti žádostí o změnu bylo rozhodnuto, že se nejedná o méně významné změny.
(18) V souladu s postupem uvedeným v článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 a protože se nejedná o méně významné změny, použije se přiměřeně postup podle článku 6.
(19) Bylo rozhodnuto, že změny v těchto 16 případech jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92. Komisi nebyla po zveřejnění uvedených názvů v Úředním věstníku Evropské unie [4] zaslána žádná námitka ve smyslu článku 7 uvedeného nařízení.
(20) Tyto změny musí být proto zapsány a zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny uvedené v příloze tohoto nařízení se zapíší a zveřejní v souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 829/2003
ze dne 14. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 225/2003, pokud jde o prodloužení platnosti osvědčení o původu pro konzervované houby pocházející z Číny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) 453/2002 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2125/95 ze dne 6. září 1995 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 225/2003 ze dne 5. února 2003 [4] byly otevřeny celní kvóty pro konzervované houby a stanovena jejich správa.
(2) V článku 2 nařízení (ES) č. 225/2003 Komise stanovila, že při podání žádosti o propuštění konzervovaných hub pocházejících z Číny do volného oběhu ve Společenství mohou dovozci do 31. května 2003 předkládat osvědčení o původu opatřená razítky a podpisy čínských orgánů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 2125/95 ve znění nařízení (ES) č. 1286/2002 [5]
(3) Členské státy oznámily Komisi, že v zájmu zajištění hladkého chodu dovozu je tuto lhůtu třeba prodloužit do konce září 2003.
(4) Nařízení (ES) č. 225/2003 je proto třeba změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 225/2003 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Do 30. září 2003 může dovozce při podání žádosti o propuštění konzervovaných hub pocházejících z Číny do volného oběhu ve Společenství předkládat osvědčení o původu opatřená razítky a podpisy čínských orgánů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 2125/95 ve znění nařízení (ES) č. 1286/2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 830/2003
ze dne 14. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2659/94 o prováděcích pravidlech pro poskytování podpory soukromého skladování sýrů grana padano, parmigiano-reggiano a provolone
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2659/94 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 779/2002 [4] stanoví částky podpory soukromého skladování sýrů grana padano, parmigiano-regiano a provolone. S ohledem na vývoj nákladů na skladování a předběžný odhad tržních cen je vhodné tyto částky změnit.
(2) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 2659/94 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Částka podpory soukromého skladování sýra je stanovena takto:
a) 20 EUR na tunu pro fixní náklady;
b) 0,25 EUR na tunu a den smluvního skladování pro náklady na skladování;
c) částka pro finanční náklady vyjádřená v eurech na tunu a den smluvního skladování je stanovena takto:
- 0,40 pro sýr grana padano,
- 0,58 pro sýr parmigiano-reggiano,
- 0,32 pro sýr provolone."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 833/2003
ze dne 14. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2003/298/ES [3] o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Českou republikou na straně druhé, jakož i rozhodnutí Rady 2003/299/ES [4] o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Slovenskou republikou na straně druhé, obsahují ustanovení o koncesích ve formě recipročních celních kvót, což u některých produktů znamená zrušení náhrad Společenství.
(2) Má-li se zabránit narušení obchodu s těmito zeměmi a zaručit, že dotyčné produkty jsou do uvedených zemí vyváženy bez náhrad, je třeba co možná nejdříve stanovit zvláštní opatření týkající se vydávání licencí pro tyto země. Za tímto účelem je nutné stanovit, že na Českou republiku a Slovenskou republiku se rovněž vztahují ustanovení použitelná na základě článku 20b nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 754/2003 [6] a nařízeníKomise (ES) č. 1369/2002 ze dne 26. července 2002, kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky [7].
(3) Z tohoto důvodu je nutné změnit nařízení (ES) č. 174/1999.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VIII nařízení (ES) č. 174/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 836/2003
ze dne 15. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2103/2002, kterým se schvalují operace na kontrolu dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu, prováděné v Jižní Africe před dovozem do Evropského společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2103/2002 [3] stanoví ve své příloze II vzor osvědčení zmíněného v čl. 7 odst. 3 nařízení Komise č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 408/2003 [5].
(2) Jihoafrické orgány informovaly Komisi, že používané osvědčení bylo změněno.
(3) Nařízení (ES) č. 2103/2002 by tedy mělo být patřičně pozměněno.
(4) Aby se zabránilo praktickým a obchodním obtížím, mělo by být možno používat stávající vzor osvědčení až do 30. června 2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 2103/2002 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 851/2003
ze dne 16. května 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3444/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména s ohledem na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
3444/90 [3], ve znění nařízení (ES) č. 3533/93 [4], obsahuje ustanovení o lhůtě pro předložení příslušných podpůrných dokladů pro vyplacení podpory, avšak neobsahuje žádná ustanovení opatřeních pro případy, kdy nejsou podpůrné doklady předloženy.
Proto je třeba přijmout odpovídající ustanovení.
(2) Článek 9 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3444/90 stanoví možnost zkrácení doby skladování v případě vývozu produktů, kterých se týká smlouva, bez ohledu na to, zda jsou způsobilé k vývozní náhradě nebo nikoli. Pokud produkty jsou způsobilé k vývozní náhradě, musí být předložen důkaz o vývozu prostřednictvím dokladů stanovených v článku 7 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2003 [6]. V zájmu zjednodušení kontrolních procedur je třeba zavést analogický postup pro prokázání vývozu produktů vyvážených bez náhrady.
(3) Aby se zajistilo řádné fungování podpory soukromého skladování zavedené podle nařízení Komise (ES) č. 2179/2002 ze dne 6. prosince 2002 o zvláštních podmínkách pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa [7], je třeba navrhované změny okamžitě uplatnit na smlouvy uzavřené podle uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3444/90 se mění takto:
1. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pokud nebudou požadavky stanovené v odstavci 1 splněny, nevyplatí se žádná podpora ohledně dotyčné smlouvy a celá jistota složená na tuto smlouvu propadá."
2. Článek 9 odst. 4 čtvrtý pododstavec se nahrazuje tímto: "Pro účely tohoto odstavce se důkaz o vývozu produktů způsobilých k náhradě předkládá v souladu s články 7 a 8 nařízení (ES) č. 800/1999.
V případě produktů, které nejsou způsobilé k náhradě, se důkaz o vývozu předkládá v případech stanovených v článku 8 nařízení (ES) č. 800/1999 předložením originálu kontrolního výtisku T5 v souladu s články 912a až 912c, 912e až 912g nařízení (EHS) č.
2454/93. Jeden z těchto zápisů musí být uveden v kolonce 107 kontrolního výtisku při vystavování:
- Reglamento (CEE) no 3444/90
- Forording (EØF) nr.
3444/90
- Verordnung (EWG) Nr. 3444/90
- Κανονισμός (EOK) αριθ.
3444/90
- Regulation (EEC) No 3444/90
- Règlement (CEE) no 3444/90
- Regolamento (CEE) n. 3444/90
- Verordening (EEG) nr.
3444/90
- Regulamento (CEE) n. 3444/90
- Asetus (ETY) N:o 3444/90
- Förordning (EEG) nr 3444/90."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 852/2003
ze dne 16. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 29 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 29 nařízení (ES) č. 1254/1999 může veškerý vývoz produktů podle čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) ze Společenství podléhat předložení vývozní licence.
(2) Jednání o přijetí dodatečných koncesí, která probíhají v rámci Evropských dohod mezi Evropským společenstvím a přidruženými zeměmi střední a východní Evropy, jsou zejména zaměřena na liberalizaci obchodu s produkty, na které se vztahuje společná organizace trhu s hovězím a telecím masem.
(3) S cílem využít těchto koncesí bylo v rámci uvedených jednání dohodnuto, že produkty z odvětví hovězího a telecího masa, na které se vztahují některé tyto dohody a které jsou vyváženy ze Společenství do těchto zemí, musí být doprovázeny ověřeným opisem vývozní licence s poznámkou "bez náhrady".
V této souvislosti je nutné stanovit, aby členské státy vydaly na žádost zúčastněných stran ve zjednodušeném režimu vývozní licence pro produkty, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1254/1999 a pro které se v současné době nevyžaduje žádná licence a které jsou určeny k vývozu do přidružených zemí střední a východní Evropy.
(4) Vzhledem k tomu, že uvedené licence mají pouze potvrdit, že pro vyvážené produkty nebyla poskytnuta žádná vývozní náhrada, vydání těchto licencí nepodléhá použití čl. 29 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999, podle kterého je vydání vývozních licencí podmíněno složením jistoty, která zaručí, že sevývoz produktů uskuteční během doby platnosti licence. V zájmu jasnosti je nutné upřesnit, že se pro tyto licence nepoužije čl. 15 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003 [4].
(5) Je proto nutné změnit nařízení Komise (ES) č. 1145/95 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 118/2003 [6].
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1445/95 se vkládá nový článek 7a, který zní:
"Článek 7a
1. Na žádost zúčastněné strany členský stát neprodleně vydá vývozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa kódů KN 02061091, 02061099, 02062100, 02062200, 02062999, 02109959 a ex15020090, které jsou určeny k vývozu do přidružených zemí střední a východní Evropy.
2. Doba platnosti těchto licencí je stanovena na 60 dní a licence obsahují v kolonce 20 poznámku "bez náhrady".
3. Odchylně čl. 8 odst. 3 licence obsahují v kolonce 16 osmimístný kód KN.
4. Ustanovení článků 9 a 13 se nepoužijí pro licence vystavené v rámci tohoto nařízení.
5. Čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije pro licence podle článku 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 859/2003
ze dne 14. května 2003,
kterým se působnost nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zvláštním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. října 1999 v Tampere, prohlásila, že Evropská unie musí zajistit spravedlivé zacházení se státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území jejích členských států, poskytovat jim práva a povinnosti srovnatelné s právy a povinnostmi občanů Unie, podporovat zákaz diskriminace v hospodářském, sociálním a kulturním životě a přibližovat jejich právní postavení právnímu postavení státních příslušníků členských států.
(2) Evropský parlament v usnesení ze dne 27. října 1999 [3] trval na neprodleném naplnění slibů spravedlivého zacházení se státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členských státech, a k definování jejich právního postavení, včetně jednotných práv co nejbližších těm, která požívají občané Evropské unie.
(3) Evropský hospodářský a sociální výbor vyzval rovněž k rovnému zacházení v sociální oblasti mezi státními příslušníky Společenství a státními příslušníky třetích zemí, zejména ve stanovisku ze dne 26. září 1991 o postavení migrujících pracovníků ze třetích zemí [4].
(4) Podle čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou dne 4. listopadu 1950 v Římě a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.
(5) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie, zvláště duchem jejího čl. 34 odst. 2.
(6) Podpora vysoké úrovně sociální ochrany a zvyšování životní úrovně a kvality života v členských státech jsou cíle Společenství.
(7) Pokud jde o podmínky sociální ochrany státních příslušníků třetích zemí, a zejména systém sociálního zabezpečení, který se na ně vztahuje, Rada ve složení pro zaměstnanost a sociální politiku ve svých závěrech ze dne 3. prosince 2001 vyjádřila, že koordinace vztahující se na státní příslušníky třetích zemí jim musí poskytnout soubor jednotných práv co nejbližších těm, která požívají občané Evropské unie.
1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [5], které je základem pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení jednotlivých členských států, a nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
1408/71 [6], se v současné době vztahují pouze na některé státní příslušníky třetích zemí. Počet a různorodost právních nástrojů používaných v úsilí o řešení obtíží spojených s koordinací systémů sociálního zabezpečení členských států, s nimiž se setkávají státní příslušníci třetích zemí, kteří se nacházejí v téže situaci jako státní příslušníci Společenství, způsobují složité právní a správní situace.
Vytvářejí velké obtíže pro dotyčné osoby, jejich zaměstnavatele a příslušné vnitrostátní orgány sociálního zabezpečení.
1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 na státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají ve Společenství, na které se tato nařízení v současnosti nevztahují z důvodu jejich státní příslušnosti a kteří splňují ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení.
Toto rozšíření je důležité zejména vzhledem k nadcházejícímu rozšíření Evropské unie.
(10) Uplatňování nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 na tyto osoby jim nezakládá žádný nárok na vstup, pobyt nebo bydliště v členském státě nebo na přístup na jeho trh práce.
1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 jsou na základě tohoto nařízení použitelná, pouze pokud dotyčná osoba již oprávněně bydlí na území členského státu.
Oprávněnost bydlení je proto podmínkou pro uplatňování těchto nařízení.
1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 nejsou použitelná na situaci omezenou ve všech ohledech na jediný členský stát.
Mimo jiné se to týká situace státního příslušníka třetí země, který má vazby pouze na některou třetí zemi a jen jeden členský stát.
(13) Zachování nároku na dávky v nezaměstnanosti je podle článku 69 nařízení (EHS) č. 1408/71 podmíněno zapsáním dotyčné osoby do evidence uchazečů o zaměstnání u služeb zaměstnanosti každého členského státu, v němž se nachází.
Tato ustanovení se proto mohou uplatňovat na státního příslušníka třetí země, pouze pokud má právo, případně na základě jeho povolení k pobytu, zapsat se jako uchazeč o zaměstnání u služeb zaměstnanosti členského státu, v němž se nachází, a právo legálně v něm pracovat.
(14) Je třeba přijmout přechodná ustanovení k ochraně osob, na které se vztahuje toto nařízení, a zajistit, aby nepozbyly práv v důsledku jeho vstupu v platnost.
(15) K dosažení těchto cílů je nezbytné a vhodné rozšířit oblast působnosti pravidel pro koordinaci vnitrostátních systémů sociálního zabezpečení přijetím právního nástroje Společenství, který je závazný a přímo použitelný ve všech členských státech, jež se účastní přijetí tohoto nařízení.
(16) Tímto nařízením nejsou dotčena práva a povinností vyplývající z mezinárodních dohod se třetími státy, jichž je Společenství stranou a které poskytují výhody v oblasti sociálního zabezpečení.
(17) Jelikož cílů navrhované akce nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu nebo účinku navrhované akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity zakotvenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality uvedenou ve zmíněném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(18) V souladu s článkem 3 protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, Irsko a Spojené království sdělily svými dopisy z 19. a 23. dubna 2002 své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(19) V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
S výhradou přílohy tohoto nařízení se nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 vztahují na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státního občanství, jakož i na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé po nich, pokud oprávněné bydlí na území členského státu a jsou v situaci, která se neomezuje ve všech ohledech na jediný členský stát.
Článek 2
1. Toto nařízení nezakládá žádné nároky pro období před 1. červnem 2003.
2. Každá doba pojištění a případně každá doba zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydliště získaná podle právních předpisů členského státu před 1. červnem 2003 se vezme v úvahu při stanovaní nároků získaných v souladu s tímto nařízením.
3. S výhradou odstavce 1 se nárok podle tohoto nařízení nabývá, i když se tento nárok týká pojistné události, ke které došlo před 1. červnem 2003.
4. Každá dávka, která nebyla přiznána nebo jejíž výplata byla pozastavena z důvodu státní příslušnosti nebo bydliště dotyčné osoby, je na její žádost přiznána nebo obnovena od 1. června 2003, pokud dříve určené nároky nebyly vyřízeny jednorázovým peněžitým vyrovnáním.
5. Nároky osob, kterým byl před 1. červnem 2003 přiznán důchod, mohou být na jejich žádost přezkoumány s přihlédnutím k tomuto nařízení.
6. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána do dvou let ode dne 1. června 2003, získávají se nároky nabyté na základě tohoto nařízení uvedeným dnem a proti dotyčné osobě nelze uplatnit ustanovení právních předpisů žádného z členských států týkající se propadnutí nebo promlčení nároků.
7. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 6, získávají se nároky, které nepropadly ani nebyly promlčeny, dnem podání žádosti, s výhradou příznivějších ustanovení právních předpisů kteréhokoli dotyčného členského státu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 865/2003
ze dne 19. května 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 (Cítricos Valencianos nebo Cítrics Valencians)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 692/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupilo Španělsko Komisi žádost o zápis názvu "Cítricos Valencianos" nebo "Cítrics Valencians" jako chráněného zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost je v souladu s uvedeným nařízením, a zejména, že obsahuje všechny údaje stanovené v článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Žádná námitka ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 nebyla předána Komisi po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
(4) Uvedený název si proto zaslouží být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a tedy být v rámci Společenství chráněn jako chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 617/2003 [5];
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2400/96 se doplňuje o název uvedený v příloze tohoto nařízení a uvedený název se zapíše do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné zeměpisné označení (CHZO), uvedeného v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 871/2003
ze dne 20. května 2003,
kterým se trvale povoluje nová doplňková látka oxid manganato-manganitý v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na články 3 a 9d uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové doplňkové látky mohou být povoleny po přezkoumání žádosti podle článku 4 směrnice.
(2) Byla podána žádost o povolení pro doplňkovou látku oxid manganato-manganitý jako zdroj manganu, který patří do skupiny stopových prvků uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS.
(3) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal dne 6. února 2002 stanovisko k používání této doplňkové látky v krmivech, ve kterém došel k závěru, že oxid manganato-manganitý nepředstavuje riziko pro zdraví zvířat a lidí ani pro životní prostředí.
(4) Vyhodnocení žádosti o povolení podané pro oxidu manganato-manganitý ukazuje, že tato doplňková látka uvedená v článku 2aaaa splňuje za podmínek uvedených v příloze tohoto nařízení požadavky stanovené v článku 3a směrnice 70/524/EHS.
Je proto vhodné povolit tuto doplňkovou látku na neomezenou dobu.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oxid manganato-manganitý, který patří do skupiny stopových prvků a je uvedený v příloze tohoto nařízení, se povoluje jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 874/2003
ze dne 6. května 2003
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kiribati o rybolovu v oblasti rybolovu Kiribati
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a článkem 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že:
(1) Společenství a Republika Kiribati ujednaly a parafovaly dohodu o rybolovu, která poskytuje rybářům Společenství rybolovná práva ve vodách, nad kterými Kiribati vykonává svrchovanost nebo soudní pravomoc, pokud jde o rybolov.
(2) Je v zájmu Společenství tuto dohodu schválit.
(3) Je třeba definovat způsob rozdělování rybolovných práv mezi členské státy Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Republikou Kiribati o rybolovu v oblasti rybolovu Kiribati se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se rozdělují mezi členské státy takto: —plavidla s nevodem: _BAR_ Francie: _BAR_ 27 % dostupných licencí _BAR_
Portugalsko: _BAR_ 6 plavidel _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zvážit žádosti o licence od kteréhokoli jiného členského státu.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla loví ryby podle uvedené dohody, oznámí Komisi množství každé populace ulovené v oblasti rybolovu Kiribati v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [3].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 876/2003
ze dne 21. května 2003,
kterým se stanoví zvláštní opatření podle nařízení Rady (ES) č. 2347/2002, pokud jde o odlov a vykládku hlubinných druhů při sezónním rybolovu Dánska ve Skagerraku a v Severním moři
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2347/2002 zakazuje uchovávání na palubě, překládku nebo vykládku souhrnného množství hlubinných mořských druhů přesahující 100 kg na jedno vyplutí, pokud příslušné plavidlo není držitelem povolení k hlubinnému rybolovu.
(2) Nařízení (ES) č. 2347/2002 však stanoví, že na žádost členského státu může Komise stanovit zvláštní opatření se zřetelem na sezónní nebo drobné rybaření.
(3) Dánsko požádalo o stanovení zvláštních opatření s ohledem na sezónní povahu rybolovu hlubinných druhů ve Skagerraku a v norských vodách divize ICES IVa.
(4) Dánsko poskytlo k tomuto typu rybolovu podrobné informace o odlovu, které prokazují zřejmou potřebu takových opatření pro zabránění výmětům, protože při rybolovu zaměřeném na jiné druhy, např. platýse šedohnědého, dochází v některých měsících v roce k nevyhnutelnému vedlejšímu odlovu běžně až 300 kilogramů některých hlubinných druhů.
(5) Dánským plavidlům, která nemají povolení k hlubinnému rybolovu, je tedy vhodné umožnit uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat určitá množství hlubinných druhů, aby byl snížen výmět a plýtvání při tomto druhu rybolovu.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije pro rybářská plavidla plující pod vlajkou Dánska a registrovaná ve Společenství, která vykonávají tyto činnosti:
a) rybolov v norských vodách divize ICES IVa v době od 1. května do 31. října a vracejí se přímo do přístavu v době od 1. května do 10. listopadu po rybolovu v norských vodách divize ICES IVa v době od 1. května do 31. října;
b) rybolov ve Skagerraku v době od 1. dubna do 31. května a vracejí se přímo do přístavu v době od 1. dubna do 5. června po rybolovu ve Skagerraku v době od 1. dubna do 31. května.
Článek 2
Zvláštní opatření
Odchylně od čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2347/2002:
1. plavidla, která provádějí činnost podle čl. 1 písm. a) a nemají povolení k hlubinnému rybolovu, mohou uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat:
a) jakékoli množství mníka modrého (Molva dypterigia) do 300 kg;
b) jakékoli souhrnné množství jiných hlubinných druhů kromě mníka modrého (Molva dypterigia) do 100 kg;
2. plavidla, která provádějí činnost podle čl. 1 písm. b) a nemají povolení k hlubinnému rybolovu, mohou uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat:
a) jakékoli množství hlavouna tuponosého (Coryphaenoides rupestris) do 300 kg;
b) jakékoli souhrnné množství jiných hlubinných druhů kromě hlavouna tuponosého (Coryphaenoides rupestris) do 100 kg;
3. plavidla, která provádějí činnost podle čl. 1 písm. a) a b) a nemají povolení k hlubinnému rybolovu, mohou uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat:
a) jakékoli množství hlavouna tuponosého (Coryphaenoides rupestris) do 300 kg;
b) jakékoli množství mníka modrého (Molva dypterigia) do 300 kg;
c) jakékoli souhrnné množství jiných hlubinných druhů kromě hlavouna tuponosého (Coryphaenoides rupestris) a mníka modrého (Molva dypterigia) do 100 kg.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 877/2003
ze dne 21. května 2003,
kterým se dočasně povoluje používání regulátorů kyselosti kyseliny benzoové v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 3 a čl. 9e odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádné doplňkové látky nemohou být uvedeny do oběhu bez vystavení povolení Společenství.
(2) Pokud jde o doplňkové látky uvedené v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří regulátory kyselosti, lze udělit dočasné povolení pro používání nové doplňkové látky v krmivech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud je s ohledem na dostupné výsledky rozumné předpokládat, že její použití v krmivech bude mít jeden z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
Toto dočasné povolení lze udělit na maximálně čtyři roky.
(3) Z vyhodnocení žádosti o povolení předložené za účelem přípravy regulátoru kyselosti kyseliny benzoové vyplývá, že podmínky stanovené ve směrnici 70/524/EHS jsou splněny.
(4) Příprava regulátoru kyselosti kyseliny benzoové by proto měla být dočasně povolena na dobu čtyř let.
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal za určitých podmínek příznivé stanovisko k bezpečnosti přípravku, který patří do skupiny regulátorů kyselosti pro výkrm prasat.
(6) Vyhodnocení žádosti ukazuje, že mohou být nezbytné určité postupy na ochranu zaměstnanců před expozicí doplňkové látky kyseliny benzoové.
Tato ochrana je však zajištěna použitím směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka kyselina benzoová, která patří do skupiny regulátorů kyselosti a je uvedena v příloze, se povoluje jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 881/2003
ze dne 21. května 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [2], a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [3] zapracovává zásadu "Vše kromě zbraní" stanovenou v nařízení Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001 [4], ve znění nařízení (ES) č. 416/2001 [5], s cílem rozšířit osvobození od cla bez jakéhokoli množstevního omezení na produkty pocházející z nejméně rozvinutých zemí.
(2) S cílem zajistit, že tohoto osvobození budou využívat pouze nejméně rozvinuté země, a zabránit odklonu obchodu přes některé z těchto zemí v rámci regionální kumulace původu, neměly by být některé minimální operace s nízkou přidanou hodnotou v odvětví rýže a cukru, které v současné době postačují k udělení statusu původu pro účely systému všeobecných celních preferencí v souladu s článkem 70 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6], ve znění nařízení (ES) č. 444/2002 [7], dále považovány za zpracování nebo opracování dostatečné pro udělení statusu původu.
(3) V důsledku toho by měl být mimo jiné změněn seznam operací považovaných za nedostatečné zpracování nebo opracování, který je uveden v článku 70 nařízení (EHS) č.
2454/93. Mimo to by v zájmu konzistence měly být stejné změny provedeny v článku 101 uvedeného nařízení, který se týká zemí nebo území, na které se vztahují preferenční sazební opatření, jež jednostranně přijalo Společenství.
(4) Změny nomenklatury harmonizovaného systému vstoupily v platnost dnem 1. ledna 2002.
Seznam zpracování nebo opracování, jež má být provedeno na nepůvodních materiálech za účelem udělení statusu původu, a úvodní poznámky k tomuto seznamu by měly být aktualizovány tak, aby tyto změny zohlednily.
Rovněž je třeba provést některé opravy.
Z důvodů srozumitelnosti by tyto texty měly být opět zveřejněny v celém rozsahu.
(5) Andská skupina a Středoamerický společný trh, které podle článku 72 nařízení (EHS) č. 2454/93 samostatně využívaly regionální kumulace původu v rámci systému všeobecných preferencí, požádaly o to, aby v zájmu podpory rozvoje průmyslu v těchto regionech mohly ustanovení o regionální kumulaci původu využívat společně.
Za tímto účelem vytvořily společný sekretariát - Stálý smíšený výbor pro otázky původu Andské skupiny, Středoamerického společného trhu a Panamy.
Všechny země této nové skupiny splňují požadavky článku 72b nařízení (EHS) č. 2454/93, zejména pokud jde o závazky dodržovat platná ustanovení a zajistit nezbytnou správní spolupráci.
Proto by této skupině mělo být umožněno využívat ustanovení týkající se regionální kumulace.
(6) Doklady o původu vydané na základě dohod, které se na Andskou skupinu a Středoamerický společný trh dříve vztahovaly, by měly být po dobu jejich platnosti i nadále přijímány.
(7) Za účelem předcházení záměnám by názvy regionálních sdružení vzhledem k tomu, že nárok na využívání regionální kumulace není vždy spojen s členstvím v regionálních sdruženích, neměly být napříště používány k označování zemí, jež mohou využívat regionální kumulace.
(8) Při této příležitosti by měla být provedena oprava v článku 76 nařízení (EHS) č. 2454/93.
(9) Lhůta pro předložení dokladu prokazujícího, že zboží uvedené na neúplném celním prohlášení má nárok na snížené nebo nulové clo, by měla být pružnější.
(10) Systém správy celních kvót stanoví v rámci opatření ke snížení administrativní zátěže a nákladů na dovoz a k podpoře jednotného zacházení, že některé celní kvóty jsou považovány za kritické.
Zkušenosti se systémem prokázaly, že kritéria používaná pro určení statusu kritičnosti mohou být uvolněna bez rizika pro vlastní zdroje Společenství.
(11) Systém sledování preferenčních dovozů se ukázal též jako vhodný pro sledování nepreferenčních dovozů, a proto by měl být na tyto dovozy rovněž rozšířen.
(12) S ohledem na úroveň používání počítačově zpracovávaného tranzitního systému by hospodářským subjektům již nemělo být umožněno používat ložný list jako popisnou část tranzitních prohlášení podávaných pomocí systému počítačového zpracování dat.
Tato možnost by tedy měla být zrušena.
(13) Je vhodné zavést ustanovení, jejichž cílem by byl rozvoj, doplňování a v případě potřeby aktualizace stávajících pravidel tak, aby ustanovení vyplývající z nedávné reformy tranzitního režimu Společenství/společného tranzitního režimu, a zejména ustanovení týkající se ukončení režimu, alternativních důkazů a šetření, bylo možné používat ve spojitosti s režimem TIR.
(14) Nařízení (EHS) č. 2454/93 by mělo být rovněž uvedeno do souladu s Úmluvou TIR.
(15) Za účelem zlepšení účinnosti a transparentnosti postupu vybírání celního dluhu je třeba stanovit, že tento postup se rovněž použije v případě karnetu TIR.
(16) Maximální částka, kterou jsou záruční sdružení ve Společenství povinna zaplatit, pokud jim vzniká odpovědnost, by měla být vyjádřena v eurech a stanovena ve výši 60000 EUR na jeden karnet TIR.
(17) Na podporu finančních zájmů Společenství a jeho členských států by mělo být stanoveno, že oznámení o nevyřízení režimu vydané právoplatně ve lhůtě jednoho roku příslušnou celní správou záručnímu sdružení usazenému ve Společenství má právní účinky i vůči jiným záručním sdružením usazeným ve Společenství, pokud vyjde následně najevo, že jsou tato sdružení podle čl. 215 odst. 1 první nebo druhé odrážky nařízení (EHS) č. 2913/92 (dále jen "kodex") odpovědná.
(18) Ačkoli nedošlo ke změně pravidel stanovených pro režim ATA, měla by být v souvislosti se změnou pravidel TIR též upravena odpovídající ustanovení.
(19) V souladu s čl. 551 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93 si při určování celní hodnoty přepracovaných výrobků, které jsou navrženy pro propuštění do volného oběhu, může deklarant zvolit celní hodnotu dovozového zboží a k ní přičíst náklady na přepracování. Aby se zajistil jednotný výběr dovozního cla, je třeba upřesnit pojem náklady na přepracování.
(20) Článek 841 uvedeného nařízení by měl být změněn tak, aby umožňoval v případě, že je zboží převáženo na podkladě karnetu ATA v rámci režimu dočasného použití, splnění formalit souvisejících se zpětným vývozem u celním úřadu výstupu.
222 odst. 2 kodexu je vhodné v případech, kdy vzniká celní dluh odnětím zboží celnímu dohledu a existuje více než jeden dlužník, stanovit podmínky, za nichž se pozastavuje povinnost některých dlužníků zaplatit clo.
Doba odkladu by měla být omezena na jeden rok, ale mělo by být možné tuto dobu prodloužit, zejména pokud se dlužníci, kteří odkladu nevyužívají, proti celnímu dluhu odvolali u příslušných soudních orgánů.
(22) Článek 890 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že clo se vrátí nebo promine v případě dovozu zboží, které má nárok na to, aby se s ním zacházelo jako se zbožím Společenství nebo aby se u něj uplatnilo preferenční sazební zacházení v případě, že celní dluh vznikl propuštěním zboží do volného oběhu a že dovozce může po propuštění zboží předložit doklad prokazující, že v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu mohlo mít zboží na uvedené zacházení nárok.
Tato možnost by měla být rozšířena i na případy, kdy je doklad prokazující nárok na zvýhodněné sazební zacházení uplatňované na základě povahy zboží předložen po propouštění zboží.
Povinnost zaplatit clo v takových případech, kdy se nejedná o podvodné jednání ani zjevnou nedbalost, je totiž neúměrná potřebě ochrany, kterou má společný celní sazebník poskytovat.
(23) Aby se předešlo problémům s výkladem, měl by být přepracován čl. 900 odst. 2 a 3 nařízení (EHS) č. 2454/93. Nové znění by mělo být rovněž přizpůsobeno současnému ekonomickému ovzduší silné hospodářské soutěže. V souladu s tím by čl. 900 odst. 2 neměl automaticky vyžadovat zpětný vývoz zboží, které má nárok na vrácení nebo prominutí cla podle čl. 900 odst. 1, a měl by povolovat, aby zboží mohlo být místo zpětného vývozu zničeno, propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství nebo do režimu uskladňování v celním skladu anebo umístěno do svobodného pásma nebo svobodného skladu, namísto toho, aby bylo zpětně vyvezeno.
(24) Příloha 25 nařízení (EHS) č. 2454/93, která stanoví procentní podíly nákladů na leteckou přepravu, které se zahrnují do celní hodnoty, by měla být upravena tak, aby byla jednodušší a aby zohledňovala rozšířené celní území Společenství po přistoupení nových členských států.
(25) Příloha 38 nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahuje v kolonce 36 jednotného správního dokladu (JSD) kódy pro celní režim, v jehož rámci jsou výrobky propouštěny do volného oběhu.
(26) Z důvodu jasnosti je nutné doplnit zvláštní kód, který se použije pro dočasné pozastavení ukládání cla na zboží určené pro civilní letadla, pro něž bylo vydáno osvědčení letové způsobilosti.
(27) Příloha 67 nařízení (EHS) č. 2454/93 by měla být upravena tak, aby v ní byly zohledněny změny přílohy 70.
(28) Příloha 70 nařízení (EHS) č. 2454/93 by měla být změněna tak, aby umožňovala použití stávajícího systému pro předávání informací o zpracovaných zemědělských produktech.
Mimo to by se na zmíněné produkty měly vztahovat též výhody vyplývající ze zjednodušení "Informačního systému – režimy zušlechťování (ISZP)".
Rovněž by měl být zaveden kód zvláštního hospodářského významu pro žádosti o povolení aktivního zušlechťovacího styku pro necitlivé zboží.
(29) Je žádoucí zjednodušit používání celního režimu "přepracování pod celním dohledem" v případě dovozového zboží, které se přepracovává na výrobky, které mohou využívat všeobecného pozastavení ukládání dovozních cel na některé zbraně a vojenská zařízení.
(30) Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být změněno.
(31) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 70 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se za zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 69, následující operace:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy a skladování;
b) rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
c) umývání, čištění, zbavování prachu, odstraňování oxidů, oleje, barev nebo jiných povlaků;
d) žehlení nebo mandlování textilií;
e) jednoduché operace natírání a leštění;
f) loupání, částečné nebo úplné mletí, leštění a hlazení obilovin a rýže;
g) operace barvení cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí cukru;
h) loupání, odpeckovávání ovoce, ořechů a zeleniny a zbavování kůry;
i) ostření, jednoduché broušení nebo jednoduché řezání;
j) prosévání, třídění, rozřazování podle druhu či velikosti, sestavování (včetně skládání souprav výrobků);
k) jednoduché plnění do lahví, konzerv, lahviček, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní jednoduché operace obalové úpravy;
l) připevňování nebo tisk značek, štítků, log nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m) jednoduché mísení produktů, též různých druhů, v případě, že jedna nebo více složek směsi nesplňuje podmínky stanovené v tomto oddílu tak, aby mohly být považovány za produkty pocházející z některé zvýhodněné země nebo ze Společenství;
n) jednoduché sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
o) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až n);
p) porážení zvířat."
2. V článku 72 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. Regionální kumulace se vztahuje na tři různá regionální sdružení zvýhodněných zemí, které využívají systém všeobecných celních preferencí:
a) skupina I: Brunei-Darussalam, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Vietnam;
b) skupina II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;
c) skupina III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka.
4. "Regionálním sdružením" se podle souvislosti rozumí skupina I, skupina II nebo skupina III."
3. V čl. 72b odst. 1 písm. b) se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
"O tomto závazku uvědomí Komisi příslušný sekretariát:
i) skupina I: Generální sekretariát Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN);
ii) skupina II: Stálý smíšený výbor pro otázky původu Andské skupiny, Středoamerického společného trhu a Panamy (Comité Conjunto Permanente de Origen Comunidad Andina – Mercado Común Centroamericano y Panamá);
iii) skupina III: Sekretariát Jihoasijského sdružení pro regionální spolupráci (SAARC)."
4. V čl. 76 odst. 4 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Rozhodne o ní postupem projednávání ve výboru."
5. V článku 101 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 100, následující operace:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy a skladování;
b) rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
c) umývání, čištění, zbavování prachu, odstraňování oxidů, oleje, barev nebo jiných povlaků;
d) žehlení nebo mandlování textilií;
e) jednoduché operace natírání a leštění;
f) loupání, částečné nebo úplné mletí, leštění a hlazení obilovin a rýže;
g) operace barvení cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí cukru;
h) loupání, odpeckovávání ovoce, ořechů a zeleniny a zbavování kůry;
i) ostření, jednoduché broušení nebo jednoduché řezání;
j) prosévání, třídění, rozřazování podle druhu či velikosti, sestavování (včetně skládání souprav výrobků);
k) jednoduché plnění do lahví, konzerv, lahviček, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní jednoduché operace obalové úpravy;
l) připevňování nebo tisk značek, štítků, log nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m) jednoduché mísení produktů, též různých druhů, v případě, že jedna nebo více složek směsi nesplňuje podmínky stanovené v tomto oddílu tak, aby mohly být považovány za produkty pocházející z některé zvýhodněné země nebo ze Společenství;
n) jednoduché sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
o) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až n);
p) porážení zvířat."
6. V čl. 256 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Jestliže se jedná o doklad, na jehož předložení závisí uplatnění sníženého nebo nulového dovozního cla, může být na žádost deklaranta poskytnuta lhůta delší, než stanoví první pododstavec, pokud je to za daných okolností odůvodněné. Tato lhůta nesmí přesahovat čtyři měsíce ode dne přijetí celního prohlášení. Lhůtu nelze prodloužit."
7. Článek 308c se nahrazuje tímto:
"Článek 308c
1. Celní kvóta je považována za kritickou, jakmile je využito 75 % počátečního objemu, nebo pokud tak rozhodnou příslušné orgány.
2. Odchylně od odstavce 1 je celní kvóta považována za kritickou od data svého otevření v těchto případech:
a) je otevřena po dobu kratší než tři měsíce;
b) celní kvóty zahrnující tytéž produkty, původ a stejné kvótové období jako dotyčná celní kvóta (rovnocenné celní kvóty) nebyly v předešlých dvou letech otevřeny;
c) rovnocenná celní kvóta otevřená v předešlých dvou letech byla vyčerpána nejpozději poslední den třetího měsíce svého kvótového období nebo měla vyšší počáteční objem než dotyčná celní kvóta.
3. Celní kvóta, jejímž jediným účelem je použít podle pravidel WTO buď ochranné opatření nebo odvetné opatření, je považována za kritickou, jakmile je využito 75 % počátečního objemu bez ohledu na to, zda byly v předešlých dvou letech otevřeny rovnocenné celní kvóty či nikoli."
8. V části II hlavě I kapitole 3 se nadpis oddílu 2 nahrazuje tímto:
"Dohled nad dovozem" .
9. V článku 308d se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Je-li třeba, aby Společenství dohlíželo na dovoz, sdělují členské státy Komisi alespoň jednou měsíčně zprávy o dohledu obsahující údaje o množství produktů propuštěných do volného oběhu.
Na žádost Komise členské státy tyto údaje omezí na dovozy využívající preferenčních sazebních režimů.
2. Zprávy členských států o dohledu uvádějí celková množství zboží propuštěného do volného oběhu od prvního dne dotyčného období."
10. V článku 353 se zrušuje odstavec 2.
11. V článku 358 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Tranzitní doprovodný doklad se případně doplní seznamem položek, který odpovídá vzoru a vysvětlivkám uvedeným v příloze 45b.
Tento seznam tvoří nedílnou součást tranzitního doprovodného dokladu."
12. V části II hlavě II se nadpis kapitoly 9 nahrazuje tímto:
"Doprava zboží v rámci režimu TIR nebo režimu ATA" .
13. v článku 451 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jestliže se dopravuje zboží mezi dvěma místy nacházejícími se na celním území Společenství v režimu mezinárodní dopravy zboží na podkladě karnetu TIR (Úmluva TIR) nebo na pokladě karnetu ATA (Úmluva ATA), považuje se celní území Společenství, pokud jde o podrobnosti použití karnetu TIR nebo ATA pro tuto dopravu, za jediné území."
14. V čl. 453 odst. 2 se výraz "podle článků 314 až 324" nahrazuje "podle článků 314b až 324f".
15. Za článek 453 se vkládá tento text:
"Oddíl 2
Režim TIR."
16. Články 454 a 455 se nahrazují tímto:
"Článek 454
Ustanovení tohoto oddílu se použijí v případě dopravy zboží na podkladě karnetu TIR, pokud se jedná o dovozní cla nebo jiné poplatky uvnitř Společenství.
Článek 455
1. Celní orgány členského státu určení nebo výstupu neprodleně a nejpozději do jednoho měsíce od ukončení operace TIR vrátí příslušnou část útržkového listu č. 2 karnetu TIR celním orgánům členského státu vstupu nebo odeslání.
2. Pokud není příslušná část útržkového listu č. 2 karnetu TIR vrácena celním orgánů členského státu vstupu nebo odeslání do dvou měsíců od data přijetí karnetu TIR, vyrozumí tyto orgány o této skutečnosti dotyčné záruční sdružení, aniž je dotčeno oznámení, jež má být učiněno v souladu s čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR.
O skutečnosti rovněž vyrozumí držitele karnetu TIR a vyzvou držitele i dotyčné záruční sdružení, aby poskytli důkaz o tom, že operace TIR byly ukončena.
3. Důkaz uvedený ve druhém pododstavci odstavce 2 lze celním orgánům věrohodně poskytnout formou dokladu ověřeného celními orgány členského státu určení nebo výstupu, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a prokazuje, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu.
4. Operace TIR se rovněž považuje za ukončenou v případě, že dotyčný držitel karnetu TIR/záruční sdružení ke spokojenosti celních orgánů předloží celní doklad o přidělení celně schváleného určení ve třetí zemi nebo kopii nebo fotokopii tohoto dokladu, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží.
Kopii nebo fotokopii musí ověřit buď subjekt, který potvrdil prvopis dokladu, orgány dotyčné třetí země nebo orgány členského státu.
Článek 455a
1. Není-li celním orgánům členského státu vstupu nebo odeslání do čtyř měsíců ode dne přijetí karnetu TIR ukončení operace prokázáno, neprodleně zahájí šetření směřující k získání údajů potřebných buď k vyřízení operace TIR, nebo není-li to možné, ke zjištění okolností vzniku celního dluhu, ke zjištění dlužníka a k určení celních orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.
Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení operace TIR dříve, zahájí šetření okamžitě.
2. Šetření se zahájí také v případě, že se dodatečně ukáže, že důkaz o ukončení operace TIR byl padělán a že je nutné zahájit šetření, které by dosáhlo cílů uvedených v odstavci 1.
3. Celní orgány členského státu vstupu nebo odeslání zahájí šetření zasláním žádosti celním orgánům členského státu určení nebo výstupu společně s veškerými potřebnými informacemi.
4. Celní orgány členského státu určení nebo výstupu na žádost neprodleně odpovědí.
5. Pokud šetření prokáže, že operace TIR byla řádně ukončena, vyrozumí o tom celní orgány členského státu vstupu nebo odeslání neprodleně záruční sdružení a držitele karnetu TIR a případně všechny celní orgány, které zahájily vybírání celního dluhu podle článků 217 až 232 kodexu."
17. V části II hlavě II kapitole 9 se zrušují slova "Oddíl 2" a nadpis k tomuto oddílu.
18. Články 456 a 457 se nahrazují tímto:
"Článek 456
1. V případě, že na základě porušení předpisů nebo nesrovnalostí ve smyslu Úmluvy TIR vznikne ve Společenství celní dluh, použijí se ustanovení tohoto oddílu přiměřeně na ostatní poplatky uvedené v čl. 91 odst. 1 písm. a) kodexu.
2. Články 450a, 450b a 450d se použijí přiměřeně v rámci vybírání celního dluhu v souvislosti s použitím karnetu TIR.
Článek 457
1. Pro účely čl. 8 odst. 4 Úmluvy TIR a v případě, že se operace TIR uskutečňuje na celním území Společenství, se může kterékoli záruční sdružení usazené ve Společenství stát odpovědným za úhradu zaručené výše celního dluhu za zboží v rámci operace TIR do výše 60000 EUR na jeden karnet TIR nebo do výše rovnocenné částky v národní měně.
2. Záruční sdružení usazené v členském státě příslušném k vybrání celního dluhu podle článku 215 kodexu je odpovědné za úhradu zaručené výše celního dluhu.
3. Oznámení o nevyřízení operace TIR, které učinily celní orgány jednoho členského státu, jež jsou příslušné k vybrání celního dluhu podle třetí odrážky čl. 215 odst. 1 kodexu, záručnímu sdružení schválenému těmito orgány je platné i tehdy, pokud celní orgány jiného členského státu, jež jsou příslušné podle čl. 215 odst. 1 první nebo druhé odrážky kodexu později zahájí vybírání celního dluhu od záručního sdružení schváleného posledně uvedenými celními orgány."
19. V části II hlavě II kapitole 9 se nadpis oddílu 3 nahrazuje tímto:
"Režim ATA" .
20. Vkládají se nové články 457c a 457d:
"Článek 457c
1. Tímto článkem není dotčena platnost zvláštních opatření vyplývajících z Úmluvy ATA týkající se odpovědnosti záručních sdružení při použití karnetu ATA.
2. Jestliže se během tranzitu na podkladě karnetu ATA nebo v souvislosti s ním zjistí, že v určitém členském státě došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, uloží tento členský stát clo a ostatní poplatky, které se případně za dané zboží vybírají podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů, aniž jdou dotčena trestněprávní opatření.
3. Jestliže nelze zjistit, na kterém území došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, má se za to, že k nim došlo v členském státě, v němž byly zjištěny, není-li celním orgánům ve lhůtě podle čl. 457d odst. 2 uspokojivě prokázáno řádné provedení režimu nebo místo, na kterém k porušení předpisů nebo nesrovnalostem skutečně došlo.
Neexistuje-li takový důkaz a má-li se za to, že k porušení předpisů nebo nesrovnalostem došlo v členském státě, v němž byly zjištěny, uloží tento stát clo a ostatní poplatky, které se za dané zboží vybírají podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů.
Jestliže se později zjistí členský stát, ve kterém došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, vrátí členský stát, který clo a poplatky původně uložil, tomuto členskému státu clo a poplatky, kterým zboží v uvedeném členském státě podléhá, s výjimkou těch, které byly uloženy podle druhého pododstavce jako vlastní příjmy Společenství.
V tomto případě se vrátí případný přeplatek osobě, která clo a poplatky původně zaplatila.
Je-li výše cla a ostatní poplatků, které byly původně uloženy a vráceny v členském státě, v němž byly zaplaceny, nižší než výše cla a ostatních poplatků dlužných v členském státě, v němž skutečně došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, vybere tento členský stát rozdíl podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů.
Celní správy členských států přijmou opatření nezbytná k zabránění porušování předpisů a páchání nesrovnalostí a k jejich účinnému postihu.
Článek 457d
1. Jestliže se během tranzitu na podkladě karnetu ATA nebo v souvislosti s ním zjistí, že došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, sdělí celní orgány tuto skutečnost držiteli karnetu ATA a záručnímu sdružení ve lhůtě stanovené v čl. 6 odst. 4 Úmluvy ATA.
2. Důkaz o řádném uskutečnění tranzitu na podkladě karnetu ATA ve smyslu čl. 457c odst. 3 prvního pododstavce je nutno předložit ve lhůtě uvedené v čl. 7 odst. 1 a 2 Úmluvy ATA.
3. Uspokojivý důkaz uvedený v odstavci 2 může být celním orgánům poskytnut jedním z těchto způsobů:
a) předložením celního nebo obchodního dokladu potvrzeného celními orgány, z nějž vyplývá, že dané zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení;
b) předložením celního dokladu o propuštění zboží do některého celního režimu ve třetí zemi nebo kopie nebo fotokopie tohoto dokladu; kopii nebo fotokopii musí ověřit buď subjekt, který potvrdil prvopis dokladu, orgán dotyčné třetí země nebo orgán členského státu;
c) důkazními prostředky uvedenými v článku 8 Úmluvy ATA.
Doklady uvedené v písmenech a) a b) prvního pododstavce musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění dotyčného zboží."
21. V čl. 458 odst. 2, čl. 461 odst. 4 a čl. 462 odst. 4 se výraz "čl. 454 odst. 3" nahrazuje "čl. 457c odst. 3".
22. V čl. 551 odst. 3 se doplňuje nová věta, která zní:
"Za náklady na přepracování se považují veškeré náklady vynaložené na výrobu přepracovaných výrobků včetně režijních nákladů a hodnoty veškerého použitého zboží Společenství."
23. Článek 841 se nahrazuje tímto:
"Článek 841
Jestliže se při zpětném vývozu požaduje podání celního prohlášení, použijí se, aniž jsou dotčena případná zvláštní ustanovení o vyřízení předchozího celního režimu s hospodářským účinkem, přiměřeně články 788 až 796.
V případě, že se pro účely zpětného vývozu zboží v režimu dočasného dovozu používá karnet ATA, lze celní prohlášení podat u jiného celního úřadu než, který je uveden v čl. 161 odst. 5 první věty kodexu."
24. V článku 876a se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Pokud vznikl celní dluh podle článku 203 kodexu, odloží celní orgány povinnost osoby uvedené v odst. 3 čtvrté odrážce tohoto článku zaplatit clo v případě, že byl zjištěn alespoň jeden další dlužník a výše cla mu byla v souladu s článkem 221 kodexu rovněž sdělena.
Odložení lze přiznat pouze za podmínky, že se na osobu uvedenou v čl. 203 odst. 3 čtvrté odrážce kodexu nevztahuje rovněž jedna z dalších odrážek uvedeného odstavce a tato osoba zjevně nezanedbala plnění svých povinností.
Doba odkladu je omezena na jeden rok.
Celní orgány však mohou tuto lhůtu z řádně opodstatněných důvodů prodloužit.
Podmínkou pro odklad je, že osoba, v jejíž prospěch se odklad přiznává, složí platnou jistotu odpovídající výši příslušného cla, s výjimkou případu, kdy taková jistota kryjící celou částku příslušného cla již existuje a ručitel nebyl svých závazků zproštěn.
Tato jistota nemusí být vyžadována v případě, že by takový požadavek s ohledem na situaci dlužníka mohl způsobit vážné hospodářské nebo sociální obtíže."
25. V článku 890 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Rozhodující celní orgán clo vrátí nebo promine v případě, že:
a) je k žádosti přiloženo osvědčení o původu, průvodní osvědčení, osvědčení o pravosti, doklad o vnitřním tranzitu Společenství nebo jakýkoli jiný vhodný doklad prokazující, že v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu mělo toto zboží nárok na to, aby se s ním zacházelo jako se zbožím Společenství nebo aby se u něj uplatnilo preferenční sazební zacházení nebo zvýhodněné sazební zacházení uplatňované na základě povahy zboží;
b) takto předložený doklad se jednoznačně týká dotyčného zboží;
c) všechny podmínky týkající se přijetí tohoto dokladu jsou splněny;
d) všechny ostatní podmínky pro přiznání zacházení jako se zbožím Společenství, preferenčního sazebního zacházení nebo zvýhodněného sazebního zacházení uplatňovaného na základě povahy zboží jsou splněny."
26. Článek 900 se mění takto: a) odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního cla v případech uvedených v odst. 1 písm. c) a f) až n) je zpětný vývoz daného zboží z celního území Společenství pod celním dohledem, s výjimkou případů, kdy je zboží na příkaz veřejného orgánu zničeno nebo kdy je bezplatně dodáno dobročinným organizacím působícím na území Společenství.
Na požádání povolí rozhodující orgán, aby zboží bylo místo zpětného vývozu zničeno, propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství nebo do režimu uskladňování v celním skladu anebo umístěno do svobodného pásma nebo svobodného skladu.
Pro získání některého z těchto celních určení se zboží považuje za zboží, které není zbožím Společenství.
V tomto případě přijmou celní orgány veškerá nezbytná opatření, aby zboží umístěné do celního skladu, svobodného pásma nebo svobodného skladu mohlo být později ztotožněno jako zboží, které není zbožím Společenství.";
b) odstavec 3 se zrušuje.
27. Příloha 14 se nahrazuje textem uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
28. Příloha 15 se nahrazuje textem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
29. Příloha 25 se nahrazuje textem uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
30. Příloha 37a se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
31. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
32. Příloha 44a se mění v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
33. Příloha 45a se mění v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.
34. Příloha 67 se mění v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
35. Příloha 70 se mění v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.
36. Příloha 76 se mění v souladu s přílohou X tohoto nařízení.
Článek 2
Komise do 1. července 2004 vyhodnotí, na jaké úrovni hospodářské subjekty používají počítačově zpracovávaný tranzitní systém.
Toto vyhodnocení se zakládá na zprávě vypracované na základě údajů, které poskytnou členské státy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Body 2 a 3 článku 1 se použijí ode dne 1. června 2003.
Důkazy o původu vydávané v souladu s ustanoveními použitelnými do 1. června 2003 se po tomto datu nadále přijímají po dobu jejich platnosti.
3. Body 10, 11, 30, 32 a 33 článku 1 se použijí ode dne 1. ledna 2005.
Na základě vyhodnocení podle článku 2 však lze toto datum odložit rozhodnutím přijatým v souladu s postupem výboru.
4. Body 12 až 21 článku 1 se použijí ode dne 1. září 2003.
5. Bod 29 článku 1 se použije ode dne 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 882/2003
ze dne 19. května 2003,
kterým se zavádí systém sledování a ověřování tuňáků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protože Společenství má rybolovné zájmy ve východním Pacifiku a zahájilo postup přistoupení k Meziamerické komisi pro tropické tuňáky (dále jen "IATTC"), a v souladu s povinností spolupracovat, která vyplývá z Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, se Společenství rozhodlo používat opatření přijatá IATTC již před svým přistoupením k uvedené organizaci.
(2) Společenství podepsalo Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů [3] (dále jen "AIDCP") a rozhodnutím 1999/386/EC [4].rozhodlo o jejím prozatímním používání až do jejího konečného přijetí.
Společenství proto musí používat ustanovení uvedené dohody, přičemž úkoly sekretariátu zajišťuje IATTC.
(3) V červenci roku 1999 rozhodly smluvní strany AIDCP o zavedení systému sledování a ověřování tuňáků ulovených v oblasti působnosti dohody.
V souladu s tím by Společenství mělo zavést systém sledování a ověřování tuňáků, které v oblasti působnosti dohody ulovila plavidla působící v rámci AIDCP.
Účelem tohoto systému je umožnit, aby mohli být odlišeni tuňáci, kteří nepředstavují pro delfíny žádné nebezpečí, od tuňáků, kteří představují pro delfíny nebezpečí, a to od okamžiku jejich odchytu do doby, kdy jsou připraveni pro maloobchodní prodej.
Systém je založen na předpokladu, že tuňáci bez nebezpečí pro delfíny, jsou od okamžiku odchytu a během vykládky, skladování, převozu a zpracování příslušným způsobem označeni.
(4) Protože se uvedené rozhodnutí stalo pro strany dohody závazným, Společenství jej musí provádět.
(5) Za dohled nad vykládkou a přepravou úlovků odpovídají jednotlivé členské státy, které však mohou správním ujednáním nebo správní dohodou převést tuto odpovědnost na stát, kde se provádí vykládka.
(6) Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [5] se vztahuje na všechny rybolovné činnosti a všechny související činnosti vykonávané na území a v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, včetně činností rybářských plavidel Společenství působících ve vodách třetích zemí nebo na volném moři, aniž jsou dotčeny dohody o rybolovu uzavřené mezi Společenstvím a třetími zeměmi nebo mezinárodní úmluvy, jichž je Společenství smluvní stranou.
(7) Je nutné přijmout opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví obecné zásady a podmínky pro používání systému sledování a ověřování tuňáků Společenstvím, který byl přijat v rámci Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů (AIDCP).
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na rybářská plavidla plující pod vlajkou členského státu a registrovaná ve Společenství, dále jen "rybářská plavidla Společenství", která loví tuňáky v oblasti působnosti dohody.
Toto nařízení se rovněž vztahuje na všechna plavidla Společenství plující pod vlajkou členského státu a registrovaná ve Společenství, která přepravují tuňáky uvedené v dokladu o sledování.
Dále se vztahuje na tuňáka uloveného v oblasti působnosti dohody, který byl vyložen, skladován, předán nebo zpracován ve Společenství.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "tuňákem" druh podřádu Scombridae, s výjimkou rodu Scomber;
2. "delfínem" druh čeledi delfinovitých, které se vyskytují ve spojení s lovem tuňáka žlutoploutvého v oblasti působnosti uvedené dohody;
3. "oblastí působnosti dohody" vody východního Pacifiku ve smyslu článku 3 AIDCP;
4. "tuňákem bez nebezpečí pro delfíny" tuňák ulovený položením sítě, při kterém nedošlo k usmrcení nebo vážnému poranění delfínů;
5. "tuňákem s nebezpečím pro delfíny" tuňák ulovený položením sítě, při kterém došlo k usmrcení nebo vážnému poranění delfínů.
Všichni tuňáci ulovení položením sítě, při kterém byli delfíny úmyslně obeplouváni plavidly, pro která nebyla stanovena hranice úmrtnosti delfínů (DML) nebo jejichž velitel není uveden na seznamu kvalifikovaných velitelů plavidel vedeném sekretariátem, se nepovažují za tuňáky bez nebezpečí pro delfíny;
6. "pozorovatelem" osoba, kterou k plavidlu přidělila IATTC, nebo která byla k plavidlu přidělena v rámci národního pozorovacího programu smluvní strany, aby zaznamenávala rybolovné činnosti plavidla;
7. "dokladem o sledování" doklad vystavený podle vzoru A v příloze I (tuňák bez nebezpečí pro delfíny) a vzoru B v příloze II (tuňák s nebezpečím pro delfíny) tohoto nařízení;
8. "položením sítě" kladení a vytažení vlečné sítě za účelem lovu tuňáků;
9. "kontejnerem" jakákoli nádoba používaná pro uchovávání tuňáků po vykládce, během chlazení nebo pro přepravu ke zpracování.
Článek 4
Povinnosti členských států
1. Členské státy jsou v souladu s tímto nařízením odpovědné za sledování a ověřování tuňáků, kteří byli chyceni, přepraveni a vyloženi ke zpracování na jejich území.
2. Povinnost uvedená v odstavci 1 se týká rovněž tuňáků, které plavidla působící v této oblasti vyložila mimo oblast působnosti dohody.
V případě těchto plavidel vyžaduje systém sledování potvrzení o hmotnosti vyloženého nákladu.
3. Sekretariát AIDCP vydá pozorovatelům na palubě doklady o sledování tuňáků, ledaže by členský stát, jehož jurisdikci plavidlo podléhá, prováděl národní pozorovací program.
V takovém případě členské státy poskytnou pozorovateli na palubě doklady o sledování, pokud jde o každé plavidlo plujících pod jejich vlajkou a oprávněné lovit tuňáky v oblasti působnosti dohody.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby tuňáci ulovení v oblasti působnosti dohody, kteří jsou skladováni, zpracováni nebo uváděni na trh na jejich území, byli jasně označeni jako tuňáci bez nebezpečí pro delfíny, případně jako tuňáci s nebezpečím pro delfíny, až do svého uvedení do maloobchodního prodeje.
Uvedené postupy zahrnují tyto požadavky:
a) jakákoli změna ve vlastnictví nezpracovaných tuňáků, kteří jsou označeni číslem dokladu o sledování, se provádí v souladu s čl. 6 odst. 4, 5 a 7;
b) během zpracování se tuňáci bez nebezpečí pro delfíny, a tuňáci s nebezpečím pro delfíny, nezpracovávají na jedné výrobní lince současně;
c) zpracovatelé vedou a uchovávají dostatečně jasné záznamy, aby bylo možné na základě čísel šarže zpracovaných tuňáků zpětně vysledovat odpovídající číslo dokladu o sledování.
Článek 5
Povinnosti během rybolovných činností
1. Pozorovatel rozhodne, zda ulovení tuňáci jsou či nejsou s nebezpečím pro delfíny, a na základě tohoto rozhodnutí se tuňáci naloží do příslušně připravených a označených nádob.
2. Po ukončení tohoto nakládání a na základě souhlasu velitele nebo jeho zástupce pozorovatel zapíše do odpovídajícího doklad o sledování druhy a odhadovaná množství tuňáků podle položení sítě, která byla naložena do každé nádoby.
Velitel nebo jeho zástupce a pozorovatel parafují každý vyplněný doklad o sledování.
3. Předávání tuňáků na moři ze sítí jednoho rybářského plavidla na jiné rybářské plavidlo musí pozorovatelé obou plavidel zapsat do dokladu o sledování, přičemž musí upřesnit množství, druh a označení "tuňáci s nebezpečím pro delfíny" nebo "tuňáci s nebezpečím pro delfíny" takto předávaných tuňáků.
4. Na konci rybářského výjezdu velitel a pozorovatel společně zkontrolují doklad o sledování, doplní případné dodatečné poznámky a podepíší jej.
Rybářský výjezd končí tehdy, když plavidlo vyloží nejméně dvě třetiny svých úlovků během jediné vykládky nebo během série dílčích vykládek.
5. Komise může stanovit prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 6
Vykládka, přeprava, skladování a zpracování
1. Nejpozději do 72 hodin před předpokládaným datem vykládky velitel plavidla, vlastník plavidla nebo jeho zástupce oznámí svým národním orgánům data a místa vykládky celého úlovku nebo jeho části, aby bylo možné provést ověření.
2. Pokud rybářský výjezd po vykládce plavidla končí, plavidlu se pro jeho další rybářský výjezd vystaví nový doklad o sledování a tuňáci, kteří případně zůstali na palubě, se uvedou jako první položka v novém dokladu.
3. Pokud rybářský výjezd po vykládce plavidla nekončí, plavidlo si ponechá originál dokladu o sledování a opis s původními podpisy zašle národním orgánům přístavu vykládky.
4. Pokud jsou tuňáci vyloženi z jednoho rybářského plavidla a poté naloženi na palubu přepravního plavidla za účelem jejich přepravy do místa zpracování, stát vlajky přepravního plavidla odpovídá za příslušný doklad o sledování, uchová údaje o vykládce (včetně celkové hmotnosti vykládky, pokud byla ověřena), ověří, že tuňáci bez nebezpečí pro delfíny, jsou během nakládání a přepravy drženi odděleně od tuňáků s nebezpečím pro delfíny, a předá všechny příslušné informace sekretariátu AIDCP, přičemž jeden opis zašle Komisi.
Oba dva druhy tuňáků mohou být během přepravy uchovávány na jednom místě, pokud zůstanou odděleni sítěmi nebo podobným materiálem a pokud jsou tuňáci s nebezpečím pro delfíny, jasně označeni.
5. Pokud jsou tuňáci vyloženi k okamžitému zpracování, členský stát, ve kterém ke zpracování dochází, odpovídá za uložení dokumentace o vykládce a za zaznamenání ověřené hmotnosti tuňáků bez nebezpečí pro delfíny, a tuňáků s nebezpečím pro delfíny.
Tento členský stát použije originál dokladu o sledování za účelem uvedení požadovaných údajů do databáze a za účelem sledování zpracovaných tuňáků a zašle opis tohoto dokladu členskému státu vlajky plavidla, které příslušné tuňáky ulovilo.
6. Vyložení tuňáci se umístí do odlišných kontejnerů na základě jejich označení "tuňáci bez nebezpečí pro delfíny" nebo "tuňáci s nebezpečím pro delfíny".
Každý kontejner se označí číslem dokladu o sledování, označením tuňáků a ověřenou hmotností.
7. Při každém prodeji části úlovku musí být tato část v průběhu všech fází zpracování opatřena odpovídajícím referenčním číslem.
Každá překládka úlovků musí být oznámena příslušným orgánům členského státu vykládky/zpracování, přičemž je nutné uvést číslo dokladu o sledování, druhy a množství příslušných tuňáků a příjemce.
8. V případě vykládky v přístavu třetí země může členský stát v rámci zvláštní dohody svěřit dohled nad vykládkou a přepravou národním orgánům příslušného přístavu.
Pokud třetí země, která je přístavním státem, je stranou AIDCP, přechází odpovědnost za doklad o sledování na přístavní stát.
Pokud třetí země, která je přístavním státem, není smluvní stranou AIDCP, tak členský stát vlajky plavidla zůstává odpovědný za doklad o sledování, pokud zvláštní dvoustranná dohoda nestanoví jinak.
9. Komise může stanovit prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 7
Přenos dat
1. Pro provádění těchto pravidel členské státy vytvoří počítačovou databázi, do které musí mít Komise elektronický přístup.
2. Do 10 dnů po přijetí dokladu o sledování členské státy pošlou sekretariátu AIDCP doklad o sledování podepsaný pozorovatelem a velitelem, přičemž jeden opis zašlou Komisi.
3. Členské státy uvědomí sekretariát AIDCP o změnách ve vlastnictví nezpracovaných tuňáků podle čl. 4 odst. 4, přičemž jeden opis zašlou Komisi.
4. Každoročně do 1. května zasílají členské státy zprávu o svém provádění systému sledování a ověřování tuňáků Komisi, která na jejím sepíše zprávu, kterou zašle sekretariátu AIDCP před každoročním výročním zasedáním.
5. Členské státy zasílají Komisi jména a adresy úředníků odpovědných za provádění systému sledování a ověřování tuňáků stanoveného tímto nařízením.
6. Komise zašle sekretariátu AIDCP jména a adresy úředníků Komise odpovědných za provádění systému sledování a ověřování tuňáků stanoveného tímto nařízením.
Článek 8
Přílohy
Pro účely uplatňování ochranných opatření AIDCP, která se stanou pro Společenství závazná, je možné změnit přílohy I a II postupem podle čl. 10 odst. 3.
Článek 9
Provádění
Opatření nezbytná k provádění čl. 5 odst. 5 a čl. 6 odst. 9 se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 2.
Opatření, která mají být přijata podle článku 8, se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 3.
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 [7].
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES jsou tři měsíce.
5. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 931/2003
ze dne 26. května 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1011/2002 na dovozy práškového aktivního uhlí pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po poradě s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V červnu 2002 uložila Rada nařízením (ES) č. 1011/2002 [2] konečná antidumpingová cla z dovozu práškového aktivního uhlí (dále jen "PAU")pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Cla měla formu zvláštního cla.
2. Zahájení
(2) Dne 29. října 2002 ohlásila Komise oznámením (dále jen "oznámení o zahájení") uveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství [3] zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření, platných pro dovozy do Společenství PAU pocházejícího z ČLR.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise k přezkoumání vhodnosti formy platných opatření.
Současné opatření, tj. clo ve formě zvláštního cla, nevyhovuje situacím, kdy je dovážené zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu.
3. Šetření
(4) Komise oficiálně informovala vyvážející výrobce, dovozce a uživatele, o nichž bylo známo, že by se jich to mohlo týkat, a jejich sdružení, zástupce dotčených vyvážejících zemí a výrobce ve Společenství o zahájení řízení.
Dotčeným stranám byla dána příležitost sdělit písemně svá stanoviska a požádat o vyslechnutí ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Několik vyvážejících výrobců v dotyčné zemi, jakož i výrobců a dovozců/obchodníků ve Společenství sdělilo písemně své stanoviska.
Všechny strany, které o to ve stanovené lhůtě požádaly a prokázaly, že existují zvláštní důvody, proč by měly být vyslechnuty, dostaly k vyslechnutí příležitost.
(6) Komise si opatřila a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro určení vhodnosti formy platných opatření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4] stanoví, že v případě poškození zboží před propuštěním do volného oběhu se výše cla určí rozdělením ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
V takových situacích se výše cla sníží procentem odpovídajícím rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(8) Aby se zabránilo uvalení nadměrného antidumpingového cla, mělo by být zvláštní clo v případě poškozeného zboží sníženo procentem odpovídajícím rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(9) Žádná dotčená strana nepodala odůvodněné připomínky nebo argumenty proti tomuto návrhu.
(10) Protože nedošly od dotčených stran žádné odůvodněné argumenty, byl přijat závěr, že v případech, kdy je zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a je proto skutečně vyplacená nebo splatná cena rozdělena za účelem určení výše cla, musí být zvláštní clo sníženo procentem odpovídajícím rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1011/2002 se v článku 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"3. V případech, kdy je zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a je proto skutečně vyplacená nebo splatná cena rozdělena za účelem určení výše cla podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], musí být výše antidumpingového cla, vypočítaného na základě částek stanovených výše, snížena procentem odpovídajícím rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 940/2003
ze dne 28. května 2003,
o žádostech o dovozní licenci pro rýží pocházející a dováženou z Egypta v rámci celní kvóty stanovené v nařízení (ES) č. 196/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží[1], naposledy pozměněné nařízením Komise č. 411/2002[2],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2184/96 ze dne 28. října 1996 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství[3],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 196/97 ze dne 31. ledna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2184/96 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství[4], a zejména na druhý pododstavec čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 196/97 Komise stanoví jediné procentní snížení množství, o která se žádá, pokud množství uvedená v žádostech o dovozní licence překročí množství, která jsou k dispozici. Uvedený článek rovněž stanoví, že Komisi oznámí své rozhodnutí členským státům ve lhůtě deseti pracovních dnů ode dne podání žádostí o licence.
(2) Žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006 podané od 1. září 2001 do 19. května 2003 se vztahují na množství 32 065 tun, přičemž největší množství rýže kódu KN 1006, které může být k dispozici, je 32 000 tun.
(3) Z toho důvodu by pro žádosti o dovozní licence, které byly podány do 19. května 2003 a na něž se vztahuje snížení cla stanovené v nařízení (ES) č. 2184/96, mělo být stanoveno procentní snížení podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 196/97.
(4) Pro probíhající hospodářský rok by se rovněž neměly vydávat dovozní licence, které umožňují získat snížení cla.
(5) S přihlédnutím k cílům tohoto nařízení nabývá toto nařízení účinku dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 950/2003
ze dne 28. května 2003,
kterým se stanoví podpora pro broskve a hrušky určené ke zpracování pro hospodářský rok 2003/04 podle nařízení Rady (ES) č. 2201/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 týkající se režimu podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [4], ukládá Komisi povinnost zveřejnit poté, co bylo prověřeno dodržení prahových hodnot stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 2201/96, výše podpory poskytované pro broskve a hrušky.
(2) Průměrné množství broskví zpracovaných v rámci režimu podpory během posledních tří hospodářských let je nižší než prahová hodnota Společenství. Výše podpory používaná v každém členském státě v hospodářském roce 2003/04 musí proto odpovídat výši stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
(3) Průměrné množství hrušek zpracovaných v rámci režimu podpory během posledních tří hospodářských let je vyšší než prahová hodnota Společenství. Výše podpory používaná pro hospodářský rok 2003/04 v členských státech, které nepřekročily jejich národní prahovou hodnotu, musí proto odpovídat výši stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96. Ve všech ostatních členských státech se tato částka musí snížit úměrně k individuálnímu překročení prahové hodnoty upravenému podle přidělení nezpracovaných množství podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/04 se podpora podle článku nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví ve výši:
a) pro broskve: 47,70 EUR/t;
b) pro hrušky:
-
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 951/2003
ze dne 28. května 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky, a od nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky[1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002[2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokračující růst vývozu sýra do Chorvatska představuje pro jeho trh nebezpečí destabilizace.
Proto je třeba přijmout obchodní opatření, která zaručí, že se obchodní toky vrátí do normálního stavu.
(2) Za účelem omezení počtu žádostí o vývozní licence je třeba od 1. června 2003 zkrátit dobu platnosti licencí pro vývoz do Chorvatska, a stanovit tudíž odchylku od čl. 6 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 174/1999[3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 833/2003[4].
(3) Toto opatření je třeba rozšířit na ostatní země téže oblasti určení, aby se zabránilo odklonu obchodu. Je rovněž třeba přijmout nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby licence vydané pro jiné země nacházející se v uvedené oblasti určení byly po 1. červnu 2003 používány k vývozu do Chorvatska. Z tohoto důvodu musí být stanovena odchylka od čl. 18 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 800/1999[5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2003[6].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 6 písm. c) nařízení (ES) č. 174/1999, doba platnosti vývozních licencí se stanovením náhrady předem, u nichž byla žádost podána počínaje dnem 1. června 2003 a které se týkají produktů kódu KN 0406 určených pro oblast I vymezenou v čl. 15 odst. 3 první odrážce uvedeného nařízení, končí na konci měsíce následujícího po měsíci jejich vydání.
Článek 2
Odchylně od čl. 18 odst.
3 nařízení (ES) č. 800/1999 se nevyplatí žádná náhrada v souvislosti s licencemi, které se od 1. června 2003 použijí pro vývoz do Chorvatska a v nichž je v kolonce 7 uvedeno jiné místo určení, než je tato země.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 953/2003
ze dne 26. května 2003
k zamezení přesměrování obchodu s některými klíčovými léky do Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) dne 21. února 2001 přijala Komise sdělení Evropskému parlamentu a Radě o urychleném opatření zaměřeném na hlavní přenosná onemocnění v rámci omezování chudoby, podle nějž byla Komise pověřena, aby mimo jiné vytvořila globální systém cenového odstupňování klíčových léčiv určených k prevenci, stanovení diagnózy a léčbě HIV/AIDS, TBC, malárie a souvisejících chorob v nejchudších rozvojových zemích a zamezila přesměrování těchto přípravků na jiné trhy tím, že zajistí účinná ochranná opatření;
(2) v usnesení ze dne 14. května 2001 o urychleném opatření zaměřeném na HIV/AIDS, TBC a malárii Rada zdůraznila potřebu posílit ochranná opatření proti přesměrování levných léčiv určených pro chudé trhy a zabránit snižování cen na trzích rozvinutých zemí;
(3) dne 15. března 2001 bylo usnesení Evropského parlamentu o dostupnosti léků pro oběti HIV/AIDS v rozvojových zemích rozšířeno o závazek stanovení odstupňovaných cen v rámci akčního programu Komise a o výzvu k vytvoření systému, který rozvojovým zemím umožní rovnocenný přístup k lékům a vakcínám za přijatelnou cenu;
(4) mnoho nejchudších rozvojových zemí naléhavě potřebuje zajistit přístup k základním lékům pro léčbu přenosných onemocnění za přijatelnou cenu.
Tyto země jsou silně závislé na dovozu léků, neboť místní výroba je velmi omezená;
(5) odlišná úroveň cen mezi trhy rozvinutých zemí a trhy nejchudších rozvojových zemí je nutná, aby bylo možno zajistit dodávky základních léčiv pro nejchudší rozvojové země za výrazně sníženou cenu.
Tyto výrazně snížené ceny tedy nemohou sloužit jako srovnání pro ceny, které mají být za tytéž přípravky placeny na trzích v rozvinutých zemích;
(6) ve většině rozvinutých zemí jsou zavedeny právní a regulativní nástroje, které za určitých okolností zabraňují dovážení léčiv; existuje však riziko, že tyto nástroje budou nedostačující v případech, kdy se bude jednat o prodej velkých objemů výrazně zlevněných léčiv na trhy v nejchudších rozvojových zemích, což může následně významně zvýšit ekonomický zájem o přesměrování těchto přípravků na trhy s vysokými cenami;
(7) je třeba podpořit výrobce léčiv, aby dali k dispozici významně zvýšené objemy léčiv za výrazně snížené ceny, přičemž toto nařízení zajistí, aby tyto přípravky zůstaly na cílových trzích.
Darovaná léčiva a léčiva prodávaná podle smluv uzavřených na základě výběrového řízení vyhlášeného vládami států či mezinárodními orgány zajišťujícími nákup nebo podle partnerských dohod uzavřených mezi výrobcem a vládou cílové země mohou spadat za stejných podmínek do oblasti působnosti tohoto nařízení, přičemž je zřejmé, že dary nepřispívají ke zlepšení trvalé dostupnosti těchto přípravků;
(8) pro účely tohoto nařízení je nezbytné stanovit postup, kterým budou určovány přípravky, země a onemocnění spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení;
(9) cílem tohoto nařízení je zabránit dovozu přípravků s odstupňovanou cenou do Společenství.
Pro určité situace jsou stanoveny výjimky pod podmínkou, že bude zajištěno, aby konečným cílem daných přípravků byla jedna ze zemí uvedených v příloze II;
(10) výrobci přípravků s odstupňovanou cenou musí tyto přípravky vzhledově odlišit, a tak usnadnit jejich identifikaci;
(11) bude vhodné přezkoumat seznamy onemocnění a cílových zemí, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, i metody použité pro identifikaci přípravků s odstupňovanou cenou, mimo jiné s ohledem na zkušenosti s jeho používáním;
(12) opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1];
(13) pokud jde o přípravky s odstupňovanou cenou převážené v osobních zavazadlech cestujících pro jejich osobní potřebu, měla by se použít pravidla v současné době revidovaného nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994 o opatřeních týkajících se zákazu propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, do režimu vývozu nebo ke zpětnému vývozu a do režimů s podmíněným osvobozením od cla [2];
(14) pokud jsou přípravky s odstupňovanou cenou zabaveny v souladu s tímto nařízením, může příslušný orgán v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s cílem zabezpečit, aby tyto zabavené přípravky byly použity v souladu se zamýšleným účelem plně ku prospěchu zemí uvedených v příloze II, rozhodnout, že budou dány k dispozici pro humanitární účely v těchto zemích.
Pokud takovéto rozhodnutí není vydáno, měly by být zabavené přípravky zničeny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví
a) kritéria pro určení, co je přípravek s odstupňovanou cenou,
b) podmínky, za nichž přijmou celní orgány opatření,
c) opatření, která mají být přijata příslušnými orgány členských států.
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "přípravkem s odstupňovanou cenou" rozumí jakékoliv léčivo používané pro prevenci, stanovení diagnózy a léčbu onemocnění podle přílohy IV, jehož cena je stanovena v souladu s některým volitelným postupem cenové kalkulace podle článku 3 a ověřena Komisí nebo nezávislým auditorem v souladu s článkem 4 a které je zapsáno do seznamu přípravků s odstupňovanou cenou podle přílohy I;
b) "cílovými zeměmi" rozumějí země uvedené v příloze II;
c) "příslušným orgánem" rozumí orgán, který je členským státem pověřen, aby stanovil, zda zboží zajištěné celními orgány daného členského státu představuje přípravky s odstupňovanou cenou, a aby vydal pokyny v závislosti na výsledcích přezkoumání.
Článek 2
1. Je zakázáno dovážet do Společenství přípravky s odstupňovanou cenou za účelem jejich propouštění do volného oběhu, ke zpětnému vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo do bezcelní zóny či bezcelního skladu.
2. Následující případy jsou osvobozeny od zákazu vztahujícího se na přípravky s odstupňovanou cenou podle odstavce 1:
a) zpětný vývoz do cílových zemí,
b) zařazení do režimu pro tranzitní či celní sklady nebo do bezcelní zóny či bezcelního skladu za účelem zpětného vývozu do cílové země.
Článek 3
Odstupňovanou cenu podle čl. 4 odst. 2 bodu ii) tohoto nařízení si žadatel zvolí buď jako
a) cenu, která nesmí být vyšší než procentuální podíl váženého průměru výrobní ceny, kterou výrobce uplatňuje na trzích OECD za tentýž přípravek v době podání žádosti; tento podíl je stanoven v příloze III; nebo jako
b) přímé výrobní náklady výrobce zvýšené nejvýše o procentuální sazbu stanovenou v příloze III.
Článek 4
1. Aby bylo možné toto nařízení využít pro přípravky, musí výrobci či vývozci léčiv předložit Komisi žádost.
2. Každá žádost adresovaná Komisi musí obsahovat tyto informace:
i) název přípravku s odstupňovanou cenou a jeho účinnou látku a informace postačující k ověření, pro které onemocnění, pokud jde o prevenci, stanovení diagnózy nebo léčbu, je přípravek určen;
ii) nabízenou cenu stanovenou na základě jedné z volitelných cenových kalkulací stanovených v článku 3 s dostatečnými podrobnostmi umožňujícími ověření.
Namísto takto podrobných informací může žadatel předložit osvědčení vystavené nezávislým auditorem a konstatující, že cena byla ověřena a odpovídá některému z kritérií stanovených v příloze III.
Nezávislý auditor je jmenován po dohodě výrobce s Komisí.
Veškeré informace, které žadatel předloží auditorovi, zůstávají důvěrné;
iii) cílovou zemi či země, kam žadatel zamýšlí prodat příslušný přípravek;
iv) číslo kódu podle Kombinované nomenklatury stanovené přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o sazební a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], případně doplněné subklasifikací TARIC soužící k jednoznačné identifikaci dotyčného zboží;
v) veškerá opatření přijatá výrobcem nebo vývozcem za účelem snadného odlišení přípravků s odstupňovanou cenou od totožných přípravků nabízených k prodeji v rámci Společenství.
3. Komise určí, zda přípravek splňuje kritéria stanovená tímto nařízením v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2.
4. Pokud jsou splněny požadavky stanovené tímto nařízením, zařadí se přípravek do přílohy I při nejbližší aktualizaci.
Žadatel je informován o rozhodnutí Komise do 15 dnů.
5. Pokud žádost neobsahuje podrobnosti dostačující k ověření jejího opodstatnění, Komise písemně vyzve žadatele, aby tyto chybějící informace předložil.
Pokud žadatel žádost nedoplní ve lhůtě stanovené v uvedeném sdělení, považuje se žádost za neplatnou od počátku.
6. Pokud Komise zjistí, že žádost nesplňuje kritéria stanovená tímto nařízením, žádost se zamítne a žadatel je informován do 15 dnů ode dne rozhodnutí.
Žadateli nic nebrání v tom, aby pro tentýž přípravek předložil upravenou žádost.
7. Přípravky určené jako dar pro příjemce v jedné ze zemí uvedených v příloze II mohou být rovněž přihlášeny ke schválení a zařazení do přílohy I.
8. Přílohu I tohoto nařízení Komise aktualizuje každý druhý měsíc.
9. Pokud jsou nutné úpravy v přílohách II, III a IV, použije se postup podle čl. 5 odst. 3.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Přípravek schválený jako přípravek s odstupňovanou cenou a zařazený do přílohy I zůstane v tomto seznamu tak dlouho, dokud budou splněny podmínky podle článku 4 a Komisi budou předkládány výroční zprávy o prodeji v souladu s článkem 11.
Žadatel musí předložit Komisi informace o jakékoliv změně, která nastane v souvislosti s oblastí působnosti nebo podmínkami podle článku 4, aby se zajistilo splnění těchto požadavků.
Článek 7
Každé balení nebo každý přípravek a každý dokument používaný v souvislosti se schváleným přípravkem prodávaným za odstupňovanou cenu cílovým zemím budou trvale opatřeny logem stanoveným v příloze V. Toto platí po celou dobu, kdy je dotyčný přípravek s odstupňovanou cenou zařazen do seznamu uvedeného v příloze I.
Článek 8
1. Pokud existuje důvodné podezření, že navzdory zákazu podle článku 2 jsou přípravky s odstupňovanou cenou dováženy do Společenství, celní orgány pozastaví propouštění dotyčných přípravků nebo je zadrží na dobu nezbytnou pro získání rozhodnutí o povaze zboží od příslušných orgánů.
Doba pozastavení či zadržení nepřesáhne 10 pracovních dnů, pokud nenastanou zvláštní okolnosti, za kterých lze tuto lhůtu prodloužit maximálně o 10 pracovních dnů.
Po uplynutí této lhůty se přípravky propustí za předpokladu, že jsou splněny veškeré celní formality.
2. Jako důvod k pozastavení propouštění přípravků nebo jejich zadržení celními orgány postačuje existence informací dostačujících k tomu, aby byl daný přípravek považován za přípravek s odstupňovanou cenou.
3. Příslušný orgán daného členského státu a výrobce nebo vývozce uvedený v příloze I musí být neprodleně informováni o pozastaveném propouštění nebo zadržení přípravků a musí obdržet veškeré dostupné informace s ohledem na dané přípravky.
Vnitrostátní ustanovení týkající se ochrany osobních dat, obchodního a průmyslového tajemství a profesní a správní důvěrnosti musí být řádně dodržována.
Dovozci, případně vývozci, musí být poskytnut dostatek příležitostí k tomu, aby příslušnému orgánu mohl dodat informace, které považuje ohledně přípravků za vhodné.
4. Postup pozastavení nebo zadržení zboží se provádí na náklady dovozce.
Pokud nelze tyto náklady vymoci od dovozce, mohou být, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, vymáhány od jakékoliv jiné osoby odpovědné za pokus o nezákonný dovoz.
Článek 9
1. Pokud příslušný orgán uzná přípravky, jejichž propouštění bylo pozastaveno nebo které byly zadrženy celními orgány, za přípravky s odstupňovanou cenou podle tohoto nařízení, zajistí jejich zabavení a zneškodnění v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Tyto postupy se provádějí na náklady dovozce.
Pokud nelze tyto náklady vymoci od dovozce, mohou být, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, vymáhány od jakékoliv jiné osoby odpovědné za pokus o nezákonný dovoz.
2. Pokud příslušný orgán po následné kontrole zjistí, že přípravky, jejichž propouštění bylo pozastaveno nebo které byly zadrženy celními orgány, nelze hodnotit jako přípravky s odstupňovanou cenou podle tohoto nařízení, vydají celní orgány tyto přípravky adresátovi za předpokladu, že jsou splněny veškeré celní formality.
3. Příslušný orgán informuje Komisi o všech rozhodnutích přijatých podle tohoto nařízení.
Článek 10
Toto nařízení se nepoužije pro zboží nekomerční povahy převážené v osobních zavazadlech cestujících pro jejich osobní potřebu v rámci limitů stanovených pro osvobození od cla.
Článek 11
1. Komise každoročně sleduje objemy vývozů přípravků s odstupňovanou cenou uvedených v příloze I a vyvážených do zemí podle článku 1 na základě informací, které obdrží od výrobců a vývozců léčivých přípravků.
Pro tyto účely vydá Komise standardní formulář. Výrobci a vývozci musí Komisi předkládat takové zprávy o prodeji každoročně pro každý přípravek s odstupňovanou cenou; zprávy jsou považovány za důvěrné.
2. Komise pravidelně podává Radě zprávu o objemech vývozu uskutečněného za odstupňovanou cenu i o objemech vývozu v rámci partnerských dohod mezi výrobcem a vládou cílové země.
Ve zprávě se přezkoumají rozsah zemí a onemocnění a obecná kritéria pro provedení článku 3.
Článek 12
1. Použití tohoto nařízení se za žádných okolností nedotkne postupů stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [4] a nařízením Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [5].
2. Toto nařízení se nedotkne práv v oblasti duševního vlastnictví ani práv vlastníků duševního vlastnictví.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 958/2003
ze dne 3. června 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2003/286/ES, pokud jde o koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé produkty z obilovin pocházející z Bulharské republiky, a mění nařízení (ES) č. 2809/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím 2003/286/ES se Společenství zavázalo, že pro každý hospodářský rok stanoví dovozní celní kvóty s nulovou celní sazbou pro pšenici a sourež, pšeničný lepek a kukuřici pocházející z Bulharské republiky.
(2) Za tím účelem, aby se zajistil pravidelný a nespekulativní dovoz pšenice a kukuřice, na něž se vztahují tyto celní kvóty, měly by být tyto dovozy podmíněny vydáním vývozní licence.
Licence se na žádost zájemců vydávají pro stanovená množství, přičemž pro množství, o která se žádá, lze případně použít koeficient snížení.
(3) Pro zajištění řádného řízení těchto kvót by měly být stanoveny lhůty pro podávání žádostí o licence a určeny údaje, které by se na těchto žádostech měly uvést.
(4) Za účelem zohlednění dodacích podmínek by dovozní licence měly být platné ode dne vydání do konce měsíce následujícího po měsíci vydání.
(5) Pro zajištění účinného řízení těchto kvót by měly být stanoveny odchylky od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 325/2003 [3], pokud jde o přenosnou povahu licencí a povolenou odchylku týkající se množství propuštěných do volného oběhu.
(6) Pro zajištění řádného řízení kvót by jistota týkající se dovozních licencí měla být odchylně od nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 498/2003 [5], stanovena na poměrně vysoké úrovni.
(7) Měla by být zajištěna rychlá a vzájemná komunikace mezi Společenstvím a členskými státy týkající se požadovaných a dovezených množství.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 ze dne 9. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Bulharskou republikou [6], bylo zrušeno rozhodnutím 2003/286/ES, a v důsledku toho by mělo být změněno nařízení Komise (ES) č. 2809/2000, kterým se stanoví, pokud jde o produkty z obilovin, prováděcí pravidla k nařízením (ES) č. 2290/2000 a (ES) č. 2851/2000, kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Bulharské republiky a z Polské republiky a zrušuje nařízení (ES) č. 1218/96 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 573/2003 [8].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozy pšenice a soureže (kód KN 1001) a pšeničného lepku (kód KN 11090000) uvedených v příloze I a pocházejících z Bulharské republiky, na které se v souladu s rozhodnutím 2003/286/ES vztahuje nulové dovozní clo v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.4676, podléhají dovozní licenci vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Dovozy kukuřice (kódy KN 10051090 a 10059000) uvedené v příloze I a pocházející z Bulharské republiky, na které se v souladu s rozhodnutím 2003/286/ES vztahuje nulové dovozní clo v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.4677, podléhají dovozní licenci vydané v souladu s tímto nařízením.
3. Produkty uvedené v odstavcích 1 a 2 se do volného oběhu propustí po předložení jednoho z těchto dokladů:
a) průvodního osvědčení EUR.1 vydaného příslušnými orgány vyvážející země v souladu s protokolem 4 evropské dohody uzavřené mezi Společenstvím a uvedenou zemí;
b) prohlášení na faktuře, které bylo vystaveno vývozcem v souladu s uvedeným protokolem.
Článek 2
1. Žádosti o dovozní licence se podají u příslušných orgánů členských států nejpozději do 13.00 hodin bruselského času druhé pondělí v měsíci.
Množství uvedené v žádosti o licenci nesmí překročit množství stanovené pro dovoz příslušného produktu v daném hospodářském roce.
2. Do 18.00 bruselského času v den podání žádosti o licence sdělí příslušné orgány členských států Komisi faxem (číslo (32-2) 295 25 15) v souladu se vzorem uvedeným v příloze II celkové množství, které vyplývá ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Tento údaj se sdělí odděleně od údajů týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
3. Pokud celková množství poskytnutá pro každý příslušný produkt od počátku hospodářského roku a množství uvedená v odstavci 2 překročí kvótu stanovenou pro příslušný hospodářský rok, stanoví Komise nejpozději do tří pracovních dnů po dni podání žádostí jednotný koeficient snížení, který se použije pro množství, o něž se žádá.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, licence se vydají pátý pracovní den po dni podání žádosti.
Do 18.00 hodin bruselského času v den vydání licencí zašlou členské státy Komisi faxem celkové množství získané sečtením množství, pro která byly v tentýž den vydány dovozní licence.
Článek 3
Pro účely vedení účetnictví o množstvích dovážených v rámci kvót uvedených v čl. 1 odst.
1 použije Komise koeficienty ekvivalence uvedené v příloze III. Množství uvedené v jednotlivých žádostech o licence pro určitý produkt se vynásobí koeficientem pro příslušný produkt.
Článek 4
Doba platnosti licence se vypočte ode dne skutečného vydání v souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Vývozní licence jsou platné do konce měsíce následujícího po měsíci jejich vydání.
Článek 5
Práva vyplývající z dovozních licencí nejsou převoditelná.
Článek 6
Množství propuštěné do volného oběhu nesmí být vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Za tím účelem se v kolonce 19 uvedené licence zapíše číslo "0".
Článek 7
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 název země původu;
b) v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Reglamento (CE) no 958/2003
- Forordning (EF) nr.
958/2003
- Verordnung (EG) Nr. 958/2003
- Κανόνισες (ΕΚ) αριθ.958/2003
- Regulation (EC) No 958/2003
- Règlement (CE) no 958/2003
- Regolamento (CE) n. 958/2003
- Verordening (EG) nr.
958/2003
- Regulamento (CE) n.o 958/2003
- Asetus (EY) N:o 958/2003
- Förordning (EG) nr 958/2003;
c) v kolonce 20 poznámku "nulové clo".
Článek 8
Jistota týkající se dovozních licencí stanovená tímto nařízením činí 30 EUR/t.
Článek 9
Nařízení (ES) č. 2809/2000 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 2809/2000 ze dne 20. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o produkty z obilovin, k nařízení (ES) č. 2851/2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Polské republiky, a zrušuje nařízení (ES) č. 1218/96".
2. Článek 1 se zrušuje.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 960/2003
ze dne 2. června 2003
o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz zapisovatelných kompaktních disků (CD-R) pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Současné řízení
(1) Dne 17. května 2002 Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropských společenství [2] oznámení o zahájení antisubvenčního řízení ohledně dovozu zapisovatelných kompaktních disků (dále jen "CD-R") pocházejících z Indie a zahájila šetření.
(2) Téhož dne zveřejnila v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o zahájení souběžného antidumpingového řízení týkajícího se dovozu téhož výrobku pocházejícího z téže země [3].
(3) Řízení bylo zahájeno v důsledku stížnosti podané v dubnu 2002 Výborem evropských výrobců CD-R ("CECMA") jménem výrobců, na které připadá velký podíl celkové výroby CD-R ve Společenství.
Tato stížnost obsahovala důkazy o subvencování dotyčného výrobku a o jím způsobené podstatné újmě, což bylo považováno za dostatečně opravňující k zahájení řízení.
(4) Komise úředně oznámila zahájení řízení výrobcům Společenství, kteří stížnost podali, jakož i ostatním známým výrobcům Společenství, vyvážejícímu výrobci, známým dotyčným dovozcům a sdružení uživatelů a zástupcům Indie.
Zainteresovaným stranám byla dána příležitost k písemnému sdělení jejich stanovisek a k požádání o slyšení ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení.
(5) Indická vláda, jediný vyvážející výrobce v Indii během šetření, jakož i stěžovatel a jiní výrobci Společenství, dovozci, sdružení spotřebitelů a dodavatelé oznámili svá stanoviska písemně.
Slyšení bylo uděleno všem účastníkům, kteří o ně požádali ve výše uvedené lhůtě a uvedli, že pro slyšení existují konkrétní důvody.
(6) Někteří účastníci namítali, že navrhovatelé – výrobci Společenství nesplňují požadavky čl. 10 odst. 8 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") a že zahájení šetření nebylo oprávněné. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že podmínky pro zahájení, a zejména prahy 25 % a 50 % uvedené v čl. 10 odst. 8, byly splněny a proto bylo zahájení šetření oprávněné.
(7) Bylo vysloveno tvrzení, že jeden ze stěžujících si výrobců Společenství neměl být brán v úvahu pro účel rozhodování o reprezentativnosti navrhovatelů, protože prý ztratil své právo vyrábět dotyčný výrobek z důvodů spojených s právy k duševnímu vlastnictví.
(8) Je třeba poznamenat, že dotyčná společnost během šetření fakticky vyráběla a prodávala dotyčný výrobek na trhu Společenství a že v tomto šetření spolupracovala.
Z pouhé skutečnosti, že tento výrobce byl účastníkem právního řízení, nevyplývá automaticky jeho vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství.
Navíc bylo zjištěno, že se tato společnost odvolala proti rozhodnutí soudu, podle kterého by byla ztratila svou licenci.
Vzhledem k tomu, že dosud nebylo přijato žádné konečné rozhodnutí, nebylo možno učinit závěr, že tento výrobce definitivně ztratil své právo vyrábět CD-R.
Tento argument byl proto zamítnut.
(9) Pomocí dotazníků zaslaných všem známým účastníkům Komise vyhledala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro účel stanovení subvence, újmy a zájmu Společenství.
V tomto ohledu provedla Komise ověřovací návštěvy v prostorách příslušných státních orgánů v Novém Dillí a v těchto podnicích:
a) Vyvážející výrobce v Indii
- Moser Baer India Ltd., Nové Dillí, Indie;
b) Výrobci ve Společenství
- Computer Support Italcard S.R.L., Milán, Itálie
- C.D.A Datenträger Albrechts GmbH, Albrechts, Německo
- CPO Magnetic Products B.V., Oosterhout, Nizozemsko
- Fuji Magnetics G.m.b.H., Kleve, Německo
- Mitsui Advanced Media S.A., Ensisheim, Francie
- MPO Media S.A.S, Averton, Francie
- TDK Recording Media Europe S.A., Bascharage, Lucembursko
- Prime Disc Technologies GmbH, Wiesbaden, Německo
- IMAG Optical Storage Ltd, Limerick, Irsko
- Multimedia Info-Tech Ltd, Belfast, Severní Irsko
c) Dodavatelé ve Společenství
- Bayer AG, Leverkusen, Německo
- Steag Hamatech, Sternenfels, Německo.
(10) Šetření o subvenci a újmě trvalo od 1. dubna 2001 do 31. března 2002 (dále jen "doba šetření").
Zkoumání trendů týkajících se ocenění škody zahrnulo dobu od 1. ledna 1998 do konce doby šetření (dále jen "sledovaná doba").
2. Prozatímní opatření
(11) Vzhledem k nezbytnosti dalšího zkoumání některých aspektů subvence nebyla na CD-R pocházející z Indie uložena žádná prozatímní vyrovnávací cla.
3. Následný postup
(12) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno doporučit uložení konečných vyrovnávacích cel.
Byla jim také povolena lhůta, během které mohly po tomto sdělení předložit své připomínky k tomuto oznámení.
Ústní i písemné připomínky předložené stranami byly posouzeny a závěry byly případně příslušně pozměněny.
4. Platná opatření pro dovoz CD-R pocházejících z Tchaj-wanu
(13) V červnu 2002 uložila Rada nařízením (ES) č. 1050/2002 [4] konečné antidumpingové clo na dovoz CD-R pocházejících z Tchaj-wanu.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(14) Dotyčný výrobek je stejný jako v antidumpigovém řízení proti Tchaj-wanu, tj. CD-R, který lze v současnosti zařadit pod kód KN ex85239000.
(15) CD-R je polykarbonátový disk potažený vrstvou barviva, vrstvou odrazného materiálu, např. zlata nebo stříbra, a ochrannou vrstvou.
Na takový disk lze provést záznam pouze jednou a proto se disk tohoto typu označuje jako "WORM" (Write Once Read Many – zapsat jednou, číst mnohonásobně).
Tento disk je optickým paměťovým médiem pro digitální data a pro hudbu.
Záznam se provádí ozářením vrstvy barviva infračerveným laserovým paprskem v zapisovací jednotce CD-R.
Jednotlivé CD-R lze rozlišovat podle typu uložených dat (datové CD-R a hudební CD-R), podle kapacity paměti, podle vrstvy odrazného kovu (hlavně stříbro) a podle toho, zda jsou nebo nejsou potištěny.
Tento výrobek se prodává rovněž v různé jakosti a přichází na trh v obalech různého typu: v pouzdrech obsahujících jeden CD-R, ve vřetenech obsahujících 10 až 100 CD-R v plastových fóliích, v kulatých krabicích po 10 až 100 CD-R, v obálkách obsahujících jeden CD-R zabalený v celofánu, v lepenkových či papírových pouzdrech apod.
Ačkoli se jednotlivé druhy CD-R mohou lišit účelem použití a kvalitou, základní fyzikální a technické charakteristiky jednotlivých druhů se významně neliší.
Proto se pro účely tohoto řízení považují za jeden a tentýž výrobek.
2. Obdobný výrobek
(16) Šetření ukázalo, že CD-R vyráběné a prodávané na indickém domácím trhu mají ve srovnání s CD-R vyvezenými z této země do Společenství podobné základní fyzikální a technické charakteristiky a použití.
Obdobně CD-R vyráběné navrhovatelem a dalšími výrobci Společenství a prodávané na trhu Společenství mají podobné základní fyzikální a technické charakteristiky jako ty, které jsou vyváženy do Společenství z Indie.
(17) Proto se CD-R prodávané na indickém domácím trhu a vyvážené do Společenství jakož i CD-R vyráběné a prodávané ve Společenství považují za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
1. Úvod
(18) Na základě informací obsažených ve stížnosti a v odpovědích na dotazníky Komise byly šetřeny následující režimy, které údajně zahrnovaly udělování vývozních subvencí:
i) - režim osvobození od daně z příjmu;
ii) - režim vývozních svobodných pásem/vývozně zaměřených
jednotek (Export Processing Zones/Export Oriented Units – režim EPZ/EOU). (19) Kromě těchto dvou režimů uvádí stížnost tři další režimy: režim celních úvěrů pro dovoz [Duty Entitlement Passbook scheme (DEPB)], preferenční celní režim pro dovoz investičního zařízení [Export Promotion Capital Goods scheme (EPCG)] a režim prozatímních celních licencí [Advance licence scheme] jako možný zdroj subvencí pro indické vyvážející výrobce CD-R.
Šetření však ukázalo, že v Indii působí jen jeden vyvážející výrobce CD-R v rámci režimu EOU.
Tento vyvážející výrobce při šetření plně spolupracoval a nevyužíval žádné další režimy kromě těch, které jsou uvedeny v bodu odůvodnění 16.
Prakticky nepotřebuje využívat další režimy, protože požívá stejných výhod v rámci režimu EOU.
Z tohoto důvodu nebyly tyto režimy v souvislosti s tímto řízením dále posuzovány.
Režim osvobození od daně z příjmu je založen na zákonu o dani z příjmu z roku 1961, který je každoročně upravován zákonem o financích.
Současný režim EPZ/EOU se zakládá na zákonu o zahraničním obchodu (rozvoj a regulace) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen "zákon o zahraničním obchodu"). Zákon o zahraničním obchodu (oddíl 5) pověřuje státní orgány vydáváním oznámení o politice v oblasti vývozu a dovozu. Tato politika je shrnuta v dokumentech pod titulkem "Vývozní a dovozní politika", vydávaných každých pět let a každoročně aktualizovaných Ministerstvem obchodu. Na dobu šetření tohoto případu se vztahuje jeden z těchto dokumentů o vývozní a dovozní politice, a to pětiletý plán týkající se období od 1. 4. 1997 do 31. 3. 2002. Kromě toho indické státní orgány také stanoví postupy, jimiž se řídí indická politika zahraničního obchodu, a to v "Příručce postupů v oblasti vývozu a dovozu 1. 4. 1997 – 31. 3. 2002" (díl 1).
Režim osvobození od daně z příjmu (ITES)
a) Právní základ
(20) Právním základem pro provádění režimu ITES je zákon o dani z příjmů z roku 1961.
Tento zákon, který je každoročně upravován zákonem o financích, stanoví základ pro výběr daní jakož i pro různé výjimky a odpočty, na které lze uplatňovat nárok.
Mezi výjimkami, které si mohou nárokovat firmy, jsou výjimky upravené oddíly 10A, 10B a 80HHC tohoto zákona, který stanoví osvobození od daně ze zisků z tržeb za vývoz.
b) Způsobilost
(21) Na osvobození od daně z příjmu podle oddílu 10A mohou uplatňovat nárok firmy nacházející se ve vývozních svobodných pásmech (EPZ).
Na osvobození podle oddílu 10B mohou uplatnit nárok jednotky zaměřené na vývoz (EOU).
Na osvobození podle oddílu 80HHC může uplatnit nárok každá firma, která vyváží zboží.
c) Praktické provádění
(22) Aby určitá firma mohla využít výše uvedené daňové odpočty/osvobození, musí uplatnit nárok na odpočet/osvobození při předkládání svého daňového přiznání daňovým úřadům koncem daňového roku.
Daňový rok trvá od 1. dubna do 31. března.
Daňové přiznání musí být předloženo daňovému úřadu nejpozději do následujícího 30. listopadu.
Provedení konečného výměru daňovým úřadem může trvat až tři roky od předložení daňového přiznání.
Podnik může uplatnit nárok jen na jeden z odpočtů, které jsou dostupné podle výše uvedených tří oddílů.
d) Závěr k režimu ITES
(23) Písmeno e) seznamu vývozních subvencí (příloha I základního nařízení) uvádí "plné nebo částečné osvobození … konkrétně se týkající vývozu a přímých daní", které představují vývozní subvenci.
Při režimu ITES poskytují příslušné státní orgány dotyčné společnosti finanční příspěvek vzdáním se státního příjmu ve formě přímých daní, které by byly splatné, kdyby dotyčná společnost neuplatnila nárok na osvobození od daní.
Tento finanční příspěvek uděluje jeho příjemci výhodu snížením jeho daňového dluhu.
(24) Subvence je právně závislá na výsledcích vývozu ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, protože osvobozuje od daně pouze zisky z tržeb za vývoz, a proto se považuje za specifickou.
e) Výpočet výše subvence
(25) Šetřená společnost vyrábí CD-R v jedné EOU.
Může tedy podle oddílu 10B uplatňovat osvobození od daně na zisky z tržeb za vývoz EOU.
Dotyčná společnost, ačkoli zahrnula do svého přiznání výpočet pro osvobození podle oddílu 10B, nakonec neuplatnila nárok na osvobození od daně podle oddílu 10B, protože její přiznání daně z příjmu nevykázalo v době šetření žádné zdanitelné zisky za tuto společnost jako celek.
Je třeba poznamenat, že tato společnost provozuje další jednotky na výrobu jiných výrobků mimo EOU.
Výpočty daně z příjmu uvedené v daňovém přiznání podaném touto společností a připojené specifikace ukázaly, že společnost významně zvýšila odpisy fixních aktiv přeměnou aktiv z jedné kategorie (stroje) s nižší mírou odpisu ve výpočtu daně za předchozí rok na jinou kategorii (formy) s významně vyšší mírou odpisu ve výpočtu daně za dobu šetření.
(26) Komise považovala přetřídění aktiv pro účely zdanění za právně pochybné, zejména proto, že společnost přetřídila aktiva pouze pro účely zdanění, ale již ne ve svých účetních záznamech, jak právní předpisy zřejmě vyžadují.
Indický zákon o podnicích (použitelný na účetní účely) a indický zákon o dani z příjmů stanoví stejnou míru odpisů pro kategorii, ve které byla dotyčná aktiva přetříděna pro účely zdanění.
Z tohoto důvodu Komise požádala indické daňové úřady i dotyčnou společnost o vysvětlení.
Indické daňové úřady neposkytly žádnou odpověď, která by situaci objasnila.
Společnost původně tvrdila, že tato změna byla nutná k opravě chyby v zatřídění některých aktiv pro daňové účely v předchozích letech.
Po oznámení výsledků šetření však tvrdila, že tato změna kategorie aktiv byla doporučena daňovými poradci a že účelem této změny bylo snížit zdanitelné zisky a vyhnout se tak placení daně z příjmu.
(27) Ukazuje se však, že peněžní výhoda, které tato společnost dosáhla přetříděním aktiv, jí byla k dispozici již na základě ustanovení oddílu 10B indického zákona o dani z příjmu.
Kromě toho přínos, který tato společnost mohla získat na základě oddílu 10B bez pochybného přetřídění aktiv, se rovná výnosu daně z příjmu z téhož pochybného přetřídění aktiv.
(28) Výše vylíčená situace ukázala, že v tomto stadiu dotyčná společnost neměla ze subvence podle oddílu 10B, která podléhá vyrovnání, během doby šetření žádný přímý prospěch.
To vyplývá ze skutečnosti, že k tomu, aby se na subvenci vztahovalo vyrovnání, musela by ji dotyčná společnost skutečně obdržet nebo by muselo být přijato rozhodnutí poskytnout ji.
(29) Vývozní svobodná pásma (EPZ)/vývozně zaměřené jednotky (EOU)
a) Právní základ
(30) Režim EPZ/EOU, který byl zaveden v roce 1965, je nástrojem v rámci "vývozní a dovozní politiky", jenž zahrnuje pobídky k vývozu.
Během doby šetření se tento režim řídil celními oznámeními č.
53/97 a 133/94. Tento režim je blíže popsán v kapitole 9 a v dodatku 1 k dokumentu 1997/2002 "Vývozní a dovozní politika" jakož i v příslušné příručce postupů.
b) Způsobilost
(31) V režimu EPZ/EOU mohou být v zásadě založeny společnosti zavazující se vyvážet celou svou výrobu zboží a služeb.
Jakmile je jim status EPZ/EOU udělen, mohou tyto společnosti požívat určité výhody.
V Indii jsou registrovány čtyři EPZ.
EOU mohou být umístěny kdekoli v Indii.
Jsou to jednotky pod celní uzávěrou, spadající pod dohled celních úředníků podle oddílu 65 celního zákona.
Šetřenému vyvážejícímu výrobci byl udělen status EOU pro výrobní jednotku vyrábějící CD-R.
Ačkoli se od společností provozovaných v režimu EOU/EPZ obvykle očekává, že budou vyvážet celou jejich výrobu, příslušné indické státní orgány dovolují těmto jednotkám prodávat část jejich výroby na domácím trhu za určitých podmínek.
c) Praktické provádění
(32) Společnosti, které chtějí získat status EOU nebo EPZ, musí podat odpovídající žádost u příslušných orgánů.
Taková žádost musí obsahovat podrobné údaje za dobu příštích pět let, mimo jiné o plánovaném objemu výroby, o plánované hodnotě vývozu, o požadavcích na dovoz a místních požadavcích.
Jestliže příslušné orgány žádost společnosti přijmou, sdělí společnosti s tím spojené předpoklady a podmínky.
Společnosti v režimu EPZ a EOU se mohou zabývat výrobou jakéhokoli výrobku.
Uznání určité společnosti jako společnosti v režimu EPZ/EOU platí po dobu pěti let.
Může být obnoveno na další období.
Jednotky EPZ/EOU mají nárok na tyto výhody:
i) osvobození od dovozního cla na všechny druhy zboží (včetně investičního zboží, surovin a pomocných materiálů) potřebné k výrobě, produkci a zpracování nebo s nimi související;
ii) osvobození od spotřební daně na zboží získané z domácích zdrojů;
iii) osvobození od daně z příjmu, které se normálně ukládá na zisky realizované z tržeb za vývoz v souladu s oddílem 10A nebo 10B zákona o dani z příjmu, a to až do roku 2010 (viz výše ITES);
iv) vrácení ústřední daně z obratu zaplacené za zboží koupené na místním trhu;
v) možnost stoprocentní zahraniční účasti;
vi) možnost prodat část výroby na domácím trhu po zaplacení platných cel, výjimkou z obecného požadavku vyvézt celou produkci.
(33) Dotyčné společnosti (EOU a EPZ) musí vést, ve zvláštním formátu, řádné účetnictví za všechny dotyčné dovozy a spotřebu i použití všech dovezených materiálů a všech provedených vývozů.
Toto účetnictví je třeba pravidelně předkládat příslušným orgánům na jejich žádost.
(34) Tyto společnosti musí také zajistit minimální množství získaných deviz v zahraniční měně jako procento vývozu a výsledky vývozu stanovené vývozní a dovozní politikou.
Veškeré operace EOU/EPZ musí probíhat v prostorách, které jsou pod celní uzávěrou.
d) Závěry o EPZ/EOU
(35) V rámci tohoto šetření byl režim EPZ/EOU používán k dovozu surovin a investičního zboží a pro opatřování zboží na domácím trhu.
Bylo zjištěno, že vyvážející výrobce používal koncese na osvobození od cla na suroviny a investiční zboží jakož i osvobození od spotřební daně na zboží získané z domácích zdrojů.
Proto Komise prozkoumala otázku, zda tyto koncese podléhají vyrovnávání.
V tomto ohledu osvobození od cla na suroviny a investiční zboží znamená udělení subvencí, protože tyto koncese představují finanční příspěvky státních orgánů vzhledem k tomu, že na státních příjmech, které jsou jinak splatné, se netrvá a z toho plynoucí finanční prospěch je tak věnován příjemci. Vzhledem k tomu, že poskytování této subvence podle indických právních předpisů závisí ve smyslu čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení na výsledcích vývozu, je proto subvence považována za specifickou a tudíž podléhá vyrovnání.
V případě osvobození od spotřební daně bylo zjištěno, že clo zaplacené na nákupy provedené firmou, která není jednotkou EOU, je připsáno k dobru jako platba v rámci systému navracení (CENVAT) a je použito jako platba na spotřební daň z domácích tržeb.
Osvobozením od spotřební daně za nákupy jednotky EOU tudíž nedošlo ke vzdání se státního příjmu a tím také nevzniká žádný dodatečný přínos pro EOU.
e) Výpočet výše subvence
Osvobození od dovozních cel na suroviny
(36) Ačkoli se od společnosti vyvíjející činnost v rámci tohoto režimu obvykle očekává, že bude vyvážet celou svou produkci, tento režim umožňuje společnosti odbyt části její produkce na domácím trhu za určitých podmínek.
Během ověřovací návštěvy byla tato společnost schopna dokázat, že veškeré suroviny, které byly osvobozeny od dovozních cel, byly použity k výrobě vyvezeného zboží, resp. že při odbytu zboží obsahujícího tyto suroviny na domácím trhu byly splněny příslušné podmínky.
Zejména bylo zjištěno, že platná cla zaplacená společností za domácí tržby pokryla veškerá prominutá cla na dovezené suroviny použité k výrobě zboží prodaného na domácím trhu.
(37) Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že osvobození od dovozních cel na suroviny, které bylo uděleno dotyčné společnosti, splňuje kritéria příloh I a II základního nařízení, zvláště vzhledem k tomu, že v tomto případě nedošlo k žádnému nadměrnému prominutí dovozního cla.
Proto se má za to, že v tomto případě šetřená společnost nezískala při dovozu surovin během doby šetření žádný prospěch podléhající vyrovnání.
Osvobození od dovozních cel na investiční zboží
(38) Investiční zboží není na rozdíl od surovin fyzicky zahrnuto v hotových výrobcích.
Pro účely výpočtu se výše prominutého cla rovná grantu na každý dovoz investičního zboží.
V důsledku toho byl prospěch pro šetřenou společnost vypočten na základě částky nezaplaceného cla na dovezené investiční zboží rozpočtením této částky na odpisové období vztahující se na účetní účely.
(39) Vyvážející výrobce tvrdil, že třináctileté odpisové období uvedené v jeho účetních záznamech lépe odpovídá reálné situaci společnosti, protože je v souladu s indickým zákonem o podnicích a je stanovené jeho vedením a jeho auditory.
Dále vznesl připomínku, že v jiných antisubvenčních řízeních byla odpisová metoda uvedená v jeho účetních záznamech použita jako základ pro rozdělení těchto výhod.
Dále poukázal na zprávu neformální skupiny odborníků WTO pro subvence, která uvedla, že "při určování užitečné životnosti aktiv by měla být dána přednost použití účetních údajů a ne odpisových období souvisejících s daní, protože u účetních údajů je pravděpodobnější, že budou odrážet skutečnou životnost aktiv".
Vyvážející výrobce tvrdil také to, že je nesprávné určit dobu odpisů na základě doby odpisů použité pro účely zdanění, protože ta je založena na metodě progresivních odpisů a ne na lineární metodě, která se pro tento účel obvykle používá.
(40) Šetření však ukázalo, že informace dotyčné společnosti o odpisech dotyčných aktiv jsou konfliktní.
Společnost totiž změnila zatřídění těchto aktiv pro účely zdanění, tj. že pro účely zdanění byla tato aktiva považována za formy a ne za stroje a byla odpisována progresivně.
Společnost je však pro účetní účely považovala za stroje i nadále, přestože indický zákon o podnicích a zákon o dani z příjmu stanoví, že má být uplatňováno stejné zatřídění pro účely zdanění i pro účely účetnictví.
Jestliže společnost zatřídila aktiva pro účely účetnictví jako formy, nemohla na ně uplatnit stávající platnou dobu pro odpisy strojů, tj. 13 let.
Při uplatnění metody lineárního odepisování tato doba činila šest let, zatímco při uplatnění metody progresivního odpisování, jako tomu bylo v daňovém přiznání za formy, by v prvních třech letech bylo odepsáno přibližně 80 % hodnoty aktiv.
(41) Ačkoli se má za to, že pro účely zdanění a pro účely účetnictví lze používat rozdílné metody odepisování, nepovažuje se za přijatelné zatřídit aktiva pro účely zdanění jako formy a pro účely účetnictví jako stroje.
Lze se domnívat, že dotyčná aktiva mohou být buď jen stroji nebo formami, ale ne současně obojím.
Tuto logiku používá také příslušné indické zákonodárství, které stanoví konzistentní zatřídění pro účely zdanění i pro účely účetnictví.
(42) V tomto případě uvedená společnost použila pro zdanění metodu progresivního odpisování, následkem čehož bylo v prvních třech letech odepsáno přibližně 80 % aktiv.
Proto zbývá odpovědět na otázku, jaká by bývala byla správná metoda odpisů, kdyby společnost byla dotáhla přetřídění aktiv pro účely zdanění do důsledků podobným přetříděním pro účely účetnictví.
(43) V tomto ohledu byly posouzeny dvě volby, které jsou specifikovány jako možné opce podle indického zákona o podnicích, tj. šestiletá doba odpisu při metodě lineárního odpisování nebo metoda progresivního odpisování, při které je hodnota aktiv odpisována na základě zůstatkové hodnoty o 40 % ročně.
Společnost neuvedla, které volbě dává přednost, avšak nadále argumentovala ve prospěch třináctileté doby odpisu, kterou uplatnila na stroje.
(44) V tomto ohledu byl přijat závěr, že nejsprávnější metodou rozhodování o přiměřené době odpisu je vzít v úvahu to, co je u výrobního odvětví obvyklé a posoudit zvláštní okolnosti této společnosti, která je vysoce zisková a neustále a intenzivně investuje do dotyčného výrobku.
Z informací získaných během tohoto šetření se ukazuje, že většina společností vykazuje ztráty, a to po významně dlouhou dobu.
To zpomaluje investování a má tendenci vést k delším dobám odpisu.
Průměrná délka doby odpisu je asi šest let.
(45) Postavení vyvážejícího výrobce se však od postavení průměrného podniku velmi liší.
Tato firma je vysoce zisková, neustále a značně investuje a proto je na místě předpokládat, že doba odpisu je u ní významně kratší než výše uvedený průměr.
Proto bylo považováno za vhodné uplatnit metodu progresivního odpisu, která umožňuje rychlejší odpis než metoda lineárního odpisu.
Je třeba poznamenat, že za situace pokračujícího pravidelného investování metoda progresivního odpisu stanovená indickým zákonem o podnicích, uvedená v bodu odůvodnění 43, umožňuje o 30 % rychlejší odpis oproti ekvivalentní metodě lineárního odpisu za reprezentativní dobu šesti let, která se uplatňuje při použití lineární metody odpisu.
To odpovídá době 4,2 roku oproti šesti rokům u lineární metody a tato kratší doba byla použita pro rozdělení získaného přínosu.
(46) Takto vypočtená výše, která pak připadla na dobu šetření, byla upravena připočtením úroku za dobu šetření, za účelem zjištění plného přínosu tohoto režimu pro jeho příjemce.
Vzhledem k povaze této subvence, která se rovná jednorázovému grantu, byla dlouhodobá obchodní úroková míra během doby šetření v Indii považována za přiměřenou.
Částka subvence pak byla rozpočtena na celkový obrat vývozu EOU.
(47) Konečná výše subvence podle hodnoty, určená pro osvobození od dovozních cel na investiční zboží pro šetřenou společnost během doby šetření, byla 7,3 %.
2. Výše subvencí podléhajících vyrovnání
(48) Definitivní výše subvencí podléhajících vyrovnání podle ustanovení základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, činila u tohoto vyvážejícího výrobce 7,3 %.
Vzhledem k tomu, že v Indii existuje pouze jeden vyvážející výrobce, se toto zjištění vztahuje na veškerý indický vývoz.
Typ podpory _BAR_ EOU/EPZ _BAR_ ITES _BAR_ Celkem _BAR_
_BAR_ 7,3 % _BAR_ 0 % _BAR_ 7,3 % _BAR_ D. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
1. Výroba Společenství
(49) Během doby šetření vyráběly CD-R ve Společenství tyto společnosti:
- pět výrobců, kteří původně podali stížnost a v řízení spolupracovali,
- čtyři výrobci, kteří stížnost nepodali, ale podanou stížnost podpořili a spolupracovali v řízení,
- dva výrobci, kteří stížnost nepodali, ale podanou stížnost podpořili, avšak dostatečně nespolupracovali v šetření,
- jeden výrobce, který stížnost nepodal, ale podanou stížnost podpořil a poskytl Komisi některé obecné informace,
- další výrobci, kteří stížnost nepodali a v řízení nespolupracovali.
(50) Ta skutečnost, že několik výrobců Společenství, kteří stížnost nepodali, spolupracovalo v rámci šetření, poskytla Komisi příležitost k podrobnějšímu prozkoumání jejich postavení z hlediska čl. 9 odst.
1 základního nařízení. Bylo zjištěno, že někteří ze spolupracujících výrobců (včetně těch, kteří původně nebyli navrhovateli) dováželi CD-R, avšak ani jeden je nedovážel z Indie.
Dále podstatná část těchto nákupů byla provedena pouze za účelem uspokojení krátkodobé tržní poptávky do instalování nové nebo dodatečné vlastní kapacity a představovala poměrně nízké procento nákupů ve srovnání s celkovými tržbami a s vlastní produkcí v době šetření.
Proto nebylo důvodu k vyloučení těchto společností z definice výroby Společenství.
(51) Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že CD-R vyrobené všemi výše zmíněnými společnostmi představují výrobu Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(52) Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 49, devět výrobců Společenství, kteří podpořili uvedenou stížnost, plně spolupracovalo v šetření.
Tito výrobci představují většinový podíl celkové výroby CD-R ve Společenství v době šetření, v tomto případě více než 60 %.
Proto se má za to, že představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst.
8 základního nařízení. Níže jsou dále uváděni jako "výrobní odvětví Společenství".
E. ÚJMA
1. Spotřeba Společenství
(53) Spotřeba Společenství byla vypočtena z objemu tržeb za CD-R vlastní výroby výrobního odvětví Společenství, z objemu tržeb dvou společností, které spolupracovaly nedostatečně a proto nebyly součástí výrobního odvětví Společenství, objemu tržeb společnosti, která poskytla pouze obecné informace, z informací poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcem, z údajů Eurostatu o objemech dovozu pocházejícího z jiných třetích zemí a z odhadu tržeb zbývajících nespolupracujících výrobců Společenství, založeného na údajích shromážděných Komisí při posuzování přípustnosti uvedené stížnosti.
(54) Na základě výše uvedeného bylo zjištěno, že spotřeba Společenství od roku 1998 do doby šetření významně vzrostla (o 1759000 tisíc jednotek).
Podrobněji řečeno, velmi vzrostla od roku 1998 do roku 2000 a v roce 2001 dosáhla vrcholu. Pak od roku 2001 do doby šetření poněkud klesla.
Vývoj spotřeby je třeba posuzovat z hlediska skutečnosti, že CD-R jsou poměrně novým výrobkem.
Pro širokou veřejnost se staly dostupné teprve v poslední době a zaplavily trh hlavně v letech 1997–1998.
Od té doby byl růst poptávky po tomto paměťovém médiu dramatický. To vysvětluje skutečnost, že řada ukazatelů, např. spotřeba, zaznamenává vysoký růst.
Spotřeba Společenství _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ CD-R (v tis. jednotek) _BAR_ 459166 _BAR_ 1172950 _BAR_ 2017557 _BAR_ 2461271 _BAR_ 2218563 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 255 _BAR_ 439 _BAR_ 536 _BAR_ 483 _BAR_
2. Dovoz CD-R do Společenství
a) Objem a tržní podíl dovozu pocházejícího z Indie
(55) Na základě údajů Eurostatu objem dovozu CD-R z Indie za sledovanou dobu drasticky vzrostl.
Zatímco v letech 1998 a 1999 byl jejich dovoz nevýznamný, v době šetření představoval téměř 200 milionů jednotek.
Růst dovozů byl zvlášť výrazný od roku 1999 do roku 2000 (dovoz vzrostl na násobek 26), je však třeba poznamenat, že tržní podíl indického dovozu byl v té době ještě na minimální úrovni, a dále od roku 2000 do roku 2001, kdy se objem dovozu zvýšil na desetinásobek. V důsledku toho se podle Eurostatu Indie stala v roce 2001 a během šetření druhou nejvýznamnější zemí vyvážející dotyčný výrobek do Společenství.
Dovoz _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ CD-R (v tis. jednotek) _BAR_ 1184 _BAR_ 712 _BAR_ 18462 _BAR_ 179904 _BAR_ 196091 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 60 _BAR_ 1559 _BAR_ 15196 _BAR_ 16563 _BAR_
(56) Tržní podíl dotyčné země vzrostl od roku 1998 do doby šetření z nuly na 9 %.
Tento růst byl zvlášť výrazný od roku 2000 do roku 2001, kdy dosáhl 6 procentních bodů.
(57) Na růst indického tržního podílu je třeba pohlížet z hlediska vývoje růstu tržního podílu výrobního odvětví Společenství v době od roku 1998 do doby šetření.
Zatímco tržní podíl Indie se zvýšil ve sledovaném období o 9 procentních bodů, tržní podíl Společenství se zvýšil za tutéž dobu pouze o 3,7 procentních bodů. Tržní podíly _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_
CD-R _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 1 % _BAR_ 7 % _BAR_ 9 % _BAR_
b) Vývoj cen
(58) Průměrná dovozní cena CD-R z Indie nejprve významně vzrostla od roku 1998 do roku 1999.
Tato zvýšení cen pravděpodobně nebyla dost reprezentativní vzhledem k malým vyvezeným množstvím.
(59) Od roku 1999 ceny neustále klesaly až do roku 2001 (za tuto dobu celkem o 77 %). Pak se však od roku 2001 do doby šetření zvýšily, i když jen o 17 %, kdy cena za jednotku činila cca 0,33 EUR.
Potom však od roku 2000 do roku 2001 dovozní ceny znovu výrazně klesaly.
To bylo doprovázeno stejně masivním nárůstem objemů dovozu z Indie. Od roku 2000 do konce doby šetření tyto ceny klesly celkem o 59 %.
Jednotkové ceny _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ CD-R (v tis. jednotek) _BAR_ 126 _BAR_ 1227 _BAR_ 823 _BAR_ 285 _BAR_ 334 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 975 _BAR_ 654 _BAR_ 226 _BAR_ 265 _BAR_
2000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 35 _BAR_ 41 _BAR_ (60) Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že v době šetření byl jediným vyvážejícím výrobcem v Indii a že výrobu CD-R zahájil teprve v roce 1999.
Podle toho jsou údaje Eurostatu, které použila Komise, zavádějící a nejsou správným základem pro hodnocení vývoje indických cen.
Dále tvrdil, že tento přístup vede k uměle nafouknutému poklesu dovozní ceny od roku 2000 do doby šetření o 59 %.
(61) Jak je však zmíněno již v bodu odůvodnění 10, analýza trendů relevantních pro újmu zahrnuje delší časové období než je doba šetření (tj. sledované období).
Kromě toho, jak je uvedeno níže, údaje Eurostatu ukazují podobnou tendenci, o jaké svědčí údaje poskytnuté vyvážejícím výrobcem samým.
(62) Abychom se však vyhnuli každé pochybnosti o použitém postupu, byly údaje poskytnuté vyvážejícím výrobcem prozkoumány a uvádí se níže v indexové formě, s vědomím, že tyto údaje jsou založeny na fiskálním roku, který trvá od dubna do března, oproti kalendářnímu roku, trvajícímu od ledna do prosince. Index _BAR_ Duben 1997 březen 1998 _BAR_ Duben 1998 březen 1999 _BAR_ Duben 1999 březen 2000 Finanční rok 2000 _BAR_ Duben 2000 březen 2000 Finanční rok 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ Objemy _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 711 _BAR_ 2829 _BAR_ Tržní podíly _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 5 – 10 % _BAR_ 10 – 15 % _BAR_
Jednotková cena _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 38 _BAR_ 46 _BAR_
(63) Na tomto základě objem dovozu CDR od indického vyvážejícího výrobce dramaticky vzrostl – od zahájení jeho výroby v roce 1999 do doby šetření se znásobil 28 krát. Jeho tržní podíl vzrostl od roku 2000 do doby šetření z nuly na více než 10 % a jeho prodejní cena se snížila od roku 2000 do doby šetření o 54 %.
(64) Výše uvedené trendy vývoje za dobu od roku 2000 do doby šetření jsou podobné trendům zjištěným na základě údajů Eurostatu za stejné období.
Dále je prováděna analýza újmy na celostátním základě, která se nemá omezit na analýzu jedné společnosti.
Protože není možno vyloučit, že během doby šetření vyráběli CD-R a vyváželi je do Společenství také další, neznámí indičtí výrobci, bylo rozhodnuto použít pro zjištění trendu relevantního pro analýzu újmy údaje Eurostatu.
Závěry ohledně újmy se však zaměřují na dobu od roku 2000 do doby šetření, tj. dobu, během které dotyčný výrobce skutečně CD-R vyvážel.
Za těchto okolností a z výše uvedených důvodů Komise rozhodla provést analýzu újmy na základě údajů Eurostatu.
c) Podtržení cen
(65) Za účelem přijetí rozhodnutí o podtržení cen byla analyzována ověřená data o cenách, která se vztahují na dobu šetření.
Relevantními prodejními cenami výrobního odvětví Společenství jsou čisté ceny pro odečtení slev, rabatu a poplatků.
V případech potřeby byly tyto ceny přizpůsobeny úrovni cen ze závodu, tj. bez nákladů na dopravné uvnitř Společenství.
Porovnávané indické dovozní ceny jsou rovněž bez slev a rabatu a v případech potřeby jsou přizpůsobeny ceně CIF hranice Společenství.
(66) Po objasnění, o které požádal indický vyvážející výrobce, se potvrzuje – jak je uvedeno výše (viz bod odůvodnění 65) – že v případě potřeby bylo provedeno příslušné přizpůsobení prodejním cenám Společenství za účelem odečtu poplatků za autorská práva.
(67) Na základě odpovědí na dotazník by mohly být definovány jednotlivé řady výrobku CD-R pro účely srovnání podle těchto kritérií: kapacita paměti, typ zaznamenaných dat, povaha odrazné vrstvy, tištění a balení.
Bylo však zjištěno – stejně jako v předcházejícím případě Tchaj-wanu – že fyzikální charakteristiky CD-R mají na prodejní ceny CD-R méně rozhodující vliv, zatímco balení se ukázalo být zvlášť vlivným kritériem pro účely srovnávání.
(68) Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství a dovozní ceny indických vyvážejících výrobců byly srovnávány na úrovni cen ze závodu a na hranici Společenství, a pokud jde o nezávislé klienty na trhu Společenství, v případě potřeby náležitě upravené.
(69) Na tomto základě byla u dovozů z Indie zjištěna existence podtržení cen.
Úroveň podtržení, vyjádřená procentem průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství, se pohybovala od 3,47 % do 66,25 %.
Vážený průměr rozpětí podtržení cen činil 17,69 %.
Kromě toho byl v důsledku ztrát způsobených výrobnímu odvětví Společenství a snížených cen zjištěn také významně ztrátový prodej.
(70) Indický vyvážející výrobce tvrdil, že toto srovnání nebylo provedeno na náležité obchodní úrovni, protože převážná většina jeho vývozu do Společenství představovala tržby OEM (Original Equipment Manufacturers), zatímco výrobní odvětví Společenství je údajně zaměřeno hlavně na konečné uživatele a maloobchody.
(71) V první řadě je třeba poznamenat, že indická společnost definovala termín OEM v dosti širokém smyslu.
Například do něj zahrnula také prodeje společnostem, které vyrábějí jiné výrobky než CD-R a které provádějí další prodej těchto CD-R pod svou vlastní obchodní značkou.
Definice OEM, kterou použila indická společnost, neodpovídá definici, kterou obvykle používají orgány EU.
Nicméně, i když by prodejům OEM byl dán široký smysl, který mu udělila indická společnost, byl by zjištěný vážený rozdíl podtržení průměrné ceny stále ještě významný, tj. asi 12 %.
3. Situace výrobního odvětví Společenství
a) Předběžná poznámka
i) Účinek nedávného praktikování dumpingu
Výrobní odvětví Společenství se stále ještě zotavuje z důsledků nedávného praktikování dumpingu při dovozu CD-R pocházejících z Tchaj-wanu.
Vzhledem k tomu, že nařízení 1050/2002 [5], kterým se ukládají konečná opatření proti dovozům z Tchaj-wanu, vstoupilo v platnost až v poslední době (v červnu 2002), výrobní odvětví Společenství ještě nebylo s to se plně zotavit.
ii) Zahájení výroby CD-R ve Společenství
(72) Jak je zmíněno v nařízení Komise (ES) č. 2479/2001 ze dne 17. prosince 2001, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovoz zapisovatelných kompaktních disků pocházejících z Tchaj-wanu [6], první vlnu instalování nových evropských zařízení lze zjistit kolem roku 1997, který je proto třeba považovat za rok zahájení, s nevyhnutelně vysokými výrobními náklady na jednotku a nízkým využitím kapacity.
V roce 1999, po dosažení slušného rozsahu výroby a značného snížení výrobních nákladů, byly vyhlídky pro toto odvětví příznivé.
To přivábilo další investice a nové účastníky trhu.
Dále je třeba připomenout mimořádnou situaci na trhu, zmíněnou v bodu odůvodnění 54.
Zvýšení spotřeby Společenství bylo ve sledovaném období dramatické, což vysvětluje, proč řada ukazatelů, např. objem výroby a tržeb, vykazuje vysoký růst.
b) Výroba, kapacita a využití kapacity
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_
(73) Vzhledem ke zvýšení spotřeby Společenství produkce CD-R ve výrobním odvětví Společenství ve sledované době neustále rostla, a to v průměru o 80 milionů jednotek ročně od roku 1998 do doby šetření.
Tento růst byl zvlášť vysoký v letech 1999 a 2000 (+74 %) a od roku 2000 do roku 2001 (+30 %), avšak v době šetření se zpomalil (+4 %).
(74) Vývoj výrobní kapacity měl stejnou tendenci jako vývoj výroby.
Od roku 1998 do doby šetření výrobní kapacita vzrostla na pětinásobek.
Příčinou jejího zvýšení od roku 1998 do konce roku 1999 byly hlavně značné investice do strojů a zařízení, které byly provedeny v zahajovacím období a byly v souladu s překotným vzrůstem spotřeby.
Od roku 2001 však byl růst kapacity omezený a lze ho vysvětlit hlavně investicemi do nahrazení strojního zařízení první generace novým a efektivnějším zařízením.
(75) Následkem souběžného vývoje výroby a kapacity se využití kapacity od roku 1998 do doby šetření zvýšilo o necelé tři procentní body.
c) Objem tržeb, prodejní ceny a faktory ovlivňující ceny, tržní podíly a růst Tržby ve Společenství _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 278 _BAR_ 378 _BAR_ 626 _BAR_ 665 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 63 _BAR_ 42 _BAR_ 41 _BAR_ (76) Objem tržeb výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období významně zvýšil.
Od roku 1998 do doby šetření se objem tržeb výrobního odvětví Společenství zvýšil 6,6 krát, tj. o asi 250 mil. jednotek.
Tento růst objemu tržeb je však třeba posuzovat z hlediska vývoje spotřeby Společenství, která se zvýšila ve sledovaném období o 1759 mil. jednotek.
Je však třeba poznamenat, že zatímco se jejich objem v roce 2001 oproti roku 2000 zvýšil o 66 %, od roku 2001 do doby šetření se zvýšil jen o 6 %.
(77) Průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období snížily o 59 %.
Snížení bylo zvláště výrazné od roku 2000 do doby šetření, kdy se prodejní ceny snížily o 36 %.
(78) Analýza se při hodnocení faktorů ovlivňujících domácí ceny zaměřila hlavně na snížení poptávky od roku 2001 do doby šetření a na výrobní náklady.
Vzhledem k tomu, že ceny subvencovaných dovozů byly na trhu Společenství velmi nízké, se má za to, že snižování poptávky samo o sobě nemělo převažující vliv na ceny, protože snižování ceny bylo způsobeno snížením nízkých cen dovozů z Tchaj-wanu po uložení antidumpingových opatření.
Jak je uvedeno níže (v bodu odůvodnění 90), od roku 1998 do doby šetření výrobní náklady neustále klesaly.
Normálně, za korektních tržních podmínek by takové snížení mělo přímý dopad na ziskovost.
V tomto případě však tomu tak nebylo, přičemž, jak se uvádí v bodu odůvodnění 91, ziskovost byla kladná pouze jednou, v roce 1999, a zůstala záporná až do doby šetření.
(79) Od roku 1998 do doby šetření, kdy tržby výrobního odvětví Společenství představovaly 13,4 % spotřeby Společenství, získalo výrobní odvětví Společenství tržní podíl 3,7 procentních bodů.
d) Zásoby
(80) Zásoby CD-R vlastní výroby ke konci roku 1999 významně vzrostly a ještě vyšší úrovně dosáhly ke konci roku 2001. To je důsledkem té skutečnosti, že objem tržeb vzrostl o méně než se očekávalo.
Během doby šetření představovaly zásoby, vyjádřené procentem výroby CD-R, až 15 %.
Zásoby _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ V tisících jednotek _BAR_ 6976 _BAR_ 18763 _BAR_ 64724 _BAR_ 66956 _BAR_ 58817 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 269 _BAR_ 928 _BAR_ 960 _BAR_ 843 _BAR_
(81) Vyvážející výrobce tvrdil, že ocenění zásob, které provedla Komise, je nesprávné, protože do svých údajů údajně zahrnula výši zásob tří společností spojených s tchajwanskými výrobci a že tyto společnosti zvýšily své zásoby CD-R vlastní výroby, aby absorbovaly velká množství CD-R dovezených z Tchaj-wanu před uložením antidumpingových opatření.
(82) Nejprve je třeba připomenout, že jedna ze společností zmíněných indickým vyvážejícím výrobcem nebyla zahrnuta do definice výrobního odvětví Společenství, protože nedostatečně spolupracovala v řízení.
(83) Pokud jde o další dvě společnosti zmíněné indickým výrobcem, zásoby CD-R vlastní výroby jedné z nich byly v době, kdy zahájila nákupy dotyčného výrobku, nejnižší za celou dobu od roku 1998 do doby šetření a její podíl na celkových vyčíslených zásobách výrobního odvětví Společenství je zanedbatelný.
Proto se její zásoby CD-R vlastní výroby uměle nezvýšily jejími nákupy a navíc významně neovlivnily údaje o vývoji zásob výrobního odvětví Společenství.
(84) Pokud jde o třetí zmíněnou společnost, je třeba poznamenat, že ta vstoupila na trh CVD-R až v roce 2000 a dokud její výrobní zařízení nebyla v plném provozu, musela uspokojovat poptávku nakoupenými výrobky.
To potvrzuje i ta skutečnost, že využití její výrobní kapacity bylo nejvyšší za celou sledovanou dobu, kdy začala nakupovat, takže neměla jinou možnost, než uspokojovat každou další poptávku prostřednictvím nákupu.
(85) Dále bylo tvrzeno, že jedna ze dvou zmíněných společností úmyslně snížila svou výrobu, aby absorbovala své nákupy tchajwanských CD-R vyrobených před uložením antidumpingových opatření.
(86) Je však třeba poznamenat, že nákupy této společnosti byly zahájeny značnou dobu před zahájením antidumpingového šetření na Tchajwanu (tj. v roce 2000, zatímco zahájení šetření bylo zveřejněno v roce 2001).
Je proto nepravděpodobné, že tyto nákupy byly provedeny za účelem vyhnutí se placení antidumpingových cel a proto je třeba považovat je za způsob doplnění sortimentu výrobků obdobným výrobkem.
Navíc tyto nákupy se od roku 2000 do roku 2001 snížily o více než 25 %.
(87) Konečně indický vyvážející výrobce tvrdil, že ačkoli zásoby výrobního odvětví Společenství vyjádřené procentem jeho výroby CD-R představovaly během doby šetření 15 %, v nařízení Komise (ES) 2479/2001 o uložení opatření vůči Tchaj-wanu, byl uveden za rok 2000 údaj 20 %, který znamená zlepšení výše zásob od roku 2000 do doby šetření o 25 %.
(88) V tomto ohledu sice došlo od roku 2000 do doby šetření k malému zvýšení, které má však daleko ke zvýšení o 25 % uvedenému vyvážejícím výrobcem; kromě toho je třeba poukázat na to, že údaje z obou šetření nejsou srovnatelné, protože definice výrobního odvětví Společenství není u obou těchto šetření stejná.
(89) Vzhledem ke všem výše uvedeným důvodům byla zmíněná tvrzení zamítnuta.
e) Výrobní náklady a ziskovost
(90) Celkové jednotkové výrobní náklady se od roku 1998 do doby šetření významně snížily (o 55 %).
V důsledku zlepšení a jemného vyladění výrobního procesu bylo výrobní odvětví Společenství schopno neustále snižovat své výrobní náklady, které představovaly během doby šetření asi 80 % plných nákladů na produkci CD-R.
(91) Ziskovost výrobního odvětví Společenství se přes jeho úsilí o zvyšování jeho konkurenceschopnosti snižováním nákladů od roku 1998 do doby šetření snížila o 9 procentních bodů. Zpočátku se zvýšila – od roku 1998 do roku 1999, kdy byla shledána kladnou.
Pak v roce 2000 opět klesla na ztrátovou úroveň, kterou měla v roce 2000 (tj. –1 %), v roce 2001 klesla o dalších 11 procentních bodů a v době šetření vykazovala ztrátovost v rozsahu 11 %.
Proto ani významné snížení nákladů, k němuž došlo od roku 2000 do doby šetření (tj. o 30 %), nepostačovalo k vyrovnání snížení cen o 36 %, k němuž došlo v témž období.
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ Výrobní náklady (v ECU/EUR na CD) _BAR_ 1,01 _BAR_ 0,75 _BAR_ 0,64 _BAR_ 0,47 _BAR_ 0,45 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 75 _BAR_ 63 _BAR_ 47 _BAR_ 45 _BAR_
Ziskovost _BAR_ –1,11 % _BAR_ 19,93 % _BAR_ –1,03 % _BAR_ –12,59 % _BAR_ –10,93 % _BAR_ f) Investice, výnosy investic, peněžní tok a schopnost získat kapitál
Index _BAR_ 100 _BAR_ 199 _BAR_ 118 _BAR_ 43 _BAR_ 49 _BAR_
Peněžní tok (v tis. ECU/EUR) _BAR_ 8983 _BAR_ 38643 _BAR_ 20510 _BAR_ 6667 _BAR_ 6472 _BAR_ (92) Hlavní investice byly provedeny během roku 1998, v zahajovací fázi činnosti výrobního odvětví Společenství, v roce 1999 a během části roku 2000, kdy proběhla druhá investiční vlna, inspirovaná tehdejšími příznivými tržními podmínkami.
(93) Vzhledem k dramatickým změnám tržních podmínek a zvláště k poklesu tržních prodejních cen byla v roce 2000 realizace nových investičních rozhodnutí do velké míry odložena nebo zrušena, a to i přes další zvýšení spotřeby Společenství.
(94) Indický vyvážející výrobce tvrdil, že údaje o investicích nejsou v souladu s údaji o výrobě a kapacitě, které vykazují tendenci růstu. Navíc tvrdil, že uvedené údaje o investicích za dobu šetření udávají částku pouze 14 mil.
EUR, zatímco podle odpovědi jednoho dodavatele strojního zařízení na nedůvěrný dotazník měl tento dodavatel sám prodat evropským výrobcům CD-R v době šetření zařízení za celkovou sumu 17 mil. EUR.
(95) Zaprvé je třeba připomenout, že vývoj investic a vývoj výroby se liší, protože mezi nákupem dotyčného zařízení a začátkem výroby je několikaměsíční posun.
Kromě toho je zvýšení výroby také výsledkem seřízení a zlepšení výrobního procesu a nikoli nutně jen nového zařízení.
Pokud jde o kapacitu, je třeba poznamenat, že kapacita použitá jako ukazatel újmy je technická kapacita, která je také v jednotlivých letech rozdílná následkem technických problémů a/nebo rozhodnutí vedení založených na tržních projekcích, aniž by to mělo jakýkoli dopad na počet strojních zařízení.
(96) Zadruhé, pokud jde o dodavatele, ověřovací návštěva v jeho prostorách ukázala, že údaje poskytnuté v jeho odpovědi na dotazník nelze přímo srovnávat s údaji o investicích výrobního odvětví Společenství a že jsou nesprávné, protože zaprvé zahrnují evropské klienty a nejen výrobce výrobního odvětví Společenství, a zadruhé zahrnují nejen prodej výrobcům CD-R, ale také prodej dalším klientům, zejména výrobcům optických disků.
(97) Výnos investic vyjádřený jako vztah mezi čistými zisky výrobního odvětví Společenství a čistou účetní hodnotou jeho investic sledoval trend ziskovosti a snížil se z –1 % v roce 1998 na –18 % během doby šetření.
(98) Peněžní toky výrobního odvětví Společenství, i když byly kladné, nebyly dostatečné ke krytí odpisů, hodnotových korekcí a nákupů.
Od roku 1999 se přitom peněžní tok neustále snižoval.
(99) Šetřením bylo zjištěno, že ve sledovaném období se pro výrobní odvětví Společenství stalo stále obtížnější opatřovat si kapitál, v důsledku jeho finanční situace, a zejména jeho zhoršené ziskovosti.
g) Zaměstnanost, produktivita a mzdy
Index _BAR_ 100 _BAR_ 141 _BAR_ 182 _BAR_ 217 _BAR_ 221 _BAR_
(100) Zaměstnanost na dotyčný výrobek se za sledované období více než zdvojnásobila.
Toto zvýšení bylo spojeno s instalováním nové kapacity.
Produktivita na zaměstnance v období od roku 1998 do doby šetření neustále rostla a zvýšila se od roku 1998 na dvojnásobek.
Průměrná mzda na zaměstnance se za sledované období zvýšila o 29 %.
h) Rozsah subvence
(101) Při uvážení velkého objemu a nízkých cen dovozů z Indie nelze považovat vliv subvence na výrobní odvětví Společenství za zanedbatelný.
4. Závěr o újmě
(102) Během sledované doby objem dovozů z Indie při nízkých cenách významně vzrostl.
Jejich tržní podíl se zvýšil z nuly na 9 %, ačkoli indické dovozní ceny od roku 1998 do roku 1999 vzrostly, následně pak klesaly, ne však na úrovně roku 1998.
Je na místě poznamenat, že tento růst indického dovozu a pokles prodejní ceny byly zvláště výrazné v době od roku 2000 do doby šetření.
Objemy dovozu se v té době zdesateronásobily a dovozní ceny klesly o 59 %, přičemž v době šetření podtrhly prodejní ceny výrobního odvětví Společenství (které byly ztrátové) v průměru asi o 17,7 %.
(103) Některé ekonomické ukazatele situace výrobního odvětví Společenství, zejména výroba CD-R, instalovaná výrobní kapacita a využití kapacity, objem tržeb, tržní podíl, výrobní náklady, zaměstnanost a produktivita vykázaly za sledovanou dobu pozitivní výsledky.
Tyto pozitivní výsledky však byly víc než vyrovnány řadou jiných ukazatelů, které se během této doby dramaticky zhoršily, zejména průměrné prodejní ceny, zásoby, investice, výnosy investic a peněžní tok.
(104) Snížení výrobních nákladů spojené se zvýšením produktivity umožnilo výrobnímu odvětví Společenství v roce 1999 dosáhnout ziskovosti, avšak další snižování nákladů nepostačovalo ke kompenzování výrazného snížení prodejních cen, které vedlo v době šetření k podstatným finančním ztrátám.
(105) Vezmou-li se v úvahu všechny výše uvedené faktory, zejména skutečnost, že výrobnímu odvětví Společenství bylo zabráněno mít prospěch ze svého snižování nákladů, že programy investování do CD-R byly významně omezeny následkem trendů poklesu prodejních cen, že stlačené prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly podtrženy indickými dovozy a finančními ztrátami během doby šetření, má se za to, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu.
F. PŘÍČINA ÚJMY
1. Úvod
8 odst. 6 a 7 základního nařízení bylo prozkoumáno, zda subvencované dovozy CD-R pocházející z Indie způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu v rozsahu, který lze klasifikovat jako podstatný.
Kromě subvencovaných dovozů byly prozkoumány také další známé faktory, které mohly současně poškozovat výrobní odvětví Společenství, aby bylo zajištěno, že taková možná újma způsobená těmito jinými faktory nebude připisována subvencovaným dovozům.
(107) Při analýze tohoto příčinného vztahu je třeba mít na paměti, že dříve byl přijat názor, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství způsobily dovozy pocházející z Tchaj-wanu.
Dobou tchajwanského šetření byl kalendářní rok 2000 a prozatímní opatření v oblasti dovozů pocházejících z Tchaj-wanu byla přijata v prosinci 2001.
Dovozy z Indie však byly přítomny na trhu Společenství ve významných objemech v roce 2001 a v době šetření, jinými slovy hned po době šetření provedeném pro účel tchajwanského řízení.
Vzhledem k tomuto časovému vývoji je třeba závěry v současném případě chápat v souvislosti se závěry tchajwanského řízení.
2. Účinek subvencovaných dovozů
(108) Spotřeba CD-R ve Společenství ve sledovaném období dramaticky vzrostla, a to ze 459 mil. CD-R v roce 1998 na 2218 mil.
CD-R v době šetření. Tržby výrobního odvětví Společenství rostly podobným tempem, zatímco subvencované dovozy pocházející z Indie se ve stejné době významně více zvýšily a dosáhly v době šetření 196 mil. jednotek, což odpovídá zvýšení tržního podílu z nuly na 9 %.
V témž období zvýšilo výrobní odvětví Společenství svůj tržní podíl o pouze 3,7 procentních bodů, tj., z 9,7 % na 13,4 %, což odpovídá tržbám za 297 mil. jednotek v době šetření.
Navíc dovozy z Indie převzaly část tržního podílu ztraceného Tchaj-wanem po uložení prozatímních cel Tchaj-wanu v prosinci 2001.
(109) Ačkoli indické dovozní ceny ve sledovaném období vzrostly, je třeba mít na paměti, že objemy dovozu z Indie nebyly významné až do konce roku 2000, kdy se objem dovozu začal značně zvyšovat.
Od roku 2000, kdy indický dovoz poprvé dosáhl 1 % spotřeby Společenství, do doby šetření, kdy představoval 9 % spotřeby Společenství, indické dovozní ceny klesly o 59 %.
Podle údajů Eurostatu byly indické dovozní ceny v roce 2001 až 32 % pod úrovní prodejních cen výrobního odvětví Společenství.
V době šetření byly stále ještě 18 % níž pod úrovní prodejních cen výrobního odvětví Společenství a zjištěný vážený průměr rozpětí podtržení cen představoval přibližně 17,7 %.
(110) Navíc, i když indické dovozní ceny vzrostly od roku 2001 do doby šetření asi o 17 %, je třeba mít na paměti, že tento vzrůst nepostačoval ke kompenzaci prudkého poklesu cen o 65 %, k němuž došlo od roku 2000 do roku 2001.
Výsledný celkový cenový trend vykazuje značný pokles, což prokazuje, i při přihlédnutí k významnému zvýšení spotřeby Společenství, negativní dopad na trh.
Kromě toho chování cen dovolilo indickým dovozům získat během dvou let devítiprocentní podíl trhu Společenství.
(111) Indický vyvážející výrobce nesouhlasil s touto analýzou a zdůraznil, že indický dovoz se stal významným až po roce 2000 a že od roku 2000 do doby šetření získalo výrobní odvětví Společenství 5 procentních bodů tržního podílu.
Dále popíral skutečnost, že od roku 2000 do doby šetření indické ceny klesly o 59 % a tvrdil, že tento pokles byl uměle podhodnocen použitím údajů Eurostatu.
Ze stejných důvodů zpochybňoval pokles indických prodejních cen v roce 2001 oproti roku 2000 o 65 %.
(112) Je sice pravda, že od roku 2000 do doby šetření se tržní podíl výrobního odvětví Společenství zvýšil o pět procentních bodů, avšak indický tržní podíl se v témž období zvýšil více, a to o 8 procentních bodů.
Pokud jde o cenu, bylo v bodu odůvodnění 63 konstatováno, že i když se vezmou v úvahu údaje vyvážejícího výrobce samého, snížení jeho cen od roku 2000 do roku 2001 a od roku 2001 do doby šetření, jsou výsledná čísla velmi blízko k výsledkům zjištěným na základě údajů Eurostatu.
Vzhledem k tomu, že použití údajů tohoto výrobce by cenovou tendenci významně nezměnilo, bylo jeho tvrzení z tohoto důvodu zamítnuto.
(113) Proto byl přijat závěr, že od roku 2000 vyvíjely dovozy z Indie významný tlak na snížení cen na trhu Společenství a že tyto levné subvencované dovozy měly podstatný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství, charakterizovanou ztrátami a z toho vyplývajícím zpomalením investování.
3. Vliv dalších faktorů
a) Vývoj spotřeby
(114) Za sledovanou dobu se spotřeba Společenství zvýšila asi o 1759 mil. jednotek.
Vývoj spotřeby tedy nepřispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
b) Dovozy z jiných třetích zemí
(115) Byla posouzena otázka, zda k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství mohly vést nebo přispět i jiné faktory než subvencované dovozy z Indie, a zejména, zda k této škodlivé situaci mohly přispět dovozy z jiných zemí než z Indie.
i) Tchaj-wan
(116) Pokud jde o dovozy z jiných zemí, nařízením (ES) č. 1050/2002 již bylo stanoveno, že dovozy obdobného výrobku z Tchaj-wanu byly dumpingové a v letech 1997–2000 způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu.
Dovozy z Tchaj-wanu ještě dále rostly od roku 2000 do roku 2001 a mírně poklesly od roku 2001 do doby šetření.
Dobou šetření antidumpingového řízení, které vedlo k zavedení antidumpingových opatření na dovozy CD-R pocházejících z Tchaj-wanu, byl sice rok 2000, avšak vzhledem k tomu, že prozatímní cla byla uložena teprve v prosinci 2001, nelze vyloučit, že dovozy z Tchaj-wanu byly ještě do prosince 2001 také dumpingové a proto tvořily část újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství od roku 2000 do části doby šetření.
(117) Indický spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že na trhu Společenství určují cenu tchajwanští výrobci, a že tato indická firma je nucena se jim přizpůsobit.
Indické dovozní ceny se však snížily v takové míře, že indické dovozy nejenže byly schopny čelit tchajwanské konkurenci, ale také od roku 2000 do doby šetření získat více než osmiprocentní tržní podíl a převzít část tržního podílu, který Tchaj-wan ztratil od roku 2001 do doby šetření.
Na trhu charakterizovaném transparentností a pružností cen měly nízké ceny indických dovozů významný vliv na cenovou situaci ve Společenství.
Proto, ačkoli dovozy z Tchaj-wanu ve sledované době ovlivňovaly trh Společenství alespoň do prosince 2001, nebyly takové, že by byly s to překrýt příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a výslednou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(118) Tatáž společnost tvrdila také to, že pokles cen v roce 2001 byl důsledkem velkého objemu dovozu tchajwanských CD-R v posledním čtvrtletí roku 2001, a to jednak vzhledem k vyhlídce na pravděpodobné uložení antidumpingových cel na tchajwanský dovoz, jednak proto, že tchajwanští vývozci vyvezli velké objemy CD-R, které se kvůli nízké úrovni jejich technických charakteristik měly právě stát zastaralými.
Tato otázka byla prozkoumána na základě měsíčních statistik Eurostatu.
Na základě údajů Eurostatu v tunách bylo zjištěno, že objemy dovezené každý měsíc z Tchaj-wanu od září do prosince 2001 byly dvakrát vyšší než měsíční objemy dovezené v pěti předchozích měsících, tj. od dubna do srpna 2001.
Na základě údajů Eurostatu převedených na počty jednotek bylo zjištěno, že počet CD-R dovezených do Společenství z Tchaj-wanu měsíčně byl od září do prosince o 72 % vyšší než od dubna do srpna.
Jednotková cena za kus byla však podle tohoto zjištění v průměru o 15 % vyšší během posledních čtyř měsíců roku 2001 než od dubna do srpna 2001.
Proto, ačkoli objemy od září do prosince 2001 vzrostly, byly tyto dovozy uskutečněny také při vyšších cenách. Toto konkrétní zvýšení objemu od září do prosince 2001 není s to vyvrátit příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou utrpěnou výrobním odvětvím Společenství.
Indický vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že sortiment výrobků tchajwanského dovozu se od září 2001 náhle změnil a že podíl výrobků zasílaných bez obalu se více než zdvojnásobil na úkor podílu výrobků v obalech, což vedlo k ještě vyšším objemům a k nižším jednotkovým cenám.
Tato hypotéza je však neopodstatněná, protože tato společnost sama uváděla, že toto zvýšení tchajwanského dovozu bylo provedeno za účelem likvidace zásob výrobků, u nichž je pravděpodobné, že se stanou zastaralými.
Tyto výrobky tedy musely být vyrobeny a tedy také prodány před zářím 2001, a pokud ke změně struktury balení skutečně došlo, je pak pravděpodobné, že k ní došlo v době několika měsíců před zářím 2001.
Nejdůležitější však je, že nebyl předložen žádný důkaz potvrzující tuto změnu modelu vývozu.
Tento argument byl proto zamítnut.
ii) Další třetí země
(119) Pokud jde o jiné země než o Tchaj-wan a Indii, objem jejich vývozu se od roku 1998 do doby šetření zvýšil jen v malé míře (o 3 %).
Těmito dalšími vyvážejícími zeměmi jsou Japonsko, Hongkong, Švýcarsko, Čína a Singapur, jejichž tržní podíly v době šetření představovaly v souhrnu jen 10 % trhu Společenství.
(120) Dovoz z Japonska, který byl tradičně významný vzhledem ke skutečnosti, že výrobní proces CD-R vynalezly dvě japonské společnosti (Sony a Tai Yuden) spolu s firmou Philips, klesl během doby šetření o 20 % a Japonsko se stalo pouze třetím nejvýznamnějším dovozcem na trh Společenství. Objemem daleko zaostalo za dovozem z Tchaj-wanu a Indie. Dovoz (v tis.jednotek) _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ Tchaj-wan (podle nařízení (ES) č. 1050/2002) _BAR_ 111447 _BAR_ 612539 _BAR_ 1248133 _BAR_ 1545258 _BAR_ 1262327 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 550 _BAR_ 1120 _BAR_ 1387 _BAR_ 1133 _BAR_ Jiné třetí země _BAR_ 227330 _BAR_ 296673 _BAR_ 702865 _BAR_ 220675 _BAR_ 233546 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 131 _BAR_ 309 _BAR_ 97 _BAR_ 103 _BAR_ Z toho: Japonsko _BAR_ 80089 _BAR_ 128640 _BAR_ 195903 _BAR_ 59549 _BAR_ 63916 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 161 _BAR_ 245 _BAR_ 74 _BAR_ 80 _BAR_ Hongkong _BAR_ 2414 _BAR_ 6536 _BAR_ 8678 _BAR_ 29457 _BAR_ 42210 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 271 _BAR_ 359 _BAR_ 1220 _BAR_ 1748 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 134 _BAR_ 107 _BAR_ 56 _BAR_ 38 _BAR_ (121) Tržní podíl dovozů pocházejících ze třetích zemí, kromě Tchajwanu a Indie, se od roku 1998 do doby šetření snížil o 39 procentních bodů, a to na 11 %. Proto dovozy z těchto zemí nemohly překrýt příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Tržní podíly _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ Tchaj-wan (podle nařízení (ES) č. 1050/2002) _BAR_ 24 % _BAR_ 52 % _BAR_ 62 % _BAR_ 63 % _BAR_ 57 % _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 215 _BAR_ 255 _BAR_ 259 _BAR_ 234 _BAR_ Jiné třetí země _BAR_ 50 % _BAR_ 25 % _BAR_ 35 % _BAR_ 9 % _BAR_ 11 % _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 51 _BAR_ 70 _BAR_ 18 _BAR_ 21 _BAR_ Z toho:
Japonsko _BAR_ 17 % _BAR_ 11 % _BAR_ 10 % _BAR_ 2 % _BAR_ 3 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 52 _BAR_ 24 _BAR_ 10 _BAR_ 8 _BAR_ Ceny dovozů pocházejících ze třetích zemí, na které se antidumpingová opatření nevztahují, se snížily od roku 1998 do doby šetření o 22 %, i když výše poklesu je u každé z nich jiná. Průměrná cena některých třetích zemí je sice nižší než indické ceny, avšak indické průměrné ceny jsou v průměru o 34 % nižší než průměrné ceny dovozů pocházejících z jiných třetích zemí kromě Tchaj-wanu. Posuzujeme-li konkrétněji průměrné ceny dovozů pocházejících z Hongkongu, Švýcarska a Číny, u nichž byly v době šetření zjištěny nižší ceny než u Indie, je třeba si všimnout, že objem indických dovozů je 5 až 6 krát vyšší než objem dovozů každé z těchto tří zemí. Kromě toho připomínáme, že tyto tři země měly malý tržní podíl během celé sledované doby a v době šetření jednotlivě držely tržní podíl 2 %, který z hlediska objemů dovozů z Tchaj-wanu a Indie není dostatečně významný k ovlivnění trhu Společenství. Průměrná cena dovozů (v eurech/tis. jednotek) _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ Doba šetření _BAR_ Tchaj-wan (podle nařízení (ES) č. 1050/2002) _BAR_ 563 _BAR_ 436 _BAR_ 312 _BAR_ 246 _BAR_ 258 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 78 _BAR_ 55 _BAR_ 44 _BAR_ 46 _BAR_ Jiné třetí země _BAR_ 653 _BAR_ 623 _BAR_ 210 _BAR_ 544 _BAR_ 507 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 32 _BAR_ 83 _BAR_ 78 _BAR_ Z toho: Japonsko _BAR_ 1196 _BAR_ 886 _BAR_ 421 _BAR_ 1149 _BAR_ 999 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 74 _BAR_ 35 _BAR_ 96 _BAR_ 84 _BAR_ Hongkong _BAR_ 387 _BAR_ 606 _BAR_ 528 _BAR_ 132 _BAR_ 146 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 157 _BAR_ 137 _BAR_ 34 _BAR_ 38 _BAR_ Švýcarsko _BAR_ 643 _BAR_ 538 _BAR_ 261 _BAR_ 205 _BAR_ 212 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 84 _BAR_ 41 _BAR_ 32 _BAR_ 33 _BAR_ Čína _BAR_ 928 _BAR_ 694 _BAR_ 296 _BAR_ 205 _BAR_ 218 _BAR_ Index _BAR_ 100 _BAR_ 75 _BAR_ 32 _BAR_ 22 _BAR_ 23 _BAR_
Singapur _BAR_ 388 _BAR_ 353 _BAR_ 278 _BAR_ 378 _BAR_ 511 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 72 _BAR_ 98 _BAR_ 132 _BAR_ c) Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství
Index _BAR_ 100 _BAR_ 292 _BAR_ 529 _BAR_ 547 _BAR_ 537 _BAR_
(122) Objem vývozu se během sledovaného období zvýšil, od roku 2000 je však stabilní.
Vzhledem k tomu, že vývoz CD-R do třetích zemí je nadále poměrně málo významnou činností výrobního odvětví Společenství (během doby šetření představoval 9 % prodeje vlastních CD-R nezávislým klientům ve Společenství), má se za to, že tato vývozní činnost pravděpodobně nepřispěla k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství.
d) Nákupy z jiných třetích zemí
(123) Je třeba připomenout, že ve sledované době výrobní odvětví Společenství nedováželo dotyčný výrobek z Indie.
(124) Šetření ukázalo, že během sledované doby výrobní odvětví Společenství nakupovalo CD-R z jiných zdrojů za účelem reagování na tržní poptávku.
Celkové nákupy představovaly v roce 199840 % celkových tržeb, avšak v době šetření jen 31 % celkových tržeb.
(125) Bylo zjištěno, že objem nakoupených CD-R se v poměru k objemu vlastní produkce výrobního odvětví Společenství snížil.
Kromě toho, vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství prodávalo jak CD-R vlastní výroby, tak nakoupené CD-R za stejnou cenu, a vzhledem k tomu, že neexistuje žádný důkaz o tom, že nákupní cena pro výrobní odvětví Společenství byla vyšší než výrobní náklady, nemohla skutečnost, že některé CD-R byly předtím nakoupeny vedle výroby vlastních CD-R, významně přispět k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství.
(126) Nákupy byly provedeny hlavně k nahrazení chybějící výrobní kapacity v jednotlivých obdobích, zvláště proto, že jedna ze společností zahrnutých v definici výrobního odvětví Společenství vstoupila na trh až v roce 2000 a musela uspokojit poptávku nakoupenými výrobky před uvedením svého výrobního zařízení do plného provozu.
Nákupy je třeba chápat také jako důsledek akcionářských vztahů mezi některými společnostmi Společenství a společnostmi ve třetích zemích.
(127) Vzhledem k výše uvedenému neměly nákupy výrobního odvětví Společenství z jiných zemí než z Indie takovou povahu, aby mohly překrýt příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
(128) Indický vyvážející výrobce tvrdil, že skutečnost, že výrobní odvětví Společenství nakoupilo CD-R v množství rovnajícím se 31 % celkových tržeb je v rozporu s tvrzením, že výrobní odvětví Společenství je životaschopné.
Poukázal na to, že podle údajů antidumpingového řízení ohledně Tchaj-wanu představoval tento podíl v roce 2000 jen 22,1 %.
(129) Je však třeba připomenout, že rozsah výrobního odvětví Společenství není v tomto šetření stejný, jaký byl v šetření ohledně Tchaj-wanu.
Dvě společnosti, které mají majetkové vztahy se zahraničními společnostmi, patří do výrobního odvětví Společenství, zatím co v šetření ohledně Tchaj-wanu do něj nepatřily.
Dále je třeba připomenout, že v šetření ohledně Tchaj-wanu tento podíl v roce 1998 vzrostl na 44 % a v letech 1997–2000 představoval v průměru 33 %.
Proto má výše nákupů v současném šetření stejný rozsah, jaký měla v šetření ohledně Tchaj-wanu.
(130) Jak je vysvětleno výše, v každém případě se nakoupené CD-R prodávaly za stejnou cenu, za jakou se prodávaly CD-R vlastní výroby a nemohly se podílet na újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
e) Konkurence jiných paměťových médií
(131) Šetření prokázalo, že konkurence jiných paměťových médií, zejména DVD a/nebo CD-RW byla v době šetření ještě velmi omezená, a tedy neměla žádný významný vliv na prodejní ceny dotyčného výrobku.
f) Celosvětová nadměrnost kapacity
(132) Bylo analyzováno, zda mohla újmu výrobnímu odvětví Společenství způsobit celosvětová nadměrnost kapacity.
Ačkoli se uznává, že nabídka CD-R za sledovanou dobu celosvětově převýšila poptávku, je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství bylo ještě zaměřeno hlavně na trh Společenství, kde byla kapacita ještě pod úrovní poptávky.
Je proto nepravděpodobné, že celosvětově nadměrná kapacita způsobila újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Kdyby však přesto měla být považována za příčinu újmy utrpěné výrobním odvětvím Společenství, šetření ukázalo také to, že celosvětová nadměrná kapacita existovala již v letech 1999, 2000 a 2001, kdy indická společnost vstoupila na trh instalováním rozsáhlé kapacity a zahájením výroby.
Proto vliv rozsáhlého indického dovozu na trh Společenství za těchto okolností zhoršil situaci na trhu Společenství.
g) Vrácení státní podpory
(133) Indický vyvážející výrobce tvrdil, že skutečnost, že jeden navrhovatel nedosáhl ziskovosti, může vyplývat z jeho povinnosti vrátit státní podporu podle rozhodnutí Komise 2000/796/ES ze dne 21. června 2000 o státní podpoře poskytnuté Německem společnosti CDA Compact Disc Albrechts GmbH, Durynsko [7].
Je však třeba poznamenat, že údaje uvedené v bodu odůvodnění 91 a použité pro účely této analýzy nejsou tímto rozhodnutím Komise ovlivněny.
Kdyby vrácení státní podpory mělo být bráno v úvahu, byla by finanční situace dotyčné společnosti horší.
h) Poplatky za autorská práva
(134) Poplatky za autorská práva jako prvek výrobních nákladů pochopitelně ovlivňují ziskovost všech výrobců CD-R.
Zaprvé je však třeba poznamenat, že jak vyvážející výrobce, tak výrobci ve výrobním odvětví Společenství mají řádné povolení majitelů autorských práv a musí platit příslušné poplatky.
To však samo nemůže vysvětlit rozdíl v ceně u indických CD-R a CD-R vyrobených výrobním odvětvím Společenství, ani finanční ztráty výrobního odvětví Společenství.
Zadruhé, ziskovost výrobního odvětví Společenství představovala v roce 1999 přibližně 20 %, v době, kdy autorské poplatky již byly splatné, avšak předtím, než vyvážející výrobce zahájil své vývozy do Společenství.
Autorské poplatky samy proto nemohly způsobit újmu.
Konečně, jako je tomu u všech ostatních nákladů spojených s výrobou CD-R, skutečnost, že subvencované dovozy vyvíjely tlak na snižování cen, mohla bránit výrobnímu odvětví Společenství v přenášení nákladů na autorské poplatky na spotřebitele.
To však bylo v tomto případě důsledkem újmy a ne její příčinou.
Vzhledem k tomu nelze placení autorských poplatků považovat za okolnost vyvracející příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
i) Jiné faktory
(135) Některé strany tvrdily, že dotyčná újma mohla vyplynout z údajného zneužití dominantního postavení.
Toto tvrzení však nebylo potvrzeno žádným formálním rozhodnutím na základě šetření vedeného příslušnými orgány, a proto nemůže být akceptováno.
(136) Indický vyvážející výrobce tvrdil, že výroba CD-R není ve Společenství životaschopná v důsledku vysokých výrobních nákladů a zvláště vysokých nákladů na pracovní síly.
Je na místě připomenout, že jednotkové výrobní náklady výrobního odvětví Společenství se od roku 1998 do doby šetření snížily o 59 % a že výrobní odvětví Společenství bylo v roce 1999 ziskové, tj. v době, kdy uvedená indická společnost ještě na trhu Společenství nebyla a přesto, že výrobní náklady Společenství byly v té době o 68 % vyšší než v době šetření.
Dále lze připomenout, že výrobní proces je ve Společenství i v Indii stejný, zejména proto, že indický výrobce používá evropské strojní zařízení a také některé suroviny dovezené ze Společenství.
Pokud jde o rozdíly v nákladech na pracovní síly, šetření ukázalo, že výroba CD-R je kapitálově intenzívní, a protože je plně automatizovaná, nevyžaduje mnoho pracovních sil.
Vlastně jen poslední stadium výrobního procesu, tj. balení, vyžaduje pracovní síly, avšak jen v omezeném rozsahu.
Připomeňme rovněž, že produktivita zaměstnanců výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období zdvojnásobila.
Konečně je třeba poznamenat, že v poslední době některé tchajwanské společnosti začaly vyrábět CD-R ve Společenství, což naznačuje, že tato výroba ve Společenství je pravděpodobně životaschopná a zisková bez ohledu na náklady na pracovní síly, jestliže bude na trhu Společenství obnovena korektní hospodářská soutěž.
Proto se uvedené tvrzení zamítá.
Tatáž společnost tvrdila také to, že pokles cen na trhu Společenství způsobila ta skutečnost, že spotřební cyklus CD-R dosáhl zralého stadia, charakterizovaného klesajícími cenami, klesajícími výrobními náklady a vstupem dalších konkurentů na tento trh.
Ačkoli spotřební cyklus CD-R může vysvětlit část poklesu cen, během šetření se ukázalo, že nízké ceny indických dovozů měly na tomto trhu, charakterizovaném transparentností a cenovou pružností, významný vliv.
(137) Indický spolupracující vyvážející výrobce také tvrdil, že výrobní odvětví Společenství vstoupilo na trh CD-R příliš pozdě, v době, kdy prodejní ceny již klesly.
Je třeba poznamenat, že indický vyvážející výrobce sám zahájil výrobu CD-R daleko později než výrobní odvětví Společenství a logicky měl čelit ještě větším potížím při vstupu na tento trh v době, kdy ceny již byly nízké a kdy všichni konkurenti svou zahajovací etapu již ukončili.
Tento argument byl proto zamítnut.
(138) Tatáž indická společnost tvrdila, že výrobní odvětví Společenství je příliš rozdrobené a není schopno dosahovat úspory z rozsahu, protože jde o malé výrobní jednotky.
Je však pozoruhodné, že jedna ze dvou společností, které považuje indický výrobce ve svých připomínkách za největší společnosti a tudíž samy o sobě schopné dosahovat úspory z rozsahu, podpořila stížnost, spolupracovala v šetření a bylo u ní zjištěno, že utrpěla újmu podobně jako ostatní výrobci, kteří jsou součástí výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde konkrétněji o úspory z rozsahu a/nebo lepší podmínky, které by indický výrobce údajně byl schopen dosahovat pro své nákupy surovin, informace poskytnuté dodavateli surovin a/nebo strojního zařízení během ověřovacích návštěv to nemohly potvrdit.
Argument úspor z rozsahu byl proto zamítnut.
(139) Dále je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství je nové, protože jak bylo uvedeno v nařízení (ES) č. 2479/2001, zahájilo výrobu teprve v roce 1997.
Od počátku trpělo újmu, která mu byla způsobena nejprve dumpingovými dovozy z Tchaj-wanu, jak je uvedeno ve výše uvedeném nařízení, a později muselo čelit cenovému tlaku vyvíjenému indickými dovozy.
4. Závěr o příčině
(140) Vzhledem k výše uvedenému se přijímá závěr, že podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství, která je charakterizována snížením prodejních cen, investic, výnosu investic a peněžního toku, jakož i významnými ztrátami, byla způsobena dotyčnými subvencovanými dovozy.
Vliv jiných faktorů, zejména dovozu z Tchaj-wanu a spotřebního cyklu dotyčného výrobku, na negativní vývoj prodejních cen výrobního odvětví Společenství byl pouze částečný a nebyl s to překrýt příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou tím utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(141) Na základě výše uvedené analýzy, která náležitě rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých důsledků subvencovaných dovozů, se vyslovuje závěr, že tyto jiné faktory jako takové nevyvrací skutečnost, že odhadnutou újmu je třeba připsat subvencovaným dovozům.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Předběžná poznámka
(142) Byla prozkoumána otázka, zda přes závěr o existenci škodlivého subvencování existují podstatné důvody, které by mohly vést k závěru, že v tomto případě není v zájmu Společenství přijmout opatření. Za tímto účelem a v souladu s čl.
31 odst. 1 základního nařízení a na základě všech předložených důkazů byl posouzen účinek možných opatření na všechny zájmy, jichž se toto řízení týká, a také důsledky nepřijetí opatření.
(143) Za účelem odhadnutí pravděpodobného dopadu přijetí nebo nepřijetí opatření byly vyžádány informace ode všech zainteresovaných účastníků.
Dotazníky byly zaslány pěti navrhovatelům z řad výrobců Společenství, osmnácti dalším společnostem, které jsou známy jako výrobci ve Společenství, jednomu sdružení spotřebitelů a devíti dodavatelským společnostem.
Kromě zmíněných pěti navrhovatelů z řad výrobců Společenství poslali dostačující odpovědi také čtyři další výrobci.
Čtyři dodavatelé odpověděli na dotazník a sdružení spotřebitelů poslalo své stanovisko.
(144) Vzhledem k velkému počtu dovozců ve Společenství a za účelem usnadnění rozhodnutí Komise o tom, zda je nutné výběrové šetření, byli všichni nezávislí dovozci nebo jejich zástupci požádáni, aby se ohlásili do 15 dní od zahájení řízení a poskytli základní informace o svých dovozech na trh Společenství a o dalším prodeji na tento trh.
Přihlásily se dvě společnosti a poskytly požadované informace.
K doplnění těchto informací jim byl zaslán dotazník, na který však ani jedna z nich nedala odpověď.
(145) Tyto odpovědi a stanoviska byly základem pro analýzu zájmů Společenství.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(146) Je třeba připomenout, že výrobci Společenství byli již v minulosti významně poškozeni dovozy CD-R z Tchaj-wanu, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 1050/2002.
V roce 2000 pět evropských výrobců zcela skončilo s výrobou CD-R a dva další učinili totéž v roce 2001.
(147) Výrobní odvětví Společenství bylo životaschopné a je schopné zásobovat velkou část trhu pro výrobek, který představuje základní datový nosič pro velký počet uživatelů počítačů.
(148) Je třeba také poznamenat, že výroba paměťových médií je oblastí, která má technický význam pro Společenství jako celek.
Výrobní technologie a zkušenosti získané výrobním odvětvím Společenství ve výrobě CD-R jsou a nadále budou základnou pro další inovace ve výrobě jiných souvisejících výrobků paměťových médií.
Pro výrobní odvětví Společenství je zachování životaschopnosti v odvětví CD-R ekonomickým předpokladem pro účast na rostoucím trhu s dalšími paměťovými médii.
Mezi dotyčným výrobkem a jinými výrobky – datovými paměťovými médii, např. CD-RW a DWD, existují důležité synergie v oblasti tržeb.
Proto je velmi důležité, aby výrobní odvětví Společenství nabízelo dotyčný výrobek svým klientům a rozšířilo škálu svých výrobků.
(149) Vzhledem k závěrům o situaci výrobního odvětví Společenství popsaným v bodech odůvodnění 102 až 105, zvláště pokud jde o utrpěné ztráty, se má za to, že při absenci opatření proti škodlivému subvencování by se finanční situace výrobního odvětví Společenství pravděpodobně zhoršila, a je pravděpodobné, že výroba ve Společenství by se snížila a že uživatelé/spotřebitelé by byli významně a v rostoucí míře závislí na dovozu.
(150) Nepřijetí konečných opatření v současném řízení by přitížilo zhoršující se situaci výrobního odvětví Společenství, charakterizované ztrátami a z toho vyplývajícím zpomalením investování.
Rovněž by podkopalo efektivnost antidumpingových opatření uložených na dovozy téhož výrobku pocházejícího z Tchaj-wanu.
To značně ohrožuje další existenci tohoto odvětví.
Jestliže by toto odvětví bylo nuceno ukončit výrobu, Společenství by bylo téměř zcela závislé na zdrojích dodávek ze třetích zemí v rychle se rozvíjející oblasti zvyšujícího se technologického významu.
Protože cílem přijetí vyrovnávacích opatření je obnovit korektní hospodářskou soutěž na trhu Společenství, bylo by to v zájmu výrobního odvětví Společenství, které přes utrpěnou újmu v zásadě prokázalo svou životaschopnost.
(151) Konečně, vyrovnávací cla ve spojení s pokračujícím úsilím o snížení výrobních nákladů mohou jen pomoci výrobnímu odvětví Společenství k zotavení se z finančních ztrát, což je předpoklad pro účast na rostoucím trhu jiných paměťových médií.
3. Zájmy dalších výrobců Společenství
(152) Ti tři výrobci Společenství, kteří nebyli považováni za výrobce patřící do výrobního odvětví Společenství, se vyslovili nicméně ve prospěch vyrovnávacích cel.
4. Zájmy dodavatelů Společenství
(153) Jak je již vysvětleno v bodu odůvodnění 143, devět společností, které dodávaly indickému vyvážejícímu výrobci a/nebo výrobnímu odvětví Společenství, zaslaly Komisi dopisy a tvrdily, že každé opatření by bylo proti jejich vlastnímu zájmu.
Za účelem hlubšího zhodnocení pravděpodobného dopadu možných opatření na jejich podnik jim byl zaslán dotazník.
Pouze čtyři z těchto společností odpověděly a argumentovaly proti uložení vyrovnávacích cel.
(154) Šetření však ukázalo, že podíl evropských výrobců CD-R na obratu spolupracujících dodavatelů byl významný.
Je proto pravděpodobné, že každé další zmenšení počtu výrobců a/nebo zhoršení situace výrobního odvětví Společenství by nejen mělo negativní důsledky pro zaměstnanost a investice ve výrobním odvětví Společenství samém, ale by mohlo spustit řetězovou reakci mezi dodavateli surovin a strojního zařízení.
Kromě toho šetření ukázalo, že důsledky antidumpingových opatření uložených vůči dotyčnému výrobku pocházejícímu z Tchaj-wanu, která byla asi dvojnásobně vyšší než navržená vyrovnávací cla v současném šetření, neměly na dodavatele významný dopad.
(155) Vyvážející výrobce tvrdil, že subvence, na kterou se toto nařízení zaměřuje, prospěla evropským dodavatelům investičního zboží.
Podle této společnosti by v případě přijetí vyrovnávacích opatření byly zrušeny zakázky, s vážnými důsledky pro evropské dodavatele strojního zařízení.
(156) V tomto ohledu lze připomenout, že když byly konečné závěry oznámeny všem dotyčným stranám, žádný spolupracující dodavatel výše vysvětlené závěry nenapadl, to znamená, že podíl evropských výrobců CD-R na obratu spolupracujících dodavatelů byl významný a že je pravděpodobné, že každé zmenšení počtu výrobců Společenství a/nebo zhoršení jejich situace může mít řetězový efekt na dodavatele surovin a strojního zařízení.
Na druhé straně je pravděpodobné, že dopad vyrovnávacího cla, jak je již vysvětleno výše, nebude mít na činnost dodavatelů významný přímý dopad.
5. Zájem dovozců
(157) V šetření nespolupracoval žádný nezávislý dovozce.
(158) Skutečnost, že v šetření nespolupracoval žádný nezávislý dovozce, vede k závěru, že pokud by byla přijata opatření, nebudou mít žádný významný dopad na situaci nezávislých dovozců a obchodníků s CD-R ve Společenství.
6. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(159) Hlavními uživateli CD-R jsou pořizovatelé kopií a koneční spotřebitelé.
Pořizovatelé kopií v tomto šetření nepředložili svá vyjádření.
Proto se má za to, že případné zvýšení nákladů v tomto odvětví lze považovat při srovnání s celkovými náklady za zanedbatelné.
(160) Navíc by nepřijetí opatření vážně ohrozilo životaschopnost výrobního odvětví Společenství, jehož zánik by omezil nabídku a konkurenci na úkor pořizovatelů kopií a spotřebitelů.
(161) Pokud jde o spotřebitele, byla kontaktována organizace evropských spotřebitelů ("BEUC"), která pak zaslala své stanovisko.
Ačkoli tato organizace byla proti uložení cel, neposkytla žádný prvek, který by prokazoval, že antidumpingová cla uložená na CD-R pocházející z Tchaj-wanu měla významný vliv na spotřebitele.
I kdyby byla založena na nejhorší hypotéze, tj. že vyrovnávací cla budou přenesena plně na spotřebitele, znamenala by zvýšení o méně než 3 setiny eura na CD-R pocházející z Indie.
Dokonce ani při tomto scénáři, při snížení cen na trhu Společenství od roku 1998 a při navržené úrovni opatření se neočekávají žádné větší důsledky na konečného spotřebitele.
(162) Je třeba také poznamenat, že nic nenasvědčuje tomu, že obnovení otevřených a korektních tržních podmínek zabrání výrobcům ve třetích zemí účastnit se hospodářské soutěže na trhu Společenství nebo, v důsledku toho, sníží kvalitu a pestrost nabídky.
I když je pravdou, že výroba ve Společenství v současné době není schopna uspokojovat poptávku po dotyčném výrobku, vyrovnávací opatření by pouze odstranila narušování hospodářské soutěže, které vyplývá ze subvencování, a tedy nepředstavuje překážku pro uspokojování neuspokojené poptávky dodávkami ze třetích zemí za korektní ceny.
Ostatně, pokud úroveň vyrovnávacích opatření bude odpovídat míře subvence, avšak bude nižší než částka potřebná k plnému pokrytí újmy, bude vyloučen pouze nekorektní prvek zvýhodnění ceny vývozce.
(163) Navíc dotyčný výrobek může být nadále dovážen z jiných zemí.
Je třeba poznamenat, že tržní podíl držený zeměmi, na které se nevztahují vyrovnávací opatření, by se mohl v budoucnu zvýšit díky skutečnosti, že dodávání CD-R na trh Společenství zeměmi, které se neuchylují k praktikám subvencí, bylo v minulosti méně atraktivní v důsledku silného cenového tlaku vyvíjeného Indií a Tchaj-wanem.
Proto je vysoce pravděpodobné, že pokud bude korektní hospodářská soutěž obnovena, země neuchylující se k praktikám subvencí zvýší svou účast na trhu Společenství.
(164) To naznačuje, že zavedením opatření nebudou nepatřičně postiženi ani uživatelé ani spotřebitelé.
7. Závěr o zájmu Společenství
(165) Na základě výše uvedeného se přijímá závěr, že uložení konečných vyrovnávacích opatření by nebylo proti zájmu Společenství.
H. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy
(166) Vzhledem k závěrům přijatým ve vztahu k subvenci, újmě, příčině a zájmu Společenství je třeba přijmout konečná opatření za účelem zabránění způsobení další újmy výrobnímu odvětví Společenství subvencovanými dovozy.
(167) Za účelem stanovení úrovně konečných opatření byly vzaty v úvahu jak zjištěné rozpětí subvence, tak výše újmy utrpěné výrobním odvětvím Společenství.
(168) Konečná opatření je třeba uložit na úrovni postačující k odstranění újmy způsobené těmito dovozy, bez překročení zjištěného rozpětí subvence.
Při výpočtu částky cla nezbytného k odstranění účinků škodlivých subvencí bylo předpokládáno, že jakákoli opatření by měla umožnit výrobnímu odvětví Společenství pokrýt jeho náklady a dosáhnout celkový zisk před zdaněním, který by mohl být rozumně dosažen za normálních podmínek hospodářské soutěže, tj. při absenci subvencovaných vývozů, z tržeb za obdobný výrobek ve Společenství.
Pro tento výpočet byla použita stejná zisková marže před zdaněním, jaká byla použita v antidumpingovém řízení proti Tchaj-wanu, tj. 8 % obratu.
(169) Nezbytné zvýšení cen bylo stanoveno na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny stanovené pro výpočty podtržení s neškodlivou cenou různých vzorů prodaných výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství.
Neškodlivá cena za vzor byla získána připočtením výše uvedené ziskové marže 8 % k výrobním nákladům na vzor.
Výrobní náklady byly rekonstruovány podle jednotlivých vzorů na základě prodejní ceny, ke které byly připočteny ztráty.
Případné rozdíly vyplývající z tohoto srovnání byly vyjádřeny procentem celkové hodnoty CIF dovozu.
Tyto rozdíly byly ve všech výše uvedených případech nad zjištěným rozpětím subvence.
2. Konečná opatření
(170) Vzhledem k tomu, že úroveň odstranění újmy je vyšší než zjištěné rozpětí subvence, konečná opatření by měly být založeny na zjištěném rozpětí subvence.
S přihlédnutím k vysokému stupni spolupráce a aby účinnost opatření nebyla podkopána, by se sazba konečného vyrovnávacího cla pro Indii měla stanovit ve výši 7,3 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovozy zapisovatelných kompaktních disků (CD-R) pocházejících z Indie, v současnosti kódu KN ex85239000 (kód TARIC 8523900010).
2. Sazba konečného cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je 7,3 %.
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 963/2003
ze dne 4. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 445/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], a zejména na články 34, 45 a 50 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zkušeností získaných při provádění nařízení Komise (ES) č. 445/2002 [2] dospěly členské státy a Komise k závěru, že některá ustanovení uvedeného nařízení by měla být zjednodušena.
(2) Za účelem pružnějšího sledování programů rozvoje venkova by mělo být nařízení (ES) č. 445/2002 zjednodušeno, zejména pokud jde o postup při změně programových dokumentů a o orientační celkovou finanční tabulku.
(3) Bylo zjištěno, že lhůta pro oznamování případů vyšší moci a předkládání příslušných důkazů může být v některých případech příliš krátká.
Členské státy by proto měly mít právo tuto lhůtu prodloužit.
(4) Od začátku období programování se pro některé investice, které jsou spolufinancovány podle čl. 30 odst. 1 první, druhé a šesté odrážky a podle článku 31 nařízení (ES) č. 1257/1999, často stanovují standardní jednotkové náklady. Pro vyjasnění a zjednodušení řízení těchto opatření by od roku 2000 mělo být umožněno osvobodit příjemce od požadavku na předkládání faktur uvedeného v nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 ze dne 28. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy [3]. Pro zajištění účinného řízení by také měly být stanoveny podmínky, za kterých mohou členské státy používat standardní náklady.
(5) Pro usnadnění finanční správy programů rozvoje venkova by měly být zmírněny podmínky pozměňování finančních opatření, aby se postup projednávání v řídícím výboru vztahoval pouze na podstatné změny financování programů.
(6) Měla by být poskytnuta možnost překročit lhůtu pro předložení změn v programových dokumentech Komisi v případech, kdy tyto změny vyplývají z přírodní katastrofy nebo jiných výjimečných událostí se závažným dopadem na programování členského státu.
(7) Měl by být změněn postup změn programových dokumentů a jednotných programových dokumentů pro rozvoj venkova pro cíl 2 týkajících se opatření pro rozvoj venkova, které jsou financovány záruční sekcí EZOZF a nevyžadují schválení Komise.
Oznamování finančních změn Komisi i přezkoumání ostatních změn Komisí by mělo být rychlé a účinné.
(8) Pro zajištění účinného a pravidelného sledování by členské státy měly vytvořit konsolidovanou a aktualizovanou elektronickou verzi svých programových dokumentů a poskytovat ji Komisi.
(9) Pro předkládání výročních zpráv o pokroku podle čl. 48 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 by měla být použita lhůta stanovená v rámci víceleté podpory podle nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1447/2001 [5].
(10) Za účelem poskytnutí větší pružnosti členským státům v oblasti příspěvku Společenství na financování hodnocení, je třeba zrušit minimální úroveň spolufinancování v případě hodnocení ex post.
(11) Pro zajištění optimálních kontrol na místě, pokud jde o výběr příjemce i dobu trvání kontroly, a pro vyloučení zbytečných kontrol, je třeba zohlednit skutečnost, že provádění investičních opatření často trvá několik let.
(12) Kvůli technickým omezením režimů podpor opatření v jiných oblastech lesního hospodářství, než je zalesňování zemědělské půdy, jsou sankce podle článků 30 a 31 a čl. 32 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2550/2001 [7], nadbytečné.
(13) Článek 44 nařízení (ES) č. 2419/2001, který stanovuje výjimky z používání ustanovení o snížení podpory a o vyloučení z podpory, se vztahuje na podporu udělenou na základě rozlohy pozemků nebo počtu zvířat.
V zájmu souladu by tyto výjimky měly být rozšířeny i na ostatní opatření pro rozvoj venkova.
(14) Informace o účinku dřívějších doprovodných opatření podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 [8], nařízení Rady č. 2079/92 [9] a nařízení Rady (EHS) č. 2080/92 [10], pokud taková opatření tvoří součást finančního programování na roky 2000 až 2006, je třeba zahrnout do výroční zprávy podle čl. 48 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999. Kromě toho by výdaje vyplývající z takových opatření měly být zahrnuty do informací, které musí členské státy předložit do dne 30. září každého roku podle článku 47 nařízení (ES) č. 445/2002. S ohledem na tyto skutečnosti by měly být zrušeny požadavky na finanční sledování uvedené v článku 17 nařízení Komise (ES) č. 746/96 [11], článcích 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1404/94 [12] a článcích 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1054/94 [13].
(15) Ukázalo se, že požadavek, na základě něhož musí změny některých hlavních znaků podpůrných opatření uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 445/20002 schvalovat Komise, výrazně ztěžuje řízení programů.
Příloha by proto měla být změněna tak, aby o změnách mohly rozhodovat členské státy a oznamovat je Komisi.
(16) Nařízení (ES) č. 445/2002 by proto mělo být příslušně změněno.
(17) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 445/2002 se mění takto:
1. v čl. 33 odst. 2 se doplňuje nová věta, která zní: "Tuto lhůtu lze prodloužit o dvacet pracovních dnů, pokud je tato možnost uvedena v programovém dokumentu."
2. v oddílu 1 kapitoly II se doplňuje nový článek 39a, který zní:
"Článek 39a
1. Členské státy, které používají standardní jednotkové náklady při určování cen určitých investic do lesů podle čl. 30 odst. 1 první, druhé a šesté odrážky a článku 31 nařízení (ES) č. 1257/1999, mohou osvobodit příjemce z povinnosti předkládat přijaté faktury nebo účetní doklady stejné důkazní hodnoty za dané investice, jak stanovuje bod 2 pravidla 1 přílohy nařízení (ES) č. 1685/2000.
2. Náklady uvedené v odstavci 1 lze použít, pokud jsou splněny následující podmínky:
a) náklady vypočítaly příslušné orgány veřejné moci na základě objektivních kritérií, která umožňují stanovit náklady na jednotlivé činnosti s ohledem na zvláštní místní podmínky a která vylučují nadměrné vyrovnání;
b) spolufinancované investice se provádějí v období mezi dnem předložení žádosti o podporu a dnem konečného vyplacení podpory"
3. článek 44 se mění takto:
a) odstavec 2 se mění takto:
i) písmena b), c) a d) se nahrazují tímto:
"b) hlavní znaky podpůrných opatření podle přílohy II;
c) celková výše podpory Společenství a celkové náklady nebo celkové veřejné výdaje stanovené v rozhodnutí o schválení programového dokumentu;
d) rozdělení finančního příspěvku na opatření obsažená v programovém dokumentu, pokud tento příspěvek přesahuje:
- 15 % celkových nákladů na daný program za celé programové období, pokud se příspěvek Společenství zakládá na celkových nákladech,
- 20 % celkových veřejných výdajů na daný program za celé programové období, pokud se příspěvek Společenství zakládá na celkových veřejných výdajích,
vypočítané na základě finanční tabulky přiložené k rozhodnutí Komise o schválení programového dokumentu, v jeho naposledy pozměněném znění."
ii) písmeno e) a druhý pododstavec se zrušují;
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Změny uvedené v odstavci 2 se překládají Komisi nejvýše jedenkrát za rok ve formě jediného návrhu na každý program.
První pododstavec se nepoužije, pokud jsou změny vyvolány přírodní katastrofou nebo jinými výjimečnými událostmi se závažným dopadem na programování členského státu."
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
Změny finanční povahy, které nespadají pod odst. 2 písm. d) a změny míry příspěvku Společenství podle první odrážky bodu 9.2.B přílohy II se sdělí Komisi spolu s finanční tabulkou změněnou v souladu s bodem 8 přílohy II.
Vstoupí v platnost dnem doručení Komisi.
Změny finanční povahy uvedené v prvním pododstavci nesmí po sečtení za kalendářní rok překročit strop stanovený v odst. 2 písm. d).";
d) v odstavci 5 se slova "nejméně dva měsíce" nahrazují slovy "nejméně tři měsíce"
4. v oddílu 2 kapitoly II se doplňuje nový článek 45a, který zní:
"Článek 45a
Členské státy umožní Komisi přístup ke konsolidované elektronické verzi svých programových dokumentů, aktualizované po každé změně.
Poskytnou Komisi elektronickou adresu, na které lze konzultovat konsolidované verze programových dokumentů, a informují ji o každé aktualizaci.
Členské státy kromě toho uchovávají elektronické verze všech předchozích verzí svých programových dokumentů."
5. v čl. 51 odst. 2 se zrušuje druhá věta;
6. v čl. 53 odst. 1 se slova "každoročně do 30. dubna" nahrazují slovy "každoročně do 30. června";
7. v čl. 61 odst. 2 se vkládá nová věta, která zní: "U opatření na podporu investic podle hlavy II kapitol I, VII, VIII a IX nařízení (ES) č. 1257/1999 mohou členské státy stanovit, že kontroly na místě se týkají pouze dokončovaných projektů."
8. článek 62 se nahrazuje tímto:
"Článek 62
Články 30 a 31 a čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 2419/2001 se použijí na podporu týkající se plochy. Tato ustanovení se nepoužijí na podporu v jiných oblastech lesního hospodářství, než je zalesňování zemědělské půdy.
Články 36, 38 a 40 uvedeného nařízení se použijí na podpory udělované na hospodářská zvířata."
9. vkládá se nový článek 62a, který zní:
"Článek 62a
1. Článek 44 nařízení (ES) č. 2419/2001 se použije na podpory všech opatření pro rozvoj venkova.
2. V případě neoprávněné platby je příjemce v rámci opatření pro rozvoj venkova povinen vrátit danou částku v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 2419/2001."
10. v článku 65 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Nařízení a rozhodnutí zrušená nařízením (ES) č. 1750/1999, s výjimkou článku 17 nařízení Komise (ES) č. 746/96 [14], článků 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1404/94 [**] Úř. věst. L 154, 21.6.1994, s. 8. a článků 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1054/94 [***] Úř. věst. L 115, 6.5.1994, s. 6., se nadále použijí na činnosti schválené Komisí před 1. lednem 2000, na základě nařízení uvedených v čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999."
11. v článku 66 se doplňuje nový odstavec, který zní: "Ustanovení čl. 39a odst. 1 se použije ode dne 1. ledna 2000."
12. příloha II se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 bodu 3 písm. a) a čl. 1 bodu 12 tohoto nařízení se však nepoužijí na změny v programových dokumentech rozvoje venkova a v programových dokumentech pro cíl 2, pokud jde o opatření pro rozvoj venkova financovaná ze záruční sekce EZOZF, které byly doručeny Komisi před vstupem tohoto nařízení v platnost a o nichž Komise k tomuto datu ještě nerozhodla.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 964/2003
ze dne 2. června 2003
o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli z Čínské lidové republiky a Thajska a potrubních tvarovek odesílaných z Tchaj-wanu, ať už jsou prohlášené za pocházející z Tchaj-wanu či nikoliv
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského spoelčenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise, po konzultacích s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
(1) Rada nařízením (ES) č. 584/96 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "Čína"), Chorvatska a Thajska.
Opatření platná pro tyto dovozy byla tvořena valorickým clem, s výjimkou tří thajských vyvážejících výrobců, od nichž Komise rozhodnutím 96/252/ES [3] přijala závazek.
V červenci roku 2000 bylo antidumpingové opatření použitelné na dovozy jedné z uvedených tří společností zrušeno, v důsledku předběžného přezkumu vyžádaného touto společností podle čl. 11 odst.
(2) Podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení byla antidumpingová opatření proti dovozům z Číny na základě závěrů šetření o obcházení rozšířena nařízením (ES) č. 763/2000 [5] tak, aby zahrnula některé dovozy dotyčného výrobku, které jsou odesílány z Tchaj-wanu.
B. SOUČASNÉ ŠETŘENÍ
(3) Po zveřejnění oznámení [6], v září 2000, o blížícím se pozbytí platnosti antidumpingových opatření, obdržela Komise žádost o přezkum tohoto ukončení předloženou Obranným výborem průmyslu EU vyrábějícího ocelové tvarovky pro svařování na tupo, jménem výrobců představujících větší část celkové výroby Společenství některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli.
Žádost uváděla, že škodlivý dumping dovozů pocházejících z Číny a Thajska ("dotyčné země") se nejspíše znovu projeví, pokud budou opatření ukončena.
Žádající výrobci Společenství nepožadovali zahájení přezkumu ukončení opatření ve vztahu k dovozům pocházejícím z Chorvatska, neboť dostupné statistiky ukazují velice nízké vývozy po celém světě a nepředstavují tudíž spolehlivý důkaz o pravděpodobnosti opětovného výskytu škodlivého dumpingu.
Platnost opatření proti dovozům pocházejícím z Chorvatska tudíž skončila 4. dubna 2001.
(4) Jakmile Komise po konzultaci s Poradním výborem stanovila, že existují dostatečné důkazy k zahájení přezkumu, zahájila šetření [7] podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(5) Komise, rovněž po konzultaci s Poradím výborem, zahájila zároveň z úřední povinnosti předběžný přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, aby prošetřila vhodnost formy opatření proti dovozům pocházejícím z Thajska.
(6) Šetření o pokračování a/nebo opětovném výskytu dumpingu a újmy zahrnovalo období od 1. dubna 2000 do 31. března 2001 ("období šetření – OŠ").
Zkoumání trendů ve vztahu k vyhodnocení pravděpodobnosti pokračování a/nebo opětovného výskytu újmy zahrnovalo období od 1. ledna 1996 do konce OŠ ("období přezkumu").
(7) Komise oficiálně uvědomila žádající výrobce Společenství, vývozce a vyvážející výrobce v Číně a Thajsku, dovozce/obchodníky, uživatelská odvětví, sdružení uživatelů, kteří byli považováni za dotčené, a zástupce vlád Číny a Thajska o zahájení přezkumu.
Komise zaslala dotazníky všem těmto stranám a také těm, kteří se přihlásili v rámci lhůty poskytnuté v oznámení o zahájení šetření.
Komise rovněž poskytla přímo dotčeným stranám příležitost uvést písemně ve známost svá stanoviska a požádat o slyšení.
(8) Tito výrobci Společenství odpověděli na dotazník a v jejich provozovnách byly provedeny ověřovací kontroly:
a) Erne Fittings GmbH & Co – Schlins, Rakousko
b) Interfit – Maubeuge, Francie
c) Siekmann Fittings GmbH & Co. KG – Lohne, Německo
d) Virgilio CENA & Figli S.p.a. – Brescia, Itálie.
(9) Tito dva vyvážející výrobci v Thajsku odpověděli na dotazník a v jejich provozovnách byly rovněž provedeny ověřovací kontroly:
a) TTU Industrial Corp., Ltd, Bangkok
b) Awaji Sangyo (Thailand) Co., Ltd, Samutprakarn.
(10) Komise rozeslala dotazníky 57 nespřízněným dovozcům/obchodníkům, 23 uživatelským odvětvím a 5 sdružením uživatelských odvětví.
Byly obdrženy dva zodpovězené dotazníky zaslané dovozci, které byly následně na místě ověřeny:
a) INRABO S.R.L. – Bologna, Itálie
b) IRC Spa – Cortemaggiore, Itálie.
C. PROBÍHAJÍCÍ ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE OSTATNÍCH ZEMÍ
(11) Oznámením [8] zveřejněným v Úředním věstníku ze dne 1. června 2001 zahájila Komise šetření dovozů obdobného výrobku pocházejícího z České republiky, Korejské republiky, Malajsie, Ruska a Slovenska.
Toto řízení bylo zahájeno po obdržení stížnosti podané Obranným výborem průmyslu EU vyrábějícího ocelové tvarovky pro svařování na tupo a obsahující dostatečné důkazy o škodlivých dumpingových praktikách způsobených dovozy pocházejícími z uvedených pěti zemí.
Konečná antidumpingová opatření byla uložena proti dovozům pocházejícím z uvedených zemí v srpnu 2002 [9].
D. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(12) Dotyčný výrobek je stejný jako v původním šetření, tj. některé potrubní tvarovky (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používané ke svařování na tupo a jiné účely (dále jen "dotyčný výrobek" nebo "potrubní tvarovky"), v současnosti kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931199 ), ex73079319 (kód TARIC 7307931999), ex73079930 (kód TARIC 7307993098) a ex73079990 (kód TARIC 7307999098).
(13) Potrubní tvarovky se používají ke spojování rour a trubek a vyskytují se v několika různých tvarech (kolena, profily tvaru T, přechodky a uzávěry), kvalitách materiálu a velikostech.
Je možné je tedy rozčlenit na různé druhy podle těchto specifikací.
Používají se převážně ve zpracovatelských průmyslových odvětvích, jako například v chemickém průmyslu, při zpracování ropy, výrobě energií, stavebnictví a výstavbě lodí.
(14) Obdobně jako tomu bylo v předchozím šetření, i toto šetření ukázalo, že potrubní tvarovky ze železa nebo oceli vyrobené v dotyčných zemích, prodávané na domácích trzích a/nebo vyvážené do Společenství mají stejné základní chemické a fyzikální vlastnosti jako výrobky prodávané ve Společenství žádajícími výrobci Společenství a jsou tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
E. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPĚTOVNÉHO VÝSKYTU DUMPINGU
ÚVODNÍ POZNÁMKA
11 odst. 2 základního nařízení je účelem tohoto typu přezkumu určit, zdali ukončení opatření pravděpodobně povede či nepovede k pokračování nebo opětovnému výskytu dumpingu.
Vzhledem k tomu, že dovozy dotyčného výrobku z Číny a Thajska (s výjimkou jednoho vyvážejícího výrobce, který již nepodléhá antidumpingovým opatřením) byly v OŠ pod minimálním prahem, zaměřuje se rozbor nejenom na pravděpodobnost pokračování dumpingu, ale rovněž na to, zdali odstranění opatření pravděpodobně povede k opětovnému výskytu dumpingu ve velkých objemech.
Mělo by být rovněž poznamenáno, že v původním šetření činily tržní podíly Číny a Thajska 8,5 % a 2,6 %.
(16) Dva thajští vyvážející výrobci, pro které jsou nyní v platnosti závazky, spolupracovali s šetřením tím, že odpověděli na dotazníky rozeslané Komisí.
Žádné údaje neposkytl ani jeden z čínských vyrábějících výrobců a závěry týkající se jejich situace musely být tudíž přijaty na základě dostupných skutečností, v souladu s článkem 18 základního nařízení. V souladu s čl.
11 odst. 9 základního nařízení použila Komise stejnou metodologii jako v původním šetření (viz 17. a 31. bod odůvodnění níže).
PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
Thajsko
Obvyklá hodnota
(17) Pokud jde o určení obvyklé hodnoty, bylo nejprve stanoveno, je-li celkový domácí prodej obdobného výrobku dvou spolupracujících thajských vyvážejících výrobců reprezentativní ve srovnání s jejich celkovým vývozem do Společenství. V souladu s čl.
2 odst. 2 základního nařízení bylo shledáno, že tomu tak je.
(18) Komise následně identifikovala ty druhy výrobků prodávaných na domácím trhu dotyčnými společnostmi, které byly totožné nebo přímo srovnatelné s druhy výrobků prodávanými na vývoz do Společenství.
(19) Pokaždé, když nemohly být domácí ceny konkrétního druhu výrobků prodávaných vyvážejícím vývozcem použity ke stanovení obvyklé hodnoty, a to proto, že buďto nebyly prodávány na domácím trhu nebo při běžném způsobu obchodování, musela být použita jiná metoda.
V případě absence jakékoli přiměřené metody byla použita vypočtená obvyklá hodnota.
2 odst. 3 základního nařízení, byla tato získána přičtením přiměřené procentní částky nákladů odbytu, obecných nákladů a administrativních výdajů a přiměřené ziskového rozpětí k výrobním nákladům vyvážených druhů.
Domácí ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě domácího prodeje uskutečněného při běžném způsobu obchodování.
Vývozní cena
(21) Vzhledem k tomu, že všechen vývozní prodej dotyčného výrobku byl uskutečněn přímo nezávislým zákazníkům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen skutečně zaplacených nebo splatných.
Srovnání
(22) Pro účely spravedlivého srovnání podle druhů výrobků na základě ceny ze závodu a na stejné úrovni prodeje, byl proveden řádný zápočet rozdílů, které byly předneseny a prokázány jako ovlivňující cenovou srovnatelnost.
Tyto úpravy byly provedeny ve vztahu k dovozním poplatkům, dopravním, pojistným a manipulačním nákladům, nákladům na balné, úvěrování a provize v souladu s čl. 2 odst.
(23) Jeden thajský vyvážející výrobce požadoval úpravu z důvodů úvěrových nákladů a tvrdil, že je běžnou praxí poskytovat známým domácím zákazníkům platební lhůtu v délce 30 až 90 dní.
Tento požadavek byl odmítnut, neboť žadatel neprokázal, např. smlouvami nebo popisem platebních podmínek uvedených na fakturách, že se jedná o faktor, který by měl být při určování účtovaných cen zohledněn.
(24) Obě thajské společnosti požadovaly úpravu z důvodů vývozních poplatků. Podle čl.
2 odst. 10 písm. b) základního nařízení byly tyto požadavky schváleny, pokud bylo prokázáno, že materiály, z nichž se platila dovozní cla, byly fyzicky obsaženy v dotyčných výrobcích prodávaných na domácím trhu a že dovozní cla nebyla ve vztahu k výrobku vyváženému do Společenství vybrána nebo refundována.
Tuto skutečnost byla schopna prokázat pouze jedna ze dvou společností.
Dumpingové rozpětí
(25) Za účelem výpočtu dumpingového rozpětí Komise porovnala vážený průměr obvyklé hodnoty s průměrnou vývozní cenou do Společenství na úrovni ze závodu a na stejné úrovní prodeje.
Toto srovnání ukázalo existenci dumpingu pro obě dotyčné společnosti v rozsahu od 23 % do 88 %.
Čína
Analogická země
(26) Stávající opatření stanovovala jednotné celostátní clo na všechny dovozy potrubních tvarovek pocházející z Číny do Společenství.
Obvyklá hodnota byla tudíž určena na základě údajů získaných ve třetí zemi s tržním hospodářstvím ("analogická země").
(27) V původním šetření posloužilo jako analogická země Thajsko. V oznámení o zahájení tohoto přezkumu ukončení bylo tudíž počítáno s volbou Thajska jako analogickou zemí pro účely stanovení obvyklé hodnoty.
Vzhledem k tomu, že bylo shledáno, že závěry předchozího šetření jsou i nadále platné, tj. ceny se řídí tržními silami, na thajském trhu soutěží několik výrobců a výrobní technologie a proces byly z velké většiny obdobné jak v Číně, tak Thajsku, a že žádná dotčená strana nevznesla proti volbě analogické země připomínky a vzhledem k tomu, že thajští vyvážející výrobci spolupracovali, bylo tedy Thajsko v souladu s čl.
2 odst. 7 základního nařízení považováno za přiměřenou a odůvodněnou volbu analogické země ke stanovení obvyklé hodnoty dotyčného výrobku pro Čínu.
Obvyklá hodnota
(28) Při absenci spolupráce ze strany Číny bylo nutné spolehnout se na dostupné skutečnosti.
V tomto případě nebyly k dispozici žádné informace o výrobkové skladbě čínských vývozů a stanovení obvyklé hodnoty muselo být tudíž provedeno na základě váženého průměru různých obvyklých hodnot stanovených pro spolupracující thajské vyvážející výrobce v OŠ.
Vývozní cena
(29) Pokud jde o vývozy do Společenství, vzhledem k tomu, že vyvážející výrobci v Číně nespolupracovali, závěry musely vycházet z dostupných údajů, v souladu s čl. 18 odst.
1 základního nařízení. Vývozní cena byla tudíž stanovena na základě čínských vývozních obchodních statistik, neboť bylo shledáno, že se pro dotyčný výrobek jevily spolehlivějšími než údaje Eurostatu.
V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že statistiky Eurostatu pro dotyčný výrobek jsou uváděny jako položky s kódovou předponou ex a nezahrnují tedy výhradně dotyčný výrobek, a že čínské údaje byly ve větším souladu se stížností.
Srovnání
(30) Pro účely spravedlivého srovnání a v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení byl proveden řádný zápočet, ve formě úprav, rozdílů ve vztahu k nákladům na přepravu a pojistné, které byly považovány za náklady ovlivňující ceny a cenovou srovnatelnost.
Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr obvyklé hodnoty, na základě ceny ze závodu v Thajsku, srovnán s váženým průměrem vývozní ceny na základě ceny ze závodu v Číně, na stejné úrovni prodeje.
Výše uvedené srovnání ukázalo existenci významného dumpingu.
Závěr
(32) Šetření odhalilo, že ačkoli dovážené objemy byly omezené, pokračovaly dovozy z obou zemí na výrazně dumpingových úrovních.
Šetření neodhalilo žádný důvod, proč by úroveň dumpingu měla zmizet nebo poklesnout, pokud by byla opatření zrušena.
Byl tudíž přijat závěr, že existuje pravděpodobnost pokračování dumpingu.
Bylo ovšem považováno za přiměřené také prošetřit, zdali by došlo k opětovnému výskytu dumpingu v případě zvýšených vývozních objemů, pokud by byla stávající opatření zrušena.
Pravděpodobnost nárůstu dumpingových vývozů do Společenství
(33) Pro účely prošetření pravděpodobnosti opětovného výskytu dumpingu ve významných objemech byly vyhodnoceny tyto faktory: vývoj vývozní a/nebo výrobní kapacity, pozadí obcházení v případě Číny a chování vývozců na trzích třetích zemí.
Thajsko
(34) Závazky, které byly přijaty pro dva spolupracující vyvážející výrobce v rámci původního šetření měly omezující účinek na jejich prodej na trh Společenství v průběhu OŠ.
V uvedeném období nebylo zaznamenáno žádné porušení závazků.
Vývozní kapacita
(35) Vyšetřování ukázalo, že obě spolupracující společnosti mají velice významnou tendenci vyvážet, neboť během období přezkumu bylo vyvezeno více než 80 % jejich výroby.
Zdá se, že tyto společnosti mají dostatečně flexibilní výrobní kapacitu, která představuje přibližně 25 % celkové spotřeby Evropského společenství.
Navíc skutečnost, že tyto společnosti jsou výrazným způsobem proexportně orientovány ukazuje, že pravděpodobně přesměrují svůj vývozní prodej na jakýkoli trh s atraktivnějšími cenovými a odbytovými podmínkami.
Thajské vývozy do třetích zemí
(36) S ohledem na nízký objem dovážený v současné době do Společenství bylo posuzováno vývozní chování thajských vyvážejících výrobců na jednom z jejich hlavních trhů, Spojených státech amerických.
Bylo shledáno, že v roce 1992, po antidumpingovém šetření dovozů výrobku výrazně se překrývajícího s výrobkem tohoto šetření, o průměru menším než 360 mm a pocházejícího, mimo jiné, z Thajska, americké orgány zjistily dumpingové rozpětí pro uvedenou zemi v rozpětí od 10,7 % do 50,8 %.
Ještě důležitější je, že v prosinci 1999 bylo podle šetření o přezkumu ukončení platnosti konstatováno, že odstranění uvedených opatření pravděpodobně povede k pokračování nebo opětovnému výskytu dumpingu [10].
Čína
Výroba a využití kapacit
(37) S ohledem na absenci spolupráce ze strany čínských vyvážejících výrobců, musely služby Komise využít skutečností, které jim byly k dispozici.
Vzhledem k tomu, že o čínském průmyslu je známo pouze málo informací, spoléhají se tyto závěry na informace obsažené ve stížnosti a v čínských vývozních statistikách.
Podpora těchto závěrů byla rovněž nalezena v informacích zveřejněných v rámci obdobných šetření ve Spojených státech.
(38) Podle těchto zdrojů činí celková čínská výrobní kapacita dotyčného výrobku přibližně 250000. tun ročně Současný roční objem čínské výroby činí dle odhadu obsaženého ve stížnosti přibližně 90000 tun.
Uvedený odhad je založen na celosvětovém objemu čínského vývozu uvedeném v obchodních statistikách (přibližně 17000 tun ročně), a na domácí spotřebě odhadované přibližně na stejné úrovni jako je spotřeba Společenství (přibližně 70000 tun ročně).
(39) Na tomto základě by byla míra využití čínských výrobních kapacit nižší než 40 % a volná kapacita vyšší než celková spotřeba Společenství.
(40) Velká výrobní kapacita, která je v Číně k dispozici, ve spojení s velikostí čínského domácího trhu, dává tudíž čínským vyvážejícím výrobcům dostatečnou flexibilitu přecházet z jednoho trhu a druhu výrobku na druhý.
Uvedení výrobci jsou tudíž schopni rychle zvýšit výrobu a nasměrovat ji na jakýkoli vývozní trh, včetně trhu Společenství, dojde-li ke zrušení opatření.
Pozadí obcházení
(41) Je třeba poznamenat, že vyvážející čínští výrobci nejenže disponují kapacitami k masovému obnovení vývozů do Společenství, ale jsou i ochotni tak učinit.
Toto prokazuje skutečnost, že po zavedení původních opatření v roce 1995 se roční dovozy z Tchaj-wanu v průměru zečtyřnásobily, a to až do té doby, kdy šetření o obcházení [11] ukázalo, že většina uvedených dovozů byla ve skutečnosti čínského původu a opatření vztahující se na Čínu byla tudíž v červnu roku 2000 rozšířena na Tchaj-wan (s výjimkou tří tchaj-wanských výrobců).
Čínské vývozy do třetích zemí
(42) Vývozní chování čínských výrobců na významných trzích s dotyčným výrobkem bylo rovněž přezkoumáno.
V tomto ohledu zahájily v minulé dekádě Spojené státy tři různá šetření dovozů výrobku významně se překrývajícího s výrobkem tohoto šetření, o průměru menším než 360 mm a pocházejícího, mimo jiné, z Číny.
První šetření, které proběhlo v roce 1992, stanovilo velice vysoké dumpingové rozpětí (až do výše 182,9 %), v důsledku čehož byla vůči dovozům dotyčného výrobku pocházejícího, mimo jiné, z Číny, zavedena antidumpingová opatření.
O dva roky později, v roce 1994, druhé šetření určilo, že antidumpingová opatření jsou obcházena odesíláním výrobků přes Thajsko.
Platná antidumpingová opatření byla tedy v roce 1999 přezkoumána a výsledkem bylo konstatování, že odstranění opatření povede k pokračování nebo opětovnému výskytu škodlivého dumpingu.
(43) Všechno toto nasvědčuje tomu, že pokud by byla opatření zrušena, zaujmou čínští výrobci pravděpodobně stejné vývozní chování na trhu Evropského společenství, který je srovnatelný s trhem Spojených států.
(44) Konečně, absence čínské spolupráce při šetření naznačuje, že žádný z čínských výrobců nebyl ochoten nebo schopen ukázat, že by v případě zrušení opatření nedocházelo k žádnému dumpingu.
Závěr
(45) Šetření ukázalo, že jak Čína, tak Thajsko pokračovaly v dumpingových praktikách i v OŠ.
(46) Vzhledem k tomu, že Čína má k dispozici vysoké nevyužité výrobní kapacity a že v minulosti již obešla opatření, existuje silná pravděpodobnost, že čínští vyvážející výrobci výrazným způsobem navýší své dumpingové vývozy dotyčného výrobku do Společenství v případě, že stávající opatření budou zrušena.
(47) Pokud jde o Thajsko, mělo by být poznamenáno, že vzhledem k tomu, že thajské společnosti jsou výrazně proexportně orientovány a s ohledem na přitažlivost trhu Společenství, je vysoce pravděpodobné, že pokud by byla stávající opatření zrušena, uvedené společnosti zahájí vývoz dotyčného výrobku na trh Společenství ve významných objemech a za dumpingové ceny.
(48) Upozorňuje se na dumpingové prodeje čínských a thajských vývozců na trhu Spojených států a na americká antidumpingová opatření, která byla obnovena v roce 1999.
(49) Z výše uvedeného vyplývá, že budou-li opatření zrušena, budou dovozy do Společenství z dotyčných zemí s velkou pravděpodobností pokračovat ve významných objemech a za dumpingové ceny.
DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(50) Čtyři výrobci Společenství, kteří při šetření plně spolupracovali, představovali přibližně 60 % výroby Společenství dotyčného výrobku v průběhu OŠ a tvoří tudíž výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Je třeba poznamenat, že tři ostatní výrobci, kteří se rovněž podíleli na žádosti o přezkum a kteří představují přibližně 10 % výroby Společenství, neodpověděli následně v poskytnuté lhůtě na dotazník. Dva z těchto výrobců podporují šetření, zatímco třetí se ve vztahu k němu nikterak nevyjádřil.
F. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
SPOTŘEBA SPOLEČENSTVÍ
(51) Je třeba poznamenat, že část prodeje výrobců Společenství je uskutečňována velkoobchodníkům (kteří nespolupracovali), kteří pak tyto výrobky vyvážejí ze Společenství.
Zjevná spotřeba Společenství byla tudíž stanovena na základě výrobního objemu výrobního odvětví Společenství a ostatních výrobců Společenství (na základě informací obsažených v žádosti), a na objemech vývozu a dovozu Společenství založeného na údajích Eurostatu.
(52) Na tomto základě bylo shledáno, že spotřeba Společenství nejprve stoupla z přibližně 57000 tun v roce 1996 na přibližně 64500 tun v roce 1998, ale následně poklesla na přibližně50800 tun v OŠ.
VÝVOJ DOVOZŮ Z DOTYČNÝCH ZEMÍ
Objemy dovozů a podíly na trhu
(53) Ve vztahu k dotyčným zemích a Tchaj-wanu se dovozní objemy a tržní podíly vyvíjely takto:
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
(54) Celkové thajské vývozy se výrazně zvýšily z přibližně 100 tun v roce 1996 na přibližně 1400 tun v průběhu OŠ.
K nejvýznamnějšímu nárůstu došlo v letech 1999 až 2000, což se shoduje se vstupem v platnost rozhodnutí Komise o zrušení opatření pro jednoho thajského vyvážejícího výrobce, v důsledku předběžného přezkumu podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení. Při posuzování pouze těch společností, které ještě stále podléhají antidumpingovým clům, byl nárůst objemu omezen, přičemž podíl na trhu vzrostl z 0,3 % v roce 1996 na 0,5 % v průběhu OŠ.
Je třeba poznamenat, že v období předchozího šetření (od 1. července do 31. prosince 1993) činil thajský podíl na trhu 2,6 %.
(55) Jak bylo ukázáno výše, objem dovozů z Číny zůstal v období přezkumu rovněž omezen.
Je však třeba připomenut, že šetření proti obcházení dospělo k závěru, že významná část dovozů z Tchaj-wanu byla ve skutečnosti čínského původu.
Prudký pokles uvedených dovozů v roce 2000 se shoduje s rozšířením antidumpingových opatření proti čínským dovozům na některé dovozy z Tchán-wanu.
V období předchozího šetření dosahoval čínský podíl na trhu 8,5 %.
CENOVÝ VÝVOJ DOVOZŮ
(56) Vývozní ceny dvou spolupracujících thajských výrobců vzrostly od roku 1996 do OŠ o 6 %.
V rámci celého období přezkumu však ceny nesledovaly žádný jednoznačný trend, s výkyvy nahoru i dolů ve výši méně než 10 % průměrné ceny v daném období.
(57) Podle statistik Eurostatu poklesly čínské ceny od roku 1996 do OŠ celkově o 7 %.
Obdobně jako v případě thajských cen, ani ony nesledovaly během období přezkumu žádný jednoznačný trend.
OBJEM DOVOZU A PODÍLY NA TRHU ZEMÍ, KTERÉ NEJSOU POVAŽOVÁNY ZA DOTYČNÉ
(58) Dovozy ze zemí, které nejsou považovány za dotyčné ve vztahu k tomuto šetření, jak vyplývá z tabulky uvedené níže, výrazným způsobem vzrostly z přibližně 4300 tun v roce 1996 na 11700 tun v průběhu OŠ.
Celkový nárůst podílů na trhu v průběhu období přezkumu činil 15,5 procenta.
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
G. EKONOMICKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
ÚVODNÍ POZNÁMKA
(59) Hospodářské ukazatele předložené níže ukazují kladný vývoj v období od roku 1996 do roku 1998, následovaný vzápětí zhoršením celkové ekonomické situace výrobního odvětví Společenství.
Tento vývoj by měl být posuzován ve světle zavedení konečných antidumpingových opatření v roce 1995, obcházení a následného rozšíření opatření na některé dovozy pocházející z Tchaj-wanu v roce 2000, a rostoucího objemu dumpingových dovozů z jiných zemí, které jsou předmětem samostatného šetření.
Výroba
Výroba _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Tuny _BAR_ 42455 _BAR_ 44771 _BAR_ 46499 _BAR_ 43009 _BAR_ 43903 _BAR_ 46905 _BAR_ (60) Výroba výrobního odvětví Společenství vzrostla nejprve o 10 % v letech 1996 až 1998, načež spadla na úroveň roku 1996, aby se opět zvedla na úroveň dosaženou v roce 1998. Kapacity a míra využití kapacit Výroba _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Tuny _BAR_ 88400 _BAR_ 88400 _BAR_ 88400 _BAR_ 87300 _BAR_ 87900 _BAR_ 87900 _BAR_
Využití _BAR_ 48 % _BAR_ 51 % _BAR_ 53 % _BAR_ 49 % _BAR_ 50 % _BAR_ 53 % _BAR_
(61) Celková výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství byla v období přezkumu relativně stabilní a úroveň využití kapacit tudíž dodržovala trend shodný s trendem objemu výroby.
Objem prodeje dotyčného výrobku pro spotřebu ve Společenství
Tuny _BAR_ 30147 _BAR_ 30038 _BAR_ 32897 _BAR_ 28470 _BAR_ 24893 _BAR_ 24313 _BAR_
(62) Jak bylo již vysvětleno výše, byl posuzován pouze prodej určený ke spotřebě ve Společenství.
Na tomto základě poklesl během období přezkumu prodej Společenství z přibližně 30100 tun v roce 1996 na přibližně 24300 tun během OŠ, což představuje pokles přibližně 19 %.
Je však důležité si povšimnout, že v období od roku 1993 do roku 1998 se prodej zvýšil o 9 % a v roce 1998 dosáhl úrovně přibližně 33000 tun, načež v období šetření poklesl na přibližně 24300 tun.
Zásoby
Tuny _BAR_ 5629 _BAR_ 5920 _BAR_ 6022 _BAR_ 6109 _BAR_ 5571 _BAR_ 5401 _BAR_
(63) Úroveň zásob poklesla v období od roku 1996 do OŠ přibližně o 4 %.
Ačkoli byla v průběhu prvních čtyř let období přezkumu více méně stabilní, po roce 1999 začala výrazně klesat.
Podíl na trhu
Podíly na trhu _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Výrobní odvětví Společenství _BAR_ 52,8 % _BAR_ 48,9 % _BAR_ 50,9 % _BAR_ 54,7 % _BAR_ 49,0 % _BAR_ 47,9 % _BAR_ (64) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl v období od roku 1996 do OŠ o 4,9 procenta.
V období od roku 1996 do roku 1999 však vzrostl o 1,9 procenta v důsledku zavedení opatření, která jsou v současnosti předmětem přezkumu.
Poté se postavení výrobního odvětví Společenství na trhu zhoršilo.
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství
EUR/tuna _BAR_ 1812 _BAR_ 1686 _BAR_ 1595 _BAR_ 1515 _BAR_ 1437 _BAR_ 1413 _BAR_
(65) Průměrná čistá prodejní cena výrobního odvětví Společenství za jednotku poklesla z 1812 EUR v roce 1996 na 1413 EUR během OŠ, což představuje pokles o 22 %.
Prodejní ceny klesaly každoročně o přibližně 5 %.
Ziskovost a výnosnost investic
Ziskovost _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Výnosnost investic _BAR_ 7,5 % _BAR_ 17,7 % _BAR_ 17,6 % _BAR_ –1,0 % _BAR_ –6,2 % _BAR_ –3,7 % _BAR_ (66) Výrobnímu odvětví Společenství se podařilo zvýšit ziskovost z 3,1 % v roce 1996 na 5,2 % v roce 1997.
Poté však ziskovost nepřetržitě klesala a v průběhu OŠ byla zřetelně záporná na hodnotě –3,5 %.
Je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Společenství se v průběhu OŠ původního šetření (červenec až prosinec 1993) nacházelo ve ztrátové situaci na úrovni přibližně 7 % obratu.
(67) Výnosnost investic v průběhu období přezkumu přibližně kopírovala ziskovou křivku.
Je třeba poznamenat, že byly posouzeny jak přímé investice, tak i části investic, které se k výrobě dotyčného výrobku vztahovaly nepřímo.
Peněžní tok
V tis. EUR _BAR_ 3009 _BAR_ 5393 _BAR_ 4939 _BAR_ 1773 _BAR_ 638 _BAR_ 281 _BAR_
(68) Peněžní tok vytvořený prodejem dotyčného výrobku se zvýšil o přibližně 65 % v období od roku 1996 do roku 1998, načež dramaticky poklesl na 281000 EUR během v průběhu OŠ.
Schopnost shromažďovat kapitál
(69) Žádná ze společností se nezmínila o jakýchkoli obtížích se shromažďováním kapitálu.
Pokud by však měl peněžní tok i nadále klesat, může se situace změnit.
Zaměstnanost a mzdy
Zaměstnanost a mzdy _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Průměrné mzdy na zaměstnance (v tis. EUR) _BAR_ 33,4 _BAR_ 33,6 _BAR_ 35,1 _BAR_ 34,5 _BAR_ 35,1 _BAR_ 35,9 _BAR_
(70) Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství nesledovala jasný trend. V období od roku 1996 do roku 1998 vzrostla z 547 na 580 zaměstnanců, načež poklesla, ale v průběhu OŠ se vrátila zpět na úroveň roku 1998.
Nárůst během OŠ je zapotřebí uvést do souvislosti se zvýšením výroby během stejného období.
(71) Průměrná mzda na jednoho zaměstnance zůstala v letech 1996 a 1997 relativně stabilní, poté se postupně zvyšovala.
V období od roku 1996 do OŠ činil celkový nárůst přibližně 7 %.
Produktivita
Produktivita _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita (produktivita v tunách na 1 zaměstnance) _BAR_ 77,6 _BAR_ 81,7 _BAR_ 80,2 _BAR_ 77,5 _BAR_ 82,1 _BAR_ 80,9 _BAR_
(72) V období od roku 1996 do roku 1998 vzrostla produktivita o 3 % z 77,6 tun na jednoho zaměstnance na 80,2 tuny. Poté klesla, ale během OŠ se vrátila na úroveň roku 1998.
Investice
Investice _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Vtis. EUR _BAR_ 2738 _BAR_ 2222 _BAR_ 2441 _BAR_ 3094 _BAR_ 2781 _BAR_ 2529 _BAR_
(73) Nové investice zůstaly během OŠ na relativně stabilní úrovni. Skládaly se převážně z obnovy nebo zdokonalení stávajícího vybavení a nevztahují se k žádnému růstu kapacit.
Růst
(74) Jak již bylo vysvětleno výše, v období od roku 1996 do roku 1998 mohlo výrobní odvětví Společenství těžit z rostoucího trhu a zvýšil svůj objem prodeje a podíl na trhu.
Poté však spotřeba Společenství poklesla a prodej výrobního odvětví Společenství a jeho podíl na trhu navzdory klesajícímu objemu dovozu z dotyčných zemí (zvláště obcházených přes Tchaj-wan) poklesly.
Velikost dumpingového rozpětí
(75) S ohledem na nízký objem dovozů z dotyčných zemí v průběhu OŠ se očekává, že velikost stanoveného dumpingového rozpětí bude mít negativní účinky, zejména pak, pokud se objem dotyčných dovozů v budoucnosti zvýší.
V této souvislosti se připomínají závěry oddílu E.4., kde se uvádí, že je vysoce pravděpodobné, že dovozy do Společenství z dotyčných zemí budou pokračovat ve významných objemech a za dumpingové ceny, pokud budou opatření zrušena.
Zotavení z účinků předchozího dumpingu
(76) Jak již naznačuje kladný vývoj většiny výše uváděných ukazatelů, ekonomická situace výrobního odvětví Společenství se v letech 1996 a 1998 zotavila ze škodlivých účinků dumpingových dovozů pocházejících ze dvou dotyčných zemí.
Poté se situace opět zhoršila, a to v důsledku účinku zvyšujících se dumpingových dovozů ze třetích zemí (viz oddíl C).
ZÁVĚR ANALÝZY SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
(77) Zavedení opatření vůči Číně a Thajsku mělo jednoznačně pozitivní dopad na ekonomickou situaci výrobního odvětví Společenství ve srovnání se situací před jejich zavedením.
Většina ukazatelů újmy vykazovala v letech 1996 až 1998 pozitivní vývoj.
Výroba, využití kapacit a objem prodeje vzrostly, což mělo za důsledek zvýšení podílů na trhu a růst zaměstnanosti.
Ziskové ukazatele, jako jsou například výnos z obratu, výnosnost investic a peněžní tok se rovněž vyvíjely příznivě.
Pokud by opatření nebyla obcházena dovozy z Tchaj-wanu, byl by tento vývoj ještě příznivější.
Po roce 1998 se však ekonomická situace výrobního odvětví Společenství obecně zhoršila: objem prodeje, podíly na trhu a výroba poklesly, stejně jako ceny a ziskovost.
Újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství v uvedeném období byla způsobena dumpingovými dovozy pocházejícími z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska, takže v srpnu 2002 [12] byla proti těmto zemím zavedena konečná antidumpingová opatření.
H. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OPĚTOVNÉHO VÝSKYTU ÚJMY
(78) Za účelem vyhodnocení pravděpodobného účinku ukončení platnosti opatření byly posuzovány tyto skutečnosti:
a) Jak již bylo vysvětleno v 33. až 44. bodě odůvodnění:
- existují jasné náznaky, že čínští a thajští výrobci mají potenciál zvýšit a/nebo přesměrovat své vývozní objemy na trh Společenství,
- na základě vývozního cenového chování zjištěného ve vztahu k čínským a thajským vývozům do Spojených států je pravděpodobné, že v případě nepřítomnosti opatření přijmou výrobci stejnou politiku dumpingových cen na trhu Společenství.
Ceny účtované na těchto vývozních trzích jsou celkově skutečně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, i když s ohledem na početnou řadu druhů výrobků a následnou nemožnost stanovit pro všechny druhy výrobků přesná cenová srovnání, nemohla být provedena podrobná analýza.
b) Šetření ukázalo, že na základě srovnatelných druhů výrobků prodávali spolupracující thajští vyvážející výrobci dotyčný výrobek za výrazně nižší cenu než byla cena výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde o Čínu, při absenci spolupráce a vzhledem ke škále druhů výrobků a tudíž i dovozních cen, nemohlo být provedeno žádné cenové srovnání na bázi jednotlivých druhů.
Dostupné informace však naznačují, že průměrná čínská dovozní cena je výrazně nižší než cena realizovaná thajskými výrobci.
Je tudíž možné dojít k závěru, že rozdíl v prodejních cenách dotyčných výrobků pocházejících z Číny a cenách výrobního odvětví Společenství, bez uložení antidumpingových cel, je přinejmenším stejně významný jako v případě dovozů pocházejících z Thajska.
c) Tyto nízké ceny by pravděpodobně byly dotyčnými zeměmi účtovány i nadále, rovněž i z důvodu opětovného nabytí ztraceného podílu na trhu.
Takovéto cenové chování, ve spojení se schopností Číny a Thajska dodávat významné objemy dotyčného výrobku na trh Společenství, by se velmi pravděpodobně projevilo účinkem posilujícím trend stlačování cen na trhu s předpokládaným negativním dopadem na ekonomickou situaci výrobního odvětví Společenství.
(79) Ukončení platnosti opatření proti čínským dovozům si navíc vyžádá zrušení opatření proti obcházení ve vztahu k dovozům dotyčného výrobku z Tchaj-wanu.
V této souvislosti je třeba připomenout, že jak již bylo vysvětleno v 41. bodě odůvodnění, opatření proti čínským dovozům byla masivně obcházena a byla tudíž rozšířena i na Tchaj-wan.
Pokud budou opatření vůči Tchaj-wanu zrušena, existuje silná pravděpodobnost, že dojde k opětovnému pokračování obcházení.
(80) Na základě výše uvedeného se dochází k závěru, že pokud by byla opatření zrušena, existuje pravděpodobnost opětovného výskytu újmy ze strany Číny a Thajska.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
ÚVODNÍ POZNÁMKA
(81) Podle článku 21 základního nařízení bylo přezkoumáno, je-li zachování stávajících antidumpingových opatření proti zájmu Společenství jako celku.
Stanovení zájmu Společenství bylo založena na ocenění všech podílejících se zájmů, tj. zájmů výrobního odvětví Společenství, dovozců/obchodníků, stejně jako uživatelů dotyčného výrobku.
(82) Je třeba připomenout, že v předchozím šetření nebylo přijetí opatření považováno jako v rozporu se zájmem Společenství.
Skutečnost, že současné šetření je přezkumem, že tudíž analyzuje situaci, v níž jsou antidumpingová opatření již zavedena, umožňuje navíc zhodnocení jakéhokoli nežádoucího dopadu na strany dotčené současnými antidumpingovými opatřeními.
(83) Na tomto základě bylo přezkoumáno, existují-li, navzdory závěrům o pravděpodobnosti opětovného výskytu škodlivého dumpingu, závažné důvody, které by vedly k závěru, že zachování opatření není v tomto konkrétním případě v zájmu Společenství.
Zájem výrobního odvětví Společenství
(84) Výrobní odvětví Společenství prokázalo, že je strukturálně životaschopným odvětvím.
To bylo potvrzeno pozitivním vývojem jeho ekonomické situace v době, kdy byla po uložení v současné době platných antidumpingových opatření obnovena účinná hospodářská soutěž.
Míra zisku, kterou mohl dosáhnout do dvou let po uložení antidumpingových opatření, byla v době původního šetření považovaná za přiměřenou vzhledem k míře, kterou bylo možné od výrobního odvětví s ohledem na absenci dumpingu očekávat.
(85) Je možné rozumně předpokládat, že výrobní odvětví Společenství bude i nadále těžit z opatření uložených v současnosti.
Pokud by uvedená opatření nebyla zachována, je pravděpodobné, že výrobní odvětví Společenství utrpí újmu, dokonce i tehdy, pokud budou přijata opatření proti jiným zemím, které dovážejí za dumpingové ceny.
Zájem nespřízněných dovozců/obchodníků
(86) Komise rozeslala dotazníky 57 nespřízněným dovozcům/obchodníkům.
Na dotazník odpověděli pouze dva dovozci.
Jeden z těchto dovozců v minulosti nakupoval dotyčný výrobek z Číny, ale po zavedení opatření změnil svého dodavatele.
V důsledku toho tvrdil, že nebude dotčen, ať již budou opatření uchována nebo zrušena.
Druhý dovozce se přiklání k prodloužení opatření a tvrdí, že nekalé obchodní chování před uložením opatření mělo pokřivující účinek na trh Společenství.
(87) Devatenáct dalších dovozců odpovědělo, že se šetřením necítí dotčeni, neboť z dotyčných zemí v období přezkumu nenakupovali.
Nebyla obdržena žádná další reakce a je tedy možné následně uzavřít, že zachování opatření nebude mít významný negativní účinek na dovozce nebo obchodníky.
Zájem uživatelů
(88) Uživateli dotyčného výrobku jsou zejména petrochemická odvětví a odvětví činná ve stavebním odvětví.
Komise rozeslala dotazníky 23 uživatelům a 5 evropským sdružením potencionálních uživatelů.
Odpověděly pouze tři společnosti a všechny tvrdily, že na šetření nemají zájem.
(89) Zdá se, že tento nedostatek spolupráce potvrzuje, že potrubní tvarovky představují velice malou část celkových výrobních nákladů uvedených společností, a že opatření platná v současné době neměla žádný podstatný negativní dopad na jejich ekonomickou situaci.
J. ZÁVĚR K ZÁJMU SPOLEČENSTVÍ
(90) S ohledem na výše uvedené důvody se dochází k závěru, že se nepředpokládá, že by jakýkoli případný dopad na dovozce a uživatelská průmyslová odvětví mohl zvrátit pozitivní účinek opatření proti opětovnému škodlivému dumpingu na výrobní odvětví Společenství.
Neexistují tudíž žádné závažné důvody proti pokračování antidumpingových opatření.
Forma opatření ve vztahu k Thajsku
(91) Jak bylo uvedeno v oznámení o zahájení, předběžný přezkum formy opatření proti dovozům pocházejícím z Thajska zahájila Komise ze svého vlastního podnětu.
(92) V tomto ohledu nebyly dosud přijaty žádné závěry a šetření ještě stále probíhá.
K. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(93) Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a ohledech, na jejichž základě je zamýšleno doporučit zachování stávajících opatření.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, v níž mohou předložit vyjádření k takto sděleným informacím.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by byly takové povahy, aby výše uvedené závěry změnily.
(94) Z výše uvedeného vyplývá, že v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení by měla být antidumpingová opatření použitelná na dovozy potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z Číny a Thajska nebo odesílaných z Tchaj-wanu, jak byla rozšířena nařízením Rady (ES) č. 763/2000 a pozměněna nařízením Rady (ES) č. 2314/2000, zachována. Připomíná se, že tato opatření jsou tvořena valorickým clem pro obě dotyčné země s výjimkou dovozů dotyčného výrobku, které jsou vyráběny a prodávány na vývoz do Společenství dvěma thajskými společnostmi, pro které byl přijat závazek,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity) ze železa nebo oceli (nikoliv však nerezavějící oceli) o maximálním vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm používaných ke svařování na tupo a jiné účely, kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931199), ex73079319 (kód TARIC 7307931999,) ex73079930 (kód TARIC 7307993098) a ex73079990 (kód TARIC 7307999098), pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje na cenu franco hranice Společenství před proclením činí pro výrobky vyráběné: Země _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 58,6 % _BAR_ - _BAR_
Kromě: Thai Benkan Co. Ltd,Prapadaeng-Samutprakarn _BAR_ 0 % _BAR_ A118 _BAR_ 3. Konečné antidumpingové clo se bez ohledu na odstavec 1 nepoužije na dovozy propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy prohlášené k propuštění do volného oběhu s tímto doplňujícím kódem TARIC, které jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tj. vyskladněny a fakturovány) společností uvedenou níže společnosti ve Společenství jednající jako dovozce, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uloženého odstavcem 1 za předpokladu, že uvedené dovozy jsou dováženy ve shodě s odstavcem 2 tohoto článku.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
2. Dovozy zmiňované v odstavci 1 se osvobozují od antidumpingového cla pod podmínkou, že:
a) celním orgánům členských států je při předkládání prohlášení o propuštění do volného oběhu předložena obchodní faktura obsahující nejméně prvky uvedené v příloze; a
b) deklarované zboží předkládané celním orgánům odpovídá přesně popisu obsaženém na obchodní faktuře.
Článek 3
Konečné antidumpingové clo uložené článkem 1 z dovozu z Čínské lidové republiky se rozšiřuje na dovozy stejných tvarovek (Kódy TARIC: 7307931191; 7307931991, 7307993092; 7307999092) odesílaných z Tchaj-wanu (doplňkový kód TARIC A 999), s výjimkou tvarovek vyrobených společností Chup Hsin Enterprise Co. Ltd, Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 098), Rigid Industries Co. Ltd, Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 099) a Niang Hong Pipe Fittings Co. Ltd, Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 100).
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení rady (ES) č. 975/2003
ze dne 5. června 2003
o otevření a správě celní kvóty pro dovoz konzerv z tuňáků kódů KN 16041411, 16041418 a 16042070
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V listopadu 2001 se Společenství, Thajsko a Filipíny dohodly, že zahájí konzultace s cílem prozkoumat, do jaké míry jsou thajské a filipínské legitimní zájmy nepřiměřeně poškozovány uplatňováním preferenčního sazebního zacházení s konzervami z tuňáků pocházejícími ze států AKT.
Poté, co nedosáhly vzájemně přijatelného řešení, dohodly se, že spor bude postoupen zprostředkovateli.
Dne 20. prosince 2002 představil zprostředkovatel své stanovisko, podle kterého by mělo Společenství pro rok 2003 otevřít na základě doložky nejvyšších výhod celní kvótu 25000 tun s valorickým clem ve výši 12 %.
(2) S ohledem k přání vyřešit tento dlouhotrvající problém se Společenství rozhodlo, že tento návrh přijme.
Z tohoto důvodu by měla být otevřena dodatečná celní kvóta pro omezený objem konzerv z tuňáků.
(3) Konkrétní podíly na kvótě by jednotlivým zemím, jež mají hlavní zájem o dodávky konzerv z tuňáků, měly být přiděleny na základě množství, které každá z nich dodala během reprezentativního období za nepreferenčních podmínek.
Zbývající část kvóty by měla být k dispozici všem ostatním zemím.
(4) Nejlepší způsob, jak zajistit optimální využití celní kvóty, je přidělit ji v chronologickém pořadí podle dat, kdy byla přijata prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu.
(5) K zajištění účinné správy kvóty by při dovozu konzerv z tuňáků z Thajska, Filipín a Indonésie, hlavních dodavatelů a uživatelů této kvóty, mělo být vyžadováno osvědčení o původu.
(6) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. července 2003 se na dovoz konzerv z tuňáků kódů KN 16041411, 16041418 a 16042070 pocházejících z kterékoli země vztahuje v rámci celní kvóty, která byla otevřena tímto nařízením, celní sazba ve výši 12 procent.
Článek 2
Celní kvóta se otevírá ročně, prvotně na období dvou let.
Její objem pro první dva roky činí:
- 25000 tun od 1. července 2003 do 30. června 2004,
- 25750 tun od 1. července 2004 do 30. června 2005.
Článek 3
Celní kvóta se dělí na čtyři části:
a) kvóta ve výši 52 % ročního objemu s pořadovým číslem 09.2005 pro dovoz zboží pocházejícího z Thajska a
b) kvóta ve výši 36 % ročního objemu s pořadovým číslem 09.2006 pro dovoz zboží pocházejícího z Filipín a
c) kvóta ve výši 11 % ročního objemu s pořadovým číslem 09.2007 pro dovoz zboží pocházejícího z Indonésie a
d) kvóta ve výši 1 % ročního objemu s pořadovým číslem 09.2008 pro dovoz zboží pocházejícího z ostatních třetích zemí.
Článek 4
1. Původ konzerv z tuňáků dovážených v rámci této celní kvóty se určí v souladu s předpisy platnými ve Společenství.
2. Dovoz v rámci té části celní kvóty, která byla podle článku 3 přidělena Thajsku, Filipínám a Indonésii, je podmíněn předložením osvědčení o původu, které splňuje podmínky stanovené v článku 47 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2].
Osvědčení o původu se přijímají v pouze případě, že produkty splňují kritéria pro určení původu zboží stanovená předpisy platnými ve Společenství.
Článek 5
Celní kvótu spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 6
V průběhu druhého roku po otevření celní kvóty může být proveden přezkum tohoto nařízení za účelem přizpůsobení objemu kvóty potřebám trhu Společenství.
Nebude-li však tento přezkum dokončen tři měsíce před 30. červnem 2005, prodlužuje se tato kvóta automaticky o další rok pro objem 25750 tun.
Poté se celní kvóta prodlužuje vždy o jeden rok pro týž objem, dokud není nejpozději tři měsíce před uzavřením stávající kvóty přijata nějaká změna.
Článek 7
Komise postupem podle čl. 8 odst. 2 přijme opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení, zejména změny a technické úpravy vyžadované změnami kombinované nomenklatury a TARICu.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex (dále jen "výbor") zřízený článkem 247a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [3].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 977/2003
ze dne 6. června 2003
o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2003 do 30. června 2004)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace (WTO) vyžaduje, aby Společenství otevřelo roční celní kvótu pro dovoz 169000 kusů mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm.
Je nutné stanovit prováděcí pravidla pro období od 1. července 2003 do 30. června 2004.
(2) Je zejména nutné zajistit rovný a trvaly přístup všech hospodářských subjektů ve Společenství k uvedené kvótě. Podle čl. 32 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 se při správě kvót může přihlížet k potřebám zásobování trhu Společenství.
(3) Proto je možné zohlednit potřeby některých členských států, které mají nedostatek skotu určeného na výkrm.
Jelikož se takové potřeby objevují zejména v Itálii a Řecku, je vhodné přednostně uspokojit poptávku v těchto dvou členských státech.
(4) Pro přidělování tarifní kvóty je nutné postupovat jako v minulosti. Proto je vhodné použít pro Itálii a Řecko postup uvedený čl.
32 odst. 2 třetí odrážce a pro ostatní členské státy postup stanovený ve druhé odrážce uvedeného odstavce.
(5) Dovozci, kteří mohou dokázat, že se účastnili obchodování s živými zvířaty se třetími zeměmi, by měli mít možnost požádat o dovozní práva.
Jako důkaz této účasti se vyžaduje předložení dokladů potvrzujících významné dovozy nebo vývozy v nedávné době.
(6) Kontrola kritérií pro přidělení kvóty vyžaduje, aby byla žádost podána v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt zapsán v registru plátců daně z přidané hodnoty (DPH).
Itálie a Řecko představují výjimku z tohoto pravidla. Hospodářské subjekty zapsané v registru plátců DPH jiného členského státu mohou podat svou žádost v těchto dvou zemích.
(7) S cílem zabránit spekulacím je nutné:
- zakázat dovozcům, kteří se k 1. lednu 2003 již neúčastní obchodování s živým skotem, přístup ke kvótě,
- stanovit jistotu na dovozní práva,
- vyloučit převoditelnost licencí,
- omezit vydávání dovozních licencí pro hospodářské subjekty výlučně na množství, pro která jim byla přidělena dovozní práva.
(8) S cílem zajistit rovnější přístup ke kvótě a současně zaručit obchodně výnosný počet zvířat na žádost je vhodné, aby byl v každé žádosti dodržen minimální a maximální počet kusů.
(9) Za účelem zajistit, aby každý hospodářský subjekt požádal o dovozní licenci pro všechna přidělená dovozní práva, je vhodné stanovit, že tato povinnost představuje zásadní požadavek ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1932/1999 [4].
(10) Za účelem plně vyčerpat objem kvót je vhodné stanovit konečný termín pro podání žádostí o dovozní licence a stanovit další přidělení množství, pro která nebyly do uvedeného data žádosti o licence podány.
Na základě získaných zkušeností je rovněž vhodné stanovit, že toto konečné přidělení je vyhrazeno pouze pro hospodářské subjekty, které požádaly o dovozní licence na celková množství, na která mají nárok.
(11) Řádná správa kvóty vyžaduje používání dovozních licencí. Za tímto účelem je nutné stanovit zejména pravidla pro podávání žádostí, jakož i údaje, které mají být v žádostech a licencích uvedeny, případně odchylně nebo jako doplnění některých ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003 [6], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 852/2003 [8].
(12) S cílem zajistit řádnou správu kvóty je rovněž nezbytné, aby držitel licence byl skutečným dovozcem. Je tedy vhodné, aby se takový dovozce aktivně podílel na nákupu, přepravě a dovozu příslušných zvířat.
Předložení důkazů o těchto činnostech rovněž představuje zásadní požadavek, pokud jde o jistotu vztahující se k licenci.
(13) S cílem zajistit přísnou statistickou kontrolu zvířat dovážených v rámci kvóty se nepoužije tolerance uvedená v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000.
(14) Použití této celní kvóty vyžaduje účinné kontroly, pokud jde o zvláštní určení dovážených zvířat.
Výkrm zvířat by měl být proto prováděn v členském státě, který vydal dovozní licenci.
(15) Za účelem zajistit, aby byla zvířata vykrmována po dobu nejméně 120 dní v určených výrobních jednotkách, musí být složena jistota.
Výše této jistoty by měla pokrýt rozdíl mezi clem podle společného celního sazebníku (SCS) a sníženým clem použitelným v den propuštění příslušných zvířat do volného oběhu.
(16) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní kvóta pro 169000 kusů mladého skotu samčího pohlaví kódů KN 01029005, 01029029 nebo 01029049 a určeného na výkrm ve Společenství se otevírá pro období od 1. července 2003 do 30. června 2004.
Pořadové číslo kvóty je 09.4005.
2. Dovozní clo použitelné v rámci celní kvóty uvedené v odstavci 1 je stanoveno na 16 % hodnoty cla s připočtením 582 EUR za tunu čisté hmotnosti.
Uvedená celní sazba se použije pod podmínkou, že dovážená zvířata jsou vykrmována po dobu nejméně 120 dní v členském státě, který vydal dovozní licenci.
Článek 2
1. Dovozní práva na množství uvedené v čl. 1 odst. 1 jsou přidělena členským státům takto:
(a)Itálie _BAR_ 107650 kusů; _BAR_
(c)ostatní členské státy _BAR_ 44880 kusů. _BAR_ 2. V rámci každého z množství podle odst. 1 písm. a) a b) dovozní práva na:
- 50 % množství přidělí na základě žádosti přímo dotyčný členský stát dovozcům, kteří dokáží, že dovezli živá zvířata v rámci nařízení uvedených v příloze I. Všechna množství vykázaná jako referenční množství představují požadovaná dovozní práva,
- 50 % množství přidělí na základě žádosti přímo dotyčný členský stát hospodářským subjektům, kteří dokáží, že v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2002 vyvezli do nebo dovezli ze třetích zemí nejméně 75 živých zvířat kódu KN 010290, s výjimkou dovozů v rámci nařízení uvedeného v příloze I.
3. Žadatelé musí být zapsáni ve vnitrostátním registru plátců daně z přidané hodnoty (DPH).
Žádosti o dovozní práva se podávají:
- v Itálii pro množství uvedená v odst. 1 písm. a),
- v Řecku pro množství uvedená v odst. 1 písm. b),
- v členském státě registrace pro množství uvedená v odst. 1 písm. c).
4. Množství uvedená v odst. 1 písm. c) se přidělí hospodářským subjektům, které dokáží, že v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2002 vyvezli do nebo dovezli ze třetích zemí nejméně 75 živých zvířat kódu KN 010290.
5. Množství uvedená v odst. 2 první a druhé odrážce a v odstavci 4 se přidělí oprávněným hospodářským subjektům v poměru k požadovaným množstvím.
6. Důkaz o dovozu a/nebo vývozu se předloží výhradně prostřednictvím celních dokladů o propuštění do volného oběhu.
Členské státy mohou přijmout opisy těchto dokladů řádně ověřené příslušnými orgány.
Článek 3
1. Na hospodářské subjekty, které se k 1. lednu 2003 již neúčastní obchodu s živým skotem, se nevztahují ustanovení tohoto nařízení.
2. Za účelem přístupu k množství podle čl. 2 odst. 2 první odrážky má společnost vzniklá fúzí společností, z nichž každá má právo podat žádost podle této odrážky, stejná práva jako společnosti, z nichž byla vytvořena.
Článek 4
1. Pokud žadatel podá pro jakoukoli z kategorií uvedených v čl. 2 odst. 2 první a druhé odrážce a v čl. 2 odst. 4 více než jednu žádost, všechny žádosti budou zamítnuty.
2. Pro účely čl. 2 odst. 2 a 4 musí být všechny žádosti spolu s nezbytnými důkazy doručeny příslušným orgánům nejpozději do 13. června 2003, 13.00 hodin bruselského času.
3. Každá žádost podle čl. 2 odst. 2 druhé odrážky a podle čl. 2 odst. 4 se vztahuje na minimálně 50 kusů a maximálně 10 % dostupného počtu kusů.
4. Po ověření předložených dokladů pro žádosti podle čl. 2 odst. 2 Itálie a Řecko předají Komisi nejpozději do 2. července 2003 seznam žadatelů a požadovaných množství, a to za použití formulářů stanovených v příloze II pro žádosti podle čl. 2. odst. 2 první odrážky a v příloze III pro žádosti podle čl. 2 odst. 2 druhé odrážky.
Pokud požadovaná množství podle čl. 2 odst. 2 první nebo druhé odrážky přesáhnou dostupná množství, příslušný členský stát použije pro požadovaná množství koeficient snížení.
5. Po ověření předložených dokladů pro žádosti podle čl. 2 odst. 4 členské státy předají Komisi nejpozději do 2. července 2003 seznam žadatelů a požadovaných množství, a to za použití formuláře stanoveného v příloze III.
Komise rozhodne co nejrychleji, v jakém rozsahu mohou být přijaty žádosti podle čl. 2 odst.
4. Pokud požadovaná množství přesáhnou dostupná množství, Komise stanoví pro požadovaná množství koeficient snížení.
6. Pokud použití koeficientu podle odstavců 4 a 5 způsobí, že na žádost podle čl. 2 odst. 2 druhé odrážky a čl. 2 odst. 4 je přiděleno méně než 50 kusů, o přidělení partií po 50 kusech se v příslušných členských státech rozhodne losem. Pokud je zbývající část menší než 50 kusů, tento počet se považuje za jednu partii.
Článek 5
1. Jistota na dovozní práva je stanovena ve výši 3 EUR za kus.
Jistota musí být složena u příslušného orgánu společně s žádostí o dovozní práva.
2. Pro přidělená dovozní práva se musí požádat o dovozní licence. Tato povinnost je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
3. Pokud přidělení pro Itálii a Řecko podle čl. 2 odst. 2 a přidělení provedené Komisí podle čl. 4 odst. 5 způsobí, že požadovaná dovozní práva překročí přidělená práva, složená jistota ve výši překročení je ihned uvolněna.
Článek 6
1. Každý dovoz zvířat, pro který byla přidělena dovozní práva, podléhá předložení dovozní licence.
2. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95.
3. Žádost o licenci může být podána:
- pouze v členském státě, ve kterém byla podána žádost o dovozní práva,
- pouze hospodářskými subjekty, kterým byla přidělena dovozní práva podle článků 2 a 4.
Při každém vydání dovozní licence se odpovídajícím způsobem sníží dovozní práva.
4. Licence se vydávají do 28. listopadu 2003 pro maximálně 50 % přidělených dovozních práv.
Dovozní licence pro zbývající množství se vydávají od 1. prosince 2003.
5. Dovozní licence se vydává na základě žádosti a jménem hospodářského subjektu, který získal dovozní práva.
6. Žádosti o licence a licence uvádějí:
a) v kolonce 8 zemi původu;
b) v kolonce 16 jeden z příslušných kódů KN;
c) v kolonce 19 číslici "0" (nula);
d) v kolonce 20 tuto poznámku:
"Živý skot samčího pohlaví o živé hmotnosti nižší než 300 kg na kus, určený na výkrm (nařízení (ES) č. 977/2003)."
Článek 7
1. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou dovozní licence vydané podle tohoto nařízení převoditelné a přiznávají práva v rámci celních kvót pouze v případě, že jsou vystaveny na stejné jméno a adresu, jako je jméno a adresa příjemce zapsaného v celním prohlášení o propuštění do volného oběhu, které je doprovází.
2. Doba platnosti dovozních licencí je 120 dní ode dne jejich vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000. Žádná licence však není platná po 30. červnu 2004.
3. Jistota na dovozní licenci činí 20 EUR za kus a žadatel ji musí složit společně s žádostí o licenci.
4. Licence jsou platné na celém území Společenství.
5. Čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije.
Odchylně od ustanovení hlavy III oddílu 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se jistota uvolní až po předložení důkazu o tom, že držitel licence nese obchodní a logistickou odpovědnost za nákup, přepravu a propuštění příslušných zvířat do volného oběhu.
Takový důkaz se sestává alespoň z:
- originální obchodní faktury, kterou vystavil prodávající nebo jeho zástupce ve třetí zemi vývozu na jméno držitele, a z dokladu o zaplacení držitelem nebo důkazu o otevření neodvolatelného dokumentárního akreditivu držitelem ve prospěch prodávajícího,
- nákladního listu nebo případně dokladu o přepravě pozemní nebo vzdušnou cestou, vystaveného na jméno držitele, pro příslušná zvířata,
- výtisku č. 8 formuláře IM 4 obsahujícího jako jediný údaj jméno a adresu držitele v kolonce 8,
- dokladu o zaplacení cel držitelem licence nebo jeho jménem.
Článek 8
1. V době dovozu dovozce předloží důkaz o tom, že
- se písemně zavázal u příslušného orgánu členského státu, který vydal licenci, informovat tento orgán do jednoho měsíce o zemědělském podniku nebo zemědělských podnicích, kde má být mladý skot samčího pohlaví vykrmen,
- složil jistotu ve výši stanovené pro každý příslušný kód KN v příloze IV u příslušného orgánu členského státu, který vydal licenci. Výkrm dovezených zvířat v uvedeném státě po dobu nejméně 120 dní ode dne přijetí celního prohlášení o propuštění do volného oběhu je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
2. S výjimkou případů vyšší moci se jistota podle odst. 1 druhé odrážky uvolní až poté, co příslušný orgán členského státu, který vydal licenci, obdrží důkaz o tom, že mladý skot:
a) byl vykrmen v zemědělském podniku podle odstavce 1;
b) nebyl poražen před uplynutím lhůty 120 dní ode dne dovozu nebo
c) byl poražen před uplynutím lhůty ze zdravotních důvodů nebo uhynul v důsledku choroby nebo nehody.
Jistota se uvolní okamžitě po předložení důkazu.
Pokud však nebyla dodržena lhůta uvedená v odst. 1 první odrážce, jistota, která má být uvolněna, se sníží o:
- 15 % a
- 2 % ze zbývající částky za každý den, o který byla lhůta překročena.
Neuvolněné částky propadají a zadrží se jako clo.
3. Pokud důkaz podle odstavce 2 není poskytnut do 180 dní ode dne dovozu, jistota propadá a zadrží se jako clo.
Pokud však takový důkaz není poskytnut do 180 dní, ale je předložen během šesti měsíců následujících po uvedené lhůtě 180 dní, propadlá částka snížená o 15 % jistoty se vyplatí zpět.
Článek 9
1. Na zvířata, pro která nejsou ke dni 6. února 2004 podány žádosti o dovozní licenci, se vztahuje další přidělení dovozních práv bez ohledu na rozdělení dovozních práv mezi členské státy podle čl. 2 odst. 1 a na dva různé režimy stanovené v čl. 2 odst. 2 první a druhé odrážce.
2. Za tímto účelem oznámí členské státy Komisi nejpozději do 12. února 2004 počet zvířat, pro která ještě nebyly podány žádosti o dovozní licence.
3. Komise co nejrychleji stanoví a zveřejní celkový počet zbývajících zvířat, na která se vztahuje nové přidělení.
4. Přidělování uvedených zvířat je vyhrazeno pro zúčastněné hospodářské subjekty, které požádaly o dovozní licence na všechna svá původně přidělená dovozní práva.
Nové žádosti o dovozní práva se podávají v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán ve vnitrostátním registru plátců daně z přidané hodnoty.
5. Každá žádost se vztahuje na minimálně 50 kusů a na maximálně dostupné množství kusů podle odstavce 3.
Pokud je však počet zbývajících zvířat nižší než 50 kusů, žádost se vztahuje na příslušný nižší počet zvířat.
6. Pro účely tohoto článku se použijí články 4 a 8. Avšak datem pro podání žádosti podle čl. 4 odst. 2 je 27. únor 2004 a datem pro sdělení podle čl. 4 odst. 4 je 5. březen 2004.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 985/2003
ze dne 5. června 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1334/1999 na dovozy oxidu hořečnatého pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V červnu 1999 Rada nařízením (ES) č. 1334/1999 [2] uložila konečná antidumpingová cla z dovozu oxidu hořečnatého pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Cla měla formu minimální dovozní ceny.
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise ohlásila oznámením (oznámení o zahájení) zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství zahájení [3] částečného průběžného přezkumu, podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, antidumpingových opatření uplatňovaných na dovozy oxidu hořečnatého pocházejícího z ČLR do Společenství.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise za účelem přezkoumání vhodnosti formy platných opatření.
Současná opatření ve formě minimální dovozní ceny nerozlišují mezi prodejem příbuzným stranám a prodejem nepříbuzným stranám nebo mezi přímým prodejem do Společenství a nepřímým prodejem, tj. prodejem, který nebyl učiněn přímo od vývozce v dotyčné zemi k dovozci do Společenství.
Tento nedostatek rozlišení mezi různými druhy prodeje může vést k problémům s obcházením opatření.
Strany by mohly při vstupu do Společenství stanovit dovozní cenu na uměle vysoké úrovni, aby se tak vyhnuly platbě antidumpingových cel.
Této uměle vysoké ceny může být dosaženo dohodou mezi příbuznými stranami nebo z toho důvodu, že cena byla navýšena následnými prodeji před celním odbavením.
(4) Stávající opatření se proto nejeví jako dostatečná k potírání dumpingu, který je příčinou újmy.
(5) Současná opatření nepokrývají situace, ve kterých bylo dovážené zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu ve Společenství.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že s ohledem na skutečnost, že opatření nemají zacházet dále, než je nezbytně nutné k odstranění újmy, mělo by být řádně zohledněno možné snížení hodnoty v případech poškození před vstupem zboží do volného oběhu ve Společenství.
3. Vyšetřování
(6) Komise úředně informovala vyvážející výrobce, dovozce, známé dotčené uživatele a jejich sdružení, zástupce dotyčné vyvážející země a výrobce Společenství o zahájení řízení.
(7) Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost uvést jejich stanoviska písemně ve známost a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(8) Jedna obchodní komora v dotyčné zemi a sdružení výrobců Společenství a dovozců/obchodníků Společenství zaslaly svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
Všem stranám, které o slyšení požádaly ve stanovené lhůtě, a které prokázaly, že existují konkrétní důvody, proč by měly být vyslyšeny, byla tato příležitost poskytnuta.
(9) Komise vyhledala o ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely stanovení vhodnosti platných opatření.
B. PRODEJ PŘÍBUZNÝM A NEPŘÍBUZNÝM STRANÁM
(10) Při vývozu příbuzným společnostem ve Společenství jsou vývozci podléhající opatřením v postavení, kdy mohou fakturovat cenu vyšší než je minimální dovozní cena a následně si tuto cenu kompenzovat po celním odbavení.
Tato skutečnost činí minimální dovozní cenu neefektivní, neboť může znamenat, že dotyčný produkt je ještě stále dovážen do Společenství za nižší cenu než je minimální dovozní cena.
To by mohlo vést k následným maloobchodním cenám ve Společenství ve výši zabraňující dosažení zamýšleného účinku opatření, tj. odstranění škodlivých vlivů dumpingu.
(11) Pokud by však prodej uskutečněný vývozci z ČLR příbuzným dovozcům ve Společenství podléhal valorickému clu, závažné riziko celního úniku mezi příbuznými stranami by se výrazně snížilo a jakoukoli případnou manipulaci s cenou by bylo možné odhalit snadněji.
Valorické clo by bylo posuzováno ve vztahu k hodnotě na základě stávajících pravidel určování celní hodnoty zboží dováženého do Společenství tak, jak jsou stanovena v celním kodexu Společenství [4].
Pokud jde o transakce mezi nepříbuznými stranami, celní kodex Společenství předpokládá, že hodnotou dováženého zboží pro celní účely je obvykle převodní hodnota.
Aby celní orgány převodní hodnotu mezi příbuznými stranami přijaly, musí vývozce prokázat, že uvedená hodnota se blíží jedné z převodních hodnot definovaných v článku 30 celního kodexu Společenství.
Je součástí každodenní činnosti celních orgánů, aby zjišťovaly případná podhodnocení takto určených převodních cen.
Pokud celní orgány zjistí umělé nízkou převodní cenu mezi příbuznými stranami, vypočítají novou celní hodnotu, která bude vyšší.
Celní předpisy Společenství [5] stanovují pro celní účely vyčerpávající definici pojmu "příbuzné strany".
Je tedy součástí rutinní činnosti celních orgánů, aby určovaly, jedná-li se o transakci mezi příbuznými stranami a celní orgány jsou tudíž dobře vybaveny k tomu, aby rozpoznaly status stran obchodujících s dotyčným produktem.
Bude-li valorické clo zavedeno, budou proto celní orgány v postavení, které jim umožní odhalit každou nesprávnou deklaraci hodnoty mezi příbuznými stranami, což učiní obcházení složitějším.
(12) Clo bude muset být placeno v závislosti na výši převodní hodnoty.
Sníží-li strany převodní hodnotu, odrazí se to v následných přezkumech, včetně antiabsorpčního šetření, neboť uvedené nízké převodní hodnoty budou považovány za základ pro určení nové vývozní ceny s možností zvýšení dumpingového rozpětí.
V této souvislosti, v případě valorického cla, jsou (nízké) převodní hodnoty evidovány v příslušných průvodních dokladech.
(13) Mělo by se rovněž vzít v úvahu, že motivace příbuzných stran manipulovat s cenami je vyšší v případě minimální dovozní ceny.
V případě minimální dovozní ceny by cenové manipulace mohly vést k úplnému vyhnutí se antidumpingovému clu.
Naproti tomu v případě valorického cla povedou případné cenové manipulace pouze k nižšímu clu, neboť clo je procentem jakékoli účtované ceny.
Riziko manipulace je tudíž vyšší v případě použití minimální ceny než v případě použití valorického cla.
(14) Výrobci Společenství žádali, aby na transakce mezi příbuznými dovozci nebyla použita žádná změna formy opatření.
Tvrdili, že existuje riziko, že vnitrostátní celní orgány neprokáží řádně status příbuzných dovozců.
V důsledku toho se podle nich budou nepříbuzní dovozci moci prohlásit za příbuzné, čímž budou mít neoprávněný prospěch z valorického cla ve srovnání s minimální dovozní cenou.
V tomto ohledu, jak již bylo uvedeno výše, jsou celní orgány v postavení prokázat status dotčených stran.
Navíc, bez ohledu na formu, tj. minimální dovozní cenu nebo valorické clo, účinek cla stejný, totiž odstranění dopadů škodlivého dumpingu.
Z těchto důvodů, dokonce i v nepravděpodobném případě, že dovozci sami sebe nesprávně prohlásí za příbuzné, bude mít clo stále stejný účinek, přičemž celkové riziko obcházení je považováno za nižší.
(15) S ohledem na výše uvedené se rovněž konstatuje, že pokud by prodej uskutečněný výrobci z ČLR příbuzným stranám ve Společenství podléhal valorickému clu, rizika obcházení cla by se výrazně snížila.
Žádost výrobců Společenství neměnit formu opatření ve vztahu k příbuzným dovozcům se tudíž zamítá.
(16) Výrobci Společenství rovněž tvrdili, že definice ceny ve výkonné části nařízení (ES) č. 1334/1999 "čistá, vyplaceně na hranice Společenství" stále umožňuje dovozci, aby proclíval zboží ve skladu konečného spotřebitele, včetně všech logistických nákladů vzniklých mezi fázemi "cif vyplaceně z místa" a "vyplaceně konečnému spotřebiteli", čímž může být dovozní cena uměle vysoká.
Požadovali tedy změnu znění na "vyplaceně do přístavu Společenství".
(17) Celní hodnota odvozená z definice "čistá, vyplaceně na hranice Společenství" však zahrnuje náklady na dopravu a pojištění dováženého zboží a výlohy za nakládání, vykládání a manipulaci spojené s dopravou dováženého zboží až na místo, kde zboží vstupuje na celní území Společenství.
Náklady vzniklé po dovozu z hranic ke konečnému spotřebiteli proto nejsou zahrnuty a žádost je tudíž shledána nepodloženou.
(18) Průmysl Společenství rovněž tvrdil, že za účelem zabránění jakékoli absorpci opatření, mělo by toto mít formu dvojitého cla, tj. minimální dovozní ceny a valorického cla, kterákoli z variant je vyšší, aby se zamezilo případné manipulaci cenami.
Tento argument nebyl odůvodněn a je tudíž zamítnut.
(19) Jedna obchodní komora tvrdila, že jakákoli transakce za cenu stejnou nebo vyšší než je úroveň minimální dovozní ceny by měla postačit k tomu, aby odstranila újmu, bez ohledu na to, je-li transakce určena příbuzné nebo nepříbuzné straně.
Pokud by bylo použito valorické clo z ceny, která je stejná nebo vyšší než minimální dovozní cena, překročila by ochrana hranici nezbytnou k odstranění újmy.
(20) V tomto ohledu se zdůrazňuje, že bez ohledu na formu, tj. ať už se jedná o minimální dovozní cenu nebo valorické clo, je účinek cla stejný, tj. odstranění škodlivého dumpingu.
Na druhé straně se nenavrhuje, aby se valorické clo používalo navíc k minimální dovozní ceně, nýbrž místo ní.
Navíc, jak již bylo poukázáno výše, vývozci výrobků, pro které jsou antidumpingová opatření zavedena, jsou v postavení, kdy mohou jednoduše fakturovat uměle vysokou cenu (tj. vyšší než minimální dovozní cenu) při vývozu do příbuzných společností ve Společenství, a následně takovou vysokou cenu kompenzovat po celní deklaraci.
Tato skutečnost může učinit minimální dovozní cenu bezvýznamnou a následné prodejní ceny ve Společenství nemusí splnit zamýšlený účinek opatření.
Z těchto důvodů, a po zvážení velkého rizika cenové manipulace při prodeji mezi příbuznými stranami, se námitka předložená obchodní komorou zamítá.
C. PŘÍMÝ/NEPŘÍMÝ PRODEJ MEZI NEPŘÍBUZNÝMI STRANAMI
(21) Pokud jde o prodej mezi nepříbuznými stranami, mělo by se dále rozlišovat mezi přímým prodejem (tj. mezi dovozcem ve Společenství a vývozcem v dotyčné zemi) a nepřímým prodejem (tj. prodejem, který není učiněn přímo mezi vývozcem v dotyčné zemi a dovozcem ve Společenství), neboť v druhém případě existuje stejné riziko cenové manipulace.
(22) Jeden dovozce tvrdil, že mezi přímým a nepřímým prodejem do Společenství by nemělo být rozlišováno, neboť tato skutečnost by vedla k nerovnému zacházení s různými dovozci.
Například dovozci nakupující výrobky prostřednictvím obchodníků ve třetích zemích by byli znevýhodněni ve srovnáni s dovozci nakupujícími přímo od vývozce v dotyčné zemi, a to i tehdy, jsou-li všechny dotčené společnosti nepříbuzné.
(23) V prvé řadě je třeba mít na paměti, že oba druhy cla mají účinek spočívající v odstranění škodlivých dopadů dumpingu a představují tedy stejnou úroveň cla.
Dále, rozlišení mezi přímým a nepřímým prodejem je motivováno nezbytností omezit riziko cenové manipulace.
Uvedené riziko je považováno za převládající ve všech případech, kdy se nejedná o prodej uskutečněný přímo od vývozce z ČLR k nepříbuznému dovozci ve Společenství, v důsledku většího počtu dotčených stran a obtížnosti pro celní orgány prověřit úplný řetěz událostí v případě, kdy je prodej uskutečněn prostřednictvím obchodníků ve třetích zemích.
Závažnost těchto rizik je zdůrazněna závěry Evropského účetního dvora v jeho výroční zprávě pro rok 2000 [6].
S ohledem na závažné riziko cenové manipulace při nepřímém prodeji, které je považováno za převyšující případnou nevýhodu dovozců nakupujících ze zdrojů v třetích zemích, se námitka dovozců zamítá.
(24) Dochází se tedy k závěru, že prodej provedený přímo mezi vývozci z ČLR a nepříbuznou stranou ve Společenství bude i nadále podléhat minimální dovozní ceně, která byla v původním šetření shledána vhodným opatřením.
Avšak aby se zamezilo riziku cenové manipulace, použije se ve všech ostatních případech valorické clo ve výši 27,1 %, tak, jak bylo dříve stanoveno [7].
D. POŠKOZENÉ ZBOŽÍ
(25) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 předpokládá, že pro určení celní hodnoty v případě, že zboží bylo poškozeno před vstupem do volného oběhu, dojde k rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
Valorická cla na poškozené zboží kopírují pokles zaplacených nebo splatných cen, pokud bylo zboží poškozeno, a splatné clo je automaticky sníženo.
(26) V případě poškozeného zboží, pro které platí minimální dovozní cena, není splatné clo, tj. rozdíl mezi minimální dovozní cenou a čistou cenou, vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením, automaticky upraveno směrem dolů.
Jako důsledek, pokud by se stejná minimální dovozní cena platná pro nepoškozené zboží použila i pro poškozené zboží, opatření by mohlo zajít dále, než je nezbytné k odstranění újmy.
(27) Aby se popsané situaci zamezilo, minimální dovozní cena by v případě poškozeného zboží měla být snížena o takovou část, která odpovídá rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
Splatné clo se potom bude rovnat rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou, vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením.
(28) Výrobci Společenství tvrdili, že za účelem zamezení podvodům by stanovení celní hodnoty poškozeného zboží mělo být vyhodnoceno nezávislým znalcem.
(29) Stanovení hodnoty zboží, poškozeného či nikoli, je prováděno celními orgány v souladu s dobře zavedenými pravidly stanovenými v celním kodexu Společenství.
S ohledem na tato pravidla, která zajišťují dostatečný stupeň nestrannosti, se usuzuje, že není třeba dalších zvláštních opatření.
Žádost se tudíž zamítá.
(30) Při neexistenci jakéhokoli podloženého tvrzení dotčených stran se dochází k závěru, že v případě poškození zboží před vstupem do volného oběhu by splatné clo mělo být rovno rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1334/1999 se v článku 1 nahrazuje odstavec 2 tímto:
"2. Výše antidumpingového cla je:
a) rovna rozdílu mezi minimální dovozní cenou 112 EUR za tunu a čistou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před proclením, ve všech případech, kdy je tato cena:
- nižší než minimální dovozní cena, a
- stanovená na základě faktury vystavené vývozcem z Čínské lidové republiky přímo nepříbuzné straně ve Společenství (doplňkový kód TARIC A420);
b) rovna nule, jestliže je čistá cena vyplaceně na hranice Společenství stanovena na základě faktury vystavené vývozcem z Čínské lidové republiky přímo nepříbuzné straně ve Společenství, a rovná-li se nebo je-li vyšší než minimální dovozní cena 112 EUR za tunu (doplňkový kód TARIC A420);
c) rovna valorickému clu 27,1 % ve všech ostatních případech, které nejsou zahrnuty pod písmeny a) a b) (doplňkový kód TARIC A999);
V případech, kdy je antidumpingové clo stanoveno podle čl. 1 odst. 2 písm. a) a kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu a cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, je tudíž pro účely stanovení celní hodnoty rozdělena podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, sníží se minimální dovozní cena stanovená výše o část, která odpovídá rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena. Splatné clo bude tedy rovno rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 986/2003
ze dne 5. června 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 360/2000 na dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V únoru 2000 Rada nařízením (ES) č. 360/2000 [2] uložila konečná antidumpingová cla z dovozu přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Cla měla formu minimální dovozní ceny.
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise ohlásila oznámením (oznámení o zahájení) zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství zahájení [3] částečného průběžného přezkumu, podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, antidumpingových opatření uplatňovaných na dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z ČLR do Společenství;
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise za účelem přezkoumání vhodnosti formy platných opatření.
Současná opatření ve formě minimální dovozní ceny nerozlišují mezi prodejem příbuzným stranám a prodejem nepříbuzným stranám nebo mezi přímým prodejem do Společenství a nepřímým prodejem, tj. prodejem, který nebyl učiněn přímo od vývozce v dotyčné zemi k dovozci do Společenství.
Tento nedostatek rozlišení mezi různými druhy prodeje může vést k problémům s obcházením opatření.
Strany by mohly při vstupu do Společenství stanovit dovozní cenu na uměle vysoké úrovni, aby se tak vyhnuly platbě antidumpingových cel.
Této uměle vysoké ceny může být dosaženo dohodou mezi příbuznými stranami nebo z toho důvodu, že cena byla navýšena následnými prodeji před celním odbavením.
(4) Stávající opatření se proto nejeví jako dostatečná k potírání dumpingu, který je příčinou újmy.
(5) Současná opatření nepokrývají situace, ve kterých bylo dovážené zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu ve Společenství.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že s ohledem na skutečnost, že opatření nemají zacházet dále, než je nezbytně nutné k odstranění újmy, mělo by být řádně zohledněno možné snížení hodnoty v případech poškození před vstupem zboží do volného oběhu ve Společenství.
3. Šetření
(6) Komise úředně informovala vyvážející výrobce, dovozce, známé dotčené uživatele a jejich sdružení, zástupce dotyčné vyvážející země a výrobce Společenství o zahájení řízení.
(7) Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost uvést jejich stanoviska písemně ve známost a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(8) Jedna obchodní komora v dotyčné zemi a výrobci Společenství a dovozci/obchodníci Společenství zaslaly svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
Všem stranám, které o slyšení požádaly ve stanovené lhůtě, a které prokázaly, že existují konkrétní důvody, proč by měly být vyslyšeny, byla tato příležitost poskytnuta.
(9) Komise vyhledala o ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely stanovení vhodnosti platných opatření.
B. PRODEJ PŘÍBUZNÝM A NEPŘÍBUZNÝM STRANÁM
(10) Při vývozu příbuzným společnostem ve Společenství jsou vývozci podléhající opatřením v postavení, kdy mohou fakturovat cenu vyšší než je minimální dovozní cena a následně si tuto cenu kompenzovat po celním odbavení.
Tato skutečnost činí minimální dovozní cenu neefektivní, neboť může znamenat, že dotyčný výrobek je ještě stále dovážen do Společenství za nižší cenu než je minimální dovozní cena.
To by mohlo vést k následným maloobchodním cenám ve Společenství ve výši zabraňující dosažení zamýšleného účinku opatření, tj. odstranění škodlivých vlivů dumpingu.
(11) Pokud by však prodej uskutečněný vývozci z ČLR příbuzným dovozcům ve Společenství podléhal valorickému clu, závažné riziko celního úniku mezi příbuznými stranami by se výrazně snížilo a jakoukoli případnou manipulaci s cenou by bylo možné odhalit snadněji.
Valorické clo by bylo posuzováno ve vztahu k hodnotě na základě stávajících pravidel určování celní hodnoty zboží dováženého do Společenství tak, jak jsou stanovena v celním kodexu Společenství [4].
Pokud jde o transakce mezi nepříbuznými stranami, celní kodex Společenství předpokládá, že hodnotou dováženého zboží pro celní účely je obvykle převodní hodnota.
Aby celní orgány převodní hodnotu mezi příbuznými stranami přijaly, musí vývozce prokázat, že uvedená hodnota se blíží jedné z převodních hodnot definovaných v článku 30 celního kodexu Společenství.
Je součástí každodenní činnosti celních orgánů, aby zjišťovaly případná podhodnocení takto určených převodních cen.
Pokud celní orgány zjistí umělé nízkou převodní cenu mezi příbuznými stranami, vypočítají novou celní hodnotu, která bude vyšší.
Celní předpisy Společenství [5] stanovují pro celní účely vyčerpávající definici pojmu "příbuzné strany".
Je tedy součástí rutinní činnosti celních orgánů, aby určovaly, jedná-li se o transakci mezi příbuznými stranami a celní orgány jsou tudíž dobře vybaveny k tomu, aby rozpoznaly status stran obchodujících s dotyčným výrobkem.
Bude-li valorické clo zavedeno, budou proto celní orgány v postavení, které jim umožní odhalit každou nesprávnou deklaraci hodnoty mezi příbuznými stranami, což učiní obcházení složitějším.
(12) Clo bude muset být placeno v závislosti na výši převodní hodnoty.
Sníží-li strany převodní hodnotu, odrazí se to v následných přezkumech, včetně antiabsorpčního šetření, neboť uvedené nízké převodní hodnoty budou považovány za základ pro určení nové vývozní ceny s možností zvýšení dumpingového rozpětí.
V této souvislosti, v případě valorického cla, jsou (nízké) převodní hodnoty evidovány v příslušných průvodních dokladech.
(13) Mělo by se rovněž vzít v úvahu, že motivace příbuzných stran manipulovat s cenami je vyšší v případě minimální dovozní ceny.
V případě minimální dovozní ceny by cenové manipulace mohly vést k úplnému vyhnutí se antidumpingovému clu.
Naproti tomu v případě valorického cla povedou případné cenové manipulace pouze k nižšímu clu, neboť clo je procentem jakékoli účtované ceny.
Riziko manipulace je tudíž vyšší v případě použití minimální ceny než v případě použití valorického cla.
(14) Výrobci Společenství žádali, aby na transakce mezi příbuznými dovozci nebyla použita žádná změna formy opatření.
Tvrdili, že existuje riziko, že vnitrostátní celní orgány neprokáží řádně status příbuzných dovozců.
V důsledku toho se podle nich budou nepříbuzní dovozci moci prohlásit za příbuzné, čímž budou mít neoprávněný prospěch z valorického cla ve srovnání s minimální dovozní cenou.
V tomto ohledu, jak již bylo uvedeno výše, jsou celní orgány v postavení prokázat status dotčených stran.
Navíc, bez ohledu na formu, tj. minimální dovozní cenu nebo valorické clo, účinek cla stejný, totiž odstranění dopadů škodlivého dumpingu.
Z těchto důvodů, dokonce i v nepravděpodobném případě, že dovozci sami sebe nesprávně prohlásí za příbuzné, bude mít clo stále stejný účinek, přičemž celkové riziko obcházení je považováno za nižší.
(15) S ohledem na výše uvedené se rovněž konstatuje, že pokud by prodej uskutečněný výrobci z ČLR příbuzným stranám ve Společenství podléhal valorickému clu, rizika obcházení cla by se výrazně snížila.
Žádost výrobců Společenství neměnit formu opatření ve vztahu k příbuzným dovozcům se tudíž zamítá.
(16) Výrobci Společenství rovněž tvrdili, že definice ceny ve výkonné části nařízení (ES) č. 360/2000 "čistá, vyplaceně na hranice Společenství" stále umožňuje dovozci, aby proclíval zboží ve skladu konečného spotřebitele, včetně všech logistických nákladů vzniklých mezi fázemi "cif vyplaceně z místa" a "vyplaceně konečnému spotřebiteli", čímž může být dovozní cena uměle vysoká.
Požadovali tedy změnu znění na "vyplaceně do přístavu Společenství".
(17) Celní hodnota odvozená z definice "čistá, vyplaceně na hranice Společenství" však zahrnuje náklady na dopravu a pojištění dováženého zboží a výlohy za nakládání, vykládání a manipulaci spojené s dopravou dováženého zboží až na místo, kde zboží vstupuje na celní území Společenství.
Náklady vzniklé po dovozu z hranic ke konečnému spotřebiteli proto nejsou zahrnuty a žádost je tudíž shledána nepodloženou.
(18) Výrobní odvětví Společenství rovněž tvrdilo, že za účelem zabránění jakékoli absorpci opatření, mělo by toto mít formu dvojitého cla, tj. minimální dovozní ceny a valorického cla, kterákoli z variant je vyšší, aby se zamezilo případné manipulaci cenami.
Tento argument nebyl odůvodněn a je tudíž zamítnut.
(19) Jedna obchodní komora tvrdila, že jakákoli transakce za cenu stejnou nebo vyšší než je úroveň minimální dovozní ceny by měla postačit k tomu, aby odstranila újmu, bez ohledu na to, je-li transakce určena příbuzné nebo nepříbuzné straně.
Pokud by bylo použito valorické clo z ceny, která je stejná nebo vyšší než minimální dovozní cena, překročila by ochrana hranici nezbytnou k odstranění újmy.
(20) V tomto ohledu se zdůrazňuje, že bez ohledu na formu, tj. ať už se jedná o minimální dovozní cenu nebo valorické clo, je účinek cla stejný, tj. odstranění škodlivého dumpingu.
Na druhé straně se nenavrhuje, aby se valorické clo používalo navíc k minimální dovozní ceně, nýbrž místo ní.
Navíc, jak již bylo poukázáno výše, vývozci výrobků, pro které jsou antidumpingová opatření zavedena, jsou v postavení, kdy mohou jednoduše fakturovat uměle vysokou cenu (tj. vyšší než minimální dovozní cenu) při vývozu do příbuzných společností ve Společenství, a následně takovou vysokou cenu kompenzovat po celní deklaraci.
Tato skutečnost může učinit minimální dovozní cenu bezvýznamnou a následné prodejní ceny ve Společenství nemusí splnit zamýšlený účinek opatření.
Z těchto důvodů, a po zvážení velkého rizika cenové manipulace při prodeji mezi příbuznými stranami, se námitka předložená obchodní komorou zamítá.
C. PŘÍMÝ/NEPŘÍMÝ PRODEJ MEZI NEPŘÍBUZNÝMI STRANAMI
(21) Pokud jde o prodej mezi nepříbuznými stranami, mělo by se dále rozlišovat mezi přímým prodejem (tj. mezi dovozcem ve Společenství a vývozcem v dotyčné zemi) a nepřímým prodejem (tj. prodejem, který není učiněn přímo mezi vývozcem v dotyčné zemi a dovozcem ve Společenství), neboť v druhém případě existuje stejné riziko cenové manipulace.
(22) Jeden dovozce tvrdil, že mezi přímým a nepřímým prodejem do Společenství by nemělo být rozlišováno, neboť tato skutečnost by vedla k nerovnému zacházení s různými dovozci.
Například dovozci nakupující výrobky prostřednictvím obchodníků ve třetích zemích by byli znevýhodněni ve srovnáni s dovozci nakupujícími přímo od vývozce v dotyčné zemi, a to i tehdy, jsou-li všechny dotčené společnosti nepříbuzné.
(23) V prvé řadě je třeba mít na paměti, že oba druhy cla mají účinek spočívající v odstranění škodlivých dopadů dumpingu a představují tedy stejnou úroveň cla.
Dále, rozlišení mezi přímým a nepřímým prodejem je motivováno nezbytností omezit riziko cenové manipulace.
Uvedené riziko je považováno za převládající ve všech případech, kdy se nejedná o prodej uskutečněný přímo od vývozce z ČLR k nepříbuznému dovozci ve Společenství, v důsledku většího počtu dotčených stran a obtížnosti pro celní orgány prověřit úplný řetěz událostí v případě, kdy je prodej uskutečněn prostřednictvím obchodníků ve třetích zemích.
Závažnost těchto rizik je zdůrazněna závěry Evropského účetního dvora v jeho výroční zprávě pro rok 2000 [6].
S ohledem na závažné riziko cenové manipulace při nepřímém prodeji, které je považováno za převyšující případnou nevýhodu dovozců nakupujících ze zdrojů v třetích zemích, se námitka dovozců zamítá.
(24) Dochází se tedy k závěru, že prodej provedený přímo mezi vývozci z ČLR a nepříbuznou stranou ve Společenství bude i nadále podléhat minimální dovozní ceně, která byla v původním šetření shledána vhodným opatřením.
Avšak aby se zamezilo riziku cenové manipulace, použije se ve všech ostatních případech valorické clo ve výši 63,3 %, tak, jak bylo dříve stanoveno [7].
D. POŠKOZENÉ ZBOŽÍ
(25) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 předpokládá, že pro určení celní hodnoty v případě, že zboží bylo poškozeno před vstupem do volného oběhu, dojde k rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
Valorická cla na poškozené zboží kopírují pokles zaplacených nebo splatných cen, pokud bylo zboží poškozeno, a splatné clo je automaticky sníženo.
(26) V případě poškozeného zboží, pro které platí minimální dovozní cena, není splatné clo, tj. rozdíl mezi minimální dovozní cenou a čistou cenou, vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením, automaticky upraveno směrem dolů.
Jako důsledek, pokud by se stejná minimální dovozní cena platná pro nepoškozené zboží použila i pro poškozené zboží, opatření by mohlo zajít dále, než je nezbytné k odstranění újmy.
(27) Aby se výše popsané situaci zamezilo, minimální dovozní cena by v případě poškozeného zboží měla být snížena o takovou část, která odpovídá rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
Splatné clo se potom bude rovnat rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou, vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením.
(28) Výrobci Společenství tvrdili, že za účelem zamezení podvodům by stanovení celní hodnoty poškozeného zboží mělo být vyhodnoceno nezávislým znalcem.
(29) Stanovení hodnoty zboží, poškozeného či nikoli, je prováděno celními orgány v souladu s dobře zavedenými pravidly stanovenými v celním kodexu Společenství.
S ohledem na tato pravidla, která zajišťují dostatečný stupeň nestrannosti, se usuzuje, že není třeba dalších zvláštních opatření.
Žádost se tudíž zamítá.
(30) Při neexistenci jakéhokoli podloženého tvrzení dotčených stran se dochází k závěru, že v případě poškození zboží před vstupem do volného oběhu by splatné clo mělo být rovno rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 360/2000 se v článku 1 nahrazuje odstavec 2 tímto:
"2. výše antidumpingového cla je:
a) rovna rozdílu mezi minimální dovozní cenou 120 EUR za tunu a čistou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před proclením, ve všech případech, kdy je tato cena:
- nižší než minimální dovozní cena, a
- stanovená na základě faktury vystavené vývozcem z Čínské lidové republiky přímo nepříbuzné straně ve Společenství (doplňkový kód Taric A439);
b) rovna nule, jestliže je čistá cena vyplaceně na hranice Společenství stanovena na základě faktury vystavené vývozcem z Čínské lidové republiky přímo nepříbuzné straně ve Společenství, a rovná-li se nebo je-li vyšší než minimální dovozní cena 120 EUR za tunu (doplňkový kód Taric A439);
c) rovna valorickému clu 63,3 % ve všech ostatních případech, které nejsou zahrnuty pod písmeny a) a b) výše (doplňkový kód Taric A999);
V případech, kdy je antidumpingové clo stanoveno podle čl. 1 odst. 2 písm. a) a kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu a cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, je tudíž pro účely stanovení celní hodnoty rozdělena podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93, sníží se minimální dovozní cena stanovená výše o část, která odpovídá rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena. Splatné clo bude tedy rovno rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou vyplaceně na hranice Společenství, před celním odbavením."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 995/2003
ze dne 11. června 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 43/2003 a kterým se mění uvedené nařízení, pokud jde o dobu pro předložení žádostí o podporu pro zrání madeirského likérového vína a azorského vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [1], a zejména na článek 34 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 38 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 43/2003 ze dne 23. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, pokud jde o podpory místní produkce rostlinných produktů v nejvzdálenějších regionech Evropské unie [2], stanoví, že žádosti o podporu pro zrání musí být předloženy příslušným subjektům během prvních dvou měsíců každého roku.
(2) Pro rok 2003 je třeba prodloužit dobu pro předložení žádostí o podporu pro zrání vín na Azorech, aby mohly příslušné orgány přijmout veškerá nezbytná správní opatření v oblasti správy a kontroly, zejména pokud jde o podporu pro zrání vína "verdelho" podle článku 31 nařízení (ES) č. 1453/2001.
(3) V zájmu řádné správy a s cílem harmonizovat ustanovení platná v oblasti předkládání žádostí o podporu je třeba stanovit, že podle podmínek, stanovených v článku 54 nařízení (ES) č. 43/2003 pro žádosti o podporu na plochu, stanoví příslušné orgány členského státu rovněž dobu pro předložení žádostí o podporu pro zrání vína.
(4) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 43/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rok 2003 se žádosti o podporu pro zrání azorského vína předkládají nejpozději do 31. července 2003.
Článek 2
V článku 38 nařízení (ES) č. 43/2003 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Podpora pro zrání madeirských likérových vín a azorských vín je poskytnuta producentům z těchto regionů, kteří předloží žádost příslušnému subjektu během doby, kterou stanovily příslušné orgány členského státu.
Uvedená doba je stanovena tak, aby umožnila provádět nezbytné kontroly na místě."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 998/2003/ES
ze dne 26. května 2003
o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 18. února 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné sladit veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi členskými státy a ze třetích zemí a tohoto cíle lze dosáhnout pouze prostřednictvím opatření přijatých na úrovni Společenství.
(2) Toto nařízení se týká přesunů živých zvířat, na které se vztahuje příloha I Smlouvy.
Některá jeho ustanovení, zejména ustanovení týkající se vztekliny, mají přímo chránit veřejné zdraví, zatímco jiná se týkají výhradně zdraví zvířat. Vhodným právním základem jsou proto článek 37 a čl.
152 odst. 4 písm. b) Smlouvy.
(3) Během posledních deseti let se situace ve výskytu vztekliny na celém Společenství výrazně zlepšila poté, co byly provedeny programy orálního očkování lišek v regionech postižených epidemií vztekliny lišek, která sužuje severovýchodní Evropu od šedesátých let.
(4) V důsledku tohoto zlepšení Spojené království a Švédsko zrušily systém šestiměsíční karantény, který po desetiletí používaly, a zavedly náhradní volnější systém, jenž poskytuje rovnocennou míru bezpečnosti.
Na přechodné pětileté období by se tedy měl na úrovni Společenství používat zvláštní režim pro přesuny zvířat v zájmovém chovu do uvedených členských států a Komise by měla s přihlédnutím k získaným zkušenostem a k vědeckému stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin včas předložit zprávu doplněnou s vhodnými návrhy.
Měl by být rovněž stanoven rychlý postup pro rozhodnutí o dočasném prodloužení uvedeného přechodného režimu, a to zejména pro případ, kdy je na základě vědeckého posouzení získaných zkušeností zapotřebí lhůt delších, než jsou lhůty stávající.
(5) Případy vztekliny pozorované u masožravých zvířat v zájmovém chovu na území Společenství se v současné době týkají zejména zvířat pocházejících ze třetích zemí, kde je městská vzteklina endemická.
Veterinární podmínky, které členské státy dosud obecně používaly pro dovoz masožravých zvířat v zájmovém chovu z těchto třetích zemí, by proto měly být přísnější.
(6) Měly by se však stanovit odchylky pro přesuny ze třetích zemí, které z veterinárního hlediska spadají do téhož zeměpisného regionu jako Společenství.
(7) Podle čl. 299 odst. 6 písm. c) Smlouvy a v nařízení Rady (EHS) č. 706/73 ze dne 12. března 1973 o předpisech Společenství vztahujících se na britské Normanské ostrovy a ostrov Man, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty [4], se veterinární právní předpisy Společenství vztahují na britské Normanské ostrovy a ostrov Man, které tudíž pro účely tohoto nařízení tvoří součást Spojeného království.
(8) Měl by být rovněž vytvořen právní rámec pro veterinární požadavky na neobchodní přesuny druhů, které nejsou vnímavé k vzteklině nebo jsou, pokud jde o vzteklinu a jiné choroby, k nimž jsou druhy zvířat uvedené v příloze I vnímavé, z epidemiologického hlediska bezvýznamné.
(9) Toto nařízení by se mělo používat, aniž je dotčeno nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [5].
(10) V souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6] by měla být přijata opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení.
(11) Stávající veterinární požadavky Společenství a zejména směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [7], se obecně vztahují pouze na obchod.
Aby se zamezilo tomu, že budou obchodní přesuny podvodně vydávány za neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu ve smyslu tohoto nařízení, měla by být ustanovení směrnice 92/65/EHS o přesunech zvířat druhů uvedených v částech A a B přílohy I přepracována, aby se zajistilo, že jsou jednotná s pravidly stanovenými v tomto nařízení.
Za stejným účelem by měla být stanovena možnost určit nejvyšší počet zvířat, která mohou být ve smyslu tohoto nařízení přesunuta, přičemž při překročení tohoto počtu se použijí pravidla pro obchod.
(12) Opatření tohoto nařízení by měla zajistit dostatečnou míru bezpečnosti, pokud jde o příslušná veterinární rizika.
Nepředstavují nadměrné překážky pro přesuny spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, neboť vycházejí ze závěrů skupin odborníků, s nimž byly v této záležitosti vedeny konzultace, a zejména ze zprávy Vědeckého veterinárního výboru ze dne 16. září 1997,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontroly těchto přesunů.
Článek 2
Toto nařízení se vztahuje na přesuny druhů zvířat v zájmovém chovu uvedených v příloze I mezi členskými státy nebo ze třetích zemí.
Použije se, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 338/97.
Ustanovení, která jsou založena na jiných úvahách než na úvahách týkajících se veterinárních požadavků a jejichž záměrem je omezit přesun některých druhů nebo plemen zvířat v zájmovém chovu, nejsou tímto nařízením ovlivněna.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "zvířaty v zájmovém chovu" rozumějí zvířata druhů uvedených v příloze I, která doprovázejí své majitele nebo fyzickou osobu, jež za tato zvířata během přesunu jménem majitele odpovídá, a která nemají být prodána ani předána jinému majiteli;
b) "pasem" rozumí jakýkoliv doklad, který umožňuje jasnou identifikaci zvířete v zájmovém chovu, obsahuje údaje umožňující kontrolu statusu zvířete s ohledem na toto nařízením a je vypracován v souladu s druhým pododstavcem článku 17;
c) "přesunem" rozumí jakýkoli přesun zvířete v zájmovém chovu mezi členskými státy nebo jeho dovoz či opětovný dovoz ze třetí země na území Společenství.
Článek 4
1. Během osmiletého přechodného období, které začne vstupem tohoto nařízení v platnost, se zvířata druhů uvedených v částech A a B přílohy I považují za identifikovaná, pokud mají:
a) zřetelně čitelné tetování; nebo
b) elektronický systém identifikace (rádiový odpovídač, transpodér).
V případě uvedeném v písmenu b) předcházejícího pododstavce musejí majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, zajistit při každé kontrole zařízení na odečítání transpondéru, pokud daný transpodér nesplňuje normu ISO 11784 nebo přílohu A normy ISO 11785.
2. Bez ohledu na formu musí systém identifikace zvířat obsahovat údaje, které umožní zjistit jméno a adresu majitele zvířete.
3. Členské státy, které vyžadují, aby zvířata, jež byla na jejich území dovezena bez karantény, byla identifikována v souladu s prvním pododstavcem odst. 1 písm. b), tak mohou činit během přechodného období.
4. Po uplynutí přechodného období lze pro identifikaci zvířete použít pouze metodu uvedenou v prvním pododstavci odst. 1 písm. b).
KAPITOLA II Ustanovení pro přesun zvířat mezi členskými státy
Článek 5
1. Aniž jsou dotčeny požadavky stanovené v článku 6, při přesunu musejí zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I:
a) být identifikována v souladu s článkem 4 a
b) být provázena pasem, který vystavil veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem a který potvrzuje, že dané zvíře bylo podle doporučení výrobní laboratoře očkováno, případně opětovně očkováno proti vzteklině inaktivovanou očkovací látkou o účinnosti alespoň jedné mezinárodní antigenové jednotky (norma WHO).
2. Členské státy mohou povolit přesuny zvířat uvedených v částech A a B přílohy I, která jsou mladší než tři měsíce a nejsou očkována, pokud jsou provázena pasem a od narození pobývala v tomtéž místě, aniž přišla do styku s volně žijícími zvířaty, u nichž je pravděpodobné, že byla vystavena infekci, nebo jsou provázena matkou, na které jsou stále závislá.
Článek 6
1. Během přechodného období pěti let, které začne dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, musejí být při dovozu zvířat v zájmovém chovu uvedených v části A přílohy I na území Irska, Švédska a Spojeného království dodrženy tyto požadavky:
- musejí být identifikována v souladu s prvním pododstavcem čl. 4 odst. 1 písm. b), pokud členský stát určení neuznává rovněž identifikaci v souladu s prvním pododstavcem čl. 4 odst. 1 písm. a), a
- musejí být provázena pasem, jejž vystavil veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem a který kromě podmínek stanovených v čl. 5 odst. 1 písm. b) potvrzuje, že byl odebraný vzorek ve lhůtách stanovených ve vnitrostátních právních předpisech platných v den uvedený ve druhém pododstavci článku 25 podroben ve schválené laboratoři sérologickému testu prokazujícímu titr ochranné protilátky o hodnotě nejméně 0,5 mezinárodních jednotek na mililitr.
Tento sérologický test prokazující titr ochranné protilátky není třeba opakovat u zvířete, které bylo po tomto testu pravidelně opětovně očkováno v intervalech stanovených v čl. 5 odst. 1, aniž byl přerušen očkovací protokol požadovaný výrobní laboratoří.
Členský stát určení může v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými v den uvedený v druhém pododstavci článku 25 osvobodit přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi těmito třemi členskými státy od požadavků na očkování a na testy prokazující titr ochranné protilátky podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
2. Kromě případů, kdy příslušný orgán udělí výjimku, nesmějí být zvířata druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou mladší než tři měsíce, převážena před dosažením věku požadovaného pro očkování, a pokud tak stanoví předpisy, aniž byla podrobena testu prokazujícímu titr ochranné protilátky.
3. Evropský parlament a Rada mohou na návrh Komise v souladu se Smlouvou přechodné období stanovené v odstavci 1 prodloužit.
Článek 7
Na přesuny zvířat druhů uvedených v části C přílohy I mezi členskými státy nebo z území uvedeného v oddíle 2 části B přílohy II se nevztahují žádné požadavky ohledně vztekliny. Je-li to nezbytné, mohou být postupem podle čl.
24 odst. 2 stanoveny zvláštní požadavky ohledně jiných chorob, včetně případného omezení počtu zvířat a vzoru osvědčení, jež má tyto zvířata provázet.
KAPITOLA III Ustanovení pro přesun zvířat ze třetích zemí
Článek 8
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I musejí v době přesunu:
a) pokud jsou dovážena ze třetí země uvedené v části B oddíle 2 a v části C přílohy II:
i) do členského státu, který je uveden v oddíle 1 části B přílohy II, splňovat požadavky čl. 5 odst. 1;
ii) do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, splňovat požadavky článku 6;
b) pokud jsou dovážena z jiné třetí země:
i) do členského státu, který je uveden v oddíle 1 části B přílohy II:
- být označena prostřednictvím systému identifikace podle článku 4 a
- podstoupit:
- očkování proti vzteklině v souladu s požadavky článku 5 a
- sérologický test prokazující titr ochranné protilátky o hodnotě nejméně 0,5 mezinárodních jednotek na mililitr provedený na vzorku odebraném úředním veterinárním lékařem alespoň třicet dnů po očkování a tři měsíce před přesunem.
Sérologický test prokazující titr ochranné protilátky není třeba opakovat u zvířete, které bylo opětovně očkováno v intervalech stanovených v čl. 5 odst. 1.
Toto tříměsíční období se nepoužije při opětovném dovozu zvířat v zájmovém chovu, jejichž pas potvrzuje, že byl sérologický test proveden s pozitivním výsledkem dříve, než zvíře opustilo území Společenství;
ii) do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, být umístěna v karanténě, pokud po dovozu do Společenství nesplňují požadavky článku 6.
2. Zvířata v zájmovém chovu musejí být provázena potvrzením, které vystavil úřední veterinární lékař, nebo při opětovném dovozu pasem, který potvrzuje, že byla dodržena ustanovení odstavce 1.
3. Odchylně od předcházejících ustanovení:
a) zvířata v zájmovém chovu, která pocházejí z území uvedených v oddíle 2 části B přílohy II, u kterých bylo postupem podle čl. 24 odst. 2 zjištěno, že používají pravidla přinejmenším rovnocenná pravidlům Společenství uvedeným v této kapitole, podléhají pravidlům stanoveným v kapitole II;
b) přesun zvířat v zájmovém chovu mezi státy San Marino, Vatikán a Itálie, Monako a Francie, Andorra a Francie nebo Španělsko a Norsko a Švédsko může pokračovat za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy platnými v den stanovený ve druhém pododstavci článku 25;
c) postupem podle čl. 24 odst. 2 a v souladu s podmínkami, které budou stanoveny, může být dovoz neočkovaných zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I mladších tří měsíců ze třetích zemí uvedených v částech B a C přílohy II povolen, pokud to situace ve výskytu vztekliny v dotčené zemi odůvodňuje.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména vzor osvědčení se stanoví postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 9
Podmínky pro přesun zvířat druhů uvedených v části C přílohy I pocházejících ze třetích zemí a vzor osvědčení, které je musí provázet, se stanoví postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 10
Seznam třetích zemí stanovený v části C přílohy II se do data stanoveného ve druhém pododstavci článku 25 vypracuje postupem podle čl. 24 odst.
2. Za tím účelem, aby mohla být třetí země do tohoto seznamu zařazena, musí nejprve prokázat svůj status, pokud jde o vzteklinu, a potvrdit, že:
a) podezření na výskyt vztekliny se musí příslušným úřadům oznamovat povinně;
b) účinný systém monitorování funguje alespoň dva roky;
c) struktura a organizace veterinárních útvarů mohou zaručit platnost osvědčení;
d) jsou prováděna všechna regulační opatření na prevenci a kontrolu vztekliny včetně pravidel dovozu;
e) jsou v platnosti nařízení o uvádění očkovacích látek proti vzteklině na trh (seznam schválených očkovacích látek a laboratoří).
Článek 11
Členské státy poskytnou veřejnosti jasné a snadno dostupné informace o veterinárních požadavcích na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu na území Společenství a o podmínkách, za nichž mohou být na toto území dovezena nebo opětovně dovezena.
Rovněž zajistí, aby pracovníci v místech vstupu byli o těchto pravidlech plně informováni a aby je byli schopni používat.
Článek 12
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že zvířata v zájmovém chovu, jež jsou dovážena na území Společenství ze třetí země, která není uvedena v oddíle 2 části B přílohy II,
a) budou příslušným orgánem podrobena kontrole dokladů a kontrole totožnosti v místech vstupu na území Společenství, pokud je zvířat v zájmovém chovu nejvýše pět;
b) podléhají požadavkům a kontrolám stanoveným ve směrnici 92/65/EHS, pokud je zvířat v zájmovém chovu více než pět.
Členské státy určí orgán odpovědný za tyto kontroly a neprodleně o něm uvědomí Komisi.
Článek 13
Každý členský stát vypracuje seznam míst vstupu ve smyslu článku 12 a předloží ho ostatním členským státům a Komisi.
Článek 14
Při jakémkoliv přesunu musejí být majitel nebo fyzická osoba odpovědná za zvíře v zájmovém chovu schopni předložit orgánům odpovědným za kontroly pas nebo osvědčení uvedené čl. 8 odst. 2, kterými se potvrzuje, že zvíře splňuje pro takový přesun požadavky.
Zejména v případě uvedeném v čl. 4 odst. 1 písm. b), kdy transpondér nesplňuje normu ISO 11784 nebo přílohu A normy ISO 11785, musejí majitel nebo fyzická osoba odpovědná za zvíře v zájmovém chovu zajistit při každé kontrole nezbytné zařízení na odečítání transpondéru.
Pokud tyto kontroly odhalí, že zvíře nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení, rozhodne příslušný orgán po konzultaci s úředním veterinárním lékařem, že:
a) zvíře odešle zpět do země původu;
b) zvíře izoluje pod úřední kontrolou na náklady majitele nebo fyzické osoby, která je za něj odpovědná, po dobu nezbytnou pro splnění veterinárních požadavků; nebo
c) jako poslední možnost, zvíře usmrtí bez finanční náhrady, pokud jeho zpětné odeslání nebo izolace v karanténě nejsou možné.
Členské státy zajistí, aby zvířata, jimž nebyl povolen vstup na území Společenství, byla až do opětovného odeslání nebo do jakéhokoliv jiného správního rozhodnutí ustájena pod úřední kontrolou.
KAPITOLA IV Společná a závěrečná ustanovení
Článek 15
Stanoví-li v případě vztekliny požadavky na přesun sérologický test prokazující titr ochranné protilátky, musí vzorek odebrat úřední veterinární lékař a test musí provést laboratoř schválená v souladu s rozhodnutím Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [8].
Článek 16
Během přechodného pětiletého období, které začne dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, mohou členské státy, jež mají ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost k dispozici zvláštní pravidla pro kontrolu echinokokózy a klíšťat, podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním těchto požadavků.
Za tím účelem zašlou Komisi zprávu o situaci ohledně příslušné nákazy, v níž zdůvodní potřebu dodatečných záruk pro předcházení rizikům zavlečení nákazy.
Komise uvědomí členské státy o uvedených dodatečných zárukách v rámci výboru podle článku 24.
Článek 17
Pro přesun zvířat druhů uvedených v částech A a B přílohy I lze postupem podle čl. 24 odst. 2 stanovit jiné požadavky technické povahy, než jsou požadavky stanovené tímto nařízením.
Vzory pasů, jež musejí doprovázet převážená zvířata druhů uvedených v částech A a B přílohy I, se vypracují postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 18
Použijí se ochranná opatření stanovená směrnicí Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [9] a směrnicí Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [10].
Zejména pokud to ospravedlňuje situace ve výskytu vztekliny ve členském státě nebo ve třetí zemi, lze na žádost členského státu nebo z podnětu Komise postupem podle čl. 24 odst. 3 rozhodnout, že zvířata druhů uvedených v částech A a B přílohy I, která pocházejí z takového území, musejí splňovat podmínky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. b).
Článek 19
Část C přílohy I a části B a C přílohy II lze postupem podle čl. 24 odst. 2 změnit tak, aby se na území Společenství nebo ve třetích zemích zohlednil vývoj situace ve výskytu nákaz, které postihují druhy zvířat, na něž se vztahuje toto nařízení, a to zejména pokud jde o vzteklinu, a aby se pro účely tohoto nařízení v případě potřeby stanovil omezený počet zvířat, která lze převážet.
Článek 20
Prováděcí opatření technické povahy se stanoví postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 21
Případná přechodná prováděcí opatření lze přijmout postupem podle čl. 24 odst. 2, aby se usnadnil přechod ze stávajícího režimu na režim stanovený tímto nařízením.
Článek 22
Směrnice 92/65/EHS se mění takto:
1. V článku 10:
a) se zrušuje slovo "fretkami";
b) odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Pro obchod musejí psi, kočky a fretky splňovat požadavky článků 5 a 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [11].
Osvědčení provázející zvířata musí rovněž potvrzovat, že 24 hodin před odesláním zvířat provedl veterinární lékař zmocněný příslušným orgánem klinické vyšetření, při němž se ukázalo, že jsou zvířata v dobrém zdravotním stavu a že jsou schopna snést přepravu do místa určení.
3. Odchylně od odstavce 2 se na psy, kočky a fretky při obchodu s Irskem, Spojeným královstvím nebo Švédskem vztahují podmínky stanovené v článcích 6 a 16 nařízení (ES) č. 998/2003.
Osvědčení provázející zvířata musí rovněž potvrzovat, že 24 hodin před odesláním zvířat provedl veterinární lékař zmocněný příslušným orgánem klinické vyšetření, při němž se ukázalo, že jsou zvířata v dobrém zdravotním stavu a že jsou schopna snést přepravu do místa určení.";
c) v odstavci 4 se za slovo "masožravců" vkládají nová slova, která znějí:
"s výjimkou druhů uvedených v odstavcích 2 a 3";
d) odstavec 8 se zrušuje.
2. V článku 16 se doplňují nové pododstavce, které znějí: "Pokud jde o kočky, psy a fretky, musejí být podmínky dovozu alespoň rovnocenné podmínkám stanoveným v kapitole III nařízení (ES) č. 998/2003.
Osvědčení provázející zvířata musí rovněž potvrzovat, že 24 hodin před odesláním zvířat provedl veterinární lékař zmocněný příslušným orgánem klinické vyšetření, při němž se ukázalo, že jsou zvířata v dobrém zdravotním stavu a že jsou schopna snést přepravu do místa určení."
Článek 23
Po přijetí stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o nezbytnosti provádět sérologické testy předloží Komise do 1. února 2007 Evropskému parlamentu a Radě na základě získaných zkušeností a posouzení rizik zprávu doplněnou vhodnými návrhy pro určení režimu, který se od 1. ledna 2008 použije pro články 6, 8 a 16.
Článek 24
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na patnáct dnů.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 3. července 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1012/2003
ze dne 12. června 2003,
kterým se po devatenácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 866/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 10. června 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek II
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1020/2003
ze dne 13. června 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojí kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1021/2003
ze dne 13. června 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců, v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1023/2003
ze dne 13. června 2003,
kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1784/2000 na dovozy některých potrubních tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie na dovozy některých potrubních tvarovek z tvárné litiny odesílaných z Argentiny, ať už jsou prohlášeny za pocházející z Argentiny či nikoliv, a kterým se zastavuje šetření týkající se dovozů od jednoho argentinského vývozce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření
(1) Nařízením (ES) č. 1784/2000 [2] Rada v srpnu 2000 uložila antidumpingové clo ve výši 34,8 % na dovozy potrubních tvarovek z tvárné litiny se závitem pocházejících z Brazílie.
2. Žádost
(2) Dne 12. srpna 2002 Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") Obranného výboru průmyslu Evropské Unie v odvětví potrubních tvarovek z tvárné litiny. Tato žádost byla předložena jménem výrobců s významným podílem na výrobě tvarovek z tvárné litiny ve Společenství.
(3) Požadavek uváděl, že po uložení opatření na dovozy tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie došlo k významné změně ve způsobu obchodování v oblasti vývozů z Brazílie a Argentiny do Společenství.
Tato změna ve způsobu obchodování pochází údajně z překládání tvarovek pocházejících z Brazílie v Argentině.
Došlo k významnému nárůstu dovozů z Argentiny, přičemž dovozy z Brazílie poklesly ve stejnou dobu přibližně stejnou měrou.
(4) Žádost dospěla k závěru, že neexistuje jiné dostatečné příčinné nebo ekonomické zdůvodnění výše uváděných změn než existence antidumpingového cla na tvarovky z tvárné litiny pocházející z Brazílie.
(5) Průmysl Společenství rovněž předložil dostatečné důkazy k zahájení šetření o obcházení, které prokazují, že nápravné účinky uvedeného cla jsou obcházeny jak pokud jde o ceny, tak množství, a že ceny tvarovek z tvárné litiny z Argentiny jsou dumpingové v porovnání s běžnými hodnotami, které byly za tvarovky z tvárné litiny pocházející z Brazílie stanoveny dříve.
3. Zahájení
(6) Nařízením (ES) č. 1693/2002 [3] (dále jen "zahajovací nařízení") zahájila Komise šetření a podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení přikázala celním orgánům, aby počínaje dnem 26. září 2002 evidovaly dovozy tvarovek z tvárné litiny odesílaných z Argentiny, ať již byly prohlášeny za pocházející z Argentiny či nikoli. Komise doporučila brazilským a argentinským orgánům, aby zahájily šetření.
4. Délka šetření
(7) Dovozcům Společenství a vývozcům tvarovek z tvárné litiny v Brazílii a Argentině, kteří byli uvedeni v žádosti, vývozcům známým z původního šetření a ostatním dotčeným stranám, které se přihlásily ve stanovené lhůtě, byly zaslány dotazníky.
Dovozcům i vývozcům bylo vysvětleno, že nedostatečná spolupráce může vést k použití článku 18 základního nařízení.
(8) Několik dovozců Společenství zaslalo svá stanoviska písemně a prohlásilo, že žádné tvarovky z tvárné litiny z Argentiny nedovezli.
(9) Odpovědi na dotazníky byly obdrženy od jednoho argentinského vyrábějícího vývozce, společnosti DEMA SA, San Justo, Buenos Aires.
Komise provedla kontrolní návštěvu v prostorách uvedené společnosti.
5. Období šetření
(10) Období šetření zahrnovalo období od 1. července 2001 do 30. června 2002 (OŠ).
Byly sbírány údaje od roku 1998 do konce OŠ za účelem vyšetření uváděné změny ve způsobu obchodování.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Všeobecné zhodnocení/míra spolupráce
(11) Žádná spolupráce nebyla obdržena od výrobců nebo vývozců tvarovek z tvárné litiny v Brazílii.
Byly však získány údaje od jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce z Argentiny, společnosti DEMA, SA.
Tato argentinská společnost měla podle údajů Eurostatu zanedbatelný podíl, a to jak v objemu, tak hodnotě, na celkovém dovozu tvarovek z tvárné litiny z Argentiny do Společenství;
(12) V průběhu šetření požádaly argentinské orgány ve lhůtě stanovené v zahajovacím nařízení, aby byly považovány za dotčenou stranu.
Informace a statistické údaje o argentinských dovozech a vývozech byly získány od argentinských orgánů.
(13) V prosinci 2002, měsíc po uplynutí konečné lhůty k přijetí odpovědí na dotazníky, obdržela Komise podání jménem společnosti Industrias Aguila Blanca SA (Argentina), která tvrdila, že je výrobcem tvarovek z tvárné litiny v Argentině.
Podání obsahovalo žádost uvedené společnosti, aby byla považována za dotčenou stranu a žádost, aby byla vyjmuta z rozšíření opatření.
Vzhledem k tomu, že podání bylo obdrženo v tak pokročilé fázi šetření, výrazně po termínech stanovených v článku 3 zahajovacího nařízení a navíc by byla nutná další vysvětlení a ověření, bylo společnosti sděleno, že nemůže být považována za spolupracující v šetření. V důsledku toho bylo společnosti sděleno, že závěry, které se jí dotýkají, musely být v souladu s čl.
18 odst. 1 základního nařízení přijaty na základě dostupných údajů.
2. Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
(14) Dotyčným výrobkem, tak jak byl definován v původním šetření, jsou potrubní tvarovky z tvárné litiny se závitem, v současné době kódu KN ex73071910.
(15) Vyšetřování ukázalo, že tvarovky z tvárné litiny dovážené do Společenství z Brazílie a tvarovky odesílané do Společenství z Argentiny mají shodné základní vlastnosti a stejné využití a mají být tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. Změna ve způsobu obchodování
Spolupracující argentinský vývozce
(16) V průběhu OŠ vyvezl spolupracující vývozce, společnost DEMA SA, do Společenství pouze jediný kontejner.
K žádným dalším vývozům do Společenství v průběhu OŠ nebo v období, pro které byly sbírány údaje, nedošlo.
K jedinému vývozu předcházejícímu vývoz v OŠ došlo v roce 1992.
Neexistoval tudíž žádný jednoznačný způsob obchodování před nebo po uložení opatření týkajících se brazilských vývozů do Společenství, a tedy ani žádná jeho změna.
Bylo navíc zjištěno, že společnost DEMA SA je jak výrobce, tak vývozce tvarovek z tvárné litiny a že provozuje výrobní zařízení pro úplný výrobní proces dotyčného výrobku.
Prodává pouze svoji vlastní výrobu a v průběhu OŠ nikdy nekupovala žádné tvarovky z tvárné litiny z Brazílie.
(17) Vzhledem k výše uvedenému společnost DEMA SA prokázala, že v případě jejích vývozů do Společenství nedošlo k žádné změně ve způsobu obchodování.
Šetření týkající se tvarovek z tvárné litiny vyvážených společností DEMA SA by proto mělo být zastaveno.
Nespolupracující argentinští vývozci
(18) Pokud jde o dotyčné nespolupracující vývozce, Komise musela stanovit vývozy do Společenství na základě faktů dostupných podle článku 18 základního nařízení.
Bylo usouzeno, že údaje Eurostatu na úrovni KN představují nejlepší dostupné informace jako podklad k závěrům o k vývozech do Společenství po zavedení antidumpingového cla na dovozy tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie.
Vývozní cena z Argentiny do EU byla stanovena na základě celkové hodnoty a tonáže vývozu zaznamenaných Eurostatem na úrovni KN, od kterých byly odečteny množství a hodnoty vyvezené spolupracující argentinskou společností.
Navíc již v případě údajů shromážděných před uložením opatření bylo shledáno, že údaje Eurostatu na úrovni KN představují nejlepší dostupné informace.
(19) Zřetelný posun od dovozů z Brazílie do EU k dovozům z Argentiny do EU se překrýval se vstupem v platnost antidumpingových opatření Společenství namířených proti tvarovkám z tvárné litiny pocházejícím z Brazílie v srpnu roku 2000.
Dovozy tvarovek z tvárné litiny z Brazílie do Společenství po zavedení antidumpingových opatření Společenství výrazně poklesly, a to z 3737 tun v roce 2000 na 181 tun v roce 2001.
Ve stejnou dobu dovozy tvarovek z tvárné litiny z Argentiny do Společenství vzrostly z 15 tun v roce 2000 na 3087 tun v roce 2001.
Tento způsob obchodování byl potvrzen v prvních šesti měsících OŠ.
Avšak v druhé polovině OŠ se tato změna způsobu obchodování otočila, a to z důvodů probíhajícího antidumpingového šetření v Argentině ve věci dovozů tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie.
Výsledkem bylo, že dovozy z Argentiny poklesly z 3087 tun v roce 2001 na 202 tun v roce 2002.
Avšak dokud nebude znám výsledek antidumpingového šetření v Argentině není možné vyloučit, že výše uváděná změna způsobu obchodování bude mít pouze dočasný charakter.
(20) V případě nespolupracujících společností však přesto byla stanovena jasná změna způsobu obchodování, která se jednoznačně překrývala se vstupem antidumpingových opatření Společenství namířených proti tvarovkám z tvárné litiny pocházejícím z Brazílie v platnost v srpnu roku 2000.
4. Absence řádné příčiny nebo ekonomického zdůvodnění (nespolupracující argentinští vývozci)
(21) Údaje poskytnuté argentinskými orgány ukazují, že dovozy tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie do Argentiny v roce 2001 výrazně vzrostly, a to tempem srovnatelným s růstem vývozů z Argentiny do Společenství ve stejném období.
Vzhledem k nedostatku spolupráce lze ze souběžnosti trendů vyvozovat, že dovozy z Brazílie do Argentiny nebyly určeny na argentinský trh, nýbrž k vývozu do Společenství, kterýžto závěr potvrzují vývozní statistiky poskytnuté argentinskými orgány.
(22) Vzhledem k nedostatku spolupráce a s ohledem na skutečnost, že výše uváděné nahrazení dovozů z Brazílie dovozy z Argentiny nastalo okamžitě po uložení antidumpingových cel, musí být konstatováno, že vzhledem k neexistenci žádného jiného vysvětlení, změna způsobu obchodování pramenila z uložení cla spíše než z jakékoli jiné řádné příčiny nebo ekonomického zdůvodnění ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty základního nařízení;
(23) S ohledem na výše uvedené je možné dojít k závěru, že naprostá většina vývozů tvarovek z tvárné litiny z Brazílie do Argentiny byla v Argentině pouze překládána před další cestou do Společenství.
5. Oslabování nápravných účinků cla cenami a/nebo množstvím stejných výrobků (nespolupracující argentinští vývozci)
(24) Z údajů v 19. bodě odůvodnění je zřejmé, že množstevní změna způsobu obchodování nastala po uložení opatření.
Před uložením opatření v roce 1999 činily na základě údajů Eurostatu na úrovni KN vývozy tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie do Společenství 4518 tun.
Tyto vývozy poklesly na úroveň 3737 tun v roce 2000 a 15 tun v roce 2001.
V roce 2001 byly uvedené vývozy nahrazeny vývozy nespolupracujících argentinských vývozců (ve výši 3087 tun).
Tato zřejmá změna obchodních toků oslabila nápravné účinky opatření, pokud jde o množství dovážená na trh Společenství.
(25) Pokud jde o ceny, a s ohledem na nízký stupeň spolupráce, bylo nutno využít nejlepší dostupné podklady, tj. údaje Eurostatu na úrovni KN.
Tyto údaje odhalily, že upravené vývozní ceny z Argentiny byly přibližně o 5 % nižší, než vývozní ceny brazilských vývozů při původním šetření.
Proto je nutno předpokládat, že vývozní ceny argentinských dovozů jsou pod úrovní cen Společenství odstraňující škodlivý účinek, stanovenou v původním šetření.
(26) Lze tedy přijmout závěr, že dotyčné dovozy oslabily nápravné účinky cla, a to jak pokud jde o ceny, tak o množství.
6. Důkazy o dumpingu ve vztahu k běžným hodnotám stanoveným dříve pro stejné nebo obdobné výrobky (nespolupracující argentinští vývozci)
(27) Aby bylo možné určit, zdali je možné najít důkazy o dumpingu ve vztahu k tvarovkám z tvárné litiny vyváženým do Společenství z Argentiny nespolupracujícími vývozci v průběhu OŠ, byly použity vývozní údaje Eurostatu na úrovni KN podle článku 18 základního nařízení.
Způsob založený na vývozních údajích zaznamenaných Eurostatem
(28) V souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení se běžnou hodnotou použitou při šetření obcházení rozumí běžná hodnota stanovená v průběhu původního šetření.
(29) V původním šetření byla běžná hodnota pro Brazílii určena podle druhu tvarovek z tvárné litiny.
V probíhajícím šetření o obcházení byly vývozní ceny určeny na základě údajů Eurostatu, které neobsahovaly vývozní cenu podle druhu tvarovky, ale pouze za tunu a za kód KN.
Vzhledem k nedostatku spolupráce byl pro účely srovnání těchto vývozních cen s běžnými hodnotami stanovenými v původním šetření vyhodnocen průřez výrobky nespolupracujících argentinských výrobců/dovozců vycházející z průřezu výrobků prodávaných na vývoz do Společenství v původním šetření.
Toto srovnání bylo považováno za přiměřené, neboť bylo zjištěno, že argentinští vývozci byli zásobováni stejným brazilským vývozcem, který pokrýval většinu vývozů v původním šetření.
Proto byl stanoven vážený průměr běžné hodnoty za tunu průřezu výrobků vycházejícího z průřezu výrobků v původním šetření.
(30) Pro účely spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byl proveden přiměřený zápočet ve formě úprav pro rozdíly, které ovlivňují ceny a cenová srovnání. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení, a to ve vztahu k dopravě a pojištění za základě vývozů společnosti DEMA SA.
(31) V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení odhalilo srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen vyjádřené jako procentuální podíl ceny CIF vyplaceně na hranice Společenství úroveň dumpingu více než 40 %.
C. ŽÁDOST O OSVOBOZENÍ Z REGISTRACE NEBO ROZŠÍŘENÍ CLA
(32) Komise obdržela žádosti o osvobození z registrace a opatření od dvou argentinských výrobců, společností Aguila Blanca SA a DEMA SA.
Jak bylo uvedeno v 11. bodě odůvodnění, společnost Aguila Blanca SA nebyla shledána spolupracujícím výrobcem a žádost o osvobození nebyla v tomto šetření zohledněna.
(33) Nařízením (ES) č. 909/2003 Komise pozměnila zahajující nařízení za účelem zastavení registrace dovozů tvarovek z tvárné litiny argentinskou společností, u které nebylo shledáno obcházení antidumpingových cel, jmenovitě společnosti DEMA SA.
(34) V souladu s výše uvedeným nálezem, že u společnosti nebylo shledáno obcházení platných antidumpingových opatření, by společnost měla být rovněž osvobozena z připravovaného rozšíření opatření.
D. OPATŘENÍ
(35) S ohledem na výše shledaný nález obcházení ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty základního nařízení by stávající antidumpingová opatření namířená proti tvarovkám z tvárné litiny pocházejícím z Brazílie měla být rozšířena na stejný výrobek odesílaný z Argentiny, též deklarovaný jako pocházející z Argentiny, podle čl. 13 odst. 1 první věty základního nařízení, s výjimkou výrobků vyráběných spolupracujícím výrobcem společností DEMA SA.
(36) V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, který stanovuje, že všechna rozšířená opatření by se měla použít na registrované dovozy počínaje datem registrace, by se mělo vybrat antidumpingové clo na dovozy tvarovek z tvárné litiny zasílaných z Argentiny, které vstoupily do Společenství podle registrace uložené zahajovacím nařízením, s výjimkou tvarovek vyrobených společností DEMA SA.
(37) Nerozšíření cel na dovozy tvarovek z tvárné litiny vyvážených společností DEMA SA bylo stanoveno na základě nálezů současného šetření.
Nerozšíření se tedy vztahuje výhradně na dovozy tvarovek z tvárné litiny odesílaných z Argentiny a vyrobených tímto konkrétním právním subjektem.
Dovezené tvarovky z tvárné litiny vyrobené nebo odeslané jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v rozhodné části tohoto nařízení svým jménem a adresou, včetně subjektů ve zvláštním vztahu k subjektům konkrétně uvedeným, nemohou těžit z osvobození a podléhají stejné sazbě cla jakou ukládá nařízení (ES) č. 1784/2000.
(38) Jakýkoli nárok požadující uplatnění osvobození z rozšíření cel musí být adresován Komisi se všemi příslušnými informacemi, jmenovitě o všech činnostech společnosti spojených s výrobou a vývozním prodejem.
(39) Argentinští vývozci požadující osvobození podle čl. 13 odst. 4 základního nařízení budou povinni vyplnit dotazník, který Komisi umožní stanovit, může-li poskytnout výjimku, přičemž Komise rovněž provede kontrolní návštěvu na místě.
(40) Bude-li osvobození shledáno oprávněným, Komise, po konzultaci s Poradním výborem, nařízení patřičně pozmění tím, že aktualizuje seznam osvobozených společností.
E. POSTUP
(41) Dotčeným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a zřetele, na jejichž základě Komise zamýšlí navrhnout rozšíření platného konečného antidumpingového cla, a byla jim poskytnuta možnost připomínek.
Nebyly obdrženy žádné námitky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1784/2000 na dovozy potrubních tvarovek z tvárné litiny se závitem kódu KN ex73071910 pocházejících z Brazílie se rozšiřuje na dovozy stejných potrubních tvarovek z tvárné litiny se závitem zasílaných z Argentiny (ať již jsou prohlášeny za pocházející z Argentiny či nikoli) (kódy TARIC 73071910*11 a 73071910*19), s výjimkou tvarovek vyrobených společností DEMA SA, Av.
Pte.
Perón 3750, San Justo, Buenos Aires, Argentina (doplňkový kód TARIC A438).
2. Clo rozšířené odstavcem 1 tohoto článku se vybere z dovozů registrovaných v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1693/2002 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 s výjimkou dovozů vyrobených společností DEMA SA, Av. Pte. Perón 3750, San Justo, Buenos Aires, Argentina.
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Žádosti o osvobození od cla rozšířeného článkem 1 musí být předloženy písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a podepsány osobou zmocněnou zastupováním žadatele.
Žádost musí být zaslána na tuto adresu:
European Commission Directorate-General for Trade
Directorate B
B-1049 Brussels Fax (32 2) 295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
2. Komise po konzultaci s poradním výborem může rozhodnutím schválit osvobození dovozů, u kterých je prokázáno, že neobcházejí antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1784/2000, od cla rozšířeného článkem 1 tohoto nařízení.
Článek 3
Celní orgány se vyzývají, aby ukončily evidence dovozů stanovené v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1693/2002.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1029/2003
ze dne 16. června 2003,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 739/2003 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou nebo tukovou tkáň.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Cypermethrin by měl být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Kyselina acetylosalicylová, lysinacetylsalicylát (DL forma), vápenatá sůl karbasalátu a natrium-acetylsalicylát by měly být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci dotyčných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1035/2003
ze dne 17. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2316/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 335/2003 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1251/1999, pokud jde o podmínky poskytování plateb na plochu pro některé plodiny na orné půdě, a rovněž stanoví podmínky pro vynětí půdy z produkce.
(2) V rámci politiky Společenství zaměřené na zlepšení jakosti je poskytování platby na plochu pro semena řepky a řepice omezeno na žadatele, kteří používají jakostní osivo specifikovaných odrůd.
Pro určení odrůd způsobilých pro poskytnutí těchto plateb se odkazuje na společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin zavedený směrnicí Rady 2002/53/ES [5].
Je třeba stanovit lhůtu, ve které způsobilost odrůd po jejich vynětí ze společného katalogu trvá.
(3) Nové odrůdy přadného lnu lze považovat za způsobilé.
Je nutno je začlenit do seznamu odrůd, na které se vztahuje režim podpor v příloze XII nařízení (ES) č. 2316/1999.
(4) Nařízení (ES) č. 2316/1999 je tedy nutno změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2316/1999 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy použijí politiku jakosti pro semena řepky a řepice omezením ploch, pro které lze poskytnout platby na plochu, pro plochy oseté certifikovaným osivem řepky a řepice sdružených dvounulových (00) odrůd oznámených a takto zapsaných před každou platbou do Společného katalogu odrůd zemědělských rostlin zavedeného směrnicí Rady 2002/53/ES [6].
Po vynětí odrůdy ze společného katalogu se na ni platby nadále vztahují do 30. června třetího roku po roce, ve kterém byla v seznamu naposledy zahrnuta.
Dvounulové odrůdy jsou odrůdy, které produkují semena o obsahu glukosinolátu nejvýše 25 μmol/g při obsahu vlhkosti 9 %, jak je stanoveno metodou EN ISO 9167-1: 1995, a obsahu kyseliny erukové nepřevyšujícím 2 % celkového obsahu mastných kyselin, jak je stanoveno metodou EN ISO 5508: 1995."
2. V příloze XII se v bodu 1 vkládají odrůdy přadného lnu "Alizée" a "Drakkar".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1040/2003
ze dne 11. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/97, pokud jde o použití míst zastávek
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 91/628/ES je při přepravě hospodářských zvířat třeba, aby zvířata byla v předepsaných intervalech vyložena, byl jim poskytnut odpočinek a byla napojena a nakrmena.
(2) V nařízení Rady (ES) č. 1255/97 ze dne 25. června 1997 o kriteriích Společenství pro místa zastávek a o změně plánu cesty uvedeného v příloze směrnice 91/628/EHS [3] jsou stanovena veterinární opatření s cílem předejít možnému přenosu chorob.
Též je v něm stanovena povinnost zaznamenávat přesuny zvířat.
(3) Některá ohniska slintavky a kulhavky ohlášená ve Společenství v roce 2001 byla spojena se vzájemným kontaktem zvířat v místě zastávky.
Ohledání těchto ohnisek ukázalo, že byla zanedbána veterinární opatření a povinnost zaznamenávat přesuny zvířat.
(4) Rozhodnutí Komise 2001/327/ES [4] dočasně pozastavilo používání míst zastávek, aby se předešlo možnému rozšíření epizootie slintavky a kulhavky uvnitř Společenství.
Jelikož má toto opatření dočasnou povahu, je nezbytné nahradit je vhodnými trvalými opatřeními.
(5) Používání míst zastávek může představovat riziko pro zdraví zvířat, zejména tam, kde místa nejsou z veterinárního hlediska řádně provozována.
V důsledku toho je třeba zpřísnit veterinární předpisy pro místa zastávek, zejména pokud jde o čištění a dezinfekci.
(6) Na základě získaných zkušeností se též jeví nezbytným zajistit, aby místy zastávky procházela pouze zvířata, která vyhovují veterinárním požadavkům Společenství pro druhy, pro které jsou místa zastávky schválena, a která po skončení povinného pobytu v jednom hospodářství prošla pouze jedním schváleným sběrným střediskem.
(7) V souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a vhodné pro dosažení základního cíle ochrany nákazového statusu ve Společenství stanovit pravidla pro používání míst zastávky.
Toto nařízení nepřekračuje to, co je nezbytné k dosažení cílů prosazovaných v souladu s čl. 5 odst.
(8) Vývoj veterinární situace ve Společenství si může vyžádat přizpůsobení podmínek, za kterých jsou používána místa zastávky.
Je vhodné stanovit postup, kterým je možné přizpůsobit technická ustanovení v nařízení (ES) č. 1255/97 tak, aby se zohlednila veterinární situace ve Společenství.
(9) Opatření nezbytná k provádění nařízení (ES) č. 1255/97 je třeba upravit v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(10) Je třeba, aby členské státy stanovily pravidla pro sankce použitelné při porušení ustanovení nařízení (ES) č. 1255/97 a zajistily jejich provádění.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(11) Je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit nařízení (ES) č. 1255/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1255/97 se mění takto:
1. v článku 3 se odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Příslušný orgán vydá pro každé místo zastávky číslo schválení.
Toto schválení může být omezeno na některé druhy nebo na některé kategorie zvířat a nákazového statusu.
Členské státy sdělí Komisi seznam schválených míst zastávek a případné aktualizace.
Členské státy Komisi též oznámí opatření pro uplatňování ustanovení v čl. 4 odst.
2, zejména období používání jako míst zastávek a dvojí využívání schválených prostor. Komise předloží tyto informace členským státům v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat."
2. článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Místa zastávky se smějí používat výhradně pro příjem, nakrmení, napojení, odpočinek, ustájení, ošetření a odeslání zvířat, které jsou tudy přepravována.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou však členské státy též schválit jako místa zastávky veškeré prostory sběrných středisek definovaných v čl. 2 písm. o) směrnice 64/432/EHS a v čl. 2b odst. 3 směrnice 91/68/EHS, pokud vyhovují odstavci 3 tohoto článku a bodu A.4 přílohy I tohoto nařízení po celé období jejich fungování jako míst zastávky.
3. Zvířata smějí být v tutéž dobu přítomna na místě zastávky pouze tehdy:
a) mají-li osvědčení o stejný potvrzený nákazový status včetně – v případě potřeby – doplňkové záruky poskytnuté v souladu s právními předpisy Společenství; a
b) jejich nákazový status byl osvědčen:
i) buď podle požadavků použitelných na kategorii zvířat dotyčných druhů stanovených ve veterinárních předpisech Společenství uvedených v příloze A směrnice 90/425/EHS.
Pokud není odpovídajícími veterinárními ustanoveními stanoveno jinak, musí doplňkové osvědčení zaručovat, že zvířata setrvávala po dobu alespoň 21 dnů v jednom hospodářství nebo – jsou-li zvířata mladší 21 dnů – byla od narození držena v hospodářství původu před jejich odesláním z tohoto hospodářství buď přímo nebo přes jedno schválené sběrné středisko a že – v případě ovcí a koz – vyhovují požadavkům čl. 4b odst. 4 směrnice 91/68/EHS; nebo
ii) v případě skotu a prasat určených na vývoz do třetí země při použití čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 93/444/EHS; [6]
c) náleží do kategorie zvířat, pro kterou je místo zastávky schváleno."
3. článek 5 se mění takto:
a) písmeno b) se zrušuje;
b) písmeno h) se nahrazuje tímto:
"h) oznámit příslušnému orgánu do jednoho pracovního dne po odvozu zásilky údaje stanovené v bodě C.7 přílohy I, vést evidenci nebo databázi s těmito údaji, ukládat je a uchovávat je alespoň tři roky k dispozici příslušnému orgánu;"
4. vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 6a
Všechny změny přílohy I tohoto nařízení, které jsou nezbytné k přizpůsobení přílohy veterinární situaci, se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 91/628/EHS.
Článek 6b
Členské státy použijí za účelem sankce u každého porušení ustanovení tohoto nařízení ustanovení článku 18 směrnice 91/628/EHS a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Členské státy oznámí tato opatření Komisi nejpozději do 1. května 2004 a oznámí jí neprodleně každou jejich následnou změnu."
5. v oddílu A přílohy I se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Před přijetím zvířat musí místa zastávky:
a) do 24 hodin po odvozu všech zvířat, která tam byla předtím ustájena, zahájit očistu a dezinfekci podle ustanovení čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení;
b) zůstat bez zvířat do té doby, než bude dokončena očista a dezinfekce ke spokojenosti úředního veterinárního lékaře."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1047/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1899/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vajec k režimu stanovenému nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000 a (ES) č. 2434/2000 a kterým se stanoví přechodná opatření pro režim dovozních licencí zavedený uvedeným nařízením
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/298/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Českou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/299/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Slovenskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [3], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2003/286/ES, 2003/298/ES a 2003/299/ES stanovují přímou správu kvót při dovozu na území Společenství pro některé produkty z odvětví vajec pocházející z Bulharska, České republiky a Slovenska a dovážené se sníženou celní sazbou a zrušují nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 [4], (ES) č. 2433/2000 [5] a (ES) č. 2434/2000 [6].
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1899/97 [7] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 834/2003 [8] je třeba v důsledku toho zrušit.
(3) Dovozní cla na produkty skupiny 25 uvedené v části C přílohy I nařízení (ES) č. 1899/97 dovezené v rámci licencí používaných od 1. května 2003 se vracejí v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 881/2003 [10].
(4) Aby se omezily možné obchodní problémy, které by mohly vzniknout po 1. květnu 2003 z důvodu souběžné existence dvou různých postupů pro dovoz vajec ve skořápce pocházejících z České republiky, totiž systému dovozních licencí a volného přístupu na trh Společenství zavedeného rozhodnutím 2003/298/ES, je třeba umožnit dovozcům zrušit licence a uvolnit jistoty.
(5) Jelikož protokoly schválené rozhodnutími 2003/298/ES, 2003/299/ES a 2003/286/ES vstupují v platnost dnem 1. května a 1. června 2003, je třeba, aby toto nařízení bylo rovněž použitelné od těchto dat.
(6) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1899/97 se zrušuje.
Článek 2
Dovozní licence vydané podle nařízení (ES) č. 1899/97 zůstávají v platnosti do doby, kdy skončí jejich platnost, nejpozději však do 30. června 2003.
Držitelé dovozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 1899/97 pro skupinu 25 v části C přílohy I uvedeného nařízení, kteří požádali o licence mezi 1. až 7. prosincem 2002 nebo mezi 1. až 7. březnem 2003, mohou do 25. června 2003 požádat o jejich zrušení a uvolnění jistoty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1053/2003
ze dne 19. června 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o zrychlené testy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 260/2003 [2], a zejména na čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví seznam národních referenčních laboratoří pro TSE pro účely uvedeného nařízení.
Řecko svou národní referenční laboratoř změnilo.
(2) Nařízení (ES) č. 999/2001 též obsahuje seznam zrychlených testů schválených pro sledování TSE.
(3) Společnost uvádějící na trh jeden ze zrychlených testů schválených pro sledování TSE informovala Komisi o svém úmyslu uvádět na trh test pod novým názvem.
(4) Ve svém stanovisku ze dne 6. a 7. března 2003 doporučil Vědecký řídící výbor zahrnout do seznamu zrychlených testů schválených pro sledování bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) dva nové testy.
Výrobci obou testů poskytli údaje, které svědčí o tom, že jejich testy lze používat i pro sledování TSE u ovcí.
(5) Aby se zajistilo, že si schválené zrychlené testy uchovají stejnou hladinu účinnosti po schválení, měl by se stanovit postup pro případné změny testu nebo zkušebního protokolu.
(6) Nařízení (ES) č. 999/2001 se proto musí odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha X nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003
ze dne 26. května 2003
o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Uživatelé statistik vyjadřují zvýšenou potřebu harmonizace pro zajištění srovnatelných údajů v rámci Evropské unie.
K řádnému fungování vnitřního trhu je zapotřebí statistických norem pro sběr, předávání a zveřejňování statistik jednotlivých členských států a Společenství, aby všichni účastníci jednotného trhu mohli mít k dispozici srovnatelné statistické údaje.
V této souvislosti jsou klasifikace důležitým nástrojem pro sběr, sestavování a šíření srovnatelných statistik.
(2) Regionální statistiky jsou základním prvkem Evropského statistického systému.
Jsou používány k nejrůznějším účelům.
Již mnoho let jsou evropské regionální statistické údaje sbírány, sestavovány a šířeny na základě společné regionální klasifikace, tzv. "klasifikace územních statistických jednotek" (dále jen NUTS).
Nyní je třeba zakotvit tuto regionální klasifikaci v právním rámci a stanovit jasná pravidla pro budoucí změny této klasifikace.
Klasifikace NUTS by neměla bránit existenci dalších klasifikací a podrobnějšího členění.
(3) Proto by všechny statistiky členských států předkládané Komisi, které jsou rozděleny podle územních jednotek, měly používat klasifikaci NUTS.
(4) Komise by měla při své analytické a informační činnosti používat klasifikaci NUTS pro všechny statistiky klasifikované podle územních jednotek.
(5) Pro regionální statistiky je zapotřebí různých úrovní v závislosti na účelu těchto statistik na úrovni členských států a Společenství.
Pro evropskou regionální klasifikaci NUTS by měly být používány nejméně tři hierarchické úrovně členění.
Členské státy mohou mít podle svého uvážení další úrovně členění NUTS.
(6) Pro řádné vedení klasifikace NUTS je zapotřebí informací o stávajícím územním složení regionů úrovně NUTS 3, které je proto třeba pravidelně sdělovat Komisi.
(7) Regiony je třeba stanovit na základě objektivních kritérií, aby byla zajištěna nestrannost při sestavování a používání regionálních statistik.
(8) Uživatelé regionálních statistik potřebují nomenklaturu stabilní z časového hlediska.
Klasifikace NUTS by proto neměla být měněna příliš často.
Toto nařízení zaručuje větší stabilitu předpisů z časového hlediska.
(9) Srovnatelnost regionálních statistik vyžaduje, aby byly regiony srovnatelné z hlediska počtu obyvatel.
Pro dosažení tohoto cíle by úpravy klasifikace NUTS měly zajistit, aby byla regionální struktura homogennější z hlediska počtu obyvatel.
(10) Rovněž je třeba respektovat politickou, správní a institucionální situaci.
Nesprávní jednotky musí brát v úvahu hospodářská, sociální, historická, kulturní a zeměpisná hlediska a hlediska ochrany životního prostředí.
(11) Měl by být prováděn odkaz na definici "počtu obyvatel", na kterém je klasifikace založena.
(12) Klasifikace NUTS je omezena na hospodářské území členských států a nepokrývá zcela území, na které se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství.
Její využití pro účely Společenství je tedy třeba vyhodnocovat případ od případu.
Hospodářské území každé země podle definice v rozhodnutí Komise 91/450/EHS [5] zahrnuje i mimoregionální území (extra-regio) tvořené částmi hospodářského území, které nemohou být připojeny k určitému regionu (vzdušný prostor, teritoriální vody a kontinentální šelf, teritoriální enklávy, zejména velvyslanectví, konzuláty a vojenské základny, ložiska ropy, zemního plynu atd. v mezinárodních vodách mimo kontinentální šelf, která jsou užívána rezidentskými jednotkami).
Klasifikace NUTS musí umožňovat i statistiky pro mimoregionální území.
(13) Každá změna klasifikace NUTS vyžaduje podrobné konzultace s členskými státy.
(14) Protože cíle navrhovaného opatření, zejména harmonizace regionálních statistik, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovní Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(15) Klasifikace NUTS stanovená tímto nařízením by měla nahradit "klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS)" používanou v současnosti Statistickým úřadem Evropských společenství ve spolupráci s národními statistickými úřady.
Proto by se měly všechny odkazy na "klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS)" v aktech Společenství chápat jako odkazy na klasifikaci NUTS stanovenou tímto nařízením.
(16) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [6] je referenčním rámcem pro ustanovení tohoto nařízení.
(17) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(18) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [8], byl konzultován v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Účelem tohoto nařízení je založit společnou statistickou klasifikaci územních jednotek (dále jen "NUTS"), která by umožňovala sběr, sestavování a šíření harmonizovaných regionálních statistik ve Společenství.
2. Klasifikace NUTS uvedená v příloze I nahrazuje "klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS)" vypracovanou Statistickým úřadem Evropských společenství ve spolupráci s národními statistickými úřady členských států.
Článek 2
Struktura
1. Klasifikace NUTS rozděluje hospodářské území členských států, vymezené v rozhodnutí 91/450/EHS, na územní jednotky.
Každé územní jednotce přiděluje určitý kód a název.
2. Klasifikace NUTS je hierarchická.
Jednotlivé členské státy rozděluje na územní jednotky úrovně NUTS 1, tyto jednotky se rozdělují na územní jednotky úrovně NUTS 2 a tyto jednotky jsou dále rozděleny na územní jednotky úrovně NUTS 3.
3. Stejnou územní jednotku lze však zařadit na více úrovních NUTS.
4. Na stejné úrovni NUTS nemohou být v jednom členském státu označeny stejným jménem dvě různé územní jednotky.
Mají-li dvě územní jednotky v různých členských státech stejné jméno, připojuje se ke jménům územních jednotek identifikátor země.
5. Každý členský stát může rozhodnout o dalších hierarchických úrovních dělení svého území, jimiž by se dále členila úroveň NUTS 3.
Do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost předá Komise po konzultaci s členskými státy Evropskému parlamentu a Radě sdělení o účelnosti stanovení pravidel vytváření podrobnějších úrovní klasifikace NUTS na evropské úrovni.
Článek 3
Klasifikační kritéria
1. Současné správní jednotky v členských státech jsou prvním kritériem pro definici územních jednotek.
V této souvislosti se "správní jednotkou" rozumí zeměpisná oblast se správním orgánem, který má pravomoc přijímat správní nebo politická rozhodnutí pro tuto oblast v právním a institucionálním rámci daného členského státu.
2. Aby byla určena odpovídající úroveň NUTS, do níž má být zařazena daná třída správních jednotek v členském státě, musí průměrná velikost této třídy správních jednotek v členském státě ležet v těchto hranicích počtu obyvatel: Úroveň _BAR_ Minimum _BAR_ Maximum _BAR_
NUTS 1 _BAR_ 3 miliony _BAR_ 7 milionů _BAR_
NUTS 3 _BAR_ 150000 _BAR_ 800000 _BAR_ Je-li počet obyvatel celého členského státu menší než minimální hranice pro danou úroveň NUTS, tvoří celý členský stát jedinou územní jednotku NUTS pro tuto úroveň.
3. Pro účely tohoto nařízení se počtem obyvatel územní jednotky rozumí osoby, jejichž obvyklé bydliště je v této oblasti.
4. Současné správní jednotky, které se používají pro klasifikaci NUTS, jsou uvedeny v příloze II. Změny přílohy II se přijímají regulativním postupem podle čl. 7 odst. 2.
5. Neexistují-li v členském státě pro danou úroveň NUTS žádné správní jednotky vhodného rozsahu v souladu s kritérii podle odstavce 2, založí se tato úroveň NUTS sdružením vhodného počtu stávajících menších sousedních správních jednotek.
Toto sdružení zohledňuje vhodná kritéria, jako jsou zeměpisná, sociální, hospodářská, historická nebo kulturní hlediska nebo hlediska ochrany životního prostředí.
Takto vzniklé sdružené jednotky jsou dále nazývány "nesprávní jednotky".
Rozsah nesprávních jednotek v členském státě pro danou úroveň NUTS leží v hranicích počtu obyvatel podle odstavce 2.
Regulativním postupem podle čl. 7 odst. 2 se však mohou jednotlivé nesprávní jednotky odchylovat od těchto hranic na základě zvláštních zeměpisných, sociálních, hospodářských, historických nebo kulturních hledisek nebo hledisek ochrany životního prostřední, zejména v ostrovních nebo nejvzdálenějších regionech.
Článek 4
Složky NUTS
1. Do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost zveřejní Komise složky všech územních jednotek úrovně NUTS 3 s ohledem na menší správní jednotky uvedené v příloze III, které jí předají členské státy.
Změny přílohy III se přijímají regulativním postupem podle čl. 7 odst. 2.
2. Během prvních šesti měsíců každého roku sdělí členské státy Komisi všechny změny složek za předchozí rok, které se mohou týkat hranic úrovně NUTS 3, přičemž dodrží elektronický formát údajů požadovaný Komisí.
Článek 5
Změny NUTS
1. Členské státy informují Komisi o
a) všech změnách správních jednotek, týkají-li se klasifikace NUTS uvedené v příloze I nebo obsahu příloh II a III;
b) všech ostatních změnách na celostátní úrovni, týkají-li se klasifikace NUTS podle klasifikačních kritérií uvedených v článku 3.
2. Změny hranic úrovně NUTS 3 na základě změn menších správních jednotek podle přílohy III:
a) se nepovažují za změny NUTS, představují-li demografický přesun nepřesahující jedno procento příslušné územní jednotky NUTS 3;
b) se považují za změnu NUTS v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, představují-li demografický přesun přesahující jedno procento příslušné územní jednotky NUTS 3. 3. Změny NUTS u nesprávních jednotek v členském státě podle čl. 3 odst. 5 se mohou provádět, jestliže změna na příslušné úrovni NUTS snižuje standardní odchylku počtu obyvatel všech územních jednotek EU.
4. Změny klasifikace NUTS se nepřijímají častěji než každé tři roky ve druhé polovině kalendářního roku na základě kritérií podle článku 3 regulativním postupem podle čl. 7 odst. 2. V případě zásadní reorganizace dotyčné správní struktury členského státu však mohou být změny klasifikace NUTS přijímány v intervalech kratších než tři roky.
Prováděcí opatření Komise podle prvního pododstavce vstupují v platnost s ohledem na předávání údajů Komisi 1. ledna druhého roku po jejich přijetí.
5. Při změně klasifikace NUTS předloží dotyčný členský stát Komisi časové řady nového regionálního rozdělení nahrazující již předané údaje.
Seznam časových řad a jejich trvání se stanovují regulativním postupem podle čl. 7 odst.
2, přičemž se zohledňuje skutečnost, zda mohou být vůbec předloženy. Tyto časové řady se předkládají do dvou let od provedení změn klasifikace NUTS.
Článek 6
Správa
Komise přijme nezbytná opatření zajišťující jednotnou správu klasifikace NUTS.
Tato opatření mohou zejména zahrnovat:
a) návrh a aktualizaci vysvětlivek NUTS;
b) prošetřování problémů vznikajících při zavádění NUTS do klasifikací územních jednotek členských států.
Článek 7
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Zpráva
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho uplatňování.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1075/2003
ze dne 23. června 2003,
kterým se stanoví váhové koeficienty výpočet ceny jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství na hospodářský rok 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 musí být stanovena vážením cen, zaznamenaných v každém členském státu, pomocí koeficientů vyjadřujících relativní velikost stáda prasat v každém členském státě.
(2) Tyto koeficienty je třeba stanovit na základě počtu prasat zjištěného na začátku prosince každého roku v souladu se směrnicí Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [3], naposledy pozměněnou směrnicí [4].
(3) S ohledem na výsledky sčítání z prosince 2002 je třeba stanovit nové váhové koeficienty na hospodářský rok 2003/04 a zrušit nařízení Komise (ES) č. 903/2002 [5].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Váhové koeficienty uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 903/2002 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1078/2003
ze dne 16. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 2505/96 ze dne 20. prosince 1996 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky [2] byly otevřeny autonomní celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky.
Poptávku Společenství je nutno u dotyčných produktů pokrýt za co možná nejvýhodnějších podmínek.
Za tímto účelem by měly být otevřeny celní kvóty Společenství se sníženou nebo nulovou celní sazbou pro vhodný objem a mělo by být zvýšeno množství a prodloužena platnost některých stávajících celních kvót, aniž by došlo k narušení trhu s těmito produkty.
(2) Nařízení (ES) č. 2505/96 by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(3) Vzhledem k hospodářskému významu tohoto nařízení se jedná o naléhavý případ ve smyslu bodu 1.3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
S účinkem od 1. července 2003 se celní kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení připojují k příloze nařízení (ES) č. 2505/96.
Článek 2
Pro kvótové období od 1. ledna do 30. června 2003 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- objem celní kvóty 09.2902 se stanoví na 20000 jednotek,
- objem celní kvóty 09.2935 se stanoví na 120000 tun.
Článek 3
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2003 se příloha 1 nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- objem celní kvóty 09.2904 se stanoví na 8500 jednotek,
- objem celní kvóty 09.2985 se stanoví na 400000 jednotek.
Článek 4
Kvótové období celní kvóty 09.2867, které je uvedeno v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96, se prodlužuje do 31. prosince 2003.
Článek 5
Kvótové období celní kvóty 09.2991, které je uvedeno v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96, končí 30. června 2003.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1082/2003
ze dne 23. června 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000, pokud jde o minimální kontroly v rámci systému identifikace a evidence skotu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/971, a zejména na čl. 10 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2630/97 ze dne 29. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, pokud jde o minimální požadavky na kontroly prováděné v rámci systému identifikace a evidence skotu2, bylo několikrát podstatně změněno3.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by uvedené nařízení mělo být kodifikováno;
(2) s cílem zajistit řádné provádění systému identifikace a evidence skotu je vhodné stanovit minimální kontroly;
(3) příslušné orgány členských států by měly provádět kontroly založené na analýze rizika.
Analýza rizika by měla zohlednit všechny významné faktory, zejména aspekty zdraví lidí a zvířat;
(4) všechna zvířata v hospodářství by měla být podrobena kontrole.
Pokud však z praktických důvodů není možné shromáždit všechna zvířata v hospodářství během 48 hodin, příslušný orgán může stanovit vhodný systém odběru vzorků;
(5) příslušné orgány členských států by měly provádět kontroly na místě, které by měly být zpravidla neohlášené, jek je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství4, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 495/20015;
(6) členské státy by měly Komisi předložit roční zprávu uvádějící podrobnosti o provádění kontrol;
(7) Komise by měla členským státům poskytnout vzor této zprávy;
(8) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly stanovené v rámci systému identifikace a evidence skotu by měly alespoň splňovat minimální požadavky stanovené v článcích 2 až 5.
Článek 2
1. V každém členském státě příslušný orgán provádí kontroly na místě, které mohou být prováděny ve spojení s dalšími kontrolami stanovenými právními předpisy Společenství.
Tyto kontroly musejí každoročně pokrýt nejméně 10 % hospodářství na území každého členského státu.
Toto minimální procento kontrol se okamžitě zvýší, pokud je zjištěno, že nebyly dodrženy právní předpisy Společenství týkající se identifikace.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud má členský stát k dispozici plně funkční databázi v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1760/2000, která stanoví účinné křížové kontroly, je možné zohlednit 5 % podíl kontrol.
3. Výběr hospodářství, která mají být podrobeny kontrole příslušným orgánem, se provádí na základě analýzy rizika.
4. Analýza rizika u každého hospodářství zohlední zejména toto:
a) počet zvířat v hospodářství, včetně údajů o všech zvířatech přítomných a zvířatech identifikovaných v hospodářství;
b) aspekty zdraví lidí a zvířat, zejména předchozích zdrojů nákazy;
c) výši roční prémie na skot požadované a/nebo vyplacené hospodářství, ve srovnání s částkou vyplacenou předcházející rok;
d) významné změny ve srovnání se situací v předcházejících letech;
e) výsledky kontrol provedených v dřívějších letech, zejména:
i) řádné vedení evidence hospodářství podle nařízení Komise (ES) č. 2629/976;
ii) řádné vedení pasů zvířat chovaných v hospodářství podle nařízení (ES) č. 2629/97;
f) řádné předávání dat příslušnému orgánu;
g) další kritéria stanovená členskými státy.
5. O každé kontrole musí být podána zpráva standardizovaná na národní úrovni, která uvádí výsledky kontrol a zjištěné nedostatky, důvod kontroly a přítomné osoby.
Chovatel nebo jeho zástupce by měli mít možnost podepsat zprávu a případně vyjádřit připomínky k obsahu zprávy.
6. Opisy zpráv podle odstavce 5 se v případě porušení nařízení (ES) č. 1760/2000 neprodleně pošlou příslušným orgánům zodpovědným za provádění nařízení Komise (ES) č. 2419/20017.
Článek 3
1. Kontrole podléhají všechna zvířata v hospodářství, jejichž identifikace je stanovena nařízením (ES) č. 1760/2000.
2. Pokud z praktických důvodů není možné shromáždit zvířata v hospodářství během 48 hodin, může příslušný orgán, odchylně od odstavce 1, stanovit systém odběru vzorků, který zaručí spolehlivost kontroly.
Článek 4
Kontroly na místě jsou obvykle neohlášené.
V případě upozornění předem je nezbytné, aby bylo omezeno na naprosto nezbytné minimum a nepřekročilo lhůtu 48 hodin.
Článek 5
1. Každý členský stát každoročně do 1. července předloží Komisi roční zprávu s těmito údaji:
a) počet hospodářství v daném členském státě;
b) počet kontrol provedených podle článku 2;
c) počet zvířat podrobených kontrole;
d) zjištěná porušení předpisů;
e) sankce uložené v souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 1760/2000.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se předávají Komisi podle vzoru uvedeném v příloze I.
Článek 6
Nařízení (ES) č. 2630/97 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze III.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1084/2003
ze dne 3. června 2003
o posuzování změn registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků udělené příslušným orgánem členského státu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 35 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2], a zejména na čl. 39 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na praktické zkušenosti s používáním nařízení Komise (ES) č. 541/95 ze dne 10. března 1995 o posuzování změn registrace udělené příslušným orgánem členského státu [3], pozměněného nařízením (ES) č. 1146/98 [4], je vhodné zjednodušit postup pro změny registrace.
(2) Některé postupy stanovené nařízením (ES) č. 541/95 je proto třeba upravit, aniž by se však odchýlily od obecných zásad, na nichž jsou tyto postupy založeny.
(3) V důsledku přijetí směrnic 2001/82/ES a 2001/83/ES, které sjednocují právní předpisy Společenství v oblasti veterinárních a humánních léčivých přípravků, je třeba aktualizovat odkazy na ustanovení těchto právních předpisů.
(4) Toto nařízení by mělo být nadále použitelné i pro posuzování žádostí o změnu registrace udělené na základě směrnice Rady 87/22/EHS [5], zrušené směrnicí 93/41/EHS [6].
(5) Je vhodné stanovit zjednodušený a rychlý oznamovací postup, aby se umožnilo zavedení určitých malých změn, které nemají vliv na schválenou jakost, bezpečnost nebo účinnost přípravku, bez předchozího hodnocení referenčním členským státem.
Pro ostatní typy malých změn by však mělo být nadále požadováno hodnocení předložené dokumentace referenčním členským státem.
(6) V případech, kdy se postup hodnocení zachovává, by měl referenční členský stát dokumentaci zhodnotit jménem všech dotčených členských států, aby se zamezilo zdvojení práce.
(7) Měly by být roztříděny různé typy malých změn podle podmínek, které je třeba splnit, aby byl určen postup, který má být dodržován.
Zejména je nutné uvést přesnou definici typu malé změny, pro kterou se nevyžaduje předchozí hodnocení.
(8) Je nutné vyjasnit definici "rozšíření" registrace, i když by stále mělo být možné předložit samostatnou úplnou žádost o registraci léčivého přípravku, který již byl registrován, ale pod jiným názvem a s jiným souhrnem údajů o přípravku.
(9) Je vhodné umožnit vnitrostátním orgánům referenčního členského státu zkrácení doby hodnocení v neodkladných případech nebo její prodloužení v případě velké změny registrace, která zahrnuje významné změny.
(10) Měl by se vyjasnit časový rámec postupu, který má být dodržován, pokud příslušný orgán uloží neodkladná bezpečnostní omezení.
(11) Je třeba další vyjasnění ohledně přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace. Postupy stanovené tímto nařízením by nicméně neměly být použitelné pro změny označení na obalu nebo příbalové informace, které nevyplývají ze změn souhrnu údajů o přípravku.
(12) Pro vyjasnění je vhodné nahradit nařízení (ES) č. 541/95.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky a Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postup pro posuzování oznámení změn a žádostí o změny registrace léčivých přípravků, které byly posouzeny v rámci působnosti směrnice 87/22/EHS, léčivých přípravků, pro které byly využity postupy vzájemného uznávání podle článků 17, 18 a čl. 28 odst. 4 směrnice 2001/83/ES nebo článků 21, 22 a čl. 32 odst. 4 směrnice 2001/82/ES, a léčivých přípravků, u nichž proběhl postup přezkoumání s využitím postupů podle článků 32, 33 a 34 směrnice 2001/83/ES nebo článků 36, 37 a 38 směrnice 2001/82/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení není použitelné pro
a) rozšíření registrací, která splňují podmínky stanovené v příloze II tohoto nařízení;
b) převody registrace na nového držitele;
c) změny maximálního limitu reziduí stanoveného v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 [7].
Rozšíření podle písmene a) prvního odstavce se posuzují v souladu s postupem uvedeným v článku 17 směrnice 2001/83/ES a v článku 21 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí následující definice:
1. "změnou registrace" se rozumí:
a) pro humánní léčivé přípravky: změna obsahu dokumentace uvedené v článcích 8 až 12 směrnice 2001/83/ES;
b) pro veterinární přípravky: změna obsahu dokumentace uvedené v článcích 12 až 15 směrnice 2001/82/ES;
2. "malou změnou" typu IA nebo typu IB se rozumí změna uvedená v příloze I, která splňuje podmínky uvedené tamtéž;
3. "velkou změnou" typu II se rozumí změna, kterou nelze považovat za malou změnu nebo za rozšíření registrace;
4. "referenčním členským státem" se rozumí členský stát, který pro daný léčivý přípravek vypracoval zprávu o hodnocení, jež sloužila jako základ pro postupy podle článku 1, případně členský stát, který si držitel rozhodnutí o registraci v této věci vybral s úmyslem použít toto nařízení;
5. "neodkladným bezpečnostním omezením" se rozumí prozatímní změna informací o přípravku nutná v důsledku nových informací ovlivňujících bezpečné používání léčivého přípravku a týkající se zejména jedné nebo více následujících částí souhrnu údajů o přípravku: indikací, dávkování, kontraindikací, upozornění, cílových druhů zvířat a ochranných lhůt.
Článek 4
Oznamovací postup pro malé změny typu IA
1. K malým změnám typu IA předloží držitel rozhodnutí o registraci (dále jen "držitel") současně příslušným orgánům členských států, ve kterých byl léčivý přípravek registrován, oznámení doložené
a) všemi nezbytnými dokumenty včetně těch, které jsou změněny v důsledku dané změny;
b) seznamem dotčených členských států s uvedením referenčního členského státu pro daný léčivý přípravek;
c) příslušnými poplatky stanovenými platnými vnitrostátními předpisy členských států, kde se oznámení podává.
2. Oznámení se vztahuje pouze na jednu změnu typu IA.
Pokud má být provedeno více změn typu IA jedné registrace, předloží se samostatné oznámení pro každou požadovanou změnu typu IA; každé takové oznámení musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní oznámení.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna registrace typu IA za následek další změny typu IA, může jedno oznámení pokrýt všechny takovéto navazující změny.
Takové oznámení musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami typu IA.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže oznámení splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, potvrdí příslušný orgán referenčního členského státu do 14 dnů od přijetí oznámení jeho platnost a uvědomí o tom ostatní příslušné orgány, kterých se oznámení týká, a držitele.
Každý dotčený příslušný orgán v případě potřeby aktualizuje registraci, která byla udělena podle článku 6 směrnice 2001/83/ES nebo podle článku 5 směrnice 2001/82/ES.
Článek 5
Oznamovací postup pro malé změny typu IB
1. K malým změnám typu IB předloží držitel současně příslušným orgánům členských států, ve kterých byl léčivý přípravek registrován, oznámení doložené
a) všemi nezbytnými dokumenty včetně těch, které jsou změněny v důsledku dané změny;
b) seznamem dotčených členských států s uvedením referenčního členského státu pro daný léčivý přípravek;
c) příslušnými poplatky stanovenými platnými vnitrostátními předpisy členských států, kde se oznámení podává.
2. Oznámení se vztahuje pouze na jednu změnu typu IB.
Pokud má být provedeno více změn typu IB jedné registrace, předloží se samostatné oznámení pro každou požadovanou změnu typu IB; každé takové oznámení musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní oznámení.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna registrace typu IB za následek další změny typu IA nebo IB, může jedno oznámení typu IB pokrýt všechny takovéto navazující změny.
Takové oznámení musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami typu I.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže oznámení splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, potvrdí příslušný orgán referenčního členského státu přijetí platného oznámení a zahájí postup podle ustanovení odstavců 6 až 11.
6. Jestliže do 30 dnů od data potvrzení přijetí platného oznámení příslušný orgán referenčního členského státu nezašle držiteli své stanovisko podle odstavce 8, je oznámená změna považována za přijatou všemi příslušnými orgány dotčených členských států.
Příslušný orgán referenčního členského státu o tom uvědomí ostatní příslušné orgány dotčených členských států.
7. Každý dotčený příslušný orgán v případě potřeby aktualizuje registraci, která byla udělena podle článku 6 směrnice 2001/83/ES nebo podle článku 5 směrnice 2001/82/ES.
8. Pokud zaujme příslušný orgán referenčního členského státu stanovisko, že oznámení nelze přijmout, informuje o tom ve lhůtě stanovené v odstavci 6 držitele, který předložil oznámení, a uvede důvody, na nichž zakládá své stanovisko.
9. Do 30 dnů od obdržení stanoviska uvedeného v odstavci 8 může držitel změnit oznámení tak, aby řádně zohlednil důvody uvedené ve stanovisku.
V takovém případě se na změněné oznámení použijí ustanovení odstavců 6 a 7.
10. Jestliže držitel nezmění oznámení, bude toto oznámení považováno za zamítnuté.
Příslušný orgán referenčního členského státu o tom neprodleně informuje držitele a ostatní dotčené příslušné orgány.
11. Do 10 dnů od poskytnutí informace uvedené v odstavci 10 mohou příslušné orgány dotčených členských států nebo držitel předložit věc agentuře, aby se jí zabývala v souladu s čl. 35 odst. 2 směrnice 2001/83/ES nebo čl. 39 odst. 2 směrnice 2001/82/ES.
Článek 6
Schvalovací postup pro velké změny typu II
1. K velkým změnám typu II předloží držitel současně příslušným orgánům členských států, ve kterých byl léčivý přípravek registrován, žádost doloženou
a) příslušnými údaji a podpůrnou dokumentací uvedenými v článcích 8 až 12 směrnice 2001/83/ES nebo článcích 12 až 15 směrnice 2001/82/ES;
b) podpůrnými údaji týkajícími se změny, o niž je žádáno;
c) veškerou dokumentací změněnou v důsledku žádosti;
d) doplňkem nebo aktualizací stávajících zpráv expertů/přehledů/shrnutí se zohledněním změny, o niž je žádáno;
e) seznamem členských států, kterých se žádost o velkou změnu typu II týká, s uvedením referenčního členského státu pro daný léčivý přípravek;
f) příslušnými poplatky stanovenými platnými vnitrostátními předpisy členských států, kde se žádost podává.
2. Žádost se vztahuje pouze na jednu změnu typu II.
Pokud má být provedeno více změn typu II jedné registrace, předloží se samostatná žádost pro každou požadovanou změnu; každá taková žádost musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní žádosti.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna typu II za následek další změny, může jedna žádost pokrýt všechny takovéto změny.
Taková žádost musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže žádost splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, příslušné orgány dotčených členských států neprodleně oznámí přijetí platné žádosti příslušnému orgánu referenčního členského státu.
6. Příslušný orgán referenčního členského státu informuje ostatní příslušné orgány dotčených členských států a držitele o datu zahájení postupu stanoveného v ustanovení odstavců 7 až 13.
7. Do 60 dnů od zahájení postupu připraví příslušný orgán referenčního členského státu zprávu o hodnocení a návrh rozhodnutí, které se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Tuto lhůtu lze zkrátit s ohledem na naléhavost věci, zejména z důvodů bezpečnosti.
Tuto lhůtu lze prodloužit na 90 dnů u změn týkajících se změn nebo přidání léčebných indikací.
Tato lhůta se prodlouží na 90 dnů u změn týkajících se změny nebo přidání cílových druhů zvířat, od kterých nejsou získávány potraviny určené k výživě člověka.
8. Ve lhůtách stanovených v odstavci 7 může příslušný orgán referenčního členského státu požádat držitele o poskytnutí doplňujících informací, a to v termínu, který příslušný orgán stanoví.
Postup se pozastaví, dokud nejsou poskytnuty doplňující informace.
V tomto případě lze lhůty stanovené v odstavci 7 prodloužit o další lhůtu, kterou určí příslušný orgán referenčního členského státu.
Příslušný orgán referenčního členského státu informuje ostatní dotčené příslušné orgány.
9. Do 30 dnů od obdržení návrhu rozhodnutí a zprávy o hodnocení uznají ostatní příslušné orgány dotčených členských států návrh rozhodnutí a informují o tom příslušný orgán referenčního členského státu.
Příslušný orgán referenčního členského státu uzavře postup a informuje o tom ostatní dotčené příslušné orgány a držitele.
10. V případě potřeby každý dotčený příslušný orgán změní v souladu s návrhem rozhodnutí uvedeným v odstavci 9 dané rozhodnutí o registraci, které bylo vydáno podle článku 6 směrnice 2001/83/ES nebo podle článku 5 směrnice 2001/82/ES.
11. Rozhodnutí o změnách týkajících se otázek bezpečnosti se provede ve lhůtě dohodnuté mezi příslušným orgánem referenčního členského státu a držitelem po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dotčených členských států.
12. Jestliže ve lhůtě stanovené v odstavci 9 není možné vzájemné uznání návrhu rozhodnutí příslušného orgánu referenčního členského státu jedním nebo více příslušnými orgány, použije se postup podle čl. 35 odst. 2 směrnice 2001/83/ES nebo podle čl. 39 odst. 2 směrnice 2001/82/ES.
13. Do 10 dnů od skončení postupu uvedeného v odstavci 8 a v případě, že příslušné orgány členských států, jichž se žádost týká, zaujmou stanovisko, že změnu nelze přijmout, může držitel předložit věc agentuře, aby se jí zabývala v souladu s čl. 35 odst. 2 směrnice 2001/83/ES nebo čl. 39 odst. 2 směrnice 2001/82/ES.
Článek 7
Vakcíny proti lidské chřipce
1. Pro změny registrace vakcín proti lidské chřipce se použije postup stanovený v odstavcích 2 až 5.
2. Do 30 dnů od zahájení postupu připraví příslušný orgán referenčního členského státu na základě dokumentů týkajících se jakosti uvedených v modulu 3 přílohy I směrnice 2001/83/ES zprávu o hodnocení a návrh rozhodnutí, které se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
3. Ve lhůtě stanovené v odstavci 2 může příslušný orgán referenčního členského státu požádat držitele o poskytnutí doplňujících informací.
Informuje o tom ostatní příslušné orgány dotčených členských států.
4. Do 12 dnů od obdržení návrhu rozhodnutí a zprávy o hodnocení uznají ostatní příslušné orgány dotčených členských států návrh rozhodnutí a informují o tom příslušný orgán referenčního členského státu.
5. Klinické údaje a v případě potřeby údaje týkající se stability léčivého přípravku zašle držitel příslušnému orgánu referenčního členského státu a ostatním příslušným orgánům dotčených členských států nejpozději do 12 dnů po ukončení lhůty stanovené v odstavci 4.
Příslušný orgán referenčního členského státu zhodnotí tyto údaje a připraví návrh konečného rozhodnutí do 7 dnů od přijetí údajů.
Ostatní dotčené příslušné orgány uznají návrh konečného rozhodnutí a do 7 dnů od obdržení návrhu konečného rozhodnutí přijmou rozhodnutí v souladu s návrhem konečného rozhodnutí.
6. Jestliže v průběhu postupu stanoveného v odstavcích 2 až 5 vznese některý příslušný orgán otázku ochrany veřejného zdraví, kterou považuje za překážku vzájemného uznání rozhodnutí, jež má být přijato, použije se postup uvedený v čl. 35 odst. 2 směrnice 2001/83/ES.
Článek 8
Pandemická situace týkající se lidského onemocnění
V případě pandemické situace, týkající se viru lidské chřipky, řádně uznané Světovou zdravotnickou organizací nebo Společenstvím v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2119/98/ES [8] mohou příslušné orgány výjimečně a dočasně považovat změnu registrace vakcíny proti lidské chřipce za schválenou po přijetí žádosti a před ukončením postupu stanoveného v článku 7.
Během tohoto postupu mohou být nicméně předloženy úplné údaje o klinické bezpečnosti a účinnosti.
V případě pandemické situace týkající se jiného lidského onemocnění než onemocnění způsobeného virem lidské chřipky je možné použít ustanovení prvního odstavce a článku 7 obdobně.
Článek 9
Neodkladná bezpečnostní omezení
1. Jestliže držitel v případě rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme neodkladná bezpečnostní omezení, musí o tom neprodleně informovat příslušné orgány.
Pokud příslušné orgány nevznesou námitky do 24 hodin od obdržení této informace, neodkladná bezpečnostní omezení se považují za přijatá.
Neodkladná bezpečnostní omezení se provedou ve lhůtě dohodnuté s příslušnými orgány.
Odpovídající žádost o změnu zohledňující neodkladné bezpečnostní omezení musí být předložena příslušným orgánům okamžitě a v žádném případě ne později než 15 dnů od zahájení neodkladných bezpečnostních omezení; příslušné orgány použijí postup uvedený v článku 6.
2. Pokud příslušné orgány uloží držiteli neodkladná bezpečnostní omezení, je držitel povinen předložit žádost o změnu, ve které zohlední bezpečnostní omezení uložená příslušnými orgány.
Neodkladná bezpečnostní omezení se provedou ve lhůtě dohodnuté s příslušnými orgány.
Odpovídající žádost o změnu zohledňující neodkladné bezpečnostní omezení, včetně příslušné dokumentace dokládající změnu, musí být předložena dotčeným příslušným orgánům okamžitě a v žádném případě ne později než 15 dnů od zahájení neodkladných bezpečnostních omezení; příslušné orgány použijí postup uvedený v článku 6.
Tímto odstavcem není dotčen článek 36 směrnice 2001/83/ES ani článek 40 směrnice 2001/82/ES.
Článek 10
Zrušující ustanovení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 541/95.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1085/2003
ze dne 3. června 2003
o posuzování změn registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], pozměněné nařízením Komise (ES) č. 649/98 [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 a čl. 37 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na praktické zkušenosti s používáním nařízení Komise (ES) č. 542/95 ze dne 10. března 1995 týkajícího se posuzování změn registrace spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 [3], pozměněného nařízením (ES) č. 1069/98 [4], je vhodné zjednodušit postup pro změny registrace.
(2) Vzhledem k technické úpravě přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [5] je vhodné zavést v tomto nařízení ustanovení o změnách týkajících se základních dokumentů o plazmě (plasma master file) a antigenu vakcín (vaccine antigen master file).
(3) Některé postupy stanovené nařízením (ES) č. 542/95 je proto třeba upravit, aniž by se však odchýlily od obecných zásad, na nichž jsou tyto postupy založeny.
(4) Je vhodné stanovit zjednodušený a rychlý oznamovací postup, aby se umožnilo zavedení určitých malých změn, které nemají vliv na schválenou jakost, bezpečnost nebo účinnost přípravku, bez předchozího hodnocení Evropskou agenturou pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "agentura").
Pro ostatní typy malých změn by však mělo být nadále požadováno hodnocení předložené dokumentace agenturou.
(5) Měly by být roztříděny různé typy malých změn podle podmínek, které je třeba splnit, aby byl určen postup, který má být dodržován.
Zejména je nutné uvést přesnou definici typu malé změny, pro kterou se nevyžaduje předchozí hodnocení.
(6) Je nutné vyjasnit definici "rozšíření" registrace, i když by stále mělo být možné předložit samostatnou úplnou žádost o registraci léčivého přípravku, který již byl registrován, ale pod jiným názvem a s jiným souhrnem údajů o přípravku.
(7) Je vhodné umožnit agentuře zkrácení doby hodnocení v neodkladných případech nebo její prodloužení v případě velké změny registrace, která zahrnuje významné změny.
(8) Je nutné zjednodušit správní postupy pro malé změny týkající se aktualizace registrace tím, že se Komisi umožní každých šest měsíců shrnout tyto aktualizace do jednoho rozhodnutí.
(9) Měl by se vyjasnit časový rámec postupu, který má být dodržován, pokud Komise uloží neodkladná bezpečnostní omezení.
(10) Je třeba další vyjasnění ohledně přepracování označení na obalu, příbalové informace nebo souhrnu údajů o přípravku. Postupy stanovené tímto nařízením by nicméně neměly být použitelné pro změny označení na obalu nebo příbalové informace, které nevyplývají ze změn souhrnu údajů o přípravku.
(11) Pro vyjasnění je vhodné nahradit nařízení (ES) č. 542/95.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky a Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví postup pro posuzování žádostí o změny registrace, která byla udělena v souladu s nařízením (EHS) č. 2309/93.
2. Toto nařízení je použitelné také pro posuzování žádostí o změny základního dokumentu o plazmě (plasma master file) a základního dokumentu o antigenu vakcíny (vaccine antigen master file) podle definic v příloze I směrnice 2001/83/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení není použitelné pro
a) r;zšíření registrací, která splňují podmínky stanovené v příloze II tohoto nařízení;
b) převody registrace na nového držitele;
c) změny maximálního limitu reziduí stanoveného v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 [6].
Rozšíření podle písmene a) prvního odstavce se posuzuje v souladu s postupy stanovenými v článcích 6 až 10 pro humánní léčivé přípravky, případně v článcích 28 až 32 pro veterinární léčivé přípravky, nařízení (EHS) č. 2309/93.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí následující definice:
1. "změnou registrace" se rozumí změna obsahu dokumentace podle čl. 6 odst. 1 a 2 nebo čl. 28 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 2309/93 proti jejímu stavu v okamžiku vydání rozhodnutí o registraci podle článků 10 nebo 32 tohoto nařízení nebo po schválení jakékoliv předchozí změny registrace;
2. "malou změnou" typu IA nebo typu IB se rozumí změna uvedená v příloze I, která splňuje podmínky uvedené tamtéž;
3. "velkou změnou" typu II se rozumí změna, kterou nelze považovat za malou změnu nebo za rozšíření registrace;
4. "neodkladným bezpečnostním omezením" se rozumí prozatímní změna informací o přípravku nutná v důsledku nových informací ovlivňujících bezpečné používání léčivého přípravku a týkající se zejména jedné nebo více následujících částí souhrnu údajů o přípravku: indikací, dávkování, kontraindikací, upozornění, cílových druhů zvířat a ochranných lhůt.
Článek 4
Oznamovací postup pro malé změny typu IA
1. K malým změnám typu IA předloží držitel rozhodnutí o registraci (dále jen "držitel") agentuře oznámení doložené
a) všemi nezbytnými dokumenty včetně těch, které jsou změněny v důsledku dané změny;
b) příslušnými poplatky stanovenými nařízením Rady (ES) č. 297/95 [7].
2. Oznámení se vztahuje pouze na jednu změnu typu IA.
Pokud má být provedeno více změn typu IA jedné registrace, předloží se samostatné oznámení pro každou požadovanou změnu typu IA; každé takové oznámení musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní oznámení.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna registrace typu IA za následek další změny typu IA, může jedno oznámení pokrýt všechny takovéto navazující změny.
Takové oznámení musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami typu IA.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže oznámení splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, potvrdí agentura do 14 dnů od přijetí oznámení jeho platnost a uvědomí o tom držitele.
Agentura případně zašle změněnou dokumentaci podle čl. 3 odst. 1.
V případě potřeby Komise každých šest měsíců aktualizuje na základě návrhu připraveného agenturou rozhodnutí o registraci, které bylo vydáno podle článků 10 nebo 32 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Komise oznámí držiteli aktualizaci rozhodnutí o registraci.
Registr léčivých přípravků Společenství uvedený v článcích 12 a 34 nařízení (EHS) č. 2309/93 se v případě potřeby aktualizuje.
Článek 5
Oznamovací postup pro malé změny typu IB
1. K malým změnám typu IB předloží držitel agentuře oznámení doložené
a) všemi nezbytnými dokumenty prokazujícími, že podmínky stanovené v příloze I jsou pro požadovanou změnu splněny, včetně dokumentů, které jsou změněny v důsledku dané změny,
b) příslušnými poplatky stanovenými nařízením Rady (ES) č. 297/95.
2. Oznámení se vztahuje pouze na jednu změnu typu IB.
Pokud má být provedeno více změn typu IB jedné registrace, předloží se samostatné oznámení pro každou požadovanou změnu typu IB; každé takové oznámení musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní oznámení.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna registrace typu IB za následek další změny typu IA nebo IB, může jedno oznámení typu IB pokrýt všechny takovéto navazující změny.
Takové oznámení musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami typu I.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže oznámení splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, potvrdí agentura přijetí platného oznámení a zahájí postup podle ustanovení odstavců 6 až 10.
6. Jestliže do 30 dnů od data potvrzení přijetí platného oznámení agentura nezašle držiteli své stanovisko podle odstavce 8, je požadovaná změna považována za přijatou.
Agentura o tom uvědomí držitele.
Agentura případně zašle změněnou dokumentaci podle čl. 3 odst. 1.
7. V případě potřeby Komise každých šest měsíců aktualizuje na základě návrhu připraveného agenturou rozhodnutí o registraci, které bylo vydáno podle článků 10 nebo 32 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Komise oznámí držiteli aktualizaci rozhodnutí o registraci.
Registr léčivých přípravků Společenství uvedený v článcích 12 a 34 nařízení (EHS) č. 2309/93 se v případě potřeby aktualizuje.
8. Pokud agentura zaujme stanovisko, že oznámení nelze přijmout, informuje o tom ve lhůtě stanovené v odstavci 6 držitele, který předložil oznámení, a uvede důvody, na nichž zakládá své stanovisko.
9. Do 30 dnů od obdržení stanoviska uvedeného v odstavci 8 může držitel změnit oznámení tak, aby řádně zohlednil důvody uvedené ve stanovisku.
V takovém případě se na změněné oznámení použijí ustanovení odstavců 6 a 7.
10. Jestliže držitel nezmění oznámení, bude toto oznámení považováno za zamítnuté.
Agentura o tom informuje držitele.
Článek 6
Schvalovací postup pro velké změny typu II
1. K velkým změnám typu II předloží držitel agentuře žádost doloženou
a) příslušnými údaji a podpůrnou dokumentací uvedenými v čl. 3 odst. 1;
b) podpůrnými údaji týkajícími se změny, o niž je žádáno;
c) veškerou dokumentací změněnou v důsledku žádosti;
d) doplňkem nebo aktualizací stávajících zpráv expertů /přehledů / shrnutí se zohledněním změny, o niž je žádáno;
e) příslušnými poplatky stanovenými nařízením Rady (ES) č. 297/95.
2. Žádost se vztahuje pouze na jednu změnu typu II.
Pokud má být provedeno více změn typu II jedné registrace, předloží se samostatná žádost pro každou požadovanou změnu; každá taková žádost musí obsahovat rovněž odkaz na ostatní žádosti.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 2, pokud má změna typu II za následek další změny, může jedna žádost pokrýt všechny takovéto navazující změny.
Taková žádost musí obsahovat popis vztahu mezi těmito navazujícími změnami.
4. Pokud změna vyžaduje následné přepracování souhrnu údajů o přípravku, označení na obalu a příbalové informace, považuje se to za součást dané změny.
5. Jestliže žádost splňuje požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4, agentura oznámí přijetí platné žádosti a zahájí postup stanovený v ustanovení odstavců 6 až 11.
6. Příslušný výbor agentury vydá stanovisko do 60 dnů od zahájení postupu.
Tuto lhůtu lze zkrátit s ohledem na naléhavost věci, zejména z důvodů bezpečnosti.
Tuto lhůtu lze prodloužit na 90 dnů u změn týkajících se změn nebo přidání léčebných indikací.
Tato lhůta se prodlouží na 90 dnů u změn týkajících se změny nebo přidání cílových druhů zvířat, od kterých nejsou získávány potraviny určené k výživě člověka.
7. Ve lhůtách stanovených v odstavci 6 může příslušný výbor požádat držitele o doplňující informace, a to v termínu, který výbor stanoví.
Postup se pozastaví, dokud nejsou poskytnuty doplňující informace.
V tomto případě lze lhůty stanovené v odstavci 6 prodloužit o další lhůtu, kterou určí daný výbor.
8. Pokud vydá příslušný výbor stanovisko, agentura neprodleně informuje držitele a Komisi a případně zašle Komisi změny, které mají být provedeny v rozhodnutí o registraci, s přiloženými dokumenty stanovenými v čl. 9 odst. 3 a čl. 31 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2309/93.
9. Na stanovisko přijaté příslušným výborem se použijí ustanovení čl. 9 odst. 1 a 2 nebo čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 2309/93.
10. V případě potřeby Komise změní na základě návrhu připraveného agenturou rozhodnutí o registraci, které bylo vydáno podle článků 10 nebo 32 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Rozhodnutí o změnách týkajících se otázek bezpečnosti se provede ve lhůtě dohodnuté mezi Komisí a držitelem.
Komise oznámí držiteli změnu rozhodnutí o registraci.
11. Registr léčivých přípravků Společenství uvedený v článcích 12 a 34 nařízení (EHS) č. 2309/93 se v případě potřeby aktualizuje.
Článek 7
Vakcíny proti lidské chřipce
1. Pro změny registrace vakcín proti lidské chřipce se použije postup stanovený v odstavcích 2 až 6.
2. Do 45 dnů ode dne přijetí platné žádosti vydá agentura stanovisko k dokumentům týkajícím se jakosti uvedeným v modulu 3 přílohy I směrnice 2001/83/ES, založené na zprávě o hodnocení.
3. Ve lhůtě stanovené v odstavci 2 může agentura požádat držitele o poskytnutí doplňujících informací.
4. Agentura zašle neprodleně své stanovisko Komisi.
Komise přijme rozhodnutí o aktualizaci registrace vydané podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Toto rozhodnutí se zavede za podmínky, že konečné stanovisko agentury podle odstavce 5 bude příznivé.
Komise oznámí držiteli aktualizaci rozhodnutí o registraci.
5. Klinické údaje a v případě potřeby údaje týkající se stability léčivého přípravku zašle držitel agentuře nejpozději do 12 dnů po ukončení lhůty stanovené v odstavci 2.
Agentura zhodnotí tyto údaje a vydá konečné stanovisko do 10 dnů od přijetí údajů podle prvního pododstavce.
Agentura zašle konečné stanovisko Komisi a držiteli rozhodnutí o registraci do tří následujících dnů.
6. Registr léčivých přípravků Společenství uvedený v článku 12 nařízení (EHS) č. 2309/93 se v případě potřeby aktualizuje.
Článek 8
Pandemická situace týkající se lidského onemocnění
V případě pandemické situace, týkající se viru lidské chřipky, řádně uznané Světovou zdravotnickou organizací nebo Společenstvím v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2119/98/ES [8] může Komise výjimečně a dočasně považovat změnu registrace vakcíny proti lidské chřipce za schválenou po přijetí žádosti a před ukončením postupu stanoveného v článku 7.
Během tohoto postupu mohou být nicméně předloženy úplné údaje o klinické bezpečnosti a účinnosti.
V případě pandemické situace týkající se jiného lidského onemocnění než onemocnění způsobeného virem lidské chřipky je možné použít ustanovení prvního odstavce a článku 7 obdobně.
Článek 9
Neodkladná bezpečnostní omezení
1. Jestliže držitel v případě rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme neodkladná bezpečnostní omezení, musí o tom neprodleně informovat agenturu.
Pokud agentura nevznese námitky do 24 hodin od obdržení této informace, neodkladná bezpečnostní omezení se považují za přijatá.
Neodkladná bezpečnostní omezení se provedou ve lhůtě dohodnuté s agenturou.
Odpovídající žádost o změnu zohledňující neodkladná bezpečnostní omezení musí být předložena agentuře okamžitě a v žádném případě ne později než 15 dnů od zahájení neodkladných bezpečnostních omezení; agentura použije postup uvedený v článku 6.
2. Pokud Komise uloží držiteli neodkladná bezpečnostní omezení, je držitel povinen předložit žádost o změnu, ve které zohlední bezpečnostní omezení uložená Komisí.
Neodkladná bezpečnostní omezení se provedou ve lhůtě dohodnuté s agenturou.
Pro použití postupu uvedeného v článku 6 musí být odpovídající žádost o změnu zohledňující neodkladná bezpečnostní omezení, včetně příslušné dokumentace dokládající změnu, předložena agentuře okamžitě a v žádném případě ne později než 15 dnů od zahájení neodkladných bezpečnostních omezení.
Prvním a druhým pododstavcem nejsou dotčeny články 18 a 40 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Článek 10
Zrušující ustanovení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 542/95.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1104/2003
ze dne 26. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1766/92, pokud jde o výpočet dovozního cla u některých obilovin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 10 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [3] stanoví, že pro účely výpočtu dovozního cla se u některých základních obilovin použije odchylně doplňkový mechanismus.
(2) Uzavřením jednání se Spojenými státy a Kanadou podle článku XXVIII GATT schváleném rozhodnutími Rady 2003/253/ES [4] a 2003/254/ES [5] o uzavření dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Kanadou a Spojenými státy americkými na straně druhé byla tato odchylka zrušena pro pšenici střední a nízké jakosti a pro ječmen.
(3) Nařízení (EHS) č. 1766/92 je proto třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 10 nařízení (EHS) č. 1766/92 se nahrazují odstavce 2, 3, a 4 tímto:
"1. Odchylně od odstavce 1 se dovozní clo na produkty kódů KN 10011000, 10019091, ex10019099 (pšenice obecná vysoké jakosti), 1002, ex1005, jiné než hybridní osivo, a ex1007, jiné než hybridy k setí, rovná intervenční ceně platné pro tyto produkty při dovozu a zvýšené o 55 %, snížené o dovozní cenu CIF použitelnou na dotyčnou zásilku.
Toto clo však nesmí překročit celní sazbu společného celního sazebníku.
2. Pro účely výpočtu dovozního poplatku uvedeného v odstavci 2 se pro produkty uvedené v daném odstavci stanoví reprezentativní dovozní ceny CIF.
Tyto reprezentativní dovozní ceny CIF se stanovují pravidelně.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 23.
Tato prováděcí pravidla přesně určují zejména:
a) minimální požadavky na pšenici obecnou vysoké jakosti;
b) cenové kotace, které mají být vzaty v úvahu;
c) možnost poskytnout, pokud se to ukáže jako vhodné, ve stanovených případech hospodářským subjektům příležitost znát před příchodem dotyčných zásilek poplatek, který by se použil." .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 1105/2003
ze dne 26. května 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1260/1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 161 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 [4] lze využít postupu projednávání ve výboru typu I a postupů projednávání ve výboru typu IIa a IIb, jak byly stanoveny rozhodnutím Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(2) Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6] zrušilo a nahradilo rozhodnutí 87/373/EHS.
(3) V souladu se společným prohlášením Rady a Komise [7] k rozhodnutí 1999/468/ES by se měla upravit ustanovení týkající se výborů nápomocných Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovená na základě rozhodnutí 87/373/EHS, aby byla uvedena do souladu s články 3, 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
(4) Je třeba přijmout opatření nezbytná pro uvedení nařízení (ES) č. 1260/1999 do souladu s rozhodnutím 1999/468/ES.
(5) Nařízení (ES) č. 1260/1999 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 47 nařízení (ES) č. 1260/1999 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3a. Výbory přijmou své jednací řády."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1110/2003
ze dne 26. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1249/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po diskusích o výkladu týkajícího se metody pro stanovení a úpravu dovozních cel a příslušných nákladů spojených s námořní dopravou, je nezbytné kvůli větší jasnosti změnit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1249/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1900/2002 [4].
(2) V souladu s rozhodnutím 2003/254/ES [5] a rozhodnutím 2003/253/ES [6] Rada schválila závěry dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými a Evropským společenstvím a Kanadou o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu GATT.
Dohody mění podmínky pro dovoz ječmene a pšenice obecné střední a nízké jakosti stanovením dovozních kvót pro tyto produkty ode dne 1. ledna 2003.
(3) Podle shora uvedených rozhodnutí Rada oprávnila Komisi, aby pro tyto produkty dočasně poskytla odchylku od systému dovozních cel stanovených v čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 do doby, než budou schváleny formální změny tohoto nařízení. Aby mohly být dohody schválené Radou používány ode dne 1. ledna 2003, Komise přijala dočasná prováděcí pravidla v nařízení (ES) č. 2378/2002 [7] ve znění nařízení (ES) č. 611/2003 [8]. Použitelnost těchto dočasných opatření končí dnem 30. června 2003.
(4) K tomuto datu by měla být přijata stálá prováděcí pravidla k dohodám schváleným Radou.
(5) V důsledku toho je vhodné vložit do nařízení (ES) č. 1249/96 nastálo ustanovení z nařízení (ES) č. 2378/2002, protože už byla úspěšně používána během první poloviny roku 2003.
(6) Vezme-li se v úvahu, že snížení sladovnického ječmene je zrušeno a snížení pšenice na mletí vysoké jakosti bude fungovat jako prémie, budou snížení pro zvláštní produkty spojené s režimem zvláštního použití použitelné pouze pro kukuřici tvrdou.
Za těchto podmínek je třeba zjednodušit současné předpisy režimu zvláštního použití a sladit je s obecnými celními předpisy.
(7) V případech, kdy jsou přijímána osvědčení o shodě pro produkty vysoké jakosti (pšenice obecná vysoké jakosti a pšenice tvrdá v případě Kanady a Spojených států amerických a kukuřice tvrdá v případě Argentiny), je důležité omezit částku jistoty na minimální možnou úroveň.
Jediná jistota použitelná v případě osvědčení o shodě by měla být jistota spojená s dovozní licencí.
(8) Nařízení (ES) č. 1249/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1249/96 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) Odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Dovozní cla uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 pro produkty kódů KN 10011000, 10019091, ex10019099 (pšenice obecná vysoké jakosti), 100200, 10051090, 10059000 a 10070090 budou vypočítávána denně, Komise je však stanoví patnáctý den a poslední pracovní den každého měsíce pro použití od šestnáctého dne každého měsíce nebo od prvního dne měsíce následujícího. Pokud patnáctého není pracovní den Komise, budou cla stanovena pracovní den před patnáctým dnem dotyčného měsíce. Pokud se však v období používání takto stanovených cel odchýlí vypočtené průměrné dovozní clo o 5 EUR za tunu nebo více od stanoveného cla, provede se odpovídající úprava.
2. Cena použitá pro výpočet dovozního cla bude průměrem denních reprezentativních dovozních cen CIF určených postupem podle článku 4.
Pro každé stanovení je dovozní clo považováno za průměr dovozních cel vypočítaných během předchozích 10 pracovních dní.
Komise pro stanovení a opravy nebude brát v úvahu denní dovozní cla užívaná pro předchozí stanovení.
Intervenční cena používaná pro výpočet cel bude cena použitelná v měsíci, ve kterém se dovozní clo použije."
b) Druhý pododstavec odstavce 3 se zrušuje.
c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Dovozní cla se sníží o 24 EUR za tunu kukuřice tvrdé v souladu se specifikacemi stanovenými v příloze I. Aby se mohlo tohoto snížení využít, musí být kukuřice tvrdá zpracována v produktech kódů KN 19041010, 110313 nebo 110423 do šesti měsíců ode dne propuštění do volného oběhu. Použijí se ustanovení o zvláštním použití článku 82 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [*] Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1. a článků 291 až 300 nařízení Komise (ES) č. 2454/93 [**] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1.
Aniž je dotčen čl. 293 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 2454/93, složí dovozce u příslušného orgánu dodatečnou jistotu 24 EUR za tunu kukuřice tvrdé s výjimkou případu, kdy jsou žádosti o dovozní licence doprovázeny osvědčeními o shodě vydanými argentinským Servicio Nacional de Sanidad y Calidad Agroalimentaria (Senasa) uvedeným v čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení. V tomto případě bude dovozní licence obsahovat v kolonce 24 údaj o druhu osvědčení o shodě.
Pokud však clo používané v den přijetí celního prohlášení o propuštění do volného oběhu je nižší než 24 EUR za tunu kukuřice, jistota se bude rovnat částce cla.".
2. Články 4 a 5 se nahrazují tímto:
"Článek 4
1. Reprezentativní dovozní ceny CIF uvedené v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) 1766/92 pro pšenici obecnou vysoké jakosti, pšenici tvrdou, kukuřici a další krmné zrní uvedené v čl. 2 odst. 1 se budou skládat z těchto složek:
a) reprezentativní burzovní kotace na trhu Spojených států amerických;
b) obchodní prémie a srážky připojené k této kotaci na trhu Spojených států v den kotace, a zejména v případě pšenice tvrdé, spojené s jakostí mouky;
c) nákladů na námořní dopravu mezi Spojenými státy americkými (Mexický záliv nebo Duluth) a přístavem v Rotterdamu pro plavidlo o kapacitě nejméně 25000 tun.
2. Komise zaznamená každý pracovní den:
a) složku uvedenou v odst. 1 písm. a) podle burz a referenčních jakostí uvedených v příloze II;
b) složky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) podle veřejně dostupných údajů.
3. S ohledem na vypočítávání složky uvedené v odst. 1 písm. b) nebo příslušné kotace FOB se použijí následující prémie a srážky:
- prémie 14 EUR za tunu pšenice obecné vysoké jakosti,
- srážka 10 EUR za tunu pšenice tvrdé střední jakosti,
- srážka 30 EUR za tunu pšenice tvrdé nízké jakosti.
4. Reprezentativní dovozní ceny CIF za pšenici tvrdou, pšenici obecnou vysoké jakosti a kukuřici jsou souhrnem složek uvedených v písmenech a), b) a c) odstavce 1.
Reprezentativní dovozní ceny CIF pro žito a čirok budou vypočítány pomocí kotace ječmene ve Spojených státech amerických podle ustanovení přílohy II.
5. Reprezentativní dovozní ceny CIF za osivo pšenice obecné kódu KN 10019091 a osivo kukuřice kódu KN 10051090 jsou ceny vypočítané pro pšenici obecnou vysoké jakosti a pro kukuřici.
Článek 5
1. Žádosti o dovozní licence pro pšenici obecnou vysoké jakosti budou platné, pokud:
a) žadatel uvede v kolonce 20 dovozní licence jakost, která má být dovážena;
b) se žadatel písemně zaváže, že u příslušného subjektu v den přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu složí kromě jistoty podle nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [*] Úř. věst. L 117, 24.5.1995, s. 2.
Dodatečná jistota uvedená v písmenu b) prvního pododstavce bude činit 95 EUR za tunu.
Avšak v případech, kde je dovozní licence doplněna osvědčeními o shodě vydanými "Federal Grain Inspection Service (FGIS)" a "Canadian Grain Commission (CGC)" jak je uvedeno v článku 6, není požadována žádná dodatečná jistota.
V takovém případě bude dovozní licence v kolonce 24 obsahovat údaj o druhu osvědčení o shodě.
2. Žádosti o dovozní licenci pro pšenici tvrdou budou platné, pokud:
a) žadatel uvede v kolonce 20 dovozní licence jakost, která má být dovážena;
b) se žadatel písemně zaváže, že u příslušného subjektu v den přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu složí kromě jistoty podle nařízení (ES) 1162/95 zvláštní jistotu, pokud dovozní clo pro jakost uvedenou v kolonce 20 není pro danou skupinu produktů nejvyšší.
Částka dodatečné jistoty podle písmene b) prvního pododstavce bude rovna rozdílu v den prohlášení o propuštění do volného oběhu mezi nejvyšším clem a clem používaným pro uvedenou jakost, k němuž je připočten příplatek 5 EUR za tunu.
Kde však bude dovozní clo používané pro různé jakosti pšenice tvrdé nula, nebude se požadovat závazek uvedený v písmenu b) prvního pododstavce.
Kde má být dovozní licence doprovázena osvědčeními o shodě vydanými "Federal Grain Inspection Service (FGIS)" a "Canadian Grain Commission (CGC)" uvedenými v článku 6, není požadována žádná dodatečná jistota.
V takovém případě bude dovozní licence obsahovat v kolonce 24 údaj o druhu osvědčení o shodě."
3. Článek 6 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Celní úřad propouštějící zboží do volného oběhu odebere z každé zásilky pšenice tvrdé, pšenice obecné vysoké jakosti a kukuřice tvrdé reprezentativní vzorky v souladu s přílohou směrnice Komise 76/371/EHS [*] Úř. věst. L 102, 15.4.1976, s. 1.. Odebrání vzorku však neproběhne tam, kde je dovozní clo pro různé jakosti stejné.
Pokud však Komise úředně uzná osvědčení o jakosti pšenice obecné, pšenice tvrdé nebo kukuřice tvrdé vydané zemí původu obilovin, budou odebrány vzorky k ověření osvědčené jakosti pouze z dostatečně reprezentativního počtu zásilek.
1a. Komise úředně uzná podle zásad stanovených v článcích 63 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93 tato osvědčení o shodě:
- osvědčení vydaná argentinským "Servicio Nacional de Sanidad y Calidad Agroalimentaria (Senasa)" pro kukuřici tvrdou,
- osvědčení vydaná "Federal Grains Inspection Service (FGIS)" Spojených států amerických pro pšenici obecnou vysoké jakosti a pšenici tvrdou vysoké jakosti,
- osvědčení vydaná kanadským "Canadian Grain Commission (CGC)" pro pšenici obecnou vysoké jakosti a pšenici tvrdou vysoké jakosti.
Vzor osvědčení o shodě vydaný Senasa je uveden v příloze IV.
Vyobrazení razítek schválených argentinskou vládou bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Vzory osvědčení o shodě a razítek vydaných FGIS jsou uvedeny v příloze IVa.
Vzory osvědčení o shodě, specifikace stupňů pro vývoz a razítek vydaných CGC jsou uvedena v příloze IVb.
Pokud analytické parametry uvedené v osvědčení o shodě vydaném subjekty uvedenými v prvním pododstavci vykazují shodu s normami jakosti pšenice obecné, pšenice tvrdé a kukuřice tvrdé uvedenými v příloze I tohoto nařízení, odeberou se během hospodářského roku vzorky alespoň u 3 % zásilek přicházejících do každého vstupního přístavu.
Zboží se zařadí do standardní jakosti, pro kterou jsou splněny všechny požadavky uvedené v příloze I."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud výsledky analýzy ukáží, že dovážená pšenice obecná, pšenice tvrdá a kukuřice tvrdá jsou nižší standardní jakosti než je uvedeno v dovozní licenci, zaplatí dovozce rozdíl mezi dovozním clem použitelným pro produkt uvedený v licenci a clem pro produkt skutečně dovezený. V takovém případě se jistota pro dovozní licence uvedená v čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1162/95 a dodatečná jistota podle čl. 2 odst. 5, čl. 5 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 tohoto nařízení uvolní s výjimkou příplatku 5 EUR stanoveného v čl. 5 odst. 2.
Pokud rozdíl uvedený v prvním pododstavci není zaplacen do jednoho měsíce, jistota uvedená v čl. 2 odst. 5 a čl. 5 odst. 1 a 2 propadne."
4. Znění přílohy I tohoto nařízení se vkládá jako příloha IVa.
5. Znění přílohy II tohoto nařízení se vkládá jako příloha IVb.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1111/2003
ze dne 26. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2375/2002 o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/253/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/254/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2375/2002 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 531/2003 [6], se otevírá celní kvóta pro dovoz 2981600 tun pšenice obecné kódu KN 1001 90 99 nízké a střední jakosti. Tato celní kvóta zahrnuje 572000 tun pro dovoz ze Spojených států amerických a 38000 tun pro dovoz z Kanady.
(2) V prvním a druhém čtvrtletí roku 2003 byl u dovozů v rámci podkvóty III, která pokrývá všechny třetí země kromě Spojených států amerických a Kanady, zaznamenán značný zájem ze strany hospodářských subjektů, který vedl k překročení stanovených množství.
Nastaly též problémy s komunikací mezi Komisí a orgány některých členských států, takže došlo k nejasnostem v otázce množství skutečně požadovaných v celém Společenství a k problémům při zjišťování dostupnosti dané kvóty.
Je proto třeba, aby byly povinnosti členských států v dané souvislosti upřesněny.
(3) Platnost dovozních licencí v současné době upravuje čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 498/2003 [8]. Vzhledem k nejasnostem ohledně platnosti dovozních licencí je vhodné začlenit do nařízení (ES) č. 2375/2002 výslovné ustanovení, které by zajistilo, že doba platnosti dovozních licencí v rámci celní kvóty nebude kratší než 45 dní.
(4) Nařízení (ES) č. 2375/2002 bylo původně přijato na přechodné období od 1. ledna 2003 do 30. června 2003, do doby, než bude přijata novela nařízení (ES) č.
1766/92. Vzhledem k tomu, že se ustanovení uvedeného nařízení v dotyčném období osvědčila, je vhodné, aby byla používána trvale.
(5) Nařízení (ES) č. 2375/2002 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2375/2002 se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dovoz dotyčného produktu v daném období v rámci podkvóty k dispozici.
Žadatelé mohou v daném členském státě podat pouze jednu žádost o licenci.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podávání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem sdělení v souladu se vzorem uvedeným v příloze a celkové množství, které je součtem všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Sdělení se zašle i v případě, že v členském státě nebyly podány žádné žádosti.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licenci pro obiloviny.
Nezašle-li členský stát Komisi sdělení týkající se žádostí v předepsané lhůtě, má Komise za to, že v daném členském státě nebyly podány žádné žádosti."
2. Článek 6 se nahrazuje takto:
"Článek 6
Dovozní licence jsou platné pod dobu 45 dnů ode dne vydání. V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání."
3. V článku 12 se zrušuje odstavec 3.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1112/2003
ze dne 26. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2377/2002 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro sladovnický ječmen ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/253/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/254/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2377/2002 [5] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 626/2003 [6] se otevírá celní kvóta pro dovoz 50000 tun sladovnického ječmene kódu KN100300.
(2) Nařízení (ES) č. 2377/2002 bylo původně přijato na přechodné období od 1. ledna 2003 do 30. června 2003, do doby, než bude přijata novela nařízení (ES) č.
1766/92. Vzhledem k tomu, že se ustanovení uvedeného nařízení v dotyčném období osvědčila, je vhodné, aby byla používána trvale.
(3) Nařízení (ES) č. 2377/2002 je proto třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 14 nařízení (ES) č. 2377/2002 se zrušuje třetí odstavec.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1113/2003
ze dne 26. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2376/2002 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro ječmen pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/253/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/254/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2376/2002 [5] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 539/2003 [6] se otevírá celní kvóta pro dovoz 300000 tun ječmene kódu KN 100300. Prováděcí pravidla jsou podobná jako u nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 [7] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 531/2003 [8], kterým se otevírá celní kvóta pro dovoz 2981600 tun pšenice obecné nízké a střední jakosti.
(2) V rámci celní kvóty pro pšenici obecnou je vhodné upřesnit povinnosti členských států, pokud jde o týdenní sdělování žádostí o dovozní licence.
Stejná ustanovení by se měla použít i v případě celní kvóty pro ječmen.
(3) Platnost dovozních licencí v současné době upravuje čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [9] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 498/2003 [10]. Vzhledem k nejasnostem ohledně platnosti dovozních licencí je vhodné začlenit do nařízení (ES) č. 2376/2002 výslovné ustanovení, které by zajistilo, že doba platnosti dovozních licencí v rámci celní kvóty nebude kratší než 45 dní.
(4) Nařízení (ES) č. 2376/2002 bylo původně přijato na přechodné období od 1. ledna 2003 do 30. června 2003, do doby, než bude přijata novela nařízení (ES) č.
1766/92. Vzhledem k tomu, že se ustanovení uvedeného nařízení v dotyčném období osvědčila, je vhodné, aby byla používána trvale.
(5) Nařízení (ES) č. 2376/2002 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2376/2002 se mění takto:
1. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dovoz dotyčného produktu v daném období v rámci podkvóty k dispozici.
Žadatelé mohou v daném členském státě podat pouze jednu žádost o licenci.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podávání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem sdělení v souladu se vzorem uvedeným v příloze a celkové množství, které je součtem všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Sdělení se zašle i v případě, že v členském státě nebyly podány žádné žádosti.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licenci pro obiloviny.
Nezašle-li členský stát Komisi sdělení týkající se žádostí v předepsané lhůtě, má Komise za to, že v daném členském státě nebyly podány žádné žádosti."
2. Článek 5 se nahrazuje takto:
"Článek 5
Dovozní licence jsou platné pod dobu 45 dnů ode dne vydání. V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání."
3. V článku 10 se zrušuje odstavec 3.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1128/2003
ze dne 16. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 999/2001, pokud jde o prodloužení doby pro přechodná opatření
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4] poskytuje jediný právní základ pro veškeré právní předpisy týkající se přenosných spongiformních encefalopatií ve Společenství.
(2) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro stanovení statusu ohledně bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) členského státu, třetí země nebo některé z jejich oblastí.
Na základě tohoto statusu (dále jen "status BSE") se stanoví některá opatření týkající se tlumení BSE a obchodu s některými živými zvířaty a živočišnými produkty a jejich dovozu.
Uvedené nařízení stanoví, že před stanovením statusu BSE se přijmou přechodná opatření na období nejvýše dvou let.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1326/2001 ze dne 29. června 2001 [5] stanoví přechodná opatření, která se mají používat po dobu nejvýše dvou let ode dne 1. července 2001.
(4) Při používání kritérií vymezených v nařízení (ES) č. 999/2001 ke stanovení statusu BSE vyvstaly určité problémy.
Komise projednala s členskými státy případné změny těchto kritérií s cílem dosáhnout lepšího vzájemného sladění statusu BSE a rizika.
Výsledek těchto jednání může být významně ovlivněn novými poznatky v kapitole BSE Mezinárodního veterinárního kodexu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat.
(5) Je nutné prodloužit dobu používání přechodných opatření, aby tato jednání mohla být uzavřena.
(6) nařízení (ES) č. 999/2001 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 23 nařízení (ES) č. 999/2001 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Tímto postupem se přechodná opatření přijímají na období končící nejpozději dnem 1. července 2005, aby byl umožněn přechod od současného režimu k režimu stanovenému tímto nařízením."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1139/2003
ze dne 27. června 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o programy dohledu a specifikované rizikové materiály
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1003/2003 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro dohled nad přenosnými spongiformními encefalopatiemi (TSE) u ovcí a koz včetně sledování vzorků zvířat, která nebyla poražena k lidské spotřebě.
Je nezbytné vyjasnit definici této skupiny zvířat, aby se zabránilo nevhodnému zacílení vzorků.
(2) Nařízením (ES) č. 999/2001 byla v návaznosti na potvrzení TSE u ovcí a koz zavedena eradikační ustanovení.
Za účelem shromažďování epizoogologických údajů by mělo být prováděno cílené testování na zvířatech usmrcených podle těchto ustanovení.
(3) Existuje teoretická možnost, že by se u populace ovcí a koz mohla vyskytovat BSE.
U těchto zvířat není možné pro rozlišování mezi infekcí BSE a klusavky užívat obvyklé metody.
Stupeň infekce v ileu je u obou chorob významný od rané fáze infekce.
Jako preventivní opatření by mělo být ileum ovcí a koz jakéhokoli věku přidáno na seznam specifikovaných rizikových materiálů.
(4) Ve svém stanovisku ze dne 7. a 8. listopadu 2002 o výskytu infekčnosti TSE ve tkáních přežvýkavců doporučil Vědecký řídící výbor, aby na mandle skotu jakéhokoli věku bylo pohlíženo tak, že představují riziko bovinní spongiformní encefalopatie.
(5) Vědecký řídící výbor prohlásil, že při oddělování masa k lidské spotřebě z hlav a jazyků skotu musí být zabráněno kontaminaci centrální nervovou tkání a mandlemi, aby se vyloučilo jakékoli riziko BSE.
(6) Protože stav hlav závisí zejména na opatrném zacházení s nimi a na bezpečném utěsnění otvoru po čelním průstřelu a foramen magnum, musí být na jatkách a ve zvlášť schválených bourárnách umístěny kontrolní systémy.
(7) Pravidla pro odesílání jatečně upravených těl, půlek a čtvrtí jatečně upravených těl, která neobsahují žádný specifikovaný rizikový materiál kromě páteře, do jiných členských států bez jejich předchozího souhlasu by měla být rozšířena na půlky jatečně upravených těl rozporcovaných na nejvýše tři části se zřetelem na skutečný obchod mezi členskými státy.
(8) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [3] pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [4] stanoví veterinární a hygienické předpisy pro sběr, přepravu, skladování, zacházení, zpracování a použití nebo likvidaci veškerých vedlejších produktů živočišného původu neurčených k lidské spotřebě včetně jejich uvedení na trh a v určitých zvláštních případech jejich vývozu a tranzitu. Zvláštní pravidla o odstranění a odklizení takovýchto produktů uvedená v příloze XI nařízení (ES) č. 999/2001 by proto měla být zrušena.
(9) Nařízení č. 999/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III a XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1140/2003
ze dne 27. června 2003,
kterým se v odvětví cukru mění nařízení (ES) č. 779/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o sdělení, a nařízení (ES) č. 314/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 8 a čl. 41 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 [3] musí členské státy stanovit předběžné údaje o produkci cukru, isoglukózy a inulinového sirupu.
Dosavadní zkušenosti ukazují, že je třeba jasněji formulovat povinnosti členských států vyplývající z tohoto ustanovení a stanovit, že údaje o produkci musí být sdělovány Komisi.
(2) Údaje o stavu zásob musí členské státy poskytovat zvláštním způsobem a údaje o zahraničním obchodu se získávají z databáze Comext Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostatu).
Je proto třeba stanovit, že členské státy musí adekvátním způsobem sdělovat údaje o stavu zásob dotyčných produktů, a to na základě jasné a přesné definice pojmu zásob, která zajistí jednotné používání ve všech členských státech.
Je rovněž třeba stanovit, že na konci hospodářského roku musí být poskytnuty přesné údaje o všech druzích skladovaného cukru, aby mohla být vypracována bilance pro jednotlivé členské státy.
(3) Jelikož celní statistiky nerozlišují množství cukru vyvezená jako cukr C, je nutné tato množství odečíst od celkových vývozů cukru v nezměněném stavu a za tímto účelem stanovit, že každý měsíc musí podniky odesílat členským státům sdělení s uvedením vyvezených množství cukru C a stejná sdělení musí členské státy poskytovat Komisi.
(4) Čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 314/2002 stanoví, jakým způsobem má být stanoveno množství cukru, isoglukózy a inulinového sirupu prodaného pro spotřebu uvnitř Společenství, uvedené v článcích 15 a 16 nařízení (ES) č. 1260/2001. Zkušenosti ukazují, že ve zmíněném odstavci je třeba stanovit, že dotyčné množství se vypočte tak, že se sečtou vyrobená a dovezená množství a odečtou se vyvezená množství, a to po provedení příslušné úpravy podle změn stavu zásob.
(5) V zájmu zjednodušení administrativních postupů je třeba zmírnit nebo zrušit některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 779/96 [4], ve znění nařízení (ES) č. 995/2002 [5], která se po výše uvedených úpravách nařízení (ES) č. 314/2002 stala zastaralými nebo která jsou pro řádné řízení trhu nepotřebná.
(6) Nařízení (ES) č. 779/96 a nařízení (ES) č. 314/2002 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 779/96 se mění takto:
1. V čl. 1 prvním pododstavci se slova "každý týden, za předcházející týden" nahrazují slovy "na její žádost".
2. V článku 3 se zrušuje bod 1.
3. V čl. 5 bodě 1 se slova "každý týden, za předcházející týden:" nahrazují slovy "každý měsíc, za předcházející měsíc:".
4. Článek 6 se mění takto:
a) v bodě 1 se slova "každý týden, za předcházející týden:" nahrazují slovy "každý měsíc, za předcházející měsíc:";
b) bod 2 se zrušuje.
5. Články 9 a 10 se zrušují.
6. Kapitoly V, VI a VII se zrušují.
7. Přílohy I až V se zrušují.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 314/2002 se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Pro každý hospodářský rok se vypracuje předběžná bilance Společenství týkající se zásobování cukrem, isoglukózou a inulinovým sirupem, jakož i předběžná bilance zásobování každého členského státu.
Tyto bilance se konsolidují na konci následujícího hospodářského roku.
2. Členské státy musí do 1. března každého roku stanovit a sdělit Komisi předběžné údaje o produkci cukru a inulinového sirupu pro běžný hospodářský rok a pro každý podnik nacházející se na jejich území.
Produkce cukru se rozepíše podle měsíců.
Pro francouzské departmenty Guadeloupe a Martinique, jakož i pro Španělsko v případě třtinového cukru se předběžné údaje o produkci stanovují a sdělují každý rok do 1. července.
3. Do 1. června každého roku sdělí členské státy Komisi údaje o rozloze a produkci řepy určené k produkci cukru, alkoholu a jiných produktů na jedné straně, a o rozloze a produkci čekanky určené k výrobě inulinového sirupu na straně druhé, a to za běžný hospodářský rok a jejich předpokládanou výši v následujícím roce.
4. Do 5. září každého roku členské státy stanoví a sdělí Komisi konečnou produkci A, B a C cukru, isoglukózy a inulinového sirupu, které v předchozím hospodářském roce dosáhl každý podnik nacházející se na jejich území.
Celková produkce cukru se rozepíše podle měsíců.
5. Pokud je nezbytné změnit konečnou produkci cukru na základě informací sdělených podle odstavce 4, rozdíl vyplývající z této změny se vezme v úvahu při stanovení konečné produkce v hospodářském roce, během něhož byl tento rozdíl zjištěn.
6. Do 1. března každého roku sdělí členské státy Komisi rozdělení kvót A a B cukru, isoglukózy a inulinového sirupu mezi jednotlivé podniky pro běžný hospodářský rok."
2. Vkládají se nové články 4a, 4b a 4c, které znějí:
"Článek 4a
1. Do patnáctého dne každého měsíce sdělí každý podnik vyrábějící isoglukózu členskému státu, na jehož území se výroba uskutečnila, množství vyjádřená jako sušina, která byla skutečně vyrobena během předcházejícího měsíce.
Členské státy stanoví a sdělí Komisi za každý měsíc a do konce druhého následujícího měsíce údaje o produkci isoglukózy každého dotyčného podniku.
Množství vyrobená v režimu aktivního zušlechťovacího styku se sdělují samostatně.
Množství isoglukózy vyrobená v režimu aktivního zušlechťovacího styku se při stanovení produkce uvedené v druhém pododstavci neberou v úvahu.
2. Odchylně od odstavce 1 prvního a druhého pododstavce a na základě řádně odůvodněné, písemné žádosti podniku vyrábějícího isoglukózu mohou příslušné orgány členského státu rozhodnout, že u daného podniku dojde:
a) buď ke kumulaci produkce za měsíce květen a červen předcházejícího hospodářského roku se započtením do probíhajícího hospodářského roku;
b) nebo ke kumulaci celé produkce nebo části produkce za měsíc červen jednoho hospodářského roku s produkcí za měsíc červenec následujícího hospodářského roku se započtením do tohoto následujícího hospodářského roku.
V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. b) musí být v žádosti o kumulaci uvedeno alespoň množství produkce za měsíc červen, které se má kumulovat s množstvím za měsíc červenec.
Toto množství nesmí překročit 7 % součtu kvót A a B dotyčného podniku platných pro hospodářský rok, během kterého se žádost o kumulaci produkce podává.
Takto kumulované množství se považuje za první produkci v rámci kvót dotyčného podniku.
Při svém rozhodování členský stát přihlíží k výrobní situaci podniku a poptávce na trhu, a zejména ke kvótám a dávkám z produkce.
Daný podnik může v daném hospodářském roce využít pouze jeden ze dvou druhů kumulace uvedené v prvním pododstavci.
3. Po schválení členským státem mu dotyčný podnik vyrábějící isoglukózu sdělí do následujícího 15. července v případě uvedeném v odst. 2 prvním pododstavci písm. a) nebo do následujícího 15. srpna v případě uvedeném v odst. 2 prvním pododstavci písm. b) množství vyjádřená jako sušina, skutečně vyrobená během dotyčného dvouměsíčního období, přičemž se případně vezme v úvahu množství uvedené v odst. 2 druhém pododstavci, které má být kumulováno.
4. Do 15. října členský stát stanoví a sdělí Komisi kumulovanou produkci isoglukosy dotyčného podniku během uvedených dvou měsíců, která se má započíst do produkce příslušného hospodářského roku podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) nebo b).
5. Ustanovení odst. 2 prvního pododstavce písm. b) se nepoužijí pro poslední hospodářský rok uvedený v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001.
Článek 4b
1. Každý podnik, kterému byla přidělena kvóta na produkci cukru, a každá rafinerie ve smyslu čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 sdělí do dvacátého dne každého měsíce příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila produkce nebo rafinace, celková množství cukru a sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která jsou uvedena v čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a d) tohoto nařízení a:
- která vlastní nebo u nichž je držitelem skladního listu a
- která má uskladněna na konci předcházejícího měsíce v režimu volného oběhu na území Společenství.
Členský stát uskladnění rozepíše tato množství na:
- cukr vyrobený dotyčným podnikem v rámci kvót A a B,
- cukr převedený podle článku 14 nařízení (ES) č.
1260/2001,
- cukr C a
- jiné druhy cukru.
2. Za účelem provádění administrativní a fyzické kontroly může orgán uvedený v odstavci 1 požadovat, aby mu dotyčné podniky sdělily dodatečné údaje, týkající se zejména přesného místa uskladnění, jakož i nákupu a prodeje cukru.
V případě uskladnění v členských státech jiných než je ten, který Komisi odesílá sdělení, tento členský stát informuje dotyčné členské státy do konce následujícího měsíce o množstvích skladovaných na jejich území a příslušných místech uskladnění.
Každý členský stát sdělí Komisi do konce druhého následujícího měsíce celkové množství cukru uskladněného na konci každého měsíce podniky uvedenými v odstavci 1, rozepsané podle druhů cukru uvedených v odst. 1 druhém pododstavci.
Ve sdělení týkajícím se stavu zásob ke dni 30. června se však rozepíše každý druh skladovaného cukru podle členského státu uskladnění.
Pokud není přesně stanoven druh cukru uskladněného mimo členský stát produkce, pak se tento cukr považuje za cukr kvóty A a kvóty B.
Do 31. srpna 2003 sdělí členské státy údaje o stavu zásob cukru ke dni 30. června 2002 a 30. června 2003, stanovené a rozepsané podle členských států uskladnění a druhu cukru v souladu s odstavcem 1.
3. Každý podnik, kterému byla přidělena kvóta na produkci isoglukózy nebo inulinového sirupu, sdělí do 1. srpna příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila produkce, množství isoglukózy nebo inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr, která vlastní a která byla uskladněna na konci předcházejícího hospodářského roku ve volném oběhu na území Společenství, rozepsaná na:
- isoglukózu nebo inulinový sirup vyrobené tímto podnikem v rámci kvót A a B,
- isoglukózu C nebo inulinový sirup C a
- ostatní.
Do 1. září sdělí každý členský stát Komisi množství isoglukózy a inulinového sirupu uskladněná na konci předcházejícího hospodářského roku, rozepsaná způsobem stanoveným v prvním pododstavci.
Článek 4c
1. Podniky vyrábějící cukr C sdělí do konce každého měsíce příslušným orgánům členského státu, v kterých byl uvedený cukr vyroben, množství cukru C, která vyvezly během předcházejícího měsíce.
Tato množství se rozepíší podle členského stát vývozu.
Členské státy sdělí Komisi do konce druhého následujícího měsíce měsíční množství cukru C, které vyvezly podniky uvedené v prvním pododstavci, rozepsané způsobem stanoveným v prvním pododstavci.
Na základě dokladů o vývozu uvedených v článku 2 nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 [6] členské státy sdělí do 15. května Komisi množství cukru C, které v každém měsíci předcházejícího hospodářského roku vyvezly podniky uvedené v prvním pododstavci a které rozepíší způsobem stanoveným v uvedeném nařízení.
2. Podniky, které v době do 1. srpna 2003 vyráběly cukr C během jednoho nebo obou z hospodářských roků 2001/02 a 2002/03, sdělí příslušným orgánům členského státu, v kterém byl cukr C vyroben, množství cukru C vyvezená během hospodářského roku 2002/03 a rozepsaná podle členského státu vývozu.
Do 5. září 2003 členské státy sdělí Komisi množství cukru C, která podniky uvedené v pododstavci 2 vyvezly během hospodářského roku 2002/2003 a rozepíší je způsobem stanoveným v uvedeném nařízení."
3. Čl. 6 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Množství převzaté pro spotřebu ve Společenství, které má být zjištěno podle čl. 15 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, se stanoví na základě součtu množství cukru a sirupu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až d) tohoto nařízení a isoglukózy a inulinového sirupu vyjádřených jako bílý cukr:
a) uskladněných na začátku hospodářského roku;
b) vyrobených v rámci kvót A a B;
c) dovezených v nezměněném stavu;
d) obsažených v dovezených zpracovaných produktech;
Od součtu uvedeného v prvním pododstavci se odečtou množství cukru, isoglukózy a inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr:
a) vyvezená v nezměněném stavu;
b) obsažená ve vyvezených zpracovaných produktech;
c) uskladněná na konci hospodářského roku;
d) pro která byla vydána osvědčení o produkční náhradě podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001.
Množství uvedená v prvním pododstavci písm. c) a d) a v druhém pododstavci písm. a) a b) se získávají z databází Eurostatu a v případě, že údaje za určitý hospodářský rok jsou neúplné, jde o množství za posledních 12 měsíců, jejichž údaje jsou k dispozici.
Množství vyprodukovaná v režimu aktivního zušlechťovacího styku se nezapočítávají.
Množství uvedená v prvním pododstavci písm. c) a v druhém pododstavci písm. a) se týkají množství určených pro Kanárské ostrovy, Madeiru a Azory podle čl. 1 odst. 1a nařízení (EHS) č. 2670/81.
Množství cukru, isoglukózy a inulinového sirupu obsažená v produktech uvedených v prvním pododstavci písm. d) a v druhém pododstavci písm. b) se stanoví na základě průměrných hodnot obsahu cukru stanovených pro dotyčné produkty a na základě údajů Eurostatu.
Množství uvedená v druhém pododstavci písm. a) nezahrnují cukr C, isoglukózu C, inulinový sirup C ani potravinovou pomoc."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1142/2003
ze dne 27. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2125/95, pokud jde o celní kvótu pro konzervované houby rodu Agaricus přidělenou Bulharsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2125/95 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 225/2003 [4] byla otevřena celní kvóta pro konzervované houby a byla přijata opatření pro správu této kvóty.
(2) Rozhodnutím Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [5], byla schválena ustanovení týkající se dovozu některých zemědělských produktů pocházejících z Bulharska do Společenství.
(3) Tato ustanovení vstoupila v platnost dnem 1. června 2003.
(4) Rozdělení kvót pro konzervované houby rodu Agaricus kódů KN , 07115100 a 2003102020031030 pocházející z Bulharska, které je stanoveno v příloze I nařízení (ES) č. 2125/95, je proto třeba změnit.
(5) Nařízení (ES) č. 2125/95 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 2125/95 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Celní kvóty pro konzervované houby rodu Agaricus kódů KN 07115100, 20031020 a20031030 a uvedené v příloze I se otevírají za podmínek uvedených v tomto nařízení.
2. Sazba valorického cla se stanoví ve výši 12 % pro produkty kódu KN 07115100 (pořadové č 09.4062) a 23 % pro produkty kódů KN 20031020 a 20031030 (pořadové č 09.4063) U výše uvedených produktů pocházejících z Rumunska (pořadové č.
09.4726) se použije jednotná sazba ve výši 8,4 % a u výše uvedených produktů pocházejících z Bulharska (pořadové č. 09.4725) se neuplatní žádné clo."
Článek 2
Příloha I nařízení (ES) č. 2125/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1144/2003
ze dne 27. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1279/98, č. 1128/1999 a č. 1247/1999, pokud jde o některé celní kvóty pro živý skot a produkty z hovězího a telecího masa pocházející ze Slovenské republiky, Bulharské republiky a Polské republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 2003/299/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Slovenskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [3], byly stanoveny nové koncese pro dovoz některých živých zvířat a produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót, které byly na základě této dohody otevřeny a které jsou použitelné od 1. května 2003.
(2) V rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [4], byly stanoveny nové koncese týkající pro dovoz některých živých zvířat a produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót, které byly na základě této dohody otevřeny a které jsou použitelné od 1. června 2003.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními Rady (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000 a (ES) č. 1408/2002 a rozhodnutími Rady 2003/18/ES a 2003/263/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Maďarsko, Rumunsko a Polsko [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 673/2003 [6], nařízení Komise (ES) č. 1128/1999 ze dne 28. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu telat o hmotnosti nejvýše 80 kg pocházejících ze třetích zemí [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 673/2003, a nařízení Komise (ES) č. 1247/99 ze dne 16. června 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 673/2003, by proto měla být změněna.
(4) Rozhodnutím Rady 2003/298/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Českou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [9], a rozhodnutím Rady 2003/285/ES ze dne 18. března 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [10], byla zrušena nařízení Rady (ES) č. 2433/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Českou republikou [11], a nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a kterým se upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem [12]. V nařízení (ES) č. 1279/98 je tudíž třeba nahradit odkazy na tato nařízení.
(5) S cílem zajistit pravidelný dovoz stanovených množství nařízení (ES) č. 1279/1998 stanovilo, že žádosti o dovozní licence mají být podávány čtvrtletně; ačkoli je tento cíl stále naplňován, zkušenost ukázala, že je třeba, aby žádosti o dovozní licence byly podávány v intervalu šesti měsíců a aby současně s tím byla příslušným způsobem prodloužena doba platnosti dovozních licencí.
Nařízení je proto třeba podle toho změnit s účinkem od 1. července 2003.
(6) Rozhodnutí 2003/299/ES stanoví nové koncese od 1. května 2003 a rozhodnutí 2003/286/ES stanoví nové koncese od 1. června 2003.
Je proto třeba přijmout opatření k zajištění zpětné použitelnost těchto koncesí.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1279/98 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené rozhodnutími Rady 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polskou republiku a Maďarskou republiku" ;
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených rozhodnutími Rady 2003/286/ES [13], 2003/298/ES [14], 2003/299/ES [15], 2003/18/ES [16], 2003/263/ES [17] a 2003/285/ES [18] pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polskou republiku a Maďarskou republiku, se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Množství podle článku 1 jsou na každé období uvedené v příloze I rozdělena takto:
- 50 % na období od 1. července do 30. prosince,
- 50 % na období od 1. ledna do 30. června.
Pokud jsou množství, pro která jsou podány žádosti o dovozní licence v prvním období podle prvního pododstavce, nižší než množství dostupná, jsou zbývající množství přidána k množstvím dostupným pro druhé období."
4. V čl. 3 odst. 1 písm. c) se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Skupinou produktů ve smyslu písmene c) se rozumějí:
- buď produkty kódů KN 0201 nebo 0202 pocházející z některé ze zemí uvedených v příloze I, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 02102010, 02102090 pocházející ze Slovenské republiky a Maďarska a 02109951, 02109959 nebo 02109990 pocházející z Maďarska, nebo
- produkty kódů KN 02061095, 02062991, 021020 nebo 02109951 pocházející z Rumunska, nebo
- produkty kódů KN 16025010 pocházející z Polska, nebo
- produkty kódů KN 160250 pocházející ze Slovenské republiky a Rumunska."
5. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou platné 180 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [*] Úř. věst. L 152, 24.6.2000, s. 1., naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003. Platnost licencí však končí 30. června následujícího po dni jejich vydání."
6. Příloha I se mění takto:
- u pořadového čísla 09.4824 se ve sloupci "Popis" v poslední odrážce doplňuje poznámka pod čarou č. 1, která zní:
"Koeficient pro převod na čerstvé maso = 2,14 za předpokladu, že obsah masa je < 60 %.",
- u pořadového čísla 09.4624 se údaj "20" ve sloupci "Použitelná celní sazba" nahrazuje slovy "osvobozeno",
- u pořadového čísla 09.4651 se údaj "20" ve sloupci "Použitelná celní sazba" nahrazuje slovy "osvobozeno",
- do přílohy I se vkládají tyto kvóty:
Slovensko _BAR_ 09.4644 _BAR_ 0206109502062991021020 _BAR_ hovězí maso (droby) _BAR_ osvobozeno _BAR_ 500 _BAR_ 1000 _BAR_ 0 _BAR_
Článek 2
V článku 2 nařízení (ES) č. 1128/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Bulharska, Maďarska a Rumunska,
- zrušuje pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 3
V článku 1 nařízení (ES) č. 1247/1999 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Bulharska, Maďarska a Rumunska,
- zrušuje pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 5 se použijí ode dne 1. července 2003.
Ustanovení čl. 1 odst. 4 se použije ode dne 1. května 2003.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 se použije:
- ode dne 1. dubna 2003 v případě pořadového čísla 09.4824,
- ode dne 1. května 2003 v případě pořadových čísel 09.4624, 09.4644 a 09.4648,
- ode dne 1. června 2003 v případě pořadového čísla 09.4651.
Články 2 a 3 se použijí ode dne 1. června 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1146/2003
ze dne 27. června 2003
o otevření a správě dovozní celní kvóty pro zmrazené hovězí maso určené ke zpracování (od 1. července 2003 do 30. června 2004)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam CXL Světové obchodní organizace požaduje, aby Komise otevřela roční dovozní celní kvótu 50700 tun zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro kvótový rok 2003/2004, který začíná dnem 1. července 2003.
(2) Dovoz zmrazeného hovězího masa v rámci celní kvóty podléhá dovozním clům a podmínkám stanoveným pod pořadovým číslem 13 přílohy 7 třetí části přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2176/2002 [4]. Rozdělení celní kvóty mezi dva výše uvedené režimy je třeba provést s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při podobných dovozech v minulosti.
(3) Aby se zabránilo spekulacím, přístup ke kvótě by měl být povolen pouze aktivním zpracovatelům provádějícím zpracování ve zpracovatelském zařízení schváleném v souladu s článkem 8 směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [6].
(4) Dovozy do Společenství v rámci celní kvóty podléhají předložení dovozní licence v souladu s čl. 29 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1254/1999. Musí existovat možnost vydávat licence po přidělení dovozních práv na základě žádostí oprávněných zpracovatelů. Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 325/2003 [8], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 852/2003 [10], se použijí na dovozní licence vydané podle tohoto nařízení.
(5) Aby se předešlo spekulacím, dovozní licence by měly být vydávány zpracovatelům výhradně na množství, pro která jim byla přidělena dovozní práva.
Mimoto by ze stejných důvodů měla být společně s žádostí o dovozní práva složena jistota.
Žádost o dovozní licenci odpovídající přiděleným dovozním právům musí být zásadním požadavkem ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
(6) Za účelem úplného využití množství stanovených kvótou je třeba určit termín pro podání žádostí o dovozní licence a stanovit ustanovení týkající se dalšího přidělení množství, jež nejsou pokryta žádostmi o licence podanými do zmíněného data.
Vzhledem k získaným zkušenostem je třeba toto přidělení omezit na zpracovatele, kteří použili všechna svá dovozní práva jim původně přidělená na dovozní licence.
(7) Použití dané celní kvóty vyžaduje přísný dohled nad dovozy a účinné kontroly jejich použití a místa určení.
Zpracování by proto mělo být povoleno pouze v zařízení uvedeném v dovozní licenci.
(8) Je třeba stanovit složení jistoty, aby se zajistilo, že dovezené maso se použije podle specifikací celní kvóty.
Výši jistoty je třeba určit s přihlédnutím k rozdílu mezi cly platnými v rámci a nad rámec kvóty.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní celní kvóta 50700 tun přepočítaných na ekvivalent nevykostěného zmrazeného hovězího masa kódů KN 02022030, 02023010, 02023050, 02023090 nebo 02062991 a určeného ke zpracování ve Společenství (dále jen "kvóta") se otevírá pro období od 1. července 2003 do 30. června 2004 za podmínek stanovených tímto nařízením.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se "výrobek A" definuje jako zpracovaný výrobek kódů KN 160210, 16025031, 16025039 nebo 16025080, neobsahující jiné maso než maso skotu s poměrem kolagen/bílkovina nepřesahujícím 0,45 a obsahující nejméně 20 % hmotnostních libového masa s vyloučením drobů a tuku, přičemž maso a rosol tvoří nejméně 85 % celkové čisté hmotnosti.
Obsahem kolagenu se rozumí obsah hydroxyprolinu vynásobený faktorem 8.
Obsah hydroxyprolinu se určí metodou ISO 3496-1994.
Obsah libového hovězího masa s vyloučením tuku se určí v souladu s postupem stanoveným v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2429/86 [13].
Droby zahrnují: hlavu a jejich části (včetně uší), nohy, ocas, srdce, vemeno, játra, ledviny, brzlík, slinivku, mozek, plíce, jícen, žaludeční sliznice, slezinu, jazyk, podkožní tuk, míchu, poživatelnou kůži, pohlavní orgány (tj. dělohu, vaječníky a varlata), štítnou žlázu, podvěsek mozkový.
Výrobek musí být podroben tepelnému ošetření dostačujícímu k zajištění koagulace bílkovin masa v celém výrobku, který nesmí vykazovat žádné stopy narůžovělé tekutiny na řezné ploše, je-li výrobek rozříznut podélně v jeho nejširší části.
2. Pro účely tohoto nařízení se "výrobek B" definuje jako zpracovaný výrobek obsahující hovězí maso, jiný než
a) výrobky popsané v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1254/1999 nebo
b) výrobky uvedené v odstavci 1.
Avšak zpracovaný výrobek kódu KN 02102090, který byl usušen nebo vyuzen, takže barva a konzistence čerstvého masa úplně zmizela, s poměrem voda/bílkovina nepřesahujícím 3,2 se považuje za výrobek B.
Článek 3
1. Celkové množství uvedené v článku 1 se rozdělí na dvě části:
a) 40000 tun zmrazeného hovězího masa určeného pro výrobu výrobků A,
b) 10700 tun zmrazeného hovězího masa určeného pro výrobu výrobků B.
2. Kvóta musí být označena těmito pořadovými čísly:
- 09.4057 pro množství uvedené v odst. 1 písm. a),
- 09.4058 pro množství uvedené v odst. 1 písm. b).
3. Dovozní cla vztahující se na zmrazené hovězí maso v rámci kvóty jsou stanovena pod pořadovým číslem 13 přílohy 7 třetí části přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87.
Článek 4
1. K přidělení kvóty mohou být oprávněna pouze zpracovatelská zařízení schválená podle čl. 8 směrnice 77/99/EHS, která byla od 1. července 2002 alespoň jednou činná ve výrobě zpracovaných výrobků obsahujících hovězí maso.
Žádost o dovozní práva musí být podána zařízením nebo jménem zařízení splňujícího tyto podmínky.
Pro každé množství uvedené v čl. 3 odst. 1 může být od každého schváleného zpracovatelského zařízení přijata pouze jedna žádost o dovozní práva, která nepřesahují 10 % dostupného množství.
Žádosti o dovozní práva mohou být podány pouze ve členském státě, ve kterém je zpracovatel registrován jako plátce DPH.
2. Společně s žádostí o dovozní práva musí být složena jistota ve výši 6 EUR na 100 kg.
3. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o tom, co představuje přijatelný písemný důkaz o dodržení podmínek stanovených v odstavcích 1 a 2.
Tento důkaz se předloží společně s žádostí o dovozní práva.
Článek 5
1. Každá žádost o dovozní práva na výrobu výrobků A nebo výrobků B musí být vyjádřena jako ekvivalent nevykostěného masa.
Pro účely tohoto odstavce se 100 kilogramů nevykostěného masa rovná 77 kilogramům vykostěného masa.
2. Každá žádost vztahující se buď k výrobkům A nebo výrobkům B musí být příslušnému orgánu doručena nejpozději do 4. července 2003, 13.00 hodin bruselského času.
3. Členské státy předají Komisi do 11. července 2003 seznam žadatelů a množství, o něž bylo zažádáno v rámci každé z obou kategorií, společně s čísly schválení dotyčných zpracovatelských zařízení.
Všechna sdělení včetně nulových se zašlou faxem, přičemž se k tomu použijí formuláře uvedené v přílohách I a II.
4. Komise co možná nejdříve rozhodne, v jakém rozsahu se žádosti přijímají, v případě nutnosti stanovením procenta požadovaného množství.
Článek 6
1. Každý dovoz zmrazeného hovězího masa, pro který byla přidělena dovozní práva podle čl. 5 odst. 4, podléhá předložení dovozní licence.
2. Pokud jde jistotu uvedenou v čl. 4 odst. 2, musí být žádost o dovozní licenci odpovídající přiděleným dovozním právům zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Jestliže při provádění čl. 5 odst. 4 Komise stanoví koeficient snížení, musí být jistota složená na vyžádaná dovozní práva převyšující přidělená dovozní práva uvolněna.
3. V rámci přidělených dovozních práv může zpracovatel požádat o dovozní licence nejpozději do 20. února 2004.
4. Dovozní práva přidělená zpracovatelům opravňují tyto zpracovatele žádat o dovozní licence na množství rovnocenná přiděleným množstvím.
Žádosti o licence mohou být podávány pouze:
a) v členském státě, ve kterém byla žádost o dovozní práva podána, a
b) zpracovatelem nebo jménem zpracovatele, kterému byla dovozní práva přidělena.
5. Jistota se složí u příslušného orgánu v době dovozu, čímž se zajistí, že zpracovatel, jemuž byla přidělena dovozní práva, zpracuje ve svém zařízení uvedeném v žádosti o licenci celé množství dovezeného masa na požadované hotové výrobky do tří měsíců ode dne dovozu.
Částky jistoty jsou stanoveny v příloze III.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95 se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení.
Článek 8
1. Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 zemi původu,
b) v kolonce 16 jeden z příslušných kódů KN,
c) v kolonce 20 alespoň jeden z těchto údajů:
- Certificado válido en … (Estado miembro expedidor)/carne destinada a la transformación… [productos A] [productos B] (táchese lo que no proceda) en … (designación exacta y número de registro del establecimiento en el que vaya a procederse a la transformación)/Reglamento (CE) no 1146/2003.
- Licens gyldig i… (udstedende medlemsstat)/Kød bestemt til forarbejdning til [A-produkter] [B-produkter] (det ikke gældende overstreges) i… (nøjagtig betegnelse for den virksomhed, hvor forarbejdningen sker)/Forordning (EF) nr.
1146/2003.
- In… (ausstellender Mitgliedstaat) gültige Lizenz/Fleisch für die Verarbeitung zu [A-Erzeugnissen] [B-Erzeugnissen] (Nichtzutreffendes bitte streichen) in… (genaue Bezeichnung des Betriebs, in dem die Verarbeitung erfolgen soll)/Verordnung (EG) Nr. 1146/2003.
- Η άδεια ισχύει… (κράτος μέλος έκδοσης)/Κρέας που προορίζεται για μεταποίηση…[προϊόντα Α] [προϊόντα Β] (διαγράφεται η περιττή ένδειξη)… (ακριβής περιγραφή και αριθμός έγκρισης της εγκατάστασης όπου πρόκειται να πραγματοποιηθεί η μεταποίηση)/Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1146/2003.
- Licence valid in … (issuing Member State)/Meat intended for processing … [A-products] [B-products] (delete as appropriate) at … (exact designation and approval No of the establishment where the processing is to take place)/Regulation (EC) No 1146/2003.
- Certificat valable … (État membre émetteur)/Viande destinée à la transformation de … [produits A] [produits B] (rayer la mention inutile) dans … (désignation exacte et numéro d'agrément de l'établissement dans lequel la transformation doit avoir lieu)/Règlement (CE) no 1146/2003.
- Titolo valido in … (Stato membro di rilascio)/Carni destinate alla trasformazione … [prodotti A] [prodotti B] (depennare la voce inutile) presso … (esatta designazione e numero di riconoscimento dello stabilimento nel quale è prevista la trasformazione)/Regolamento (CE) n. 1146/2003.
- Certificaat geldig in … (lidstaat van afgifte)/Vlees bestemd voor verwerking tot [A-producten] [B-producten] (doorhalen wat niet van toepassing is) in … (nauwkeurige aanduiding en toelatingsnummer van het bedrijf waar de verwerking zal plaatsvinden)/Verordening (EG) nr.
1146/2003.
- Certificado válido em… (Estado-Membro emissor)/carne destinada à transformação… [produtos A] [produtos B] (riscar oque não interessa) em… (designação exacta e número de aprovação do estabelecimento em que a transformação será efectuada)/Regulamento (CE) n.o 1146/2003.
- Todistus on voimassa… (myöntäjäjäsenvaltio) / Liha on tarkoitettu [A-luokan tuotteet] [B-luokan tuotteet] (tarpeeton poistettava) jalostukseen…:ssa (tarkka ilmoitus laitoksesta, jossa jalostus suoritetaan, hyväksyntänumero mukaan lukien)/Asetus (EY) N:o 1146/2003.
- Licensen är giltig i… (utfärdande medlemsstat)/Kött avsett för bearbetning… [A-produkter] [B-produkter] (stryk det som inte gäller) vid… (exakt angivelse av och godkännandenummer för anläggningen där bearbetningen skall ske)/Förordning (EG) nr.
1146/2003.
2. Dovozní licence jsou platné po dobu 120 dnů ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000. Žádná licence však není platná po 30. červnu 2004.
3. Při provádění čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se za všechna množství dovezená nad rámec množství uvedených v dovozní licenci vybere plné clo podle společného celního sazebníku, použitelné v den propuštění do volného oběhu.
Článek 9
1. Množství, na která nebyly podány žádosti o dovozní práva do termínu uvedeného v čl. 5 odst. 2, a množství, na která nebyly podány žádosti o dovozní licenci do 20. února 2004, budou předmětem nového přidělení dovozních práv.
Za tímto účelem zašlou členské státy do 27. února 2004 Komisi údaje o množstvích, na která nedošly žádné žádosti.
2. Komise co možná nejdříve rozhodne o rozdělení množství uvedených v odstavci 1 mezi výrobky A a výrobky B. Přitom je možné vzít v úvahu skutečné využívání dovozních práv přidělených podle čl.
5 odst. 4 v rámci každé z obou kategorií.
3. Přidělení zbývajících množství se omezí pouze na zpracovatele, kteří požádali o dovozní licence vztahující se ke všem dovozním právům uděleným jim podle čl. 5 odst. 4.
4. Články 4 až 8 se použijí na dovoz zbývajících množství.
V takovém případě je však datem pro doručení žádosti uvedeným v čl. 5 odst. 2 19. březen 2004 a datem sdělení uvedeným v čl. 5 odst. 3 den 26. března 2004.
Článek 10
Členské státy zřídí systém fyzických kontrol a kontrol dokladů, který zajistí, aby všechno maso do tří měsíců ode dne dovozu bylo zpracováno ve schváleném zpracovatelském zařízení a na kategorii výrobku uvedeného v dotyčné dovozní licenci.
Systém musí zahrnovat fyzické kontroly množství a jakosti na počátku zpracování, během zpracování a po ukončení zpracování.
Za tímto účelem musí být zpracovatelé schopni kdykoliv prokázat totožnost a použití dovezeného masa na základě příslušných výrobních záznamů.
Při technické kontrole výrobní metody prováděné příslušným orgánem je možné v nezbytné míře přihlédnout ke ztrátám při odkapávání a úpravě masa.
Aby mohla být prověřena jakost hotového výrobku a zjištěna jeho shoda s recepturou výrobce na složení výrobku, členské státy odebírají reprezentativní vzorky a uvedené výrobky podrobují analýze.
Náklady na tyto úkony nese dotyčný zpracovatel.
Článek 11
1. Jistota uvedená v čl. 6 odst. 5 se uvolní v poměru k množství, pro které byl příslušnému orgánu do sedmi měsíců poskytnut uspokojivý důkaz, že všechno dovezené maso nebo jeho část byla v označeném zařízení zpracována na příslušné výrobky do tří měsíců od data dovozu.
Pokud však došlo ke zpracování po výše uvedené tříměsíční lhůtě, uvolní se jistota snížená o 15 % a o další 2 % ze zbývající částky za každý den, o který byla lhůta překročena.
Jestliže je důkaz o zpracování zajištěn ve shora uvedené lhůtě sedmi měsíců a předložen do 18 měsíců po uplynutí těchto sedmi měsíců, propadlá jistota se vrátí po odečtení 15 % z částky jistoty.
2. Neuvolněná částka jistoty podle čl. 6 odst. 5 propadá a zadrží se jako clo.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1157/2003
ze dne 30. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se stanoví odchylky od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2535/2001 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 787/2003 [4] mimo jiné stanoví prováděcí pravidla k dovozním režimům v odvětví mléka a mléčných výrobků, které byly stanoveny v evropských dohodách mezi Společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a některými zeměmi střední a východní Evropy na straně druhé.
Za účelem provádění koncesí stanovených v rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [5], je třeba otevřít nové dovozní celní kvóty nebo zvýšit některé stávající celní kvóty.
(2) Rozhodnutí Rady 2003/285/ES [6], kterým byl schválen protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi dotčenými stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích, zrušilo nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 [7].
Je tudíž třeba nahradit odkazy na uvedené nařízení v nařízení (ES) č. 2535/2001.
(3) Rozhodnutí Rady 2003/465/ES ze dne 16. června 2003 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím týkající se některých zemědělských produktů [8] stanoví mimo jiné změny celních kvót pro sýry dovážené do Společenství.
Dohoda se také týká nahrazení metody řízení těchto kvót, která je v současnosti založena na vydávání osvědčení IMA 1 podle hlavy II kapitoly III nařízení (ES) č. 2535/2001, metodou řízení pouze na základě dovozní licence stanovené v hlavě II kapitole I uvedeného nařízení.
(4) Údaje týkající se vydávajícího subjektu pro Kanadu, uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 2535/2001, je třeba aktualizovat.
(5) V důsledku toho je nezbytné změnit nařízení (ES) č. 2535/2001.
(6) Čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že žádosti o licence lze podat pouze během prvních deseti dnů každého půlročního období. Má-li se umožnit správné provádění tohoto nařízení a zajistit, aby všechny dotyčné hospodářské subjekty měly deset dnů na podání žádostí na druhou polovinu roku 2003, je třeba stanovit odchylku od výše uvedeného článku.
(7) Článek 7 nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že žadatel o dovozní licence musí být předem schválen příslušným orgánem členského státu, v němž je usazen.
Pro hospodářské subjekty, kteří chtějí mít v období od 1. července 2003 do 31. prosince 2003 přístup ke kvótám stanoveným v dohodě s Norskem, je třeba stanovit odchylku od uvedeného článku a od článku 11.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) kvót stanovených v nařízeních Rady (ES) č. 2475/2000 [9], (ES) č. 1151/2002 [10], (ES) č. 1361/2002 [11], (ES) č. 1362/2002 [12] a v rozhodnutích Rady 2003/18/ES [13], 2003/263/ES [14], 2003/285/ES [15], 2003/286/ES [16], 2003/298/ES [17] a 2003/299/ES [18];";
b) vkládá se nové písmeno h), které zní:
"h) kvót stanovených v rozhodnutí Rady 2003/465/ES [*] Úř. věst. L 156, 25.6.2003, s. 48.."
2. V čl. 13 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "V případě kvót uvedených v čl. 5 písm. c), d), e), g) a h se však žádost o licenci vztahuje nejméně na deset tun a nejvýše na množství stanovené na každé období v souladu s článkem 6."
3. V článku 19 se odstavec 1 mění takto:
a) návětí se nahrazuje tímto:
"Snížená celní sazba se použije pouze na základě předložení prohlášení o propuštění do volného oběhu, k němuž se přiloží dovozní licence, a u níže uvedených dovozů doklad o původu vystavený na základě těchto listin:"
b) doplňuje se nové písmeno h), které zní:
"h) pravidel uvedených v bodě 10 dohody s Norskem."
4. Článek 24 se mění takto:
a) v odstavci 1 se zrušuje písmeno b);
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Použitelná cla a v případě dovozu uvedeného v odst. 1 písm. a) maximální roční množství, jež lze dovézt, jakož i rok dovozu jsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení."
5. Příloha I se mění takto:
a) v části I.B se bod 6 nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
b) znění přílohy II tohoto nařízení se doplňuje jako část H.
6. V příloze III se zrušuje část B.
7. V příloze XI se zrušují části G a H.
8. Příloha XII se mění takto:
a) údaje týkající se místa usazení v případě Kanady se nahrazují tímto:
"Building 55, NCC Driveway Central Experimental Farm 960 Carling Avenue Ottawa, Ontario K1A OZ2 Telefon: 1(613) 792-2000 Fax: 1 (613) 792-2009"
b) údaje týkající se Norska se zrušují.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001, v případě kvót otevřených dne 1. července 2003 a uvedených v příloze I části B bodu 6 a v příloze I části H se žádosti o dovozní licence podávají během prvních deseti dnů následujících po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Odchylně od článku 7 nařízení (ES) č. 2535/2001, stanovené schválení se nevyžaduje pro období od 1. července do 31. prosince 2003 v případě kvót otevřených dne 1. července 2003 a uvedených v příloze I části H uvedeného nařízení.
3. Pro období uvedené v odstavci 2 a odchylně od článku 11 nařízení (ES) č. 2535/2001 se žádosti o licence na kvóty uvedené ve výše zmíněném odstavci 2 podávají v členském státě, v němž je žadatel usazen.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1158/2003
ze dne 30. června 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví odvozené intervenční ceny bílého cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 stanoví pro hospodářské roky 2001/02 až 2005/2006 intervenční cenu bílého cukru pro nedeficitní oblasti ve výši 63,19 EUR za 100 kilogramů.
(2) Čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že odvozené intervenční ceny bílého cukru se stanoví každý rok pro každou z deficitních oblastí. Při stanovování těchto cen je třeba brát v úvahu regionální rozdíly v ceně cukru, které lze v případě normální sklizně a při volném pohybu cukru očekávat, a to na základě přirozených podmínek tvorby tržních cen a s ohledem na dosavadní zkušenosti a náklady na dopravu cukru z přebytkových oblastí do oblastí deficitních.
(3) Má-li být zjištěna deficitní situace určité oblasti, je třeba provést odhady založené na údajích sdělených členskými státy, jež se týkají jak běžného hospodářského roku, pokud jde o vývoj spotřeby, tak i výhledů pro příští hospodářský rok, pokud jde o vývoj disponibilní produkce.
V důsledku toho lze oblast uznat za deficitní pouze tehdy, pokud tyto odhady jasně ukáží, že deficit nastane.
(4) S ohledem na výše uvedené lze předpokládat, že deficitními oblastmi budou produkční oblasti ve Španělsku, Irsku a Spojeném království, Itálii, Portugalsku a Finsku.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro deficitní oblasti Společenství se odvozená intervenční cena bílého cukru pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví ve výši:
a) 64,88 EUR za 100 kilogramů pro všechny oblasti ve Španělsku;
b) 64,65 EUR za 100 kilogramů pro všechny oblasti
Nařízení Komise (ES) č. 1160/2003
ze dne 30. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v Evropských dohodách s Bulharskem, Českou republikou, Slovenskem, Rumunskem, Polskem a Maďarskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/286/ES ze dne 8. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [1], a zejména s ohledem na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/298/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Českou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [2], a zejména s ohledem na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/299/ES ze dne 14. dubna 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Slovenskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [3], a zejména s ohledem na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/18/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [4], a zejména s ohledem na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/263/ES ze dne 27. března 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Polskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [5], a zejména s ohledem na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/285/ES ze dne 18. března 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [6], a zejména s ohledem na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutími 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES se zrušují nařízení (ES) č. 2290/2000 [7], (ES) č. 2433/2000 [8], (ES) č. 2434/2000 [9], (ES) č. 2435/2000 [10], (ES) č. 2851/2000 [11] a (ES) č. 1408/2002 [12], přičemž posledně uvedeným nařízením bylo dříve zrušeno nařízení (ES) č. 1727/2000 [13].
(2) V důsledku zrušení nařízení (ES) č. 2292/2000, 2433/2000, 2434/2000, 2435/2000, 2851/2000 a 1727/2000 je třeba zrušit odkazy na tyto akty v nařízení Komise (ES) č. 1898/97 [14], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1877/2002 [15].
(3) Pro roční období začínající dnem 1. července je třeba v souladu s ustanoveními o produktech z vepřového masa stanovenými v rozhodnutích 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES upravit též nařízení (ES) č. 1898/97.
(4) Nařízení (ES) č. 1898/97 je tudíž třeba změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1898/97 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Při každém dovozu produktů spadajících do skupin 1, 2, 3, 4, H1, 7, 8, 9, T1, T2, T3, S1, S2, B1, 15, 16 a 17 uvedených v příloze I tohoto nařízení, uskutečněném podle režimu stanoveného v rozhodnutích 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES musí být předložena dovozní licence."
2. Příloha I nařízení (ES) č. 1898/97 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1174/2003
ze dne 1. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 20/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní režimy zásobování nejvzdálenějších regionů zavedená nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican)1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1922/20022, a zejména na čl. 3 odst. 5 třetí pododstavec, čl. 3 odst. 6 a článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 20 nařízení Komise (ES) č. 20/20023, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1215/20024, byly zjištěny určité nepřesné odkazy v ustanoveních o zpětném vývozu nezpracovaných nebo na místě zabalených produktů.
(2) Příloha nařízení (ES) č. 20/2002 stanoví maximální množství zpracovaných produktů, které mohou být ročně vyvezeny nebo zasílány z Kanárských ostrovů v souvislosti s tradičními vývozy a zásilkami. Některé kódy KN produktů uvedených v této příloze je třeba změnit, aby odpovídaly definicím podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku5, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2176/20026. Z důvodů přehlednosti by měla být nahrazena celá příloha nařízení (ES) č. 20/2002.
(3) Nařízení (ES) č. 20/2002 je proto třeba pozměnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 20/2002 se mění takto:
1. V článku 20
a) se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) pro produkty podle písmena b) nelze poskytnout vývozní náhradu;"
b) se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) pro produkty podle písmena d) lze poskytnout vývozní náhradu;"
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1175/2003
ze dne 1. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína, a nařízení (ES) č. 2805/95, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 63 a 64 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nedávno byly uzavřeny obchodní dohody mezi Evropskou unií a Českou republikou [3] a mezi Evropskou unií a Slovenskou republikou [4], kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót některé zemědělské produkty a úplná liberalizace obchodu s ostatními zemědělskými produkty.
V odvětví vína je jednou z koncesí zrušení náhrad od 1. června 2003.
(2) Orgány České republiky a Slovenské republiky se zavázaly, že do svých zemí povolí pouze dovoz produktů Společenství, na něž se vztahují obchodní dohody a pro které nebyly poskytnuty žádné náhrady. Za tímto účelem by měl být změněn čl. 9 odst. 6 nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 715/2003 [6], a článek 1 nařízení Komise (ES) č. 2805/95 ze dne 5. prosince 1995, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2137/93 [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 715/2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Již vydané vývozní licence se stanovením náhrady předem jsou pro místo určení Česká republika a Slovenská republika platné pouze do 31. května 2003. Jistota uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 883/2001 se uvolňuje v poměru k využitému množstvím.
Článek 2
Příloha IV nařízení (ES) č. 883/2001 týkající se seznamu zemí podle oblasti určení uvedené v čl. 9 odst. 6 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Článek 3
Příloha nařízení (ES) č. 2805/95 týkající se vymezení ostatních míst určení se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1176/2003
ze dne 1. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1019/2002 o obchodních normách pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 12 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1964/2002 [4] stanoví, že s výjimkou článků 2, 3, 5 a 6, které se použijí ode dne 1. listopadu 2003, uvedené nařízení se použije se ode dne 1. listopadu 2002, s výjimkou produktů, které byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny etiketami v Evropském společenství nebo dovezeny do Evropského společenství a propuštěny do volného oběhu před 1. listopadem 2003 a které mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
(2) Podle čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1019/2002 se mohou uvádět pouze pozitivní atributy uvedené v příloze XII nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 796/2002 [6]. Vzhledem k velmi nízkému počtu organoleptických atributů stanovených v této příloze se však hospodářské subjekty potýkají s obtížemi při popisu organoleptických vlastností na etiketách svých olejů.
(3) Jelikož dosud neexistuje objektivní metoda, kterou by bylo možno ověřit některé organoleptické vlastnosti, které značně zvyšují hodnotu panenských olivových olejů, pokud jde o chuť a vůni (flavour), aroma a barvu, nesmějí být tyto atributy na etiketě uváděny.
Kromě toho nemohou pozitivní organoleptické atributy uvedené v příloze XII nařízení (EHS) č. 2568/91 obsáhnout celou škálu odrůd oliv nebo chutí panenských olivových olejů.
(4) S ohledem na skutečnost, že výzkum nových metod organoleptického hodnocení, jejichž cílem je rozšířit škálu pozitivních atributů panenských olivových olejů, stále pokračuje, a v zájmu toho, aby se subjektům pověřeným vypracováním nových, komplexnějších metod poskytl dostatek času pro vypracování takových metod, je třeba datum, od kterého se použije čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1019/2002 posunut o jeden rok.
(5) Nařízení (ES) č. 1019/2002 je třeba náležitě změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1019/2002 se nahrazuje tímto:
"2. Použije se ode dne 1. listopadu 2002.
Články 2 a 3, čl. 5 odst. a), b) a d) a článek 6 se použijí ode dne 1. listopadu 2003.
Článek 5 odst. c) se použije ode dne 1. listopadu 2004.
Článek 11 se použije ode dne 1. července 2002.
Produkty, které však byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny etiketami
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003
ze dne 16. června 2003
o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrhy Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro úkolů, které jí byly uloženy, zejména na zasedáních Evropské rady v Lisabonu v březnu 2000, v Nice v prosinci 2000, ve Stockholmu v březnu 2001 a v Laekenu v prosinci 2001, by Komise měla být průběžně informována o rozdělení příjmů a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení v členských státech.
(2) Nová otevřená metoda koordinace v oblasti sociálního vyloučení, jakož i strukturální ukazatele, které mají být vypracovány pro roční souhrnnou zprávu, zvyšují potřebu srovnatelných a včasných průřezových a panelových údajů o rozdělení příjmů a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení k provedení spolehlivých a relevantních srovnání mezi členskými státy.
(3) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 50/2002/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se zavádí akční program Společenství pro podporu spolupráce členských států v boji proti sociálnímu vyloučení [4], stanoví v rámci akce 1.2 oblasti 1, týkající se "rozboru sociálního vyloučení", nezbytné podmínky pro financování opatření souvisejících se sběrem a šířením srovnatelných statistik, a zejména zkvalitnění šetření a rozborů chudoby a sociálního vyloučení.
(4) Nejlepší metodou hodnocení situace v oblasti příjmů, chudoby a sociálního vyloučení je tvorba statistik Společenství pomocí harmonizovaných metod a definic.
Některé členské státy mohou potřebovat delší lhůty pro přizpůsobení svých systémů těmto harmonizovaným metodám a definicím.
(5) Uvedené statistiky je třeba každoročně aktualizovat, aby odrážely změny struktury příjmů a stupně a struktury chudoby a sociálního vyloučení.
(6) Ke zkoumání závažnějších otázek sociální oblasti, zejména nových otázek, které vyžadují zvláštní průzkum, potřebuje Komise průřezová a panelová mikrodata na úrovni domácností a jednotlivých osob.
(7) Priorita by měla být dána vypracovávání včasných a srovnatelných ročních průřezových údajů o příjmech, chudobě a sociálním vyloučení.
(8) Je třeba podporovat pružnost, pokud jde o zdroje údajů, zejména používání dosavadních vnitrostátních zdrojů údajů ze šetření nebo registrů, vypracovávání vnitrostátních plánů výběrových šetření a integraci těchto nových zdrojů do zavedených vnitrostátních statistických systémů.
(9) Nařízení Komise (ES) č. 831/2002 ze dne 17. května 2002, kterým se provádí nařízení Rady č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely [5], stanoví podmínky, za kterých je možný přístup k důvěrným údajům sdělovaným orgánu Společenství za účelem získání statistických závěrů pro vědecké účely.
(10) Vypracovávání konkrétních statistik Společenství se řídí pravidly stanovenými nařízením Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [6].
(11) Opatření nezbytná k provedení toho nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(12) Výbor pro statistické programy (VSP) byl konzultován podle článku 3 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom [8],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je vytvořit společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (dále jen "EU-SILC") zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství.
Srovnatelnost údajů za jednotlivé členské státy je základním cílem a bude zajišťována prostřednictvím vypracování metodických studií od začátku sběru údajů pro EU-SILC v úzké spolupráci členských států a Eurostatu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "statistikou Společenství" statistika definovaná v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 322/97,
b) "vypracováváním statistiky" vypracovávání definované v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 322/97,
c) "rokem šetření" rok, ve kterém byl proveden sběr údajů nebo převážná část sběru údajů pro šetření,
d) "šetřením v terénu" období, ve kterém jsou shromažďovány údaje pro šetření,
e) "referenčním obdobím" období, ke kterému se daný údaj vztahuje,
f) "domácností" samostatně žijící osoba nebo skupina osob žijících společně, které bydlí v samostatné bytové jednotce a podílejí se společně na výdajích, zejména na obstarávání základních životních potřeb,
g) "průřezovými údaji" údaje vztahující se k danému času nebo určitému období.
Průřezové údaje lze zjišťovat buď z průřezového výběrového šetření, s rotační panelovou složkou nebo bez ní, nebo z čistého panelového výběrového šetření (za podmínky, že je zaručena průřezová reprezentativnost). Tyto údaje lze kombinovat s údaji z registru (údaje o osobách, domácnostech nebo o bytových jednotkách, sestavené ze správního nebo statistického registru na úrovni jednotky),
h) "panelovými údaji" údaje na úrovni jednotlivců, které se mění v čase a které jsou sledovány pravidelně po stanovené období.
Panelové údaje mohou pocházet buď z průřezového šetření s rotační panelovou složkou, v jehož rámci jsou jednou vybrané osoby dále dotazovány, nebo z čistého panelového šetření; lze je kombinovat s údaji z registru;
i) "osobami ve výběru" osoby vybrané za účelem sestavení souboru první vlny panelu.
Mohou zahrnovat všechny členy počátečního výběrového souboru domácností (včetně jednočlenných domácností) nebo jejich reprezentativní výběrový soubor,
j) "primárními cílovými oblastmi" šetřené oblasti, ve kterých mají být sbírány údaje každý rok,
k) "sekundárními cílovými oblastmi" šetřené oblasti, ve kterých mají být sbírány údaje každý čtvrtý rok nebo méně často,
l) "hrubým příjmem" celkový peněžní i nepeněžní příjem domácnosti za vymezené "období sledování příjmů" před srážkou daně z příjmu, daně z majetku, příspěvků zaměstnanců, osob samostatně výdělečně činných a případně nezaměstnaných na povinné sociální pojištění, příspěvků zaměstnavatelů na sociální pojištění, avšak včetně přijatých transferů mezi domácnostmi,
m) "disponibilním příjmem" hrubý příjem bez daně z příjmu, daně z majetku, příspěvků zaměstnanců, osob samostatně výdělečně činných a případně nezaměstnaných na povinné sociální pojištění, příspěvků zaměstnavatelů na sociální pojištění a poskytnutých transferů mezi domácnostmi.
Článek 3
Oblast působnosti
EU-SILC zahrnuje průřezové údaje o příjmech, chudobě, sociálním vyloučení a dalších životních podmínkách, jakož i panelové údaje omezené na příjmy, práci a na omezený počet nepeněžních ukazatelů sociálního vyloučení.
Článek 4
Časový plán
1. Průřezové a panelové údaje se zpracovávají každoročně počínaje rokem 2004.
Sběr údajů se provádí v každém daném členském státě v jednotlivých letech pokud možno podle stejného časového plánu.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou Německo, Nizozemsko a Spojené království zahájit sběr ročních průřezových a panelových údajů v roce 2005.
Předpokladem však je, že tyto členské státy zašlou srovnatelné údaje za rok 2004 za společné průřezové ukazatele Evropské unie, které byly stanoveny Radou před 1. lednem 2003 v rámci otevřené metody koordinace a které lze získat nástroji EU-SILC.
3. Obdobím sledování příjmů je dvanáctiměsíční období.
Může jím být pevně stanovené dvanáctiměsíční období (např. předchozí kalendářní nebo daňový rok), nebo pohyblivé dvanáctiměsíční období (např. 12 měsíců před dotazováním), anebo období stanovené srovnatelným způsobem.
4. Použije-li se pro šetření příjmů pevně stanovené referenční období, provede se šetření v terénu během omezeného období, které je co nejbližší období sledování příjmů nebo referenčnímu období pro daňové přiznání, aby se příjmové a běžné proměnné časově co nejvíce překrývaly.
Článek 5
Charakteristiky údajů
1. Všechny údaje za domácnosti a osoby musí být možné korelovat v průřezové složce za účelem umožnění multidimenzionální analýzy na úrovni domácností a osob a zejména zkoumání nových závažnějších sociálních otázek, které vyžadují zvláštní výzkum.
Podobně musí být možné korelovat všechny údaje za domácnosti a osoby také v panelové složce.
U panelových mikrodat se nevyžaduje možnost jejich korelace s průřezovými mikrodaty.
Panelová složka zahrnuje přinejmenším čtyřleté období.
2. Aby se snížilo zatížení zpravodajských jednotek, mají vnitrostátní orgány přístup k vhodným administrativním zdrojům údajů za účelem pomoci při postupech imputace příjmů a pro přezkoušení kvality údajů podle nařízení Rady (ES) č. 322/97.
Článek 6
Požadované údaje
1. Primární cílové oblasti a odpovídající referenční období, které mají být pokryty průřezovými a panelovými složkami, jsou stanoveny v příloze I.
2. Sekundární cílové oblasti jsou každým rokem počínaje rokem 2005 zahrnuty pouze v průřezové složce.
Tyto oblasti jsou definovány postupem podle čl. 14 odst.
2. V každém roce je pokryta jedna sekundární oblast.
Článek 7
Zpravodajská jednotka
1. Referenční populací pro EU-SILC jsou všechny domácnosti a jejich současní členové, kteří mají v době sběru údajů trvalé bydliště na území daného členského státu.
2. Nejdůležitější zjišťované údaje se týkají
a) domácností, včetně údajů o velikosti a složení domácností a o základních charakteristikách jejich současných členů,
b) osob ve věku 16 a více let.
3. Zpravodajskou jednotku a způsob sběru údajů za domácnost a osoby uvádí příloha I.
Článek 8
Pravidla pro výběr a dohledávání
1. Průřezové a panelové údaje jsou založeny na vnitrostátních reprezentativních náhodných výběrových souborech.
2. Odchylně od odstavce 1 zašle Německo průřezové údaje založené na vnitrostátním reprezentativním náhodném výběrovém souboru poprvé za rok 2008.
Za rok 2005 zašle údaje, z nichž 25 % bude založeno na náhodném výběru a 75 % na kvótním výběru; tyto údaje budou postupně nahrazeny náhodným výběrem, aby bylo do roku 2008 dosaženo plně reprezentativního náhodného výběrového souboru.
Pro panelovou složku zašle Německo za rok 2006 panelové údaje, z nichž bude jedna třetina (týkajících se let 2005 a 2006) založena na náhodném výběru a dvě třetiny na kvótním výběru.
Z panelových údajů za rok 2007 (týkajících se let 2005, 2006 a 2007) bude jedna polovina založena na náhodném výběru a druhá polovina na kvótním výběru.
Po roce 2007 budou všechny panelové údaje založeny na náhodném výběru.
3. Osoby zahrnuté v panelové složce do počátečního výběrového souboru, tj. výběrové osoby, budou sledovány po dobu trvání panelu. Každá z výběrových osob, která se přestěhovala do domácnosti nacházející se na území daného členského státu, bude sledována na novém místě podle pravidel a postupů pro dohledávání, které mají být stanoveny postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 9
Velikost výběrového souboru
1. Na základě různých statistických a praktických úvah a požadavků na přesnost se u nejkritičtějších proměnných uvedených v tabulce přílohy II stanoví minimální efektivní velikost výběrového souboru.
2. Velikost výběrového souboru pro panelovou složku odpovídá u každé dvojice počtu domácností, které byly úspěšně dotazovány v prvním ze dvou po sobě jdoucích let; úspěšné dotazování předpokládá, že všichni jejich členové ve věku 16 a více let nebo přinejmenším jejich většina byli úspěšně dotazováni v obou daných letech.
3. Členské státy, které používají pro zjišťování příjmových a jiných údajů registry, mohou používat při šetření formou dotazování výběrový soubor jednotlivců namísto celých domácností.
Minimální efektivní velikostí výběrového souboru ve smyslu počtu osob ve věku 16 a více let, které mají být podrobně dotazovány, se rozumí 75 % počtů uvedených ve sloupcích 3 a 4 tabulky přílohy II, v průřezové i panelové složce.
Příjmové a jiné údaje se zjišťují také za domácnost každého vybraného respondenta a za všechny členy této domácnosti.
Článek 10
Předávání údajů
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) ve formě souborů mikrodat zpracované vážené průřezové a panelové údaje, které byly plně přezkoušeny, s imputovanými údaji o příjmech.
Členské státy předávají údaje v elektronické formě a ve vhodném technickém formátu, který se stanoví postupem podle čl. 14 odst. 2.
2. Pokud jde o průřezovou složku, předávají členské státy Komisi (Eurostatu) soubory mikrodat pro zjišťovaný rok N, a to pokud možno do 11 měsíců po skončení sběru údajů.
Pro členské státy, v nichž se sběr údajů provádí koncem roku N nebo kontinuálním šetřením anebo čerpáním údajů z registrů, platí jako lhůta pro předání mikrodat Eurostatu 30. listopad roku N + 1, a pro ostatní členské státy platí lhůta k 1. říjnu roku N + 1.
Členské státy předávají spolu se soubory mikrodat ukazatele sociální soudržnosti získané na základě průřezového výběrového souboru roku N, které budou zahrnuty do roční jarní zprávy v roce N + 2 předkládané Evropské radě.
Lhůty pro předání údajů se vztahují také na předání srovnatelných údajů pro vypracování společných průřezových ukazatelů EU za ty členské státy, které zahájí roční sběr údajů po roce 2004 podle čl. 14 odst. 2.
3. Pokud jde o panelovou složku, předávají členské státy Komisi (Eurostatu) soubory mikrodat za rok N a za předchozí léta, a to pokud možno do 15 měsíců od skončení terénní fáze šetření.
Závazným termínem pro předání mikrodat Eurostatu je konec března roku N + 2, přičemž každý rok začíná druhým rokem statistiky EU-SILC.
První předání údajů zahrnující panelově korelované údaje týkající se
- let šetření 2004 a 2005 se uskuteční v případě členských států, které zahájí roční sběr údajů v roce 2004, do konce března roku 2007,
- let šetření 2005 a 2006 se v případě členských států, které zahájí roční sběr údajů v roce 2005, uskuteční do konce března 2008.
Další předání zahrne první tři roky šetření, 2004–2006 (2005–2007), a uskuteční se do konce března 2008, popřípadě 2009.
V následujících letech budou každý rok předávány panelové údaje, které zahrnou předcházející čtyři roky šetření (v případě potřeby s úpravou předchozích vydání údajů).
Článek 11
Zveřejňování
Za průřezovou složku zveřejní Komise (Eurostat) do konce června roku N + 2 roční průřezovou zprávu na úrovni Společenství, vypracovanou na základě údajů shromážděných v roce N.
Za ty členské státy, které zahájí roční sběr údajů po roce 2004 v souladu s čl. 4 odst. 2, uvede průřezová zpráva za rok 2004 společné průřezové ukazatele EU.
Počínaje rokem 2006 uvede průřezová zpráva dostupné výsledky metodických studií uvedených v článku 16.
Článek 12
Přístup k důvěrným údajům EU-SILC pro vědecké účely
1. Instituce Společenství (Eurostat) může povolit přístup k důvěrným údajům ve svých prostorách nebo zveřejnit soubory anonymizovaných mikrodat ze zdrojů EU-SILC pro vědecké účely a za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 831/2002.
2. Za průřezovou složku mohou do být konce února roku N + 2 zpřístupněny pro vědecké účely soubory mikrodat na úrovni Společenství za údaje shromážděné během roku N.
3. Za panelovou složku mohou být do konce července roku N + 2 zpřístupněny pro vědecké účely soubory mikrodat na úrovni Společenství za údaje shromážděné během roku N a v předchozích letech.
První vydání panelových souborů mikrodat za ty členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2004, zahrne roky 2004 a 2005 a uskuteční se koncem července 2007.
Druhé vydání se uskuteční v červenci 2008 a zahrne roky 2004–2006 za ty členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2004, a roky 2005 a 2006 za ty členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2005.
Třetí vydání se uskuteční v červenci 2009 a zahrne roky 2004–2007 za ty členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2004, a roky 2005–2007 za ty členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2005.
Potom každé červencové vydání zahrne panelové údaje na úrovni Společenství za poslední čtyři roky, za které jsou k dispozici.
4. Zprávy vypracované vědeckým společenstvím na základě průřezových souborů mikrodat za údaje shromážděné během roku N nebudou zveřejněny před červencem roku N + 2.
Zprávy vypracované vědeckým společenstvím na základě panelových souborů mikrodat za rok šetření N nebudou zveřejněny před červencem roku N + 3.
Článek 13
Financování
1. Po první čtyři roky sběru údajů v každém členském státě obdrží dotčený stát od Společenství finanční příspěvek na úhradu nákladů na práce s tím spojené.
2. Výše každoročně vyhrazených rozpočtových položek na finanční příspěvky uvedené v odstavci 1 se stanoví v průběhu ročního rozpočtového procesu.
3. Rozpočtový orgán přidělí dostupné rozpočtové položky na každý rok.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Prováděcí opatření
1. Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení, včetně opatření, která mají zohlednit hospodářské a technické změny, budou přijata nejpozději do 12 měsíců před začátkem roku šetření postupem podle čl. 14 odst. 2.
2. Tato opatření se budou týkat
a) stanovení seznamu cílových primárních proměnných, které mají být zahrnuty v každé oblasti za průřezovou složku, a seznamu cílových proměnných zahrnutých v panelové složce, včetně specifikace kódů proměnných a technického formátu pro předávání údajů Eurostatu,
b) podrobného obsahu zprávy o kvalitě (průběžná a závěrečná zpráva),
c) stanovení a aktualizace definic, zejména zavedení definic příjmů uvedených v čl. 2 písm. l) a m) (včetně časového plánu zahrnování různých příjmových proměnných),
d) aspektů výběru včetně pravidel pro dohledávání,
e) aspektů šetření v terénu a postupů imputace,
f) seznamu cílových sekundárních oblastí a proměnných.
3. Opatření, včetně těch, která berou v úvahu hospodářské a technické změny, nezbytná pro provedení tohoto nařízení, pokud jde o sběr údajů za rok 2004, se týkají výjimečně pouze odst. 2 písm. a) až e) a budou přijata nejpozději do šesti měsíců před začátkem roku šetření.
4. Celková doba trvání dotazování (v domácnosti a u jednotlivce), týkajícího se primárních i sekundárních cílových proměnných průřezové složky, nesmí přesáhnout v průměru jednu hodinu.
Článek 16
Zprávy a studie
1. Členské státy předloží do konce roku N + 1 průběžné zprávy o kvalitě společných průřezových ukazatelů EU založených na průřezové složce roku N.
Členské státy předloží do konce roku N + 2 závěrečnou zprávu o kvalitě, která zahrne průřezovou i panelovou složku za rok šetření N se zaměřením na vnitřní přesnost.
Zpráva za rok 2004 (za členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2004) a zpráva za rok 2005 (za členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2005) výjimečně zahrne jen průřezovou složku.
Malé odchylky od společných definic, např. odchylky týkající se definice domácnosti a období sledování příjmů, se povolují, pokud se dotýkají srovnatelnosti jen okrajově.
Jejich vliv na srovnatelnost se uvádí ve zprávách o kvalitě.
2. Komise (Eurostat) předloží do konce června roku N + 2 průběžnou srovnávací zprávu o kvalitě společných průřezových ukazatelů EU za rok N.
Komise (Eurostat) předloží do 30. června roku N + 3 závěrečnou srovnávací zprávu o kvalitě, která zahrne průřezovou i panelovou složku za rok šetření N. Zpráva za rok 2004 (za členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2004) a zpráva za rok 2005 (za členské státy, které zahájí sběr údajů v roce 2005) výjimečně zahrne jen průřezovou složku.
3. Zprávu o práci vykonané podle tohoto nařízení předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2007.
4. Komise (Eurostat) bude od roku 2004 organizovat metodické studie k provedení odborného odhadu vlivu zdrojů použitých vnitrostátních údajů na srovnatelnost a k identifikaci nejlepších postupů, které by měly být následovány.
Výsledky těchto studií budou zahrnuty do zprávy uvedené v odstavci 3.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1181/2003
ze dne 2. července 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 o stanovení společných obchodních norem pro konzervované sardinky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000 stanoví možnost přijmout společné obchodní normy pro produkty rybolovu ve Společenství, zejména s cílem usnadnit obchod založený na korektní hospodářské soutěži.
Tyto normy se mohou týkat zejména označování.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 [2] stanoví společné obchodní normy pro konzervované sardinky ve Společenství.
(3) Stále se rozšiřující nabídka konzervovaných výrobků uváděných na trh ve Společenství a obchodně upravených stejným způsobem jako konzervované sardinky vyžaduje, aby byli spotřebitelé dostatečně informováni o původu a hlavních charakteristikách výrobku.
Je proto nutné stanovit společná pravidla pro obchodní názvy konzervovaných výrobků uváděných na trh ve Společenství a obchodně upravených stejným způsobem jako konzervované sardinky.
(4) K tomuto účelu by se měla zohlednit norma Codex STAN94 kodexu Codex Alimentarius, jakož i zvláštní podmínky, které platí na trhu Společenství.
(5) V zájmu transparentnosti trhu, korektní hospodářské soutěže a rozmanitosti výběru je třeba stanovit, že konzervované výrobky typu sardinek by se měly připravovat výhradně z jasně definovaných druhů.
(6) Je třeba vzít v úvahu změny kódů kombinované nomenklatury pro konzervované sardinky.
(7) Termín "sardinka" může tvořit součást obchodního názvu výrobků typu sardinek jen tehdy, je-li patřičně způsobilý.
Obchodní názvy založené pouze na zeměpisných jménech nejsou dostatečně specifické.
Aby se umožnila správná identifikace jednotlivých výrobků typu sardinek, a zabránilo se tak záměně mezi různými druhy ryb, mělo by být jako vymezujícího termínu použito odborného názvu druhu.
(8) Kombinace slova "sardinky" s běžným názvem nějakého druhu ryb typu sardinek může způsobit jen nejasnosti ohledně skutečné povahy výrobku.
Na druhé straně obecné názvy neobsahující slovo "sardinky" se mohou i nadále používat při uvádění výrobků typu sardinek na trh, v souladu s právními předpisy členského státu o uvádění na trh a způsobem, který by nebyl pro spotřebitele zavádějící.
(9) Požadavky stanovené tímto nařízením se musí použít, aniž by byla dotčena směrnice 2000/13/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [3].
(10) Nařízení (EHS) č. 2136/89 je tedy třeba změnit.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2136/89 se mění takto:
1. V názvu se slova "o stanovení společných obchodních norem pro konzervované sardinky" nahrazují slovy "o stanovení společných obchodních norem pro konzervované sardinky a obchodních názvů pro konzervované sardinky a výrobky typu sardinek".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Toto nařízení určuje normy, které se vztahují na uvádění konzervovaných sardinek na trh, a obchodní názvy pro konzervované sardinky a konzervované výrobky typu sardinek uváděné na trh ve Společenství."
3. Vkládá se tento článek 1a:
"Článek 1a
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "konzervovanými sardinkami" výrobky připravené z ryb druhu Sardina pilchardus;
2. "konzervovanými výrobky typu sardinek" výrobky uváděné na trh a obchodně upravené stejným způsobem jako konzervované sardinky a připravené z ryb těchto druhů:
a) Sardinops melanosticus, S. neopilchardus, S. ocellatus, S. sagax, S. caeryleus;
b) Sardinella aurita, S. brasiliensis, S. maderensis, S. longiceps, S. gibbosa;
c) Clupea harengus;
d) Sprattus sprattus;
e) Hyperlophus vittatus;
f) Nematalosa vlaminghi;
g) Etrumeus teres;
h) Ethmidium maculatum;
i) Engraulis anchoita, E.mordax, E. ringens;
j) Opisthonema oglinum."
4. První odrážka článku 2 se nahrazuje tímto:
"— patří pod kódy KN 16041311, 16041319 a ex16042050,".
5. Vkládá se tento článek 7a:
"Článek 7a
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES Evropského parlamentu a Rady [4], mohou se konzervované výrobky typu sardinek uvádět na trh ve Společenství pod obchodním názvem obsahujícím slovo "sardinky" spolu s vědeckým názvem druhu.
2. Pokud je obchodní název podle odstavce 1 uveden na kontejnerech s konzervovaným výrobkem typu sardinek, musí být toto označení jasné a zřetelné.
3. Ve všech případech musí vědecký název obsahovat latinské rodové jméno a druhové jméno.
4. Pod jedním obchodním názvem může být uváděn na trh pouze jeden druh."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1182/2003
ze dne 2. července 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 315/2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1227/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 315/2003 [3] se vyskytuje chyba.
Aby se předešlo chybnému výkladu a zajistilo se správné použití opatření stanovených v uvedeném nařízení, je třeba zmíněnou chybu opravit.
(2) Nařízení (ES) č. 315/2003 by proto mělo být opraveno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 315/2003 se mění takto:
1. v článku 1 se doplňuje nový bod 5, který zní:
"5. příloha se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení."
2. v příloze se po slovu "PŘÍLOHA" vkládá tato věta:
"Tabulky 4.1, 4.2 a 4.3 se nahrazují těmito tabulkami:".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 24. února 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1183/2003
ze dne 2. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci destilace vína na konzumní alkohol, která se ve Společenství zavádí každým hospodářským rokem, jsou producenti povinni dodat své víno k destilaci a palírny musí provést destilaci vína do stanoveného termínu.
(2) Veřejná skladovací zařízení v některých členských státech jsou plná a veřejné subjekty tedy nemohou dále přijímat dodávky alkoholu z palíren, což má za následek, že skladovací zařízení některých palíren jsou rovněž plná.
Nedostatek skladovacích kapacit brání přijímat dodávky nového vína k destilaci na konzumní alkohol do data stanoveného v nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
(3) K vyřešení této situace je žádoucí posunout o jeden a půl měsíce termín, k němuž musí být víno dodáno k destilaci, a termín, k němuž musí být víno vydestilováno.
(4) Nařízení (ES) č. 1623/2000 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 63a nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
a) V odstavci 8 se doplňuje druhý pododstavec, který zní: "Pro hospodářský rok 2002/03 se datum v prvním pododstavci posouvá na 31. srpen následujícího hospodářského roku.";
b) V odstavci 10 se doplňuje druhý pododstavec, který zní: "Pro hospodářský rok 2002/03 se datum v prvním pododstavci posouvá na 15. listopad následujícího hospodářského roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 1184/2003
ze dne 2. července 2003,
kterým se po dvacáté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1012/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 25. června 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1185/2003
ze dne 26. června 2003
o odstraňování žraločích ploutví na palubě plavidel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [3] zajistí společná rybářská politika využívání živých vodních zdrojů, čímž se vytvoří trvale udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky, a Rada přijme opatření Společenství, jimiž se řídí přístupu do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(2) Ryby patřící do taxonu Elasmobranchii, který zahrnuje žraloky, rejnoky a podobné druhy, jsou z důvodu charakteristik jejich životního cyklu obvykle málo odolné proti využívání.
Většina těchto druhů je často ulovena jako vedlejší úlovek při rybolovných činnostech Společenství zaměřených na jiné, hodnotnější druhy.
(3) Současné vědecké poznatky, které zpravidla vycházejí z přezkoumání míry úlovků, ukazují, že četné populace žraloků jsou vážně ohroženy.
(4) Dokud nebude více známo o dynamice populací žraloků a o jejich reakci na využívání, což by umožnilo vypracování obsáhlých a přesných plánů řízení, budou mít veškerá opatření, která zabraňují šíření nekalých praktik nebo brzdí využívání žraloků, pozitivní účinky na jejich zachování.
(5) Praktika odstraňování žraločích ploutví, při níž jsou žralokům odříznuta ploutve a zbytek těla žraloka je vhozen zpět do moře, může zvýšit úmrtnosti žraloků v takovém rozsahu, že četným populacím žraloků bude hrozit vymření a jejich budoucnost bude ohrožena.
(6) Je nutné přijmout opatření, která zabrání rozšiřování praktiky odstraňování žraločích ploutví, a proto je nezbytné zakázat odstraňování žraločích ploutví na palubě plavidel.
S ohledem na praktické potíže, které vznikají při určování druhů na základě odstraněných ploutví, je vhodné, aby se tento zákaz vztahoval na všechny druhy Elasmobranchii, s výjimkou odstraňování ploutví rejnoků.
(7) Odstraňování ploutví mrtvých žraloků na palubě však může být povoleno, pokud jsou toto odstranění slouží k účinnějšímu využití všech částí žraloka prostřednictvím odděleného zpracování ploutví a zbývajících částí žraloka na palubě plavidla.
V takovém případě je úkolem členského státu vlajky vydávat a spravovat, s ohledem na související podmínky, zvláštní povolení k rybolovu v souladu nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [4].
(8) S cílem zajistit, aby všechny zbývající části žraloka zůstaly na palubě i po odstranění ploutví, by velitelé plavidel s platným zvláštním povolením k rybolovu měli vést záznamy o množstvích žraločích ploutví a o zbývajících částech žraloka po vykuchání a odstranění hlav.
Takové záznamy by měly být vedeny v lodním deníku v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [5], nebo případně ve zvláštním rejstříku.
(9) Problémy vyplývající z odstraňování žraločích ploutví se rozšířily i mimo vody Společenství.
Je vhodné, aby se Společenství zasadilo stejnou měrou o zachování populací ve všech mořských vodách.
Toto nařízení by se proto mělo vztahovat na všechna plavidla Společenství.
(10) V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle zachování populací žraloků nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro odstraňování žraločích ploutví na palubě plavidel.
Toto nařízení nepřesahuje míru nezbytnou k dosažení stanovených cílů v souladu s čl. 5 odst.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozsah působnosti
Toto nařízení se vztahuje na odstraňování žraločích ploutví, jakož i na ponechání na palubě, překládku a vykládku žraločích ploutví:
1. plavidly v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států;
2. plavidly plujícími pod vlajkou členských států nebo registrovanými v členských státech v jiných mořských vodách.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "žraločími ploutvemi" všechny ploutve žraloka včetně ocasních ploutví, avšak s výjimkou prsních ploutví rejnoků, které jsou součástí křídel rejnoků,
2. "žralokem" všechny ryby taxonu Elasmobranchii,
3. "zvláštním povolením k rybolovu" předem vydané oprávnění k rybolovu vydané a spravované v souladu s nařízením (ES) č. 1627/94.
Článek 3
Zakázané činnosti
1. Zakazuje se odstraňovat žraločí ploutve na palubě plavidel, ponechávat je na palubě, překládat je nebo je vykládat.
2. Zakazuje se nakupovat, nabízet k prodeji nebo prodávat žraločí ploutve, které byly odstraněny na palubě, ponechány na palubě, přeloženy nebo vyloženy v rozporu s tímto nařízením.
Článek 4
Odchylka a související podmínky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 a podle odstavců 2, 3, 4 a 5 tohoto článku může být plavidlům s platným zvláštním povolením k rybolovu dovoleno odstraňovat na palubě žraločí ploutve z mrtvých žraloků, ponechávat je na palubě, překládat je nebo je vykládat.
2. Uvedené zvláštní povolení k rybolovu se vydává pouze rybářským plavidlům, která jsou schopna využít všechny části žraloků a která řádně odůvodnila potřebu odděleného zpracování žraločích ploutví a zbývajících částí žraloků na palubě.
3. Zakazuje se vyhazovat zpět do moře zbývající části žraloka po odstranění ploutví, s výjimkou částí pocházejících ze základních operací zpracování, jako je odstranění hlav, vykuchání a stažení z kůže.
4. Hmotnost ploutví ponechaných z úlovku nesmí nikdy překročit teoretickou hmotnost ploutví, která by odpovídala zbývajícím částem těla ponechaným na palubě, přeloženým nebo vyloženým.
5. Za účelem kontroly provádění odstavce 4 členské státy musejí stanovit teoretický poměr mezi hmotností ploutví a hmotností zbývajících částí těla, přičemž musejí zohlednit druh loviště, druhové složení a způsob zpracování a skladování.
Teoretická hmotnost nesmí v žádném případě ploutví překročit 5 % živé hmotnosti úlovku žraloků.
Článek 5
Záznamy
1. Velitelé plavidel s platným zvláštním povolením k rybolovu musejí vést záznamy o množství žraločích ploutví a zbývajících částech žraloků ponechaných na palubě, přeložených nebo vyložených.
Tyto záznamy se případně zapisují do lodního deníku podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93. Pokud jde o plavidla, na která se nevztahuje čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení, záznamy se musejí zapisovat do zvláštního rejstříku, který poskytne příslušný orgán vystavující zvláštní povolení k rybolovu.
Není-li úlovek žraloků vyložen jako celek, velitelé plavidel doplní zápisy v lodním deníku platnou dokumentací o vykládkách, překládkách a prodejích žraločích ploutví nebo zbývajících částí žraloka.
Členské státy stanoví typ dokumentace, která se pro tento účel povařuje za platnou, a systematicky kontrolují zápisy v lodních denících.
2. S cílem usnadnit přístavním orgánům kontrolu vykládek a vydávání dokumentace uvedené v odstavci 1 musejí velitelé plavidel nebo zástupci velitelů plavidel s planým zvláštním povolení k rybolovu, která mají v plánu vyložit žraločí ploutve nebo zbývající části žraloka mimo přístavy Společenství, oznámit orgánům státu vlajky a příslušným orgánům státu, jehož přístavy nebo vykládací zařízení chtějí použít, nejméně 72 hodin před odhadovaným časem připlutí do přístavu vykládky, úlovky ponechané na palubě, úlovky určené k vykládce a jejich odhadovanou dobu připlutí do přístavu.
Článek 6
Zprávy a přezkoumání
1. Členské státy zašlou Komisi nejpozději do 1. května celkovou výroční zprávu o uplatňování tohoto nařízení během předcházejícího roku.
Zpráva musí popisovat kontrolu dodržování požadavků článků 3, 4 a 5 plavidly a podrobně uvádět zejména počet vydaných zvláštních povolení k rybolovu, technický základ pro stanovení teoretického poměru mezi hmotností ploutví a těl a dokumentaci považovanou za platnou pro účely kontroly oddělených vykládek ploutví a těl.
2. Po předložení druhé výroční zprávy členskými státy podá Komise nejpozději do 1. ledna 2006 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení a o mezinárodním vývoji v tomto odvětví a případně předloží změny tohoto nařízení.
Jestliže se navrhované změny týkají teoretického poměru mezi hmotností ploutví a těl, musí se tyto změny provést s ohledem na stanovisko Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1192/2003
ze dne 3. července 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 91/2003 o statistice železniční dopravy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 91/2003 ze dne 16. prosince 2002 o statistice železniční dopravy [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 91/2003 mohou být definice v uvedeném nařízení upraveny Komisí.
(2) Pro účely sběru dat na základě společných definic ve všech členských státech jsou nutné další definice potřebné k zajištění harmonizace statistiky železniční dopravy.
(3) V souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 91/2003 může být obsah příloh upraven Komisí.
(4) Tabulku H1 je nutno přepracovat, aby byla zaručena jasná výpověď o oblasti sběru statistických údajů.
(5) Nařízení (ES) č. 91/2003 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 91/2003 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "vykazující zemí" členský stát předávající údaje Eurostatu;
2. "vnitrostátními orgány" národní statistické úřady a jiné orgány příslušné v každém členském státě pro vytváření statistických údajů Společenství;
3. "železnicí" kolejová dopravní komunikace výlučně používaná železničními vozidly;
4. "železničním vozidlem" mobilní zařízení jezdící výlučně po kolejích, které se pohybuje buď vlastní silou (hnací vozidla) nebo je taženo silou jiného vozidla (osobní vozy, přídavné vozy, zavazadlové vozy a železniční vozy);
5. "železničním podnikem" každý veřejný nebo soukromý podnik, který poskytuje služby v oblasti železniční přepravy zboží nebo cestujících.
Vyjímají se podniky, jejichž jediná činnost spočívá v poskytování služeb v oblasti přepravy cestujících metrem, tramvají nebo městskou dráhou;
6. "železniční přepravou zboží" přeprava zboží železničními vozidly mezi místem nakládky a vykládky;
7. "železniční přepravou cestujících" přeprava cestujících železničními vozidly mezi místem nástupu a místem výstupu.
Vyjímá se přeprava cestujících metrem, tramvají a nebo městskou dráhou;
8. "metrem" (také označovaným jako "podzemní dráha") elektrifikovaná železnice pro přepravu cestujících s dostatečnou kapacitou pro zvládnutí silného přepravního objemu, která vykazuje tyto znaky: výlučné právo cesty, vlaky složené z více vozů, vysoká rychlost a velké zrychlení, důmyslně propracovaná signalizace, žádné úrovňové přechody, což umožňuje vysokou frekvenci vlaků, jakož i vysoká nástupiště.
Metra dále mají zastávky blízko sebe, obvykle činí vzdálenost mezi stanicemi zhruba 700 až 1200 metrů.
"Vysoká rychlost" odkazuje na srovnání s rychlostí tramvají a městské dráhy a rozumí se jí rychlost zhruba 30 až 40 kilometrů za hodinu na krátké vzdálenosti a 40 až 70 kilometrů za hodinu na delší vzdálenosti;
9. "tramvají" silniční vozidlo pro přepravu cestujících vybavené místy k sezení pro více než devět osob (včetně řidiče) a napojené na elektrické troleje nebo poháněné dieselovým motorem, a které jezdí po kolejích;
10. "městskou dráhou" železnice pro přepravu cestujících, která často používá elektricky poháněné kolejové vozy jezdící jednotlivě nebo jako krátké vlaky po dvojkolejných tratích.
Vzdálenost mezi stanicemi/zastávkami je zpravidla menší než 1200 metrů.
Městská dráha má ve srovnání s metrem lehčí konstrukci, je určena pro menší přepravní objemy a většinou jezdí nižší rychlostí.
Někdy je obtížné přesně odlišit městskou dráhu od tramvají; tramvaje obecně nejsou odděleny od silniční dopravy, zatímco městské dráhy mohou být provozovány odděleně od ostatních dopravních systémů;
11. "vnitrostátní dopravou" železniční doprava mezi dvěma místy (z místa nakládky/nástupu do místa vykládky/výstupu) ve vykazující zemi. Může zahrnovat průjezd druhou zemí;
12. "mezinárodní dopravou" železniční doprava mezi místem (nakládky/nástupu nebo vykládky/výstupu) ve vykazující zem a místem (nakládky/nástupu nebo vykládky/výstupu) v jiné zemi;
13. "tranzitní dopravou" železniční doprava mezi dvěma místy přes vykazující zemi (z místa nakládky/nástupu do místa vykládky/výstupu).
Dopravní operace, které zahrnují nakládku/nástup nebo vykládku/výstup zboží/cestujících na hranici vykazující země z jiného nebo na jiný druh dopravy, se nepovažují za tranzitní dopravu;
14. "cestujícím v železniční dopravě" osoba cestující po železnici kromě obsluhy vlaku.
Pro účely statistiky nehod k nim patří také cestující, kteří se snaží naskočit na jedoucí vlak nebo z jedoucího vlaku vyskočit;
15. "počtem cestujících" počet přepravených cestujících v železniční dopravě, přičemž je každá jízda po železnici definována jako přeprava z místa nástupu do místa výstupu s přestupem nebo bez přestupu z jednoho železničního vozidla na jiné železniční vozidlo.
Jestliže cestující využijí služeb více než jednoho železničního podniku, započítávají se pokud možno pouze jednou;
16. "osobokilometrem" měrná jednotka odpovídající přepravě jednoho cestujícího po železnici na vzdálenost jednoho kilometru.
Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
17. "hmotností" množství zboží vyjádřené v tunách (1000 kilogramů).
Kromě hmotnosti dopravovaného zboží se zohlední také hmotnost obalu a vlastní hmotnost kontejnerů, výměnných nástaveb, palet a silničních vozidel, která jsou v kombinované přepravě dopravována po železnici.
Jestliže se na přepravě zboží podílí více než jeden železniční podnik, započítává se hmotnost zboží pokud možno pouze jednou;
18. "tunokilometrem" měrná jednotka odpovídající přepravě jedné tuny zboží po železnici na vzdálenost jednoho kilometru.
Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
19. "vlakem" jedno nebo několik železničních vozidel, které je taženo (která jsou tažena) jednou nebo několika lokomotivami nebo kolejovými vozidly, nebo jedno samostatně jedoucí železniční vozidlo, které pod určitým číslem nebo určitým označením jede ze stanoveného výchozího bodu do stanoveného koncového bodu.
Nezatížená lokomotiva, tj. lokomotiva jedoucí sama, se nepovažuje za vlak;
20. "vlakokilometrem" měrná jednotka odpovídající pohybu vlaku na vzdálenost jednoho kilometru.
Je-li známá, zohledňuje se skutečně ujetá vzdálenost, v opačném případě se použije standardní síťová vzdálenost mezi výchozím a koncovým bodem.
Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
21. "ucelenou vlakovou zásilkou" zásilka skládající se z nákladu jednoho nebo několika vozů, kterou současně zasílá stejný odesílatel ze stejného nádraží a která se dopravuje beze změny seřazení vlaku na adresu stejného příjemce na stejné cílové nádraží;
22. "ucelenou vozovou zásilkou" zásilka zboží, pro jejíž přepravu je použito samostatného nákladního vozu, nezávisle na tom, zda je plně využita jeho nosnost či nikoli;
23.
"TEU (Twenty-foot Equivalent Unit — jednotkou odpovídající 20 stopám)" standardní jednotka odpovídající kontejneru ISO o délce 20 stop (6,10 m) používaná jako statistická měrná jednotka dopravních toků nebo kapacit.
Standardní kontejner ISO 40' série 1 se rovná 2 TEU.
Výměnné přepravníky pod 20 stop odpovídají 0,75 TEU, přepravníky mezi 20 a 40 stopami 1,5 TEU a nad 40 stop 2,25 TEU;
24. "vážnou nehodou" každá nehoda, na které se podílí nejméně jedno železniční vozidlo v pohybu a při níž je vážně zraněna nebo usmrcena nejméně jedna osoba nebo při níž dojde ke značným věcným škodám na vozidle, na kolejích, na jiných zařízeních nebo na okolí nebo která má za následek rozsáhlé narušení dopravy.
Vyjímají se nehody v dílnách, skladech a vozovnách;
25. "nehodou s těžce zraněnými" nehoda, na které se podílí nejméně jedno železniční vozidlo v pohybu a při níž je vážně zraněna nebo usmrcena nejméně jedna osoba.
Vyjímají se nehody v dílnách, skladech a vozovnách;
26. "usmrcenými osobami" všechny osoby, které byly bezprostředně usmrceny nebo zemřely na následky nehody do 30 dnů po nehodě, přičemž se vyjímají osoby, které spáchaly sebevraždu;
27. "těžce zraněnými osobami" všechny zraněné osoby, které byly po nehodě hospitalizovány na více než 24 hodin, přičemž se vyjímají osoby, které spáchaly sebevraždu;
28. "nehodami spojenými s přepravou nebezpečných nákladů" všechny nehody nebo mimořádné události, které je nutno podle RID/ADR oddíl 1.8.5 ohlásit;
29. "sebevraždou" úmyslné zranění sebe sama s následkem smrti, jak je registrováno a klasifikováno příslušným vnitrostátním orgánem;
30. "pokusem o sebevraždu" úmyslné zranění sebe sama, které sice má za následek vážně zranění, avšak nikoli smrt, jak je registrováno a klasifikováno příslušným vnitrostátním orgánem."
2. Příloha H se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1201/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se odkládá konečné datum výsevu některých plodin na orné půdě v některých regionech Finska a Švédska pro hospodářský rok 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na čl. 9 druhý pododstavec třetí odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 stanoví, že producenti musí provést výsev nejpozději do 31. května předcházejícího příslušné sklizni, aby jim mohly být vyplaceny platby na plochu.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 ze dne 22. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1035/2003 [4], bylo vzhledem ke klimatickým podmínkám ve Finsku a Švédsku odloženo konečné datum výsevu z 31. května na den 15. června.
(3) V důsledku zejména klimatických podmínek v tomto roce nebude možné v určitých regionech Finska a Švédska dodržet konečná data výsevu.
(4) Za těchto okolností je třeba odložit konečný termín výsevu pro hospodářský rok 2003/04.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Konečná data výsevu pro hospodářský rok 2003/04 pro uvedené plodiny a regiony jsou stanovena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1203/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1227/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 10 a 15 a čl. 80 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K vyřešení specifického praktického problému je žádoucí změnit lhůtu stanovenou v čl. 2 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1493/1999 pro odchylku od čl. 2 odst. 2. Použití různých ustanovení týkajících se udělení odchylky představuje značné a komplikované administrativní zatížení, zejména pokud jde o kontroly a sankce. V zájmu řádné správy by tedy měl být dotyčný termín posunut na 31. červenec 2004.
(2) Aby bylo členským státům umožněno vyplácet podporu do konce rozpočtového roku, je nezbytné vyjasnit pravidla pro zohlednění výdajů zjištěných pro období od 1. července do 15. října.
(3) Je rovněž důležité upřesnit, že sankce použitelné na financování výdajů členských států, pokud tyto státy nahlásí plochu menší než plochu uvedenou v přidělení pro daný rozpočtový rok, nesmí být uplatněny v rámci mechanismu přidělování přerozdělených finančních prostředků během rozpočtového roku.
(4) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 1227/2000 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 571/2003 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1227/2000 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Lhůta stanovená v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 na 31. červenec 2002 se posunuje na 31. červenec 2004."
2. Článek 17 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Každému členskému státu se uhradí uskutečněné a potvrzené výdaje nahlášené v rozpočtovém roce až do výše částek nahlášených Komisi podle č. 16 odst. 1 písm. a) a b), jestliže tyto částky celkem nepřekračují prostředky přidělené členskému státu podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999."
b) V odstavci 4 se doplňuje čtvrtý pododstavec, který zní: "Částky nefinacované podle tohoto odstavce nebudou k dispozici pro účely použití článku 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1204/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se mění specifikace tří názvů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 (Roncal, Noix de Grenoble a Caciocavallo Silano)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Španělské orgány v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádaly o změnu popisu a metody produkce u názvu "Roncal" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 828/2003 [4].
(2) Francie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, metody produkce, označování a vnitrostátních požadavků u názvu "Noix de Grenoble" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96.
(3) Itálie v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala o změnu popisu, zeměpisné oblasti, metody produkce, označování a vnitrostátních požadavků u názvu "Caciocavallo Silano" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96.
(4) Po přezkoumání těchto tří žádostí o změnu bylo rozhodnuto, že se nejedná o méně významné změny.
(5) V souladu s postupem podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 a vzhledem k tomu, že se nejedná o méně významné změny, použije se přiměřeně postup podle článku 6.
(6) Bylo rozhodnuto, že změny v tomto případě jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92.
Po zveřejnění hlavních bodů požadovaných změn specifikace v Úředním věstníku Evropské unie [5] nebyla Komisi zaslána žádná námitka ve smyslu článku 7 uvedeného nařízení.
(7) Tyto změny musí být proto zapsány a zveřejněny
Nařízení Komise (ES) č. 1205/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 80 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) Nařízení Komise (ES) č. 753/2002 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2086/2002 [4], stanoví datum použitelnosti uvedeného nařízení na 1. srpen 2003, aby byl hospodářským subjektům v odvětví vína a příslušným vnitrostátním orgánům poskytnut dostatečný čas k přípravě na nová pravidla pro označování na etiketách stanovená v uvedeném nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 753/2002 stanoví přechodné období do 1. srpna 2003, během něhož mohou hospodářské subjekty nadále používat etikety a hotová balení obsahující údaje, které byly v době jejich uvedení do oběhu vytištěny podle platných předpisů, ale které již nevyhovují nařízení (ES) č. 753/2002.
(3) Po vzájemné výměně názorů mezi příslušnými vnitrostátními orgány, jakož i mezi těmito orgány a zástupci dotyčného odvětví je nezbytné prodloužit toto přechodné období do 1. února 2004, aby bylo hospodářským subjektům umožněno používání etiket a hotových balení vyhovujících dřívějším předpisům.
(4) Nařízení (ES) č. 753/2002 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 753/2002 se mění takto:
v čl. 47 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Etikety a hotová balení obsahující údaje, které v době jejich uvedení do oběhu byly vytištěny podle předpisů platných do počátku používání tohoto nařízení, mohou být používány do 1. února 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1210/2003
ze dne 7. července 2003
o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem a o zrušení nařízení (ES) č. 2465/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2003/495/SZBP o Iráku a o zrušení společných postojů 1996/741/SZBP a 2002/599/SZBP [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na rezoluci 661 (1990) Rady bezpečnosti OSN a související následné rezoluce, zejména rezoluci 986 (1995), uvalila Rada úplné embargo na obchod s Irákem.
Toto embargo je v současnosti stanoveno nařízením Rady (ES) č. 2465/96 ze dne 17. prosince 1996 o přerušení hospodářských a finančních vztahů mezi Evropským společenstvím a Irákem [2].
(2) Svou rezolucí 1483 (2003) ze dne 22. května 2003 Rada bezpečnosti rozhodla, že by se měly přestat používat veškeré zákazy týkající se obchodu s Irákem a poskytování finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů Iráku, a to s určitými výjimkami.
(3) Uvedená rezoluce stanoví, že s výjimkou zákazu vývozu zbraní a souvisejícího materiálu do Iráku, by se všeobecná omezení obchodu měla zrušit a nahradit zvláštními omezeními vztahujícími se na veškeré výnosy ze všech vývozních prodejů ropy, ropných produktů a zemního plynu z Iráku a na obchod s kulturními statky, které jsou součástí iráckého kulturního dědictví, s cílem usnadnit jejich bezpečný návrat.
(4) Uvedená rezoluce rovněž stanoví, že určité prostředky a hospodářské zdroje, zejména ty, které patří bývalému iráckému prezidentovi Saddámu Husajnovi a vysokým představitelům jeho režimu, určené výborem Rady bezpečnosti zřízeným na základě rezoluce 661 (1990) by měly být zmrazeny a že by tyto prostředky měly být následně převedeny do Fondu rozvoje pro Irák.
(5) Aby bylo členským státům umožněno převést zmrazené prostředky, hospodářské zdroje a výnosy z hospodářských zdrojů do Fondu rozvoje pro Irák, měly by být tyto prostředky a hospodářské zdroje uvolněny.
(6) Uvedená rezoluce stanoví, že veškerá ropa, ropné produkty a zemní plyn vyvážené Irákem, jakož i platby za toto zboží, by měly být osvobozeny od soudního řízení, zabavení, obstavení nebo exekuce ze strany těch, kdo mají vůči Iráku pohledávky.
Toto dočasné opatření je nezbytné pro podporu hospodářské obnovy Iráku a restrukturalizaci jeho dluhu, což pomůže odstranit hrozbu, kterou současná situace v Iráku představuje pro mezinárodní mír a bezpečnost, což je ve společném zájmu mezinárodního společenství, a zejména Společenství a jeho členských států.
(7) Společný postoj 2003/495/SZBP stanoví změnu současného režimu Společenství tak, aby byl uveden v soulad s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1483 (2003).
(8) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a z tohoto důvodu je nezbytné, aby právní předpisy Společenství provedly příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti ve vztahu k území Společenství, zejména proto, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže.
Pro účely tohoto nařízení se má za to, že území Společenství zahrnuje území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek ve Smlouvě stanovených.
(9) K dosažení maximální právní jistoty ve Společenství by měla být zveřejněna jména a jiné důležité údaje týkající se fyzických a právnických osob, skupin nebo subjektů, jež byly orgány OSN označeny a jejichž prostředky a hospodářské zdroje mají být zmrazeny, a ve Společenství by měl být stanoven postup pro provádění změn těchto seznamů.
(10) Z praktických důvodů by měla být Komise zmocněna k provádění změn příloh tohoto nařízení obsahujících seznamy kulturních statků, seznamy osob, orgánů a subjektů, jejichž prostředky a hospodářské zdroje mají být zmrazeny, a dále seznam příslušných orgánů.
(11) Příslušné orgány členských států by měly být zmocněny k tomu, aby v případě potřeby zajistily dodržování tohoto nařízení.
(12) Komise a členské státy by se měly vzájemně informovat o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a sdělovat si veškeré další užitečné údaje, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, a měly by spolupracovat s výborem zřízeným rezolucí Rady bezpečnosti 661 (1990), zejména tím, že budou tomuto výboru poskytovat informace.
(13) Členské státy by měly stanovit pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich provádění.
Tato opatření by měla být účinná, přiměřená a odrazující.
(14) Jelikož všeobecná obchodní opatření stanovená nařízením (ES) č. 2465/96 se nyní nahrazují zvláštními obchodními omezeními podle tohoto nařízení a toto nařízení ukládá zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, což vyžaduje okamžité používání hospodářskými subjekty, je nezbytné zajistit, aby sankce za porušení tohoto nařízení mohly být uloženy, jakmile toto nařízení vstoupí v platnost.
(15) Z důvodu jasnosti by nařízení (ES) č. 2465/96 mělo být zrušeno v celém rozsahu.
(16) V platnosti by mělo zůstat nařízení Rady (EHS) č. 3541/92 ze dne 7. prosince 1992, kterým se zakazuje uspokojení nároků Iráku, pokud jde o smlouvy a obchodní operace, jejichž plnění bylo dotčeno rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 661 (1990) a rezolucemi s ní souvisejícími [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1.
"Výborem pro sankce" rozumí výbor Rady bezpečnosti OSN zřízený podle odstavce 6 rezoluce 661 (1990);
2. "prostředky" rozumí finanční aktiva a hospodářský prospěch jakéhokoli druhu, zejména:
a) hotovost, šeky, peněžní pohledávky, směnky, platební příkazy a jiné platební nástroje;
b) vklady u finančních institucí nebo jiných subjektů, zůstatky na účtech, dluhy a dlužní úpisy;
c) veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje včetně akcií a účastí, certifikáty zastupující cenné papíry, obligace, vlastní směnky, opční listy, dluhopisy a derivátové smlouvy;
d) úroky, dividendy a jiné výnosy nebo hodnoty získané z aktiv nebo jimi vytvořené;
e) úvěr, právo na započtení pohledávek, záruky, záruky za splnění závazku nebo jiné finanční závazky;
f) akreditivy, náložné listy a kupní smlouvy;
g) dokumenty osvědčující podíl na finančních prostředcích nebo zdrojích;
h) veškeré další nástroje financování vývozu.
3. "hospodářskými zdroji" rozumí majetek všeho druhu, hmotný i nehmotný, movitý i nemovitý, který nepředstavuje prostředky samotné, ale může být k získání prostředků, zboží a služeb použit;
4. "zmrazením prostředků" rozumí zabránění jakémukoli pohybu, převodu, změně, použití prostředků nebo nakládání s prostředky jakýmkoli způsobem, který by vedl k jakékoli změně jejich objemu, výše, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně řízení portfolia;
5. "zmrazením hospodářských zdrojů" rozumí zabránění jejich použití k získání prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo zástavou;
6.
"Fondem rozvoje pro Irák" rozumí Fond rozvoje pro Irák vedený iráckou centrální bankou.
Článek 2
Od 22. května 2003 se veškeré výnosy ze všech vývozních prodejů ropy, zemního plynu a ropných produktů uvedených v příloze I z Iráku ukládají do Fondu rozvoje pro Irák za podmínek stanovených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1483 (2003), a zejména v odstavcích 20 a 21 uvedené rezoluce, a to až do okamžiku řádného vytvoření reprezentativní a mezinárodně uznávané irácké vlády.
Článek 3
1. Zakazuje se:
a) dovoz nebo uvedení na území Společenství;
b) vývoz nebo přemístění z území Společenství a
c) obchodování s iráckými kulturními statky a jinými předměty, které mají archeologickou, historickou, kulturní nebo mimořádnou vědeckou či náboženskou hodnotu, včetně předmětů uvedených v příloze II, jestliže byly protiprávně odvezeny z míst v Iráku, zejména jestliže:
i) dotyčné předměty tvoří nedílnou součást buď veřejných sbírek zapsaných v inventářích iráckých muzeí, archivů nebo fondů knihoven, anebo inventářů iráckých náboženských institucí nebo
ii) existuje důvodné podezření, že dotyčné předměty byly z Iráku přemístěny bez souhlasu jejich zákonného vlastníka nebo v rozporu s iráckými právními předpisy.
2. Tyto zákazy se nepoužijí, jestliže se ukáže, že:
a) dotyčné kulturní statky byly z Iráku vyvezeny před 6. srpnem 1990 nebo
b) dotyčné kulturní statky se navracejí iráckým institucím v souladu s cílem bezpečného návratu uvedeným v odstavci 7 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1483 (2003).
Článek 4
1. Zmrazují se veškeré prostředky a hospodářské zdroje předchozí irácké vlády nebo jakýchkoli státních subjektů, podniků, včetně soukromoprávních společností, v nichž mají státní orgány většinový podíl, a dále iráckých institucí, které jsou označeny Výborem pro sankce a uvedeny v příloze III, nacházející se mimo území Iráku dne 22. května 2003 a později.
2. Zmrazují se veškeré prostředky a hospodářské zdroje, jež jsou ve vlastnictví nebo držení následujících osob, které jsou označeny Výborem pro sankce a uvedeny v příloze IV:
a) bývalý prezident Saddám Husajn;
b) vysocí představitelé jeho režimu;
c) blízcí příbuzní těchto osob nebo
d) právnické osoby, orgány nebo subjekty vlastněné nebo přímo či nepřímo ovládané osobami uvedenými pod písmeny a), b) a c) nebo jakoukoli fyzickou či právnickou osobou jednající jejich jménem nebo podle jejich pokynů.
3. Žádné prostředky nesmí být dány přímo či nepřímo k dispozici fyzickým nebo právnickým osobám, orgánům nebo subjektům uvedeným v přílohách III a IV.
4. Žádné hospodářské zdroje nesmí být dány přímo či nepřímo k dispozici fyzickým nebo právnickým osobám, orgánům nebo subjektům uvedeným v přílohách III a IV anebo v jejich prospěch, aby tak těmto osobám, skupinám nebo subjektům nebylo umožněno získat prostředky, zboží nebo služby.
Článek 5
1. Připsání určité částky na zmrazené účty se povoluje pouze za podmínky, že veškeré přírůstky budou rovněž zmrazeny.
2. Toto nařízení nevyžaduje zmrazení převodu prostředků příjemci ve Společenství, jestliže je takový převod prováděn prostřednictvím irácké banky splňující podmínky čl. 4 odst. 1 a jestliže takový převod představuje platbu za zboží a služby objednané klienty této banky. Toto nařízené rovněž neomezuje platnost a používání záruk a akreditivů vydaných iráckými bankami, které splňují podmínky čl. 4 odst. 1, na žádost jejich klientů za účelem zaplacení zboží nebo služeb objednaných těmito klienty ve Společenství.
Článek 6
Prostředky, hospodářské zdroje a výnosy z hospodářských zdrojů, které jsou zmrazeny podle článku 4, se uvolní pouze za účelem jejich převodu do Fondu rozvoje pro Irák vedeného iráckou centrální bankou za podmínek stanovených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1483 (2003).
Článek 7
1. Zakazuje se vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž předmětem nebo účinkem je přímo nebo nepřímo obejít článek 4 nebo podporovat transakce stanovené v článcích 2 a 3.
2. Každá informace o tom, že ustanovení tohoto nařízení jsou nebo byla obcházena, se oznámí příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze V a přímo nebo prostřednictvím těchto orgánů Komisi.
Článek 8
1. Aniž jsou dotčena příslušná pravidla pro ohlašování, důvěrnost a služební tajemství a ustanovení článku 284 Smlouvy, musí fyzické i právnické osoby, subjekty a orgány:
a) neprodleně poskytnout každou informaci, která by umožňovala dodržování toho nařízení, např. účty a částky zmrazené podle článku 4, příslušným orgánům uvedeným v příloze V v členských státech, v nichž mají trvalé bydliště nebo sídlo, a přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi;
b) spolupracovat s příslušnými orgány uvedenými v příloze V při každém ověřování těchto informací.
2. Každou informaci, která je poskytnuta nebo přijata podle tohoto článku, lze použít pouze pro účely, pro které byla poskytnuta nebo přijata.
3. Každá dodatečná informace, kterou přijala Komise přímo, se předá příslušným orgánům dotyčných členských států.
Článek 9
Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů provedené v dobré víře, že takový postup je v souladu s tímto nařízením, nezakládá odpovědnost žádného druhu pro fyzické či právnické osoby nebo subjekty, které je provádějí, nebo pro jejich ředitele či zaměstnance, pokud se neprokáže, že prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny v důsledku nedbalosti.
Článek 10
1. Soudnímu řízení ani žádné formě zabavení, obstavení nebo exekuce nepodléhají:
a) ropa, ropné produkty a zemní plyn pocházející z Iráku, a to do okamžiku převodu práva k tomuto zboží na kupujícího;
b) výnosy a závazky, které vyplývají z prodeje ropy, zemního plynu a ropných produktů pocházejících z Iráku, včetně plateb za toto zboží uložených do Fondu rozvoje pro Irák vedeného iráckou centrální bankou;
c) prostředky a hospodářské zdroje zmrazené podle článku 4;
d) Fond rozvoje pro Irák vedený iráckou centrální bankou.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být výnosy a závazky, které vyplývají z prodeje ropy, zemního plynu a ropných produktů pocházejících z Iráku, a dále Fond rozvoje pro Irák předmětem uplatňování nároků na základě odpovědnosti Iráku za škody v souvislosti s jakoukoli ekologickou havárií, k níž dojde po 22. květnu 2003.
Článek 11
Komise je zmocněna:
a) měnit přílohu II v případě potřeby;
b) měnit nebo doplňovat přílohy III a IV na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo Výboru pro sankce a
c) měnit přílohu V na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 12
Aniž jsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Charty OSN, udržuje Komise veškeré styky s Výborem pro sankce, které jsou nezbytné pro účinné provádění tohoto nařízení.
Článek 13
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o všech opatřeních přijatých podle tohoto nařízení.
Předávají si navzájem příslušné informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace přijaté podle článku 8 a informace týkající se porušení tohoto nařízení, problémů s jeho vynucováním a soudních rozhodnutí vnitrostátních soudů.
Článek 14
Toto nařízení se použije bez ohledu na jakákoli udělená práva nebo povinnosti uložené jakoukoliv podepsanou mezinárodní dohodou či uzavřenou smlouvou anebo jakoukoliv licencí nebo jakýmkoliv povolením udělenými před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 15
1. Členské státy stanoví pravidla pro sankce, které se budou uplatňovat při porušení tohoto nařízení, a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby tato pravidla byla prováděna.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Do přijetí právních předpisů, pokud jsou k tomuto účelu nezbytné, se v případech porušení tohoto nařízení ukládají sankce stanovené členskými státy ve smyslu čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) 2465/96.
3. Každý členský stát odpovídá za zahájení soudního řízení proti kterékoli fyzické či právnické osobě, skupině nebo subjektu podléhající soudní pravomoci tohoto členského státu v případech porušení kteréhokoli z omezujících opatření stanovených tímto nařízením touto osobou, skupinou nebo subjektem.
Článek 16
Toto nařízení se vztahuje na:
a) území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b) palubu každého letadla nebo plavidla podléhající soudní pravomoci členského státu;
c) každou osobu, která je státním příslušníkem členského státu, ať se nachází kdekoli;
d) každou právnickou osobu, skupinu nebo subjekt zapsaný v rejstříku nebo zřízený podle právních předpisů členského státu;
e) každou právnickou osobu, skupinu nebo subjekt provozující podnikatelskou činnost ve Společenství.
Článek 17
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2465/96.
Článek 18
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1211/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1081/2000, kterým se zakazuje prodej, dodávky a vývoz výzbroje do Barmy/Myanmaru, která by mohla být použita k vnitřní represi nebo terorismu, a kterým se zmrazují prostředky určitých osob, které jsou spojeny s významnými vládními funkcemi v této zemi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2003/297/SZBP ze dne 28. dubna 2003 k Barmě/Myanmaru [1] a rozhodnutí Rady 2003/461/SZBP ze dne 20. června 2003, kterým se provádí společný postoj 2003/297/SZBP k Barmě/Myanmaru [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada vyjádřila vážné obavy s ohledem na zhoršení všeobecné situace v Barmě/Myanmaru, a zejména na zatčení Aung San Suu Kyi a dalších členů Národní ligy pro demokracii a uzavření jejích poboček.
(2) Rozhodnutí 2003/461/SZBP proto mimo jiné stanoví zákaz technického výcviku nebo pomoci v souvislosti se zbrojním a souvisejícím materiálem.
(3) Tento zákaz technického poradenství, pomoci nebo výcviku v souvislosti se zbrojním a souvisejícím materiálem spadá do oblasti působnosti Smlouvy.
Aby bylo zabráněno narušení hospodářské soutěže, je k provedení uvedených opatření nezbytný akt Společenství, je-li dotčeno jeho území.
Pro účely tohoto nařízení zahrnuje toto území veěkeré území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní uvedených.
(4) Tento zákaz je tedy zapotřebí připojit k opatřením nařízení (ES) č. 1081/2000 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1081/2000 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci členských států při výkonu jejich veřejné moci, je zakázáno poskytovat Barmě/Myanmaru technický výcvik nebo pomoc v souvislosti s dodávkami, výrobou, údržbou nebo používáním zbrojního a souvisejícího materiálu všech druhů, včetně zbraní a střeliva, vojenských dopravních prostředků a zařízení, paramilitaristického vybavení a náhradních dílů.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na technickou pomoc nebo výcvik v souvislosti s vojenským zařízením bez smrtících účinků určeným výhradně k humanitárním nebo obranným účelům."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Vědomá a úmyslná účast v souvisejících činnostech, jejichž přímým či nepřímým účelem nebo důsledkem je podpora obchodních transakcí nebo činností uvedených v článcích 1 a 1a nebo obcházení ustanovení tohoto nařízení, je zakázána."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1213/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 304/2003 zavádí Rotterdamskou úmluvu o postupu předchozího souhlasu (postup PIC) pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu podepsanou dne 11. září 1998 a schválenou Společenstvím prostřednictvím rozhodnutí Rady 2003/106/ES [2].
Nařízení (ES) č. 304/2003 zavádí rovněž, ještě před vstupem Úmluvy v platnost, prozatímní postup PIC stanovený usnesením o prozatímních ustanoveních uvedených v Závěrečném aktu diplomatické konference, na níž byla Úmluva přijata;
(2) příloha I nařízení (ES) č. 304/2003 se skládá ze tří částí, a to se seznamu chemických látek, na něž se vztahuje oznamování při vývozu, seznamu chemických látek, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci postupu PIC, a seznamu látek, na něž se vztahuje postup PIC podle Rotterdamské úmluvy;
(3) na základě přezkumu posledních konečných regulativních opatření podle právních předpisů Společenství, kterými se zakazují nebo přísně omezují určité chemické látky, by mělo být do seznamů chemických látek uvedených v části 1 a 2 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003 doplněno několik chemických látek;
(4) na devátém zasedání Výboru pro mezivládní jednání o Úmluvě konaném od 30. září do 4. října 2002 bylo rozhodnuto, že by se prozatímní postup PIC měl vztahovat rovněž na chemickou látku monokrotofos.
Proto by měl být monokrotofos doplněn do seznamu chemických látek uvedených v části 3 přílohy I nařízení (ES) č. 304/2003 a stávající položka v části 1 by měla být změněna;
(5) příloha I nařízení (ES) č. 304/2003 by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 29 směrnice Rady 67/548/EHS [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 304/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 1214/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2368/2002, kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2368/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 803/2003 [2], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise obdržela žádost od London Diamond Bourse and Club o zařazení na seznam v příloze V nařízení (ES) č. 2368/2002 (dále jen "nařízení").
(2) London Diamond Bourse and Club poskytl Komisi informace prokazující, že splnila požadavky článku 17 nařízení, zejména přijetím kodexu chování, který bude závazný pro všechny jeho členy.
(3) Na základě poskytnutých informací dospěla Komise k závěru, že zařazení London Diamond Bourse and Club na seznam v příloze V nařízení je odůvodněné.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 22 nařízení (ES) č. 2368/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Text obsažený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy V nařízení (ES) č. 2368/2002.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1215/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 344/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1186/90, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [1], pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 1 a 3 nařízení Komise (EHS) č. 344/91 [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1993/95 [3], stanoví pravidla pro provádění, identifikaci a kontrolu klasifikace jatečně upravených těl dospělých kusů skotu.
(2) Za účelem povolit alternativní metody přímého vizuálního hodnocení zmasilosti a protučnělosti mohou být zavedeny techniky automatizované klasifikace, pokud jsou založeny na statisticky ověřených metodách.
Povolení technik automatizované klasifikace by mělo podléhat splnění určitých podmínek a požadavků, jakož i stanovení maximální hodnoty statistické chyby při klasifikaci.
(3) Zařízení, která používají techniky automatizované klasifikace pro stanovení třídy zmasilosti a třídy protučnělosti, zajistí, aby kategorie jatečně upraveného těla byly identifikovány v souladu s čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se stanoví klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [4], ve znění nařízení (EHS) č. 1026/91 [5]. Pro identifikaci kategorie by příslušná zařízení měla využívat systém uvedený v hlavě I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [6].
(4) Pro případ, že techniky automatizované klasifikace z technických důvodů neumožňují provést klasifikaci jatečně upravených těl, je nutné povolit určitou pružnost v míře, která umožní provést klasifikaci a identifikaci příslušných jatečně upravených těl nejpozději do ukončení denní porážky.
(5) Je nutné stanovit možnost změnit po udělení licence technické podmínky technik automatizované klasifikace s cílem zlepšit jejich přesnost.
Takové změny však předpokládají předběžné schválení příslušných orgánů, které by měly zajistit, že tyto změny zvýší úroveň přesnosti.
(6) Je nezbytné stanovit pravidelné kontroly na místě s cílem ověřit přesnost technik automatizované klasifikace v některých specifických aspektech.
Je zejména vhodné zvýšit četnost těchto kontrol prvních 12 měsíců po udělení licence.
(7) Je proto vhodné změnit nařízení (EHS) č. 344/91.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 344/91 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 2 se mění takto:
i) druhá odrážka se nahrazuje tímto:
"— kromě údajů stanovených v odstavci 1 musí uvádět i schvalovací číslo jatek, identifikační nebo jatečné číslo zvířete, den porážky, hmotnost jatečně upraveného těla a případně upřesnit, že klasifikace byla provedena podle technik automatizované klasifikace,"
ii) doplňuje se nový pododstavec, který zní: "V případě klasifikace podle technik automatizované klasifikace je používání štítků povinné.";
b) v odstavci 2a se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pro případ, že techniky automatizované klasifikace neumožňují klasifikaci jatečně upravených těl, musí být klasifikace a identifikace těchto jatečně upravených těl provedena nejpozději do ukončení denní porážky."
2. Článek 3 se mění takto:
a) za odstavec 1 se doplňují tyto odstavce:
"1a. Členské státy mohou udělit licenci, která povoluje techniky automatizované klasifikace na jejich území nebo jeho části.
Povolení by mělo dodržovat podmínky a minimální požadavky na homologační test podle přílohy I. Nejméně dva měsíce před zahájením homologačního testu členské státy poskytnou Komisi informace uvedené v příloze II části A. Členské státy ustanoví nezávislý subjekt, který provede analýzu výsledků homologačního testu.
Do dvou měsíců po ukončení homologačního testu členské státy poskytnou Komisi informace uvedené v příloze II části B.
Pokud je udělena licence, která povoluje techniky automatizované klasifikace na základě homologačního testu, při kterém bylo použito několik obchodních úprav jatečně upravených těl, rozdíly mezi těmito obchodními úpravami nevedou k rozdílným výsledkům klasifikace.
Poté, co členské státy informovaly Komisi, mohou udělit licenci, která povoluje techniky automatizované klasifikace na jejich území nebo jeho části bez homologačního testu, pokud tato licence již byla udělena pro stejné techniky automatizované klasifikace v jiné části příslušného členského státu nebo v jiném členském státě na základě homologačního testu provedeného na vzorku jatečně upravených těl, která se považují za stejně reprezentativní, pokud jde o kategorii, třídu zmasilosti a třídu protučnělosti dospělých kusů skotu poraženého v příslušném členském státě nebo jeho části.
Klasifikace podle technik automatizované klasifikace je platná pouze tehdy, pokud je obchodní úprava jatečně upravených těl shodná s úpravou jatečně upravených těl použitých při homologačním testu.
1b. Zařízení, která provádějí klasifikaci podle technik automatizované klasifikace:
- identifikují kategorii jatečně upraveného těla; k tomuto účelu používají systém identifikace a registrace skotu uvedený v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000,
- denně sepisují kontrolní zprávy o fungování technik automatizované klasifikace, a zejména o všech zjištěných nedostatcích a případně přijatých opatřeních.
1c. Změny technických podmínek technik automatizované klasifikace, pro které byla udělena licence, jsou povoleny pouze na základě schválení příslušných orgánů členského státu, a s výhradou předložení důkazu, že tyto změny povedou k vyšší úrovni přesnosti, než byla úroveň dosažená během homologačního testu.
Členské státy informují Komisi o všech změnách, které schválily.";
b) odstavec 2 se mění takto:
a) třetí pododstavec se nahrazuje tímto: "Ve všech schválených zařízeních provádějících klasifikaci podle technik automatizované klasifikace musí být v prvních 12 měsících po udělení licence uvedené v odst.
1 písm. a) provedeno nejméně šest kontrol během každých tří měsíců. Dále pak musí být kontroly prováděny nejméně dvakrát během každých tří měsíců ve všech schválených zařízeních provádějících klasifikaci podle technik automatizované klasifikace.
Každá kontrola se musí vztahovat alespoň na 40 namátkou vybraných jatečně upravených těl. Kontroly mají za cíl zejména ověřit:
- kategorii jatečně upraveného těla,
- přesnost technik automatizované klasifikace pomocí systému bodů a limitů uvedeného v příloze I bodě 3,
- obchodní úpravu jatečně upravených těl,
- denní kalibraci, jakož i všechny ostatní technické aspekty technik automatizované klasifikace, které hrají významnou roli pro zabezpečení toho, aby přesnost dosažená při použití technik automatizované klasifikace byla alespoň tak dobrá, jako přesnost dosažená při homologačním testu,
- denní kontrolní zprávy uvedené v odstavci 1b.
Pokud subjekt odpovědný za kontroly je zároveň subjektem odpovědným za klasifikaci a identifikaci jatečně upravených těl nebo pokud tento subjekt nepodléhá pravomoci státního orgánu, kontroly stanovené ve druhém a třetím pododstavci musí být prováděny pod fyzickým dohledem státního orgánu za stejných podmínek a alespoň jednou za rok.
Státní orgán je pravidelně informován o výsledcích subjektu odpovědného za kontroly.";
b) ve čtvrtém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) licence stanovené v odstavcích 1 a 1a mohou být odebrány."
3. Příloha I a příloha II tohoto nařízení se doplňují jako příloha I a příloha II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1216/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2003 o indexu nákladů práce
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2003 ze dne 27. února 2003 o indexu nákladů práce [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Důležitou součástí výpočtu indexu nákladů práce je očištění tohoto indexu od sezónních vlivů a vlivu počtu pracovních dní.
Očištěné řady umožňují porovnávání výsledků a srozumitelný výklad indexu.
(2) Předem určené formáty pro předávání snižují výskyt problémů spojených s předáváním údajů a spolu s normalizovanými zprávami o kvalitě zlepšují výklad a zrychlují využití indexu nákladů práce.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy.
(4) Podle článku 9 nařízení (ES) č. 450/2003 by měly být povoleny určité odchylky od nařízení (ES) č. 450/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předávání a postupy pro očištění
1. Členské státy zasílají indexy a metadata Komisi (Eurostatu) elektronicky.
Předávání musí odpovídat odpovídajícím normám pro vzájemnou výměnu schváleným Výborem pro statistické programy.
Eurostat dává k dispozici podrobnou dokumentaci o schválených normách a poskytuje pokyny, jak tyto normy provádět.
2. Předávané indexy a metadata musí umožňovat důkladný výklad výsledků a účinné použití postupů Komise (Eurostatu) pro očištění od sezónních vlivů pro evropské souhrnné ukazatele.
Indexové řady se poskytují v těchto formách:
a) neočištěné;
b) očištěné od vlivu počtu pracovních dnů;
c) očištěné od sezónních vlivů a vlivu počtu pracovních dní.
Článek 2
Kvalita
1. Kritéria kvality uvedená v čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 450/2003 zahrnují:
a) relevance;
b) přesnost;
c) včasnost a přesnost;
d) dostupnost a jasnost;
e) srovnatelnost;
f) soudržnost;
g) úplnost.
Vnitrostátní orgány zajišťují, aby výsledky odrážely skutečnou situaci ekonomických činností s dostatečným stupněm reprezentativnosti.
2. Zprávy o kvalitě uvedené v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 450/2003 se předávají Komisi nejpozději do 31. srpna každého roku a týkají se údajů do čtvrtého čtvrtletí předchozího kalendářního roku. První zpráva o kvalitě musí být předána nejpozději do 31. srpna 2004.
3. Obsah výročních zpráv o kvalitě indexu nákladů práce je vymezen v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Přechodná období
Přechodná období uvedená v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 450/2003 jsou definována v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Studie proveditelnosti
Studie proveditelnosti uvedené v článku 10 nařízení (ES) č. 450/2003 jsou definovány v příloze III tohoto nařízení.
Článek 5
Řetězení indexu
Laspeyresův vzorec řetězového indexu sloužící k výpočtu indexu nákladů práce pro kombinace sekcí NACE rev. 1 uvedený v příloze nařízení (ES) č. 450/2003 je definován v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 6
Odchylky
Odchylky od čl. 1 odst. 2 přijaté podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 450/2003 uvádí příloha V tohoto nařízení.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1217/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví společné specifikace pro národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2320/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj a provádění národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví v každém členském státě má zásadní význam pro zajištění účinnosti jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2320/2002.
(2) Specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají být členskými státy provedeny, by měly z tohoto hlediska zajistit harmonizovaný přístup.
Proto je nařízení nejhodnějším nástrojem pro tento účel.
(3) Sledování národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví na úrovni Společenství vyžaduje harmonizovaný přístup k hodnocení dodržování předpisů na úrovni členského státu.
(4) Aby byly audity, za jejichž uskutečňování mají odpovídat příslušné orgány, účinné, měly by být prováděny pravidelně.
Neměly by být omezeny co do předmětu, etapy nebo okamžiku, kdy jsou prováděny.
Měly by se uskutečňovat způsoby, které nejlépe zajistí jejich účinnost.
(5) Přednostně by měla být vypracována podrobná společná metodika provádění auditů.
(6) Je nezbytné vypracovat harmonizovaný způsob podávání zpráv o opatřeních přijatých ke splnění povinností podle tohoto nařízení a o bezpečnostní situaci na letištích na územích členských států.
(7) Národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví by měly být založeny na osvědčených postupech.
O těchto osvědčených postupech by si členské státy vyměňovat informace.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví společné specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají provedeny každým členským státem.
To zahrnuje stanovení společných požadavků na programy kontroly kvality, společnou metodiku předpokládaných auditů a společné požadavky na auditory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst.
2 nařízení (ES) č. 2320/2002 odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví;
2. "auditem" každý postup nebo metoda užívané pro kontrolu dodržování předpisů a prováděné na vnitrostátní úrovni.
Zahrnuje bezpečnostní audity, inspekce, průzkumy, testy a vyšetřování;
3. "auditorem" každá osoba, která na vnitrostátní úrovni provádí audit;
4. "nedostatkem" každé porušení bezpečnostních předpisů civilního letectví;
5. "inspekcí" ověření, zda jedno nebo více hledisek bezpečnostních opatření a postupů bylo uplatněno, s cílem určit účinnost jejich provádění;
6. "vyšetřováním" prošetření mimořádné bezpečnostní události a vysvětlení její příčiny s cílem vyhnout se jejímu opakování, včetně zvážení uplatnění právních odpovědnosti;
7. "programem kontroly kvality" národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
8. "bezpečnostním auditem" důkladné přezkoumání všech hledisek bezpečnostních opatření a postupů s cílem určit, zda jsou prováděna trvale za dodržování stálé kvality;
9. "mimořádnou bezpečnostní událostí" událost mající nepříznivé důsledky pro ochranu nebo bezpečnost lidí a majetku;
10. "průzkumem" zhodnocení provozních činností s cílem určit bezpečnostní potřeby.
To zahrnuje rozpoznání slabých míst systému, kterých může být zneužito ke spáchání protiprávního činu navzdory prováděným bezpečnostním opatřením a postupům, a doporučení kompenzačních ochranných opatření odpovídajících zjištěným rizikům a úměrných nebezpečí, které představují;
11. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v letectví, při níž příslušný orgán předstírá úmysl spáchat protiprávní čin, aby ověřil účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA PROGRAMY KONTROLY KVALITY
Článek 3
Pravomoci příslušného orgánu
K zajištění účinnosti svých národních programů bezpečnosti civilního letectví poskytnou členské státy příslušným orgánům nezbytné donucovací pravomoci.
Článek 4
Obsah programu kontroly kvality
1. Program kontroly kvality obsahuje všechna nezbytná opatření přijatá k pravidelné kontrole plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, včetně politik, na kterých se zakládá.
2. Program kontroly kvality zahrnuje a upravuje tyto prvky:
a) organizační strukturu, odpovědnost a zdroje;
b) popisy práce a kvalifikace všech auditorů odpovídajících za provádění programu kontroly kvality;
c) kontrola provozních činností včetně druhů, cílů, obsahu, četnosti a zaměření bezpečnostních auditů, inspekcí, průzkumů a testů a rovněž případně klasifikace dodržování předpisů a rozsahu vyšetřování a pravomocí při něm;
d) činnosti k nápravě nedostatků, včetně informací o podávání zpráv o nedostatcích, navazujících opatřeních a nápravě, s cílem účinně zajistit dodržování bezpečnostních požadavků v letectví;
e) donucovací opatření a
f) sdělení a zprávy o zajišťovaných činnostech a o úrovni dodržování bezpečnostních požadavků v letectví.
Článek 5
Kontrola
1. Plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví je kontrolováno.
2. Kontrola se provádí v souladu s programem kontroly kvality, přičemž se zohlední úroveň rizika, druh a povaha provozních činností, obvyklé podmínky provádění a jiné faktory a analýzy, která vyžadují častější kontrolu.
3. Řízení, stanovení priorit a organizování programu kontroly kvality se uskutečňuje nezávisle na provozním provádění opatření přijatých v rámci národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 6
Zprávy
1. Členské státy každoročně podávají Komisi zprávu o opatřeních přijatých k plnění svých povinností podle tohoto nařízení a o stavu letecké bezpečnosti na letištích umístěných na jejich území.
Základní zásady pro podávání zpráv jsou stanoveny v příloze I.
2. Sledované období zprávy je od 1. ledna do 31. prosince.
Zpráva se podává do dvou měsíců po skončení tohoto období.
Do konce roku 2004 se výjimečně podá zpráva za období od 19. července 2003 do 31. prosince 2003.
KAPITOLA III SPOLEČNÁ METODIKA PRO AUDITORY
Článek 7
Provádění auditů
Kontrolní činnosti zahrnují ohlášené i neohlášené činnosti.
Článek 8
Klasifikace dodržování předpisů
Bezpečnostními audity, inspekcemi a testy je hodnoceno plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, přičemž je používán harmonizovaný systém klasifikace stanovený v příloze II.
KAPITOLA IV SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA AUDITORY
Článek 9
Dostupnost auditorů
Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění dostupnosti dostatečného počtu auditorů pro všechny kontrolní činnosti.
Článek 10
Kvalifikační kritéria pro auditory
1. Každý členský stát zajistí, aby auditoři vykonávající funkce jménem příslušného orgánu měli přiměřenou kvalifikaci, která zahrnuje dostatečnou teoretickou a praktickou zkušenost v dané oblasti.
2. Auditoři mají
a) dobrou znalost národního programu bezpečnosti civilního letectví a způsobu jeho provádění v činnostech, které jsou předmětem kontroly;
b) podle potřeby znalost přísnějších opatření použitelných v daném členském státě a na místě kontroly;
c) dobré odborné znalosti bezpečnostních technologií a bezpečnostních postupů;
d) znalosti zásad, postupů a technik provádění auditu;
e) odbornou znalost kontrolovaných provozních činností.
KAPITOLA V SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Sdílení osvědčených postupů
Členské státy informují Komisi o osvědčených postupech, které se týkají programů kontroly kvality, metodiky provádění auditů a auditorů.
Komise tyto informace zpřístupní členským státům.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1220/2003
ze dne 7. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/20032, a zejména na čl. 59 odst. 3 a čl. 68 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
883/20013, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1175/20034 se v žádosti o dovozní licence a dovozní licenci uvádějí údaje o barvě vína nebo moštu "bílé" nebo "červené/růžové".
V této kolonce by měla být rovněž uvedena definice produktu odpovídající stávajícím definicím produktů.
Členské státy by rovněž měl mít možnost uvádět do žádosti o licenci jediný sazební kód.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty5, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
325/20036 stanoví nejvyšší množství, která ještě nevyžadují předložení dovozní licence.
U hroznové šťávy a hroznového moštu se tato množství vyjadřují v kilogramech. U těchto produktů je vhodnější umožnit volbu mezi vyjádřením výše jistoty v eurech na 100 kilogramů nebo eurech na hektolitr.
(3) Pro jistotu, jež má být složena pro dovozní licence podle nařízení (ES) č. 1291/2001, jsou stanoveny různé částky pro produkty stejného osmimístného kódu kombinované nomenklatury.
Aby se zabránilo pochybnostem, kterou částku použít, musí se pro všechny druhy vína stanovit jednotná částka.
1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku7, mění nomenklaturu pro hroznovou šťávu včetně hroznového moštu.
Příslušné kódy se proto musejí upravit.
(5) V případě nepřímých dovozů bez zpracování se doklad V I 1 vystavuje na podkladě dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu vydaného příslušnými orgány země původu.
Jestliže produkt neodpovídá prohlášení vyvážející země, je obtížné na základě správního dokladu, který se nevztahuje přímo k ověřenému prohlášení, zjistit, kdo je zodpovědný.
Proto se musí vyžadovat, aby průvodní doklad ze země původu byl připojen k průvodnímu dokladu vyvážející země.
(6) Bod 13 přílohy I nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví nejnižší mezní hodnotu celkového obsahu kyselin vína produkovaného ve Společenství na 3,5 gramů na litr, nestanoví však nejvyšší mezní hodnotu.
Nařízení (ES) č. 883/2001 by proto mělo být upraveno, zejména pokud jde o analytické odchylky některých vín dovážených ze Švýcarska.
(7) Ve znění uvedeného nařízení se vyskytlo několik chyb, které musí být odstraněny.
(8) Nařízení (ES) č. 883/2001 by proto mělo být změněno.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 883/2001 se mění takto:
1. v článku 2 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. V žádosti o dovozní licenci a v dovozní licenci se v kolonce 14 uvádí definice produktu podle článku 34 tohoto nařízení a přílohy I nařízení Rady (ES) č. 1493/1999, jakož i tyto údaje o barvě vína "bílé"; nebo "červené/růžové"; nebo moštu "bílý"; nebo "červený/růžový";.
4. Žadatel může v jedné žádosti o dovozní licenci uvést produkty více než jednoho sazebního kódu, přičemž se kolonky 15 a 16 žádosti vyplňují takto:
a) kolonka 15: popis zboží podle kombinované nomenklatury;
b) kolonka 16: kódy KN.
Popis zboží a kódy KN uvedené v žádosti se rovněž uvádějí v dovozní licenci.
Členské státy mohou rozhodnout, že na každé žádosti musí být v kolonce 16 uveden pouze jeden kód sazebníku.";
2. článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Jistota
1. Jistota na dovozní licence se stanoví takto:
a) zahuštěná hroznová šťáva a zahuštěný hroznový mošt: 2,5 eura na 100 kilogramů nebo na hektolitr,
b) ostatní hroznová šťáva a hroznový mošt: 1,25 eura na 100 kilogramů nebo na hektolitr,
c) všechna vína: EUR 1,25 na hektolitr.
2. Jistota na vývozní licence se stanoví na 8 eur na hektolitr pro produkty kódů KN 20096911, 20096919, 20096951, 20096971, 22043092 a 22043096 a 2,5 eura na hektolitr pro všechny ostatní produkty.";
3. v čl. 12 odst. 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) množství v hektolitrech pro každý dvanáctimístný kód produktu nomenklatury zemědělských výrobků pro vývozní náhrady.
Vydává-li se licence pro více než jeden dvanáctimístný kód téže kategorie přílohy podle II, uvádí se číslo kategorie.";
4. v čl. 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro produkty kódů KN 200969 a 22204 30 uvedených v příloze I část III oddílu 1 přílohy 2 společného celního sazebníku, které podléhají režimu vstupních cen, se skutečná dovozní cena prověřuje u každé šarže.";
5. v článku 30 se doplňují nový třetí a čtvrtý pododstavec, které znějí: "Provopis nebo ověřený opis dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu země původu se připojuje k dokladu V I 1 vyvážející země.
Zeměmi původu jsou ve smyslu tohoto článku jenom země na seznamu subjektů a laboratoří oprávněných třetími zeměmi k vystavení průvodních dokladů k jednotlivým zásilkám dováženého vína, který byl zveřejněn podle čl. 29 odst. 1.";
6. v čl. 33 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) vína pocházející ze Švýcarska srovnatelná s jakostním vínem s. o., jejichž celkový obsah kyselin, vyjádřený jako kyselina vinná, je větší než 3 gramy na litr, pokud je povinně opatřeno zeměpisným označením je nejméně z 85 % vyrobeno z hroznů jedné nebo více těchto odrůd révy:
- Chasselas,
- Müller-Thurgau,
- Sylvaner,
- Pinot noir,
- Merlot;";
7. příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení;
8. příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení;
9. příloha III se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1224/2003
ze dne 9. července 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku[1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002[2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců, v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex společenství[3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000[4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1225/2003
ze dne 9. července 2003,
kterým se zahajuje přezkum pro "nového vývozce" nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie, kterým se zrušuje clo ohledně dovozů jednoho vyvážejícího výrobce z této země a kterým se zavádí celní evidence těchto dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], (dále jen "základní nařízení"), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/2002 [2], a zejména na čl. 11 odst. 4 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(1) Komise obdržela žádost o zahájení přezkumu pro "nového vývozce" podle čl. 11 odst.
4 základního nařízení. Žádost podala společnost VSL Wires Limited (dále jen "žadatel"), vyvážející výrobce v Indii (dále jen "dotyčná země").
B. VÝROBEK
(2) U výrobku, jehož se přezkum týká, se jedná o dráty z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm, obsahující nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, vyjma drátů obsahujících nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu, pocházející z Indie (dále jen "dotyčný výrobek"), v současné době kódu KN ex72230019.
Kód KN je uváděn pouze pro informaci.
C. PLATNÁ OPATŘENÍ
(3) U opatření, která jsou v současné době platná, se jedná o konečná antidumpingová cla, která byla uložena nařízením Rady (ES) č. 1600/1999 [3], podle něhož pro dovozy dotyčného výrobku z Indie a vyrobeného žadatelem do Společenství platí konečné antidumpingové clo ve výši 55,6 %, kromě dovozů určitých výslovně jmenovaných podniků, pro které platí individuální celní sazby.
D. DŮVODY PŘEZKUMU
(4) Žadatel tvrdí, že dotyčný výrobek ve sledovaném období, o něhož se antidumpingová cla odvozují, tj. 1. duben 1997 až 31. březen 1998 (dále jen "původní sledované období"), do Společenství nedovážel.
Žadatel dále tvrdí, že začal s vývozem dotyčného výrobku do Společenství po skončení sledovaného období a že není ve spojení s žádným z vyvážejících výrobců, na něž se vztahují výše uvedená antidumpingová opatření.
E. POSTUP
(5) Výrobci ve Společenství, o nichž je známo, že se jich to týká, byli informováni o výše zmíněné žádosti a dostali příležitost k zaujetí stanoviska.
Žádná stanoviska nedošla.
Po prověření dostupných důkazů dospěla Komise k závěru, že existuje dostatek důkazů, které odůvodňují zahájení přezkumu pro "nového vývozce" podle č. 11 odst. 4 základního nařízení za účelem zjištění individuálního dumpingového rozpětí žadatele a - v případě dumpingu - celní sazby, která by měla platit pro jeho vývozy dotyčného výrobku do Společenství.
a) Dotazník
Komise zašle žadateli dotazník, aby získala informace, které považuje pro šetření za nezbytné.
b) Získávání informací a provádění slyšení
Všechny dotčené strany se tímto vyzývají, aby písemně sdělily svoje stanovisko a předložily vhodné důkazy.
Komise může příslušné strany vyslechnout, pokud o to strany písemně požádají a doloží, že existují zvláštní důvody k tomu, aby byly vyslechnuty.
F. ZRUŠENÍ PLATNÝCH CEL A CELNÍ EVIDENCE DOVOZŮ
(6) Podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení je nutno zrušit platné antidumpingové clo na dovozy dotyčného výrobku, který žadatel vyrábí a prodává na vývoz do Společenství. Současně je nutno tyto dovozy podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celně evidovat, aby bylo zaručeno, že antidumpingová cla bude možno zpětně vybírat od okamžiku zahájení přezkumu, jestliže při přezkumu u žadatele dojde ke zjištění dumpingu. V tomto stadiu postupu nelze odhadnout částku možného budoucího celního dluhu.
G. LHŮTY
(7) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty, během nichž
- se mohou dotčené strany samy přihlásit Komisi, písemně vyjádřit svoje stanovisko a předat odpovědi na dotazník uvedený bodě odůvodnění 5 a) tohoto nařízení a všechny ostatní informace, které je třeba při tomto přezkumu zohlednit;
- dotčené strany mohou podat písemný návrh na slyšení před Komisí.
H. CHYBĚJÍCÍ OCHOTA KE SPOLUPRÁCI
(8) Jestliže některá dotčená strana odmítne přístup k potřebným informacím nebo jestliže je nepředá během stanovené lhůty nebo jestliže značně brání v přezkumu, pak lze podle článku 18 základního nařízení učinit kladná či záporná konstatování na základě dostupných informací.
Jestliže se zjistí, že některá dotčená strana předložila nepravdivé či zavádějící informace, pak tyto informace nebudou brány v úvahu a bude se vycházet z dostupných informací,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se přezkum nařízení (ES) č. 1600/1999 podle čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96, aby se zjistilo, zda a případně v jaké míře mají podléhat antidumpingovým clům uloženým nařízením (ES) č. 1600/1999 dovozy drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm, obsahujících nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, vyjma drátů obsahujících nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu, kódu KN ex72230019 (kód TARIC 7223001990), pocházející z Indie, které vyrábí a prodává na vývoz do Společenství společnost VSL Wires Limited (doplňkový kód TARIC A 444).
Článek 2
Antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1600/1999 se s ohledem na dovozy uvedené v článku 1 zrušují.
Článek 3
Celní orgány se podle čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 vyzývají, aby podnikly vhodná opatření pro celní evidenci dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Evidence končí devět měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
Pokud není stanoveno jinak, musí dotčené strany během 40 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost navázat kontakt s Komisí, písemně sdělit své stanovisko a předat své odpovědi na dotazník uvedený v bodě odůvodnění 5 a) a ostatní informace, pokud mají být tyto údaje zohledněny při přezkumu.
Je nutno upozornit na skutečnost, že většina procesních práv zakotvených v základním nařízení předpokládá, že se dotčená strana ohlásí během výše zmíněné lhůty.
Ve stejné lhůtě 40 dnů mohou dotčené strany také podat písemnou žádost o slyšení před Komisí.
Všechna stanoviska a žádosti dotčených stran je nutno podat písemně (nikoli elektronickou formou, pokud není stanoveno jinak) s uvedením jména, poštovní adresy, e-mailové adresy, čísla telefonu a faxu a/nebo telexového čísla dotčené strany.
Všechny příslušné informace a žádosti o slyšení je nutno zaslat na následující adresu: Evropská Komise Generální ředitelství pro obchod
Ředitelství B
B-1049 Brusel Fax (32-2) 29 5 65 05 Telex COMEU B 21877 .
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003
ze dne 26. června 2003
o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektrickou energií [4] významně přispěla k vytvoření vnitřního trhu s elektřinou.
(2) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzvala k urychlené práci na dotvoření vnitřního trhu v elektroenergetice a plynárenství a k urychlení liberalizace těchto odvětví s cílem dosáhnout plně funkčního vnitřního trhu v těchto oblastech.
(3) Vytvoření skutečného vnitřního trhu s elektřinou by mělo být podpořeno intenzifikací obchodu s elektřinou, který je v současnosti v porovnání s ostatními hospodářskými odvětvími nerozvinutý.
(4) S ohledem na přeshraniční stanovení sazeb a přidělování dostupných propojovacích kapacit by se pro zabezpečení účinného přístupu do přenosových soustav za účelem přeshraničních transakcí měly zavést spravedlivá, náklady odrážející, průhledná a přímo použitelná pravidla, zohledňující porovnání mezi výkonnými provozovateli sítí ze strukturálně porovnatelných oblastí a doplňující ustanovení směrnice 96/92/ES.
(5) Ve svých závěrech Rada pro energetiku vyzvala dne 30. května 2000 Komisi, členské státy a vnitrostátní regulační a správní orgány, aby zabezpečily včasné zavedení opatření pro řízení přetížení a ve spolupráci s provozovateli evropských přenosových soustav (PEPS) rychlé zavedení stabilního tarifního systému pro delší období, poskytujícího účastníkům trhu vhodné signály ohledně rozčlenění nákladů.
(6) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 6. července 2000 k druhé zprávě Komise o stavu liberalizace trhů s energií požádal o vytvoření podmínek pro využívání sítí v členských státech, které by nebrzdily přeshraniční obchod s elektřinou, a vyzval Komisi k předložení specifických návrhů zaměřených na překonání všech stávajících překážek pro obchod uvnitř Společenství.
(7) Je důležité, aby třetí země, které tvoří součást evropské elektrizační soustavy, dodržovaly pravidla obsažená v tomto nařízení a obecné zásady přijaté podle tohoto nařízení, aby se zlepšilo účinné fungování vnitřního trhu.
(8) Toto nařízení by mělo stanovit základní zásady stanovení sazeb a přidělování kapacit a zároveň zabezpečit přijetí obecných zásad podrobně popisujících další významné zásady a metody, aby bylo možné se rychle přizpůsobit změněným podmínkám.
(9) Na otevřeném konkurenčním trhu by provozovatelům přenosových soustav měly být vyrovnány náklady vynaložené v důsledku uskutečnění přeshraničních toků elektřiny přes jejich sítě provozovateli přenosových soustav, ze kterých přeshraniční toky elektřiny pocházejí, jakož i provozovateli soustav, ve kterých tyto toky končí.
(10) Při stanovení sazeb ve vnitrostátních sítích by měly být brány v úvahu platby a příjmy z vyrovnávacích plateb mezi provozovateli přenosových soustav.
(11) Skutečné splatné částky za přeshraniční přístup do soustav mohou značně kolísat v závislosti na zúčastněných provozovatelích přenosových soustav a v důsledku rozdílů ve struktuře tarifních systémů uplatňovaných v členských státech.
Proto je potřebný jistý stupeň harmonizace, aby se zabránilo narušení obchodu.
(12) Velmi potřebný by byl systém dlouhodobých místně vztažených cenových signálů založený na zásadě, že úroveň poplatků za přístup do sítě by měla odrážet poměr mezi výrobou a spotřebou v daném regionu, stanovený na základě diferencování poplatků za přístup do sítě mezi výrobci nebo spotřebiteli.
(13) Nebylo by vhodné používat sazby založené na vzdálenosti nebo, pokud jsou již k dispozici vhodné místně vztažené cenové signály, specifické sazby placené pouze vývozci nebo dovozci navíc k obecnému poplatku za přístup do vnitrostátní sítě.
(14) Předpokladem účinné hospodářské soutěže na vnitřním trhu jsou nediskriminační a průhledné poplatky za používání sítě, včetně propojovacích vedení uvnitř přenosové soustavy.
Dostupné kapacity těchto vedení by měly být stanoveny na nejvyšší hodnoty, které jsou v souladu s bezpečnostními normami bezpečného provozu sítí.
(15) Je důležité zabránit narušení hospodářské soutěže v důsledku různých bezpečnostních, provozních a plánovacích norem používaných provozovateli přenosových soustav v členských státech.
Dostupné přenosové kapacity a bezpečnostní, plánovací a provozní normy, které mají vliv na dostupné přenosové kapacity, by navíc měly být pro účastníky trhu zpřístupňovány průhledným způsobem.
(16) Pokud zvláštní povaha dotyčného propojovacího vedení neopravňuje k výjimce z těchto pravidel, měla by existovat pravidla pro používání výnosů pocházejících z postupů spojených s řízením přetížení.
(17) Mělo by být možné řešit problémy přetížení různými způsoby za předpokladu, že použité metody poskytnou provozovatelům přenosových soustav a účastníkům trhu správné hospodářské signály a budou založené na tržních mechanismech.
(18) Aby se zabezpečilo řádné fungování vnitřního trhu, měla by se vypracovat opatření ohledně postupů, které umožní přijímat rozhodnutí a obecné zásady týkající se kromě jiného stanovení sazeb a přidělování kapacit Komisí a které rovněž zabezpečí, aby se do tohoto procesu v případě potřeby zapojily regulační orgány členských států v rámci svého evropského sdružení.
Regulační orgány spolu s ostatními příslušnými orgány v členských státech by měly hrát důležitou úlohu v rámci přispívání k řádnému fungování vnitřního trhu s elektřinou.
(19) Je třeba, aby členské státy a příslušné vnitrostátní orgány poskytovaly Komisi důležité informace.
S takovými informacemi musí Komise nakládat jako s důvěrnými.
Pokud je to nutné, měla by mít Komise možnost požadovat důležité informace přímo od dotyčných podniků za předpokladu, že budou informovány příslušné vnitrostátní orgány.
(20) Vnitrostátní regulační orgány by měly zabezpečit soulad s pravidly obsaženými v tomto nařízení a obecnými zásadami přijatými na základě tohoto nařízení.
(21) Každý členský stát musí stanovit sankce za porušení tohoto nařízení nebo předpisů přijatých k jeho provedení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(22) Protože cílů navrhovaných opatření, totiž dosažení harmonizovaného rámce pro přeshraniční obchod s elektřinou, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(23) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Cílem tohoto nařízení je stanovit spravedlivá pravidla pro přeshraniční obchod s elektřinou, a tím zlepšit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu s elektřinou, s přihlédnutím ke zvláštnostem celostátních a regionálních trhů.
Toto zahrnuje vytvoření komplexního mechanismu pro přeshraniční toky elektřiny a stanovení harmonizovaných zásad pro poplatky za přeshraniční přenos a pro přidělování dostupných kapacit nebo propojení mezi vnitrostátními přenosovými soustavami.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ [6]ES s výjimkou definice "propojovacího vedení", která se nahrazuje tímto:
"propojovacím vedením" se rozumí přenosové vedení, které překračuje nebo překlenuje hranici mezi členskými státy a které spojuje vnitrostátní přenosové soustavy členských států.
2. Dále se rovněž rozumí:
"regulačními orgány" regulační orgány uvedené v čl. 23 odst. 1 směrnice 2003/54/ES;
"přeshraničním tokem" fyzický tok elektřiny přenosovou sítí členského státu, který je výsledkem dopadu činnosti výrobců nebo spotřebitelů mimo tento členský stát na jeho přenosovou síť.
Pokud přenosové sítě dvou nebo více členských států tvoří, zcela nebo částečně, součást jediného regulačního bloku, pak jen pro účely vyrovnávacího mechanismu mezi provozovateli přenosových soustav podle článku 3 se regulační blok jako celek považuje za součást přenosové sítě jednoho z dotyčných členských států, aby se předešlo tomu, že by se toky uvnitř regulačních toků považovaly za přeshraniční toky a způsobovaly vyrovnávací platby podle článku 3.
Regulační orgány daných členských států mohou rozhodnout, kterého z daných členských států bude regulační blok jako celek součástí;
"přetížením" situace, v níž propojení spojující vnitrostátní přenosové sítě nemůže pojmout všechny fyzické toky vyplývající z mezinárodního obchodu požadovaného účastníky trhu z důvodu nedostatku kapacity propojovacích vedení nebo zúčastněných vnitrostátních přenosových soustav;
"deklarovaným vývozem" odeslání elektřiny v jednom členském státě na základě smluvní dohody, jehož důsledkem je současné odpovídající převzetí ("deklarovaný dovoz") elektřiny v jiném členském státě nebo třetí zemi;
"deklarovaným přenosem" situace, kdy se uskuteční "deklarovaný vývoz" elektřiny a stanovená přenosová trasa zahrnuje zemi, ve které se neuskuteční ani odeslání, ani současné odpovídající převzetí elektřiny;
"deklarovaným dovozem" elektřiny převzetí elektřiny v členském státě nebo třetí zemi současně s odesláním elektřiny ("deklarovaným vývozem") v jiném členském státě;
"novým propojovacím vedením" propojovací vedení nedokončené ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Vyrovnávací mechanismus mezi provozovateli přenosových soustav
1. Provozovatelé přenosových soustav obdrží vyrovnávací platby za náklady vzniklé přenosem přeshraničních toků elektřiny po jejich sítích.
2. Vyrovnávací platba uvedená v odstavci 1 se vyplácí provozovatelům vnitrostátních přenosových soustav, v nichž přeshraniční toky vznikají, a soustav, v nichž tyto toky končí.
3. Vyrovnávací platby se provádějí pravidelně za dané minulé časové období.
Pokud to je nutné, provedené platby se dodatečně upraví podle skutečně vzniklých nákladů.
První období, za něž se provede vyrovnávací platba, se stanoví v obecných zásadách uvedených v článku 8.
4. Komise rozhodne o výši splatných vyrovnávacích plateb postupem podle čl. 13 odst. 2.
5. Velikost provedených přeshraničních toků a velikost přeshraničních toků označených jako vznikajících nebo končících ve vnitrostátních přenosových soustavách se určuje na základě fyzických toků elektřiny skutečně naměřených v daném časovém období.
6. Náklady vzniklé přenosem přeshraničních toků se stanoví na základě očekávaných dlouhodobých průměrných přírůstkových nákladů s přihlédnutím ke ztrátám, investicím do nové infrastruktury a přiměřenému podílu nákladů na stávající infrastrukturu, pokud se infrastruktura používá pro přenos přeshraničních toků, zejména s ohledem na potřebu zajistit bezpečnost dodávky.
Při stanovení vzniklých nákladů se používají uznávané standardní postupy pro výpočet nákladů.
Přínosy vzniklé v síti jako důsledek přenosu přeshraničních toků se vezmou v úvahu za účelem snížení přijaté vyrovnávací platby.
Článek 4
Poplatky za přístup do sítí
1. Poplatky účtované provozovateli sítí za přístup k sítím musí být průhledné, brát v úvahu potřebu bezpečnosti sítě a odrážet skutečné náklady, pokud odpovídají nákladům efektivního a strukturálně porovnatelného provozovatele sítě, a musí se uplatňovat nediskriminačním způsobem.
Tyto poplatky nejsou závislé na vzdálenosti.
2. Výrobcům a spotřebitelům ("zatížení") lze účtovat poplatky za přístup do sítě.
Podíl na celkové výši síťových poplatků hrazených výrobci, s výhradou potřeby poskytnout vhodné a účinné místně vztažené cenové signály, musí být nižší než podíl hrazený spotřebiteli.
V případě potřeby musí místně vztažené cenové signály na evropské úrovni vycházet z úrovně sazeb stanovené pro výrobce nebo spotřebitele a brát v úvahu velikost síťových ztrát a způsobené přetížení, včetně investičních nákladů na infrastrukturu.
Toto nebrání členským státům v poskytování místně vztažených cenových signálů uvnitř jejich území nebo v používání určitých mechanismů, aby zabezpečily, že poplatky spotřebitelů ("zatížení") za přístup do sítě jsou na celém jejich území jednotné.
3. Při stanovování poplatků za přístup do sítě se berou v úvahu:
- provedené platby a obdržené příjmy v rámci vyrovnávacího mechanismu mezi provozovateli přenosových soustav,
- skutečné provedené a obdržené platby, jakož i platby očekávané za budoucí časová období, odhadované na základě minulých období.
4. Pokud existují vhodné a účinné místně vztažené cenové signály podle odstavce 2, poplatky za přístup do sítí účtované výrobcům a spotřebitelům, jak je uvedeno v základní obchodní dohodě, se vyúčtují bez ohledu na zemi určení a zemi původu elektřiny.
Tím nejsou dotčeny poplatky za deklarovaný vývoz a deklarovaný dovoz na základě řízení přetížení uvedeného v článku 6.
5. Nepožadují se žádné zvláštní síťové poplatky za jednotlivé transakce týkající se deklarovaného přenosu elektřiny.
Článek 5
Poskytování informací o propojovacích kapacitách
1. Provozovatelé přenosových soustav zavedou postupy pro koordinaci a výměnu informací, aby se zajistila bezpečnost sítí v rámci řízení přetížení.
2. Bezpečnostní, provozní a plánovací normy používané provozovateli přenosových soustav se zveřejňují.
Zveřejňované informace zahrnují obecný model výpočtu celkové přenosové kapacity a rozpětí spolehlivosti přenosu vycházející z elektrických a fyzikálních vlastností sítě.
Tyto modely podléhají schválení regulačními orgány.
3. Provozovatelé přenosových soustav zveřejňují dostupné přenosové kapacity odhadnuté na každý den, s uvedením případných již rezervovaných kapacit.
Tato zveřejnění se provádějí k určitým časovým bodům před dnem přenosu a obsahují v každém případě odhady na příští týden a příští měsíc, jakož i kvantitativní určení očekávané spolehlivosti dostupné kapacity.
Článek 6
Obecné zásady řízení přetížení
1. Na přetížení sítě se reaguje pomocí nediskriminujících tržně orientovaných řešení, které poskytnou účinné hospodářské signály daným účastníkům trhu a provozovatelům přenosových soustav.
Problémy přetížení sítě jsou přednostně řešeny metodami nezaloženými na transakcích, tj. metodami, které nezahrnují výběr mezi smlouvami jednotlivých účastníků trhu.
2. Transakce je možné omezovat jen v nouzových situacích, v nichž musí provozovatel přenosové soustavy rychle jednat a opětovný přenos nebo vzájemná obchodní výměna nejsou možné.
Všechny tyto postupy se uplatňují nediskriminačním způsobem.
Vyjma případy nepředvídatelných okolností dostávají účastníci trhu, jimž byla přidělena kapacita, za jakékoli omezování náhradu.
3. Účastníkům trhu se zpřístupňuje maximální kapacita propojení nebo přenosových sítí ovlivňujících přeshraniční toky odpovídající bezpečnostním normám pro bezpečný síťový provoz.
4. Účastníci trhu informují v rozumném předstihu dotčené provozovatele přenosových soustav před daným provozním obdobím, zda mají v úmyslu využít přidělenou kapacity.
Přidělené kapacity, které nebudou využity, se znovu uvedou na trh otevřeným, průhledným a nediskriminačním způsobem.
5. Pokud je to technicky možné, uspokojují provozovatelé přenosových soustav v přetíženém vedení kapacitní požadavky všech toků elektřiny v opačných směrech, aby toto vedení co nejvíce využili.
Při plném zohlednění bezpečnosti sítě nejsou transakce uvolňující přetížení nikdy odmítány.
6. Všechny výnosy vyplývající z přidělení propojení se musí použít na jeden nebo více z těchto účelů:
a) zaručení skutečné dostupnosti přidělené kapacity;
b) síťové investice udržující nebo zvyšující propojovací kapacity;
c) jako příjem, který berou v úvahu regulační orgány při schvalování metody výpočtu síťových sazeb nebo při posuzování, zda by sazby neměly být změněny.
Článek 7
Nová propojovací vedení
1. Nová propojovací vedení stejnosměrného proudu mohou být na základě žádosti osvobozeny od čl. 6 odst. 6 tohoto nařízení a článku 20 a čl. 23 odst. 2, 3 a 4 směrnice 2003/54/ES za těchto podmínek:
a) investice musí zlepšit hospodářskou soutěž v dodávce elektřiny;
b) úroveň rizika spojeného s investicí je taková, že k investici by bez udělení odchylky nedošlo;
c) propojovací vedení musí být vlastněno fyzickou nebo právnickou osobou, která je alespoň ve své právní formě oddělena od provozovatelů soustav, v jejichž soustavách bude toto propojovací vedení vybudováno;
d) od uživatelů daného propojovacího vedení budou vybírány poplatky;
e) od částečného otevření trhu ve smyslu článku 19 směrnice 96/92/ES nesmí být žádná část kapitálových nebo provozních nákladů propojovacího vedení získána zpět z žádné složky poplatků z používání přenosových nebo distribučních soustav propojených navzájem uvedeným propojovacím vedením;
f) odchylka není na újmu hospodářské soutěži nebo účinnému fungování vnitřního trhu s elektřinou nebo řádnému fungování regulované soustavy, ke které je propojovací vedení připojeno.
2. Odstavec 1 se rovněž použije ve výjimečných případech na propojovací vedení střídavého proudu, pokud náklady a riziko dané investice jsou obzvlášť vysoké ve srovnání s náklady a riziky obvykle vznikajícími při propojení dvou sousedících vnitrostátních přenosových soustav propojovacím vedením střídavého proudu.
3. Odstavec 1 se týká rovněž významných zvýšení kapacity stávajících propojovacích vedení.
4. a) Regulační orgány mohou v jednotlivých případech rozhodnout o odchylce uvedené v odstavcích 1 a 2.
Členské státy však mohou stanovit, aby regulační orgány předkládaly příslušnému orgánu členského státu svá stanoviska k žádostem o udělení odchylky k formálnímu schválení.
Tato stanoviska se zveřejňují spolu s rozhodnutím.
b) i) Odchylka se může týkat celé kapacity nového propojovacího vedení nebo stávajícího propojovacího vedení s podstatně zvýšenou kapacitou, nebo její části.
ii) Při rozhodování o udělení odchylky musí být v každém jednotlivém případě posouzena potřeba stanovit podmínky ohledně délky trvání odchylky a nediskriminačního přístupu k propojovacímu vedení.
iii) Při rozhodování o podmínkách podle bodů i) a ii) se berou v úvahu zejména další kapacita, která se má budovat, časový horizont projektu a vnitrostátní podmínky.
c) Při poskytování odchylky může příslušný orgán schválit nebo stanovit pravidla a mechanismy pro správu a rozmisťování kapacit.
d) Rozhodnutí o odchylce, včetně všech podmínek uvedených v písmeni b), musí být řádně odůvodněno a zveřejněno.
e) Každé rozhodnutí o výjimce se přijme po konzultaci s ostatními členskými státy nebo dotčenými regulačními orgány.
5. Rozhodnutí o udělení odchylky musí příslušný orgán neprodleně oznámit Komisi společně se všemi důležitými informacemi ve vztahu k rozhodnutí.
Tyto informace mohou být předloženy v úhrnné podobě, což Komisi umožní přijmout podložené rozhodnutí.
Tyto informace musí zejména obsahovat:
- přesné důvody, na jejichž základě regulační orgán nebo členský stát udělil odchylku, včetně finančních údajů odůvodňujících potřebu odchylky,
- provedenou analýzu dopadu udělení odchylky na hospodářskou soutěž a účinné fungování vnitřního trhu s elektřinou,
- důvody pro délku trvání odchylky a podíl na celkové kapacitě dotyčného propojovacího vedení, pro které je odchylka udělena,
- výsledek konzultací s dotčenými členskými státy nebo regulačními orgány.
Do dvou měsíců po obdržení oznámení může Komise požádat dotyčné regulační orgány nebo členské státy, aby rozhodnutí o udělení odchylky změnily nebo zrušily.
Pokud si Komise vyžádá doplňující informace, může být tato dvouměsíční lhůta prodloužena o jeden měsíc.
Pokud dotčený regulační orgán nebo členský stát uvedené žádosti ve lhůtě čtyř týdnů nevyhoví, je konečné rozhodnutí přijato postupem podle čl. 13 odst. 3.
Komise zabezpečí zachování důvěrnosti u citlivých obchodních informací.
Článek 8
Obecné zásady
1. Pokud je to vhodné, Komise postupem podle čl. 13 odst. 2 přijímá a mění obecné zásady pro otázky uvedené v odstavcích 2 a 3 a týkající se vyrovnávacích mechanismů mezi provozovateli přenosových soustav v souladu se zásadami uvedenými v článcích 3 a 4. Při prvním přijímání těchto obecných zásad Komise zabezpečí, aby tyto zásady obsáhly v jediném návrhu opatření alespoň otázky uvedené v odst. 2 písm. a) a d) a v odstavci 3.
2. Tyto obecné zásady obsahují
a) podrobnosti postupu pro určování provozovatelů přenosových soustav, kteří jsou povinni platit vyrovnávací platby za přeshraniční toky, včetně rozdělení na provozovatele vnitrostátních přenosových soustav, v nichž toky vznikají, a na provozovatele soustav, v nichž tyto toky končí, v souladu s čl. 3 odst. 2;
b) podrobnosti o platebním postupu, který má být dodržen, včetně určení prvního časového období, za které by se měla vyrovnávací platba zaplatit, v souladu s čl. 3 odst. 3 druhým pododstavcem;
c) podrobnosti metod pro určování uskutečněných přeshraničních toků, za něž se má platit vyrovnávací platba podle odstavce 3, jak z hlediska množství a druhu toků, tak velikosti takových toků jako vznikajících nebo končících v přenosových soustavách jednotlivých členských států, v souladu s čl. 3 odst. 5;
d) podrobnosti metod pro určování nákladů a přínosů vzniklých při přenosu přeshraničních toků, v souladu s čl. 3 odst. 6;
e) podrobnosti o zacházení s toky elektřiny, které pocházejí ze zemí mimo Evropský hospodářský prostor nebo v takových zemích končí, v rámci vzájemného vyrovnávacího mechanismu mezi provozovateli přenosových soustav;
f) zapojení vnitrostátních elektrizačních soustav, vzájemně propojených prostřednictvím vedení stejnosměrného proudu, v souladu s článkem 3.
3. Obecné zásady obsahují rovněž vhodná pravidla vedoucí k postupné harmonizaci základních zásad pro určování poplatků placených výrobci a spotřebiteli (zatížení) podle systémů sazeb jednotlivých členských států, včetně promítnutí vzájemného vyrovnávacího mechanismu mezi provozovateli přenosových soustav do vnitrostátních síťových poplatků a poskytnutí vhodných a účinných místně vztažených cenových signálů, v souladu se zásadami stanovenými v článku 4.
Obecné zásady zajistí vhodné a účinné místně vztažené cenové signály na evropské úrovni.
Harmonizace v tomto ohledu nebrání členským státům používat mechanismy, které zabezpečí, aby poplatky za přístup do sítě hrazené spotřebiteli (zatížení) byly na celém jejich území srovnatelné.
4. V případě potřeby Komise postupem podle čl. 13 odst. 2 změní obecné zásady ohledně správy a přidělování dostupné přenosové kapacity propojení mezi vnitrostátními soustavami stanovené v příloze v souladu se zásadami stanovenými v článcích 5 a 6, zejména tak, aby zahrnovaly podrobné obecné zásady ohledně všech v praxi používaných metod pro přidělování kapacity a aby se zabezpečilo, že mechanismy pro řízení přetížení se vyvinou způsobem slučitelným s cíli vnitřního trhu. V případě potřeby se v průběhu takových změn stanoví obecná pravidla pro minimální bezpečnost a provozní normy pro používání a provoz sítě, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 2.
Při přijímání nebo měnění obecných zásad Komise zabezpečí, že tyto zásady poskytnou minimální stupeň harmonizace nutný k dosažení cílů tohoto nařízení a nepřekročí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
Při přijímání nebo měnění obecných zásad Komise sdělí, jaká opatření přijala za účelem dosažení souladu pravidel v třetích zemích, které jsou součástí evropské elektrizační soustavy, s danými obecnými zásadami.
Článek 9
Regulační orgány
Regulační orgány při výkonu svých povinností zajišťují plnění tohoto nařízení a obecných zásad přijatých podle článku 8.
Je-li to vhodné k plnění cílů tohoto nařízení, spolupracují spolu navzájem a s Komisí.
Článek 10
Sdělování informací a důvěrnost údajů
1. Členské státy a regulační orgány na požádání poskytnou Komisi veškeré informace nezbytné pro účely čl. 3 odst. 4 a článku 8.
Regulační orgány poskytují pro účely čl. 3 odst. 4 a 6 pravidelně zejména informace o nákladech skutečně vynaložených provozovateli vnitrostátních přenosových soustav, jakož i údaje a veškeré významné informace o fyzických tocích elektřiny v sítích provozovatelů přenosových soustav a o nákladech sítě.
Komise stanoví přiměřenou lhůtu, v niž mají být informace poskytnuty, s přihlédnutím ke složitosti požadovaných informací a k naléhavosti jejich potřeby.
2. Pokud dotyčný členský stát nebo regulační orgán tyto informace neposkytne v dané lhůtě podle odstavce 1, může si Komise veškeré informace nezbytné pro účely čl. 3 odst. 4 a článku 8 vyžádat přímo od dotyčných podniků.
Při zasílání žádosti o informace podniku Komise současně zašle kopii žádosti regulačním orgánům členského státu, na jehož území se nachází sídlo podniku.
3. Ve své žádosti o informace Komise uvede právní základ, stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty, účel své žádosti a sankce podle čl. 12 odst. 2 pro případ poskytnutí nesprávných, neúplných nebo zavádějících informací. Komise stanoví přiměřenou lhůtu s přihlédnutím ke složitosti požadovaných informací a k naléhavosti jejich potřeby.
4. Vlastníci podniků nebo jejich zástupci a v případě právnických osob osoby zmocněné je zastupovat podle zákona nebo podle zakládací smlouvy nebo stanov sdělí požadované informace.
Řádně zmocnění právní zástupci mohou sdělit informace za své klienty, kteří však v tomto případě zůstávají plně odpovědni, že informace nejsou neúplné, nesprávné nebo zavádějící.
5. Neposkytne-li podnik požadované informace ve lhůtě stanovené Komisí nebo dodá-li neúplné informace, může si Komise informace, které mají být poskytnuty, vyžádat prostřednictvím rozhodnutí.
Toto rozhodnutí určí, které informace jsou nutné, a stanoví přiměřenou lhůtu, v níž mají být dodány.
Musí také uvést sankce podle čl. 12 odst.
2. Dále musí uvést právo na přezkum rozhodnutí Soudním dvorem Evropských společenství.
Komise současně zašle kopii rozhodnutí regulačním orgánům členského státu, na jehož území se nachází sídlo osoby nebo podniku.
6. Informace shromážděné podle tohoto nařízení mohou být použity pouze pro účely čl. 3 odst. 4 a článku 8.
Komise nesmí sdělovat informace, které získala podle tohoto nařízení a které svou povahou podléhají profesnímu tajemství.
Článek 11
Právo členských států přijmout podrobnější opatření
Tímto nařízením nejsou dotčena práva členských států zachovávat a zavádět opatření obsahující podrobnější předpisy, než které jsou stanoveny v tomto nařízení a v obecných zásadách podle článku 8.
Článek 12
Sankce
1. Aniž je dotčen odstavec 2, stanoví členské státy systém sankcí za porušování ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 1. července 2004 a co nejdříve veškeré následné změny, které se jich budou týkat.
2. Komise může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků pokuty ve výši nejvýše 1 % celkového obratu za předchozí účetní období, jestliže záměrně nebo z nedbalosti dodaly nesprávné, neúplné nebo zavádějící informace jako odpověď na žádost podle čl. 10 odst. 3 nebo je neposkytnou ve lhůtě stanovené rozhodnutím podle čl. 10 odst. 5 prvního pododstavce.
Při stanovení výše pokuty se přihlíží k závažnosti porušení požadavků stanovených v prvním pododstavci.
3. Sankce podle odstavce 1 a rozhodnutí přijatá podle odstavce 2 nemají trestněprávní povahu.
Článek 13
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Zpráva Komise
Komise sleduje uplatňování tohoto nařízení.
Nejpozději do tří měsíců po vstupu v platnost tohoto nařízení předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech získaných při tomto uplatňování.
Ve zprávě je třeba zejména analyzovat, do jaké míry bylo nařízení úspěšné při zabezpečení nediskriminačních a náklady odrážejících podmínek přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou, s cílem přispět k rozmanitosti nabídky pro zákazníka na co nejlépe fungujícím vnitřním trhu a k dlouhodobé bezpečnosti dodávek, a také posoudit, do jaké míry jsou zajištěny účinné místně vztažené cenové signály.
V případě potřeby musí být zpráva doprovázena vhodnými návrhy nebo doporučení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1234/2003
ze dne 10. července 2003,
kterým se mění přílohy I, IV a XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 a nařízení (ES) č. 1362/2001, pokud jde o přenosné spongiformní encefalopatie a krmiva
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1139/2003 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví některé zákazy týkající se krmení zvířat. Jakožto přechodné opatření stanoví nařízení Komise (ES) č. 1326/2001 [3] ve znění nařízení (ES) č. 270/2002 [4], že článek 7 nařízení (ES) č. 999/2001 se nevztahuje na členský stát, dokud nevstoupí v platnost rozhodnutí, kterým se stanoví status BSE tohoto členského státu, a dokud v něm skutečně nebudou provedena ustanovení Společenství o krmení zvířat vzhledem k přenosným spongiformním encefalopatiím.
(2) Rozhodnutí Rady 2000/766/ES ze dne 4. prosince 2000 o některých ochranných opatřeních ve vztahu k přenosným spongiformním encefalopatiím a o zkrmování živočišných bílkovin [5], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2002/248/ES [6], stanoví zákaz zkrmování zpracovaných živočišných bílkovin hospodářskými užitkovými zvířaty drženými, vykrmovanými nebo chovanými za účelem výroby potravin.
Za určitých podmínek se však tento zákaz nevztahuje na některé zpracované živočišné bílkoviny jako rybí moučka, hydrolyzované bílkoviny a difosforečnan vápenatý, jejichž použití nepředstavuje nebezpečí TSE a nebrání kontrole bílkovin, které mohou představovat nebezpečí TSE.
(3) Rozhodnutí Komise 2001/9/ES ze dne 29. prosince 2000 o kontrolních opatřeních pro provádění rozhodnutí Rady 2000/766/ES o některých ochranných opatřeních ve vztahu k přenosným spongiformním encefalopatiím a o zkrmování živočišnýchbílkovin [7], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/248/ES, tedy stanoví podmínky používání zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech, na která se nevztahuje zákaz podle rozhodnutí 2000/766/ES.
1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [8], ve znění nařízení Komise (ES) č. 808/2003 [9], stanoví veterinární a hygienické předpisy pro sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a využití nebo neškodné odstranění živočišných vedlejších produktů, včetně podmínek jejich použití v krmivech.
Uvedené nařízení se stalo použitelným dnem 1. května 2003.
(5) S ohledem na skutečnost, že je možné, i když obtížné, rozlišovat mezi rybí moučkou a ostatními zpracovanými živočišnými bílkovinami, které mohou přestavovat nebezpečí TSE, a že nařízení (ES) č. 1774/2002 zavádí nová ustanovení o kontrole všech zpracovaných živočišných bílkovin, by měly být zjednodušeny podmínky používání rybí moučky podle rozhodnutí 2001/9/ES.
(6) Vědecký řídící výbor ve svém stanovisku ze dne 17. září 1999 o recyklaci v rámci téhož druhu a opětně ve svém stanovisku ze dne 27. a 28. listopadu 2000 o vědeckých předpokladech zákazu používání živočišných bílkovin v krmivech pro všechny druhy hospodářských užitkových zvířat uvedl, že neexistuje důkaz o přirozeném výskytu TSE u nepřežvýkavých hospodářských užitkových zvířat chovaných za účelem výroby potravin, jako jsou prasata a drůbež.
(7) Používání živočišných bílkovin z těchto nepřežvýkavých hospodářských užitkových zvířat je v současnosti podle rozhodnutí 2000/766/ES a 2001/9/ES zakázáno nebo omezeno, protože současnými testy nemohou být tyto bílkoviny odlišeny od zakázaných bílkovin z přežvýkavců.
Některé bílkoviny však neohrožují kontrolu potenciálně infikovaných zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech a jejich používání v krmivech by tedy mělo být povoleno.
(8) Dne 6. a 7. března 2003 přijal Vědecký řídící výbor stanovisko a zprávu o nezávadnosti difosforečnanu vápenatého a trifosforečnanu vápenatého z hovězích kostí používaného jako krmivo nebo hnojivo.
Protože se u trifosforečnanu vápenatého předpokládá, že při dodržení určitých podmínek zpracování nepředstavuje nebezpečí TSE, a protože neohrožuje kontrolu potenciálně infikovaných živočišných bílkovin, mělo by být používání trifosforečnanu vápenatého povoleno.
(9) Protože dosud nebylo přijato rozhodnutí o stanovení statusu BSE jednotlivých členských států, měla by se v zájmu přehlednosti používat ustanovení rozhodnutí 2000/766/ES pro všechny členské státy bez ohledu na jejich budoucí status BSE.
Tato ustanovení by rovněž měla být aktualizována, aby zohledňovala nařízení (ES) č. 1774/2002.
(10) Aby bylo zajištěno, že se BSE nepřenáší do třetích zemí prostřednictvím potenciálně infikovaných zpracovaných živočišných bílkovin, a aby bylo zabráněno nebezpečí jejich protiprávního zpětného dovozu do Společenství, měl by být zakázán vývoz zpracovaných živočišných bílkovin pocházejících z přežvýkavců, s výjimkou bílkovin používaných v krmivech pro zvířata v zájmovém chovu.
(11) Jakmile budou k dispozici potřebné kontrolní nástroje a přiměřené doklady o tom, že se ve všech členských státech uspokojivě provádějí stávající ustanovení, měl by být přezkoumán zákaz používání rybí moučky pro přežvýkavce, používání ptačích bílkovin pro jiná hospodářská užitková zvířata než přežvýkavce a používání prasečích bílkovin pro jiná hospodářská užitková zvířata než přežvýkavce.
(12) Nařízení (ES) č. 999/2001 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
Navíc by měla být zrušena rozhodnutí 2000/766/ES a 2001/9/ES.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, IV a XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
V článku 1 nařízení (ES) č. 1326/2001 se zrušuje bod 2.
Článek 3
Rozhodnutí 2000/766/ES a 2001/9/ES se zrušují.
Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2003.
Ustanovení tohoto nařízení se přezkoumávají na základě nových vědeckých poznatků a nových kontrolních metod.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1236/2003
ze dne 10. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 950/2003, pokud jde o podporou pro hrušky určené pro zpracování v hospodářském roce 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [4] vyžaduje, aby Komise zveřejnila platné sazby podpor pro broskve a hrušky, jakmile prověří, zda byla dodržena prahová množství stanovená v příloze III nařízení (ES) č. 2201/96;
(2) podpora pro broskve a hrušky pro hospodářský rok 2003/04 byla stanovena a zveřejněna v nařízení Komise (ES) č. 950/2003 ze dne 28. května 2003, kterým se na hospodářský rok 2003/04 stanoví podpora pro broskve a hrušky určené pro zpracování podle nařízení (ES) č. 2201/96 [5];
(3) po vyhlášení nařízení (ES) č. 950/2003 sdělily orgány členských států Komisi, že poskytnuté údaje o množství hrušek určených pro zpracování v průběhu hospodářského roku 2002/03 nebyly úplné.
Tyto úřady nyní poskytly úplné údaje;
(4) podpora pro hrušky na rok 2003/04 by měla být nově stanovena na základě správných údajů a s ohledem na skutečnost, že sazba podpor používaná pro rok 2003/04 musí být pro každý příslušný členský stát snížena o překročení prahového množství po rozdělení nezpracovaných množství podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 2201/96;
(5) na základě nového stanovení výše podpory by mělo být nařízení (ES) č. 950/2003 pozměněno;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 950/2003 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/04 se podpora podle článku 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví takto:
a) broskve: 47,70 EUR/t;
b) hrušky:
- 71,55 EUR/t
Nařízení Komise (ES) č. 1252/2003
ze dne 14. července 2003,
kterým se stanoví odchylky od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud jde o produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyvážené do třetích zemí kromě České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 740/2003 [4], stanoví, že nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2003 [6], se použije na produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(2) Článek 3 nařízení (ES) č. 800/1999 stanoví, že nárok na vývozní náhradu vzniká při dovozu do určené třetí země, pokud se na tuto třetí zemi vztahuje rozlišená náhrada.
Články 14, 15 a 16 uvedeného nařízení stanoví podmínky pro platbu rozlišené náhrady, zejména doklady, které musejí být dodány jako důkaz o dodání zboží na místo určení.
(3) V případě rozlišené náhrady stanoví čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, že se část náhrady vypočítaná použitím nejnižší sazby náhrady vyplácí na žádost vývozce, jakmile je předložen důkaz, že zboží opustilo celní území Společenství.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1039/2003 ze dne 2. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Estonskaa vývoz určitých zemědělských produktů do Estonska [7], nařízení Rady (ES) č. 1086/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Slovinska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Slovinska [8], nařízení Rady (ES) č. 1087/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Lotyšska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Lotyšska [9], nařízení Rady (ES) č. 1088/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Litvy a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Litvy [10], nařízení Rady (ES) č. 1089/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Slovenské republiky a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Slovenské republiky [11] a nařízení Rady (ES) č. 1090/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z České republiky a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do České republiky [12], stanoví na autonomním základě zrušení náhrad od 1. července 2003 u zpracovaných zemědělských produktů neuvedených v příloze I Smlouvy při vývozu do Estonska, Slovinska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a České republiky.
(5) Nařízení Rady (ES) č. 999/2003 ze dne 2. června 2003, kterým se přijímají samostatná a přechodná opatření pro dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Maďarska a vývoz určitých zpracovaných zemědělských produktů do Maďarska [13], stanoví na autonomním základě zrušení náhrad od 1. července 2003 u zboží uvedeného v článku 1 uvedeného nařízení při vývozu do Maďarska.
(6) Česká republika, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva, Slovensko a Slovinsko se zavázaly poskytnout preferenční dovozní režim pro určité zboží dovážené na jejich území, pouze pokud jsou k dotyčnému zboží přiloženy dokumenty dokládající, že není způsobilé pro platbu vývozních náhrad.
(7) S ohledem na tyto úpravy je jako přechodné opatření pro dobu před přistoupením České republiky, Maďarska, Estonska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska k Evropské unii a s cílem nezpůsobit vývozcům při obchodu s jinými třetími zeměmi zbytečné náklady žádoucí se odchýlit od nařízení (ES) č. 800/1999, pokud v případě rozlišených náhrad požaduje důkaz o dovozu.
Je rovněž žádoucí nepřihlížet k tomuto faktu při stanovení nejnižší sazby, pokud pro dotyčné země určení nebyly stanoveny vývozní náhrady.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 a ve spojení s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1520/2000 není důkaz o splnění dovozních celních formalit podmínkou platby náhrady za zboží uvedené v příloze tohoto nařízení, pokud rozlišení náhrady je pouze výsledkem toho, že pro Českou republiku, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu, Slovensko a Slovinsko nebyly stanoveny náhrady, pokud jde o vývoz do jiných třetích zemí.
Článek 2
Skutečnost, že nebyly stanoveny vývozní náhrady, pokud jde o vývoz zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení do České republiky, Maďarska, Estonska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska, se ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 nebere při určení nejnižší sazby náhrady pro vývoz do třetích zemí v úvahu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1257/2003
ze dne 15. července 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Molise, Alto Crotonese, Welsh Lamb, Nürnberger Bratwürste nebo Nürnberger Rostbratwürste)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Spojené království Komisi žádost o zápis názvu "Welsh Lamb" jako zeměpisného označení, Itálie zaslala Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Molise" a "Alto Crotonese" jako označení původu a Německo zaslalo Komisi žádost o zápis názvů "Nürnberger Bratwürste" nebo "Nürnberger Rostbratwürste" jako zeměpisných označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu nebo chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 865/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná označení původu (CHOP) nebo chráněná zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1267/2003
ze dne 16. června 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o lhůty pro předávání hlavních souhrnných ukazatelů národních účtů, odchylky týkající se předávání hlavních souhrnných ukazatelů národních účtů a předávání údajů o zaměstnanosti v odpracovaných hodinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [4] obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států pro statistické potřeby Evropského společenství, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy.
(2) Zpráva Měnového výboru o statistických požadavcích schválená Radou ve složení pro hospodářství a finance (Ecofin) dne 18. ledna 1999 nastínila prvořadou důležitost účinného dohledu a koordinace hospodářské politiky pro řádné fungování HMU a jednotného trhu, což vyžaduje ucelený statistický informační systém poskytující politikům potřebné údaje pro příjímání rozhodnutí.
Tato zpráva též uvádí, že je třeba dávat vyšší prioritu tomu, aby takové informace byly k dispozici Společenství, a zejména členským státům, které účastní eurozóny.
(3) Uvedená zpráva zdůraznila, že srovnávání trhu práce mezi jednotlivými zeměmi bude třeba věnovat v EMU více pozornosti.
(4) Aby bylo možné vypracovávat čtvrtletní statistiky za eurozónu, je třeba zkrátit lhůtu pro předání hlavních souhrnných ukazatelů národních účtů na 70 dní.
(5) Je třeba zrušit čtvrtletní a roční odchylky udělené členským státům, které brání sestavování hlavních souhrnných ukazatelů národních účtů za eurozónu a Společenství.
(6) Akční plán statistických požadavků Hospodářské a měnové unie schválený Radou ve složení pro hospodářství a finance (Ecofin) dne 29. září 2000, označuje za prioritní předávání údajů národních účtů o zaměstnanosti vyjádřených v jednotkách "odpracované hodiny".
(7) Výbor pro statistické programy (VSP) a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance (CMFB) byly konzultovány podle článku 3 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom [5], a rozhodnutí Rady 91/115/EHS [6],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha B nařízení (ES) č. 2223/96 se mění takto:
1. Text za nadpisem "Program předávání údajů z národních účtů" se mění takto:
a) text "Přehledu tabulek" se nahrazuje textem přílohy I;
b) text tabulky 1 "Hlavní roční a čtvrtletní souhrnné ukazatele" se nahrazuje textem přílohy II.
2. Text za nadpisem "Odchylky týkající se předkládaných tabulek v rámci dotazníku "ESA 95" podle zemí" se nahrazuje textem přílohy III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1268/2003
ze dne 15. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1601/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a o konečném výběru prozatímního antidumpingového cla uloženého z tohoto dovozu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) Dne 5. května 2000 zahájila Komise antidumpingové řízení [2] týkající se dovozů některých železných nebo ocelových lan a kabelů (dále jen "dotyčný výrobek") pocházejících mimo jiné z Turecka.
(2) Konečným výsledkem tohoto řízení bylo antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1601/2001 [3] ze dne 2. srpna 2001, aby byly eliminovány škodlivé účinky dumpingu.
(3) Nařízením (ES) č. 230/2001 [4] uložila Komise prozatímní opatření. Současně přijala Komise cenový závazek, mj. od tureckého vyvážejícího výrobce, společnosti Has Celik ve Halat San Tic AS (dále jen "Has Celik"), podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 230/2001. Dovozy dotyčného výrobku, vyráběného a přímo vyváženého firmou Has Celik, byly osvobozeny od antidumpingového cla podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení.
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
(4) Závazek nabídnutý společností Has Celik se vztahuje pouze na typy dotyčného výrobku podle seznamu v příloze závazku.
Aby mohla využívat osvobození od cla, musí společnost Has Celik vystavovat obchodní faktury doprovázející prodeje v rámci závazku (dále jen "obchodní faktura"), jak to vyžaduje čl. 2 odst.
230/2001. Obchodní faktura musí splňovat požadavky přílohy téhož nařízení.
To rovněž stanoví, že vývozy výrobků jiných typů, neuvedených na seznamu v téže příloze, do Společenství podléhají antidumpingovým clům.
Kromě toho se společnost Has Celik zavázala neprodávat typy dotyčného výrobku, na základě pololetního váženého průměru, pod minimální dovozní cenou (dále jen MDC), která je pro každý typ výrobku rovněž uvedena v příloze závazku.
(5) Při ověřovací návštěvě na místě samém bylo zjištěno, že se společnost Has Celik dopustila dvojího porušení výše uvedených závazků.
Jednak prodávala výrobky jiných typů než typů uvedených v závazku za použití obchodní faktury a tím umožnila svým dovozcům vyhnout se placení cla; a jednak bylo zjištěno, že společnost prodávala některé výrobky typů uvedených v závazku, na základě váženého pololetního průměru, za ceny nižší, než je příslušná MDC. Nařízení Komise (ES) č.
1274/2003 [5] uvádí podrobně povahu zjištěných porušení závazku.
(6) Přijetí závazku Komise zrušila výše uvedeným nařízením Komise a proto by mělo být okamžitě uloženo konečné antidumpingové clo na dovozy dotyčného výrobku vyráběného společností Has Celik.
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) č. 1601/2001
(7) S ohledem na výše uvedené skutečnosti a podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96 by měl být čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1601/2001 pozměněn a zboží vyráběné společností Has Celik by mělo podléhat patřičné sazbě antidumpingového cla pro uvedenou společnost, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1601/2001 (17,8 %),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 se v čl. 2 odst. 1 nahrazuje tabulka tímto:
"Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1287/2003
ze dne 15. července 2003
o harmonizaci hrubého národního důchodu v tržních cenách (nařízení o HND)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke zvyšujícímu se podílu vlastního zdroje Společenství založeného na hrubém národním produktu v tržních cenách (dále jen "HNPtc") členských států je nezbytné další zlepšení srovnatelnosti, spolehlivosti a úplnosti tohoto souhrnného ukazatele.
(2) Tyto údaje jsou rovněž významnými analytickými nástroji pro koordinaci hospodářských politik členských států a pro různé politiky Společenství.
(3) Rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom stanoví, že se pro účely vlastních zdrojů se HNPtc rozumí hrubý národní důchod v tržních cenách (dále jen "HND"), stanovený Komisí při použití Evropského systému národních a regionálních účtů (dále jen "ESA 95") v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [4].
(4) Údaje o HND musí být srovnatelné.
Tyto údaje mohou být srovnatelné, pouze pokud jsou v souladu s definicemi a účetními pravidly ESA 95.
Proto by měly používané hodnotící postupy a použité zdrojové údaje umožňovat správné použití definic a účetních pravidel ESA 95.
(5) Zdroje a metody používané k výpočtu HND musí být spolehlivé, což znamená, že by měly být na robustní a vhodné statistické podklady pokud možno uplatněny osvědčené metody.
(6) Údaje o HND musí být úplné, což znamená, že by měly zahrnovat i činnosti, které se neuvádějí ve statistických zjišťováních nebo se neohlašují finančním orgánům, orgánům sociálního zabezpečení ani jiným správním orgánům.
Zdokonalení rozsahu položek HND předpokládá rozvoj vhodných statistických podkladů a hodnotících postupů i provedení náležitých úprav.
(7) Ke splnění svého úkolu poskytování údajů o HND pro účely vlastních zdrojů by měla Komise přijmout opatření ke zlepšení srovnatelnosti, spolehlivosti a úplnosti HND členských států.
(8) Směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [5] stanoví postup pro ověření a hodnocení srovnatelnosti, spolehlivosti a úplnosti HNP ve Výboru pro HNP, ve kterém úzce spolupracují členské státy s Komisí.
Tento postup by měl být upraven se zřetelem k používání HND podle ESA 95 pro účely vlastních zdrojů.
(9) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(10) Podle článku 3 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství [7], byl konzultován Výbor pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I Definice a výpočet hrubého národního důchodu v tržních cenách
Článek 1
1. Hrubý národní důchod v tržních cenách (HND) a hrubý domácí produkt v tržních cenách (HDP) jsou definovány v souladu s Evropským systémem národních a regionálních účtů (ESA 95).
2. HDP je konečný výsledek výrobní činnosti rezidentských výrobních jednotek.
Může být definován třemi způsoby:
a) HDP je úhrn hrubé přidané hodnoty různých institucionálních sektorů nebo různých odvětví hospodářství, plus daně a minus dotace na produkty (které nejsou přiděleny sektorům a odvětvím).
Je to rovněž vyrovnávací položka účtu výroby národního hospodářství;
b) HDP je úhrn konečného užití zboží a služeb rezidentskými institucionálními jednotkami (skutečná konečná spotřeba a tvorba hrubého kapitálu), plus vývoz a minus dovoz zboží a služeb;
c) HDP je úhrn strany užití na účtu tvorby důchodů národního hospodářství (náhrady zaměstnancům, daně z výroby a dovoz míinus dotace, hrubý provozní přebytek a smíšený důchod národního hospodářství).
3. HND představuje součet prvotních důchodů přijímaných redizentskými institucionálními jednotkami: náhrady zaměstnancům, daně z výroby a dovoz minus dotace, důchod z vlastnictví (příjmový minus výdajový), hrubý provozní přebytek a hrubý smíšený důchod.
HND se rovná HDP, minus prvotní důchody vyplácené rezidentskými jednotkami nerezidentským jednotkám a plus prvotní důchody přijaté rezidentskými jednotkami od nerezidentů.
Kapitola II Předávání údajů o HND a dodatečných informací
Článek 2
1. Členské státy zjistí HND podle článku 1 v rámci pravidelného sestavování národního účetnictví.
2. Členské státy poskytnou každoročně do 22. září v rámci postupů národního účetnictví Komisi (Eurostatu) číselné údaje o souhrnném HND a jeho složkách v souladu s definicemi uvedenými v článku 1.
Celkové hodnoty HDP a jeho složek mohou být předloženy v souladu se třemi způsoby uvedenými v čl. 1 odst.
2. Poskytované údaje se týkají předchozího roku a případných změn údajů za dřívější léta.
3. Při sdělování údajů uvedených v odstavci 2 předkládají členské státy Komisi (Eurostatu) zprávu o kvalitě údajů o HND.
Zpráva obsahuje informace o způsobu výpočtu souhrnných údajů, a zejména popisuje veškeré významné změny v použitých postupech a statistických podkladech a vysvětluje revize dřívějších odhadů HND.
Obsah a formát této zprávy se řídí pokyny stanovenými Komisí v souladu s postupem podle čl. 4 odst.
Článek 3
4 odst. 2 poskytují členské státy Komisi (Eurostatu) soupis postupů a statistických podkladů pro výpočet HND a jeho složek podle ESA 95.
Členské státy zdokonalují a aktualizují tento soupis podle uvedených pokynů.
Kapitola III Postupy a ověřování výpočtu HND
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor s názvem "Výbor pro HND", složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
1. Komise posuzuje zdroje a metody použité členskými státy pro výpočet HND. Opatření k zajištění vyšší srovnatelnosti, spolehlivosti a úplnosti údajů o HND se přijímají postupem podle čl. 4 odst. 2.
2. Výbor pro HND projednává otázky, které mu přednese jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce členského státu a které se týkají uplatňování tohoto nařízení, zejména s ohledem na:
a) každoroční dosažení souladu s definicemi uvedenými v článku 1;
b) každoroční přezkoumání údajů předaných podle čl. 2 odst.
3 týkajících statistických podkladů a postupů pro výpočet HND a jeho složek. Na základě tohoto přezkoumání zaujme výbor pro HND stanovisko ohledně přiměřenosti údajů členských států o HND pro účely vlastních zdrojů z hlediska spolehlivosti, srovnatelnosti a úplnosti těchto údajů.
Toto stanovisko uvádí hlavní dokumenty, na nichž je přezkoumání založeno.
Spolehlivost, srovnatelnost a úplnost HND a jeho složek je třeba hodnotit s ohledem na metodu nákladů a přínosu.
V této souvislosti vyžaduje metoda nákladů a přínosu posouzení potenciální velikosti a potenciálního významu specifických činností nebo transakcí založených na jakýchkoli dostupných informacích.
Tyto informace jsou často kvalitativní, avšak mohou být v některých případech i kvantitativní.
Komise (Eurostat) posuzuje srovnatelnost ve způsobech zacházení s podobnými případy v členských státech a vypracovává zprávy pro výbor HND o všech případech, v nichž se metoda nákladů a výnosů považuje za použitelnou.
Použitím této metody by se mělo předejít vynakládání nepřiměřených prostředků na výpočet nevýznamných položek;
c) vyjádření stanoviska, aniž je dotčen článek 4, k návrhům Komise zaměřeným na zdokonalení výpočtů HND, včetně nezbytných výkladů definic ESA 95 a kvantifikace dopadu těchto návrhů na HND.
3. Výbor pro HND věnuje zvláštní úsilí zdokonalení metod výpočtu HND používaných členskými státy a rozšiřování osvědčené praxe v této oblasti.
Výbor pro HND se rovněž zabývá otázkami týkajícími se revizí údajů o HND a otázkou úplnosti HND.
V případě potřeby dává Komisi podnět k opatření pro zajištění vyšší srovnatelnosti a spolehlivosti údajů o HND.
Článek 6
Aniž je dotčen přezkum podle článku 19 nařízení (EC, Euratom) č. 1150/2000 [8], mohou úředníci Komise a zástupci ostatních členských států ve vhodných případech a po dohodě s navštíveným členským státem vykonat v členských státech společné informační návštěvy související s HND.
Účast členských států na těchto návštěvách je dobrovolná.
Kapitola IV Závěrečná ustanovení
Článek 7
Nejpozději do konce roku 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1291/2003
ze dne 18. července 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Pane di Altamura)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Itálie Komisi žádost o zápis názvu "Pane di Altamura" jako chráněného označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje stanovené v článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Řecká republika zaslala Komisi námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 poté, co byly v Úředním věstníku Evropských společenství [3] zveřejněny hlavní body žádosti o zápis "Pane di Altamura".
Tato námitka se týkala nedodržení podmínek uvedených v článku 2 nařízení.
V případě označení původu musí produkce, zpracování a příprava probíhat ve vymezené zeměpisné oblasti.
V případě "Pane di Altamura" se však podle specifikace výrobku chléb vyrábí ze suroviny, krupice, která pochází z pěti různých obcí: Altamura, Gravina di Puglia, Poggiorsini, Spinazzola a Minervo Murge, zatímco oblast jejího zpracování na chléb je omezena na obec Altamura.
(4) Portugalská republika zaslala Komisi námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 poté, co byly v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněny hlavní body žádosti o zápis "Pane di Altamura".
Námitka se opírala o stejné argumenty, jako byly ty, které předložila Řecká republika.
Bylo v ní též upozorněno na to, že mělo být požádáno o zápis názvu jako chráněného zeměpisného označení, a nikoli jako chráněného označení původu.
(5) Námitky Řecké republiky a Portugalské republiky byly přípustné ve smyslu čl. 7 odst.
4 nařízení. Komise požádala dotyčné členské státy, aby se v souladu se svými vnitřními postupy pokusily o dosažení vzájemné dohody.
(6) Ve své odpovědi na námitky Řecké republiky a Portugalské republiky Italská republika prohlásila, že s předloženými připomínkami souhlasí.
Uvedla rovněž, že vymezení oblasti produkce suroviny a oblasti mletí jako různých od oblasti výroby chleba bylo způsobeno výlučně písařskou chybou, a poskytla nové znění odstavce vymezujícího zeměpisnou oblast v souhrnné specifikaci, ve které oblast výroby "Pane di Altamura" souhlasí s oblastí produkce suroviny.
(7) Řecká republika odpověděla, že nemá dalších námitek proti zápisu názvu "Pane di Altamura".
(8) Portugalská republika odpověděla, že trvá na své námitce proti zápisu názvu "Pane di Altamura" jako chráněného označení původu.
Upozornila na to, že se jeví jako nevhodné používat zeměpisný název "Altamura" k označení výrobku pocházejícího z celé zeměpisné oblasti odpovídající výše uvedeným pěti obcím a že souhrnná specifikace svědčí o tom, že výrobou chleba je proslulá pouze obec Altamura, a nikoli celá oblast.
Z těchto důvodů by měl být název zapsán jako chráněné zeměpisné označení.
(9) Italská republika zaslala Komisi pozměněné znění žádosti o zápis názvu "Pane di Altamura" jako označení původu.
Zeměpisná oblast výroby chleba zahrnuje pět výše uvedených obcí a odpovídá tedy zeměpisné oblasti produkce suroviny.
(10) Jelikož mezi Italskou republikou a Portugalskou republikou nebylo dosaženo dohody do tří měsíců, Komise musí přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v článku 15.
(11) Komise požádala o stanovisko Vědecký výbor pro označení původu, zeměpisná označení a osvědčení o zvláštní povaze.
Vědecký výbor vyjádřil názor, že "vlastnosti uvedené v žádosti pro Pane di Altamura se vztahují nejen na obec Altamura, ale i na zvláštní oblasti mimo obec, kde probíhá produkce, zpracování a příprava.
Zvláštní zeměpisné prostředí zahrnující přírodní a lidské činitele, kvalita surovin a výroba, jakož i tradice sahající do středověku mohou být považovány za shodné v celé oblasti zahrnuté v žádosti". Vědecký výbor shledal, že žádost splňuje požadavky stanovené v čl.
2 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č.
2081/92. Dodal, že použití zeměpisného názvu obce k určení zeměpisné oblasti jako označení původu, která je od ní rozdílná a k tomuto účelu vymezená, je poměrně časté a právně přípustné, pokud je odůvodněné.
(12) Komise vzala na vědomí doporučující stanovisko Vědeckého výboru.
Vysvětlení předložená italskými orgány považuje za přijatelná.
Formální analýza specifikace výrobku týkající se názvu "Pane di Altamura" mimoto nezjistila žádnou zřejmou chybu v hodnocení.
(13) Název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a chráněn v celém Společenství jako chráněné označení původu.
(14) Příloha I tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1257/2003 [5].
(15) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název v příloze I tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP)".
Hlavní body specifikace výrobku jsou uvedeny v příloze II.
Nahrazují hlavní body specifikace zveřejněné
Nařízení Komise (ES) č. 1292/2003
ze dne 18. července 2003,
kterým se zahajuje přezkum pro "nového vývozce" nařízení Rady (ES) č. 2604/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některého polyethylentereftalátu (PET) pocházejícího mimo jiné z Thajska, kterým se zrušuje clo ohledně dovozů jednoho vyvážejícího výrobce z této země a kterým se zavádí celní evidence těchto dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1972/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 4,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(1) Komise obdržela žádost o přezkum pro "nového vývozce" podle čl. 11 odst.
4 základního nařízení. Žádost podala společnost Indo Pet (Thailand) Ltd. (dále jen "žadatel"), vyvážející výrobce z Thajska (dále jen "dotyčná země").
B. VÝROBEK
(2) Dotyčným výrobkem je polyethylentereftalát (PET) s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728, pocházející z Thajska (dále jen "dotyčný výrobek"), v současné době kódu KN 39076020.
Tento kód KN je uveden pouze pro informaci.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(3) V současné době platným opatřením je konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 2604/2000 [3], podle kterého dovozy dotyčného výrobku do Společenství podléhají konečnému antidumpingovému clu 83,2 EUR za tunu.
D. DŮVODY PRO PŘEZKUM
(4) Žadatel tvrdí, že nevyvážel dotyčný výrobek do Společenství v období šetření, na němž se antidumpingová opatření zakládala, tj. v období od 1. října 1998 do 30. září 1999 (dále jen "původní období šetření") a že není ve spojení se žádným z vyvážejících výrobců výrobku, kteří jsou předmětem výše uvedených antidumpingových opatření.
(5) Žadatel dále tvrdí, že začal vyvážet dotyčný výrobek do Společenství po ukončení původního období šetření.
E. POSTUP
(6) Známí dotčení výrobci ve Společenství byli o výše uvedené žádosti informováni a dostali příležitost předložit své připomínky.
Žádné připomínky nebyly obdrženy.
(7) Po přezkoumání dostupných důkazů došla Komise k závěru, že zahájení přezkumu týkajícího se "nového vývozce" je dostatečně odůvodněno podle čl. 11 odst. 14 základního nařízení, s cílem stanovit žadateli výši individuálního dumpingového rozpětí a, pokud by byl zjištěn dumping, výši cla, kterému by měly jeho dovozy dotyčného výrobku do Společenství podléhat.
a) Dotazníky
(8) Za účelem získání údajů považovaných za nezbytné pro šetření zašle Komise žadateli dotazník.
b) Sběr údajů a slyšení
(9) Všechny dotčené strany se vyzývají, aby předložili písemně své názory a poskytly podpůrné důkazy.
(10) Kromě toho může Komise dotčené strany vyslechnout, pokud o to písemně požádají a pokud prokáží, že existují zvláštní důvody proč by měly být vyslechnuty.
F. ZRUŠENÍ PLATNÉHO CLA A CELNÍ EVIDENCE DOVOZŮ
(11) Podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení by mělo být zrušeno platné antidumpingové clo z dovozu dotyčného výrobku, který žadatel vyrábí a prodává na vývoz do Společenství. Současně by tyto dovozy měly podléhat celné evidenci v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, aby bylo v případě, že přezkumem bylo zjištěno, že se žadatel dopustil dumpingu, zajištěno uložení antidumpingových opatření se zpětnou platností ode dne zahájeni tohoto přezkumu. Výši možných budoucích závazků žadatele nelze v této fázi řízení odhadnout.
G. ČASOVÉ LHŮTY
(12) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny časové lhůty, během nichž
- se dotčené strany mohou samy přihlásit Komisí, předložit písemně své názory a poskytnout odpovědi na všechny otázky v dotazníku uvedeném v odst. E písm. a) tohoto nařízení nebo jiné informace, na které má být během šetření vzat ohled,
- mohou dotčené strany písemně požádat, aby je Komise vyslechla.
H. ODMÍTNUTÍ SPOLUPRÁCE
(13) V případech, kdy kterákoliv z dotčených stran odmítne přístup k nezbytným informacím, neposkytne je v požadovaných lhůtách nebo jinak závažným způsobem brání šetření, mohou být, v souladu s článkem 18 základního nařízení, přijaty pozitivní nebo negativní závěry na základě dostupných skutečností.
(14) Bude-li zjištěno, že kterákoliv ze dotčených stran poskytla nepravdivé nebo klamavé informace, nebude k nim přihlédnuto a mohou být použity dostupné skutečnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se přezkum nařízení Rady (ES) č. 2604/2000 podle čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 za účelem určení, zda a do jaké míry by dovozy polyethylentereftalátu s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728, kódu KN 39076020, vyráběného a prodávaného na vyvoz do Společenství společností Indo Pet (Thajsko), měly podléhat antidumpingovému clu uloženému nařízením Rady (ES) č. 2604/2000.
Článek 2
Antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 2604/2000 na dovozy uvedené v článku 1 tohoto nařízení (doplňkový kód TARIC: A468) se zrušuje.
Článek 3
Celním orgánům se ukládá, aby podle čl. 14 odst. 5 nařízení Rady č. 384/96 podnikly patřičné kroky k celní evidenci dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Povinnost celní evidence končí devět měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
Jestliže má být během šetření vzat ohled na jejich údaje, musejí se dotčené strany přihlásit Komisi, předložit písemně své názory a poskytnout odpovědi na všechny otázky v dotazníku uvedeném v odst. E písm. a) tohoto nařízení nebo jiné informace do 40 dní od vstupu tohoto nařízení v platnost, není-li stanoveno jinak.
Upozorňuje se na skutečnost, že výkon většiny procedurálních práv stanovených v základním nařízení záleží na tom, zda se strana přihlásí během výše uvedené lhůty.
Dotčené strany mohou v téže časové lhůtě 40 dní rovněž písemně požádat o slyšení před Komisí.
2. Všechna podání a žádosti dotčených stran musejí mít písemnou formu (nikoliv elektronickou, není-li stanoveno jinak) a musejí uvádět jméno, adresu, adresu elektronické pošty, číslo telefonu a faxu, případně telexu dotčené strany. Všechna písemná podání, odpovědi na otázky dotazníku a korespondence poskytnuté dotčenými stranami na důvěrném základě musejí být označeny poznámkou "Pouze pro vnitřní potřebu" [4] a v souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení doprovázeny neutajovanou verzí označenou poznámkou "Pro kontrolu dotčenými stranami".
Všechny informace týkající se této věci a všechny žádosti o vyslechnutí by měly být zasílány na tuto adresu:
Evropská Komise Generální ředitelství pro obchod
ředitelství B
kancelář: J-79 5/16
B-1049 Brusel Fax (32-2) 295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1295/2003
ze dne 15. července 2003
o opatřeních k usnadnění postupů pro podávání žádostí o víza a udělování víz pro členy olympijské rodiny, kteří se účastní olympijských nebo paralympijských her 2004 v Aténách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. a) a b) bod ii) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Olympijská charta předpokládá pro členy olympijské rodiny "právo vstupu" do země města pořádajícího olympijské hry za předpokladu, že předloží olympijskou akreditační kartu a cestovní pas nebo jiný úřední cestovní doklad, aniž by bylo nutno splnit jiné postupy a formality než ty, které souvisejí s akreditační kartou.
(2) Příslušné organizace vyberou a navrhnou podle akreditačního postupu stanoveného organizačním výborem olympijských her osoby, které se mohou účastnit olympijských nebo paralympijských her jako členové olympijské rodiny.
(3) Organizační výbor olympijských her vydá členům olympijské rodiny akreditační karty. Akreditační karta je doklad se zvláštními bezpečnostními prvky, který umožňuje přístup na místa konání soutěží a jiných akcí v rámci olympijských a paralympijských her, jelikož by se hry mohly stát cílem teroristických útoků.
(4) Řecko pořádá olympijské a paralympijské hry 2004 v Athénách, což je poprvé, kdy takovou akci pořádá členský stát, který v plném rozsahu uplatňuje schengenské acquis.
(5) Aby bylo možné pořádat olympijské a paralympijské hry v Řecku s ohledem na závazky plynoucí z olympijské charty, mělo by Společenství přijmout právní předpisy, které usnadní udělování víz členům olympijské rodiny.
(6) Z tohoto důvodu je nezbytné po dobu trvání olympijských a paralympijských her 2004 stanovit časově omezenou odchylnou úpravu pro členy olympijské rodiny, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí s vízovou povinností podle nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni [3].
(7) Odchylná úprava by měla být omezena na ustanovení acquis týkající se podávání žádosti o vízum, udělování víz a vzorů víz.
Také kontrolní postupy na vnějších hranicích by měly být upraveny v potřebné míře, která by zohledňovala změny vízového systému.
(8) Žádosti o víza pro členy olympijské rodiny, kteří se účastní olympijských nebo paralympijských her 2004, by měly být organizačnímu výboru olympijských her podávány prostřednictvím příslušných organizací současně se žádostí o akreditaci.
Žádost o akreditaci musí obsahovat základní údaje o dotčené osobě, jako úplné jméno, pohlaví, den a místo narození a číslo a druh cestovního pasu s uvedením doby platnosti.
Tyto žádosti budou předány řeckým orgánům příslušným k udělování víz.
(9) Bez ohledu na toto nařízení mohou členové olympijské rodiny podat také samostatnou žádost o vízum v souladu se souvisejícím acquis communautaire.
(10) Pokud toto nařízení neobsahuje zvláštní ustanovení, měla by se používat na vnějších hranicích členských států odpovídající ustanovení acquis communautaire o vízech a kontrolách.
Ustanovení tohoto nařízení o udělování víz pro členy olympijské rodiny, kteří mají právní postavení příslušníků třetích zemí s vízovou povinností, se zejména nevztahuje na ty členy, kteří mají trvalé nebo dočasné povolení k pobytu v členském státě, který v plném rozsahu používá schengenské acquis.
(11) Odchylná úprava stanovená tímto nařízením by měla být vyhodnocena s ohledem na zkušenosti s jejím uplatňováním.
Po olympijských a paralympijských hrách 2004 by proto mělo být provedeno hodnocení, aby bylo možné posoudit, jak se osvědčily, s ohledem na případné pořádání olympijských her v některém jiném členském státě, který rovněž v plném rozsahu uplatňuje schengenské acquis.
(12) V souladu se zásadou proporcionality je za účelem dosažení základního cíle, totiž usnadnit udělování víz členům olympijské rodiny, nutné a vhodné přijmout podle tohoto nařízení časově omezenou odchylnou úpravu od určitých ustanovení Společenství.
Toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů, v souladu s čl. 5 třetím pododstavcem Smlouvy.
(13) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(14) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené dne 18. května 1999 Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [5].
(15) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [6]. Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(16) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7]. Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(17) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Tímto nařízením se stanoví zvláštní časově omezená odchylná úprava pro členy olympijské rodiny po dobu trvání olympijských a paralympijských her 2004 od některých ustanovení schengenského acquis týkajících se postupů pro podávání žádostí o víza, udělování víz a jednotného vzoru víz.
Bez ohledu na tuto zvláštní úpravu platí i nadále odpovídající ustanovení schengenského acquis o postupech pro podávání žádostí o jednotné vízum a jeho udělování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušnými organizacemi" s ohledem na opatření k usnadnění postupů pro podávání žádostí o víza a udělování víz členům olympijské rodiny, kteří se účastní olympijských nebo paralympijských her 2004, oficiální organizace, které jsou v souladu s olympijskou chartou oprávněny předložit organizačnímu výboru olympijských her 2004 seznamy členů olympijské rodiny za účelem vystavení akreditačních karet na hry;
2. "členem olympijské rodiny" všechny osoby, které jsou členy Mezinárodního olympijského výboru, Mezinárodního paralympijského výboru, mezinárodních svazů, národních olympijských a paralympijských výborů, organizačních výborů olympijských her a národních svazů, jako jsou atleti, rozhodčí, trenéři a jiní sportovní odborníci, zdravotničtí pracovníci doprovázející družstva nebo jednotlivé sportovce a také akreditovaní zástupci sdělovacích prostředků, funkcionáři, sponzoři a dárci nebo jiní oficiální hosté, kteří se řídí olympijskou chartou, jsou podřízeni autoritě a kontrole Mezinárodního olympijského výboru, jsou uvedeni v seznamech příslušných organizací a byli organizačním výborem olympijských her 2004 akreditováni pro účast na olympijských a paralympijských hrách 2004;
3. "olympijskými akreditačními kartami", které byly vystaveny organizačním výborem pro olympijské hry 2004 v souladu s článkem 16 řeckého zákona 3103/2003, rozumějí dva doklady opatřené bezpečnostními prvky, jeden pro olympijské hry a jeden pro paralympijské hry, které jsou opatřeny fotografií držitele, které prokazují totožnost příslušného člena olympijský rodiny a které umožňují držiteli přístup na místa konání soutěží a jiných akcí během her;
4. "dobou trvání olympijských a paralympijských her" pro letní olympijské hry 2004 rozumí období od 13. července do 29. září 2004 a pro podzimní paralympijské hry 2004 období od 18. srpna do 29. října 2004;
5. "organizačním výborem olympijských her 2004" výbor zřízený podle článku 2 řeckého zákona 2598/1998, který je příslušný pro organizaci olympijských a paralympijských her 2004 v Aténách a který rozhoduje o akreditaci členů olympijské rodiny, již se těchto her účastní;
6. "orgány příslušnými pro udělování víz" orgány určené Řeckem k posuzování žádostí o víza a udělování víz členům olympijské rodiny.
KAPITOLA II UDĚLOVÁNÍ VÍZ
Článek 3
Podmínky
Vízum smí být na základě tohoto nařízení uděleno pouze tehdy, pokud dotyčná osoba:
a) byla určena příslušnou organizací a byla organizačním výborem olympijských her 2004 akreditována k účasti na olympijských nebo paralympijských hrách 2004;
b) je držitelem platného cestovního dokladu, který ji opravňuje k překročení vnějších hranic ve smyslu článku 5 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985 podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (dále jen "Schengenská úmluva");
c) není veden jako osoba, které má být odepřen vstup;
d) nepředstavuje nebezpečí pro veřejný pořádek, vnitrostátní bezpečnost nebo mezinárodní vztahy některého členského státu.
Článek 4
Podávání žádosti o vízum
1. Při vypracování seznamu osob vybraných pro účast na olympijských nebo paralympijských hrách může příslušná organizace společně se žádostí o vystavení olympijské akreditační karty pro vybrané osoby podat skupinovou žádost o udělení víza pro tyto vybrané osoby podléhající vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001.
2. Skupinová žádost o vízum pro dotčené osoby se předává současně se žádostmi o vystavení olympijské akreditační karty organizačnímu výboru olympijských her 2004 v souladu s postupem stanoveným organizačním výborem.
3. Samostatná žádost se podává pro účastníky olympijských a paralympijských her 2004.
4. Organizační výbor olympijských her 2004 předá co nejrychleji příslušným orgánům pro udělení víza skupinovou žádost o víza společně s opisy žádostí o vystavení olympijské akreditační karty pro dotčené osoby, které obsahují úplné jméno, státní příslušnost, pohlaví, den a místo narození a číslo a druh cestovního pasu s dobou platnosti.
Článek 5
Posuzování skupinové žádosti o víza a druh udělených víz
1. Vízum udělí orgány příslušné pro udělování víz poté, co prověří, zda jsou splněny všechny podmínky stanovené v článku 3.
2. Udělené vízum je jednotné vízum pro několikanásobný vstup a krátkodobý pobyt v trvání nejvýše devadesáti (90) dnů po dobu trvání olympijských her a paralympijských her.
3. Jestliže některý člen olympijské rodiny nesplňuje podmínky stanovené v čl. 3 písm. c) a d), mohou orgány příslušné pro udělování víz udělit podle čl. 5 odst. 2 Schengenské úmluvy vízum s územně omezenou platností.
Článek 6
Forma víza
1. Vízum má formu dvou čísel umístěných na olympijské akreditační kartě.
První číslo je číslo víza.
U jednotného víza toto číslo sestává ze sedmi (7) znaků obsahujících šest (6) číslic, před nimiž je uvedeno písmeno "C".
U víza s územně omezenou platností toto číslo sestává z osmi (8) znaků obsahujících šest (6) číslic, před nimiž jsou uvedena písmena "GR".
Druhé číslo je číslo cestovního pasu dotčené osoby.
2. Orgány příslušné pro udělování víz předají organizačnímu výboru olympijských her 2004 čísla víz za účelem vystavení akreditačních karet.
Článek 7
Bezplatné udělení víza
Za zpracování žádostí o vízum a udělení víza nevybírají orgány příslušné k udělování víz žádné poplatky.
KAPITOLA III OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zrušení víza
Jestliže dojde před začátkem her ke změně seznamu osob navržených k účasti na olympijských a paralympijských hrách 2004, informují o tom příslušné organizace neprodleně organizační výbor olympijských her 2004, aby mohly být zrušeny akreditační karty osob vyškrtnutých ze seznamu.
Organizační výbor o tom informuje orgány příslušné k udělování víz a uvede čísla dotčených víz.
Orgány příslušné k udělování víz zruší víza dotčených osob.
Neprodleně o tom informují orgány hraniční kontroly, které tuto informaci opět neprodleně předají všem příslušným orgánům ostatních členských států.
Článek 9
Kontroly na vnějších hranicích
1. Při překračování vnějších hranic členských států se kontrola vstupu členů olympijské rodiny, jimž byla udělena víza v souladu s tímto nařízením, omezuje na splnění podmínek stanovených v článku 3.
2. Po dobu trvání olympijských a paralympijských her:
a) budou vstupní a výstupní razítka umísťována na první volnou stránku cestovního pasu těch členů olympijské rodiny, pro něž je umísťování takovýchto razítek nezbytné.
Při prvním vstupu bude na stejné straně také zapsáno číslo víza;
b) vstupní podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. c) Schengenské úmluvy jsou považovány za splněné, jakmile je člen olympijské rodiny řádně akreditován.
3. Odstavec 2 se použije na všechny členy olympijské rodiny, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, bez ohledu na to, zda podléhají vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001 či nikoli.
Článek 10
Informování Evropského parlamentu a Rady
Nejpozději čtyři měsíce po skončení paralympijských her předá Řecko Komisi zprávu o různých aspektech provádění tohoto nařízení.
Na základě této zprávy a veškerých dalších informací poskytnutých jinými členskými státy ve stejné lhůtě vypracuje Komise hodnocení fungování odchylné úpravy s ohledem na udělování víz členům olympijské rodiny stanovené tímto nařízením a bude o tomto hodnocení informovat Evropský parlament a Radu.
Komise vypracuje toto hodnocení dostatečně rychle, aby zkušenosti získané během olympijských a paralympijských her
Nařízení Komise (ES) č. 1298/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin "Фοινίκι Λακωνίας" (Finiki Lakonias)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3, 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Řecko Komisi žádost o zápis názvu "ФΟΙΝΙΚΙ ΛΑΚΩΝΙΑΣ" (Finiki Lakonias) jako chráněného označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise obdržela po zveřejnění žádosti v Úředním věstníku Evropských společenství [3] od Itálie námitku podle článku 7 uvedeného nařízení.
Tato námitka týkající se ustanovení ve specifikaci produktu, které umožňuje plnění do láhví mimo vymezenou zeměpisnou oblast, nebyla shledána přípustnou ve smyslu čl. 7 odst.
4 nařízení (EHS) č. 2081/92, jelikož neprokázala nedodržení podmínek uvedených v článku 2 zmíněného nařízení.
Pokud jde o název Фοινίκι Λακωνίας (Finiki Lakonias), nebyla Komisi po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství sdělena žádná další námitka.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněná označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1291/2003 [5].
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1303/2003
ze dne 23. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 896/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2587/2001 [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 896/2001 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 323/2003 [4] stanoví pravidla pro správu celních dovozních kvót stanovených v čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 404/93.
(2) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001 se žádost o přidělení roční kvóty netradičním hospodářským subjektům nemůže vztahovat na množství převyšující 12,5 % celkového množství ročně přidělovaného těmto hospodářským subjektům. K žádosti je třeba připojit důkaz, že byla složena jistota ve výši 150 EUR na tunu požadovaného množství.
(3) Zkušenosti s používáním dovozního režimu Společenství pro banány ukázaly na jedné straně, že celkové množství požadovaných přidělení zdaleka přesahuje množství, které mají netradiční hospodářské subjekty k dispozici, a na straně druhé, že počet netradičních hospodářských subjektů trvale vzrůstá.
Proto se na každou žádost netradičních hospodářských subjektů o přidělení roční kvóty používá velké procento snížení.
Vezmou-li se uvedené skutečnosti v úvahu, je třeba maximální procento 12,5 % snížit.
Toto snížení bere v úvahu rozdíly ve snížení procenta mezi kvótami A a B na jedné straně a kvótou C na straně druhé, jakož i budoucí vývoj ročního přidělování netradičním hospodářským subjektům.
(4) Nařízení (ES) č. 896/2001 je třeba podle toho změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 8 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci nařízení (ES) č. 896/2001 se "12,5 %" nahrazují "5 %".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1304/2003
ze dne 11. července 2003
o postupu používaném Evropským úřadem pro bezpečnost potravin u žádostí o vědecká stanoviska, které mu jsou předloženy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 29 odst. 6 písm. a) uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné stanovit podmínky pro provádění článku 29 nařízení (ES) č. 178/2002, pokud jde o žádosti o vědecká stanoviska předložené Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad"), jakož i o stanoviska vydaná z vlastního podnětu.
(2) Právní předpisy Společenství, které upravují vědecké hodnocení látek, výrobků nebo postupů podléhajících režimu předchozího schválení nebo zařazení do pozitivního seznamu, stanoví zvláštní postupy, jimiž se úřad žádá o vydání stanoviska ke schvalovací dokumentaci.
Je třeba zdůraznit, že uvedené zvláštní postupy nejsou ustanoveními tohoto nařízení dotčeny.
(3) K zajištění řádného řízení je nutné vytvořit rejstřík stanovisek vyžádaných i vydaných z vlastního podnětu, který by byl přístupný veřejnosti a umožnil by sledovat žádosti o stanoviska a stanoviska vydaná z vlastního podnětu.
(4) Je nezbytné, aby úřad měl na paměti skutečnost, že v případech, kdy právní předpisy Společenství stanoví povinnost úřadu konzultovat s Komisí, závisí účinnost legislativního procesu Společenství na tom, že Komise bude mít k dispozici vědecké stanovisko úřadu ve všech případech, kromě případů, kdy úřad již k dané záležitosti vědecké stanovisko vydal a domnívá se, že neexistují nové vědecké poznatky.
(5) Obecně musí být postupy týkající se žádostí o vědecká stanoviska zárukou toho, že daný proces bude objektivní, transparentní a funkční. V případech uvedených v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 178/2002 musí být úřad schopen navrhovat změny v žádostech a vysvětlit důvody.
(6) U všech žádostí o stanovisko je důležité, aby žadatel o vědecké stanovisko zůstával odpovědný za obsah položené otázky a aby souhlasil se změnami žádosti před jejím postoupením vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi úřadu.
(7) Má-li se zabránit tomu, aby v případě různých žádostí týkajících se stejné věci vedl postup při pozměňování žádostí k opakovaným změnám mandátu uděleného vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi, je třeba stanovit, aby se při přípravě pozměněné společné žádosti braly v úvahu pouze žádosti doručené ve stejném období.
(8) Je též nezbytné zajistit, aby vědecký výbor nebo stálá vědecká komise mohly brát v úvahu nové vědecké prvky, které by mohly být obsaženy v následných žádostech týkajících se stejné věci jako žádost, která již byla postoupena vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi.
(9) Pokud se žádosti úplně nebo částečně překrývají a žadatelé se nemohou shodnout na obsahu společné žádosti, je třeba zachovat zásadu odpovědnosti žadatele za obsah svého dotazu a zabránit zablokování systému.
(10) Právo úřadu vydávat stanoviska z vlastního podnětu je důležitým prvkem jeho nezávislosti. Úřad musí v rámci své vnitřní organizace zajistit, aby toto právo bylo vykonáváno v souladu s ustanoveními článku 29 nařízení (ES) č. 178/2002 a tohoto nařízení.
(11) Stanoviska požadovaná od úřadu musí být vydávána ve lhůtě, která zajistí spolehlivost procesu vydávání stanovisek a účinné pořadí priorit odpovídající zájmu Společenství.
Je proto nutné přijmout ustanovení o lhůtách a postupech pro případ naléhavých situací.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Toto nařízení stanoví postup používaný Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") u druhů žádostí o vědecká stanoviska uvedená v článku 29 nařízení (ES) č. 178/2002, jež jsou tyto:
a) žádosti podané úřadu podle právních předpisů Společenství, která stanoví, že Komise musí úřad konzultovat;
b) ostatní žádosti ze strany Komise týkající se jakékoliv záležitosti spadající do poslání úřadu;
c) žádosti, v nichž o vědecké stanovisko úřadu k jakékoliv záležitosti spadající do poslání úřadu žádá Evropský parlament;
d) žádosti, v nichž o vědecké stanovisko úřadu k jakékoliv záležitosti spadající do poslání úřadu žádá členský stát.
2. Ustanovení tohoto nařízení se použijí rovněž v případech, kdy úřad jedná z vlastního podnětu, aby vydal vědecké stanovisko k jakékoliv záležitosti spadající do jeho poslání.
3. Ustanovení tohoto nařízení se použijí, aniž jsou dotčeny zvláštní postupy, které jsou použitelné u žádostí o stanovisko předložených úřadu a které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství upravujících vědecké hodnocení látek, výrobků nebo postupů podléhajících režimu předchozího schválení nebo zařazení do pozitivního seznamu.
Článek 2
Rejstřík žádostí o stanovisko a stanovisek vydaných z vlastního podnětu
Úřad vytvoří rejstřík žádostí o stanovisko a stanovisek vydaných z vlastního podnětu, který je přístupný veřejnosti.
Tento rejstřík zejména umožní sledovat žádosti o stanovisko ode dne jejich doručení.
Článek 3
Zamítnutí žádostí o stanovisko
1. Úřad nevydá vědecké stanovisko v případě žádostí od žadatelů, kteří podle právních předpisů Společenství nejsou oprávněni žádat úřad o vědecké stanovisko, jakož i v případě žádostí o stanoviska v záležitostech, které nespadají do poslání úřadu.
Úřad v tomto smyslu informuje žadatele do 30 dnů od doručení žádosti a vysvětlí důvody.
2. Úřad může žádost zamítnout v případech uvedených v čl. 29 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 178/2002.
3. Žádosti o stanovisko předložené Komisí na základě právních předpisů Společenství, které stanoví konzultaci s úřadem, však mohou být zamítnuty pouze v případech uvedených v čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 178/2002 neodmítají. V případech uvedených v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 178/2002 může úřad požádat Komisi o dodatečné informace nebo po konzultaci s Komisí navrhnout změnu žádosti za použití postupu podle článku 5 tohoto nařízení.
4. V případech zamítnutí uvedených v odstavci 2 tohoto článku informuje úřad žadatele o důvodech zamítnutí v přiměřené lhůtě.
5. Pokud jiný žadatel než Komise žádá o stanovisko v záležitosti, u níž právní předpisy Společenství stanoví povinnost Komise konzultovat úřad, úřad konzultuje Komisi, aby tato měla možnost podat svoji vlastní žádost v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
Pokud Komise takovou žádost předloží, použijí se ustanovení článku 6 tohoto nařízení.
Článek 4
Přijetí žádostí o stanovisko
1. Pokud úřad žádost přijme, postoupí ji vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi úřadu k přípravě stanoviska.
2. Úřad může žadatele požádat o další informace, pokud je to pro vyřízení žádosti nutné.
Článek 5
Změny žádostí o stanovisko
1. V případech uvedených v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 178/2002 může úřad navrhnout pozměnění žádosti o stanovisko a vysvětlit důvody takového návrhu.
2. Konečné znění žádosti odsouhlasené žadatelem se postoupí vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi úřadu k přípravě stanoviska.
Článek 6
Kombinování žádostí
1. Pokud je úřadu předloženo několik žádostí o stanovisko, které se zčásti nebo zcela překrývají, úřad může žadatelům navrhnout, aby jejich žádosti byly pozměněny podle čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 178/2002.
2. Pokud je během určité doby, kterou úřad stanoví podle okolností a která nesmí být delší než 45 dnů, doručeno několik žádostí o stanovisko, které se zčásti nebo zcela překrývají, úřad navrhne změny s cílem dohodnout se s žadateli na společné pozměněné žádosti.
Stanovením lhůty ze strany úřadu pro použití tohoto článku nesmí být dotčena priorita poskytovaná v naléhavých situacích uvedených v článku 8, a zejména absolutní priorita žádostí podaných Komisí v naléhavých situacích.
3. Pokud konzultace vede k dohodě žadatelů o společné pozměněné žádosti, úřad ji postoupí vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi k přípravě stanoviska.
V ostatních případech jsou vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi postoupeny k přípravě stanoviska jednotlivé žádosti, obsahující případně změny, s nimiž dotyčný žadatel souhlasil.
Vydá se obecné stanovisko, které bere v úvahu prvky obsažené v jednotlivých žádostech.
4. Pokud je úřadu předložena žádost, jež se zčásti nebo zcela překrývá s žádostí, která již byla postoupena vědeckému výboru nebo stálé vědecké komisi, úřad zajistí, aby nové vědecké prvky, které by tato nová žádost mohla přinést, byly zváženy v souvislosti s již postoupenou žádostí o stanovisko.
Článek 7
Lhůty
1. Pokud právní předpisy Společenství nestanoví zvláštní lhůtu pro vydání vědeckých stanovisek, žadatel může ve své žádosti uvést lhůtu, v níž stanovisko požaduje, přičemž tuto lhůtu musí odůvodnit.
2. Pokud žadatel nestanoví lhůtu podle odstavce 1, úřad sdělí žadateli předpokládanou lhůtu nutnou pro vydání stanoviska.
3. Pokud žadatel požaduje splnění lhůty podle odstavce 1 a úřad tuto lhůtu nemůže splnit, informuje o tom žadatele, vysvětlí důvody a navrhne novou lhůtu.
Konečnou lhůtu stanoví úřad s přihlédnutím k připomínkám žadatele.
Úřad o konečné lhůtě informuje žadatele.
Článek 8
Naléhavé případy
1. Úřad přijme opatření nezbytná k zajištění co nejrychlejšího vyřízení žádosti nebo vlastního podnětu, pokud údaje obsažené v žádosti nebo vlastním podnětu jsou důvodem pro naléhavou potřebu vědeckého stanoviska.
2. Naléhavá potřeba je zejména považována za odůvodněnou v těchto případech:
- v případě rostoucího rizika, které může vážně ohrozit zdraví lidí nebo zvířat, nebo životní prostředí a může postihnout celé Společenství,
- v případě naléhavé potřeby Komise mít k dispozici podrobnější vědecké údaje pro zvládnutí vážného ohrožení zdraví lidí nebo zvířat, nebo životního prostředí.
3. Pokud je úřadu předložena žádost, která se zčásti nebo zcela překrývá s již doručenou naléhavou žádostí, úřad zajistí, aby nové vědecké prvky, které by tato nová žádost mohla obsahovat, byly při vyřizování již doručené naléhavé žádosti o stanovisko zohledněny.
Článek 9
Oznámení od členských států
Členské státy oznámí úřadu, který vládní orgán nebo které vládní orgány jsou oprávněny požadovat od úřadu vědecká stanoviska.
Článek 10
Přezkum
Nejpozději do dne 30. června 2005 Komise konzultuje s úřadem o nutnosti změnit toto nařízení na základě získaných zkušeností.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1329/2003
ze dne 21. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 992/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 992/95 ze dne 10. dubna 1995 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska [1] byly otevřeny celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska.
Tyto kvóty byla přiděleny na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím, která byla uzavřena dne 14. května 1973 [2].
(2) Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským království, schválenou rozhodnutím Rady 2003/465/ES [3], se obě strany dohodly na dodatečných bilaterálních koncesích týkajících se zemědělských produktů.
Na základě této dohodě se Společenství zavázalo, že každý rok za určitých podmínek otevře pro některé produkty pocházející z Norska roční celní kvóty s nulovým clem.
(3) Dotyčné celní kvóty by tedy měly být otevřeny od 1. ledna do 31. prosince každého roku.
Celkový roční objem by měl být v prvním kalendářním roce snížen poměrně podle části kvótového období, která uplynula před otevřením kvót.
(4) Objem celní kvóty s pořadovými čísly 09.0785 a 09.0786 by měl být přepočten na eura. Částky v eurech by měly být stanoveny v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], za použití kurzu norské koruny zveřejněného dne 1. října 2002 v Úředním věstníku Evropských společenství [5].
(5) Od 1. ledna 2004 mají být celní kvóty pro produkty kódu KN 0204 spravovány na základě nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [6].
Celní kvóta pro tyto produkty pocházející z Norska by proto v rámci opatření stanovaných nařízením (ES) č. 992/95 měla být spravována pouze do konce roku 2003.
Pro zbývající měsíce roku 2003 by se mělo stanovit, že v souladu s pravidly přijatými na základě nařízení (ES) č. 2529/2001 je při dovozu těchto produktů třeba předkládat doklad o původu.
(6) Nařízení (ES) č. 992/95 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 992/95 se mění takto:
1. V článku 1 se připojuje nový odstavec, který zní:
"4. Odchylně od odstavce 3 však musejí dovozci v případě produktů kódu KN 0204 předkládat doklad o původu v souladu s pravidly přijatými na základě čl. 16 odst. 1 a 4 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [7]."
2. Příloha I se mění s souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Pro rok 2003 se roční objem celních kvót podle nařízení (ES) č. 992/95, pozměněný v souladu s přílohou tohoto nařízení, sníží v poměrně podle části kvótového období v celých měsících, která uplynula před datem stanoveným v druhém odstavci článku 3.
Takto vypočtené množství se zaokrouhlí na nejbližší celé číslo.
2. Pro rok 2003 činí objem celní kvóty otevřené s pořadovým číslem 09.0761 770 tun.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1334/2003
ze dne 25. července 2003,
kterým se mění podmínky pro povolení některých doplňkových látek v krmivech, které patří do skupiny stopových prvků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech[1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1756/2002[2], a zejména na články 3, 9d a 9e uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Několik doplňkových látek, které patří do skupiny stopových prvků, bylo za určitých podmínek podle směrnice 70/524/EHS povoleno nařízeními (ES) č. 2316/98[3], (ES) č. 639/1999[4], (ES) č. 2293/1999[5], (ES) č. 2200/2001[6] a (ES) č. 871/2003[7].
(2) V důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků byl znovu přezkoumán maximální obsah stopových prvků povolený v krmivech, s cílem zajistit optimální používání podmínek pro povolení stanovených v článku 3a směrnice 70/524/EHS.
(3) Při současném stavu vědeckých a technických poznatků lze usuzovat, že maximální obsah železa, kobaltu, mědi, manganu a zinku povolený v krmivech v souladu se směrnicí 70/524/EHS by měl být snížen, aby lépe splňoval požadavky stanovené v čl. 3a písm. a) a b) uvedené směrnice, a to zejména požadavky týkající se zajištění potřeb výživy zvířat, zlepšení produkce zvířat a snížení škodlivých účinků způsobených výměšky zvířat a minimalizace nepříznivých účinků, které má současná úroveň některých stopových prvků na lidské zdraví a životní prostředí.
(4) Maximální povolený obsah stopových prvků v krmivech musí být vypočítán s ohledem nejen na fyziologické potřeby zvířat, ale také na další hlediska, jako jsou průměrné požadavky a proměnlivost požadavků na stravu zvířat, nutnost vyhovět potřebám většiny populace zvířat a možná neúčinnost při použití živin.
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat (SCAN) vydal 19. února 2003 a 14. března 2003 stanovisko o používání mědi a zinku v krmivech.
Podle závěrů SCAN jsou v současné době povolené maximální obsahy těchto stopových prvků v krmivech ve většině případů vyšší, než je nutné, pokud jde o účinky těchto doplňkových látek. SCAN doporučuje snížit tyto obsahy s cílem přizpůsobit je fyziologickým potřebám zvířat.
(6) V souladu se současnými vědeckými a technickými poznatky týkajícími se zejména železa v krmivech musí sající selata denně přijmout 7 až 16 mg/kg železa nebo 21 mg železa na 1 kg/hmotnostního přírůstku, aby si udržela dostatečnou hladinu hemoglobinu.
Mléko prasnic průměrně obsahuje pouze 1 mg železa na litr.
Proto se prasata živená výhradně mlékem rychle stávají chudokrevnými.
Je proto nutné dodávat selatům železo v doplňkových krmivech s vysokým obsahem tohoto prvku, pokud jsou během období kojení krmena pouze mlékem.
(7) Je vhodné stanovit šestiměsíční přechodné období pro provádění nových ustanovení a devítiměsíční přechodné období pro odstranění existujících zásob krmiv označených v souladu s dříve platnými podmínkami stanovenými podle směrnice 70/524/EHS.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podmínky pro povolení doplňkových látek E1 železo - Fe, E3 kobalt - Co, E4 měď - Cu, E5 mangan - Mn a E6 zinek - Zn, které patří do skupiny "stopových prvků"[8], se nahrazují podmínkami uvedenými v příloze tohoto nařízení v souladu se směrnicí 70/524/EHS.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 1335/2003
ze dne 25. července 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [2], a zejména na články 247 a 247a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 220 odst. 2 písm. b) a článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, stanoví, že v některých případech nemusí být z důvodu spravedlnosti dovozní nebo vývozní cla dodatečně zaúčtována nebo mohou být vrácena nebo prominuta.
(2) Vzhledem k tomu, že podle článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [3] je hlavní odpovědností členských států výběr tradičních vlastních zdrojů, měly by proto o tom, zda by měla být dovozní cla nebo vývozní cla dodatečně zaúčtována podle čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2913/92 nebo vrácena či prominuta podle článku 239 uvedeného nařízení, rozhodovat orgány členských států.
(3) K zajištění jednotného zacházení s hospodářskými subjekty a k zajištění ochrany finančních zájmů Společenství by však povinnost předkládat spis Komisi k rozhodnutí měla být zachována v případě, kdy se členské státy domnívají, že by mělo být žádosti vyhověno a že buď se jedná o chybu či zanedbání na straně Komise nebo že okolnosti uvedené ve spisu souvisejí s šetřením Společenství prováděným podle nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských právních předpisů [4] nebo že částka příslušného cla činí 500000 EUR či více.
(4) Povinnost předkládat spis však nemusí být stanovena, pokud Komise již přijala rozhodnutí v případě srovnatelné faktické nebo právní povahy, neboť členské státy poté mohou při příjímání svého konečného rozhodnutí vycházet z posledního rozhodnutí Komise ve věci srovnatelné faktické nebo právní povahy.
(5) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 881/2003 [6], by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Výbor pro celní kodex nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou. Komise proto předložila Radě návrh dotyčných opatření. Protože se Rada neusnesla před uplynutím lhůty stanovené v čl. 6 odst. 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7], přísluší Komisi, aby uvedená opatření přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Článek 869 se mění takto:
a) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) v případech, kdy se domnívají, že podmínky uvedené v čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu jsou splněny, kromě případů, kdy Komisi musí být předán spis podle článku 871. Použije-li se však ustanovení čl. 871 odst. 2 druhé odrážky, nesmí celní orgány přijmout rozhodnutí o dodatečném nezaúčtování dotyčných cel, dokud nebude ukončen postup zahájený v souladu s články 871 až 876.";
b) písmeno c) se zrušuje;
c) doplňují se nové odstavce, které znějí: "V případě, že se podává žádost o vrácení nebo prominutí cla podle článku 236 kodexu ve spojení s čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu, použijí se první odstavec písm. b) tohoto článku a články 871 až 876 přiměřeně.
Pro účely použití výše uvedených odstavců si členské státy poskytnou vzájemnou pomoc, zejména v případech, kdy se jedná o chybu celního orgánu jiného členského státu, než který je odpovědný za přijetí rozhodnutí."
2. Články 870 až 872 se nahrazují tímto:
"Článek 870
1. Každý členský stát vede pro potřeby Komise seznam případů, ve kterých byla použita tato ustanovení:
- čl. 869 písm. a),
- článek 236 kodexu ve spojení s čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu, není-li požadováno sdělení podle odstavce 2,
- čl. 869 písm. b), není-li požadováno sdělení podle odstavce 2.
2. Každý členský stát sdělí Komisi seznam případů, ve kterých výše cla nevybraného od dotyčného hospodářského subjektu za jednu nebo více dovozních nebo vývozních operací v důsledku jediné chyby přesahuje 50000 EUR a u kterých byla použita ustanovení článku 236 kodexu ve spojení s čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu nebo čl. 869 písm. b), se stručným shrnutím každého případu. Toto sdělení se předává během prvního a třetího čtvrtletí každého roku a obsahuje všechny případy za předchozí pololetí, u nichž bylo rozhodnuto, že nevybrané clo nebude dodatečně zaúčtováno.
Článek 871
1. Celní orgán předá věc Komisi k řešení postupem podle článků 872 až 876 v případech, kdy se domnívá, že byly splněny podmínky stanovené v čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu, a
- kdy domnívá se, že Komise se dopustila chyby ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu,
- okolnosti případu souvisejí s výsledky šetření Společenství prováděného podle nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských právních předpisů [8] nebo podle jakýchkoli jiných právních předpisů Společenství nebo dohod, které Společenství uzavřelo s některými zeměmi nebo skupinami zemí, obsahujících ustanovení o provádění takových šetření Společenství, nebo
- výše cla nevybraného od dotyčného hospodářského subjektu za jednu nebo více dovozních nebo vývozních operací v důsledku jediné chyby činí nejméně 500000 EUR.
2. Případy uvedené v odstavci 1 se však nepředávají, pokud
- Komise již přijala rozhodnutí postupem podle článků 872 až 876 v případech srovnatelné faktické a právní povahy,
- Komise se již případem srovnatelné faktické a právní povahy zabývá.
3. Spis předaný Komisi musí obsahovat všechny skutečnosti nezbytné pro úplné prozkoumání věci.
Musí obsahovat podrobné hodnocení týkající se chování dotyčného hospodářského subjektu, jeho odborných zkušeností, dobré víry a pečlivosti, jež prokázal.
K tomuto hodnocení se přiloží veškeré skutečnosti, které mohou prokázat, že hospodářský subjekt jednal v dobré víře.
Spis musí též obsahovat prohlášení, které zúčastněná osoba podepsala a ve kterém potvrzuje, že spis četla a že buď nehodlá nic doplnit, nebo že uvádí všechny doplňující údaje, které by podle jejího názoru do spisu měly být zahrnuty.
4. Komise neprodleně potvrdí zúčastněnému členskému státu obdržení spisu.
5. Jestliže se zjistí, že informace poskytnuté členským státem nepostačují Komisi k tomu, aby mohla rozhodnout na základě plné znalosti předložené věci, může Komise požádat tento členský stát nebo jakýkoli jiný stát o poskytnutí doplňujících informací.
6. Komise vrátí spis celnímu orgánu a má se za to, že postup uvedený v článcích 872 až 876 nebyl nikdy zahájen, pokud nastane jedna z těchto situací:
- ze spisu vyplývá, že existuje neshoda mezi celním orgánem, který spis předložil, a osobou, která podepsala prohlášení uvedené v odstavci 3, týkající se skutkové podstaty situace,
- spis je zjevně neúplný, protože neobsahuje žádnou informaci, která by odůvodňovala posouzení spisu ze strany Komise,
- podle odstavců 1 a 2 by spis neměl být předán,
- nebyla zjištěna existence celního dluhu,
- během zkoumání spisu předložil celní orgán Komisi nové údaje týkající se spisu, jejichž povaha podstatně mění skutkovou podstatu spisu nebo jeho právní hodnocení.
Článek 872
Do 15 dnů od obdržení spisu podle čl. 871 odst. 1 předá Komise jeho kopii členským státům.
Projednání věci se co nejdříve zařadí na pořad jednání odborné skupiny uvedené v článku 873."
3. Články 873 až 875 se nahrazují tímto:
"Článek 873
Po konzultaci s odbornou skupinou složenou ze zástupců všech členských států, která se sejde v rámci výboru k projednání dané věci, Komise rozhodne, zda zkoumaná situace umožňuje upustit od dodatečného zaúčtování daného cla či nikoli.
Toto rozhodnutí musí být přijato do devíti měsíců ode dne, kdy Komise věc obdrží podle čl. 871 odst. 3. Pokud však spis neobsahuje prohlášení nebo podrobné hodnocení týkající se chování hospodářského subjektu podle čl. 871 odst. 3, začíná devítiměsíční lhůta běžet až ode dne, kdy Komise tyto dokumenty obdrží. Komise o tom uvědomí celní orgán a dotyčnou osobu.
Pokud Komise k rozhodnutí považuje za nezbytné vyžádat si od zúčastněného členského státu doplňující informace, prodlužuje se devítiměsíční lhůta o dobu, která uplyne ode dne, kdy Komise odešle žádost o poskytnutí doplňujících informací, do dne, kdy je obdrží.
Komise o prodloužení lhůty uvědomí celní orgán a dotyčnou osobu.
Pokud Komise sama provádí šetření, aby mohla rozhodnout, prodlužuje se devítiměsíční lhůta o dobu nezbytnou pro dokončení šetření.
Toto prodloužení nesmí být delší než devět měsíců.
O datech zahájení a ukončení šetření uvědomí Komise celní orgán a dotyčnou osobu.
Pokud Komise sdělila dotyčné osobě své námitky v souladu s článkem 872a, prodlužuje se devítiměsíční lhůta o jeden měsíc.
Článek 874
Rozhodnutí uvedené v článku 873 se zúčastněnému členskému státu oznámí co nejdříve, nejpozději však do jednoho měsíce po uplynutí lhůty stanovené ve zmíněném článku.
Komise uvědomí členské státy o rozhodnutích, která přijala, aby pomohla celním orgánům v rozhodování v situacích srovnatelné faktické a právní povahy.
Článek 875
Pokud rozhodnutí podle článku 873 stanoví, že zkoumaná situace umožňuje upustit od dodatečného zaúčtování daného cla, může Komise určit podmínky, za kterých mohou členské státy v případech srovnatelné faktické a právní povahy upouštět od dodatečného zaúčtování cla."
4. Článek 899 se nahrazuje tímto:
"Článek 899
1. Zjistí-li rozhodující celní orgán v případech, kdy mu byla podána žádost o vrácení nebo prominutí cla podle čl. 239 odst. 2 kodexu,
- že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článcích 900 až 903 a že nevyplývají z podvodného jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby, dotyčné dovozní nebo vývozní clo se vrátí nebo promine,
- že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článku 904, dotyčné dovozní nebo vývozní clo se nevrátí ani nepromine.
2. V jiných případech, kromě případů, kdy spis musí být předložen Komisi podle článku 905, pokud se jedná o zvláštní situaci, která vznikla na základě okolností, jejichž vznik nelze přičítat podvodnému jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby, rozhodne o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla sám rozhodující orgán.
Použije-li se čl. 905 odst. 2 druhá odrážka, nesmí celní orgány rozhodnout o povolení vrátit nebo prominout dotyčné clo do doby, než bude ukončen postup zahájený v souladu s články 906 až 909.
3. Ve smyslu čl. 239 odst. 1 kodexu a tohoto článku se "zúčastněnou osobou" rozumí osoba nebo osoby uvedené v čl. 878 odst. 1 nebo jejich zástupce a případně každá jiná osoba, která se účastnila plnění celních formalit týkajících se daného zboží nebo která vydávala pokyny potřebné k jejich splnění.
4. Pro účely použití odstavců 1 a 2 si členské státy poskytují vzájemnou pomoc, zejména v případech, kdy se jedná o chybu celního orgánu jiného členského státu, než který je odpovědný za přijetí rozhodnutí."
5. Za článek 904 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 904a
1. Není-li požadováno sdělení podle odstavce 2, vede každý členský stát pro potřeby Komise seznam případů, ve kterých byl použit čl. 899 odst. 2.
2. Každý členský stát sdělí Komisi seznam případů, ve kterých byl použit čl. 899 odst. 2 a ve kterých částka vrácená nebo prominutá hospodářskému subjektu za jednu nebo více dovozních nebo vývozních operací v důsledku jediné zvláštní situace přesahuje 50000 EUR, se stručným shrnutím každého případu. Toto sdělení se předává během prvního a třetího čtvrtletí každého roku a obsahuje všechny případy za předchozí pololetí, u nichž bylo rozhodnuto o vrácení nebo prominutí cla."
6. Články 905 a 906 se nahrazují tímto:
"Článek 905
1. Je-li z odůvodnění žádosti o vrácení nebo prominutí cla podle čl. 239 odst. 2 kodexu možno usuzovat, že se jedná o zvláštní situaci, která vznikla na základě okolností, jejichž vznik nelze přičítat podvodnému jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby, předloží členský stát, o jehož rozhodující celní orgán se jedná, věc Komisi k vyřízení postupem podle článků 906 až 909, pokud
- se celní orgán domnívá, že zvláštní situace nastala v důsledku toho, že Komise nesplnila své povinnosti,
- okolnosti případu souvisejí s výsledky šetření Společenství prováděného podle nařízení Rady (ES) č. 515/97 nebo podle jakýchkoliv jiných právních předpisů Společenství nebo dohod, které Společenství uzavřelo s některými zeměmi nebo skupinami zemí, obsahujících ustanovení o provádění takových šetření Společenství, nebo
- pokud dotyčná částka zúčastněné osoby za jednu nebo více dovozních nebo vývozních operací v důsledku jediné zvláštní situace činí nejméně 500000 EUR.
Pojem "zúčastněná osoba" se vykládá stejně jako v článku 899.
2. Případy uvedené v odstavci 1 se nepředávají, pokud
- Komise již přijala rozhodnutí postupem podle článků 906 až 909 v případech srovnatelné faktické a právní povahy,
- Komise se již případem srovnatelné faktické a právní povahy zabývá.
3. Spis předaný Komisi musí obsahovat všechny skutečnosti nezbytné pro úplné prozkoumání věci.
Musí obsahovat podrobné hodnocení týkající se chování dotyčného hospodářského subjektu, jeho odborných zkušeností, dobré víry a pečlivosti, jež prokázal.
K tomuto hodnocení se přiloží veškeré skutečnosti, které mohou prokázat, že hospodářský subjekt jednal v dobré víře.
Spis musí též obsahovat prohlášení, které žadatel o vrácení nebo prominutí cla podepsal a ve kterém potvrzuje, že spis četl a že buď nehodlá nic doplnit, nebo že uvádí všechny doplňující údaje, které by podle jeho názoru do spisu měly být zahrnuty.
4. Komise neprodleně potvrdí zúčastněnému členskému státu obdržení spisu.
5. Jestliže se zjistí, že informace poskytnuté členským státem nepostačují Komisi k tomu, aby mohla rozhodnout na základě plné znalosti předložené věci, může požádat tento členský stát nebo jakýkoli jiný stát o poskytnutí doplňujících informací.
6. Komise vrátí spis celnímu orgánu a má se za to, že postup uvedený v článcích 906 až 909 nebyl nikdy zahájen, pokud nastane jedna z těchto situací:
- ze spisu vyplývá, že existuje neshoda mezi celním orgánem, který spis předložil, a osobou, která podepsala prohlášení uvedené v odstavci 3, týkající se skutkové podstaty situace,
- spis je zjevně neúplný, protože neobsahuje žádnou informaci, která by odůvodňovala posouzení spisu ze strany Komise,
- podle odstavců 1 a 2 by spis neměl být předán,
- nebyla zjištěna existence celního dluhu,
- během zkoumání spisu předložil celní orgán Komisi nové údaje týkající se spisu, jejichž povaha podstatně mění skutkovou podstatu spisu nebo jeho právní hodnocení.
Článek 906
Do 15 dnů od obdržení spisu podle čl. 905 odst. 3 zašle Komise členským státům jeho kopii.
Projednání věci se co nejdříve zařadí na pořad jednání odborné skupiny uvedené v článku 907."
7. Články 907 a 908 se nahrazují tímto:
"Článek 907
Po konzultaci s odbornou skupinou složenou ze zástupců všech členských států, která se sejde v rámci výboru k projednání dané věci, Komise rozhodne, zda zkoumaná situace umožňuje vrátit nebo prominout clo.
Toto rozhodnutí musí být přijato do devíti měsíců ode dne, kdy Komise věc obdrží podle čl. 905 odst. 3. Pokud však spis neobsahuje prohlášení nebo podrobné hodnocení týkající se chování hospodářského subjektu podle čl. 905 odst. 3, začíná devítiměsíční lhůta běžet až ode dne, kdy Komise tyto dokumenty obdrží. Komise o tom uvědomí celní orgán a žadatele o vrácení nebo prominutí cla.
Pokud Komise k rozhodnutí považuje za nezbytné vyžádat si od zúčastněného členského státu doplňující informace, prodlužuje se tato devítiměsíční lhůta o dobu, která uplyne ode dne, kdy Komise odešle žádost o poskytnutí doplňujících informací, do dne, kdy je obdrží.
Komise o prodloužení lhůty uvědomí žadatele o vrácení nebo prominutí cla.
Pokud Komise sama provádí šetření, aby mohla rozhodnout, prodlužuje se devítiměsíční lhůta o dobu nezbytnou pro dokončení šetření.
Toto prodloužení nesmí být delší než devět měsíců.
O datech zahájení a ukončení šetření uvědomí Komise celní orgán a žadatele o vrácení nebo prominutí cla.
Pokud Komise sdělila žadateli o vrácení nebo prominutí cla své námitky v souladu s článkem 906a, prodlužuje se devítiměsíční lhůta o jeden měsíc.
Článek 908
1. Rozhodnutí uvedené v článku 907 se zúčastněnému členskému státu oznámí co nejdříve, nejpozději však do jednoho měsíce po uplynutí lhůty stanovené ve zmíněném článku.
Komise uvědomí členské státy o rozhodnutích, která přijala, aby pomohla celním orgánům v rozhodování v situacích srovnatelné faktické a právní povahy.
2. Rozhodující orgán rozhodne o žádosti na základě rozhodnutí Komise oznámeného podle odstavce 1.
3. Pokud rozhodnutí podle v článku 907 stanoví, že zkoumaná zvláštní situace zakládá dostatečný důvod k vrácení nebo prominutí cla, může Komise určit podmínky, za kterých mohou členské státy v případech srovnatelné faktické a právní povahy clo vracet nebo promíjet."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1336/2003
ze dne 25. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2076/2002, pokud jde o další používání látek uvedených v příloze II
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/70/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 2076/2002 [3] obsahuje ustanovení týkající se nezařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS a odnětí všech povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové účinné látky ze strany členských států.
V případě použití, pro něž byly poskytnuty dodatečné technické důkazy prokazující, že další používání účinné látky je naprosto nezbytné a že neexistuje účinné náhradní řešení, byla přijata dočasná opatření, která umožní vyvinout náhradní řešení;
(2) členské státy předložily nové důkazy prokazující potřebu dalšího naprosto nezbytného používání.
Komise tyto informace zhodnotila ve spolupráci s odborníky z členských států.
Odchylky by měly být poskytovány pouze v případech, které se jeví jako oprávněné a nevyvolávají obavy, a měly by být omezeny pouze na regulaci škodlivých organismů, pro které neexistují účinná náhradní řešení;
(3) určité účinné látky vzhledem k jejich chemické podobnosti nebo specifickému použití spadají jak do třetí, tak do čtvrté etapy pracovního programu.
Aby se předešlo nesrovnalostem, je třeba provést v příloze II nařízení (ES) č. 2076/2002 nezbytné úpravy;
(4) nařízení (ES) č. 2076/2002 je tudíž třeba odpovídajícím způsobem změnit;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 2076/2002 se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1338/2003
ze dne 23. července 2003,
kterým se stanoví opravné koeficienty použitelné od 1. ledna 2003 na odměny úředníků Evropských společenství působících ve třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na čl. 13 první pododstavec přílohy X uvedeného řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mělo by se přihlédnout ke změnám životních nákladů v zemích mimo Společenství, a na základě toho stanovit opravné koeficienty použitelné od 1. ledna 2003 na odměny vyplácené v měně země působení úředníkům působícím v třetích zemích.
(2) Opravné koeficienty, které byly předmětem platby na základě nařízení (ES, Euratom) č. 101/2003 [2], mohou vést ke zpětným úpravám odměn v obou směrech.
(3) Měla by být upravena výplata nedoplatků v případě zvýšení odměny způsobeného novými opravnými koeficienty.
(4) Mělo by být stanoveno vrácení přeplatků v případě snížení odměny způsobeného zavedením nových opravných koeficientů v období mezi 1. lednem 2003 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
(5) Mělo by být stanoveno, že vrácení přeplatků je omezeno pouze na období nejvýše šesti měsíců před rozhodnutím o stanovení opravných koeficientů a jeho účinky se týkají období nejvýše dvanácti měsíců ode dne vstupu uvedeného rozhodnutí v platnost, jako tomu je v případě opravných koeficientů použitelných v rámci Evropského společenství na odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2003 jsou na odměny úředníků Evropských společenství působících ve třetích zemích, vyplácené v měně země působení, použitelné opravné koeficienty uvedené v příloze.
Pro výpočet těchto odměn se použijí směnné kurzy používané při plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie pro měsíc předcházející dni uvedenému v prvním pododstavci.
Článek 2
1. Pokud se v důsledku opravných koeficientů uvedených v příloze odměny zvýší, vyplatí orgány zpětně odpovídající částky.
2. Pokud se v důsledku opravných koeficientů uvedených v příloze odměny sníží, provedou orgány jejich snížení se zpětnou působností za období mezi 1. lednem 2003 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
Úpravy se zpětnou působností zahrnující vrácení přeplatků se omezují na období nejvýše šest měsíců před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost. Vrácení přeplatků se rozloží na dobu nejvýše dvanácti měsíců následujících po uvedeném dni.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1342/2003
ze dne 28. července 2003,
kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/20032, a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží3, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/20024, a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži5, bylo několikrát podstatně změněno6.
V zájmu jasnosti a účelnosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) S přihlédnutím k obchodní praxi specifické pro obiloviny a rýži by měla být přijata ustanovení doplňující nařízení (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty7, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/20038, nebo se od něj odchylující.
(3) Je třeba specifikovat množství a místo určení, pro něž jsou vydávány licence v případě nabídkových řízení pro vývoz intervenčních zásob a je třeba stanovit zvláštní údaje o vývozu krmiv na bázi obilovin a stanovování vývozních daní předem, které by měly být uvedeny ve vývozní licenci, a to zejména při nabídkovém řízení pro vývozní náhrady.
(4) Doba platnosti dovozních a vývozních licencí pro různé produkty by měla být stanovena v souladu s požadavky trhu a potřebou řádného řízení.
S přihlédnutím k hospodářské soutěži na světovém trhu by měla být stanovena delší doba platnosti licencí pro vývoz sladu, která však v případě licencí vydaných před dnem 1. července musí končit dne 30. září, aby se vývozní závazky nepřenášely do nového hospodářského roku před začátkem sklizně ječmene.
(5) Vzhledem k riziku, že licence budou vydávány pro příliš velká množství, by měla být stanovena před skutečným vydáním vývozních licencí pro obiloviny a většinu produktů zpracovaných z obilovin, s výjimkou vývozu nekomerčního charakteru za účelem národní potravinové pomoci nebo potravinové pomoci Společenství a některých dodávek humanitárních organizací, stanovena třídenní lhůta na rozmyšlení.
(6) Pokud se Komise po uplynutí třídenní lhůty na rozmyšlení rozhodne, že žádosti o licenci nevyhoví, může toto rozhodnutí v některých případech narušit kontinuitu dodávek produktů, jejichž pravidelnost je nezbytná.
Hospodářským subjektům by na jejich žádost měla být poskytnuta příležitost získat vývozní licenci bez vývozní náhrady pod podmínkou, že s takovými licencemi budou spojeny zvláštní podmínky pro jejich použití.
(7) Některá ustanovení článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000 týkající se žádostí o vývozní licence pro některé produkty v souvislosti s nabídkovými řízeními vypsanými v dovážejících třetích zemích by měla být zpřísněna tak, aby více odpovídala obchodní praxi v rámci obchodu s obilovinami.
(8) S přihlédnutím k hospodářské soutěži na světovém trhu s obilovinami a rýží by mělo být zajištěno, aby vývozní licence pro hlavní produkty včetně pšenice tvrdé byly udělovány se zvláštní dobou platnosti a pro poměrně velká minimální množství a aby byla africkým, karibským a tichomořským státům (státům AKT) přiznána výhodnější minimální množství.
Vydávání licencí musí podléhat určitý dalším podmínkám, zejména předložení dodavatelské smlouvy příslušnému subjektu ve stanovené lhůtě.
(9) Jistoty, jež mají být složeny pro dovozní a vývozní licence, by měly být stanoveny na různých úrovních pro různé skupiny produktů podle možného kolísání výše náhrad či vývozních daní v době platnosti licence, přičemž pro dodávky do států AKT by se mělo přiznat preferenční zacházení.
(10) Měly by být stanoveny vývozní náhrady a vývozní daně použitelné v případech, kdy je doba platnosti licence prodloužena v důsledku zásahu vyšší moci podle článku 41 nařízení (ES) č. 1291/2000.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí podle:
a) článku 9 nařízení (EHS) č. 1766/92;
b) článku 9 nařízení (ES) č. 3072/95.
Článek 2
1. Pokud jsou žádosti o vývozní licence podávány v souvislosti s nabídkovým řízením podle článku 7 nařízení Komise (EHS) č. 2131/939, vydávají se licence pouze na množství, na která žadatelé získali smlouvy.
Vývozní licence jsou platné pouze pro množství uvedené v kolonce 17.
Do kolonky 19 se zapíše číslo "0".
2. Podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se v žádostech o vývozní licence v kolonce 7 uvede příslušné místo určení. Držitelé licencí jsou povinni vyvážet dotyčné produkty do tohoto místa určení.
Všechny země, pro něž platí stejná sazba vývozní náhrady či daně, se považují za jedno místo určení.
Článek 3
1. Pokud jsou vývozní náhrady stanoveny prostřednictvím nabídkového řízení, zapíše se sazba vývozní náhrady uvedená v prohlášení o výběru nabídky slovy a číslicemi do kolonky 22 licence. Tato sazba je vyjádřena v eurech a předchází ji jeden z těchto údajů:
- Tipo de la restitución de base a la exportación adjudicado,
- Tilslagssats for basiseksportrestitutionen,
- Zuschlagener Satz der Grundausfuhrerstattung,
- Ποσοστό της κατάκυρωθείσας επιστρωφής βάσεως κατά την εξαγωγή,
- Tendered rate of basis export refund,
- Taux de la restitution de base à lexportation adjugé,
- Tasso della restituzione di base allesportazione aggiudicato,
- Gegunde basisrestitutie bij uitvoer,
- Taxa de restituição de base à exportação adjudicada,
- Tarjouskilpailutetun perusvientituen määrä,
- Anbudssats för exportbidrag.
2. Pokud jsou vývozní daně stanoveny prostřednictvím nabídkového řízení, zapíše se sazba vývozní daně uvedená v prohlášení o výběru nabídky slovy a číslicemi do kolonky 22 licence. Tato sazba je vyjádřena v eurech a předchází ji jeden z těchto údajů:
- Tipo del gravamen a la exportación adjudicado,
- Tilslagssats for eksportavgiften,
- Zuschlagener Satz der Ausfuhrabgabe,
- Ύψος φόρου κατά την εξαγωγή,
- Tendered rate of export tax,
- Taux de la taxe à léxportation adjugé,
- Aliquota della tassa allesportazione aggiudicata,
- Gegunde belasting bij uitvoer,
- Taxa de exportação adjudicada,
- Tarjouskilpailutetusta viennistä kannettavan maksun määrä,
- Anbudssats för exportavgift.
Článek 4
1. Odchylně od článku 14 nařízení (ES) č. 1291/2000 lze v žádostech o vývozní licence pro produkty kódů KN 11010015, 110220, 11031110 a 110313 uvést produkty spadající do dvou po sobě následujících dvanáctimístných pododdílů výše uvedených podpoložek. Ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 1291/2000 se použijí tyto kategorie produktů: kategorie 1: _BAR_ 110811009200, 110811009300 _BAR_ kategorie 2: _BAR_ 110812009200, 110812009300 _BAR_ kategorie 3: _BAR_ 110813009200, 110813009300 _BAR_
kategorie 4: _BAR_ 110819109200, 110819109300 _BAR_
Dvanáctimístné pododdíly uvedené v žádostech se uvedou i ve vývozních licencích.
2. Odchylně od článku 14 nařízení (ES) č. 1291/2000 se v žádosti o vývozní licenci pro produkty kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 a obsahující méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků uvede:
a) v kolonce 15 popis produktu a jeho dvanáctimístný kód; v případě produktů spadajících do dvou nebo více po sobě následujících pododdílů může vývozce použít dvanáctimístnou nomenklaturu vývozních náhrad, přičemž v takovém případě se v kolonce 15 uvede: "přípravky používané k výživě zvířat podle nařízení (ES) č. 1517/95";
b) v kolonce 16 údaj "2309";
c) v kolonkách 17 a 18 množství krmných směsí, které musí být vyvezeno;
d) v kolonce 20 obsah produktů z obilovin, které mají být zpracovány do krmné směsi, je-li znám, přičemž je třeba rozlišovat mezi kukuřicí a ostatními obilovinami; v opačném případě, je-li využito možnosti podle písmene a) uvést v kolonce 15 dva nebo více pododdílů, uvede se v závorce množství zpracované kukuřice a ostatních obilovin.
Údaje uvedené v žádostech se uvedou i ve vývozních licencích.
Článek 5
Pro účely čl. 15 druhého odstavce nařízení Komise (ES) č. 1501/9510 a čl. 16 odst. 10 nařízení (ES) č. 3072/95 se v kolonce 22 vývozní licence uvede jeden z těchto údajů:
- Gravamen a la exportación no aplicable,
- Eksportafgift ikke anvendelig,
- Ausfuhrabgabe nicht anwendbar,
- Μη εφαρμοζόμενος φόρος κατά την εξαγωγή,
- Export tax not applicable,
- Taxe à lexportation non applicable,
- Tassa allesportazione non applicabile,
- Uitvoerbelasting niet van toepassing,
- Taxa de exportação não aplicável,
- Vientimaksua ei sovelleta,
- Exportavgift icke tillämplig.
Článek 6
1. Dovozní licence pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 jsou platné od data jejich vydání podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do uplynutí doby stanovené v příloze I tohoto nařízení.
2. Pokud je stanovena zvláštní doba platnosti dovozních licencí pro dovoz z některých třetích zemí, uvede se v kolonkách 7 a 8 žádostí o licenci a v licencích samotných země odeslání a země původu.
Licence obsahuje závazek dovážet z této země nebo z těchto zemí.
Článek 7
1. Vývozní licence pro produkty uvedené článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 jsou platné od data jejich vydání podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do uplynutí doby stanovené v příloze II tohoto nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 však doba platnosti vývozních licencí pro produkty kódů KN 170230, 170240, 170290 a 210690, pro něž byly žádosti podány do 25. června každého hospodářského roku, končí 30. června. U žádostí podaných od 26. června hospodářského roku do 30. září následujícího hospodářského roku je ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 doba platnosti vývozních licencí pro výše uvedené produkty 30 dní ode dne jejich vydání.
Vývozní celní formality pro licence uvedené v prvním pododstavci, pro něž byly žádosti podány do 25. června, musí být vyřízeny do 30. června každého hospodářského roku. V případě žádostí o licence, které byly podány od 26. června do 30. září následujícího hospodářského roku, musí být vývozní celní formality pro výše uvedené licence vyřízeny nejpozději do třiceti dnů po dni jejich vydání.
Tyto termíny se rovněž použijí pro formality uvedené v článku 30 nařízení Komise (ES) č. 800/199911 pro produkty, které byly na základě uvedených licencí umístěny do režimu stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 565/8012.
Do kolonky 22 těchto licencí se uvede jeden z těchto údajů:
- Limitación establecida en apartado 2 del artículo 7 del Reglamento (CE) no 1342/2003,
- Begrænsning, jf. artikel 7, stk.
2, i forordning (EF) nr.
1342/2003,
- Kürzung der Gültigkeitsdauer nach Artikel 7 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1342/2003,
- Περιορισμός που προβλέπεται στο άρθρο 7 παράγραφος 2 του κανονισμού (EK) αριθ.
1342/2003,
- Limitation provided for in Article 7(2) of Regulation (EC) No 1342/2003,
- Limitation prévue à larticle 7, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1342/2003,
- Limitazione prevista allarticolo 7, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1342/2003,
- Beperking als bepaald in artikel 7, lid 2, van Verordening (EG) nr.
1342/2003,
- Limitação estabelecida no n.o 2 do artigo 7. o do Regulamento (CE) n.o 1342/2003,
- Asetuksen (EY) N:o 1342/2003 7 artiklan 2 kohdassa säädetty rajoitus,
- Begränsning enligt artikel 7.2 i förordning (EG) nr 1342/2003.
3. Odchylně od odstavce 1 jsou vývozní licence pro produkty kódů KN 11071019, 11071099 a 11072000 na žádost hospodářského subjektu platné od data jejich vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000:
a) do 30. září probíhajícího kalendářního roku, jsou-li vydány v době od 1. ledna do 30. dubna;
b) do konce jedenáctého měsíce následujícího po měsíci vydání, jsou-li vydány v době od 1. července do 31. října;
c) do 30. září následujícího kalendářního roku, jsou-li vydány v době od 1. listopadu do 31. prosince.
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou ve výše uvedených případech práva vyplývající z licencí uvedených v tomto odstavci převoditelná.
4. Pokud nebyla stanovena náhrada ani vývozní daň, jsou vývozní licence pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 platné po dobu 60 dnů ode dne vydání.
Článek 8
1. 1.Pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 a v článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 a pro produkty kódů KN 11022010, 11022090, 11031310, 11031390, 11032020, 11042905, 11042298, 11042310, 11081100, 11081200, 11081300, 11090000, 17023051, 17023091, 17023099, 17024090, 17029050, 17029079, 21069055, 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 uvedené v nařízení (EHS) č. 1766/92 se vývozní licence vydávají třetí pracovní den po dni podání žádosti, pokud mezitím nebyla přijata žádná zvláštní opatření.
Komise se může rozhodnout, že žádosti nevyhoví.
První pododstavec se nepoužije pro licence vydané v souvislosti s nabídkovými řízeními ani pro licence uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 1291/2000, které jsou vydány za účelem opatření potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání13. Lhůta na rozmyšlení se nepoužije pro vydávání vývozních licencí, o něž humanitární organizace požádá bez žádosti o náhradu a které se týkají množství nejvýše 20 tun.
2. Aniž je dotčen článek 16 nařízení (EHS) č. 1766/92, vývozní licence bez náhrady se na žádost hospodářských subjektů vydávají v den podání této žádosti, s výjimkou případů, kdy dotyčný produkt v den podání žádosti podléhá vývoznímu clu.
Je-li pro produkt, na nějž se vztahují licence vydané podle prvního pododstavce, stanoveno v době vývozu vývozní clo, toto clo se použije.
Tyto vývozní licence jsou platné po dobu třiceti dnů ode dne vydání.
Do kolonky 22 těchto licencí se uvede jeden z těchto údajů:
- Limitación establecida en el apartado 2 del artículo 8 del Reglamento (CE) no 1342/2003,
- Begrænsning, jf. artikel 8, stk.
2, i forordning (EF) nr.
1342/2003,
- Kürzung der Gültigkeitsdauer nach Artikel 8 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1342/2003,
- Περιορισμός που προβλέπεται στο άρθρο 8 παράγραφος 2 του κανονισμού (EK) αριθ.
1342/2003,
- Limitation provided for in Article 8(2) of Regulation (EC) No 1342/2003,
- Limitation prévue à larticle 8, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1342/2003,
- Limitazione prevista allarticolo 8, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1342/2003,
- Beperking als bepaald in artikel 8, lid 2, van Verordening (EG) nr.
1342/2003,
- Limitação estabelecida no n.o 2 do artigo 8.o do Regulamento (CE) n.o 1342/2003,
- Asetuksen (EY) N:o 1342/2003 8 artiklan 2 kohdassa säädetty rajoitus,
- Begränsning enligt artikel 8.2 i förordning (EG) nr 1342/2003.
3. Pokud se na tento odstavec výslovně odkazuje při stanovování vývozní náhrady nebo vývozní daně pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 a čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 3072/95, musí být k žádostem o vývozní licenci přiložena kopie smlouvy. Smlouva musí pocházet od úředního subjektu v zemi určení nebo od podniku s místem podnikání v uvedené zemi a musí v ní být uvedeno množství, na něž se vztahuje, a dodací lhůta, která dobu platnosti nesmí přesahovat. Pro smlouvu podle tohoto článku nesměla být dosud vydána žádná vývozní licence. Dotyčný členský stát ověří, že žádosti o licence splňují podmínky stanovené v tomto odstavci, a v den, kdy jsou podány, sdělí Komisi množství, na něž se přijatelné licence vztahují. Odpovídající licence budou vydány až třetí pracovní den po dni, kdy byly žádosti podány, pokud předtím Komise neučinila žádná zvláštní opatření.
Jestliže se žádosti o vývozní licenci uvedené v prvním odstavci vztahují na množství, která přesahují množství, jež mohou být vyvezena a jež jsou uvedena v nařízení stanovujícím výši příslušné náhrady nebo vývozní daně, může Komise stanovit jednotné procento snížení daných množství do dvou pracovních dnů ode dne podání žádostí.
Žádosti o licence mohou být staženy do dvou pracovních dnů od data zveřejnění procentního snížení.
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z licencí převoditelná.
V případě neplnění smlouvy ze strany dovážejícího kupujícího může provozovatel uskutečnit vývoz do jiné země určení, pro tento vývoz však bude poskytnuta pouze vývozní náhrada nebo vývozní daň platná v den podání původní žádosti o vývozní licenci do "jiných třetích zemí".
Pokud v tento den neplatí pro "jiné třetí země" žádná vývozní náhrada nebo vývozní daň, může být přijato řešení ad hoc v souladu s postupem stanoveným v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Článek 9
1. Odstavce 2 a 6 se použijí v případě vývozu do třetích zemí uvedených v příloze IV a v případě produktů uvedených v seznamu přílohy.
2. Při vývozech podle odstavce 1 musí být příslušným orgánům dotyčných třetích zemí předložena ověřené kopie vývozní licence vydané v souladu s čl. 8. odst. 2 a s tímto článkem a náležitě schválená kopie vývozního prohlášení pro každou zásilku. Dotyčné zboží nesmělo být dosud do jiné třetí země vyvezeno.
3. Licence uvedená v odstavci 2 obsahuje:
a) v kolonce 7 název dotyčné dovážející země nebo zemí;
b) v kolonce 15 popis zboží v souladu s kombinovanou nomenklaturou;
c) v kolonce 16 osmimístný kód kombinované nomenklatury a množství v tunách pro každý produkt uvedený v kolonce 15;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Exportación conforme al artículo 9 del Reglamento (CE) no 1342/2003,
- Udførsel i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EF) nr.
1342/2003,
- Ausfuhr in Übereinstimmung mit Artikel 9 der Verordnung (EG) Nr. 1342/2003,
- Περιορισμός που προβλέπεται στο άρθρο 9 παράγραφος 2 του κανονισμού (EK) αριθ.
1342/2003,
- Export in accordance with Article 9 of Regulation (EC) No 1342/2003,
- Exportation conformément à larticle 9 du règlement (CE) no 1342/2003,
- Esportazione in conformità allarticolo 9 del regolamento (CE) n. 1342/2003,
- Uitvoer op grond van artikel 9 van Verordening (EG) nr.
1342/2003,
- Exportação conforme o artigo 9.o do Regulamento (CE) n.o 1342/2003,
- Asetuksen (EY) N:o 1342/2003 9 artiklan mukainen vienti,
- Export i överensstämmelse med artikel 9 i förordning (EG) nr 1342/2003;
f) v kolonce 22 kromě poznámky stanovené v čl. 8 odst. 2 jeden z těchto údajů:
- Sin restitución por exportación,
- Uden eksportrestitution,
- Ohne Ausfuhrerstattung,
- Χωρίς επιστροφή κατά την εξαγωγή,
- No export refund,
- Sans restitution à lexportation,
- Senza restituzione allesportazione,
- Zonder uitvoerrestitutie,
- Sem restituição à exportação,
- Ilman vientitukea,
- Utan exportbidrag.
Licence je platná pouze pro produkty a množství, které jsou v ní uvedeny.
4. Licence vydané podle tohoto článku zavazují k vývozu do jednoho z míst určení uvedených v kolonce 7.
5. Na žádost dotyčné strany se vydá ověřená kopie schválené licence.
6. První pondělí každého měsíce oznámí příslušné orgány členských států Komisi množství, pro která byly licence vydány, rozdělená podle kódů KN.
Článek 10
1. Pokud je vývoz uskutečněn na základě výsledků nabídkového řízení vypsaného v dovážející třetí zemi, vývozní licence pro pšenici obecnou, pšenici tvrdou, žito, ječmen, kukuřici, rýži, pšeničnou mouku, žitnou mouku, krupici a krupičku z pšenice tvrdé a produkty kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 obsahující méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků, jsou platné od data vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do dne, kdy mají být splněny závazky vyplývající z výběru nabídky.
2. Doba platnosti licence je maximálně čtyři měsíce, které následují po měsíci vydání podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Odchylně od čl. 49 odst. 3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí být žádosti o licence podávány dříve než čtyři pracovní dny před konečným termínem pro podání nabídek do nabídkového řízení, který je stanoven ve výzvě k nabídkovému řízení.
4. Odchylně od čl. 49 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000 je délka období mezi konečným termínem pro podání nabídek a dnem, kdy uchazeče oznámí vydávajícímu subjektu výsledek nabídkového řízení, jak je stanoveno v čl. 49 odst. 5 písm. a) až d) uvedeného nařízení, nejvýše šest pracovních dnů.
Článek 11
Ve zvláštních případech může být doba platnosti vývozní licence pro pšenici obecnou, pšenici tvrdou, žito, ječmen, kukuřici, rýži, pšeničnou mouku, žitnou mouku, krupici a krupičku z pšenice tvrdé a pro produkty kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 obsahující méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků, delší než doba stanovená v čl. 7 odst.
1, pokud dotyčná strana v daném okamžiku uzavírá smlouvu, která zaručuje delší dobu platnosti. Za tímto účelem předloží dotyčná strana příslušnému orgánu písemné prohlášení vydané úředním subjektem v zemi určení nebo podniku s místem podnikání v dotyčné zemi.
V tomto prohlášení musejí být uvedeny navrhovaná množství a jakost produktů, dodací lhůta a cenové podmínky.
Členský stát neprodleně zašle Komisi pro informaci kopii tohoto prohlášení.
2. V případech určených v odstavci 1 musí zúčastněná strana podat u příslušného orgánu žádost o vývozní licenci doplněnou žádostí o stanovení vývozní náhrady předem nebo vývozní daně platné v den podání žádosti pro plánované místo určení společně s údaji o minimálních a maximálních množstvích, která hodlá vyvézt, a o minimální a maximální době nezbytné pro uskutečnění vývozu podle plánu. Minimální množství však nesmí být nižší než 75000 tun v případě pšenice obecné, pšenice tvrdé, žita, ječmene, kukuřice, pšeničné mouky, žitné mouky a produktů kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 obsahujících méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků a 15000 tun v případě krupice a krupičky z pšenice tvrdé a rýže. Odchylně od čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se u takové žádosti neskládá jistota.
U vývozů do země AKT nebo do více zemí v rámci jedné ze skupin zemí AKT uvedených v příloze III se minimální množství stanovené v prvním pododstavci snižuje na:
a) 20000 tun v případě pšenice obecné, pšenice tvrdé, žita, ječmene, kukuřice, pšeničné mouky, žitné mouky a produktů kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 obsahujících méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků a
b) 5000 tun v případě krupice a krupičky z pšenice tvrdé a rýže.
V žádostech, které se týkají více zemí v rámci jedné skupiny zemí AKT, musí být uveden název každé plánované země určení.
Členský stát, jehož příslušný orgán obdržel žádost, tuto žádost přezkoumá zejména s ohledem na množství, hospodářské důsledky plánovaných vývozů a konkrétní vývozní možnosti, a pokud je shledá přijatelnými, uvědomí Komisi, která rozhodne postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo článku 22 nařízení (ES) č.
3072/95. Pokud Komise žádost přijme, musí zejména stanovit lhůtu pro předložení smlouvy příslušnému orgánu.
Tento orgán žadatele vyrozumí o rozhodnutí Komise.
4. Pokud je stanovená doba platnosti licence stejná jako doba, o niž se žádá, předloží uchazeč ve lhůtě stanovené v souladu s odstavcem 3 příslušnému orgánu podepsaný originál smlouvy a její kopii.
Ve smlouvě musí být uvedeno alespoň dohodnuté množství, které musí být v rozmezí mezi minimálními a maximálními množstvími uvedenými v žádosti o licenci, místo určení, období, v němž má být vývoz uskutečněn (a které nesmí překročit rámec uvedených nejkratších a nejdelších lhůt), cena stanovená pro dobu trvání smlouvy a platební podmínky.
Licence bude poté vydána po složení jistoty stanovené v čl. 9 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo čl.
3072/95. Země určení (či více zemí v rámci jedné skupiny) se uvede v kolonce 7 a licence ukládá povinnost vyvážet do této země či do těchto zemí.
Až 10 % množství uvedeného v licenci však může být podle smlouvy dodáno do jiné země, která náleží do stejné skupiny podle přílohy III.
Pokud uchazeč nemůže takovou smlouvu uzavřít, musí o tom ve lhůtě stanovené pro předložení smlouvy uvědomit příslušný orgán a licence se nevydá.
5. Licence se nevydá, pokud žadatel nesplní ustanovení odstavce 4, s výjimkou případů vyšší moci.
6. Pokud je stanovená doba platnosti jiná než doba, o niž bylo žádáno, avšak delší než doba stanovená v článku 7, použijí se odstavce 4 a 5.
Žadatel však může žádost o licenci ve lhůtě stanovené pro předložení smlouvy stáhnout.
7. Pokud je žádost o prodloužení doby platnosti stanovené v článku 7 zamítnuta, licence se nevydá.
8. Licence vydané podle podmínek stanovených v tomto článku nepodléhají ustanovením čl. 8 odst. 1.
Článek 12
Jistoty k licencím pro produkty podle seznamu v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 činí:
a) 1 EUR za tunu v případě dovozních licencí, na které se nevztahuje čl. 10 odst. 4 čtvrtá odrážka nařízení (EHS) č. 1766/92, nebo v případě produktů, které spadají do působnosti nařízení (ES) č. 3072/95, a 5 EUR za tunu v případě vývozních licencí:
i) pro produkt, pro který nebyla v den podání žádosti stanovena vývozní náhrada ani daň;
ii) pro produkt, pro který vývozní náhrada ani daň předem nebyly stanoveny předem;
iii) vydaných podle čl. 8 odst. 2 tohoto nařízení;
b) v případě dovozních licencí, na které se nevztahuje čl. 10 odst. 4 čtvrtá odrážka nařízení (EHS) č. 1766/92:
i) 15 EUR za tunu pro produkty kódů KN 07099060, 07129019, 10011000, 10019091, 10019099, 10020000, 100300, 1004, 10051090, 10059000, 100700 a 1008;
ii) 5 EUR za tunu pro ostatní produkty;
c) 45 EUR za tunu pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 3072/95 v případě vývozních licencí.
Pro vývozy do států AKT na základě licencí se zvláštní dobou platnosti v souladu s článkem 11 tohoto nařízení se stanoví jistota ve výši 12 EUR za tunu;
d) 20 EUR pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 v případě vývozních licencí.
V případě licencí vydaných s náhradou podle čl. 7 odst. 3 se stanoví jistota ve výši 24 EUR za tunu.
Pro vývozy do států AKT na základě licencí se zvláštní dobou platnosti v souladu s článkem 11 tohoto nařízení se stanoví jistota ve výši 12 EUR za tunu.
Článek 13
Pokud je doba platnosti licencí prodloužena podle článku 41 nařízení (ES) č. 1291/2000, je platnou opravnou částkou částka platná v den podání žádosti o licenci pro vývoz, který se má uskutečnit během posledního měsíce běžné doby platnosti licence.
Kromě toho se v souladu s článkem 14 tohoto nařízení upraví vývozní náhrada.
Článek 14
1. Náhrady použitelné podle čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, s výjimkou kukuřice a čiroku, se upraví během měsíců srpna až května téhož hospodářského roku o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení, jež je použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro daný hospodářský rok.
V případě kukuřice a čiroku se náhrady upraví v období od listopadu jednoho hospodářského roku do srpna následujícího hospodářského roku o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení, jež je použitelné pro intervenční ceny stanovené pro dotyčný hospodářský rok.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po měsíci, kdy byla žádost podána.
Následné úpravy se použijí každý měsíc.
V případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92, s výjimkou kukuřice a čiroku, se náhrady upravené podle prvního pododstavce a použitelné v květnu nadále použijí i v červnu. V případě kukuřice a čiroku se náhrady upravené podle druhého pododstavce a použitelné v srpnu nadále použijí i v září.
2. Úprava stanovená v odstavci 1 se nepoužije, pokud je výše náhrady rovna nule.
3. Pokud doba platnosti licencí přesáhne konec hospodářského roku a k vývozu dojde až v následujícím hospodářském roce, náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92, s výjimkou kukuřice a čiroku, s vyloučením jakýchkoliv měsíčních zvýšení podle odstavce 1 se sníží o cenový rozdíl mezi oběma hospodářskými roky. Tento cenový rozdíl vznikne 1. července a je definován jako součet:
a) rozdílu mezi intervenčními cenami – s vyloučením jakéhokoliv měsíčního zvýšení – pro předchozí a nový hospodářský rok a
b) částky rovnající se měsíčnímu zvýšení vynásobené počtem měsíců, které uplynuly od srpna do měsíce podání žádosti o licenci včetně obou těchto měsíců.
Je-li cenový rozdíl větší než dotyčná náhrada, sníží se opravená náhrada na nulu.
Náhrady snížené o cenový rozdíl se zvýší od srpna nového hospodářského roku v souladu s pravidly stanovenými v odstavci 1 o částku měsíčního zvýšení, která je použitelná pro nový hospodářský rok.
4. V případě kukuřice a čiroku se pravidla pro úpravu stanovená v odstavci 3 použijí obdobně, s těmito výjimkami:
a) za konec hospodářského roku se považuje 30. září;
b) výše uvedený cenový rozdíl vznikne 1. října místo 1. července;
c) měsíc srpen se nahrazuje listopadem;
d) měsíční zvýšení jsou zvýšení použitelná pro dotyčné hospodářské roky.
Článek 15
1. V případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EHS) č. 1766/92 a v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 3072/9 se částka vyplývající z každé úpravy zmíněné v čl. 14 odst. 1 a 3 vynásobí zpracovatelským koeficientem použitelným pro dotyčný produkt.
2. Výše náhrady, která je v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 použitelná pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, se v období od října do července včetně upraví na základě stupně zpracování a použitelného zpracovatelského koeficientu o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení použitelnému pro intervenční cenu neloupané rýže stanovené pro uvedený hospodářský rok.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po měsíci, kdy byla žádost podána.
Následné úpravy se použijí každý měsíc.
3. Úprava stanovená v odstavci 1 se nepoužije, pokud je výše náhrady rovna nule.
4. Pokud doba platnosti licencí přesáhne konec hospodářského roku a k vývozu dojde až v následujícím hospodářském roce, náhrady s vyloučením měsíčních zvýšení podle odstavce 2 se na základě stupně zpracování a použitelného zpracovatelského koeficientu sníží o rozdíl v intervenční ceně neloupané rýže mezi oběma hospodářskými roky.
Tento cenový rozdíl vznikne 1. září a je definován jako:
a) rozdíl mezi intervenční cenou neloupané rýže – s vyloučením jakéhokoliv měsíčního zvýšení – pro předchozí a nový hospodářský rok;
b) částka rovnající se měsíčnímu zvýšení vynásobená počtem měsíců, které uplynuly od října do měsíce podání žádosti o licenci včetně obou těchto měsíců.
Tyto dvě složky se přepočítají pomocí zpracovatelského koeficientu použitelného v době, kdy je produkt vyvážen.
Pokud je cenový rozdíl větší než dotyčná náhrada, sníží se opravená náhrada na nulu.
Náhrady se sníží o částky v druhém pododstavci písm. a) a b) na základě stupně omletí a zvýší se postupem podle odstavce 2 od října nového hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro nový hospodářský rok.
Článek 16
1. Pokud jde o vývozní licence, sdělují členské státy Komisi:
a) každý pracovní den:
i) údaje o žádostech o licence nebo skutečnost, že nebyly podány žádné žádosti;
ii) údaje o žádostech o licence podle článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000 podaných v pracovní den předcházející dni oznámení;
ii) údaje o množstvích, na něž se vztahují licence vydané na základě žádostí o licence podle článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000;
b) do 15. dne každého měsíce údaje z předešlého měsíce o:
i) množstvích, pro něž byly vydány licence pro potravinovou pomoc;
ii) množstvích, pro něž byly licence vydány, ale která nebyla využita, a náhrady nebo vývozní daně podle kódu;
iii) množstvích, na něž se nevztahuje čl. 8 odst. 1 tohoto nařízení a pro která byly vydány licence;
c) jednou za hospodářský rok a nejpozději do 30. dubna přesná množství využitá podle licencí, přičemž se zohlední přípustné odchylky stanovené v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Sdělení o žádostech a množstvích uvádějí:
a) množství pro každý dvanáctimístný kód nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
Vydává-li se licence pro více než jeden dvanáctimístný kód, uvede se pouze první kód;
b) množství pro každý kód rozepsané podle místa určení, pokud se náhrada nebo vývozní daň liší podle místa určení.
2. Pokud jde o vydané dovozní licence, předají členské státy každý den údaje o množství, na něž byly licence vztahují, podle kódu produktu a v případě pšenice obecné podle stupně jakosti a původu.
Původ musí být uveden rovněž v dovozních licencích pro rýži.
Článek 17
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1162/95.
Nařízení se použije i nadále na licence vydané před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1343/2003
ze dne 23. července 2003,
kterým se pozastavuje na další období šesti měsíců, pokud jde o cukr kódů KN 1701 a 1702 dovezený ze Srbska a Černé hory, režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 2007/2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 607/2003 [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 764/2003 [3] pozastavilo na období tří měsíců preferenční režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 pro cukr kódů KN 1701 a 1702 dovážený ze Srbska a Černé hory.
(2) Základem pro toto rozhodnutí byla zjištění získaná v Srbsku a v Černé Hoře, podle kterých systém osvědčení a kontrol preferenčního původu cukru kódů KN 1701 a 1702 nedovolil příslušným orgánům této zvýhodněné země ověřit status původu zboží a poskytnout správní spolupráci, jak je požadováno pro ověření důkazu původu.
(3) O opatření týkajícím se pozastavení bylo následně rozhodnuto podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 2007/2000.
(4) Ustanovení čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 2007/2000 stanoví, že na konci doby pozastavení rozhodne Komise buď zrušit, nebo rozšířit opatření týkající se pozastavení.
(5) Navzdory pokračujícím snahám úřadů v Srbsku a Černé hoře nedošlo, co se týče situace v Srbsku a Černé hoře s ohledem na nedostatky nalezené v jejich systému osvědčování a kontroly preferenčního původu cukru, k žádné významné změně.
Navíc bude třeba určitého času, než se situace vrátí k normálu.
(6) Komise se proto domnívá, že by opatření týkající se pozastavení podle čl. 12 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 mělo být prodlouženo na další období šesti měsíců, pokud jde o cukr kódů KN 1701 a 1702 prohlášený za pocházející ze Srbska a Černé hory.
(7) Výbor pro celní kodex byl o těchto závěrech informován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Preferenční režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 pro cukr kódů KN 1701 a 1702 dovezený ze Srbska a Černé hory se pozastavuje na další období šesti měsíců.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1347/2003
ze dne 29. července 2003,
o zahájení šetření ve věci údajného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 1796/1999 na dovozy ocelových lan a kabelů pocházejících z Ukrajiny, uskutečňovaného dovozy ocelových lan a kabelů zasílaných z Moldavska, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Moldavska či nikoliv, a o povinné evidenci takových dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1972/2002 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST
(1) Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení o vyšetření údajného obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících z Ukrajiny.
(2) Zádost podala dne 16. června 2003 organizace Liason Committee of European Union Wire Rope Industries (EWRIS) jménem výrobců představujících většinovou část, tj. více než 50 % výroby ocelových lan a kabelů ve Společenství.
B. VÝROBEK
(3) Výrobky, kterých se údajné obcházení antidumpingových opatření týká, jsou ocelová lana a kabely pocházející z Ukrajiny (dále jen "dotyčný výrobek") obvykle prohlašované pod kódy KN ex73121082, ex73121084, ex73121086, ex73121088 a ex73121099.
(4) Výrobky, které jsou předmětem šetření, jsou ocelová lana a kabely zasílané z Moldavska (dále jen "předmět šetření"), obvykle prohlašované pod týmiž kódy jako dotyčný výrobek.
(5) Kódy KN jsou uvedeny pouze pro informaci.
C. STÁVAJÍCVÍ OPATŘENÍ
(6) Opatřeními, která v současné době platí a jsou údajně obcházena, jsou antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 1796/1999 [3].
D. DŮVODY ŠETŘENÍ
(7) Zádost obsahovala dostatečně jasné důkazy, že platná antidumpingová opatření proti dovozům ocelových lan a kabelů pocházejících z Ukrajiny jsou obcházena tak, že ocelová lana a kabely pocházející z Ukrajiny jsou zasílána přes Moldavsko.
(8) Byly předloženy tyto průkazné skutečnosti:
Ze žádosti vyplývá, že po uložení opatření proti dotyčnému výrobku se obchodní struktura spojená s vývozy ocelových lan a kabelů pocházejících z Ukrajiny značně změnila, a že pro takovou změn neexistuje žádné dostatečné odůvodnění nebo ekonomické ospravedlnění a nezbývá než uvalení cla.
Zdá se, že tato změna struktury obchodu má původ v tom, že ocelová lana a kabely pocházející z Ukrajiny, jsou zasílána přes Moldavsko, kde jsou překládána.
(9) Kromě toho obsahuje žádost dostatečný důkaz, že nápravné účinky antidumpingových opatření proti dotyčnému výrobku jsou podkopávány, pokud jde o množství i cenu.
Zdá se, že značné objemy dovozů ocelových lan a kabelů z Moldavska plně nahradily dovozy dotyčného výrobku.
Navíc je dostatečně prokázáno, že ceny u těchto zvýšených dovozů jsou značně nižší než neškodlivé ceny stanovené v rámci šetření, které vedlo ke stávajícím opatřením.
(10) Nakonec je v žádosti ještě uveden dostatečný důkaz, že ceny ocelových lan a kabelů jsou ve srovnání s dříve stanovenou běžnou hodnotou, stanovenou pro dotyčný výrobek, dumpingové.
E. ŘÍZENÍ
(11) Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že deklarovaných jako pocházející z Moldavska nebo ne, evidenci v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení.
a) Dotazníky
(12) Aby získala informace, které pokládá pro své šetření za nezbytné, rozešle Komise dotazníky všem vývozcům/výrobcům na Ukrajině a dovozcům ve Společenství, kteří jsou Komisi známi nebo kteří spolupracovali při šetření, které vedlo ke stávajícím opatřením, a orgánům Ukrajiny a Moldavska.
Informace mohou být případně opatřeny rovněž od příslušného výrobního odvětví Společenství.
(13) Všechny dotčené strany by měly v každém případě ihned kontaktovat Komisi ve lhůtě stanovené v článku 3 aby zjistily, zda jsou v žádosti uvedeny, a vyžádat si případně dotazník ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení vzhledem k tomu, že lhůta uvedená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení platí pro všechny dotčené strany.
(14) Orgánům Ukrajiny a Moldavska bude oznámeno zahájení šetření a bude jim předána kopie žádosti.
b) Sběr informací a slyšení
(15) Všechny dotčené strany se vyzývají, aby písemně sdělily své názory a poskytly podpůrné důkazy.
Kromě toho může Komise dotčené strany vyslechnout za předpokladu, že o to písemně požádají a doloží, že mají pro slyšení zvláštní důvody.
c) Výjimka z evidence dovozů nebo z opatření
(16) V souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení mohou být dovozy předmětu šetření z evidence nebo z opatření vyjmuty, jestliže tato opatření neobcházejí.
(17) K údajnému obcházení dochází mimo území Společenství.
Cílem článku 13 základního nařízení je čelit praktikám obcházení bez dotčení provozovatelů, kteří mohou prokázat, že se takových praktik nedopouštějí, ale neobsahuje žádná zvláštní ustanovení, jak se stavět k vývozcům, kteří mohou rovněž prokázat, že se takových praktik nedopouštějí.
Proto se zdá být nezbytné umožnit, aby dotyční vývozci mohli požádat o výjimku z evidence dovozů svého zboží nebo z antidumpingových opatření proti takovým dovozům.
Vývozci, kteří si přejí získat výjimku by o ni měli požádat a vyplnit v patřičné lhůtě dotazníky, aby mohlo být konstatováno, že antidumpingová opatření ve smyslu čl. 13 odst.
1 základního nařízení neobcházejí. Dovozci by mohli přesto využívat výhod výjimky z evidence nebo z opatření tím, že by dováželi od vývozců, jimž byla taková výjimka udělena, a v souladu s čl.
F. EVIDENCE
(18) Podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení by dovozy předmětu šetření měly podléhat evidenci, zajišťující, že bude-li šetřením obcházení antidumpingových opatření prokázáno, mohou být na takové dovozy zasílané z Moldavska uložena se zpětnou platností ode dne evidence antidumpingová cla v patřičné výši.
G. LHŮTY
(19) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty, v nichž
- se dotčené strany mohou Komisi přihlásit, předložit písemně své názory a předat vyplněné dotazníky nebo jiné informace, které je třeba vzít při šetření v úvahu,
- dotčené strany mohou písemně požádat Komisi o slyšení.
(20) Je třeba upozornit na to, že pro výkon většiny procedurálních práv stanovených v základním nařízení se dotčené strany musejí přihlásit Komisi ve lhůtě stanovené v článku 3 tohoto nařízení.
H. ODMÍTNUTÍ SPOLUPRÁCE
(21) V případech, kdy kterákoliv dotčená strana odmítne přístup k informacím, nebo neposkytne nezbytné informace ve lhůtách stanovených tímto nařízení nebo závažným způsobem brání šetření, může být prozatímní nebo konečný závěr šetření, kladný či negativní, učiněn v souladu s článkem 18 základního nařízení na základě skutečností, které jsou k dispozici.
Zjistí-li se, že kterákoliv dotčená strana poskytla nesprávné nebo zavádějící informace, nebude na takové informace brán zřetel a použijí se skutečnosti, které budou k dispozici,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 se zahajuje šetření ke zjištění, zda dovozy ocelových lan a kabelů zasílaných z Moldavska, ať již pocházejících z Moldavska či nikoliv, kódů KN ex73121082, ex73121084, ex73121086, ex73121088 a 73121099 do Společenství obcházejí opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 1796/1999.
Článek 2
Celním orgánům se ukládá, aby podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES)č. 384/96 podnikly patřičné kroky k evidenci určených v článku 1 tohoto nařízení dovozů do Společenství.
Evidence končí devět měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise může nařízením celním orgánům nařídit ukončení evidence ve vztahu k dovozům do Společenství výrobků vyvážených vývozci, kteří požádali o výjimku z evidence a u nichž bylo konstatováno, že antidumpingová opatření neobcházejí.
Článek 3
1. Dotazníky by měly být od Komise vyžádány do 15 dnů od vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Není-li stanoveno jinak, a mají-li být jejich údaje vzaty při šetření v úvahu, musejí dotčené strany kontaktovat Komisi, předložit písemně své názory a předat vyplněný dotazník nebo jiné informace do 40 dnů ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Dotčené strany mohou také v téže lhůtě 40 dnů požádat Komisi o slyšení.
4. Všechny informace týkající se této záležitosti, všechny žádosti o slyšení nebo o dotazníky, jakož i všechny žádosti o udělení osvědčení o tom, že vývozy antidumpingová opatření neobcházejí, musejí být podány písemně (nikoliv v elektronické formě, není-li stanoveno jinak), musí v nich být uvedeno jméno, adresa, elektronická adresa, telefonní číslo, číslo faxu případně telefonu a měly by být zaslány na tuto adresu: Evropská Komise Generální ředitelství pro obchod
ředitelství B
J-79, 5/16
B-1049 Brusel Fax (32-2) 295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1350/2003
ze dne 30. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 97/95, pokud jde o výrobu bramborového škrobu v hospodářském roce 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 962/2002 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Částky stanovené pro hospodářský rok 2001/2002 nařízením (EHS) č.
1766/92, pokud jde o minimální cenu a platbu pro producenta, a nařízením (ES) č. 1868/94, pokud jde o prémii pro podniky vyrábějící bramborový škrob, zůstávají pro hospodářské roky 2002/03 a 2003/04 nezměněny.
(2) Příloha II nařízení Komise (ES) č. 97/95 ze dne 17. ledna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1425/2002 [6], stanoví minimální cenu, prémii pro podnik vyrábějící bramborový škrob a platbu, která má být vyplacena producentovi podle obsahu škrobu v bramborách a podle hmotnosti 5050 g brambor pod vodou, až do hospodářského roku 2002/03. Uvedená příloha II by proto měla být pozměněna, aby ji bylo možné použít pro hospodářský rok 2003/04 na základě stejných částek jako pro hospodářské roky 2001/02 a 2002/03.
(3) Pro zajištění kontinuity hospodářských roků musí být opatření tohoto nařízení použitelná ode dne 1. července 2003.
(4) Nařízení (ES) č. 97/95 musí být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 97/95 se název "Část B: hospodářské roky 2001/02 a 2002/03" nahrazuje názvem "Část B: hospodářské roky 2001/02, 2002/03 a 2003/04".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1351/2003
ze dne 30. července 2003,
kterým se stanoví správní postupy pro první tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3 a články 13, 23 a 24 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, 1766/82 a 3420/83 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 427/2003 [4], zavedlo roční množstevní kvóty pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, uvedené v příloze I tohoto nařízení. Na tyto kvóty se vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 520/94.
(2) Komise proto přijala nařízení (ES) č. 738/94 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 983/96 [6], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 520/94. Tato ustanovení se používají pro správu výše uvedených kvót s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
(3) Některé charakteristické rysy čínského hospodářství, sezónní povaha některých výrobků a doba potřebná pro dopravu způsobují, že objednávky výrobků podléhajících kvótě se obvykle předkládají před začátkem kvótového roku.
Proto je důležité zajistit, aby správní omezení nenarušila uskutečnění plánovaných dovozů.
Aby nebyla narušena kontinuita obchodních toků, měla by být opatření pro přidělení a správu první tranše kvót pro rok 2004 přijata před začátkem kvótového roku.
(4) Z přezkoumání různých správních metod stanovených nařízením (ES) č. 520/94 vyplývá, že by měla být přijata metoda založená na tradičních obchodních tocích.
Podle této metody se kvóty rozdělují na dvě části, z nichž jedna je vyhrazena tradičním dovozcům a druhá ostatním žadatelům.
(5) To se ukázalo jako nejlepší způsob zajištění kontinuity obchodu pro příslušné dovozce Společenství a zamezení jakémukoliv narušení obchodních toků.
(6) Referenční období pro přidělení části kvóty, která je vyhrazena pro tradiční dovozce, uvedené v předchozím nařízení o správě těchto kvót, nelze aktualizovat.
Roky 2000 a 2001 byly charakterizovány některými deformacemi, zejména více než dvojnásobným nárůstem počtu žádostí z jednoho členského státu, což vedlo k podstatnému snížení jednotlivých přídělů kvót pro všechny netradiční dovozce ve všech členských státech.
V roce 2002 došlo k významnému nárůstu počtu žádostí britských netradičních dovozců v porovnání s jinými členskými státy, což svědčí o úsilí obejít ustanovení o osobách, které jsou ve spojení.
Probíhá také prošetřování mnoha majitelů licencí pro roky 2002 a 2003, kteří mohli porušit ustanovení o osobách, které jsou ve spojení.
Roky 1998 nebo 1999 jsou proto poslední roky reprezentující běžné vývojové tendence obchodních toků příslušných výrobků.
Tradiční dovozci proto musí prokázat, že v roce 1998 nebo 1999 dovezli výrobky pocházející z Číny, na které se vztahují příslušné kvóty.
(7) V minulosti bylo zjištěno, že metoda stanovená v článku 12 nařízení (ES) č. 520/94, která je založena na pořadí, v jakém jsou žádosti obdrženy, nemusí být vhodným způsobem přidělování části kvóty vyhrazené pro netradiční dovozce. V důsledku toho je, v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 520/94, vhodné stanovit přidělování přímo úměrné požadovaným množstvím, na základě současného přezkoumání skutečně podaných žádostí o dovozní licence v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 520/94.
(8) Komise považuje za nezbytné, aby hospodářské subjekty, které žádají jako netradiční dovozci a na které se vztahuje definice osoby, jež jsou ve spojení ve smyslu článku 143 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 881/2003 [8], mohly podat jen jednu žádost o licenci pro každou položku kvóty vyhrazenou pro netradiční dovozce. Pro vyloučení spekulativních žádostí, by se mělo předem vymezit množství, o které může každý netradiční dovozce žádat.
(9) Je vhodné stanovit podíl kvóty vyhrazené tradičním dovozcům na 75 % a podíl netradičních dovozců na 25 %.
(10) Je také vhodné převést množství nevyužitá netradičními dovozci na tradiční dovozce, aby se zajistilo, že tato množství mohou být přidělena ještě v tom roce, ve kterém byla přiznána.
(11) Pro účely přidělení kvóty musí být stanovena lhůta pro podání žádostí o licence tradičními a netradičními dovozci.
(12) Členské státy musí informovat Komisi o žádostech o dovozní licence, které obdržely v souladu s postupem stanoveným v článku 8 nařízení (ES) č.
520/94. Informace o předchozích dovozech tradičních dovozců musí být vyjádřeny ve stejných jednotkách jako příslušná kvóta.
(13) Vzhledem k tomu, že dne 1. května 2004 bude Evropská unie rozšířena, je vhodné přidělit kvótu pro rok 2004 ve dvou tranších, první od ledna do dubna roku 2004 pro dovozce ve stávajících členských státech a druhou od května do prosince roku 2004 pro dovozce ve všech zemích, které budou členskými státy počínaje květnem roku 2004.
(14) Tato opatření jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro správu kvót zřízeného podle článku 22 nařízení (ES) č. 520/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní ustanovení pro správu množstevních kvót pro rok 2004 uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 427/2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 519/94.
Vzhledem k rozšíření Evropské unie v květnu roku 2004 se kvóty pro rok 2004 přidělují ve dvou samostatných tranších.
Toto nařízení přiděluje kvóty pro leden až duben roku 2004.
Nařízení (ES) č. 738/94, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 520/94 se použije s výhradou zvláštních ustanovení tohoto nařízení.
Článek 2
1. Množstevní kvóty uvedené v článku 1 se přidělují pomocí metody založené na tradičních obchodních tocích, uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 520/94.
2. Části každé množstevní kvóty vyhrazené pro tradiční a netradiční dovozce jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
3. a) Část vyhrazená pro netradiční dovozce se rozdělí pomocí metody založené na přidělování v poměru k požadovaným množstvím.
Objem požadovaný jednotlivými žadateli nesmí přesáhnout objem uvedený v příloze II.
b) Hospodářské subjekty, jež jsou považovány za osoby ve spojení ve smyslu článku 143 nařízení (EHS) č. 2454/93, mohou podat jen jednu žádost o licenci pro část kvóty vyhrazenou pro netradiční dovozce, pokud jde o zboží popsané v žádosti. Kromě prohlášení požadovaného čl. 3 odst. 2 písm. g) nařízení Komise (ES) č. 738/94, ve znění článku 1 nařízení Komise (ES) č. 983/96, žádost o licenci týkající se netradiční kvóty uvádí, že žadatel není ve spojení s žádným jiným hospodářským subjektem, který žádá o příslušnou položku netradiční kvóty.
c) Části množství, které jsou vyhrazeny pro netradiční dovozce a které nejsou přiděleny, se přičtou k množstvím vyhrazeným pro tradiční dovozce.
Článek 3
Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů uvedených v příloze III tohoto nařízení ode dne následujícího po vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie do 15:00 hodin bruselského času dne 19. září 2003.
Článek 4
1. Pro účely přidělení části každé kvóty vyhrazené pro tradiční dovozce se termínem "tradiční" dovozci rozumí hospodářské subjekty, které mohou prokázat, že v kalendářním roce 1998 nebo 1999 dovezly zboží.
2. Doklady uvedené v článku 7 nařízení (ES) č. 520/94 se týkají propuštění do volného oběhu během kalendářního roku 1998 nebo 1999, podle údajů dovozce, pokud jde o výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, které jsou zahrnuty v kvótě, jíž se žádost týká.
3. Namísto dokladů uvedených v první odrážce článku 7 nařízení (ES) č. 520/94 mohou žadatelé ke svým žádostem o licence přiložit doklady vystavené a potvrzené příslušnými vnitrostátními orgány na základě dostupných celních údajů jako důkazy o dovozech příslušných výrobků v kalendářním roce 1998 nebo 1999, uskutečněných jimi samými nebo případně hospodářským subjektem, jehož činnosti převzali.
Článek 5
Členské státy informují Komisi nejpozději do dne 15. října 200310.00 hodin bruselského času o počtu a celkovém množství žádostí o dovozní licence a v případě žádostí tradičních dovozců o objemu předchozích dovozů uskutečněných tradičními dovozci během referenčního období uvedeného v čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 6
Komise přijme množstevní kritéria, podle kterých příslušné vnitrostátní orgány vyhoví žádostem dovozců nejpozději do 15. listopadu 2003.
Článek 7
Dovozní licence jsou platné jeden rok počínaje dnem 1. ledna 2004.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (Euratom) č. 1352/2003
ze dne 23. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1209/2000, kterým se vymezují postupy provádění sdělení stanoveného v článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 41 až 44 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999 ze dne 2. prosince 1999, kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi v souladu s článkem 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro zvýšení průhlednosti a právní jistoty je nutné posílit existující pravidla a formalizovat praxi používanou Komisí při projednávání a posuzování investičních projektů spojených s cíli Smlouvy o Euratomu.
(2) Sdělování investičních projektů týkajících se nových zařízení, náhrad zařízení a jejich přeměn Komisi, splňujících požadavky stanovené Radou v nařízení (Euratom) č. 2587/1999, by se mělo provádět na formuláři, který lze zasílat v papírové nebo elektronické formě.
V zájmu právní jistoty je třeba osobám nebo podnikům, které sdělení zaslaly, potvrdit jejich obdržení.
(3) Lhůta, ve které je Komise povinna projekt posoudit a projednat a vyjádřit názor podle článku 43 Smlouvy o Euratomu, by měla být stanovena v trvání dvou měsíců od obdržení úplného sdělení.
Poznámky třetích osob by měla Komise předat dotyčným osobám nebo podnikům, aby se k nim případně mohly vyjádřit.
V zájmu právní jistoty by mělo být posuzování a projednání ukončeno doporučením podle článku 124 Smlouvy o Euratomu.
(4) Ve všech případech, kdy při předběžném posouzení Komise zjistí, že existují pochybnosti, pokud jde o cíle Smlouvy o Euratomu z hlediska nařízení (Euratom) č. 2587/1999, by mělo být zahájeno podrobné zkoumání a projednávání s cílem umožnit Komisi získat veškeré informace, jež potřebuje ke splnění svých úkolů podle Smlouvy o Euratomu, a umožnit dotyčným osobám a podnikům předložit své připomínky.
(5) Po zvážení připomínek předložených dotyčnými osobami nebo podniky a po odstranění pochybností by měla Komise své posuzování ukončit přijetím doporučení.
(6) V zájmu dosažení koordinovaného rozvoje investic v oblasti jaderné energie je třeba účinně sledovat opatření, která dotyčné osoby nebo podniky s konečnou platností přijaly na základě doporučení přijatého Komisí.
(7) Aby se zabezpečilo správné a účinné uplatňování Smlouvy o Euratomu, měla by mít Komise možnost zrušit své doporučení, pokud bylo založeno na nesprávných informacích.
(8) Je třeba informovat veřejnost o investičních projektech při současném zachovávání zásady stanovené v článku 44 Smlouvy o Euratomu týkající se nutnosti souhlasu dotyčných členských států, osob a podniků.
V zájmu průhlednosti a právní jistoty je třeba zveřejnit všechny investiční projekty a přijatá doporučení.
Komise by rovněž měla vydat výroční zprávu uvádějící, jak se uskutečňují doporučení a konkrétní opatření přijatá dotyčnými osobami nebo podniky pro dosažení souladu se stanoviskem Komise.
(9) Pokud by investice nebyly pro plnění cílů Smlouvy o Euratomu nutné, nebo by tyto cíle přesahovaly, nebo jejich financování z veřejných prostředků by představovalo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu nebo hrozbu takového narušení, není tímto nařízení dotčeno použití Smlouvy o ES.
(10) Nařízení Komise (ES) č. 1209/2000 [2] by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1209/2000 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (Euratom) č. 1209/2000 ze dne 8. června 2000, kterým se vymezují postupy pro posuzování sdělení stanovených v článku 41 Smlouvy o Euratomu"
. 2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Investiční záměry pro nová zařízení, jakož i pro náhrady nebo přeměny stávajících zařízení, které odpovídají typem a rozsahem požadavkům stanoveným nařízením (Euratom) č. 2587/1999, se Komisi sdělují na formuláři, jehož vzor je přiložen k tomuto nařízení.
Formulář může být předán na papíře nebo elektronicky.
2. Komise informuje neprodleně dotyčné osoby nebo podniky o obdržení sdělení."
3. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 3a
1. Komise posoudí sdělení ihned po jeho obdržení.
Svůj názor vyjádří v doporučení.
2. Dojde-li Komise po posouzení k názoru, že sdělený investiční projekt nevzbuzuje žádné pochybnosti, pokud jde o cíle a soulad se Smlouvou o Euratomu, vezme jej na vědomí a vyjádří svůj názor v doporučení, které sdělí dotyčným osobám, podnikům a členským státům.
3. Dojde-li Komise po posouzení k názoru, že sdělený investiční projekt vzbuzuje pochybnosti, pokud jde o cíle a soulad se Smlouvu o Euratomu, zahájí podrobné zkoumání, aby mohla dále podrobně projednat všechna hlediska investičního projektu týkající se cílů Smlouvu o Euratomu.
4. Doporučení v souladu s odstavcem 2 a zahájení podrobného zkoumání podle odstavce 3 musí být provedeno do dvou měsíců.
Tato lhůta započne dnem po obdržení úplného sdělení, které je v souladu s tímto nařízením a nařízením (Euratom) č.
2587/1999. Sdělení se považuje za úplné, nevyžádá-li si Komise do dvou měsíců po jeho obdržení nebo po obdržení dodatečných informací, jež si vyžádala, žádné další informace.
5. Pokud Komise nepřijme doporučení podle odstavce 2, ani nerozhodne ve lhůtě stanovené v odstavci 4, má se za to, že investiční projekt je v souladu s cíli a ustanoveními Smlouvy o Euratomu.
Článek 3b
1. Domnívá-li se Komise, že informace týkající se sděleného investičního projektu, které dotyčná osoba nebo podnik poskytl, nejsou úplné, vyžádá si všechny potřebné informace.
Odpoví-li dotyčná osoba nebo podnik na takový požadavek, vyrozumí Komise zmíněnou osobu nebo podnik o obdržení odpovědi.
2. Pokud dotyčná osoba nebo podnik neposkytne požadované informace v předepsané lhůtě stanovené Komisí, nebo poskytne-li informace neúplné, zašle Komise upomínku a povolí vhodnou dodatečnou lhůtu, během níž je třeba informace dodat.
Článek 3c
1. Při zahájení podrobného zkoumání shrne Komise významné faktické a právní otázky a předloží předběžné zhodnocení investičního projektu ve vztahu k ustanovením a cílům Smlouvy o Euratomu a nařízení (Euratom) č.
2587/1999. Komise vyzve dotyčné osoby nebo podniky, aby předložily připomínky a dále jednaly s Komisí ve stanovené lhůtě, která obvykle nepřesáhne dva měsíce.
2. Dotyčným osobám nebo podnikům se doporučuje, aby investiční projekt neuskutečňovaly, dokud Komise nevydá své doporučení o uvedeném projektu nebo dokud není projekt považován za splňující cíle a ustanovení Smlouvy o Euratomu podle čl. 3a odst. 5.
Článek 3d
1. Pokud Komise po projednání nebo úpravě provedené dotyčnou osobou nebo podnikem dojde k názoru, že investiční projekt splňuje cíle a ustanovení Smlouvy o Euratomu, vezme jej na vědomí formou doporučení sděleného dotyčným osobám, podnikům a členskému státu.
2. Pokud Komise po projednání nebo úpravě provedené dotyčnou osobou nebo podnikem dojde k názoru, že investiční projekt nesplňuje cíle a ustanovení Smlouvy o Euratomu, vyjádří svůj názor formou doporučení, které sdělí dotyčným osobám, podnikům a členskému státu.
3. Názory podle odstavců 1 a 2 je nutno vyjádřit, jakmile jsou odstraněny pochybnosti uvedené v čl. 3a odst. 3. Komise se vynasnaží přijmout doporučení do šesti měsíců od zahájení podrobného zkoumání.
4. Jakmile uplyne lhůta uvedená v odstavci 3 a požádá-li o to dotyčná osoba nebo podnik, přijme Komise do dvou měsíců doporučení na základě informací, jež má k dispozici.
Článek 3e
Po přijetí doporučení o dotyčném investičním projektu Komise sleduje, případně s dotyčnými osobami nebo podniky projedná, konkrétní opatření, jež byla provedena nebo jež se mají provést podle doporučení Komise.
Článek 3f
Ukáže-li se, že informace, jež byly určujícím faktorem pro vydání doporučení, byly nesprávné, může Komise své doporučení zrušit podle článků 3a a 3d poté, co umožní dotyčným osobám nebo podnikům předložit své připomínky.
Dříve než Komise své doporučení zruší a přijme doporučení nové, zahájí podrobné zkoumání podle čl. 3a odst. 3."
4. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 4a
Komise předá osobám nebo podnikům, které sdělily investiční projekt, případné připomínky nebo stanoviska, které třetí osoby k projektu poskytly a které ovlivní doporučení Komise.
Článek 4b
1. Se souhlasem dotyčných členských států, osob a podniků zveřejní Komise veškeré investiční projekty, jež jí byly sděleny, jakož i doporučení vydaná v souladu s tímto nařízením.
2. Komise zveřejní výroční zprávu, v níž uvede, jak jsou její doporučení prováděna, jakož i konkrétní opatření přijatá dotyčnými osobami a podniky jako odpověď na názor Komise.
Tato zpráva bude podle potřeby dodržovat pravidla o zachovávání služebního tajemství, pokud nebyl dán s konečnou platností souhlas podle článku 44 Smlouvy o Euratomu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1358/2003
ze dne 31. července 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 437/2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, a kterým se mění přílohy I a II uvedeného nařízení
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 437/2003 ze dne 27. února 2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 10 nařízení (ES) č. 437/2003 by Komise měla stanovit opatření k provedení uvedeného nařízení.
(2) Je nezbytné vypracovat seznam letišť Společenství, kromě letišť s pouze příležitostnou obchodní dopravou, a stanovených odchylek.
(3) Je nezbytné dostatečně podrobně stanovit formát pro přenos dat, aby se zajistilo rychlé a hospodárné zpracování těchto dat.
(4) Je třeba navrhnout způsoby šíření a zveřejňování statistických výsledků.
(5) V souladu s čl. 10 první odrážkou nařízení (ES) č. 437/2003 by Komise měla rovněž upravit specifikace v přílohách uvedeného nařízení.
(6) Je třeba upravit strukturu záznamu údajů pro předávání dat, kódy a definice stanovené v přílohách I a II nařízení (ES) č. 437/2003.
(7) Nařízení (ES) č. 437/2003 by proto mělo být změněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS/Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 3 odst. 2, 4 a 5 nařízení (ES) 437/2003 se použije seznam letišť Společenství, kromě letišť s pouze příležitostnou obchodní dopravou, a odchylky, které jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Pro účely článku 7 nařízení (ES) č. 437/2003 se výsledky předávají podle popisu datových souborů a přenosového média obsaženého příloha II tohoto nařízení.
Článek 3
Pro účely čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 437/2003 šíří a zveřejňuje Komise všechny údaje na jakémkoliv médiu a v jakékoliv struktuře, kromě údajů prohlášených členskými státy za důvěrné.
Článek 4
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 437/2003 se nahrazují přílohou III tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1361/2003
ze dne 31. července 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 977/2003 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2003 do 30. června 2004)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 9 odst. 6 nařízení Komise (ES) č. 977/2003 [3] obsahuje chybu, kterou je třeba opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 977/2003 se odstavec 6 opravuje takto:
"6. Pro účely tohoto článku se použijí články 4 až 8. Dnem pro podání žádosti podle čl. 4 odst. 2 je však 27. únor 2007 a dnem pro sdělení podle čl. 4 odst. 5 je 5. březen 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1382/2003
ze dne 22. července 2003
o poskytování finanční pomoci Společenství za účelem zlepšení vlivu systému nákladní dopravy na životní prostředí (Program Marco Polo)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 a čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na svém zasedání v Göteborgu dne 15. a 16. června 2001 Evropská rada prohlásila, že jádrem strategie udržitelného rozvoje je změna poměru mezi jednotlivými druhy dopravy.
(2) Nebude-li přijato rozhodující opatření, vzroste do roku 2010 celková silniční nákladní doprava v Evropě o 50 %.
To znamená nárůst mezinárodní silniční nákladní dopravy asi o 12 miliard tunokilometrů ročně.
(3) V Bílé knize "Evropská dopravní politika pro rok 2010: čas rozhodnout" Komise navrhla přijmout opatření, která by do roku 2010 navrátila tržní podíly jednotlivých druhů dopravy na úroveň roku 1998.
To bude základem pro změnu poměru počínaje rokem 2010.
(4) Je nezbytné stanovit program, dále jen "program Marco Polo" nebo "program", určený k omezování výskytu dopravních zácp na silnicích a zlepšení vlivu systému nákladní dopravy uvnitř Společenství na životní prostředí a k podpoře návazného užívání různých druhů dopravy, což přispěje k účinnému a udržitelnému dopravnímu systému.
Za účelem dosažení tohoto cíle by měl program podporovat akce na trhu nákladní dopravy, logistiky a na ostatních příslušných trzích.
Tyto akce by měly přispět k udržení poměru rozdělení nákladní přepravy mezi různé druhy dopravy na úrovni roku 1998, přičemž působení těchto akcí bude spočívat v podpoře převodu očekávaného celkového nárůstu v mezinárodní silniční dopravě na pobřežní plavbu, železnici a vnitrozemské vodní cesty nebo na kombinaci druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší.
(5) Program Marco Polo bude zahrnovat tři typy akcí: za prvé akce k převodu na jiný druh dopravy, což by mělo směřovat k přesunu za současných tržních podmínek co možná největšího podílu nákladní dopravy ze silnice na pobřežní plavbu, železnici a vnitrozemské vodní cesty; za druhé zprostředkující akce, které by měly změnit způsob provozování nesilniční nákladní dopravy ve Společenství; a za třetí všeobecné vzdělávací akce, které by měly zvýšit znalosti na úseku logistiky nákladní dopravy a posílit moderní metody a postupy spolupráce na trhu nákladní dopravy.
(6) Akce se musejí týkat území nejméně dvou států.
Jsou-li to dva členské státy nebo jiné státy účastnící se programu Marco Polo za podmínek tohoto nařízení, náklady vynaložené zúčastněnými podniky budou nahrazeny v rámci limitů programu stanovených tímto v nařízení.
(7) V zájmu vyjádřit evropský rozměr akcí by spolupráce mezi podniky zřízenými v různých státech měla být podporována ve formě konsorcií předkládajících akce.
(8) Žadatelé by měli být schopni předložit nový nebo případně stávající projekt, který je co nejlépe přizpůsoben současným potřebám trhu.
Vhodné projekty by neměly být odrazovány jakoukoliv příliš strnulou definicí přípustných akcí. Zejména pružnost poskytnutá Komisi, které je nápomocen výbor zřízený podle čl.
12 odst. 1, by měla usnadnit, aby projekty, které jsou účinné, ale pod minimální prahovou rámcovou hodnotou dotace byly vybrány jako projekty přicházející v úvahu pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím.
(9) V některých případech může být přínos rozvíjení stávající služby přinejmenším stejný jako přínosy nového zavádění služeb, které představuje značné výdaje, přičemž za přínos se považuje další změna podílu jednotlivých druhů dopravy, kvalita, vliv na životní prostředí a životaschopnost.
(10) Aby podpora spuštění akcí převodu na jiný druh dopravy byla průhledná, objektivní a jasně vymezená, měly by být tyto akce založené na úsporách společenských nákladů vyvolaných užíváním pobřežní plavby, železniční a vnitrozemské vodní dopravy nebo kombinace jednotlivých druhů dopravy namísto samotné silniční dopravy.
Z tohoto důvodu Komise stanovila rámcovou částku finanční pomoci ve výši 1 euro pro převod každých 500 tunokilometrů v silniční nákladní dopravě na jiný druh dopravy.
(11) Pokud jde o důležitost internalizace vnějších nákladů, zejména nákladů na ochranu životního prostředí na jedné straně, což je uznáváno jak v Bílé knize "Evropská dopravní politika pro rok 2010: čas rozhodnout", tak v závěrech Evropské rady z Göteborgu, a rychlost, s jakou se mění dopravní trh na druhé straně, mělo by být možné zohlednit budoucí práci na rozvoji metod internalizace vnějších nákladů, pravidelně vyhodnocovat vývoj rozdílů vnějších nákladů a navrhovat nezbytné úpravy rámcové částky finanční pomoci.
(12) Výsledky zprostředkujících a všeobecně vzdělávacích akcí dosažené v rámci programu by měly být přiměřeně rozšiřovány s cílem zajistit jejich opakování, publicitu a průhlednost.
(13) Během procesu vybírání projektu a v jeho průběhu je nezbytné zajistit, aby zvolený projekt skutečně přispíval ke společné dopravní politice a nezpůsoboval nepřijatelné narušování hospodářské soutěže.
Komise by proto měla vyhodnocovat uplatňování tohoto nařízení.
Nejpozději do 31. prosince 2006 by měla předložit hodnotící zprávu o výsledcích programu Marco Polo, podle potřeby doprovázenou návrhem na změnu tohoto nařízení.
(14) Protože cíl programu Marco Polo nemůže být v dostatečné míře dosažen na úrovni členských států, a proto může být vzhledem k oblasti působnosti lépe dosažen na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec nezbytný pro dosažení uvedeného cíle.
(15) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení mají být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(16) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu se vkládá do tohoto nařízení na celou dobu trvání programu, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu definovaného Smlouvou.
(17) V zájmu co nejúčelnějšího a nejrychlejšího způsobu spravování finančních prostředků podle tohoto nařízení by toto nařízení mělo vstoupit v platnost co nejdříve po svém přijetí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I CÍL, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Cíl
Toto nařízení zřizuje finanční nástroj, dále jen "program Marco Polo" nebo "program", jehož cílem je omezit dopravní zácpy, zlepšit vliv systému dopravy na životní prostředí a tím v období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2010 přispět k účinnému a udržitelnému dopravnímu systému, aby ke konci programu bylo dosaženo převodu očekávaného ročního celkového nárůstu mezinárodní nákladní dopravy měřeného v tunokilometrech na pobřežní plavbu, železniční a vnitrozemskou vodní dopravu nebo na kombinaci jednotlivých druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "akcí" projekt, který se týká trhu logistiky, je prováděný podniky a v systému silniční nákladní dopravy přispívá k omezování výskytu dopravních zácp a nebo ke zlepšení vlivu systému dopravy na životní prostředí optimalizací dopravy v rámci intermodálních přepravních řetězců na území členských států;
b) "akcí k převodu na jiný druh dopravy" jakákoliv akce, jejímž přímým a okamžitým důsledkem je převod nákladní dopravy ze silnice na pobřežní plavbu, železnici, vnitrozemské vodní cesty nebo na kombinaci jednotlivých druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší a nejedná se o zprostředkující akci;
c) "zprostředkující akcí" inovační akce zaměřená na překonání významných strukturálních překážek Společenství na trhu nákladní přepravy a narušujících účinné fungování trhu, konkurenceschopnost pobřežní plavby, železniční nebo vnitrozemské vodní dopravy nebo účinnost přepravních řetězců využívajících těchto druhů doprav; pro účely této definice se "strukturální tržní překážkou" rozumí každá překážka, která nevyplývá z prováděcích předpisů, je konkrétní, není dočasná a brání řádnému fungování řetězce nákladní přepravy;
d) "všeobecnou vzdělávací akcí" akce zaměřená na zlepšení spolupráce při strukturální optimalizaci pracovních metod a procesů v řetězci nákladní dopravy, přičemž se zohlední požadavky logistiky;
e) "doprovodným opatřením" opatření s cílem připravit nebo podporovat současné nebo budoucí akce, mimo jiné činnosti související s rozšiřováním, sledováním a vyhodnocováním projektů, sběrem a analýzou statistických údajů.
Opatření zaměřená na obchodování s výrobky, procesy nebo službami, odbytové činnosti a propagace nejsou "doprovodnými opatřeními";
f) "přípravným opatřením" opatření na přípravu zprostředkující akce jako jsou technické, provozní nebo finanční studie proveditelnosti a zkoušky zařízení;
g) "konsorciem" sdružení alespoň dvou podniků, které společně uskutečňují akci a sdílejí riziko s ní spojené;
h) "podnikem" subjekt zabývající se hospodářskou činností bez ohledu na právní postavení subjektu a způsob jeho financování;
i) "doplňkovými opatřeními" nezbytná, ale podřízená opatření za účelem dosažení cílů "akce k převodu na jiný druh dopravy" nebo "zprostředkující akce";
j) "tunokilometrem" přeprava tuny nákladu nebo jejího objemového ekvivalentu na vzdálenost jednoho kilometru;
k) "sousedním třetím státem" stát, který není členem Evropské unie, nebo kandidátská země, které mají společné hranice s Evropskou unií nebo pobřežní linií uzavřeného nebo polouzavřeného moře sousedící s Evropskou unií.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Program Marco Polo zahrnuje akce k převodu na jiný druh dopravy, zprostředkující akce a všeobecné vzdělávací akce:
a) týkající se území alespoň dvou členských států nebo
b) týkající se území alespoň jednoho členského státu a území sousedního třetího státu.
2. Týká-li se akce týká území třetího státu, pak náklady vzniklé na území tohoto státu nejsou programem hrazeny kromě nákladů vzniklých za okolností podle odstavců 3 a 4.
3. Program je otevřen pro účast kandidátských zemí.
Účast se řídí podmínkami stanovenými dohodou o přidružení uzavřenou s těmito státy a na základě pravidel stanovených v rozhodnutí, které Rada přidružení vydá pro každý zúčastněný stát.
4. Program je rovněž otevřen pro účast členských států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) a Evropského hospodářského prostoru (EHP) na základě dodatečných prostředků v souladu s postupy dohodnutými s těmito státy.
KAPITOLA II ZPŮSOBILÍ ŽADATELÉ A AKCE
Článek 4
Způsobilí žadatelé
1. Projekty jsou zpravidla předkládány konsorciem dvou nebo více podniků zřízených alespoň ve dvou různých členských státech nebo alespoň v jednom členském státě a jednom sousedním třetím státě.
2. Podniky usazené mimo Společenství nebo mimo jeden z účastnických států uvedených v čl. 3 odst. 3 a 4, které mohou být připojeny k projektu, nesmí být v rámci programu za žádných okolností financovány Společenstvím.
Článek 5
Akce k převodu na jiný druh dopravy
1. Akce k převodu na jiný druh dopravy včetně případného dalšího rozvoje současné služby přinášející převod na jiný druh dopravy jsou způsobilé pro financování v rámci programu, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) akce k převodu na jiný druh dopravy povede ke skutečnému, zásadnímu, měřitelnému a udržitelnému převodu nákladní dopravy ze silnice na pobřežní plavbu, železnici, vnitrozemské vodní cesty nebo na kombinaci druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší;
b) akce k převodu na jiný druh dopravy bude podle realistického obchodního plánu životaschopná sama o sobě nejdéle po 36 měsících financování Společenstvím;
c) převod na jiný druh dopravy nepovede, v míře poškozující společné zájmy, k narušení hospodářské soutěže na příslušných trzích, zejména mezi alternativními druhy dopravy a silniční dopravou nebo v rámci jednotlivých druhů dopravy;
d) jestliže akce spoléhá na služby poskytované třetími stranami, které nejsou účastníky konsorcia, podá žadatel důkaz o průhlednosti, objektivnosti a nediskriminujícím postupu při výběru příslušných služeb.
2. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na akce k převodu na jiný druh dopravy je omezena nejvýše na 30 % celkových výdajů nezbytných k dosažení cílů akce a vynaložených v důsledku akce.
Pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím jsou tyto výdaje způsobilé v míře, v jaké se přímo vztahují k provedení akce.
Doplňkové výdaje na infrastrukturu jsou rovněž způsobilé pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím, pokud jsou okrajové, až do výše 30 %.
Výdaje na výběrové řízení vynaložené v den podání žádosti nebo později jsou způsobilé pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím, je-li dán konečný souhlas Společenství s financováním.
Příspěvek na cenu movitých věcí závisí na závazku využívat tyto věci po dobu trvání pomoci, v prvé řadě pro opatření definovaná dohodou o financování.
3. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím podle odstavce 2 stanovená Komisí na základě tunokilometrů převedených ze silnice na pobřežní plavbu, železnici, vnitrozemské vodní cesty nebo na kombinaci jednotlivých druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší, je zpočátku stanovená na 1 euro pro převod každých 500 tunokilometrů silniční nákladní dopravy.
Tato rámcová částka může být upravena, zejména v souladu s kvalitou projektu nebo získaným skutečným přínosem pro životní prostředí.
V souladu s postupem podle čl. 12 odst. 2 může Komise podle potřeby kdykoliv přezkoumat současný stav položek, na kterých je tento výpočet založen, a podle toho upravit částku finanční pomoci poskytované Společenstvím.
4. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím pro akce k převodu na jiný druh dopravy je poskytována na základě dohody o financování.
Nejdelší možná doba trvání těchto dohod je 38 měsíců.
Finanční pomoc poskytovanou Společenstvím nelze prodloužit za vymezenou nejdelší možnou dobu 38 měsíců.
5. Minimální rámcová prahová hodnota příspěvku na jednu akci k převodu na jiný druh dopravy je 250 milionů tunokilometrů převedeného přepravního výkonu nebo 500000 EUR úměrně k rámcovému množství na jedno euro příspěvku.
Článek 6
Zprostředkující akce
1. Zprostředkující akce jsou způsobilé k financování v rámci programu, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) zprostředkující akce dosáhne svých cílů nejdéle za 48 měsíců a podle realistického obchodního plánu zůstane po tomto období životaschopná;
b) zprostředkující akce má na evropské úrovni inovační charakter, pokud jde o logistiku, techniku, metody, zařízení, výrobky nebo poskytované služby;
c) zprostředkující akce povede ke skutečnému, měřitelnému a udržitelnému převodu dopravy ze silnice na pobřežní plavbu, železnici, vnitrozemské vodní cesty nebo na kombinaci druhů dopravy, přičemž silniční úseky jsou co nejkratší.
Zprostředkující akce povede k omezení výskytu dopravních zácp v silniční dopravě, a nikoliv k vzájemnému převodu mezi pobřežní plavbou, železniční a vnitrozemskou vodní dopravou;
d) zprostředkující akce navrhuje realistický plán určující specifické etapy, kterými se snaží dosáhnout svých cílů a stanoví potřebu pomoci Společenství v oblasti řízení;
e) zprostředkující akce nevede, v míře poškozující společné zájmy, k narušení hospodářské soutěže na příslušných trzích, zejména mezi alternativními druhy dopravy a silniční dopravou, nebo v rámci jednotlivých druhů dopravy;
f) jestliže akce spoléhá na služby poskytované třetími stranami, které nejsou účastníky konsorcia, podá žadatel důkaz o průhlednosti, objektivnosti a nediskriminujícím postupu při výběru příslušných služeb.
2. V rámci cílů Bílé knihy Komise "Evropská dopravní politika pro rok 2010: čas rozhodnout" si zvláštní pozornost zaslouží zprostředkující akce, které představují nové koncepce, jako je "mořská dálnice".
Zprostředkující akce na dopravním trhu by měly přednostně využívat transevropské sítě definované v rozhodnutí č. 1692/96/ES [6] nebo panevropské dopravní koridory a oblasti.
3. Výsledky a metody zprostředkujících akcí jsou rozšiřovány s cílem napomáhat dosažení cílů tohoto nařízení.
4. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na zprostředkující akce je omezena nejvýše na 35 % celkových výdajů nezbytných k dosažení cílů akce a vynaložených v důsledku akce včetně přípravných opatření.
Pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím jsou tyto výdaje způsobilé v míře, v jaké se přímo vztahují k provedení akce.
Doplňkové výdaje na infrastrukturu jsou rovněž způsobilé pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím, pokud jsou okrajové, až do výše 35 %.
Výdaje na výběrové řízení vynaložené v den podání žádosti nebo později jsou způsobilé pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím, je-li dán konečný souhlas Společenství s financováním.
Příspěvek na cenu movitých věcí závisí na závazku využívat tyto věci po dobu trvání pomoci, v prvé řadě pro opatření definovaná dohodou o financování.
5. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na zprostředkující akce je poskytována na základě dohody o financování obsahujících příslušná ustanovení pro řízení a sledování.
Nejdelší možná doba trvání těchto dohod je 50 měsíců.
Finanční pomoc poskytovanou Společenstvím nelze prodloužit za vymezenou nejdelší možnou dobu 50 měsíců.
6. Prioritní politické cíle, které budou brány v úvahu při výběru těchto akcí, musí být stanoveny v souladu s postupem podle čl. 12 odst. 2.
Komise, které je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1, může prioritní politické cíle kdykoliv přezkoumat.
7. Minimální rámcová prahová hodnota příspěvku pro zprostředkující akce je 1,5 milionů EUR.
Článek 7
Všeobecné vzdělávací akce
1. Všeobecné vzdělávací akce jsou způsobilé pro financování v rámci programu, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) akce povede ke zlepšení na trhu obchodních dopravních služeb a bude trvat nejdéle 24 měsíců;
b) akce má na úrovni Společenství inovační charakter;
c) akce nepovede, v míře poškozující společné zájmy, k narušení hospodářské soutěže na příslušných trzích, zejména mezi alternativními druhy dopravy a silniční dopravou nebo v rámci jednotlivých druhů dopravy;
d) všeobecná vzdělávací akce navrhuje realistický plán určující specifické etapy, kterými se snaží dosáhnout svých cílů a stanoví potřebu pomoci Společenství v oblasti řízení.
2. Výsledky a metody všeobecných vzdělávacích akcí jsou rozšiřovány s cílem napomáhat dosažení cílů tohoto nařízení.
3. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na všeobecné vzdělávací akce je omezena nejvýše na 50 % celkových výdajů nezbytných k dosažení cílů akce a vynaložených v důsledku akce.
Pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím jsou tyto výdaje způsobilé v míře, v jaké se přímo vztahují k provedení akce.
Výdaje na výběrové řízení vynaložené v den podání žádosti nebo později jsou způsobilé pro finanční pomoc poskytovanou Společenstvím, je-li dán konečný souhlas Společenství s financováním.
Příspěvek na cenu movitých věcí závisí na závazku využívat tyto věci po dobu trvání pomoci, v prvé řadě pro opatření definovaná dohodou o financování.
4. Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na všeobecné vzdělávací akce je poskytována na základě dohody o financování, která obsahuje příslušná ustanovení pro řízení a sledování.
Nejdelší možná doba trvání těchto dohod je 26 měsíců.
Finanční pomoc poskytovanou Společenstvím nelze prodloužit za vymezenou nejdelší možnou dobu 26 měsíců.
5. Prioritní politické cíle, které budou brány v úvahu při výběru těchto akcí, musí být stanoveny v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2.
Komise, které je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1, může prioritní politické cíle kdykoliv přezkoumat.
6. Minimální rámcová prahová hodnota příspěvku na jednu všeobecnou vzdělávací akci je 250000 EUR.
Článek 8
Podrobná pravidla
V souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2 vydá Komise pro akce v rámci programu podrobná pravidla pro postup předkládání, výběr, provádění a rozšiřování příslušných akcí a pro požadavky na podávání jednotlivých zpráv a na ověřování.
Článek 9
Státní podpora
Finanční pomoc poskytovaná Společenstvím na akce definované programem nevylučuje ty akce, kterým je poskytovaná státní podpora na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni, je-li tato podpora slučitelná s pravidly státní podpory stanovenými Smlouvou a v rámci limitů stanovených v čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 4 a čl. 7 odst. 3 pro každý druh akce.
KAPITOLA III PŘEDKLÁDÁNÍ A VÝBĚR AKCÍ
Článek 10
Předkládání akcí
Akce se předkládají Komisi v souladu s podrobnými pravidly podle článku 8.
Předložení musí obsahovat veškeré prvky, které Komisi umožní provést výběr v souladu s článkem 11.
Článek 11
Výběr akcí– poskytnutí finanční pomoci
Komise vyhodnotí předložené akce.
Komise rozhodne, zda má podle tohoto nařízení poskytnout finanční pomoc, přičemž při výběru akce zohlední cíle uvedené v článku 1 a podle potřeby podmínky podle článků 5, 6 a 7.
Při výběru se zohlední možné přínosy navržených akcí pro ochranu životního prostředí a jejich příspěvek k omezování výskytu dopravních zácp.
Rozhodnutí se přijímá v souladu s postupem uvedeným v čl. 12. odst.
Komise o svém rozhodnutí informuje příjemce a členské státy.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Rozpočet
Finanční rámec pro provádění programu Marco Polo pro období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006 je 75 milionů EUR.
Roční položky jsou schvalovány rozpočtovým orgánem v rámci finančního výhledu.
Článek 14
Rezerva pro doprovodná opatření a vyhodnocení programu
Z rozpočtu stanoveného v tomto nařízení se na doprovodná opatření a nezávislé vyhodnocení provádění článků 5, 6 a 7 vyčlení až 5 %.
Článek 15
Vyhodnocení
1. Alespoň jednou ročně Komise informuje výbor o čerpání financí na program a poskytne nejnovější informace o stavu všech akcí financovaných v rámci programu.
2. Nejpozději do 31. prosince 2006 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů hodnotící zprávu o výsledcích programu Marco Polo, přičemž zohlední jeho cíle a podle potřeby doprovodí tuto zprávu návrhem na změnu tohoto nařízení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1383/2003
ze dne 22. července 2003
o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zlepšilo fungování systému týkajícího se vstupu zboží porušujícího některá práva duševního vlastnictví do Společenství a zpětného vývozu takového zboží ze Společenství, zavedeného nařízením Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla [1], je třeba vyvodit závěry ze zkušeností s jeho uplatňováním.
V zájmu jasnosti je třeba zrušit a nahradit nařízení (ES) č. 3295/94.
(2) Uvádění padělků a nedovolených napodobenin a veškerého zboží porušujícího práva duševního vlastnictví na trh způsobuje značnou škodu výrobcům a obchodníkům dodržujícím právní předpisy a držitelům práv a klame spotřebitele a v některých případech ohrožuje jejich zdraví a bezpečnost.
Takovému zboží by měl být pokud možno zamezen přístup na trh a měla by být přijata opatření, která by účinně zabránila této protiprávní činnosti, aniž by tím byla ohrožena svoboda právně dovoleného obchodu.
Tento cíl je v souladu se současným úsilím na mezinárodní úrovni.
(3) V případech, kdy padělky, nedovolené napodobeniny a obecněji zboží porušující právo duševního vlastnictví pochází nebo je dováženo ze třetích zemí, je třeba zakázat jeho uvedení na celní území Společenství včetně jeho překládky, propuštění do volného oběhu ve Společenství, umístění do režimu s podmíněným osvobozením od cla a umístění do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu a je třeba zahájit příslušné řízení, které by umožnilo celním orgánům tento zákaz co možná nejúčinněji prosazovat.
(4) Celní orgány by rovněž měly mít možnost zasáhnout proti padělkům, nedovoleným napodobeninám a zboží porušujícímu některá práva duševního vlastnictví, které jsou v daném okamžiku předmětem vývozu, zpětného vývozu nebo opouštějí celní území Společenství.
(5) Opatření celních orgánů by mělo po dobu nezbytnou ke zjištění, zda podezřelé zboží představuje skutečně padělky, nedovolené napodobeniny nebo zboží porušující některá práva duševního vlastnictví, spočívat v pozastavení propuštění do volného oběhu, vývozu a zpětného vývozu nebo v zadržení tohoto zboží, pokud bylo umístěno do režimu s podmíněným osvobozením od cla, umístěno do svobodného celním pásma nebo svobodného celního skladu, nebo je v daném okamžiku předmětem zpětného vývozu podléhajícího oznamovací povinnosti, nebo zboží uvedeného na celní území nebo opouštějící toto území.
(6) Údaje v žádosti o přijetí opatření, jako je jeho doba platnosti a forma, musí být vymezeny a harmonizovány ve všech členských státech.
Totéž se týká určení podmínek pro přijetí žádostí celními orgány a určení oddělení určeného k jejich přijímání, projednání a registraci.
(7) Členské státy by měly být oprávněny po určitou dobu zadržovat zboží, i před přijetím nebo schválením žádosti, aby držitelům práv bylo umožněno podat u celních orgánů žádost o přijetí opatření.
(8) Řízení zahájené s cílem zjistit, bylo-li podle vnitrostátního práva porušeno nějaké právo duševního vlastnictví, se vede s ohledem na kritéria používaná ke stanovení, zda zboží vyrobené v dotyčném členském státě porušuje práva duševního vlastnictví.
Tímto nařízením nejsou dotčeny předpisy členských států o pravomoci soudů a řízeních před nimi.
(9) Aby se pro celní správy i pro držitele práv usnadnilo uplatňování tohoto nařízení, je třeba stanovit pružnější postup umožňující zničení zboží porušujícího některá práva duševního vlastnictví, aniž by vznikla povinnost zahájit řízení ke zjištění, zda bylo podle vnitrostátních předpisů porušeno právo duševního vlastnictví.
(10) Je třeba stanovit opatření, která se budou vztahovat na zboží, o němž bylo zjištěno, že je padělkem či nedovolenou napodobeninou nebo obecně zbožím, které porušuje určitá práva duševního vlastnictví.
Tato opatření by měla nejen připravit ty, kdo jsou odpovědni za obchodování s tímto zbožím, o hospodářský zisk z takového obchodu a postihnout je, ale rovněž vytvořit účinný odrazující prostředek proti dalším obchodům tohoto druhu.
(11) Aby se zabránilo narušení celního odbavování zboží převáženého v osobních zavazadlech cestujících, je vhodné – s výjimkou případů, kdy se podle určitých věcných náznaků jedná o obchodní přepravu – vyloučit z působnosti tohoto nařízení zboží, které může být padělkem, nedovolenou napodobeninou nebo zbožím, které porušuje určitá práva duševního vlastnictví, je-li dováženo ze třetích zemí v rámci limitů povolených předpisy Společenství o osvobození od cla.
(12) V zájmu účinnosti tohoto nařízení je důležité zajistit jednotné používání společných pravidel stanovených tímto nařízením a posílit vzájemnou pomoc mezi členskými státy a mezi členskými státy a Komisí, zejména s odvoláním na nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů [2].
(13) Vzhledem ke zkušenostem získaným při provádění tohoto nařízení je třeba mimo jiné zvážit možnost rozšířit seznam práv duševního vlastnictví, na která se toto nařízení vztahuje.
(14) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (1999/468/ES) [3].
(15) Nařízení (ES) č. 3295/94 by mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých celní orgány přijímají opatření, existuje-li podezření, že zboží porušuje práva duševního vlastnictví v těchto situacích:
a) je navrženo k propuštění do volného oběhu, režimu vývozu nebo zpětného vývozu v souladu s článkem 61 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4];
b) je odhaleno při provádění kontrol zboží vstupujícího na celní území Společenství nebo opouštějícího toto území v souladu s články 37 a 183 nařízení (EHS) č. 2913/92, umístěného v režimu s podmíněným osvobozením od cla ve smyslu čl. 84 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, zpětně vyváženého, které podléhá oznamovací povinnosti podle čl. 182 odst. 2 uvedeného nařízení nebo umístěného do svobodného pásma nebo celního skladu ve smyslu článku 166 uvedeného nařízení.
2. Toto nařízení rovněž stanoví opatření, která přijmou příslušné orgány, zjistí-li se, že zboží uvedené v odstavci 1 porušuje práva duševního vlastnictví.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se "zbožím porušujícím právo duševního vlastnictví" rozumí:
a) "padělky", totiž:
i) zboží včetně jeho obalu označené neoprávněně ochrannou známkou, která je totožná s ochrannou známkou platně zapsanou pro stejný druh zboží, nebo která nemůže být od této ochranné známky ve svých podstatných znacích odlišena, a tím porušuje práva držitele příslušné ochranné známky podle práva Společenství, jak stanoví nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [5], nebo podle právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů;
ii) jakýkoli symbol ochranné známky (včetně loga, etikety, nálepky, letáku, návodu k použití nebo záručního listu opatřených takovým symbolem), a to i tehdy, je-li předkládán samostatně, za stejných podmínek jako zboží zmíněné v bodu i);
iii) obalové materiály označené ochrannými známkami padělků uvedenými samostatně, za stejných podmínek jako zboží uvedené v bodu i);
b) "nedovolené napodobeniny", totiž zboží, které představuje nebo obsahuje kopie pořízené bez souhlasu držitele autorského práva nebo práva s ním souvisejícího nebo práva k (průmyslovému) vzoru, bez ohledu na to, je-li zapsáno podle vnitrostátních právních předpisů, nebo bez souhlasu osoby oprávněné držitelem práva v zemi výroby, pokud výroba těchto kopií porušuje příslušné právo podle nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství [6] nebo podle právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů;
c) zboží, které v členském státě, v němž je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů, porušuje:
i) patent podle právních předpisů dotyčného členského státu;
ii) dodatkové ochranné osvědčení, jako jsou osvědčení stanovená v nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 [7] nebo v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 [8];
iii) národní odrůdové právo podle právních předpisů dotyčného členského státu nebo odrůdové právo Společenství, jako je právo stanovené v nařízení Rady (ES) č. 2100/94 [9];
iv) označení původu nebo zeměpisná označení podle právních předpisů dotyčného členského státu nebo nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [10] a (ES) č. 1493/1999 [11];
v) zeměpisná označení, jako jsou označení stanovená v nařízení Rady (EHS) č.
1576/89 [12].
2. Pro účely tohoto nařízení se "držitelem práva" rozumí:
a) držitel ochranné známky, autorského práva nebo práva s ním souvisejícího, práva k (průmyslovému) vzoru, patentu, dodatkového ochranného osvědčení, odrůdového práva, chráněného označení původu, chráněného zeměpisného označení a obecněji kteréhokoli z práv uvedených v odstavci 1; nebo
b) jakákoli jiná osoba oprávněná užívat kterékoli z práv duševního vlastnictví uvedených v písmenu a) nebo zástupce držitele práva nebo oprávněného uživatele.
3. Každá šablona nebo matrice, která je zvlášť určena nebo přizpůsobena pro výrobu zboží porušujícího právo duševního vlastnictví, se považuje za takové zboží, porušuje-li používání těchto šablon nebo matric práva držitele tohoto práva podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů.
Článek 3
1. Toto nařízení se nevztahuje na zboží označené ochrannou známkou se souhlasem držitele této ochranné známky nebo na zboží opatřené chráněným označením původu či chráněným zeměpisným označením nebo na zboží chráněné patentem nebo dodatkovým ochranným osvědčením, autorským právem nebo právem s ním souvisejícím nebo právem k (průmyslovému) vzoru nebo odrůdovým právem a které bylo vyrobeno se souhlasem držitele práva, ale bez jeho souhlasu se ocitlo v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1.
Rovněž se nevztahuje na zboží uvedené v prvním pododstavci, které bylo vyrobeno nebo je chráněno jiným právem duševního vlastnictví uvedeným v čl. 2 odst. 1 za jiných podmínek než jaké byly dohodnuty s držitelem příslušných práv.
2. Pokud osobní zavazadlo cestujícího obsahuje zboží neobchodní povahy v rámci limitů osvobození od cla a neexistují-li věcné náznaky, že zboží je součástí obchodní přepravy, považují členské státy takové zboží za zboží vyloučené z oblasti působnosti tohoto nařízení.
KAPITOLA II
ŽÁDOSTI O PŘIJETÍ OPATŘENÍ CELNÍCH ORGÁNŮ Oddíl 1 Opatření předcházející žádosti o přijetí opatření celních orgánů
Článek 4
1. Pokud během přijímání opatření v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1 a předtím, než držitel práva podal žádost nebo než byla žádost přijata, celní orgány získají dostatečné důvody pro podezření, že zboží porušuje právo duševního vlastnictví, mohou pozastavit propuštění zboží nebo je zadržet po dobu tří pracovních dnů od okamžiku obdržení oznámení držitelem práva a deklarantem nebo držitelem zboží, pokud jsou dva posledně jmenovaní známi, aby umožnily držiteli práva podat žádost o přijetí opatření v souladu s článkem 5.
2. V souladu s předpisy platnými v dotyčném členském státě mohou celní orgány bez sdělení jakýchkoli informací kromě informací o skutečném či předpokládaném počtu položek a o jejich povaze a před informováním držitele práva o možném protiprávním jednání, požádat držitele práva, aby jim poskytl informace, které mohou potřebovat pro potvrzení svých podezření.
Oddíl 2 Podání a projednání žádostí o přijetí opatření celních orgánů
Článek 5
1. V každém členském státě může držitel práva podat u příslušného celního útvaru písemnou žádost o přijetí opatření celních orgánů, ocitne-li se zboží v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1 (žádost o přijetí opatření).
2. Každý členský stát určí celní útvar příslušný k přijímání a projednání žádostí o přijetí opatření.
3. Pokud existují systémy elektronické výměny dat, vyzve členský stát držitele práv, aby žádosti podávali elektronickou cestou.
4. Pokud je žadatel držitelem ochranné známky Společenství nebo (průmyslového) vzoru Společenství, odrůdového práva Společenství nebo označení původu či zeměpisného označení chráněného Společenstvím, může se v žádosti kromě požadavku na přijetí opatření celních orgánů členského státu, v němž je žádost podána, požadovat přijetí opatření celních orgánů jednoho nebo více dalších členských států.
5. Žádost o přijetí opatření se podává na formuláři vypracovaném v souladu s postupem uvedeným v čl. 21 odst. 2 a musí obsahovat veškeré potřebné informace, aby dotyčné zboží mohlo být celními orgány snadno rozpoznáno, a to zejména:
i) přesný a podrobný technický popis zboží;
ii) zvláštní informace, které držitel práva může mít ohledně druhu nebo charakteru podvodu;
iii) jméno a adresu kontaktní osoby jmenované držitelem práva.
Žádost o přijetí opatření musí též obsahovat prohlášení žadatele požadované podle článku 6 a důkaz, že žadatel je držitelem práva k dotyčnému zboží.
V situaci popsané v odstavci 4 žádost o přijetí opatření musí označovat členský stát nebo členské státy, v kterých se žádá o přijetí opatření celních orgánů, jakož i jména a adresy držitele práva v každém z dotčených členských států.
Držitelé práva by měli pro orientaci sdělit, jsou-li jim známy, jakékoli další informace, které mají, jako např.:
a) hodnotu původního zboží před zdaněním na legálním trhu v zemi, kde je podána žádost o přijetí opatření;
b) místo, kde se zboží nachází, nebo předpokládané místo určení;
c) podrobnosti ke zjištění totožnosti zásilky nebo obalů;
d) plánované datum dodání nebo odeslání zboží;
e) použité dopravní prostředky;
f) totožnost dovozce, vývozce nebo držitele zboží;
g) zemi nebo země výroby a trasy použité dopravci;
h) technické rozdíly, pokud jsou známy, mezi pravým a podezřelým zbožím.
6. Mohou též být požadovány údaje, které jsou specifické pro druh práva duševního vlastnictví uvedeného v žádosti o přijetí opatření.
7. Po obdržení žádosti o přijetí opatření projedná příslušný celní útvar tuto žádost a uvědomí žadatele písemně o svém rozhodnutí do 30 pracovních dní od jejího obdržení.
Držiteli práva se neukládá poplatek za úhradu správních nákladů na vyřízení žádosti.
8. Pokud žádost neobsahuje povinné informace uvedené v odstavci 5, může příslušný celní útvar rozhodnout, že se žádost o přijetí opatření neprojedná; v takovém případě své rozhodnutí odůvodní a připojí informace o odvolacím postupu.
Žádost může být znovu podána pouze tehdy, byla-li řádně doplněna.
Článek 6
1. K žádosti o přijetí opatření je třeba připojit prohlášení držitele práva, které lze předložit buď v písemné nebo elektronické formě v souladu s vnitrostátními předpisy, že přijímá odpovědnost vůči osobám, které jsou dotčeny situací uvedenou v čl. 1 odst. 1 v případě, že postup zahájený podle čl. 9 odst. 1 je přerušen v důsledku jednání nebo opomenutí držitele práva, nebo v případě, že se dodatečně zjistí, že dotyčné zboží neporušuje právo duševního vlastnictví.
V prohlášení musí též držitel práva vyjádřit souhlas s tím, že ponese veškeré náklady vzniklé podle tohoto nařízení v souvislosti s tím, že je zboží drženo pod celním dohledem v souladu s článkem 9, případně v souladu s článkem 11.
2. Pokud je žádost předložena podle čl. 5 odst. 4, držitel práva se v prohlášení zaváže k tomu, že pořídí a uhradí každý překlad k tomu potřebný; toto prohlášení je platné v každém členském státě, ve kterém je rozhodnutí o schválení žádosti použitelné.
Článek 7
Články 5 a 6 se použijí obdobně na žádosti o prodloužení.
Oddíl 3 Přijetí žádosti o přijetí opatření
Článek 8
1. Je-li žádost o přijetí opatření schválena, příslušný celní útvar stanoví lhůtu, během níž mají celní orgány opatření přijmout.
Tato lhůta nepřesáhne jeden rok.
Po uplynutí uvedené lhůty a s výhradou předchozí úhrady veškerých dluhů ze strany držitele práva podle tohoto nařízení, může útvar, který přijal původní rozhodnutí, na žádost držitele práva zmíněnou lhůtu prodloužit.
Držitel práva vyrozumí příslušný celní útvar uvedený v čl. 5 odst. 2, jestliže jeho právo již není platně zapsáno nebo uplynula ochranná doba.
2. Rozhodnutí o schválení žádosti držitele práva o přijetí opatření se okamžitě odešle celním úřadům členského státu nebo členských států, které mohou být dotčeny zbožím, o němž se v žádosti tvrdí, že porušuje právo duševního vlastnictví.
Je-li žádost o přijetí opatření předložená v souladu s čl. 5 odst. 4 schválena, stanoví se lhůta v délce jednoho roku, během níž mají celní orgány opatření přijmout; po uplynutí uvedené lhůty může na písemnou žádost držitele práva útvar, který vyřizoval původní žádost, tuto lhůtu prodloužit. Čl. 250 první odrážka nařízení (EHS) č. 2913/92 platí obdobně pro rozhodnutí o schválení žádosti a pro rozhodnutí o prodloužení nebo zrušení žádosti.
Je-li žádost o přijetí opatření schválena, je na žadateli, aby uvedené rozhodnutí, spolu s dalšími informacemi a překlady, které mohou být nezbytné, zaslal příslušnému celnímu útvaru členského státu nebo členských států, ve kterých žadatel požádal o přijetí opatření celních orgánů.
S žadatelovým souhlasem však může celní útvar, který rozhodnutí přijal, zaslat toto rozhodnutí přímo.
Na žádost celních orgánů dotyčných členských států poskytne žadatel dodatečné informace nezbytné k provedení rozhodnutí.
3. Lhůta uvedená v odst. 2 druhém pododstavci začíná dnem přijetí rozhodnutí o schválení žádosti. Rozhodnutí nevstoupí v přijímajícím členském státě nebo členských státech v platnost dříve, než bude zasláno v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem a než držitel práva splní formality uvedené v článku 6.
Rozhodnutí se poté neprodleně odešle vnitrostátním celním úřadům, které mohou být pověřeny, aby se zbožím podezřelým z porušování práv duševního vlastnictví zabývaly.
Tento odstavec se použije obdobně pro rozhodnutí o prodloužení původního rozhodnutí.
KAPITOLA III PODMÍNKY PŘIJETÍ OPATŘENÍ CELNÍMI ORGÁNY A ORGÁNEM PŘÍSLUŠNÝM VYDAT ROZHODNUTÍ
Článek 9
1. Pokud má celní úřad, kterému bylo – v případě nutnosti po poradě s žadatelem – zasláno rozhodnutí o schválení žádosti držitele práva podle článku 8, za prokázané, že zboží nacházející se v jedné ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1 je podezřelé z porušování práva duševního vlastnictví zahrnutého do uvedeného rozhodnutí, pozastaví propuštění zboží nebo je zadrží.
Celní úřad o tom okamžitě uvědomí příslušný celní útvar, který žádost projednával.
2. Příslušný celní útvar nebo celní úřad uvedený v odstavci 1 uvědomí držitele práva a deklaranta nebo držitele zboží ve smyslu článku 38 nařízení (EHS) č. 2913/92 o svém opatření a je oprávněn je informovat o skutečném nebo odhadovaném množství a skutečné nebo předpokládané povaze zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno, nebo které bylo zadrženo, aniž by sdělením uvedených informací byli vázáni oznámit příslušnému orgánu, aby vydal rozhodnutí ve věci.
3. S cílem zjistit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva a v souladu s vnitrostátními předpisy o ochraně osobních údajů, obchodního, a průmyslového a profesního tajemství, celní úřad nebo útvar, který žádost projedná, oznámí držiteli práva – na jeho žádost a pokud jsou známy – jména a adresy příjemce, odesílatele, deklaranta nebo držitele zboží a původa místo, odkud bylo dovezeno, zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví.
Celní úřad poskytne žadateli a osobám dotčeným některou ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1 možnost zkontrolovat zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo.
Při přezkoumávání zboží může celní úřad odebrat vzorky a podle předpisů platných v dotyčném členském státě předat nebo zaslat tyto vzorky držiteli práva na jeho výslovnou žádost výhradně za účelem analýzy a pro usnadnění dalšího postupu. Pokud to okolnosti dovolí – případně s výhradou požadavků čl.
11 odst. 1 druhé odrážky – musí být vzorky po dokončení technické analýzy vráceny a tam, kde je to vhodné, dříve než je zboží propuštěno nebo jeho zadržení ukončeno.
Každá analýza těchto vzorků se provádí na výhradní odpovědnost držitele práva.
Článek 10
Při rozhodování o tom, zda bylo podle vnitrostátního práva porušeno právo duševního vlastnictví, se použijí právní předpisy platné v členském státě, na jehož území je umístěno zboží nacházející se v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1.
Tyto právní předpisy se rovněž použijí pro účely neprodleného oznámení celnímu útvaru nebo úřadu uvedenému v čl. 9 odst. 1 toho, že byl zahájen postup podle článku 13, pokud nebyl postup zahájen uvedeným útvarem nebo úřadem.
Článek 11
1. Pokud celní orgány zadržely nebo pozastavily propuštění zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1, mohou členské státy v souladu se svými vnitrostátními předpisy stanovit zjednodušený postup použitelný se souhlasem držitele práva, jenž celním orgánům umožní převzetí takového zboží ke zničení pod celním dohledem, aniž by bylo nutné zjistit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva. Za tímto účelem použijí členské státy v souladu se svými vnitrostátními předpisy tyto podmínky:
- držitel práva do 10 pracovních dnů nebo v případě zboží podléhajícího zkáze do tří pracovních dnů vyrozumí písemně celní orgány o obdržení oznámení podle článku 9, že zboží, jehož se týká postup, porušuje právo duševního vlastnictví uvedené v čl. 2 odst.
1, a předá zmíněným orgánům písemný souhlas deklaranta, držitele nebo vlastníka zboží s předáním zboží ke zničení.
Se souhlasem celních orgánů může deklarant, držitel nebo vlastník zboží tuto informaci předat přímo celnicím. Nevznese-li deklarant, držitel nebo vlastník zboží v předepsané lhůtě výslovné námitky proti zničení, považuje se tento souhlas za přijatý.
Pokud to okolnosti vyžadují, může být tato lhůta prodloužena o dalších deset pracovních dnů,
- pokud vnitrostátní předpisy nestanoví jinak, zničení se provede na náklady a odpovědnost držitele práva a systematicky mu předchází odebrání vzorků, které celní orgány uchovávají v takovém stavu, aby představovaly důkaz přípustný v soudních řízeních v členském státě, který by je mohl požadovat.
2. Ve všech ostatních případech, například pokud deklarant, držitel nebo vlastník vznese námitku proti zničení zboží nebo ho zpochybní, se použije postup stanovený v článku 13.
Článek 12
Držitel práva, který obdržel údaje uvedené v čl. 9 odst. 3 prvním pododstavci, je použije pouze pro účely stanovené v článcích 10, 11 a čl. 13 odst. 1.
Jakékoli jiné použití nedovolené vnitrostátními předpisy členského státu, ve kterém situace vznikla, může na základě právních předpisů členského státu, ve kterém je dotyčné zboží umístěno, mít za následek občanskoprávní odpovědnost držitele práva a vést k pozastavení žádosti o přijetí opatření na zbývající dobu platnosti před obnovením v členském státě, ve kterém k událostem došlo.
V případě dalšího porušení tohoto pravidla může příslušný celní útvar odmítnout obnovení žádosti. V případě žádosti uvedené v čl.
5 odst. 4 musí též uvědomit ostatní členské státy uvedené ve formuláři.
Článek 13
1. Pokud celnímu úřadu uvedenému v čl. 9 odst. 1 nebylo do 10 pracovních dnů od přijetí oznámení o pozastavení propuštění nebo o zadržení sděleno, že bylo zahájeno řízení, jež má stanovit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva v souladu s článkem 10, nebo pokud – tam, kde je to vhodné – tento úřad neobdržel souhlas držitele práva podle čl. 11 odst. 1, se podle potřeby povolí propuštění zboží nebo se jeho zadržení ukončí, s výhradou splnění všech celních formalit.
Ve vhodných případech může být tato lhůta prodloužena nejvýše o 10 pracovních dnů.
2. V případě zboží podléhajícího zkáze podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví je lhůta uvedená v odstavci 1 tři pracovní dny.
Tuto lhůtu nelze prodloužit.
Článek 14
1. V případě zboží podezřelého z porušení práv k (průmyslovým) vzorům, patentům, dodatkovým ochranným osvědčením nebo odrůdových práv může deklarant, vlastník, dovozce, držitel nebo příjemce zboží dosáhnout propuštění zboží nebo ukončení jeho zadržení poskytnutím jistoty, za předpokladu, že:
a) celnímu úřadu nebo útvaru uvedenému v čl. 9 odst. 1 bylo v souladu s čl. 13 odst. 1 oznámeno, že byl zahájen postup ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 1 s cílem zjistit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva;
b) orgán zmocněný k tomuto účelu neuložil předběžná opatření před uplynutím lhůty stanovené v čl. 13 odst. 1;
c) byly splněny všechny celní formality.
2. Jistota stanovená v odstavci 1 musí být dostatečně vysoká, aby ochránila zájmy držitele práva.
Poskytnutím jistoty nejsou dotčeny ostatní opravné prostředky, které má držitel práva k dispozici.
Pokud byl postup, kterým se má zjistit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva, zahájen jinak než z podnětu držitele práva k (průmyslovému) vzoru, patentu, dodatkového ochranného osvědčení nebo odrůdového práva, jistota se uvolní, nevyužije-li osoba, která iniciovala uvedený postup, svého práva zahájit soudní řízení do 20 pracovních dnů ode dne, kdy obdržela oznámení o pozastavení propuštění nebo o zadržení.
V případě, že se použije čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, může být tato lhůta prodloužena nejvýše na 30 pracovních dnů.
Článek 15
Podmínky skladování zboží během doby pozastavení propuštění nebo zadržení stanoví každý členský stát sám, avšak tyto podmínky nedávají vzniknout nákladům na straně celních správ. KAPITOLA IV
USTANOVENÍ VZTAHUJÍCÍ SE NA ZBOŽÍ, O KTERÉM BYLO ZJIŠTĚNO, ŽE PORUŠUJE PRÁVO DUŠEVNÍHO VLASTNICTVÍ
Článek 16
Zboží, o kterém bylo na konci postupu uvedeného v článku 9 zjištěno, že porušuje právo duševního vlastnictví nemůže být:
- uvedeno na celní území Společenství,
- propuštěno do volného oběhu,
- odstraněno z celního území Společenství,
- vyvezeno,
- zpětně vyvezeno,
- propuštěno do režimu s podmíněným osvobozením od cla,
- umístěno do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu.
Článek 17
1. Aniž jsou dotčeny ostatní opravné prostředky, které má držitel práva k dispozici, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby příslušným orgánům umožnily:
a) v souladu s příslušnými předpisy vnitrostátního práva zničit zboží, o kterém bylo zjištěno, že porušuje právo duševního vlastnictví, nebo s ním naložit mimo obchodní toky tak, aby se zabránilo způsobení újmy držiteli práva, a to bez jakékoli náhrady a – pokud vnitrostátní právní předpisy nestanoví jinak – bez finančního zatížení státní pokladny;
b) s ohledem na takové zboží přijmout jakákoli jiná opatření účinně zbavující dotyčné osoby hospodářského zisku plynoucího z operace.
Kromě výjimečných případů se pouhé odstranění ochranných známek, které byly neoprávněně umístěny na padělky, nepovažuje za účinné zbavení dotyčné osoby hospodářského zisku plynoucího z operace.
2. Zboží, o kterém bylo zjištěno, že porušuje právo duševního vlastnictví, může propadnout ve prospěch státu.
V takovém případě se použije odst. 1 písm. a).
KAPITOLA V SANKCE
Článek 18
Každý členský stát stanoví sankce, které se použijí v případech porušení tohoto nařízení.
Tyto sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
KAPITOLA VI ODPOVĚDNOST CELNÍCH ORGÁNŮ A DRŽITELE PRÁVA
Článek 19
1. Pokud není stanoveno jinak právními předpisy členského státu, ve kterém byla žádost podána, nebo – v případě žádosti podle čl. 5 odst. 4 – právními předpisy členského státu, ve kterém zboží porušující právo duševního vlastnictví nebylo celním úřadem odhaleno, přijetí žádosti neopravňuje držitele práva k náhradě, není-li takové zboží odhaleno celním úřadem a je propuštěno nebo není-li přijato žádné opatření k jeho zadržení v souladu s čl. 9 odst. 1.
2. Výkon pravomocí celního úřadu nebo jiného řádně pověřeného orgánu svěřených jim za účelem boje proti zboží porušujícímu právo duševního vlastnictví je nečiní odpovědnými vůči osobám dotčeným situacemi uvedenými v čl. 1 odst. 1 nebo osobám dotčeným opatřeními stanovenými v článku 4 za škody, které utrpěly v důsledku zásahu orgánu, s výjimkou případů stanovených právními předpisy členského státu, ve kterém byla podána žádost, nebo v případě žádosti podle čl. 5 odst. 4, právními předpisy členského státu, ve kterém došlo ke ztrátě či škodě.
3. Občanskoprávní odpovědnost držitele práva se řídí právními předpisy členského státu, ve kterém se dotyčné zboží ocitlo v jedné ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1.
KAPITOLA VII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijmou v souladu s postupem uvedeným v čl. 21 odst. 2.
Článek 21
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex.
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
Článek 22
Členské státy sdělí Komisi veškeré důležité informace o provádění tohoto nařízení.
Komise tyto informace předá ostatním členským státům.
Ustanovení nařízení (ES) č. 515/97 se použijí přiměřeně.
Pravidla postupu pro výměnu informací se stanoví podle prováděcích pravidel v souladu s postupem uvedeným v čl. 21 odst. 2.
Článek 23
Na základě informací uvedených v článku 22 Komise každoročně předkládá Radě zprávu o provádění tohoto nařízení.
K této zprávě může být v případě potřeby připojen návrh na změnu nařízení.
Článek 24
Nařízení (ES) č. 3295/94 se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2004.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 25
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1386/2003
ze dne 1. srpna 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1387/2003
ze dne 1. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2070/98 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2300/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1216/2002 [4] stanoví prováděcí pravidla k ročním národním programům stanoveným v nařízení (ES) č. 1221/97. Finanční příspěvek Společenství k těmto programům vychází z celkového počtu včelstev v jednotlivých členských státech uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 2300/97.
(2) Ze sdělení členských států týkajících se aktualizace strukturálních údajů o situaci v odvětví v souladu s čl. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2300/97 vyplývá, že došlo ke změnám v počtu včelstev.
(3) Nařízení (ES) č. 2300/97 je tudíž třeba náležitě změnit.
(4) Vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2300/97 stanoví jako konečné datum pro provedení opatření podle ročních programů 31. srpen, mělo by se toto nařízení použít počínaje hospodářským rokem 2003/2004.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2300/97 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1392/2003
ze dne 4. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 500/2003 [4], stanoví, že se pro produkty, které v den přijetí vývozního prohlášení nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost, neposkytuje žádná vývozní náhrada. Má-li být zajištěno jednotné používání platné právní úpravy, je třeba v nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 833/2003 [6] stanovit, že pro poskytnutí náhrady pro produkty, které jsou uvedeny v článku 1 směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [7], naposledy pozměněné směrnicí 94/71/ES [8], a které jsou rovněž uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, musí být tyto produkty připraveny v souladu s požadavky uvedené směrnice a opatřeny označením zdravotní nezávadnosti, které tato směrnice vyžaduje.
(2) Má-li se zabránit nepovolenému obchodování s cílem obejít tuto novou právní úpravu, je třeba stanovit, že produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a určené k použití jako krmivo musí být připraveny v souladu s požadavky směrnice 92/46/EHS a opatřeny označením zdravotní nezávadnosti stanovené touto směrnicí, pokud se pro tyto produkty žádá o náhradu.
(3) Je třeba umožnit, aby byla přijata všechna opatření nezbytná pro zajištění označení produktů určených na vývoz s poskytnutím náhrady, aby se uskutečnil vývoz stávajících zásob a aby byly využity obaly, které nejsou opatřeny označením zdravotní nezávadnosti. Proto je nutné stanovit použitelnost tohoto nařízení ode dne 1. ledna 2004.
(4) Nařízení (ES) č. 174/1999 je třeba z tohoto důvodu změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 174/1999 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Aby mohla být poskytnuta náhrada pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, musí tyto produkty odpovídat ustanovením směrnice 92/46/EHS, zejména musí jít o produkty připravené ve schválené provozovně a splňující požadavky na označování zdravotní nezávadnosti stanovené v příloze C kapitole IV oddíle A uvedené směrnice."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1398/2003
ze dne 5. srpna 2003,
kterým se pozměňuje příloha A směrnice Rady 92/65/EHS tak, aby zahrnovala malého úlového brouka (Aethina tumida), roztoče Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.), virus eboly a neštovice opic
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) obchod se včelami a jejich dovoz do Společenství je upraven směrnicí 92/65/EHS.
Směrnice 92/65/EHS stanoví některá pravidla pro zvířata a druhy vnímavé k chorobám povinným hlášením, které jsou uvedeny v příloze A této směrnice;
(2) malý úlový brouk (Aethina tumida) je exotický parazit včely medonosné a čmeláka, který se rozšířil z Afriky do řady dalších třetích zemí, kde působí závažné problémy odvětví včelařství;
(3) malý úlový brouk není uveden v seznamu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) a údaje o jeho rozšíření ve třetích zemích nejsou k dispozici;
(4) ve Společenství nebyly hlášeny žádné případy, avšak podle směrnice 92/65/EHS není malý úlový brouk povinný hlášením v Evropském společenství;
(5) při zavlečení do Společenství by mohl mít malý úlový brouk zhoubné důsledky pro nákazový status včely medonosné, na odvětví včelařství a na produkci medu;
(6) Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.) je exotický parazitní roztoč včely medonosné, který se vyskytuje převážně v jihovýchodní Asii, ale při zavlečení do Společenství by mohl mít zhoubné důsledky pro nákazový status včely medonosné, pro odvětví včelařství a produkci medu;
(7) Tropilaelaps je chorobou povinnou hlášením na seznamu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat.
Podle směrnice 92/65/EHS však není chorobou povinnou hlášením v Evropském společenství;
(8) virus eboly a virus neštovic opic jsou občas hlášeny v některých třetích zemích. Ve Společenství byla proti ebole a neštovicím opic přijata opatření omezující dovoz, protože tyto zoonózy mohou postihovat některá zvířata nebo jimi mohou být přenášena.
V zájmu přehlednosti a jasnosti je tedy třeba, aby byly tyto choroby povinné hlášením podle směrnice 92/65/EHS;
(9) malého úlového brouka, Tropilaelaps spp., virus eboly a virus neštovic opic je tedy třeba doplnit na seznam chorob povinných hlášením uvedený v příloze A směrnice 92/65/EHS;
(10) je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit směrnici 92/65/EHS;
(11) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha A směrnice 92/65/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1401/2003
ze dne 6. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 245/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1673/2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 651/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 7 odst. 1 druhá odrážka nařízení Komise (ES) č. 245/2001 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 651/2002, stanoví, že podpora pro zpracování lněných a konopných stonků se poskytuje pouze pro taková vlákna, která jsou vyrobena do 1. května následujícího po konci příslušného hospodářského roku. Podle čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení jsou podpora pro zpracování a případně doplňková podpora vypláceny členským státem, na jehož území byly lněné nebo konopné stonky sklizeny, a to do 1. srpna následujícího po uvedené lhůtě.
(2) S ohledem na lhůtu, která je potřebná ke splnění administrativních formalit a kontrol před poskytnutím a konečným vyplacením podpor, je vhodné prodloužit uvedenou lhůtu, ve které mají členské státy vyplatit podporu.
S cílem zajistit kontinuitu je nezbytné stanovit, že se toto opatření použije se zpětným účinkem od 1. srpna 2003.
(3) Je proto vhodné změnit lhůtu, do které členské státy oznámí Komisi souhrnné informace o hospodářském roce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro len a konopí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 245/2001 se mění takto:
1. v čl. 12 odst. 2 se datum "1. srpna" nahrazuje datem "15. října";
2. v čl. 15 odst. 3 se datum "30. září" nahrazuje datem "15. prosince".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1402/2003
ze dne 1. srpna 2003,
kterým se stanoví tabulky a definice pro základní statistická zjišťování ploch vinic
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 357/79 ze dne 5. února 1979 o statistických zjišťováních ploch vinic [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2329/98 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [4], a zejména na článek 73 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 991/79 ze dne 17. května 1979, kterým se stanoví tabulky a definice pro základní statistická zjišťování ploch vinic a zrušuje nařízení č. 143 a č. 26/64/EHS [5] bylo podstatně změněno [6]. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Podle nařízení (EHS) č. 357/79 předávají členské státy výsledky základních zjišťování ve formě tabulek, jež má být stanoveno postupem podle článku 8 uvedeného nařízení.
(3) Pro zajištění srovnatelnosti údajů uvedených v těchto tabulkách je nezbytné stanovit určité definice vztahující se k základním zjišťováním.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku a Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Forma tabulek pro základní zjišťování ploch vinic je stanovena v příloze I.
Článek 2
1. Definice pojmů základního zjišťování jsou uvedeny v příloze II.
2. Základní statistické zjišťování se vztahuje na stav na konci hospodářského roku.
Plochám vinic, které byly během hospodářského roku, na který se zjišťování vztahuje, nově vysázeny, opětovně vysázeny či naštěpovány, se přiřazuje stáří do jednoho roku.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 991/79.
Odkazy na zrušené nařízení se pokládají za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1408/2003
ze dne 7. srpna 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2316/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 ze dne 22. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1035/2003 [4] stanoví podmínky udělování plateb na plochu pro některé plodiny na orné půdě. Podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2316/1999 musí plochy vyňaté z produkce zůstat vyňaté v období začínajícím nejpozději 15. ledna a končícím nejdříve 31. srpna, a není-li stanoveno jinak, nesmí se používat k zemědělské produkci, ani k jakémukoli výdělečnému účelu.
(2) Klimatické podmínky v posledních měsících se v některých regionech Společenství vyznačovaly mimořádným suchem, což značně postihlo zásobování krmivy a způsobilo chovatelům hospodářských zvířat těžké ztráty příjmů, protože byli nuceni prodat svá zvířata, když nelze zajistit běžné krmivo.
1360/2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2316/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce v některých regionech Společenství [5], povoluje v těchto regionech využít půdu vyňatou z produkce pro výživu zvířat.
Jelikož se však sucho rozšířilo i do jiných regionů Společenství, je žádoucí najít dodatečné místní zdroje krmiv pro výživu hospodářských zvířat do podzimu;
(4) Za současných mimořádných klimatických podmínek je dostupnost krmiv stále naprosto nepředvídatelná, proto je třeba urychleně stanovit novou odchylku od nařízení (ES) č. 2316/1999, která dovolí postiženým členským státům stanovit podmínky a objektivní kriteria pro využití půdy vyňaté z produkce pro pěstování plodin pro účely výživy zvířat před uplynutím období vynětí z produkce. Současně musí být stanovena opatření, která zajistí dodržení nevýdělečného využívání této půdy.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2316/1999 mohou členské státy uvedené v příloze stanovit podmínky a objektivní kriteria, podle nichž je možné v regionech Společenství, které nejsou vyjmenovány v příloze nařízení (ES) č. 1360/2003, využít půdu vyňatou z produkce pro hospodářský rok 2003/2004 pro účely výživy zvířat.
2. Dotyčné členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že bude dodržen nevýdělečný charakter využití půdy vyňaté z produkce uvedené v odstavci 1, a zvláště vyloučí plodiny sklizené na této půdě z režimu podpory produkce sušených krmiv podle nařízení Rady (ES) č. 603/95 [6].
Článek 2
Členské státy vyjmenované v příloze informují Komisi o opatřeních přijatých k provádění tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1409/2003
ze dne 7. srpna 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 1915/83, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vedení účetnictví pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1256/97 [2], a zejména s ohledem na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 1915/83 [3] předává kontaktní orgán veškeré zemědělské podnikové výkazy Komisi do devíti měsíců po skončení účetního období, ke kterému se vztahují.
(2) Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1915/83 stanovilo nařízení Komise (ES) č. 1251/2002 [4], že lhůta pro předání zemědělských podnikových výkazů v účetních obdobích 2000 a 2001 činí 22 měsíců.
(3) Toto prodloužení lhůty bylo oprávněno mimo jiné tím, že byly zavedeny změny formy zemědělských podnikových výkazů.
(4) Aby měly kontaktní orgány více času na přizpůsobení se novým zemědělským podnikovým výkazům, je žádoucí v účetním období 2002 prodloužit lhůtu pro dodání zemědělských podnikových výkazů Komisi.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1915/83 činí lhůta pro předání zemědělských podnikových výkazů v účetním období 2002 patnáct měsíců.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1410/2003
ze dne 7. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1622/2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 46 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 ze dne 24. července 2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2244/2002 [4], stanoví mezní hodnoty a určité podmínky pro použití látek povolených nařízením (ES) č. 1493/1999. Na základě vývoje metod výroby vína a pokusných metod je třeba změnit mezní hodnoty pro kyselinu L-askorbovou a živné soli hydrogenfosforečnan amonný nebo síran amonný stanovené v příloze IV nařízení (ES) č. 1622/2000.
(2) Podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 mají být stanovena kritéria čistoty a identity pro látky užívané při enologických postupech. Kritéria jsou již pro velký počet těchto látek stanovena ve směrnici Komise 96/77/ES ze dne 2. prosince 1996, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla [5], naposledy pozměněné směrnicí 2002/82/ES [6], která pro polyvinylpyrrolidon stanoví přísnější kritéria, než jsou požadavky a kritéria pro čistotu stanovená v příloze V nařízení (ES) č. 1622/2000. V důsledku toho je třeba zajistit, aby se horizontální právní předpisy, jimiž se stanoví kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek, použila na odvětví vína a aby byla zrušena příloha V.
(3) V seznamu vinařských oblastí vinařské zóny A vyjmenovaných v článku 8 nařízení (ES) č. 1622/2000 se úředně uznaný název oblasti "Rheinpfalz" změnil na "Pfalz".
Nové označení dotyčného regionu je třeba použít ve zmíněném článku.
(4) Italská jakostní vína s. o. s nárokem na označení původu "Colli orientali del Friuli", k němuž je připojen výraz "Picolit", vykazují obsah zbytkového cukru vyšší než 5 gramů na litr a pro jejich uchování za dobrých jakostních podmínek vyžadují vyšší obsah oxidu siřičitého, než je obvyklá mezní hodnota 260 mg/l, avšak nižší než 300 mg/l.
Proto by tato vína měla být doplněna do seznamu v příloze XII.
(5) Výše uvedená jakostní vína s. o.
"Colli orientali del Friuli" s připojeným výrazem "Picolit" jsou vyráběna zvláštními metodami a mají celkový obsah alkoholu vyšší než 13 % objemových a obvykle mají obsah těkavých kyselin převyšující mezní hodnoty stanovené v příloze V části B nařízení (ES) č. 1493/1999, avšak nepřesahující 25 miliekvivalentů na litr.
Proto by měla být tato vína doplněna do seznamu v příloze XIII.
(6) Nařízení (ES) č. 1622/2000 stanoví, že obvyklé metody rozboru uvedené v nařízení Komise (EHS) č. 2676/90 ze dne 17. září 1990, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín [7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 440/2003 [8], se zrušují od 1. srpna 2003. Některé z těchto obvyklých metod rozboru jsou nyní předmětem technického a vědeckého vyhodnocování a validace jejich přesnosti a správnosti, aby je bylo možné uznat jako referenční metody. Jelikož tyto činnosti nejsou dosud dokončeny, je třeba odložit datum zrušení některých ustanovení nařízení (EHS) č. 2676/1990 o další dvouleté období, než budou známy konečné výsledky probíhajících studií.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1622/2000 se mění takto:
1. článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Kritéria čistoty a identity pro látky užívané v enologických postupech podle čl. 46 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 jsou kritéria stanovená ve směrnici 96/77/ES. V případě potřeby se tato kritéria pro čistotu doplní zvláštními požadavky stanovenými tímto nařízením."
2. v čl. 8 předposlední odrážce se slovo "Rheinpfalz" nahrazuje slovem "Pfalz";
3. v čl. 44 odst. 2 se datum "1. srpna 2003" nahrazuje datem "1. srpna 2005";
4. příloha IV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení;
5. příloha V se zrušuje;
6. v přílohy XII písm. a) se za druhou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— jakostní vína s. o., která mohou užívat označení původu "Colli orientali del Friuli – Picolit","
7. v příloze XIII písm. c) se za druhou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— jakostní víno s. o.
Colli orientali del Friuli, k němuž je připojen výraz "Picolit".,".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1411/2003
ze dne 7. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 26, 33 a 36 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1623/2000 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1183/2003 [4], je v rámci režimu podpory hroznového moštu používaného k obohacování vína stanovena odchylka pro mošty z vinařských zón jiných než CIII.
Platnost této odchylky uplyne na konci hospodářského roku 2002/2003.
Do doby budoucího hlubšího přezkoumání režimu podpory by však měl být zachován stávající stav a dotyčná odchylka prodloužena.
(2) Režim destilace pro víno získané z hroznů odrůd zatříděných současně jako moštové odrůdy a jako odrůdy určené k jiným účelům byla pro hospodářské roky 2001/2002 a 2002/2003 mírně upravena, přičemž se předpokládala větší změna režimu v budoucnosti.
Jelikož přípravné práce v této věci nebyly ještě dokončeny, je třeba i nadále používat úpravy pro roky 2001/2002 a 2002/2003.
(3) Mezi některými články a/nebo odstavci nařízení (ES) č. 1623/2000 se vyskytují technické nesrovnalosti, které je třeba opravit.
(4) Nařízení (ES) č. 1623/2000 by proto mělo být změněno.
(5) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. v čl. 13 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Pro hospodářské roky 2003/2004 až 2004/2005 však částka podpory na rektifikovaný moštový koncentrát, který byl získán z hroznů sklizených mimo vinařské zóny CIII a) a CIII b) a který byl vyroben v zařízeních začínajících s výrobou rektifikovaného moštového koncentrátu ve Španělsku před 1. lednem 1986 nebo jinde před 30. červnem 1982, odpovídá částce podpory stanovené pro produkty z vinařské zóny CIII."
2. v čl. 52 odst. 1 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto: "V případě vín vyrobených z hroznů odrůd zatříděných současně jako moštové odrůdy a jako odrůdy k výrobě vínovice s označením původu se celkové běžně vinifikované množství v oblasti snižuje během tohoto referenčního období o množství, které se ve stejném období destilovalo jinak než při destilaci určené k výrobě vínovice s označením původu. Navíc, pokud je navíc běžně vinifikované množství v oblasti vyšší než 5 miliónů hektolitrů, pak se toto celkové běžně vinifikované množství snižuje o 1,4 miliónu hektolitru pro hospodářské roky 2001/2002 až 2004/2005."
3. v článku 58 se druhý pododstavec mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) se nákupní cena zbývajícího množství podle prvního pododstavce a cena alkoholu získaného z tohoto množství a dodaného intervenční agentuře snižuje o 0,6279 EUR na % objemové alkoholu a hektolitr v případě destilace podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999 a o 0,7728 EUR na % objemové a hektolitr v případě destilace podle článku 28 uvedeného nařízení;"
b) zrušuje se písmeno c);
4. v článku 91 se odstavce 8 a 9 nahrazují tímto:
"8. Vlastnictví alkoholu, na který byla vystavena poukázka o převzetí, přechází dnem uvedeným na poukázce, přičemž toto datum nemůže být pozdější než termíny uvedené v odst. 7 třetím pododstavci.
9. Zpozdí-li se fyzické převzetí alkoholu oproti termínu uvedenému na poukázce o převzetí vinou vybraného účastníka, přebírá tento účastník náklady na skladování, jakož i rizika krádeže, ztráty nebo zničení.
Zpozdí-li se fyzické převzetí alkoholu oproti termínu uvedenému na poukázce o převzetí vinou intervenční agentury, uhradí členský stát vybranému účastníka vzniklé ztráty."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1421/2003
ze dne 8. srpna 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 2103/2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Jihoafrické republice před dovozem do Evropského společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením ES č. 47/2003 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2103/2002 [3] ve znění nařízení (ES) č. 836/2003 [4] schvaluje kontroly v Jihoafrické republice a ve své příloze II stanoví vzorové osvědčení, které použijí jihoafrické kontrolní subjekty.
(2) Při schvalování nařízení (ES) č. 836/2003 došlo k písařské chybě týkající se doby platnosti uvedené v osvědčení pro námořní a silniční dopravu.
(3) Nařízení (ES) č. 2103/2002 je proto třeba podle toho opravit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 2103/2002 se opravuje takto:
V kolonce 13 ("počet dnů platnosti") se číslo "30" nahrazuje číslem "40".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1422/2003
ze dne 8. srpna 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1175/2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína, a nařízení (ES) č. 2805/95, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 63 a 64 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1175/2003 [3] se vyskytuje chyba.
Tato chyba by měla být opravena.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 1175/2003 se nahrazuje tímto: "Již vydané vývozní licence se stanovením stanovení náhrady předem jsou pro místo určení Česká republika a Slovenská republika platné pouze pro dovozy uskutečněné do 31. května 2003. Jistota uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 883/2001 se uvolňuje v poměru k nevyužitému množství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1425/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o patulin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny (SCF),
vzhledem k těmto důvodům:
466/2001 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 563/2002 [3], stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách.
Maximální limity byly stanoveny pro dusičnany, aflatoxiny, ochratoxin A, olovo, kadmium, rtuť, 3chlorpropan1,2diol (3MCPD) a dioxiny.
(2) Některé členské státy přijaly nebo mají v úmyslu přijmout maximální limity pro patulin v ovocných šťávách, zejména v jablečné šťávě, pevných výrobcích z jablek, například kompotech a jablečné dřeni, a ve výrobcích tohoto druhu určených pro kojence a malé děti.
Vzhledem k rozdílům mezi členskými státy a k následnému riziku narušení hospodářské soutěže jsou opatření Společenství nezbytná k zajištění jednoty trhu při zachování zásady proporcionality.
(3) Patulin je mykotoxin, který produkují houby různých rodů včetně rodů Penicillium, Aspergillus a Byssochlamys.
Přestože se může patulin vyskytovat v řadě plodů, obilovin a jiných potravin napadených plísní, jsou hlavním zdrojem kontaminace patulinem výrobky z jablek.
(4) Vědecký výbor pro potraviny stanovil na svém zasedání dne 8. března 2000 prozatímní maximální přijatelný denní příjem (PMTDI) patulinu na 0,4 μg na kg tělesné hmotnosti.
(5) V roce 2001 byl v rámci směrnice Rady 1993/5/EHS ze dne 25. února 1993 o pomoci členských států Komisi a o jejich spolupráci při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin [4] (SCOOP) řešen zvláštní úkol "Posouzení dietárního příjmu patulinu v členských státech EU".
Z tohoto posouzení vyplynulo, že průměrná expozice je zřejmě zřetelně nižší než PMTDI 0,4 μg na kg tělesné hmotnosti.
U specifických skupin spotřebitelů, zejména u malých dětí, je však za nejnepříznivějších podmínek expozice patulinu významnější, třebaže stále nižší než PMTDI.
(6) Nařízení (ES) č. 466/2001 by proto mělo být změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 466/2001 se mění takto:
1. V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Komise přezkoumá maximální limity pro patulin stanovené v příloze I oddílu 2 bodech 2.3.1 a 2.3.2 nejpozději do 30. června 2005 s cílem snížit je s ohledem na pokrok vědeckých a technologických znalostí a s ohledem na uplatňování "Zásad prevence a omezování kontaminace patulinem u jablečných šťáv a jablečných šťáv používaných jako doplňky jiných nápojů"."
2. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1428/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin "ÄÁÓÏËÉÁ ÃÉÃÁÍÔÅÓ – ÅËÅÖÁÍÔÅÓ ÊÁÓÔОÑÉÁÓ (Fasolia Gigantes – Elefantes Kastorias)"
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/20032, a zejména na čl. 6 odst. 3, 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Řecko Komisi žádost o zápis názvu "ÄÁÓÏËÉÁ ÃÉÃÁÍÔÅÓ – ÅËÅÖÁÍÔÅÓ ÊÁÓÔОÑÉÁÓ (Fasolia Gigantes – Elefantes Kastorias)" jako zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění shrnutí žádosti v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala Řecká republika o dvě menší změny za účelem zpřesnění bodu 4.2 (popis) a zrušení tvrzení, že vozidla skupiny žadatelů jsou používána k distribučním účelům. Opravené shrnutí žádosti je obsaženo v příloze II.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/963 naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1298/20034;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl.
6 odst. 3 nařízení (EHS) č.
2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Hlavní body specifikace produktu jsou uvedeny v příloze II.
Nahrazují shrnutí žádosti zveřejněné
Nařízení Komise (ES) č. 1429/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se mění nařízení ES č. 2090/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 386/90, pokud jde o fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [1], pozměněné nařízením (ES) č. 163/94 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 10 nařízení Komise (ES) č. 2090/2002 [3] pozměněné nařízením (ES) č. 444/2003 [4] stanoví provedení kontroly záměny, pokud bylo vývozní prohlášení přijato vývozním celním úřadem, který není celním úřadem výstupu nebo úřadem určení kontrolního výtisku T5.
(2) Pro zajištění jednotného postupu celních úřadů výstupu nebo úřadů určení kontrolního výtisku T5 a za účelem předejít pochybnostem o totožnosti zboží, která je předpokladem pro poskytnutí náhrad, je třeba přijmout ustanovení o zvláštní kontrole záměny v případech, kdy tyto celní úřady zjistily, že celní závěry připevněné při odeslání byly odstraněny jinak než pod celním dozorem nebo že byly porušeny nebo že nebylo zboží zproštěno povinnosti být uzavřeno.
Vzhledem k tomu, že v těchto případech je podezření na záměnu jasné, vyžadují zvláštní kontroly záměny zvýšenou pozornost, jejich součástí může být v případě potřeby fyzická kontrola zboží.
(3) Pro zajištění provedení dostatečného počtu kontrol záměny u veškerého zboží určeného pro vývoz je třeba stanovit, aby zvláštní kontroly záměny prováděné v případech, kdy byly celní závěry odstraněny jinak než pod celním dozorem nebo byly porušeny nebo nebylo zboží zproštěno povinnosti být uzavřeno, byly při výpočtu minimálního počtu kontrol záměny brány v úvahu jen v omezené míře.
(4) Pro zlepšení monitorování kontrol záměny je třeba stanovit, aby informace o počtu zvláštních kontrol záměny provedených v případech, kdy byly celní závěry odstraněny jinak než pod celním dozorem nebo byly porušeny nebo nebylo zboží zproštěno povinnosti být uzavřeno, byly na dotyčných celních úřadech kdykoli dostupné a aby o všech kontrolách záměny byla vypracována zpráva uvádějící provedené kontroly.
(5) V důsledku toho je třeba změnit nařízení (ES) č. 2090/2002.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 10 nařízení (ES) č. 2090/2002 se mění takto:
1. první pododstavec odstavce 2 se nahrazuje tímto: "Pokud vývozní celní úřad nepřipevnil celní závěry na dopravní prostředek nebo nákladový kus, provedou se kontroly záměny, je-li to možné, z hlediska analýzy rizika, aniž je dotčen odstavec 2a a kontroly prováděné podle jiných ustanovení.";
2. vkládá se nový odstavec 2a, který zní:
"2a. Jestliže celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 zjistí, že celní závěry připevněné při odjezdu byly odstraněny jinak než pod celním dozorem nebo byly porušeny nebo nebylo zboží zproštěno povinnosti být uzavřeno podle čl. 357 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí být provedena zvláštní kontrola záměny.
Počet zvláštních kontrol záměny provedených podle předchozího pododstavce bude zohledněn při výpočtu kontrol záměny podle odstavce 2 druhého pododstavce, nejvýše však z 50 %."
3. první pododstavec odstavce 4 se nahrazuje tímto: "Kontrola záměny podle odstavce 2 se provádí pomocí zrakové kontroly toho, zda zboží a doklad, který je doprovází z vývozního celního úřadu do celního úřadu výstupu nebo úřadu určení kontrolního výtisku T5, si vzájemně odpovídají.";
4. vkládá se nový odstavec 4a, který zní:
"4a. V případě kontroly záměny uvedeném v odstavci 2a celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 rozhodne s přihlédnutím k analýze rizika, zda se tato kontrola omezí pouze na zrakovou kontrolu uvedenou v odstavci 4 nebo zda bude zahrnovat též fyzickou kontrolu podle čl. 5 odst. 1 a 4.";
5. první pododstavec odstavce 5 se nahrazuje tímto: "Každý celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 přijme opatření umožňující kdykoli sdělit:
a) počet vývozních prohlášení, k nimž se přihlíží pro účely kontrol záměny uvedených v odstavci 2,
b) počet provedených kontrol záměny uvedených v odstavci 2,
c) počet provedených kontrol záměny uvedených v odstavci 2a.";
6. vkládá se nový odstavec 5a, který zní:
"5a. Každá kontrola záměny uvedená v odstavcích 2 a 2a je předmětem zprávy vypracované příslušným úředníkem, který kontrolu provedl.
Tato zpráva umožňuje monitorování provedených kontrol a je v ní uvedeno datum a jméno úředníka.
Tuto zprávu uchovává celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 po dobu tří let po roce vývozu v takové formě, aby bylo možné do ní snadno nahlédnout."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1430/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se v odvětví cukru upravuje maximální částka dávky B z výroby a kterým se mění minimální cena cukrové řepy B pro hospodářský rok 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 15 odst. 8 druhou a třetí odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 15 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že ztráty vyplývající ze závazků vyvážet přebytky cukru Společenství musí být do určité výše pokryty dávkami z výroby cukru A a B, isoglukosy A a B a inulinového sirupu A a B.
(2) Ustanovení čl. 15 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud existuje riziko, že v důsledku použití příslušných maximálních sazeb ve výši 2 % a 30 % intervenční ceny bílého cukru stanovených pro daný hospodářský rok nebude předvídatelná celková ztráta za daný hospodářský rok pravděpodobně vyrovnána očekávaným výnosem z dávky základní výroby a dávky B, pak maximální procentuální sazba dávky B se v nezbytné míře upraví tak, aby pokryla celkovou ztrátu, aniž by však překročila 37,5 %.
(3) Podle prozatímních údajů, které jsou v současné době k dispozici, může nastat situace, že výnosy z dávek, které mají být inkasovány za hospodářský rok 2003/04, budou před úpravou nižší než je částka získaná vynásobením exportovatelného přebytku průměrnou ztrátou.
Proto je třeba pro dotyčný hospodářský rok zvýšit maximální částku dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru.
(4) Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví minimální cenu cukrové řepy B ve výši 32,42 eur za tunu, aniž je dotčen čl. 15 odst. 5 uvedeného nařízení, které stanoví odpovídající změnu ceny cukrové řepy B v případě úpravy maximální částky dávky B.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/04 se maximální částka dávky B uvedená v první odrážce čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 zvyšuje na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru.
Článek 2
Pro hospodářský rok 2003/2004 se minimální cena cukrové řepy B uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví podle čl. 15 odst. 5 uvedeného nařízení ve výši 28,84 EUR za tunu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1431/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, pokud jde o podmínky vyplácení vývozních náhrad pro produkty z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
3 nařízení Komise (ES) č.800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2003 [4], stanoví, že nárok na náhradu vzniká při dovozu do určené třetí země, pokud se na tuto třetí zemi vztahuje rozlišená náhrada.
Články 14, 15 a 16 uvedeného nařízení stanoví podmínky pro vyplácení náhrady, pokud se použije rozlišená náhrada, a zejména doklady, které se předkládají jako důkaz o dodání produktů na místo určení.
(2) V případě rozlišené náhrady stanoví čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, že část náhrady vypočítaná na základě nejnižší sazby náhrady se vyplatí na žádost vývozce, jakmile prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) Článek 13a nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1163/2002 [6], stanoví odchylky od nařízení (ES) č. 800/1999 v důsledku obchodních dohod s Bulharskem, Českou republikou, Estonskem, Lotyšskem, Litvou, Maďarskem, Polskem, Rumunskem, Slovinskem a Slovenskem, kterými se zrušují náhrady pro tyto země určení.
934/2003 [7] zahajuje nabídkové řízení pro náhrady pro vývoz pšenice do všech třetích zemí s výjimkou deseti zemí přistupujících ke Společenství dne 1. května 2004 a Bulharska a Rumunska, což vyžaduje rozlišení sazby náhrady podle místa určení. Tyto země určení jsou rovněž vyloučeny z pravidelného stanovení vývozních náhrad.
Jelikož neexistuje obchodní dohoda s Kyprem nebo Maltou a tyto země nejsou proto zahrnuty mezi země určení uvedené v článku 13a nařízení (ES) č.
1501/95, odchylka týkající se důkaz o dodání produktů na místo určení a výpočtu částky zálohy stanovené v tomto článku se nepoužije pro nabídkové řízení zahájené nařízením (ES) č. 934/2003, ani pro pravidelné stanovení vývozních náhrad.
(5) Na základě dostupných statistických údajů se ukazuje, že na Kypr a Maltu se nevyvážejí žádné produkty z obilovin ze Společenství.
Aby se většině vývozů ze Společenství nebránilo vyžadováním důkazu o dodání na místo určení, je třeba rozšířit působnost odchylek stanovených v článku 13a nařízení (ES) č. 1501/95 na případy, ve kterých není náhrada pro tyto dvě země určení stanovena.
(6) Nařízení (ES) č. 1501/95 je proto třeba změnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 13a nařízení (ES) č. 1501/95 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Odchylky podle odstavců 1 a 2 se použijí rovněž v případě, že nejsou stanoveny náhrady pro vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 na Kypr a Maltu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1432/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením ES č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 11 odst. 2 písm. a) a článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti z posledních let ukazují, že je nezbytné změnit ustanovení nařízení Komise (ES) č. 412/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o uznání organizací producentů [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 43/2003 [4], a č. 478/97 ze dne 14. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o předběžné uznání seskupení producentů [5], ve znění nařízení Komise (ES) č. 243/1999 [6].
(2) V zájmu jasnosti a racionálnosti by ustanovení výše uvedených nařízení a jejich změny měly být soustředěny v jediném nařízení, které by je nahradilo.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 412/97 a (ES) č. 478/97 je proto třeba zrušit.
(4) Nařízení (ES) č. 2200/96 čl. 11 odst. 1 písm. a) a odst. 3 stanoví různé druhy organizací producentů. Všechny organizace producentů, pro které byla podána žádost o uznání, spadají zpravidla do jedné ze stanovených kategorií. Mělo by se však přijmout ustanovení, které by umožňovalo uznat organizaci producentů, pokud jde o některé kategorie produkce, ať už jde o jednu nebo více těchto kategorií.
(5) Je třeba stanovit minimální počet členů a minimální objem produkce uváděné na trh.
Členským státům by tudíž mělo být dovoleno stanovit přísnější minimální podmínky, než jsou podmínky stanovené tímto nařízením.
(6) S cílem napomoci dosažení cílů společné organizace trhů a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět své činnosti trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství v organizaci producentů by proto mělo trvat po určitou minimální dobu, zejména pokud jde o povinnosti vztahující se k operačnímu programu uvedenému v článku 15 nařízení (ES) č.
2200/96. Stanovení lhůt pro vystoupení z organizace a dat, k nimž vystoupení nabývá účinku, by mělo být ponecháno na členských státech.
(7) Organizace producentů nemusí být schopna zajistit přímo a účinným způsobem uskutečnění všech svých činností.
Členským státům by mělo být povoleno stanovit vhodná pravidla.
(8) Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat produkce jejích členů.
Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se v určitých mezích i do jiných činností, ať už obchodní nebo neobchodní povahy.
Spolupráce mezi organizacemi producentů by se měla podpořit tak, že se povolí, aby uvádění ovoce nakoupeného a zeleniny nakoupené výlučně od jiné uznané organizace producentů na trh nebylo bráno v úvahu pro účely výpočtu jak hlavní činnosti, tak i jiných činností.
(9) Organizace producentů mohou mít účast v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů.
Pro tyto případy by měla být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty tržní produkce.
(10) S ohledem na povahu těchto produktů, jejich produkci a uvádění na trh mohou být podniky členů organizace producentů umístěny v jiných členských státech než v těch, v nichž má dotyčná organizace producentů své sídlo.
(11) S cílem podpořit koncentraci nabídky ve Společenství je třeba stanovit funkce sdružení organizací producentů a minimální kritéria pro jejich uznání společně s určitými pravidly, pokud mají tato sdružení nadnárodní povahu.
(12) K usnadnění koncentrace nabídky by měla být podporována spojení stávajících organizací producentů za účelem vytvoření nových organizací a měla by být stanovena pravidla pro operační programy organizací vytvořených spojením.
(13) Při dodržení zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastního podnětu producentů a kontrolována producenty, by stanovení podmínek pro přijetí dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů mělo být ponecháno na členských státech.
(14) Aby se zajistilo, že organizace producentů skutečně reprezentují minimální počet producentů, měly by členské státy přijmout opatření, která zajistí, aby menšina členů, na které připadá větší část produkce dané organizace producentů, nadměrně neovládala její řízení a fungování.
(15) Článek 14 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví možnost přechodného období předběžného uznání, jímž se novým seskupením producentů nebo seskupením, která dosud nebyla uznána podle nařízení (ES) č. 2200/96, umožní splnit podmínky pro uznání stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96. V důsledku toho, s ohledem na odlišné okolnosti produkce a uvádění na trh v jednotlivých členských státech, by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(16) S cílem podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm organizacím producentů, které mohou prokázat svou schopnost splnit všechny podmínky článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 ve stanovené lhůtě.
(17) Aby se seskupením producentů umožnilo předložit plán pro uznání v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 2200/96, je třeba stanovit, jaké informace by měla seskupení producentů uvést v předkládaném plánu.
(18) Aby se seskupením producentů umožnilo lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny v plánu uznání.
Za tímto účelem je třeba stanovit, aby každý členský stát mohl požádat organizaci producentů o provedení opravných opatření, aby se zajistilo provádění dotyčného plánu.
(19) Seskupení producentů může splnit podmínky stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 před ukončením plánu uznání.
Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předložit žádosti o uznání podle tohoto nařízení. Udělení tohoto uznání seskupení producentů musí v zájmu důslednosti znamenat ukončení jeho plánu uznání.
(20) Aby předběžně uznaným seskupením producentů mohla být poskytnuta příležitost provádět operační program podle nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o operační programy, provozní fondy a finanční podporu Společenství [7], měla by tato seskupení mít možnost předložit návrh operačního programu současně s předložením své žádosti o uznání.
(21) V zájmu zajištění řádného fungování společné organizace trhu by členské státy měly pravidelně informovat Komisi o situaci ohledně udělování předběžného uznání.
(22) Ke zvýšení účinnosti systému kontrol a sankcí je nutné vyjasnit jak tento systém, tak i důsledky vyplývající z rozhodnutí odebrat nebo neudělit uznání určité organizaci producentů.
(23) Ustanovení nařízení Komise (ES) č. 412/97 ohledně minimálního počtu členů a minimálního objemu tržní produkce by se měla nadále používat až do 31. prosince 2003, aby tak byl členským státům poskytnut čas k přijetí nových ustanovení.
(24) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžné uznání seskupení producentů uvedených v článcích 11 a 14 uvedeného nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) "producentem" se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která je členem organizace producentů a dodává jí produkci k uvedení na trh v souladu s nařízením (ES) č. 2200/96;
b) "hodnotou produkce uvedené na trh" se rozumí hodnota produkce uvedená na trh, jak je definována v článku 3 nařízení (ES) č. 1433/2003;
c) "hodnotou tržní produkce" se rozumí hodnota produkce uvedené na trh;
d) "seskupením producentů" se rozumí všechny organizace, které podaly žádost a kterým bylo uděleno předběžné uznání podle článku 14 nařízení (ES) č. 2200/96;
e) "dceřiným podnikem" se rozumí podnik, v němž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a který pomáhá zvýšit přidanou hodnotu produkce jejich členů;
f) "sdruženími organizací producentů" se rozumí sdružení uvedená v čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96;
g) "nadnárodní organizací producentů" se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
h) "nadnárodním sdružením organizací producentů" se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž alespoň jedna ze sdružených organizací se nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo.
KAPITOLA II ORGANIZACE PRODUCENTŮ
Článek 3
Kategorie organizací producentů
1. Organizace producentů mohou být uznány na jejich žádost pro jednu nebo několik kategorií produktů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. a) bodu ii) až vii) nařízení (ES) č. 2200/96.
Pokud jde o kategorii produktů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. a) i) nařízení (ES) č. 2200/96, je možné jen jednotlivé uznání.
2. Členské státy stanoví postupy pro jednotlivé nebo vícenásobné uznání producentů v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 4
Minimální velikost organizací producentů
1. Minimální počet členů uvedený v čl. 11 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 je pět producentů na kategorii.
Minimální objem tržní produkce uvedený v čl. 11 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 se stanoví částkou 100000 EUR.
2. Členské státy mohou stanovit vyšší minimální počty producentů a vyšší minimální objemy tržní produkce, než je stanoveno v odstavci 1.
Vyrozumí o tom neprodleně Komisi.
3. Jestliže se organizace producentů skládá zcela nebo částečně z členů, kteří jsou sami organizacemi s právní subjektivitou, skládajícími se z producentů, vypočte se minimální počet producentů uvedených v první větě prvního odstavce na základě počtu producentů sdružených s každou organizací s právní subjektivitou.
Článek 5
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta nesmí být kratší než jeden rok.
Pokud však byl předložen operační program podle nařízení (ES) č. 2200/96, nemůže být žádný člen osvobozen od povinností vyplývajících z dotyčného programu v průběhu jeho plnění, pokud k tomu nedá souhlas dotyčná organizace producentů.
Členské státy mohou stanovit delší minimální dobu členství, než je délka uvedená v předchozím odstavci.
2. Vystoupení člena z organizace musí být oznámeno organizaci písemně.
Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinku.
Článek 6
Struktury a činnosti organizací producentů
1. Členské státy se ujistí, že organizace producentů mají k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné k dosažení cílů uvedených v článku 11 nařízení (ES) č.
2200/96 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména:
- znalost produkce jejich členů,
- třídění, skladování a balení produkce jejich členů,
- obchodní a rozpočtové řízení,
- centralizované účetnictví a fakturační systém.
2. Členské státy stanoví podmínky, za kterých může organizace producentů svěřit plnění úkolů stanovených v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 třetím stranám.
Článek 7
Hlavní činnost organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká uvádění produktů jejích členů, pro které je uznána, na trh.
2. Hodnota produkce organizace producentů uvedené na trh nesmí být nižší, než je hodnota jiných jejích činností.
"Jinými činnostmi" se rozumí prodej produktů zahrnutých v kategorii nebo v kategoriích uznání, které nepocházejí od jejích vlastních členů.
3. Z výpočtu hlavní činnosti i jiných činností jsou vyloučeny tyto činnosti:
a) uvádění ovoce a zeleniny nenáležejících do kategorie či kategorií uznání na trh;
b) uvádění ovoce a zeleniny na trh, ať už náleží do kategorie uznání nebo ne, koupené přímo od jiné organizace producentů uznané podle nařízení (ES) č. 2200/96;
c) činnosti týkající se produkce jiných zemědělských produktů a jejich balení včetně zpracování;
d) poskytování služeb;
e) nezemědělské činnosti organizací producentů.
Článek 8
Dceřiné podniky organizací producentů
Hodnotu tržní produkce je možno vypočítat v etapě po výstupu z dceřiného podniku, pokud organizace producentů nebo jejich sdružení vlastní alespoň 90 % dotyčného kapitálu.
Článek 9
Sdružení organizací producentů
1. Členské státy stanoví postupy a kritéria pro uznání sdružení organizací producentů v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č.
2200/96. Tato sdružení se zřizují z podnětu a pod dohledem organizací producentů uznaných podle uvedeného nařízení.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž sdružení organizací producentů mohou plnit zcela nebo zčásti úkoly svých členů, popsané v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 a uvedené v čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení. Přijmou opatření nezbytná k tomu, aby se předešlo každému zneužití dominantního postavení a každé dohodě, která by mohla omezit hospodářskou soutěž, jiná než opatření stanovená v nařízení (ES) č. 2200/96.
3. Právnické osoby, které jsou členy uznaného sdružení organizací producentů a které nejsou organizacemi producentů uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 nemohou:
- být brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání,
- hlasovat o rozhodnutích týkajících se provozního fondu,
- mít přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Článek 10
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů musí být zřízeno ve členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky nebo významný počet členů a/nebo v němž dosahuje významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, zodpovídá za:
a) uznání organizace producentů;
b) schválení operačního plánu nadnárodní organizace producentů;
c) navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí.
Článek 11
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotyčné sdružení významný počet členských organizací a/nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a) uznání sdružení;
b) případné schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c) navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se sdružené organizace nacházejí, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí.
Článek 12
Spojení organizací producentů
1. Pokud se organizace producentů s dříve odlišnými operačními programy spojily, pokračují souběžně a odděleně v provádění těchto operačních programů až do 1. ledna roku následujícího po spojení.
Tyto organizace musejí požádat o sloučení operačních programů formou jejich změny v souladu s ustanoveními článku 14 nařízení (ES) č. 1433/2003.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, provádět oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 13
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen organizace producentů kterákoli fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. a) a d) a odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 zajistí:
a) dodržování pravidla že organizace producentů je založena z vlastního podnětu producentů;
b) aby stanovy sdružení organizací producentů obsahovaly pravidla umožňující sdruženým producentům demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí.
3. Fyzické i právnické osoby uvedené v odstavci 1 nemohou:
a) být brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b) mít přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Členské státy mohou omezit nebo zakázat přístup těchto subjektů k hlasování o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 14
Demokratická kontrola organizací producentů
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby se předešlo každému zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů.
2. Žádný člen organizace producentů nesmí mít více než 20 % hlasovacích práv.
Členský stát však může tento podíl zvýšit až na maximum 49 % v poměru k příspěvku dotyčného člena k hodnotě produkce organizace producentů uvedené na trh.
KAPITOLA III SESKUPENÍ PRODUCENTŮ
Článek 15
Předkládání plánů uznání
1. Nová seskupení producentů, která žádají o předběžné uznání podle článku 14 nařízení (ES) č. 2200/96, předloží plán uznání který přijme příslušný orgán členského státu, v němž má dotyčné seskupení producentů své sídlo.
2. Členské státy definují:
a) minimální kritéria, která musejí seskupení producentů splnit, aby mohla předložit plán uznání;
b) pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c) správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 16
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání musí obsahovat alespoň:
a) popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením všech podrobných údajů o členech, produkci, uvádění produktů na trh a infrastruktuře;
b) očekávanou dobu trvání plánů, která nesmí překročit pět let;
c) opatření, která je třeba provést k dosažení uznání.
Článek 17
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení návrhu plánu společně s veškerou podpůrnou dokumentací.
2. Příslušný vnitrostátní orgán ověří pomocí všech vhodných prostředků včetně inspekcí na místě:
a) přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b) ekonomickou provázanost a technickou kvalitu plánu, podloženost odhadů v plánu investic a naplánování jeho provádění.
3. Příslušný vnitrostátní orgán v případě potřeby:
a) přijme předložený plán a udělí předběžné uznání;
b) vyžádá si změny v plánu;
c) zamítne plán.
Plán může být v případě nutnosti přijat jen tehdy, pokud jsou do něj zapracovány změny požadované podle písmena b).
4. Příslušný vnitrostátní orgán oznámí své rozhodnutí seskupení producentů.
5. Členský stát zašle Komisi v měsíci následujícím po přijetí plánu uznání seskupení producentů podrobné údaje o dotyčném plánu, datum předběžného uznání a dobu trvání plánu.
Článek 18
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících dnem jeho přijetí příslušným vnitrostátním orgánem.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat o změny plánů během jejich provádění.
K těmto žádostem musí být přiloženy všechny nezbytné podpůrné doklady.
3. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změny, po zvážení předložených důvodů.
Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotyčná žádost za zamítnutou.
4. Nejpozději do čtvrtého měsíce následujícího po skončení roku plánu uznání zašle seskupení producentů příslušnému orgánu členského státu kopii účetní rozvahy za předchozí rok.
Článek 19
Plnění plánů uznání
1. Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 za podmínek stanovených v tomto nařízení.
2. Ode dne podání uvedené žádosti může dotyčné seskupení předložit návrh operačního programu za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1433/2003.
KAPITOLA IV KONTROLY A SANKCE
Článek 20
Kontroly
1. V souvislosti s kontrolami uvedenými v nařízení (ES) č. 2200/96 čl. 12 odst. 1 a čl. 14 odst. 5 provádějí členské státy návštěvy na místě u všech nových organizací producentů a seskupení producentů, a to před udělením uznání nebo předběžného uznání.
2. Členské státy každoročně kontrolují významný vzorek organizací producentů a seskupení producentů, aby monitorovaly dodržování kritérií pro uznání a předběžné uznání.
Tento vzorek musí odpovídat alespoň 30 % uznaných organizací producentů a předběžně uznaných seskupení producentů.
3. Všechny organizace i seskupení producentů musí být kontrolovány alespoň jednou za každých pět let.
4. Členské státy oznamují Komisi opatření přijatá v souladu s tímto článkem.
Článek 21
Sankce
1. Jestliže kontrola provedená příslušnými orgány členských států v souladu s čl. 20 odst. 2 ukáže, že podmínky vyžadované pro uznání organizace producentů nejsou splněny, dotyčný příslušný orgán přijme dočasné rozhodnutí ve lhůtě nepřekračující šest měsíců. Toto rozhodnutí se neprodleně oznámí příslušné organizaci producentů.
2. Uznaná organizace producentů, která jednala v dobré víře, si ponechá všechna práva vyplývající z jejího uznání, a to až do okamžiku odebrání jejího uznání, a v případě programů podpor uvedených v článcích 2 a 6a nařízení (ES) č. 2201/96 a rovněž v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 do konce běžného hospodářského roku.
V případě, že organizace producentů neplní své povinnosti úmyslně nebo vinou hrubé nedbalosti, však rozhodnutí odebrat uznání nabývá účinku dnem, od kterého nejsou plněny podmínky uznání.
3. Jestliže příslušný vnitrostátní orgán zjistí nedostatky v plnění plánu, které by mohly jeho plnění ohrozit, musí vyzvat seskupení producentů, aby přijalo opravné opatření.
4. Pokud provádění plánu nemá za výsledek uznání, neexistují-li pro to řádně opodstatněné důvody prokázané ke spokojenosti členského státu, členský stát vybere nazpět alespoň 50 % podpory vyplacené podle článku 14 nařízení (ES) č. 2200/96.
Vrácené částky a úroky se uhradí příslušné platební agentuře a odečtou se od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
KAPITOLA V ZRUŠENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Předpisy členských států
Členské státy oznámí Komisi opatření přijatá podle článků 3, 4, 6, 11, 14, 19 a 21 tohoto nařízení v souladu s článkem 26 nařízení (ES) č. 1433/2003.
Článek 23
Zrušení
Nařízení (ES) č. 412/97 a (ES) č. 478/97 se zrušují.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1433/2003
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na zkušenosti získané během posledních let je třeba změnit nařízení Komise (ES) č. 609/2001 ze dne 28. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o operační programy, provozní fondy a finanční podporu, a kterým se ruší nařízení (ES) č. 411/97 [3]. V zájmu srozumitelnosti a racionality je vhodné uvedené nařízení zrušit a nahradit.
(2) Článek 15 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že finanční podpora se má poskytovat organizacím producentů, které zřizují provozní fond, v souladu s určitými pravidly a v rámci určitých omezení.
Článek 16 uvedeného nařízení stanoví určitá prováděcí pravidla pro operační programy.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla k těmto ustanovením.
(3) Za účelem podpory přeskupování dodávek a usnadnění provádění určitých opatření v rámci operačních programů by organizace producentů měly mít možnost převést částečné nebo úplné provádění činností v rámci jejich operačního programu na uznané sdružení organizací producentů.
Aby však nedocházelo ke zneužití nebo dvojímu financování, je nezbytné přijmout zvláštní opatření.
(4) Pro usnadnění používání režimu musí být jasně definována produkce organizací producentů uváděná na trh, včetně specifikace způsobilosti produktu a fáze uvádění na trh, v níž se má vypočítávat hodnota produkce. Za účelem zajištění rovného zacházení se všemi produkty určenými ke zpracování, které jsou způsobilé pro režim podpor podle nařízení Rady (ES) č.
2201/96 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [5] a nařízením Rady (ES) č.
2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [6], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1933/2001 [7], je třeba podporu uvedenou v článku 2 nařízení (ES) č.
2202/96 připočítat k hodnotě produkce uváděné na trh. Za účelem důsledného provádění režimu se mezní hodnoty finanční podpory Společenství vypočítají na základě hodnoty produkce uváděné na trh během dvanáctiměsíčního období.
Pro zajištění pružnosti tohoto programu pro subjekty mohou členské státy stanovit omezené možnosti výpočtu tohoto dvanáctiměsíčního období. Měly by být rovněž umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uváděné na trh v případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů.
Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, organizacím producentů by nemělo být povoleno během trvání programu měnit referenční období.
(5) K zajištění správného používání podpor je nutno stanovit pravidla pro spravování provozních fondů a finančních příspěvků členů do těchto fondů.
Zejména je nutno výslovně uvést, že se finanční příspěvky členů organizace producentů řídí podle na trh uváděné produkce použité k výpočtu podpory.
Členské státy mohou dát organizacím producentů oprávnění používat svých vlastních fondů a stanovit různé výše příspěvků pod podmínkou, že všichni producenti do provozního fondu přispívají a mají z provozního fondu užitek.
(6) V zájmu řádného řízení je třeba stanovit postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, včetně lhůt, aby příslušné orgány mohly odpovídajícím způsobem vyhodnotit informace a opatření, a činnosti tak mohly být zahrnuty nebo vyňaty z programů.
Jelikož jsou programy prováděny na ročním základě, je třeba stanovit, aby provádění programů, které nejsou schváleny do určitého data, bylo o jeden rok odloženo.
(7) Je vhodné stanovit roční postup pro změny operačních programů, aby tyto změny mohly být upraveny s přihlédnutím k veškerým novým podmínkám, které nebylo možné předvídat při předkládání programů.
Kromě toho je nezbytné umožnit, aby bylo možno měnit opatření a částky provozních fondů během roku, v němž se program provádí.
Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které mají zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům za účelem plnění všeobecných cílů schválených programů.
(8) Z důvodů finanční a právní jistoty musí být vypracovány seznamy operací a výdajů, které mohou či nesmí být zahrnuty v rámci operačních programů.
Tyto seznamy by měly být vyčerpávající.
Za účelem transparentnosti a usnadnění provádění pravidel Společenství by se kritéria způsobilosti některých opatření měla podle potřeby řídit pokyny stanovenými v nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [8], ve znění nařízení (ES) č.
1105/2003 [9]. Určité operace a výdaje by měly být povoleny dočasně nebo s určitými omezeními.
(9) Aby se zabránilo bezdůvodnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, by měla být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda investici vlastní člen nebo organizace.
(10) V zájmu řádné správy podpory musí organizace producentů svým jménem nebo pod jménem svých členů učinit písemný závazek, že nebudou přijímat dvojí financování Společenství nebo vnitrostátní financování, pokud jde o opatření způsobilá pro financování Společenství podle tohoto nařízení.
(11) K zajištění účinného provádění operačních programů musejí organizace producentů dostat oznámení o rozhodnutích příslušných orgánů o operačních programech a schválené částce podpory nejpozději 15. prosince roku předcházejícího provádění programu.
(12) Aby se předcházelo obtížím v peněžním toku, organizace producentů by měly mít k dispozici systém záloh na platby provázený příslušnými jistotami.
Aby se zabránilo systematickému vymáhání záloh, musí se stanovit, že tyto platby nesmí překročit minimální výši finanční podpory.
Musí být možné složené jistoty postupně uvolňovat v závislosti na průběhu operačního programu, a to až do výše 80 % vyplacených záloh, přičemž zbývající částka je držena do vyplacení zbývající částky podpory.
Alternativní systém by měl být k dispozici pro náhradu již vzniklých výdajů, a to průběžně během roku.
(13) Pro zajištění správného uplatňování režimu musí být specifikovány informace, které mají být uvedeny v žádostech o podporu.
Aby byla učiněna opatření proti nepředvídatelným okolnostem v provádění operačních programů, žádosti o zálohy nebo platby mohou být převedeny do následujícího roku v případě operací, které z důvodů mimo kontrolu organizace producentů nemohly být provedeny ve stanovených lhůtách.
Všechny žádosti podléhají správní prověřovací kontrole.
V zájmu řádné finanční správy musí být stanoveny sankce za pozdní předložení žádostí o finanční podporu.
(14) Strop finanční podpory Společenství se vztahuje na všechny žádosti ve výši stanovené čl. 15 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96.
(15) Činnosti organizací producentů a jejich účinnost musí být sledovány.
Toho lze docílit pomocí pravidelných zpráv a hodnocení.
(16) Musí být stanoveny přísné kontrolní postupy spolu s odstrašujícími sankcemi v případě porušení pravidel vzhledem k vysokému stupni odpovědnosti a iniciativě přiznané organizacím producentů.
Tyto sankce se posuzují vzhledem k závažnosti porušení.
K zajištění spravedlivého zacházení by měly být stanoveny podmínky vztahující se na nezpůsobilé činnosti, které byly organizací producentů omylem zahrnuty do operačního programu a schváleny členským státem, přičemž v souladu s judikaturou Soudního dvora by členské státy v takovém případě neměly být povinny zadržet platby podpory nebo vymáhat vyplacené částky.
(17) Příslušným orgánům odpovídajícím za ověřování způsobilosti navržených opatření v operačních programech a jejich provádění musí být poskytnuta možnost zavést doplňující vnitrostátní opatření, aby se zajistilo správné používání tohoto režimu.
(18) Toto nařízení se musí použít na všechny operační programy, které se mají provádět od roku 2004.
Již schválené programy, jejichž používání pokračuje v roce 2004, musejí být změněny, pokud jejich provádění není ve fázi, že je změna nevhodná.
(19) K zajištění správného používání tohoto režimu musejí členské státy postoupit všechny podklady doplňkových a dodatečných opatření přijatých v rámci tohoto nařízení.
Pro statistické, rozpočtové a kontrolní účely musí být Komisi dány k dispozici příslušné záznamy činností organizací producentů a použití provozních fondů.
(20) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla použitelná na finanční podporu Společenství (dále jen "podpora") provozním fondům a operačním programům podle článků 15 a 16 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Organizace producentů mohou získat nárok na podporu podle podmínek stanovených v článcích 15 a 16 nařízení (ES) č. 2200/96 a v článcích stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se "organizacemi producentů" rozumí organizace uznané podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Pro účely tohoto nařízení se za organizaci producentů považuje uznané "sdružení organizací producentů", které jedná jménem svých členů za účelem plného nebo částečného řízení jejich provozních fondů a operačních programů v souladu s čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96.
KAPITOLA II HODNOTA PRODUKCE UVÁDĚNÉ NA TRH
Článek 3
Základ výpočtu
1. Pro účely tohoto nařízení se hodnota produkce uváděné na trh zakládá na produkci členů organizací producentů podle odstavců 2 až 6.
2. Produkce zahrnuje částku podpory stanovené článkem 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a článkem 1 nařízení (ES) č. 2202/96, kterou organizace producentů obdržely za stejné referenční období uvedené v článku 4.
3. Produkce zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují.
Členské státy přijmou opatření k zamezení dvojího výpočtu.
4. Produkce zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu k bezplatnému rozdělení ve smyslu čl. 30 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2200/96 hodnocenou podle průměrné ceny těchto produktů uvedených na trh organizací producentů.
5. Produkce se odepisuje podle čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 prvního a druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96.
Nepoužijí se však podmínky stanovené v první odrážce uvedeného bodu a v případech mezních množství produktu uváděného na trh nebo prodávaného zpracovatelskému průmyslu v čerstvém stavu samotnými producenty ani v druhé odrážce uvedeného bodu.
6. Produkce se fakturuje ve fázi odeslání "z organizace producentů":
a) případně jako "balený nebo upravený, avšak nezpracovaný produkt";
b) bez DPH;
c) bez nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi ústředními sběrnými a balícími místy organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná.
Členské státy stanoví snížení, které se má použít na fakturované hodnoty za produkty fakturované v různých fázích zpracování, nebo přepravy.
Článek 4
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 15 odst. 5 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2200/96 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které mají stanovit členské státy.
2. Referenčním obdobím je:
a) období 12 měsíců, začínající nejdříve 1. ledna dva roky před rokem, v němž se provádí operační program, a končící nejpozději 1. července téhož roku, nebo
b) průměrná hodnota ze tří po sobě následujících období dvanácti měsíců začínajících nejdříve 1. ledna čtyři roky před rokem, v němž se provádí operační program, a končících nejpozději 1. července téhož roku.
3. Členské státy mohou použít různá referenční období pro různé organizace producentů, aby se vzala v úvahu různá produkční, prodejní a účetní období u různých produktů nebo skupin produktů.
Referenční období se nesmí během operačního programu měnit, leda v náležitě odůvodněných případech.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu z důvodů, které jsou ke spokojenosti členského státu náležitě oprávněné, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh stanovená v odstavci 1 menší než 65 % hodnoty dotyčného produktu v předchozím referenčním období.
Důvody uvedené v prvním pododstavci musejí být náležitě oprávněné.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají pro použití odstavce 2 dostatečné množství historických údajů o produkci uváděné na trh, považuje se za hodnotu produkce uváděné na trh hodnota tržní produkce poskytnutá organizací producentů za účelem jejího uznání.
6. Členské státy podniknou opatření nutná pro shromáždění informací o hodnotě na trh uváděné produkce organizací producentů, které operační programy nepředložily.
KAPITOLA III PROVOZNÍ FONDY
Článek 5
Řízení
1. Provozní fondy zřízené organizacemi producentů podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 se používají pouze pro finanční transakce spojené s:
a) prováděním operačního programu;
b) správou provozního fondu;
c) vyrovnávací platbou Společenství za stažení z trhu podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
3. Výdaje týkající se provozního fondu mohou být plněny dceřinným podnikem organizace producentů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 1432/2003 [10].
Článek 6
Financování provozních fondů
1. Finanční příspěvky členů provozního fondu uvedené v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 se určí na základě objemu anebo hodnoty produkce uváděné na trh.
2. Členské státy mohou organizaci producentů oprávnit:
a) používat všechny své vlastní fondy nebo část svých vlastních fondů, vytvořených prodejem ovoce a zeleniny jejích členů, které spadají do kategorie, pro kterou bylo uděleno uznání, s výjimkou fondů získaných z jiné veřejné podpory;
b) vybírat příspěvky v různé výši od producentů, kteří jsou členy.
V případě použití prvního pododstavce musí být dodrženy tyto podmínky:
a) všichni producenti přispívají do provozního fondu;
b) všichni producenti mají možnost provozní fond využívat;
c) všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání fondu organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozních fondů.
Článek 7
Sdělení odhadnuté částky
Organizace producentů sdělí členským státům nejpozději do 15. září odhadnuté částky provozních fondů na následující rok, spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení změn.
Výpočet odhadnuté částky provozních fondů se zakládá na operačních programech, předpokládaných výdajích v rámci stažení a hodnotě produkce uváděné na trh.
KAPITOLA IV OPERAČNÍ PROGRAMY
Článek 8
Obsah operačních programů
1. Operační programy zahrnují následující:
a) popis výchozího stavu, zejména pokud jde o produkci, uvádění na trh a vybavení;
b) cíle programu s ohledem na vyhlídky produkce a odbytu;
c) podrobný popis opatření, který obsahuje zvlášť pro každý rok provádění programu potřebné akce a prostředky k dosažení těchto cílů;
d) dobu trvání programu;
e) finanční hlediska, jmenovitě:
i) metodiku výpočtu a výši finančních příspěvků;
ii) postup financování provozního fondu;
iii) informace nutné k odůvodnění rozdílů ve výši příspěvků;
iv) rozpočet a časový rozvrh pro podnikání operací pro každý rok provádění programu;
2. Operační programy mohou obsahovat body, které nejsou stanoveny v odstavci 1, zejména body uvedené v příloze I.
3. Operační programy nesmějí obsahovat operace nebo výdaje uvedené v seznamu uvedeném v příloze II, ani žádné jiné operace zahrnuté pod opatření přijímaná členskými státy podle článku 25.
Článek 9
Doklady, které je třeba předložit
Operační programy musejí být provázeny:
a) dokladem o zřízení provozního fondu;
b) písemným závazkem organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 2200/96 a toto nařízení;
c) písemným závazkem organizace producentů a jejích členů, že nepřijali přímo ani nepřímo dvojí financování Společenství nebo vnitrostátní financování s ohledem na opatření a/nebo operace, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 10
Částečné operační programy
1. V případě použití čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 mohou členské státy dát uznaným sdružením organizací producentů oprávnění předložit svůj vlastní částečný operační program, který se skládá z akcí identifikovaných v operačních programech členských organizací producentů, avšak neprovedených.
2. Na částečné operační programy se použijí stejná pravidla jako na ostatní operační programy a posuzují se společně s operačními programy členských organizací producentů.
3. Členské státy zajistí, aby:
a) akce byly plně financovány z příspěvků členských organizací producentů vyplácených z provozních fondů těchto organizací;
b) akce a příslušná finanční účast byly uvedeny v operačním programu každé účastnící se organizace producentů;
c) nebylo nebezpečí dvojího financování.
Článek 11
Lhůta pro podání
Organizace producentů podávají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět.
Členské státy však mohou tuto lhůtu prodloužit.
Článek 12
Ověřování
Příslušné vnitrostátní orgány ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a) správnost informací poskytnutých podle čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a e);
b) soulad cílů programů s čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96;
c) způsobilost operací a navrhovaných výdajů s ohledem na čl. 8 odst. 2 a 3;
d) hospodářskou důslednost a technickou kvalitu programů, správnost odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jeho provedení.
Článek 13
Rozhodování
1. Příslušný vnitrostátní orgán podle případu:
a) schvaluje částky fondů a programy, které vyhovují požadavkům článků 15 a 16 nařízení (ES) č. 2200/96 a požadavkům této kapitoly;
b) schvaluje programy, pokud organizace producentů souhlasí s určitými změnami; nebo
c) zamítá programy.
2. Příslušný vnitrostátní orgán přijímá rozhodnutí o programech a fondech nejpozději do 15. prosince roku, v němž se podávají.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů nejpozději do 15. prosince.
Článek 14
Změny operačních programů na následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů, které se mají použít od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou tuto lhůtu prodloužit.
2. K žádostem o změny se přikládají podpůrné doklady, v nichž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Po zvážení dodaných dokladů a v souladu s článkem 12 přijímá příslušný orgán nejpozději do 15. prosince rozhodnutí o žádostech o změny operačních programů.
Pokud v této lhůtě není přijato rozhodnutí, považuje se žádost za zamítnutou.
Článek 15
Změny operačních programů během roku
1. Během roku mohou členské státy schvalovat změny operačních programů za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný vnitrostátní orgán může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a) provedly jen část svých operačních programů;
b) změnily obsah operačního programu, včetně prodloužení jeho trvání až do celkové doby pěti let;
c) změnily částku provozního fondu až do nanejvýš 20 % původně schválené částky, pokud zůstanou všeobecné cíle operačního programu zachovány.
3. Členské státy určují podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušného vnitrostátního orgánu.
Avšak každé zvýšení částky provozního fondu schválené pro stažení podpor podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 podléhá ve všech případech předchozímu schválení příslušného orgánu.
Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že jsou organizací producentů bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
Článek 16
Rozvrh operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích, která trvají od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se odkládá o jeden rok.
KAPITOLA V PODPORA
Článek 17
Schválená částka podpory
Po schválení programů stanoví členské státy podle čl. 16 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96 schválenou částku podpory.
Členské státy uvědomí organizace producentů o schválené částce podpory nejpozději do 15. prosince.
Článek 18
Žádosti
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu žádost o podporu nebo o zůstatek podpory na každý operační program, na který je podpora žádána, nejpozději do 31. ledna roku následujícího po roce, na který je podpora žádána.
2. K žádosti se připojují podpůrné doklady, které ukazují:
a) hodnotu produkce uváděné na trh;
b) finanční příspěvky vybrané od členů a zaplacené do provozního fondu;
c) výdaje vzniklé v rámci operačního programu;
d) podíl provozního fondu spotřebovaný na podpory za stažení z trhu;
e) výši vyrovnávacích a/nebo doplňkových plateb členům;
f) dodržování mezí stanovených v čl. 15 odst. 3 třetím pododstavci a v čl. 23 odst. 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 2200/96.
3. Žádosti se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud jsou prokázány tyto okolnosti:
a) dotyčné operace nemohly být provedeny nejpozději do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotyčná organizace producentů nemohla ovlivnit;
b) tyto operace mohou být provedeny nejpozději do 30. dubna následujícího roku;
c) ekvivalentní příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 20 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se nejpozději do 30. dubna roku následujícího po roce, na který bylo dotyčné vydání plánováno, poskytne důkaz o provedení plánovaného vydání uvedeného v písmenu b) prvního pododstavce, a na základě skutečně prokázaného nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny kontroly stanovené v článku 23 a je dodržena lhůta pro platbu stanovená v článku 19.
Článek 19
Vyplácení podpory
Členské státy vyplácejí požadovanou podporu nejpozději 30. června roku následujícího po roce provádění programu.
Členské státy však mohou toto datum odložit do 15. října.
Článek 20
Zálohy
1. Organizace producentů mohou žádat, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výlohám vznikajícím v rámci operačního programu během tříměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost podána.
2. Žádosti o vyplacení záloh se podávají v lednu, dubnu, červenci a říjnu.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 90 % původně schválené částky podpory pro daný operační program.
3. Podle nařízení Komise č. 2220/85 [11] se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy.
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, že jsou finanční příspěvky do provozních fondů vybírány podle čl. 5 odst. 2 a článku 6 a že jsou dříve vyplacené zálohy skutečně spotřebovány.
4. Žádosti o uvolnění jistoty mohou být podávány během roku a musejí být provázeny příslušnými podpůrnými doklady.
Jistota se uvolňuje do výše 80 % vyplacených záloh.
5. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (ES) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 9 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení hlavního požadavku nebo závažném porušení závazků stanovených v čl. 9 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce, které je možné stanovit podle článku 24.
Při nedodržení jiných požadavků jistota propadne úměrně k závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
Článek 21
Dílčí platby
1. Organizace producentů mohou žádat o proplacení části podpory odpovídající výdajům vyplývajícím z operačního programu během předchozích tří měsíců.
Žádosti se podávají v dubnu, červenci a říjnu.
Musejí být provázeny vhodnými podpůrnými doklady.
Celková částka plateb na základě žádostí o části podpory nesmí přesáhnout 90 % původně schválené částky podpory na operační program nebo na skutečné výdaje, podle toho, která částka je menší.
2. Organizace producentů mohou žádat o proplacení části podpory za stažení z trhu.
Žádosti mohou být podávány společně s žádostmi uvedenými v odstavci 1. Vztahují se na ně omezení stanovená v čl. 15 odst. 3 třetím pododstavci a v čl. 23 odst. 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 2200/96.
KAPITOLA VI OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Zprávy podávané organizací producentů
1. Organizace producentů podávají spolu s žádostmi o podporu výroční zprávy o provádění operačních programů a úkonů spojených se stažením z trhu způsobilých pro poskytnutí podpory z provozního fondu.
Tyto zprávy se týkají:
a) realizace operačních programů a stažení z trhu prováděných během předchozího roku;
b) hlavních změn operačních programů;
c) rozdílů mezi odhadnutou podporou a žádanou podporou.
2. Za poslední rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu uvedenou v odstavci 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy obsahují vyhodnocení operačních programů, která mohou být připravena za pomoci specializované poradenské agentury.
Ukáží, do jaké míry bylo dosaženo sledovaných cílů v programech. Vysvětlí změny operací nebo metod, o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
Článek 23
Kontroly
1. Členské státy vykonávají neoznámené nebo jen s krátkým předstihem oznámené kontroly na místě, aby se zajistilo dodržování podmínek pro poskytnutí podpory.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a) provádění opatření obsažených v operačních programech, přičemž zvláštní pozornost se věnuje opatřením týkajícím se investic;
b) skutečných nákladů a výdajů ve srovnání s ohlášenou podporou.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musejí každý rok vztahovat k podstatnému vzorku žádostí.
Vzorek musí představovat nejméně 20 % organizací producentů a 30 % celkové podpory.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v oblasti nebo v části oblasti nebo u konkrétní organizace producentů, provedou příslušné orgány během dotyčného roku doplňkové kontroly a zvýší procento odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
3. Příslušné orgány určí na základě analýzy rizika a reprezentativnosti podpory, které organizace producentů se musejí kontrolovat.
Při analýze rizika je třeba přihlédnout k:
a) výši podpory;
b) trendu ročních programů ve vztahu k předchozímu roku;
c) zjištěním kontrol v předchozích letech;
d) ostatním parametrům, které určí členské státy, zejména zda organizace producentů uplatňují kvalitativní hlediska uznaná členskými státy nebo nezávislými orgány udělujícími osvědčení.
4. U každé organizace producentů se musí před výplatou podpory nebo zůstatku podpory na závěrečný rok jejího operačního programu provést nejméně jedna kontrola.
Článek 24
Zpětné vymáhání a sankce
1. Neoprávněně vyplacená podpora nebo neoprávněná žádost o podporu podle odstavce 3 se vymáhá zpět nebo zadrží a dotyčnému příjemci/žadateli se uloží sankce, pokud:
a) je reálná hodnota produkce uváděné na trh menší než částka použitá k výpočtu podpory;
b) je provozní fond udržován způsobem, který není v souladu s čl. 15 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 2200/96 nebo se používá k jiným účelům než k účelům uvedeným v čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení; nebo
c) se operační program provádí způsobem, který není v souladu s podmínkami pro jeho schválení dotyčným členským státem, aniž je dotčen článek 14 a 15 tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčen čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [12], může členský stát – v případě opatření, které je následně shledáno nezpůsobilým a které je provedeno v souladu s operačním programem schváleným členským státem – vyplatit příslušnou náležitou podporu nebo nepřistoupit ke zpětnému vymáhání již vyplacené podpory, pokud by tímto způsobem postupoval u srovnatelných případů financovaných z vnitrostátního rozpočtu a pokud organizace producentů nejednala z nedbalosti.
3. Při použití odstavce 1 musí příjemce podpory/žadatel:
a) pokud je podpora již vyplacena:
i) v případě zřejmého omylu uhradit neoprávněně vyplacenou podporu včetně úroků,
ii) v případě podvodu uhradit dvojnásobek neoprávněně vyplacené podpory včetně úroků,
iii) ve všech ostatních případech uhradit neoprávněně vyplacenou podporu zvýšenou o 50 % a o úroky;
b) pokud jsou podány žádosti o podporu, avšak podpora ještě není vyplacena:
i) v případě podvodu zaplatit neoprávněně požadovanou podporu,
ii) ve všech ostatních případech, kromě případů zřejmého omylu, zaplatit 50 % neoprávněně požadované podpory.
4. Úrok uvedený v odst. 3 písm. a) se vypočítá:
a) na základě doby, která uplynula mezi platbou a úhradou příjemcem;
b) podle sazby používané Evropskou centrální bankou pro své hlavní operace refinancování zveřejněné v sérii "C"Úředního věstníku Evropské unie a platné v den, kdy byla neoprávněná platba provedena, zvýšené o tři procentní body.
5. Podpora vymáhaná podle odstavce 3 se splácí odpovědné platební agentuře, která ji odečte od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
6. V případě nepravdivého prohlášení provedeného úmyslně či z hrubé nedbalosti je dotyčná organizace producentů vyloučena z poskytování podpory na rok následující po roce, v němž bylo nepravdivé prohlášení zjištěno.
Článek 25
Předpisy členských států
Členské státy mohou přijmout doplňkové předpisy k nařízení (ES) č. 2200/96 a k tomuto nařízení týkající se operací nebo výdajů způsobilých pro podporu.
Článek 26
Hlášení podávaná členskými státy
1. V souladu s přílohou III hlásí členské státy do 1. června každého roku finanční a kvalitativní údaje o organizacích producentů, provozních fondech a operačních programech, jakož i o kontrolách a sankcích.
2. Členské státy sdělí Komisi všechna jimi v rámci tohoto nařízení stanovená opatření a podmínky, a to zejména:
a) metodiku, postup a informace uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. e) bodu i), ii) a iii);
b) odhady provozních fondů uvedené v článku 7;
c) podrobné údaje o žádostech o podporu;
d) podmínky stanovené pro povolování provádění změn operačních programů během roku podle článku 15;
e) případně podmínky stanovené pro používání čl. 24 odst. 2;
f) opatření přijatá podle článku 25.
KAPITOLA VII ZRUŠUJÍCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 609/2001.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 28
Přechodná ustanovení
Operační programy, které byly členskými státy schváleny před vstupem v platnost tohoto nařízení a jejichž provádění pokračuje v roce 2004, se musejí uvést do souladu s tímto nařízením.
Organizace producentů musejí o nutné změny zažádat nejpozději do 15. září 2003.
Členské státy mohou stanovit opatření pro zachování programů schválených před vstupem v platnost tohoto nařízení.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č.
1435/2003
ze dne 22. července 2003
o statutu Evropské družstevní společnosti (SCE)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský parlament přijal dne 13. dubna 1983 usnesení o družstvech v Evropském společenství [4], dne 9. července 1987 usnesení o příspěvku družstev k regionálnímu rozvoji [5], dne 26. května 1989 usnesení o úloze žen v družstvech a místních iniciativách pro zaměstnanost [6], dne 11. února 1994 usnesení o příspěvku družstev k regionálnímu rozvoji [7] a dne 18. září 1998 usnesení o úloze družstev při zvyšování zaměstnanosti žen [8].
(2) Dokončení vnitřního trhu a s tím spojené zlepšení hospodářské a sociální situace v celém Společenství znamená nejen odstraňování překážek odchodu, ale také přizpůsobení výrobních struktur rozměrům Společenství.
Pro tento účel je podstatné, aby si společnosti všech typů, jejichž činnost není omezena na pouhé uspokojování místních potřeb, mohly plánovat a reorganizovat své činnosti na úrovni Společenství.
(3) Právní rámec pro podnikání ve Společenství vychází stále převážně z vnitrostátních právních předpisů, a proto neodpovídá hospodářskému rámci, ve kterém by se měl rozvíjet, aby mohlo být dosaženo cílů stanovených článkem 18 Smlouvy.
Tato situace představuje značnou překážku pro vytváření seskupení společností z různých členských států.
(4) Rada přijala nařízení (ES) č. 2157/2001 [9] o statutu evropské společnosti (SE) v souladu s obecnými zásadami platnými pro akciové společnosti.
Tento nástroj však neodpovídá zvláštnostem družstev.
(5) Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) ve smyslu nařízení (EHS) č. 2137/85 [10] sice umožňuje podnikům provádět společně určité činnosti při zachování jejich samostatnosti, nicméně nesplňuje zvláštní požadavky družstevní činnosti.
(6) Pro zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže a v zájmu svého hospodářského rozvoje by mělo Společenství poskytnout družstvům, jako organizační formě obecně uznávané ve všech členských státech, vhodné právní nástroje, které by jim usnadnily rozvoj přeshraničních činností.
Organizace spojených národů vyzvala vlády všech zemí, aby pro družstva vytvořily výhodné prostředí, v němž by se mohla účastnit hospodářského života na rovném základě s jinými formami společností [11].
(7) Družstva jsou především seskupení fyzických nebo právnických osob se zvláštními zásadami činnosti, které se odlišují od zásad činnosti jiných hospodářských subjektů.
Mezi tyto zásady patří demokratická struktura a kontrola a spravedlivé rozdělování čistého zisku za účetní období.
(8) Mezi tyto zvláštní zásady patří zejména přednostní postavení jednotlivce, jež se odráží ve zvláštních předpisech pro členství, vystoupení a vyloučení z družstva, kde platí pravidlo "jeden člověk – jeden hlas", přičemž hlasovací právo je vázáno na jednotlivce a vyplývá z něj, že členové nemohou vykonávat žádná práva nad jměním družstva.
(9) Základní kapitál družstva je tvořen členskými vklady a jejich členy mohou být buď fyzické, nebo právnické osoby.
Tito členové mohou sestávat zcela nebo zčásti ze zákazníků, zaměstnanců nebo dodavatelů.
Skládá-li se družstvo z členů, kteří jsou sami družstvy, nazývá se družstvem "sekundárním" či družstvem "druhého stupně".
Za určitých okolností může být mezi členy družstva určitý počet členů-investorů, kteří nevyužívají jeho služeb, nebo třetích osob, jež mají prospěch z činnosti družstva nebo provádějí práce jeho jménem.
(10) Hlavním účelem evropské družstevní společnosti (dále jen "SCE") by mělo být uspokojování potřeb jejích členů nebo rozvoj jejich hospodářských nebo sociálních činností v souladu s těmito zásadami:
- svou činnost by měla SCE vykonávat pro vzájemný prospěch jejích členů tak, aby každý člen měl užitek z její činnosti přiměřený k míře své účasti,
- členové SCE by měli být také zákazníky, zaměstnanci nebo dodavateli, nebo by měli být jinak zapojeni do její činnosti,
- členové by měli vykonávat kontrolu rovným dílem, i když může být povoleno také vážené hlasování, odrážející přispění každého člena do SCE,
- měla by být omezena výše úroku z úvěru a členských vkladů SCE,
- zisky by se měly rozdělovat v poměru k obchodům s SCE nebo využít na krytí potřeb jejích členů,
- neměly by existovat žádné umělé překážky členství,
- při zrušení SCE by čistý obchodní majetek a rezervy měly být převedeny v souladu se zásadou neziskového převodu, to jest na jiný družstevní subjekt, který sleduje podobné cíle nebo cíle obecného zájmu.
(11) Přeshraniční spolupráci mezi družstvy ve Společenství v současnosti brání právní a správní překážky, které by měly být na trhu bez hranic odstraněny.
(12) Zavedení evropské právní formy pro družstva, založené na společných zásadách, avšak zároveň zohledňující jejich zvláštnosti, by mělo družstvům umožnit rozvinout činnost za hranicemi svých států, na celém území Společenství nebo jeho části.
(13) Základním cílem tohoto nařízení je umožnit zřizování SCE fyzickými osobami s bydlištěm v různých členských státech nebo právnickými osobami zřízenými podle práva různých členských států.
Nařízení také umožní založení SCE fúzí dvou stávajících družstev nebo přeměnou vnitrostátního družstva na novou právní formu bez nutnosti jeho předchozího zrušení, pokud má toto družstvo sídlo a správní ústředí v jednom členském státě a provozovnu nebo dceřinou společnost v jiném členském státě.
(14) Vzhledem ke zvláštní povaze SCE jako subjektu práva Společenství nejsou pojetím "skutečného sídla" SCE podle tohoto nařízení dotčeny právní předpisy členských států, ani se tím nepředjímá vymezení tohoto pojmu, které bude zvoleno pro jiné akty Společenství v oblasti práva obchodních společností.
(15) Odkazy tohoto nařízení na pojem základní kapitál by se měly týkat výhradně základního kapitálu upsaného.
Neměly by se týkat nerozděleného společného, respektive kmenového jmění SCE.
(16) Toto nařízení se nevztahuje na jiné právní oblasti, jako jsou daně, hospodářská soutěž, duševní vlastnictví nebo úpadek.
V těchto a dalších oblastech, které nařízení neupravuje, se proto použije právo členských států a práva Společenství.
(17) Pravidla zapojení zaměstnanců do Evropské družstevní společnosti jsou stanovena směrnicí 2003/72/ES [12], tvoří nedílný doplněk tohoto nařízení a musí být uplatňována současně s ním.
(18) Práce na sbližování vnitrostátních předpisů práva obchodních společností již značně pokročila, a proto v oblastech, kde fungování družstva nevyžaduje žádná jednotná pravidla Společenství, může být obdobně odkázáno na některé právní předpisy, které vydal členský stát, ve kterém má SCE sídlo, pro účely provádění směrnic o obchodních společnostech, pokud jsou tyto předpisy významné pro právní úpravu SCE, zejména
- první směrnici Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření za účelem dosažení jejich rovnocennosti ve Společenství, která jsou vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, na ochranu zájmů společníků a třetích osob [13],
- čtvrtou směrnici Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [14],
- sedmou směrnici Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [15],
- osmou směrnici Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 o schvalování osob pověřených prováděním auditů účetních dokumentů [16],
- jedenáctou směrnici Rady 89/666/EHS ze dne 21. prosince 1989 o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu [17].
(19) Činnosti v oblasti finančních služeb, zejména pokud jde o úvěrové instituce a pojišťovny, byly upraveny právními předpisy vyžadovanými těmito směrnicemi:
- směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí [18],
- směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého jiného než životního pojištění (třetí směrnice o neživotním pojištění) [19].
(20) Použití tohoto statutu by mělo být volitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Forma SCE
1. Na území Společenství lze založit družstvo ve formě Evropské družstevní společnosti (SCE) za podmínek a způsobem stanoveným v tomto nařízení.
2. Upsaný základní kapitál SCE je rozvržen na vklady.
Počet členů a základní kapitál SCE je proměnný.
Není-li stanovami SCE při jejím založení určeno jinak, ručí členové jen do výše svého upsaného vkladu.
Ručí-li členové SCE omezeně, přidá se ke jménu SCE dodatek "s ručením omezeným".
3. Základním účelem SCE je uspokojování potřeb jejích členů nebo rozvoj jejich hospodářských a sociálních činností, zejména uzavíráním smluv se členy na dodávky zboží či poskytování služeb nebo na provedení prací takového druhu, který SCE provádí nebo obstarává.
Účelem SCE může být rovněž uspokojování potřeb jejích členů výše uvedeným způsobem prostřednictvím podpory jejich účasti na hospodářských činnostech v jedné nebo více SCE nebo vnitrostátních družstvech.
SCE může svou činnost vykonávat prostřednictvím dceřiné společnosti.
4. Pokud stanovy neurčují jinak, nesmí SCE poskytovat užitek ze své činnosti nečlenům ani jim nesmí umožnit účast na svých činnostech.
5. SCE je právnickou osobou.
6. Zapojení zaměstnanců v SCE se řídí směrnicí 2003/72/ES.
Článek 2
Založení
1. SCE může být založena
- alespoň pěti fyzickými osobami s bydlištěm alespoň ve dvou členských státech,
- alespoň pěti fyzickými osobami a společnostmi ve smyslu čl. 48 odst. 2 Smlouvy a jinými veřejnoprávními nebo soukromoprávními právnickými osobami založenými podle práva členského státu, které mají bydliště v nejméně dvou různých členských státech nebo se řídí právem alespoň dvou různých členských států,
- společnostmi ve smyslu čl. 48 odst. 2 Smlouvy a jinými veřejnoprávními nebo soukromoprávními právnickými osobami založenými podle práva členského státu, které se řídí právem alespoň dvou různých členských států,
- fúzí družstev založených podle práva členského státu, která mají sídlo i správní ústředí ve Společenství, řídí-li se alespoň dvě tato družstva právem různých členských států,
- přeměnou družstva založeného podle práva členského státu, které má sídlo i správní ústředí ve Společenství, pokud má po dobu alespoň dvou let provozovnu nebo dceřinou společnost řídící se právem jiného členského státu.
2. Členský stát může stanovit, že se na založení SCE může podílet i právnická osoba, jež nemá správní ústředí ve Společenství, pokud byla založena podle práva členského státu, má sídlo v tomto členském státě a má skutečnou a trvalou vazbu na hospodářství některého členského státu.
Článek 3
Minimální základní kapitál
1. Základní kapitál SCE se vyjadřuje v národní měně.
SCE se sídlem vně eurozóny může svůj kapitál vyjádřit také v eurech.
2. Upsaný základní kapitál musí činit alespoň 30000 EUR.
3. Právní předpisy členského státu vyžadující vyšší upsaný základní kapitál u právnických osob vykonávajících určité druhy činností se použijí také na SCE se sídlem v tomto členském státě.
4. Stanovy SCE určí částku, pod kterou nesmí upsaný základní kapitál poklesnout v důsledku vyplacení podílu člena, který přestává být členem SCE.
Tato částka nesmí být nižší než částka uvedená v odstavci 2.
Nároky členů, kteří přestávají být členy SCE, na vyplacení podílu ve lhůtách podle článku 16 se pozastavují po dobu, kdy by vyplacení podílu mělo za následek pokles upsaného základního kapitálu pod stanovenou minimální částku.
5. Základní kapitál lze zvýšit následnými úpisy členů nebo přijetím nových členů a s výhradou odstavce 4 lze základní kapitál snížit úplným nebo částečným vyplacením podílů.
Změny základního kapitálu nevyžadují změnu stanov ani zveřejnění.
Článek 4
Základní kapitál SCE
1. Upsaný základní kapitál SCE se skládá z členských vkladů, vyjádřených v národní měně.
SCE se sídlem vně eurozóny může členské vklady vyjádřit také v eurech.
Může být zavedeno více druhů podílů.
Stanovy mohou stanovit, že různé druhy podílů jsou spojeny s různými nároky při rozdělování zisku.
Podíly, které jsou spojené se stejnými nároky, patří do jednoho druhu.
2. Kapitál se může skládat pouze z majetku, jehož hospodářská hodnota je zjistitelná.
Členský vklad nemůže spočívat v závazcích na provedení práce nebo poskytnutí služeb.
3. Podíly znějí na jméno.
Jmenovitá hodnota podílů v rámci jednoho druhu podílů musí být shodná.
Je určena ve stanovách.
Členský podíl nelze vydat v nižší částce, než je jeho jmenovitá hodnota.
4. Peněžité vklady musí být v den upsání splaceny alespoň z 25 % jmenovité hodnoty.
Zůstatek musí být splacen do pěti let, neurčí-li stanovy kratší dobu.
5. Nepeněžité vklady musí být plně splaceny v den upsání.
6. Pokud jde o jmenování znalců a ocenění nepeněžitých vkladů, použije se na SCE obdobně právo upravující akciové společnosti v členském státě, ve kterém má SCE sídlo.
7. Stanovy určí minimální počet podílů, které musí být upsány pro nabytí členství v SCE.
Určí-li stanovy, že většinu na valné hromadě musí tvořit členové, kteří jsou fyzickými osobami, a stanoví-li pro členy, kteří se chtějí účastnit na činnosti SCE, požadavek úpisu, nesmějí podmínit členství úpisem více než jednoho podílu.
8. V usnesení výroční valné hromady o účetní závěrce za účetní období se zaznamená výše základního kapitálu na konci účetního období a jeho změna oproti období předcházejícímu.
Na návrh správního nebo řídícího orgánu může valná hromada, v souladu s požadavky usnášeníschopnosti a většiny potřebné pro změnu stanov, rozhodnout o zvýšení upsaného základního kapitálu prostřednictvím částečné nebo úplné kapitalizace rezerv použitelných k rozdělení.
Nové podíly se členům rozdělí v poměru k jejich vkladům na dosavadním základním kapitálu.
9. Jmenovitou hodnotu vydaných podílů lze zvýšit jejich sloučením.
Vyžadují-li stanovy pro takové zvýšení výzvu k dodatečnému splácení vkladů, rozhodne o tom valná hromada za předpokladu, že jsou splněny požadavky usnášeníschopnosti a většiny potřebné pro změnu stanov.
10. Jmenovitou hodnotu podílů lze snížit rozdělením vydaných podílů.
11. V souladu se stanovami a se souhlasem buď valné hromady, nebo řídícího či správního orgánu lze členovi nebo osobě nabývající členství postoupit nebo prodat podíl.
12. SCE nesmí upisovat vlastní podíly, nakupovat je ani je přijímat jako záruku, ať již přímo či prostřednictvím osoby jednající vlastním jménem, avšak na účet SCE.
Podíly v SCE však lze přijmout jako záruku při běžných obchodech úvěrových institucí SCE.
Článek 5
Stanovy
1. Pro účely toho nařízení se "stanovami SCE" rozumí zakladatelská smlouva nebo listina a stanovy, pokud jsou obsaženy v samostatném dokumentu.
2. Zakládající členové vypracují stanovy SCE v souladu s předpisy pro zakládání družstev platnými v členském státě, kde má SCE sídlo.
Stanovy mají písemnou podobu a musí být zakládajícími členy podepsány.
3. Právo upravující předběžný dohled nad zakládáním akciových společností v členském státě, ve kterém má SCE sídlo, se obdobně použije i na kontrolu zakládání SCE.
4. Stanovy SCE obsahují alespoň
- firmu SCE, před nebo za níž je dodatek "SCE", a případně též dodatek "s ručením omezeným",
- předmět činnosti,
- jména fyzických osob a názvy právnických osob, které jsou zakládajícími členy SCE, u právnických osob s uvedením jejich předmětu činnosti a sídla,
- adresu sídla SCE,
- podmínky a postupy pro přijetí, vyloučení a vystoupení člena,
- práva a povinnosti členů a jednotlivé kategorie členů, pokud existují, a práva a povinnosti členů v každé kategorii,
- jmenovitou hodnotu upsaných podílů, částku upsaného základního kapitálu a údaj, že základní kapitál je proměnný,
- zvláštní pravidla pro případné přidělení části nerozděleného zisku do rezervních fondů,
- pravomoci a příslušnost členů jednotlivých orgánů SCE,
- pravidla jmenování a odvolávání členů těchto orgánů,
- pravidla usnášeníschopnosti a většiny při hlasování,
- doba trvání společnosti, je-li založena na dobu určitou.
Článek 6
Sídlo
Sídlo SCE se musí nacházet ve Společenství, ve stejném členském státě jako její správní ústředí.
Členský stát může kromě toho uložit SCE zapsané do rejstříku na jeho území povinnost mít sídlo a správní ústředí na stejném místě.
Článek 7
Přemístění sídla
1. Sídlo SCE lze přemístit do jiného členského státu v souladu s odstavci 2 až 16.
Toto přemístění nevede ke zrušení SCE ani k vytvoření nové právnické osoby.
2. Řídící nebo správní orgán vypracuje návrh na přemístění a zveřejní jej v souladu s článkem 12, aniž jsou dotčeny případné další formy zveřejnění stanovené členským státem, ve kterém se nachází sídlo.
Návrh uvádí stávající firmu, sídlo a identifikační číslo SCE a rovněž obsahuje
a) zamýšlené nové sídlo SCE;
b) navrhované stanovy, včetně případně nové firmy SCE;
c) zamýšlený časový plán přemístění;
d) veškeré dopady přemístění na zapojení zaměstnanců v SCE;
e) veškerá práva na ochranu členů, věřitelů a držitelů jiných práv.
3. Řídící nebo správní orgán vypracuje zprávu, která vysvětluje a odůvodňuje právní a hospodářská hlediska přemístění sídla a účinky na zaměstnanost a uvádí důsledky přemístění pro členy, věřitele, zaměstnance a držitele jiných práv.
4. Členové a věřitelé SCE, držitelé jiných práv, jakož i jiné subjekty, jež toto právo mohou vykonávat podle vnitrostátních právních předpisů, jsou oprávněni nejméně jeden měsíc před valnou hromadou, která má rozhodnout o přemístění, prostudovat v sídle SCE návrh na přemístění a zprávu vypracovanou podle odstavce 3 a na žádost obdržet zdarma kopie těchto dokumentů.
5. Každý člen, který na valné hromadě nebo na schůzi úseku nebo oddělení vyjádří nesouhlas s rozhodnutím o přemístění sídla, může do dvou měsíců od rozhodnutí valné hromady oznámit své vystoupení z SCE.
Členství tohoto člena zaniká ke konci účetního období, ve kterém své vystoupení oznámil, a ve vztahu k němu není přemístění sídla SCE účinné.
Vystoupení zakládá tomuto členovi nárok na vyplacení jeho podílů za podmínek stanovených v čl. 4 odst.
6. O přemístění může být rozhodnuto nejdříve dva měsíce po zveřejnění návrhu. Rozhodnutí se přijímá způsobem uvedeným v čl. 62 odst. 4.
7. Než příslušný orgán vydá osvědčení uvedené v odstavci 8, musí SCE prokázat, s ohledem na závazky vzniklé před zveřejněním návrhu na přemístění, že jsou přiměřeně chráněny zájmy věřitelů a držitelů jiných práv (včetně zájmů veřejných subjektů) vůči SCE v souladu s požadavky stanovenými členským státem, ve kterém má SCE sídlo před přemístěním.
Členský stát může rozšířit uplatňování prvního pododstavce i na závazky, které vzniknou nebo mohou vzniknout do okamžiku přemístění.
Prvním a druhým pododstavcem není dotčeno uplatňování vnitrostátních právních předpisů členských států na SCE, které upravují provedení nebo zajištění plateb veřejným subjektům.
8. V členském státě, ve kterém má SCE sídlo, vystaví soud, notář nebo jiný příslušný orgán osvědčení potvrzující splnění všech úkonů a formalit, které musí být provedeny před přemístěním.
9. Nový zápis do rejstříku nelze provést, nebylo-li předloženo osvědčení uvedené v odstavci 8 a nebylo-li prokázáno, že byly splněny všechny formality potřebné pro zápis v zemi, kde se má nacházet nové sídlo.
10. Přemístění sídla SCE a související změny jejích stanov nabývají účinku dnem, ke kterému je SCE zapsána do rejstříku příslušného pro nové sídlo SCE v souladu s čl. 11 odst. 1.
11. Rejstřík nového sídla uvědomí o novém zápisu SCE rejstřík starého sídla, jakmile je proveden.
Starý zápis v rejstříku se vymaže až po obdržení tohoto oznámení.
12. Nový zápis a výmaz starého zápisu se v dotyčných členských státech zveřejňuje v souladu s článkem 12.
13. Ode dne zveřejnění nového zápisu SCE do rejstříku se lze nového sídla SCE dovolávat vůči třetím osobám.
Dokud však nebyl zveřejněn výmaz SCE z rejstříku jejího předchozího sídla, mohou se třetí osoby nadále dovolávat předchozího sídla SCE, neprokáže-li SCE, že třetím osobám bylo nové sídlo známo.
14. Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že pro SCE zapsané do rejstříku v tomto členském státě nenabývá účinku přemístění sídla, které by vedlo ke změně rozhodného práva, pokud některý z příslušných orgánů tohoto členského státu vysloví s tímto přemístěním nesouhlas ve dvouměsíční lhůtě uvedené v odstavci 6.
Tento nesouhlas je přípustný pouze z důvodů veřejného zájmu.
Podléhá-li SCE podle směrnic Společenství dohledu vnitrostátního orgánu finančního dozoru, má tento orgán rovněž právo nesouhlasit se změnou sídla.
Nesouhlas musí být možné soudně přezkoumat.
15. Žádná SCE nesmí přemístit sídlo, bylo-li vůči ní zahájeno řízení o zrušení, včetně dobrovolného zrušení, likvidaci, úpadku nebo pozastavení plateb nebo jiné podobné řízení.
16. SCE, která přemístila své sídlo do jiného členského státu, je považována, pokud jde o veškeré pohledávky vzniklé před okamžikem přemístění podle odstavce 10, za SCE se sídlem v členském státě, ve kterém byla zapsána do rejstříku před přemístěním, i když byla žaloba podána po přemístění sídla.
Článek 8
Právo, kterým se SCE řídí
1. SCE se řídí
a) tímto nařízením;
b) svými stanovami, pokud je to v tomto nařízení výslovně stanoveno;
c) pokud jde o oblasti, které toto nařízení neupravuje nebo je upravuje pouze částečně, ve věcech, které upraveny nejsou,
i) právními předpisy přijatými členskými státy k provedení opatření Společenství, která se týkají konkrétně SCE;
ii) právními předpisy členských států, které by se vztahovaly na družstvo založené podle práva členského státu, ve kterém má SCE sídlo;
iii) svými stanovami stejným způsobem, jako u družstva založeného v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo.
2. Pokud vnitrostátní právo stanoví zvláštní pravidla nebo omezení činnosti, již SCE vykonává, nebo určité kontroly orgánem dohledu, vztahují se neomezeně na SCE.
Článek 9
Zásada nediskriminace
S výhradou tohoto nařízení musí být s SCE v každém členském státě zacházeno tak, jako by byla družstvem založeným v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém má sídlo.
Článek 10
Údaje povinně uváděné v listinách
1. Právo členského státu, v němž má SCE sídlo, kterým se řídí akciové společnosti, pokud jde o obsah dopisů a listin zasílaných třetím osobám, se obdobně použijí na SCE.
Před nebo za firmou SCE se uvádí dodatek "SCE", a případně též dodatek "s ručením omezeným".
2. Pouze SCE smí uvádět zkratku "SCE" před nebo za svou firmou za účelem stanovení své právní formy.
3. Společnosti nebo jiné právnické osoby zapsané v rejstříku členského státu přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jejichž firma obsahuje zkratku "SCE", však nemusí svou firmu měnit.
Článek 11
Podmínky zápisu do rejstříku a zveřejňování
1. Každá SCE se v členském státě, ve kterém má sídlo, zapisuje do rejstříku určeného právními předpisy tohoto členského státu v souladu s právem, kterým se řídí akciové společnosti.
2. SCE nemůže být zapsána do rejstříku, dokud není uzavřena dohoda o zapojení zaměstnanců podle článku 4 směrnice 2003/72/ES, přijato rozhodnutí podle čl. 3 odst. 6 uvedené směrnice nebo pokud uplynula doba pro vyjednávání podle článku 5 uvedené směrnice, aniž by byla uzavřena dohoda.
3. Předpokladem pro zápis SCE založené fúzí v členském státě, který využil možnosti uvedené v čl. 7 odst. 3 směrnice 2003/72/ES, je, že musí být buď uzavřena dohoda o zapojení zaměstnanců ve smyslu článku 4 směrnice 2003/72/ES, včetně spolurozhodování, anebo že pro žádné ze zúčastněných družstev neplatila před zápisem pravidla spolurozhodování.
4. Stanovy SCE nesmějí být v žádném okamžiku v rozporu s takto stanovenou úpravou zapojení zaměstnanců.
Pokud je tato nová úprava stanovená podle směrnice 2003/72/ES v rozporu se stávajícími stanovami, musí být stanovy v nezbytném rozsahu změněny.
V tom případě může členský stát stanovit, že řídící nebo správní orgán SCE je oprávněn změnit stanovy bez dalšího rozhodnutí valné hromady.
5. Na SCE se obdobně použije právo, kterým se řídí akciové společnosti v členském státě, ve kterém má SCE sídlo, pokud jde o zveřejňování listin a údajů.
Článek 12
Zveřejňování listin v členských státech
1. Listiny a údaje týkající se SCE, které podle tohoto nařízení musí být zveřejňovány, se zveřejňují v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, jež se vztahují na akciové společnosti.
2. Na pobočky SCE zakládané v jiném členském státě, než ve kterém má SCE sídlo, se vztahují vnitrostátní právní předpisy přijaté podle směrnice 89/666/EHS.
Členské státy však mohou stanovit odchylky od vnitrostátních právních předpisů provádějících uvedenou směrnici, aby se zohlednily zvláštnosti družstev.
Článek 13
Oznámení v Úředním věstníku Evropské unie
1. Oznámení o zápisu SCE do rejstříku a o výmazu z rejstříku se pro informaci zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie po zveřejnění v souladu s článkem 12.
V tomto oznámení musí být uvedena firma, identifikační číslo, datum a místo zápisu SCE do rejstříku, datum, místo a název publikačního prostředku, sídlo SCE a předmět činnosti.
2. Pokud je sídlo SCE přemístěno v souladu s článkem 7, zveřejní se oznámení s údaji stanovenými v článku 1 společně s údaji o novém zápisu do rejstříku.
3. Údaje podle článku 1 musí být zaslány Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství do jednoho měsíce od zveřejnění podle čl. 12 odst. 1.
Článek 14
Vznik členství
1. Aniž je dotčen čl. 33 odst. 1 písm. b), musí být vznik členství schválen řídícím nebo správním orgánem. Odmítnutí kandidáti členství se mohou odvolat k valné hromadě, která se koná po podání přihlášky o členství.
Pokud to dovolují právní předpisy členského státu sídla SCE, mohou stanovy SCE stanovit, že osoby, které nebudou vyrábět nebo užívat zboží či služby SCE, mohou být přijaty za členy-investory (neuživatele).
Vznik takového členství musí schválit valná hromada nebo jiný orgán, který je k tomu valnou hromadou nebo stanovami zmocněn.
Členové SCE, kteří jsou právnickými osobami, se považují za členy-uživatele na základě toho, že zastupují své vlastní členy, pokud jsou uživateli jejich členové, kteří jsou fyzickými osobami.
Neurčí-li stanovy jinak, mohou členství v SCE nabývat fyzické i právnické osoby.
2. Stanovy mohou určit další podmínky pro přijetí za člena, zejména
- minimální výši upisovaného členského vkladu,
- podmínky vztahující se k předmětu činnosti SCE.
3. Určí-li tak stanovy, mohou být členové požádáni o zvýšení své účasti na základním kapitálu SCE.
4. V sídle SCE je veden abecední seznam všech jejích členů s uvedením jejich adresy a počtu, případně i kategorií podílů každého člena.
Každý, kdo má bezprostřední odůvodněný zájem, může na žádost nahlížet do seznamu a obdržet kopii celého nebo části seznamu za cenu, která nepřevýší správní náklady s tím spojené.
5. Každá operace, která vede ke změně rozložení základního kapitálu nebo k jeho zvýšení či snížení, se zapíše do seznamu členů uvedeného v odstavci 4 nejpozději v měsíci následujícím po měsíci, v němž došlo ke změně.
6. Operace uvedené v odstavci 5 jsou pro SCE a třetí osoby s bezprostředním odůvodněným zájmem účinné až po zápisu do seznamu uvedeného v odstavci 4.
7. Členům se na žádost vydá písemné potvrzení o zapsání změny.
Článek 15
Zánik členství
1. Členství zaniká
- vystoupením z SCE,
- vyloučením, pokud člen závažným způsobem poruší své povinnosti nebo jedná v rozporu se zájmy SCE,
- umožňují-li to stanovy, převodem všech podílů na jiného člena nebo fyzickou či právnickou osobu, která nabyla členství,
- zánikem člena, pokud nejde o fyzickou osobu,
- následkem úpadku,
- smrtí,
- v ostatních případech určených ve stanovách nebo v právních předpisech o družstvech členského státu, ve kterém má SCE sídlo.
2. Každý menšinový člen, který na valné hromadě SCE vyjádřil nesouhlas se změnou stanov,
i) jíž byly zavedeny nové povinnosti týkající se plateb nebo poskytování služeb nebo
ii) jíž byly podstatně rozšířeny stávající povinnosti členů SCE nebo
iii) jíž byla prodloužena lhůta pro vystoupení z SCE na více než pět let,
může do dvou měsíců od rozhodnutí valné hromady oznámit své vystoupení z SCE.
V případech uvedených v prvním pododstavci bodech i) a ii) končí členství ke konci současného účetního období a v případě uvedeném v bodě iii) po uplynutí lhůty pro vystoupení platné před změnou stanov.
Změna stanov není vůči dotčenému členu účinná.
Vystoupením získává tento člen nárok na vyplacení svých podílů za podmínek stanovených v čl. 3 odst.
3. O vyloučení rozhodne správní nebo řídící orgán SCE poté, co se člen vyjádří.
Člen se proti takovému rozhodnutí může odvolat k valné hromadě.
Článek 16
Finanční nároky členů v případě jejich vystoupení nebo vyloučení
1. Kromě případu převodu podílu a s výhradou článku 3 opravňuje zánik členství člena k vyplacení jeho podílu na upsaném základním kapitálu sníženém o poměrnou část případných ztrát započítaných k tíži základního kapitálu SCE.
2. Částky odečtené podle odstavce 1 se vypočítají na základě účetní rozvahy účetního období, v němž vznikl nárok na vyplacení podílu.
3. Stanovy určí postupy a podmínky pro výkon práva na vystoupení a lhůtu, ve které se uskuteční vyplacení podílu, která nesmí přesahovat tři roky.
V žádném případě není SCE povinna vyplatit podíl do šesti měsíců od schválení účetní rozvahy vydané po zániku členství.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí také při částečné výplatě členského podílu.
KAPITOLA II
ZALOŽENÍ SCE
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 17
Rozhodné právo během zakládání SCE
1. S výhradou tohoto nařízení se založení SCE řídí právními předpisy, které se vztahují na družstva v členském státě, ve kterém SCE zřizuje své sídlo.
2. Zápis SCE do rejstříku se zveřejňuje v souladu s článkem 12.
Článek 18
Nabytí právní subjektivity
1. SCE nabývá právní subjektivity dnem, ke kterému je v členském státě, ve kterém má sídlo, zapsána do rejstříku určeného tímto členským státem v souladu s čl. 11 odst. 1.
2. Jestliže byly jménem SCE provedeny úkony před jejím zápisem do rejstříku v souladu s článkem 11 a SCE nepřevezme po svém zápisu závazky vzniklé z těchto úkonů, ručí za ně fyzické osoby, společnosti nebo jiné právnické osoby, které provedly tyto úkony, společně a nerozdílně a neomezeně, nebylo-li dohodnuto jinak.
Oddíl 2
Založení fúzí
Článek 19
Postup založení SCE fúzí
SCE může být založena fúzí v souladu s postupem
- pro fúzi sloučením nebo
- pro fúzi splynutím.
V případě fúze sloučením získává při uskutečnění fúze formu SCE nástupnické družstvo.
V případě fúze splynutím se SCE stává nová právnická osoba.
Článek 20
Rozhodné právo pro fúzi
U věcí, které tento oddíl neupravuje nebo které jsou v tomto oddíle upraveny pouze částečně, se v aspektech, které upraveny nejsou, na každé z družstev účastnících se založení SCE fúzí vztahují právní předpisy členského státu, kterým dané družstvo podléhá, upravující fúze družstev, a neexistují-li, právní předpisy uvedeného státu týkající se vnitrostátních fúzí akciových společností.
Článek 21
Důvody nesouhlasu s fúzí
Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že se družstvo řídící se právem tohoto členského státu nesmí zúčastnit založení SCE fúzí, pokud s tím některý z příslušných orgánů tohoto členského státu vyjádří nesouhlas před vydáním osvědčení uvedeného v čl. 29 odst. 2.
Tento nesouhlas je přípustný pouze z důvodů veřejného zájmu.
Nesouhlas musí být možné soudně přezkoumat.
Článek 22
Podmínky fúze
1. Řídící nebo správní orgány fúzujících družstev vypracují projekt fúze.
Projekt fúze zahrnuje tyto údaje:
a) firma a sídlo každého z fúzujících družstev a navrhovaná firma a sídlo SCE;
b) výměnný poměr upsaných členských podílů a popřípadě výše doplatku na dorovnání.
Nejsou-li žádné podíly, přesné rozdělení majetku a jeho hodnoty v podílech;
c) podmínky rozložení podílů SCE;
d) den, od kterého vznikne majiteli podílů SCE právo na podíl na zisku, a případné zvláštní podmínky týkající se tohoto práva;
e) den, od kterého se pro účely účetnictví považují jednání fúzujících družstev za jednání SCE;
f) zvláštní podmínky či výhody spojené s dluhopisy nebo jinými než podílovými cennými papíry, které podle článku 66 nezakládají členství v SCE;
g) práva poskytnutá SCE držitelům podílů spojených se zvláštními právy a držitelům jiných než podílových cenných papírů nebo navrhovaná opatření vůči těmto osobám;
h) opatření na ochranu práv věřitelů fúzujících družstev;
i) případné zvláštní výhody poskytnuté znalcům, kteří přezkoumávají projekt fúze, nebo členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů fúzujících družstev;
j) stanovy SCE;
k) údaje o postupu, jímž se určí podmínky zapojení zaměstnanců podle směrnice 2003/72/ES.
2. Fúzující družstva mohou v projektu fúze upravit další záležitosti.
3. Právo, kterým se řídí akciové společnosti, pokud jde o projekt fúze, se obdobně použije na přeshraniční fúzi družstev za účelem založení SCE.
Článek 23
Vysvětlení a odůvodnění podmínek fúze
Správní nebo řídící orgán každého z fúzujících družstev vypracuje podrobnou písemnou zprávu, ve které z právního a hospodářského hlediska vysvětlí a odůvodní projekt fúze a zejména výměnný poměr členských podílů.
Ve zprávě se uvedou veškeré případné obtíže, které se vyskytly při oceňování.
Článek 24
Zveřejnění
1. Na každé z fúzujících družstev se s výhradou případných dalších požadavků členského státu, jehož právem se dané družstvo řídí, použijí obdobně právní předpisy, kterými se řídí akciové společnosti, pokud jde o požadavky na zveřejňování projektu fúze.
2. Zveřejnění projektu fúze ve věstníku členského státu však musí o každém z fúzujících družstev obsahovat tyto údaje:
a) právní forma, firma a sídlo každého fúzujícího družstva;
b) adresa místa nebo rejstříku, kde jsou uloženy stanovy a veškeré další listiny a údaje každého fúzujícího družstva, a číslo zápisu do tohoto rejstříku;
c) údaje o opatřeních pro výkon práv věřitelů daného družstva přijatých v souladu s článkem 28 a adresa, na které lze získat zdarma veškeré údaje o těchto opatřeních;
d) údaje o opatřeních pro výkon práv členů daného družstva přijatých v souladu s článkem 28 a adresa, na které lze získat zdarma veškeré údaje o těchto opatřeních;
e) navrhovaná firma a sídlo SCE;
f) podmínky, za kterých se určí den, ke kterému se fúze stává účinnou podle článku 31.
Článek 25
Informační povinnosti
1. Každý člen má právo seznámit se nejméně jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o fúzi, v sídle s těmito dokumenty:
a) projektem fúze uvedeným v článku 22;
b) ročními účetními závěrkami a výročními zprávami fúzujících družstev za tři předcházející účetní období;
c) účetní rozvahou sestavenou v souladu s právními předpisy, kterými se řídí vnitrostátní fúze akciových společností, pokud ji tyto předpisy vyžadují;
d) zprávami znalců o hodnotě podílů přidělovaných výměnou za majetek fúzujících družstev nebo o výměnném poměru členských podílů podle článku 26;
e) zprávy správního nebo řídícího orgánu družstva podle článku 23.
2. Každý člen může na žádost obdržet zdarma úplný opis dokumentů uvedených v odstavci 1.
Článek 26
Zpráva nezávislých znalců
1. Pro každé fúzující družstvo přezkoumá jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných dotčeným družstvem v souladu s čl. 4 odst. 6 projekt fúze a vypracuje pro členy družstva písemnou zprávu.
2. Umožňují-li to právní předpisy členských států, kterými se řídí fúzující družstva, může být pro všechna tato družstva vypracována společná zpráva.
3. Právní předpisy o právech a povinnostech znalců platné pro fúze akciových společností se obdobně použijí na fúzi družstev.
Článek 27
Schválení projektu fúze
1. Návrh projektu fúze schvaluje valná hromada každého fúzujícího družstva.
2. Zapojení zaměstnanců v SCE se stanoví v souladu se směrnicí 2003/72/ES.
Valná hromada každého fúzujícího družstva si může vyhradit právo podmínit zápis SCE do rejstříku svým výslovným souhlasem s takto stanovenou dohodou.
Článek 28
Rozhodné právo při založení fúzí
1. Právo členského státu, kterým se řídí každé z fúzujících družstev, se použije jako v případě fúze akciových společností s ohledem na přeshraniční charakter fúze, k ochraně zájmů
- věřitelů fúzujících družstev a
- majitelů dluhopisů fúzujících družstev.
2. Členský stát může pro fúzující družstva, které se řídí jeho právem, přijmout předpisy k zajištění přiměřené ochrany členů, kteří s fúzí vyjádřili nesouhlas.
Článek 29
Přezkoumání fúze
1. Soulad fúze s právem se přezkoumá, pokud jde o část postupu týkající se každého fúzujícího družstva, podle právních předpisů platných pro fúze družstev členského státu, jehož právem se fúzující družstvo řídí, a neexistují-li, podle právních předpisů tohoto členského státu platných pro fúzi akciových společností.
2. V každém dotyčném členském státě vystaví soud, notář nebo jiný příslušný orgán osvědčení potvrzující splnění všech úkonů a formalit, které musí být před fúzí provedeny.
Stanoví-li právo členského státu, kterým se řídí některé z fúzující družstev, postup pro přezkoumání a změnu výměnného poměru členských podílů nebo postup pro vypořádání menšinových členů, aniž by to bránilo zápisu fúze, použijí se tyto postupy pouze tehdy, pokud ostatní fúzující družstva nacházející se v členských státech, které takový postup nestanoví, při schvalování projektu fúze v souladu s čl. 27 odst.
1 výslovně souhlasí s tím, aby členové tohoto fúzujícího družstva měli možnost využít tohoto postupu. V tom případě může soud, notář nebo jiný příslušný orgán vydat osvědčení uvedené v odstavci 2, i když byl tento postup zahájen.
V osvědčení však musí být uvedeno, že tento postup dosud probíhá.
Rozhodnutí přijaté na základě tohoto postupu je závazné pro nástupnické družstvo i všechny jeho členy.
Článek 30
Přezkoumání zákonnosti fúze
1. Soulad fúze s právem přezkoumá, pokud jde o část postupu týkajícího se provedení fúze a založení SCE, soud, notář nebo jiný příslušný orgán členského státu navrhovaného sídla SCE, který je příslušný přezkoumávat toto hledisko souladu fúzí družstev s právem, a neexistuje-li takový orgán, pak ten, který může z tohoto hlediska přezkoumávat fúze akciových společností.
2. K tomuto účelu předloží každé fúzující družstvo příslušnému orgánu osvědčení uvedené v čl. 29 odst. 2 do šesti měsíců od jeho vydání společně s kopií projektu fúze schváleného tímto družstvem.
3. Orgán uvedený v odstavci 1 zajistí zejména, aby fúzující družstva schválila projekt fúze ve shodném znění a aby byla přijata opatření k zapojení zaměstnanců podle směrnice 2003/72/ES.
4. Orgán se rovněž přesvědčí, zda bylo SCE založeno v souladu s požadavky právních předpisů členského státu, ve kterém se nachází jeho sídlo.
Článek 31
Zápis fúze
1. Fúze a současné založení SCE nabývají účinku dnem, ke kterému je SCE zapsána do rejstříku v souladu s čl. 11 odst. 1.
2. SCE nesmí být zapsána do rejstříku, dokud nebyly splněny všechny formality uvedené v článcích 29 a 30.
Článek 32
Zveřejnění
U každého z fúzujících družstev se provedení fúze zveřejní způsobem stanoveným právními předpisy dotyčného členského státu, které se týkají fúzí akciových společností.
Článek 33
Důsledky fúze
1. Fúze provedená podle čl. 19 prvního pododstavce první odrážky má bez dalšího tyto důsledky, které nastávají současně:
a) jmění každého slučovaného družstva se převádí na přejímající právnickou osobu;
b) členové každého slučovaného družstva se stávají členy přejímající právnické osoby;
c) slučovaná družstva zanikají;
d) přejímající právnická osoba nabývá právní formu SCE.
2. Fúze provedená podle článku 19 prvního pododstavce druhé odrážky má bez dalšího tyto důsledky, které nastávají současně:
a) jmění všech fúzujících družstev se převádí na SCE;
b) členové fúzujících družstev se stávají členy SCE;
c) fúzující družstva zanikají.
3. Vyžadují-li v případě fúze družstev právní předpisy členského státu splnění zvláštních formalit, aby nabyl účinnosti převod určitého majetku, práv a závazků fúzujících družstev vůči třetím osobám, pak se tyto formality uplatní a musí být splněny buď fúzujícími družstvy, nebo SCE po jejím zápisu do rejstříku.
4. Práva a povinnosti zúčastněných družstev týkající se individuálních i kolektivních podmínek zaměstnání vyplývající z vnitrostátních právních předpisů, zvyklostí a jednotlivých pracovních smluv nebo pracovních poměrů, které existují ke dni zápisu do rejstříku, se převádějí na SCE jejím zápisem do rejstříku.
První pododstavec se nevztahuje na právo zástupců zaměstnanců na účast na valných hromadách nebo na schůzi úseku nebo oddělení podle čl. 59 odst. 4.
5. Po zápisu fúze do rejstříku uvědomí SCE bezodkladně členy slučovaného družstva o jejich zapsání do seznamu členů a o počtu jejich podílů.
Článek 34
Zákonnost fúze
1. Fúze podle čl. 2 odst. 1 čtvrté odrážky nemůže být prohlášena za neplatnou poté, co je SCE zapsána do rejstříku.
2. Nepřezkoumání souladu fúze s právem podle článků 29 a 30 je jedním z důvodů zrušení SCE v souladu s článkem 74.
Oddíl 3
Přeměna stávajícího družstva na SCE
Článek 35
Postupy založení SCE formou přeměny
1. Aniž je dotčen článek 11, nevede přeměna družstva na SCE k zrušení družstva ani k vytvoření nové právnické osoby.
2. Současně s přeměnou nemůže být přemístěno sídlo z jednoho členského státu do jiného podle s článku 7.
3. Řídící nebo správní orgán dotyčného družstva vypracuje projekt přeměny a zprávu, která vysvětluje a odůvodňuje právní a hospodářská hlediska přeměny, jakož i její dopady na zaměstnanost, a uvádí důsledky přechodu na právní formu SCE pro členy a zaměstnance družstva.
4. Projekt přeměny se zveřejní způsobem stanoveným právními předpisy jednotlivých členských států nejméně měsíc před konáním valné hromady svolané k rozhodnutí o přeměně.
5. Před konáním valné hromady uvedené v odstavci 6 jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných nebo schválených v souladu s vnitrostátními právními předpisy soudem nebo správním orgánem členského státu, jehož právem se řídí družstvo, které se přeměňuje na SCE, obdobně osvědčí, že podmínky čl. 22 odst. 1 písm. b) jsou splněny.
6. Valná hromada dotyčného družstva schválí projekt přeměny společně se stanovami SCE.
7. Členské státy mohou podmínit přeměnu souhlasem kontrolního orgánu přeměněného družstva, ve kterém je stanoveno spolurozhodování zaměstnanců, učiněným kvalifikovanou většinou nebo jednomyslně.
8. Práva a povinnosti družstva, které se má přeměnit, týkající se individuálních i kolektivních podmínek zaměstnání, vyplývající z vnitrostátních právních předpisů, zvyklostí a jednotlivých pracovních smluv nebo pracovních poměrů, které existují ke dni zápisu do rejstříku, se převádějí na SCE jejím zápisem.
KAPITOLA III
STRUKTURA SCE
Článek 36
Struktura orgánů
Za podmínek stanovených tímto nařízením má SCE tyto orgány:
a) valnou hromadu a
b) buď dozorčí orgán a řídící orgán (dualistický systém), nebo správní orgán (monistický systém), podle toho, kterou možnost obsahují stanovy.
Oddíl 1
Dualistický systém
Článek 37
Funkce řídícího orgánu a jmenování jeho členů
1. Řídící orgán odpovídá za řízení SCE a zastupuje ji při jednání s třetími osobami a před soudem.
Členský stát může stanovit, že výkonný ředitel odpovídá za běžné vedení SCE za stejných podmínek, jaké platí pro družstva se sídlem na jeho území.
2. Člena nebo členy řídícího orgánu jmenuje a odvolává dozorčí orgán.
Členský stát však může vyžadovat nebo umožnit, aby ve stanovách SCE bylo určeno, že člena nebo členy řídícího orgánu jmenuje a odvolává valná hromada za stejných podmínek, jaké platí pro družstva se sídlem na jeho území.
3. Nikdo nesmí být současně členem řídícího orgánu i dozorčího orgánu SCE.
Dozorčí orgán však může ustanovit jednoho ze svých členů k výkonu funkce člena řídícího orgánu v případě, že toto místo není obsazeno.
Po tuto dobu se pozastavují funkce dotyčné osoby jako člena dozorčího orgánu.
Členský stát může tuto dobu omezit.
4. Počet členů řídícího orgánu nebo pravidla pro jeho stanovení určují stanovy SCE.
Členský stát však může stanovit jejich nejnižší nebo nejvyšší počet.
5. Neobsahuje-li právo členského státu žádné předpisy o dualistickém systému pro družstva se sídlem na území tohoto státu, může členský stát ve vztahu k SCE přijmout potřebná opatření.
Článek 38
Předsednictví a svolání schůze řídícího orgánu
1. V souladu se stanovami zvolí řídící orgán jednoho ze svých členů předsedou.
2. Předseda svolává schůzi řídícího orgánu v souladu se stanovami buď z vlastního podnětu, nebo na žádost člena.
V žádosti uvede člen důvody pro svolání schůze.
Pokud není žádosti vyhověno do patnácti dnů, může schůzi řídícího orgánu svolat přímo člen či členové, kteří podali žádost.
Článek 39
Funkce dozorčího orgánu a jmenování jeho členů
1. Dozorčí orgán dohlíží na výkon povinností řídícího orgánu.
Dozorčí orgán není oprávněn sám vykonávat řídící pravomoci v SCE.
Dozorčí orgán nemůže zastupovat SCE při jednání s třetími osobami.
Zastupuje SCE vůči řídícímu orgánu nebo jeho členům v právních sporech nebo při uzavírání smluv.
2. Členy dozorčího orgánu jmenuje a odvolává valná hromada.
Členové prvního dozorčího orgánu však mohou být jmenováni stanovami.
Tím nejsou dotčena případná ujednání o zapojení zaměstnanců podle směrnice 2003/72/ES.
3. Členové-neuživatelé mohou tvořit nejvýše jednu čtvrtinu členů dozorčího orgánu.
4. Počet členů dozorčího orgánu nebo pravidla pro jeho stanovení určují stanovy.
Členský stát však může stanovit počet členů nebo složení dozorčího orgánu SCE se sídlem na jeho území nebo nejnižší nebo nejvyšší počet členů.
Článek 40
Právo na informace
1. Řídící orgán informuje dozorčí orgán nejméně jednou za tři měsíce o průběhu a předpokládaném vývoji podnikání SCE; přitom zohlední všechny informace o podnicích kontrolovaných SCE, které mohou mít výrazný vliv na průběh podnikání SCE.
2. Kromě pravidelných informací podle odstavce 1 podává řídící orgán dozorčímu orgánu neprodleně informace o událostech, které by mohly mít významný dopad na SCE.
3. Dozorčí orgán může od řídícího orgánu požadovat, aby mu poskytl jakékoli informace, které jsou potřebné pro výkon dohledu v souladu s čl. 39 odst. 1. Členský stát může stanovit, že tuto možnost je rovněž oprávněn požadovat i každý člen dozorčího orgánu.
4. Dozorčí orgán může provádět nebo nechat provést veškerá šetření potřebná k výkonu jeho povinností.
5. Každý člen dozorčího orgánu je oprávněn seznámit se s veškerými informacemi, které jsou dozorčímu orgánu podány.
Článek 41
Předsednictví a svolání schůze dozorčího orgánu
1. Dozorčí orgán zvolí jednoho ze svých členů předsedou.
Jmenují-li polovinu členů dozorčího orgánu zaměstnanci, může být za předsedu zvolen pouze člen jmenovaný valnou hromadou.
2. Předseda svolává schůzi dozorčího orgánu v souladu se stanovami buď z vlastního podnětu, nebo na žádost nejméně jedné třetiny jeho členů, nebo na žádost řídícího orgánu.
V žádosti se uvedou důvody pro svolání schůze.
Pokud není žádosti vyhověno do patnácti dnů, mohou schůzi dozorčího orgánu svolat ti, kdo podali žádost.
Oddíl 2
Monistický systém
Článek 42
Funkce správního orgánu a jmenování jeho členů
1. Správní orgán řídí SCE a zastupuje ji při jednání s třetími osobami a před soudem.
Členský stát může stanovit, že výkonný ředitel odpovídá za běžné řízení SCE za stejných podmínek, jaké platí pro družstva se sídlem na jeho území.
2. Počet členů správního orgánu nebo pravidla jeho stanovení určují stanovy SCE.
Členský stát však může stanovit jejich nejnižší a případně i nejvyšší počet členů.
Členové-neuživatelé mohou tvořit nejvýše jednu čtvrtinu členů správního orgánu.
Je-li však v souladu se směrnicí 2003/72/ES upraveno zapojení zaměstnanců, musí být členové správního orgánu nejméně tři.
3. Členy správního orgánu, a určují-li tak stanovy, též jejich náhradníky, jmenuje valná hromada.
Členové prvního správního orgánu však mohou být jmenováni stanovami.
Tím nejsou dotčena případná ujednání o zapojení zaměstnanců podle směrnice 2003/72/ES.
4. Neobsahuje-li právo členského státu žádné předpisy o monistickém systému platná pro družstva se sídlem na území tohoto státu, může členský stát ve vztahu k SCE přijmout potřebná opatření.
Článek 43
Zasedání a právo na informace
1. Správní orgán zasedá v odstupech určených stanovami, nejméně však jednou za tři měsíce, aby projednal průběh a předpokládaný vývoj podnikání SCE, přičemž případně přihlédne ke všem informacím o podnicích kontrolovaných SCE, které mohou mít výrazný vliv na průběh jejího podnikání.
2. Každý člen správního orgánu je oprávněn seznámit se se všemi zprávami, dokumenty a informacemi, které jsou správnímu orgánu předloženy.
Článek 44
Předsednictví a svolání schůze správního orgánu
1. Správní orgán zvolí jednoho ze svých členů předsedou.
Jmenují-li polovinu členů správního orgánu zaměstnanci, může být za předsedu zvolen pouze člen jmenovaný valnou hromadou.
2. Předseda svolává schůzi správního orgánu za podmínek stanovených stanovami buď z vlastního podnětu, nebo na žádost nejméně jedné třetiny jeho členů.
V žádosti se uvedou důvody pro svolání schůze.
Pokud není žádosti vyhověno do patnácti dnů, mohou schůzi správního orgánu svolat přímo ti, kdo podali žádost.
Oddíl 3
Společná ustanovení pro monistický a dualistický systém
Článek 45
Funkční období
1. Členové orgánů SCE jsou jmenováni na dobu určenou ve stanovách, která však nesmí být delší než šest let.
2. S výhradou omezení uvedených ve stanovách mohou být členové těchto orgánů opětovně jmenování jednou či vícekrát na dobu stanovenou v souladu s odstavcem 1.
Článek 46
Podmínky členství
1. Stanovy SCE mohou povolit společnosti ve smyslu článku 48 Smlouvy, aby byla členem jednoho z orgánů SCE, nestanoví-li jinak právní předpisy členského státu jejího sídla týkající se družstev.
Uvedená společnost určí fyzickou osobu jako zástupce pro výkon jejích funkcí v dotyčném orgánu.
Na tohoto zástupce se vztahují stejné podmínky a povinnosti, jako kdyby byl osobně členem orgánu.
2. Členem orgánu SCE ani zástupcem člena ve smyslu odstavce 1 nesmí být
- osoba, která podle právních předpisů členského státu, ve kterém má SCE sídlo, nemůže být členem odpovídajícího orgánu družstva, které se řídí právem tohoto státu,
- osoba, která nesmí být členem odpovídajícího orgánu družstva, které se řídí právem některého členského státu, na základě soudního nebo správního rozhodnutí vydaného v některém členském státě.
3. Stanovy SCE mohou, v souladu s právními předpisy členského státu vztahujícími se na družstva, stanovit zvláštní podmínky způsobilosti ke členství ve správním orgánu.
Článek 47
Oprávnění k zastupování SCE a ručení SCE
1. Je-li oprávnění zastupovat SCE při jednání s třetími osobami v souladu s čl. 37 odst. 1 a čl. 42 odst. 1 svěřeno více než jednomu členovi, vykonávají tito členové toto oprávnění společně, ledaže podle práva členského státu sídla SCE mohou stanovy určit jinak. V tom případě se lze dotčeného ustanovení vůči třetím osobám dovolávat, pokud bylo v souladu s čl. 11 odst. 5 a článkem 12 zveřejněno.
2. Právní úkony provedené orgány SCE zavazují SCE vůči třetím osobám, i když jsou v rozporu s předmětem její činnosti, ledaže překračují oprávnění, které těmto orgánům svěřuje nebo dovoluje svěřit právo členského státu, v němž má SCE sídlo.
Členské státy však mohou stanovit, že SCE není vázána takovými úkony, které překračují rozsah jejího předmětu činnosti, prokáže-li, že třetí strana o rozporu daného úkonu s jejím předmětem činnosti věděla, nebo za daných okolností nemohla nevědět; samotné zveřejnění stanov není dostatečným důkazem.
3. Na omezení oprávnění orgánů SCE vyplývající ze stanov nebo z rozhodnutí příslušných orgánů se nelze vůči třetím osobám nikdy odvolávat, ani pokud byla tato omezení zveřejněna.
4. Členský stát může stanovit, že oprávnění k zastupování SCE smějí stanovy svěřit jediné osobě nebo několika osobám, které jednají společně.
Vnitrostátní právo může stanovit účinnost tohoto ustanovení stanov vůči třetím osobám, pokud se týká obecného zastoupení.
Případná účinnost takového ustanovení vůči třetím osobám se řídí článkem 12.
Článek 48
Úkony vyžadující zmocnění
1. Stanovy SCE uvedou druhy úkonů, pro které je nezbytné
- v dualistickém systému zmocnění řídícího orgánu dozorčím orgánem nebo valnou hromadou,
- v monistickém systému výslovné rozhodnutí správního orgánu nebo zmocnění valnou hromadou.
2. Článek 47 není odstavcem 1 dotčen.
3. Členský stát však může stanovit druhy úkonů včetně orgánu, jež vydává zmocnění, které musí být uvedeny ve stanovách SCE se sídlem na jeho území, nebo stanovit, že v dualistickém systému může druhy úkonů, které podléhají zmocnění, stanovit sám dozorčí orgán.
Článek 49
Důvěrnost údajů
Členové orgánů SCE jsou i po skončení své funkce vázáni mlčenlivostí ohledně veškerých informací o SCE, které mají a jejichž šíření by mohlo poškodit zájmy družstva nebo jeho členů, s výjimkou informací, jejichž poskytnutí je ve veřejném zájmu nebo je vyžadují či povolují vnitrostátní právní předpisy vztahující se na družstva nebo společnosti.
Článek 50
Usnášení orgánů SCE
1. Nestanoví-li toto nařízení nebo stanovy jinak, platí pro usnášeníschopnost a rozhodování v orgánech SCE tato pravidla:
a) usnášeníschopnost: musí být přítomna nebo zastoupena nejméně polovina členů s hlasovacím právem;
b) rozhodování: většinou přítomných nebo zastoupených členů s hlasovacím právem.
Nepřítomní členové se mohou účastnit rozhodování buď zmocněním jiného člena orgánu nebo náhradníka, který byl současně s nimi jmenován k jejich zastupování.
2. Neurčí-li stanovy jinak, má předseda každého orgánu v případě rovnosti hlasů rozhodující hlas.
Stanovy nesmějí určit jinak, tvoří-li polovinu členů dozorčího orgánu zástupci zaměstnanců.
3. Je-li v souladu se směrnicí 2003/72/ES stanoveno zapojení zaměstnanců, může členský stát stanovit, že se na usnášeníschopnost a rozhodování dozorčího orgánu vztahují odchylně od odstavců 1 a 2 předpisy, které se za stejných podmínek vztahují na družstva, která se řídí právem dotyčného členského státu.
Článek 51
Občanskoprávní odpovědnost
Členové řídících, dozorčích a správních orgánů odpovídají v souladu s právními předpisy vztahujícími se na družstva v členském státě, ve kterém se nachází sídlo SCE, za ztrátu nebo škodu, která vznikla SCE v důsledku toho, že porušili povinnosti, které vyplývají z právních předpisů, stanov nebo jiné povinnosti při výkonu jejich funkce.
Oddíl 4
Valná hromada
Článek 52
Působnost
Valná hromada rozhoduje o záležitostech, ve kterých má výlučnou působnost na základě
a) tohoto nařízení nebo
b) právních předpisů členského státu, ve kterém se nachází sídlo SCE, přijatými na základě směrnice 2003/72/ES.
Kromě toho valná hromada rozhoduje o záležitostech, které jsou svěřeny do působnosti valné hromady družstva řídícího se právem členského státu, ve kterém se nachází sídlo SCE, buď právní předpisy tohoto členského státu, nebo stanovy SCE v souladu s těmito předpisy.
Článek 53
Jednání valné hromady
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto oddílu, řídí se organizace a jednání valné hromady společně s postupem pro hlasování právními předpisy vztahujícími se na družstva v členském státě, ve kterém se nachází sídlo SCE.
Článek 54
Konání valné hromady
1. Valná hromada SCE se koná nejméně jednou v kalendářním roce do šesti měsíců po uzávěrce účetního období, nestanoví-li častější konání valné hromady právní předpisy členského státu, ve kterém se nachází sídlo SCE, vztahující se na družstva se stejným předmětem činnosti jako SCE.
Členský stát však může stanovit, že první valná hromada se může konat kdykoli během osmnácti měsíců po vzniku SCE.
2. Valnou hromadu může kdykoli svolat řídící, správní nebo dozorčí orgán nebo jiný příslušný orgán či úřad v souladu s vnitrostátními právními předpisy vztahujícími se na družstva v členském státě, ve kterém se nachází sídlo SCE.
Řídící orgán je povinen svolat valnou hromadu na žádost dozorčího orgánu.
3. Pořad jednání valné hromady pořádané po uzávěrce účetního období zahrnuje alespoň schválení roční účetní závěrky a rozhodnutí o rozdělení zisku.
4. V průběhu valné hromady může být rozhodnuto o svolání příští valné hromady a stanoven její pořad jednání a den konání.
Článek 55
Svolání valné hromady menšinou členů
Členové SCE, kterých je více než 5000 nebo kteří disponují alespoň 10 % z celkového počtu hlasů, mohou požádat SCE, aby svolala valnou hromadu, a stanovit její pořad jednání.
Stanovy mohou minimální počet členů nebo procento hlasů snížit.
Článek 56
Oznámení o konání valné hromady
1. Valná hromada SCE se svolává písemným oznámením, které se jakýmkoli dostupným způsobem zašle všem osobám s právem účasti na valné hromadě podle čl. 58 odst. 1 a 2 a podle stanov. Oznámení lze podat i zveřejněním v úředním interním zpravodaji SCE.
2. Oznámení o konání valné hromady obsahuje alespoň tyto údaje:
- firmu a sídlo SCE,
- místo, datum a čas konání,
- případně druh valné hromady,
- pořad jednání s uvedením bodů, které je třeba projednat, a návrhů rozhodnutí.
3. Doba od odeslání oznámení uvedeného v odstavci 1 do zahájení valné hromady musí činit alespoň 30 dnů.
Tato lhůta může být v naléhavých případech zkrácena na 15 dnů. V případech, kdy se použije ustanovení čl.
61 odst. 4 ohledně usnášeníschopnosti valné hromady, může být doba mezi konáním první a druhé valné hromady se stejným pořadem jednání zkrácena v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém se nachází sídlo SCE.
Článek 57
Vkládání nových bodů na pořad jednání
Členové SCE, kterých je více než 5000 nebo kteří disponují alespoň 10 % z celkového počtu hlasů, mohou požadovat zařazení jednoho nebo více nových bodů na pořad jednání jakékoli valné hromady.
Stanovy mohou minimální počet členů nebo procento hlasů snížit.
Článek 58
Účast a zastoupení
1. Každý člen má na valné hromadě právo se vyjádřit ke všem bodům zahrnutým na pořad jednání a hlasovat o nich.
2. Bez hlasovacího práva se mohou valné hromady účastnit členové orgánů SCE a držitelé dluhopisů a jiných než podílových cenných papírů ve smyslu článku 64, a umožňují-li to stanovy, jakékoli jiné osoby k tomu oprávněné podle práva členského státu, ve kterém se nachází sídlo SCE.
3. Osoba s hlasovacím právem má právo určit si v souladu se stanovami zmocněnce, který ji na valné hromadě zastupuje.
Stanovy stanoví nejvyšší počet osob, které může zastupovat jeden zmocněnec.
4. Stanovy mohou umožnit hlasování poštovní nebo elektronickou cestou; v tom případě určí i příslušné postupy.
Článek 59
Hlasovací právo
1. Každý člen SCE má bez ohledu na počet svých podílů jeden hlas.
2. Umožňují-li to právní předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, mohou stanovy každému členu přidělit určitý počet hlasů, který se řídí podle jeho účasti na družstevní činnosti v jiné formě než kapitálové účasti.
Přidělené hlasy však u žádného člena nesmějí přesáhnout počet pěti hlasů nebo 30 % na celkovém počtu hlasů, podle toho, co je nižší.
Umožňují-li to právní předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, mohou stanovy SCE vyvíjející finanční nebo pojišťovací činnosti určit, že se počet hlasů přidělených každému členu řídí podle jeho účasti na družstevní činnosti včetně kapitálové účasti SCE.
Přidělené hlasy však u žádného člena nesmějí přesáhnout počet pěti hlasů nebo 20 % na celkovém počtu hlasů, podle toho, co je nižší.
Umožňují-li to právní předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, mohou stanovy SCE, v níž je většina členů tvořena družstvy, určit rozdělení hlasů podle účasti členů na družstevní činnosti včetně kapitálové účasti v SCE, nebo podle počtu členů každého zúčastněného družstva.
3. Přidělení hlasovacích práv členům-neuživatelům (investorům) stanovami se řídí právními předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo.
Členové-neuživatelé však mohou mít dohromady nejvýše 25 % všech hlasovacích práv.
4. Umožňují-li to v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost právní předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, mohou stanovy umožnit účast zástupců zaměstnanců na valné hromadě nebo na schůzi úseku nebo oddělení za předpokladu, že zástupci zaměstnanců nebudou dohromady disponovat více než 15 % hlasovacích práv.
Tato hlasovací práva zanikají přemístěním sídla SCE do členského státu, jehož právo takovou účast zástupců zaměstnanců neumožňuje.
Článek 60
Právo na informace
1. Každému členu, který o to na valné hromadě požádá, poskytne řídící nebo správní orgán informace o záležitostech SCE týkající se věcí, o kterých může valná hromada podle čl. 61 odst. 1 rozhodovat. Tyto informace musí být v rámci možností poskytnuty na dotyčné valné hromadě.
2. Řídící nebo správní orgán může odmítnout poskytnutí těchto informací, pouze pokud
- by to mohlo SCE způsobit vážnou škodu nebo
- by šíření těchto informací bylo neslučitelné se zákonnou povinností mlčenlivosti.
3. Člen, jehož žádost o informace byla zamítnuta, může požadovat, aby byl jeho dotaz a důvody zamítnutí uvedeny do zápisu z valné hromady.
4. Deset dnů před konáním valné hromady, která má rozhodnout o závěrce účetního období, se mohou členové seznámit s účetní rozvahou, výkazem zisků a ztrát s přílohami, výroční zprávou, výsledkem auditu účetnictví příslušnou osobou, a pokud jde o mateřský podnik ve smyslu směrnice 83/349/EHS, též s konsolidovanou účetní závěrkou.
Článek 61
Rozhodování
1. Valná hromada se může usnášet o bodech na svém pořadu jednání.
Může také jednat a usnášet se o bodech, které byly na pořad jednání vloženy z podnětu menšiny členů podle článku 57.
2. Valná hromada se usnáší většinou platných odevzdaných hlasů přítomných nebo zastoupených členů.
3. Stanovy určí předpoklady usnášeníschopnosti a většiny na valné hromadě.
Umožňují-li stanovy přijetí členů-investorů (neuživatelů) rozdělení hlasů podle kapitálové účasti v SCE vyvíjející finanční nebo pojišťovací činnost, určí také zvláštní požadavky usnášeníschopnosti týkající se členů jiných než investorů (neuživatelů) nebo členů, jejichž hlasovací práva jsou přidělena podle kapitálové účasti SCE vyvíjející finanční nebo pojišťovací činnost.
Členské státy mohou pro SCE se sídlem na jejich území stanovit libovolnou minimální výši takového zvláštního kvora.
4. Valná hromada se může na svém prvním zasedání platně usnášet o změně stanov pouze tehdy, je-li přítomna nebo zastoupena alespoň polovina z celkového počtu členů ke dni svolání valné hromady; je-li se stejným pořadem jednání svolána podruhé, není třeba žádného kvora.
V případech uvedených v prvním pododstavci se valná hromada usnáší většinou dvou třetin platných odevzdaných hlasů, ledaže právní předpisy platné pro družstva v členském státě, ve kterém se nachází sídlo SCE, stanoví vyšší většinu.
Článek 62
Zápis
1. Z každé valné hromady se pořídí zápis.
Zápis obsahuje alespoň tyto údaje:
- místo a den konání,
- přijatá usnesení,
- výsledky hlasování.
2. K zápisu se připojí seznam účastníků, dokumenty týkající se svolání valné hromady a zprávy k jednotlivým bodům pořadu jednání předložené členům.
3. Zápis a přiložené dokumenty se uchovávají po dobu nejméně pěti let.
Každý člen obdrží na žádost za úhradu správních nákladů kopii zápisu a přiložených dokumentů.
4. Zápis podepisuje předseda valné hromady.
Článek 63
Schůze úseku nebo oddělení
1. Stanovy SCE, která provozuje různé činnosti nebo činnosti ve více než jedné územní jednotce nebo má více poboček nebo více než 500 členů, mohou upravit schůzi úseku nebo oddělení, dovolují-li to právní předpisy daného členského státu.
Stanovy určí rozdělení SCE na úseky nebo oddělení a počet jejich zástupců.
2. Schůze úseků nebo oddělení si zvolí zástupce na dobu nejvýše čtyř let, ledaže dojde k jejich dřívějšímu odvolání.
Takto zvolení zástupci tvoří valnou hromadu SCE a zastupují na ní svůj úsek nebo oddělení, kterým podávají zprávu o výsledcích valné hromady.
Pro schůze úseků a oddělení se použijí ustanovení kapitoly III oddílu 4.
KAPITOLA IV
VYDÁVÁNÍ CENNÝCH PAPÍRŮ SE ZVLÁŠTNÍMI VÝHODAMI
Článek 64
Dluhopisy a jiné než podílové cenné papíry spojené se zvláštními výhodami
1. Stanovy SCE mohou upravit vydávání dluhopisů a jiných než podílových cenných papírů, jejichž držitelé nemají hlasovací práva.
Tyto mohou upisovat členové i nečlenové.
Jejich získání nezakládá členství.
Stanovy rovněž určí postup jejich splacení.
2. Držitelům dluhopisů a jiných než podílových cenných papírů uvedených v odstavci 1 mohou být v souladu se stanovami nebo podmínkami stanovenými při jejich vydání přiznány zvláštní výhody.
3. Celková jmenovitá hodnota dluhopisů a jiných než podílových cenných papírů uvedených v odstavci 1 nesmí přesáhnout částku určenou ve stanovách.
4. Aniž je dotčeno právo na účast na valné hromadě podle čl. 58 odst. 2, mohou stanovy určit, že se držitelé dluhopisů a jiných než podílových cenných papírů uvedených v odstavci 1 budou scházet na zvláštních shromážděních. Před přijetím jakéhokoliv rozhodnutí valné hromady souvisejícího s právy a zájmy těchto držitelů může zvláštní shromáždění vydat stanovisko, které dají zástupci jmenovaní zvláštním shromážděním na vědomí valné hromadě.
Stanovisko uvedené v prvním pododstavci se zaznamená do zápisu z valné hromady.
KAPITOLA V
POUŽITÍ ZISKU
Článek 65
Rezervní fond
1. Aniž jsou dotčena kogentní ustanovení vnitrostátních právních předpisů, určí stanovy pravidla pro použití zisku za každé účetní období.
2. U tohoto zisku musí stanovy požadovat, aby z něj přednostně před jakýmkoliv jiným použitím bylo financováno vytvoření rezervního fondu.
Dokud rezervní fond nedosáhne výše základního kapitálu podle čl. 3 odst. 2, nesmí být částka do ní odváděná nižší než 15 % zisku za účetní období po odečtení neuhrazených ztrát minulých období.
3. Člen SCE, jehož členství v družstvu zaniká, nemá žádný nárok na částky takto přidělené do rezervního fondu.
Článek 66
Dividendy
Stanovy mohou upravit výplatu dividend členům v poměru k rozsahu jejich obchodů uskutečněných s SCE nebo prací, které pro ni provedli.
Článek 67
Rozdělení zisku
1. Zisk zbylý po odečtení přídělu do rezervního fondu, částek vyplacených jako dividendy a přenesené ztráty a zvýšený o přenesený zisk a o částky z rezerv představuje zisk, který lze rozdělit.
2. Valná hromada, která se zabývá účetní závěrkou účetního období, může rozdělit zisk v pořadí a poměru určeném ve stanovách, a zejména jej může
- přenést do dalšího období,
- odvést do zákonného nebo stanovami určeného rezervního fondu,
- poskytnout na výnos ze splacených vkladů a jejich ekvivalentů ve formě platby v hotovosti nebo přidělení podílů.
3. Stanovy mohou také rozdělení zisku zcela vyloučit.
KAPITOLA VI
ROČNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKA A KONSOLIDOVANÁ ÚČETNÍ ZÁVĚRKA
Článek 68
Příprava roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky
1. Pro účely sestavení roční účetní závěrky a případně konsolidované účetní závěrky, včetně doprovodné výroční zprávy a jejich auditu a zveřejnění, se na SCE vztahují právní předpisy členského státu, ve kterém má sídlo, přijaté k provedení směrnic 78/660/EHS a 83/349/EHS.
Členské státy však mohou vnitrostátní právní předpisy přijaté k provedení těchto směrnic pozměnit s ohledem na zvláštnosti družstev.
2. Pokud SCE podle právních předpisů členského státu, ve kterém má sídlo, nemá povinnost zveřejnění ve smyslu článku 3 směrnice 68/151/EHS, musí ve svém sídle zpřístupnit veřejnosti alespoň dokumenty související s roční účetní závěrkou.
Na žádost musí vydat opis těchto dokumentů.
Cena účtovaná za tento opis nesmí převýšit správní náklady na jeho pořízení.
3. Roční účetní závěrku a případně konsolidovanou účetní závěrku sestavuje SCE v národní měně.
SCE se sídlem vně eurozóny mohou svou účetní závěrku a případně konsolidovanou účetní závěrku vyjádřit v eurech.
V tom případě uvede v příloze k závěrce či závěrkám, na jakém základě byly uvedené částky, o nichž bylo původně účtováno v národní měně, přepočteny na euro.
Článek 69
Účetní závěrka SCE, která je úvěrovou nebo finanční institucí
1. SCE, která je úvěrovou nebo finanční institucí, se řídí pravidly stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech členského státu, ve kterém se nachází její sídlo, vydaných podle směrnic o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu, pokud jde o sestavování její roční účetní závěrky a případně konsolidované účetní závěrky, včetně doprovodné výroční zprávy, a o jejich auditu a zveřejňování.
2. SCE, která je pojišťovnou, se řídí pravidly stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech členského státu, ve kterém se nachází její sídlo, vydaných podle směrnic, pokud jde o sestavování její roční účetní závěrky a případně konsolidované účetní závěrky, včetně doprovodné výroční zprávy, a jejich auditu a zveřejňování.
Článek 70
Audit
Audit roční účetní závěrky SCE, a případně její konsolidované účetní závěrky provede jedna nebo více osob, které jsou k tomu schválené v členském státě, ve kterém má SCE sídlo, v souladu s předpisy přijatými v tomto státě k provedení směrnic 84/253/EHS a 89/48/EHS.
Článek 71
Systém auditu
Požaduje-li právo členského státu po všech družstvech nebo po určitém typu družstev, která se řídí právem tohoto státu, aby vstoupily do zvláštního, zákonem pověřeného externího subjektu a přizpůsobily se zvláštnímu systému auditu, který tento subjekt provádí, použijí se tyto předpisy bez dalšího i na SCE se sídlem v tomto členském státě, pokud dotčený subjekt splňuje podmínky směrnice 84/253/EHS.
KAPITOLA VII
ZRUŠENÍ, LIKVIDACE, ÚPADEK A ZASTAVENÍ PLATEB
Článek 72
Zrušení, úpadek a podobná řízení
Ve věcech zrušení, likvidace, úpadku, zastavení plateb a podobných řízení se SCE řídí právními předpisy, které se vztahují na družstvo založené podle práva členského státu, ve kterém se nachází její sídlo, včetně ustanovení o rozhodování valné hromady.
Článek 73
Zrušení soudem nebo jiným příslušným orgánem členského státu sídla SCE
1. Na žádost osoby s oprávněným zájmem nebo příslušného orgánu rozhodne soud nebo příslušný správní orgán členského státu, ve kterém má SCE sídlo, o jejím zrušení, zjistí-li, že došlo k porušení čl. 2 odst. 1 nebo čl. 3 odst. 2, jakož i v případech uvedených v článku 34.
Soud nebo příslušný správní orgán může SCE stanovit lhůtu k nápravě.
Nedojde-li ve stanovené lhůtě k nápravě, rozhodne soud nebo příslušný správní orgán o jejím zrušení.
2. Nesplňuje-li SCE nadále požadavky stanovené v článku 6, přijme členský stát, ve kterém se nachází sídlo SCE, vhodná opatření, aby SCE byla povinna odstranit protiprávní stav ve stanovené lhůtě buď
- opětovným zřízením svého správního ústředí v členském státě, ve kterém se nachází její sídlo, nebo
- přemístěním sídla postupem stanoveným v článku 7.
3. Členský stát, ve kterém se nachází sídlo SCE, přijme opatření nezbytná k zajištění likvidace SCE, která neuvede protiprávní stav do souladu s právem podle odstavce 2.
4. Členský stát, ve kterém se nachází sídlo SCE, stanoví opravný prostředek proti rozhodnutí o porušení článku 6.
Opravný prostředek má na řízení podle odstavců 2 a 3 odkladný účinek.
5. Je-li z podnětu orgánů nebo kterékoli dotčené strany zjištěno, že SCE má správní ústředí na území členského státu v rozporu s článkem 6, uvědomí orgány dotčeného členského státu neprodleně členský stát, ve kterém se nachází sídlo SCE.
Článek 74
Zveřejnění zrušení SCE
Aniž jsou dotčena ustanovení vnitrostátních právních předpisů vyžadující další zveřejnění, zveřejňuje se v souladu s článkem 12 zahájení a ukončení řízení o zrušení, dobrovolném zrušení, likvidaci, úpadku nebo zastavení plateb a každé rozhodnutí o pokračování v činnosti.
Článek 75
Převod čistého majetku
Čistý obchodní majetek SCE se rozdělí v souladu se zásadou nestrannosti, nebo dovolují-li to právní předpisy členského státu, ve kterém má SCE sídlo, v souladu s jinou úpravou určenou ve stanovách SCE.
Pro účely tohoto článku se za čistý obchodní majetek považují aktiva zbývající po zaplacení všech dlužných částek věřitelům a proplacení členských vkladů.
Článek 76
Přeměna na družstvo
1. SCE se může přeměnit na družstvo řídící se právem členského státu, ve kterém se nachází její sídlo.
Rozhodnutí o přeměně lze učinit nejdříve po uplynutí dvou let od jejího zápisu do rejstříku a po schválení prvních dvou ročních účetních závěrek.
2. Přeměna SCE na družstvo nevede ke zrušení SCE ani k vytvoření nové právnické osoby.
3. Řídící nebo správní orgán SCE vypracuje projekt přeměny a zprávu, která vysvětlí a odůvodní právní a hospodářská hlediska přeměny, jakož i její dopady na zaměstnanost, a uvede důsledky přechodu na právní formu družstva pro členy a držitele podílů uvedené v článku 14 a pro zaměstnance.
4. Projekt přeměny se zveřejní způsobem stanoveným právními předpisy každého členského státu nejméně jeden měsíc před konáním valné hromady, která má rozhodnout o přeměně.
5. Před konáním valné hromady uvedené v odstavci 6 osvědčí jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných nebo schválených v souladu s vnitrostátními předpisy soudem nebo správním orgánem členského státu, jehož právem se řídí SCE, která se přeměňuje na družstvo, že SCE má majetek minimálně ve výši svého základního kapitálu.
6. Valná hromada SCE schválí projekt přeměny společně se stanovami družstva.
Rozhodnutí valné hromady musí být přijato v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA VIII
DOPLŇUJÍCÍ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 77
Hospodářská a měnová unie
1. Pokud se na kterýkoli členský stát nevztahuje třetí etapa hospodářské a měnové unie, může uplatnit na SCE se sídlem na svém území stejné předpisy, které uplatňuje na družstva nebo akciové společnosti řídící se jeho právem, pokud jde o vyjádření jejího základního kapitálu.
SCE však v každém případě může svůj základní kapitál vyjádřit také v eurech.
V tom případě je přepočítacím koeficientem mezi národní měnou a eurem přepočítací koeficient, který platil poslední den měsíce, který předcházel založení SCE.
2. Pokud se na členský stát, ve kterém má SCE sídlo, nevztahuje třetí etapa hospodářské a měnové unie, může SCE sestavit a zveřejnit svou roční účetní závěrku, a případně konsolidovanou účetní závěrku v eurech.
Členský stát může požadovat, aby byla roční účetní závěrka a případně konsolidovaná účetní závěrka sestavena a zveřejněna v národní měně za stejných podmínek, které platí pro družstva nebo akciové společnosti řídící se jeho právem.
Tím není dotčena dodatečná možnost, aby SCE zveřejnila svou roční a případně konsolidovanou účetní závěrku v eurech v souladu se směrnicí Rady 90/604/EHS ze dne 8. listopadu 1990, kterou se mění směrnice 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách a směrnice 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, pokud se jedná o výjimky pro malé a střední společnosti a o zveřejňování ročních účetních závěrek v ECU [20].
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 78
Vnitrostátní prováděcí předpisy
1. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření pro účinné uplatňování tohoto nařízení.
2. Každý členský stát určí příslušné orgány ve smyslu článků 7, 21, 29, 30, 54 a 73. Zároveň o tom informuje Komisi a ostatní členské státy.
Článek 79
Přezkoumání nařízení
Nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení a případně též návrhy na jeho změny.
Zpráva zejména posoudí, zda je vhodné
a) umožnit umístění správního ústředí SCE a sídla SCE v různých členských státech;
b) stanovit, aby členský stát v právních předpisech vydaných při výkonu oprávnění svěřených mu tímto nařízením nebo k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení na SCE povolil taková ustanovení stanov SCE, která jsou od těchto právních předpisů odchylná nebo je doplňují, i kdyby taková ustanovení nebyla přípustná ve stanovách družstva se sídlem v dotčeném členském státě;
c) povolit, aby členský stát přijal předpisy, které umožňují rozdělení SCE na dvě nebo více vnitrostátních družstev;
d) povolit, aby členský stát stanovil zvláštní opravné prostředky pro případ podvodu nebo omylu při zápisu SCE založené fúzí.
Článek 80
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 18. srpna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1437/2003
ze dne 12. srpna 2003,
kterým se mění přílohy I, II, IIIB a VI nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1309/2002 [2], a zejména na článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Změny provedené nařízením Komise (ES) č. 1832/2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], činí nezbytným změnit přílohu I nařízení (ES) č. 517/94. Z důvodů přehlednosti by uvedená příloha měla být zcela nahrazena.
(2) Jelikož vstoupila v platnost nová ústavní listina svazu států Srbska a Černé hory, která přejmenovala bývalou "Svazovou republiku Jugoslávii" na "Srbsko a Černou horu" s účinkem ode dne 4. února 2003, je žádoucí nahradit název uvedené bývalé republiky všude, kde se objevuje v přílohách II, IIIB a VI nařízení (ES) č. 517/94.
(3) Nařízení (ES) č. 517/94 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 517/94 se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
2. Výraz "Svazová republika Jugoslávie" ve všech tvarech se nahrazuje výrazem "Srbsko a Černá hora" v příslušném tvaru, kdekoliv se objevuje v přílohách II, IIIB a VI.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1438/2003
ze dne 12. srpna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k politice Společenství týkající se loďstva, definované v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 2371/2002
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 11 odst. 5, čl. 12 odst. 2, čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úpravu rybolovné kapacity rybářského loďstva Společenství je třeba pozorně sledovat, aby byla přizpůsobena dostupným zdrojům.
Za tím účelem je v kapitole III nařízení (ES) č. 2371/2002 stanovena řada konkrétních opatření.
(2) Je třeba stanovit pravidla, aby bylo zajištěno, že členské státy budou správně provádět kapitolu III nařízení (ES) č. 2371/2002, a vzít přitom v úvahu všechny příslušné parametry pro řízení kapacity loďstva, vyjádřené hrubou prostorností (GT) a výkonem (kW), stanovené v uvedeném nařízení a také v nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [2].
(3) Referenční úrovně pro rybolovnou kapacitu je třeba stanovit k 1. lednu 2003 pro loďstvo každého členského státu, s výjimkou loďstva registrovaného v nejvzdálenějších regionech.
(4) Je nutné stanovit pravidla pro úpravu referenčních úrovní s ohledem na čl. 11 odst. 4 a 5, čl. 13 odst. 2 a z důvodu transparentnosti čl. 13 odst. 1 písm. b) bod ii) nařízení (ES) č. 2371/2002, a na přeměření loďstva Společenství, které má být dokončeno do konce roku 2003 v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [3], ve znění nařízení (ES) č. 3259/94 [4].
(5) Je nutné stanovit pravidla k posouzení, zda členské státy, které udělí podporu pro obnovu loďstva po 1. lednu 2003, plní požadavek snížit do 1. ledna 2005 svou referenční úroveň z 1. ledna 2003 o 3 %.
(6) V případě potřeby je při určování referenčních úrovní třeba vzít v úvahu požadavky členských států předložené Komisi do 31. prosince 2002 na zvýšení jejich kapacitních cílů stanovených v rámci čtvrtého víceletého orientačního programu (VOP IV), v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 [5] ve znění nařízení (ES) č. 179/2002 [6], jakož i s článkem 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES [7] ve znění rozhodnutí 2002/70/ES [8].
(7) Je nutné stanovit metodu výpočtu umožňující posoudit, zda členské státy řídí vstup do loďstva rybolovných plavidel a výstup z něho v souladu s nařízením (ES) č. 2371/2002.
(8) Při výpočtu celkové rybolovné kapacity loďstva k 1. lednu 2003 je třeba posuzovat odlišně vstup do loďstva těch plavidel, u nichž bylo správní rozhodnutí učiněno v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002 podle tehdy platných právních předpisů a podle vnitrostátního režimu vstupů a výstupů oznámeného Komisi podle článku 6 rozhodnutí 97/413/ES, pokud ke vstupu těchto plavidel do loďstva došlo nejpozději tři roky po dni správního rozhodnutí dotyčného členského státu.
(9) Pokud jde o rozhodování členských států o způsobilosti modernizačních prací zaměřených na zlepšení bezpečnosti na plavidle, pracovních podmínek, hygieny a jakosti produktů podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002, je nutno stanovit prováděcí pravidla, aby bylo zajištěno spravedlivé vyhodnocení požadavků a vyloučilo se zvýšení intenzity rybolovu v důsledku takových prací.
(10) Podle nařízení (EHS) č. 2930/86 nemá zvětšení objemu uzavřených prostor nad hlavní palubou vliv na prostornost plavidel o celkové délce kratší než 15 m. Proto se při úpravě referenčních úrovní podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 nebere modernizace těchto plavidel nad hlavní palubou v úvahu.
(11) Je nutné stanovit prováděcí pravidla, aby se zajistilo určení jasných pravidel a postupů pro způsob, jakým členské státy předávají údaje do rejstříku rybářských plavidel Společenství, dále pak jsou nutná nová pravidla ověřování, aby byla zaručena kvalita a spolehlivost těchto údajů.
(12) Výroční zprávy a jejich souhrn vyhotovený Komisí podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 musí podávat jasný obraz o rovnováze mezi rybolovnou kapacitou loďstva a rybolovnými právy.
(13) Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu nevydal své stanovisko k opatřením tohoto nařízení ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla ke kapitole o politice týkající se loďstva nařízení (ES) č. 2371/2002.
Použije se na rybolovnou kapacitu rybářských plavidel Společenství, s výjimkou plavidel, která:
a) se používají výhradně v akvakultuře, definovaná v příloze III bodu 2.2 nařízení (ES) č. 2792/1999, nebo
b) jsou registrovaná v nejvzdálenějších regionech Francie, Portugalska a Španělska, jak je uvedeno v čl. 299 odst. 2 Smlouvy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
"GTa", nebo "celkovou prostorností plavidel, která opustila loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002" celková prostornost plavidel, která opustila loďstvo s veřejnou podporou v období od 1. ledna 2003 do dne, k němuž se vypočítává GTt.
Ve vzorci týkajícím se referenční úrovně prostornosti v článku 4 se tato hodnota započítává pouze částí kapacity, která překračuje snížení prostornosti nezbytné pro splnění referenčních úrovní podle čl. 12 odst.
2. "GTs" nebo "celkovým zvýšením prostornosti povoleným podle ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002" celkové zvýšení prostornosti povolené podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 a registrované před dnem, k němuž se vypočítává GTt;
3.
"ΔR(GT-GRT)" nebo "úpravou konečných celkových cílů víceletého orientačního programu" úprava konečných celkových cílů IV. víceletého orientačního programu, vyjádřená prostorností po dokončení přeměření loďstva v GT podle nařízení (EHS) č. 2930/86;
4.
"GT100" nebo "celkovou prostorností plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT vstupujících do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002" celková prostornost plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT, která vstoupila do loďstva v době od 1. ledna 2003 do dne, k němuž se vypočítává GTt, a pro která bylo správní rozhodnutí dotyčného členského státu o udělení podpory přijato po 31. prosinci 2002;
5. "kWa" nebo "celkovým výkonem plavidel opouštějících loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002" celkový výkon plavidel, která opustila loďstvo s veřejnou podporou v období od 1. ledna 2003 do dne, k němuž se vypočítává kWt. Ve vzorci týkajícím se referenční úrovně výkonu v článku 4 se tato hodnota započítává pouze částí kapacity, která překračuje snížení výkonu nezbytné pro splnění referenčních úrovní podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002;
6. "kW100" nebo "celkovým výkonem plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT vstupujících do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002" celkový výkon plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT, která vstoupila do loďstva v období od 1. ledna 2003 do dne, pro který se vypočítává kWt, a pro která bylo správní rozhodnutí dotyčného členského státu o udělení podpory přijato po 31. prosinci 2002;
7.
"GTt" celková prostornost loďstva vypočítaná k jakémukoliv dni po 1. lednu 2003;
8.
"Δ(GT-GRT)" nebo "výsledkem přeměření loďstva" rozdíl mezi celkovou kapacitou loďstva vyjádřenou prostorností ke dni 1. ledna 2003 a přepočítanou kapacitou po přeměření loďstva v GT podle nařízení (EHS) č. 2930/86;
9. "kWt" celkový výkon loďstva vypočítaný k jakémukoliv dni po 1. lednu 2003;
10. "hlavní palubou""horní paluba", jak je definována v Mezinárodní úmluvě o vyměřování plavidel z roku 1969.
KAPITOLA II REFERENČNÍ ÚROVNĚ PRO RYBÁŘSKÁ LOĎSTVA
Článek 3
Určení referenčních úrovní
Referenční úrovně vyjádřené prostorností (GT) a výkonem (kW) pro každý členský stát k 1. lednu 2003, popsané v článku 12 nařízení (ES) č. 2371/2002, s výjimkou úrovní stanovených pro nejvzdálenější regiony, jsou uvedeny v příloze I.
Článek 4
Kontrola referenčních úrovní
1. Aniž je dotčen článek 5, rovná se pro každý členský stát referenční úroveň prostornosti k jakémukoliv dni po 1. lednu 2003 (R(GT)t) referenční úrovni pro tento členský stát stanovené v příloze I ke dni 1. ledna 2003 (R(GT)03), upravené takto:
a) odečtením celkové prostornosti plavidel opouštějících loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002 (GTa);
b) a přičtením
i) celkového zvětšení prostornosti povolené podle ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 (GTs);
ii) úpravy konečných celkových cílů víceletého orientačního programu provedené po přeměření loďstva (ΔR(GT-GRT)).
Tyto referenční úrovně se určují podle tohoto vzorce:
R = RGT03 – GTa + GTs + ΔRGT – GRT
Pokud do loďstva vstoupí nová kapacita za podmínek podle čl. 13 odst. 1 písm. b) bodu ii), pak se referenční úrovně uvedené v druhém pododstavci snižují o 35 % celkové prostornosti plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT, která vstoupila do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002 (GT100), podle tohoto vzorce: R =
R GT03 – GTa – 0,35GT100 + GTs + ΔRGT – GRT
2. Aniž je dotčen článek 5, rovná se pro každý členský stát referenční úroveň výkonu k jakémukoliv dni po 1. lednu 2003 (R(kW)t) referenční úrovni pro tento členský stát stanovené v příloze I k 1. lednu 2003 (R(kW)03), upravené odečtením celkového výkonu plavidel opouštějících loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002 (kWa).
Tyto referenční úrovně se určují podle tohoto vzorce:
R = RkW03 – kWa
Pokud do loďstva vstupuje nová rybolovná kapacita za podmínek čl. 13 odst. 1 písm. b) bodu ii), pak se referenční úrovně uvedené v druhém pododstavci snižují o 35 % celkového výkonu plavidel o prostornosti větší než 100 GT, která vstoupila do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002 (kW100), podle tohoto vzorce:
R = RkW03 – kWa – 0,35kW100
Článek 5
Obnova loďstva s veřejnou podporou
1. Aniž je dotčen článek 4, je pro každý členský stát, který se rozhodne udělit podporu pro obnovu loďstva po 31. prosinci 2002, referenční úroveň prostornosti k 1. lednu 2005 (R(GT)05) nižší nebo rovna 97 % referenční úrovně k 1. lednu 2003 stanovené pro tento členský stát v příloze I, upravené přičtením:
a) všech zvětšení prostornosti povolených podle ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 (GTs);
b) úpravy konečných celkových cílů víceletého orientačního programu po přeměření loďstva (ΔR(GT – GRT)).
Tyto referenční úrovně jsou ve shodě s tímto vzorcem:
R ≤ 0,97RGT03 + GTs + ΔRGT – GRT
2. Aniž je dotčen článek 4, je pro každý členský stát, který se rozhodne udělit podporu pro obnovu loďstva po 31. prosinci 2002, referenční úroveň výkonu k 1. lednu 2005 (R(kW)05) nižší nebo rovna 97 % referenční úrovně k 1. lednu 2003 stanovené pro tento členský stát v příloze I.
Tyto referenční úrovně jsou ve shodě s tímto vzorcem:
R ≤ 0,97R kW03
KAPITOLA III ŘÍZENÍ VSTUPŮ A VÝSTUPŮ
Článek 6
Rybolovná kapacita loďstva k 1. lednu 2003
Pro účely článku 7 je rybolovná kapacita vyjádřená prostorností (GT03) a výkonem (kW03) k 1. lednu 2003 určena tak, že se v souladu s přílohou II berou v úvahu vstupy plavidel, které spočívají na správním rozhodnutí dotyčného členského státu přijatém v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002 ve shodě s tehdy platnými právními předpisy, a zejména s vnitrostátním režimem vstupů a výstupů oznámeným Komisi podle čl. 6 odst. 2 rozhodnutí 97/413/ES, a které jsou registrované nejpozději do tří let po správním rozhodnutí.
Článek 7
Kontrola vstupů a výstupů
1. Pro dosažení souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 2371/2002 každý členský stát zajistí, aby rybolovná kapacita vyjádřená prostorností (GTt) byla vždy nižší nebo rovna rybolovné kapacitě vyjádřené prostorností k 1. lednu 2003 (GT03) a byla upravena:
a) odečtením:
i) celkové prostornosti plavidel opouštějících loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002 (GTa);
ii) 35 % celkové prostornosti plavidel o prostornosti větší než 100 GT, která vstoupila do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002 (GT100);
b) a přičtením:
i) celkového zvýšení prostornosti povolené podle ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 (GTs);
ii) výsledku přeměření loďstva (Δ(GT-GRT)).
Každý členský stát zajistí, aby byl dodržován tento vzorec: GT ≤
GT03 – GTa – 0,35GT100 + GTs + ΔGT – GRT
2. Aby byla dodržena ustanovení článku 13 nařízení (ES) č. 2371/2002, zajistí každý členský stát, aby rybolovná kapacita vyjádřená výkonem (kWt) byla vždy nižší nebo rovna kapacitě vyjádřené výkonem k 1. lednu 2003 (kW03) a byla upravena odečtením:
a) celkového výkonu plavidel opouštějících loďstvo s veřejnou podporou po 31. prosinci 2002 (kWa);
b) 35 % celkového výkonu plavidel o prostornosti větší než 100 GT, která vstoupila do loďstva s veřejnou podporou udělenou po 31. prosinci 2002 (kW100).
Každý členský stát zajistí, aby byl dodržován tento vzorec: kW ≤
kW03 – kWa – 0,35kW100 KAPITOLA IV
ZVÝŠENÍ PROSTORNOSTI ZA ÚČELEM ZLEPŠENÍ BEZPEČNOSTI NA PLAVIDLE, PRACOVNÍCH PODMÍNEK, HYGIENY A JAKOSTI PRODUKTŮ
Článek 8
Způsobilost žádostí o zvýšení prostornosti
Žádost o zvýšení prostornosti plavidla podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 se považuje za způsobilou, pokud splňuje tyto podmínky:
a) plavidlu nebylo nikdy dříve uděleno zvýšení prostornosti podle těchto ustanovení;
b) celková délka plavidla je větší nebo rovna 15 m;
c) stáří plavidla, vypočítané jako rozdíl mezi dnem přijetí žádosti a dnem uvedení do provozu podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2930/86, je nejméně pět let;
d) zvýšení prostornosti bude výsledkem modernizace uskutečněné za účelem zlepšení bezpečnosti na plavidle, pracovních podmínek, hygieny nebo jakosti produktů;
e) práce uvedené v písmenu d) nezvýší prostor pod hlavní palubou;
f) práce uvedené v písmenu d) nezpůsobí další zvýšení prostoru pro skladování ryb nebo pro rybářské nástroje.
Článek 9
Odpovědnost členských států
1. Členské státy posoudí žádosti o zvýšení prostornosti a rozhodnou, zda jsou tyto žádosti způsobilé podle podmínek stanovených v článku 8.
2. Členské státy vedou záznamy o každém plavidle, pro které bylo přijato rozhodnutí o zvýšení prostornosti podle ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002. Tyto záznamy obsahují všechny technické údaje použité při posuzování žádosti členským státem. Na základě žádosti dají členské státy tyto záznamy bez odkladu k dispozici Komisi.
KAPITOLA V SBĚR ÚDAJŮ
Článek 10
Sběr údajů členským státem a sdělování údajů Komisi
1. Každý členský stát zajistí sběr údajů o:
a) každém vstupu do loďstva nebo výstupu z něho;
b) každé modernizaci plavidla, která mění jeho rybolovnou kapacitu.
2. Členské státy sdělí Komisi přinejmenším tyto údaje:
a) interní číslo a jméno plavidla;
b) rybolovnou kapacitu plavidla vyjádřenou v GT a kW;
c) registrační přístav plavidla;
d) druh a datum této události:
i) výstupu (například vrakování, vývoz, převod do jiného členského státu, společný podnik, převod na jinou činnost),
ii) vstupu (například nová stavba, dovoz, převod z jiného členského státu, převod z jiného druhu činnosti), nebo
iii) modernizace, s uvedením, zda se jedná o důvody bezpečnosti podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
e) zda byla na událost udělena veřejná podpora;
f) případně datum správního rozhodnutí členského státu o udělení podpory;
g) v případě modernizace změnu výkonu (v kW), změnu prostornosti (v GT) nad hlavní palubou a pod ní.
3. Dokud nebudou přijata prováděcí pravidla podle článku 15 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002, budou členské státy předávat informace přesahující rámec rejstříku rybářských plavidel Společenství definovaný v nařízení Komise (ES) č. 2090/98 [9] v elektronické podobě.
KAPITOLA VI VÝMĚNA INFORMACÍ A VÝROČNÍ ZPRÁVA
Článek 11
Výměna informací
Členské státy dají ostatním členským státům a Komisi k dispozici údaje o provádění právních předpisů Společenství o politice týkající se rybářského loďstva, a zejména tyto údaje:
a) vnitrostátní prováděcí pravidla a nástroje k zajištění dodržování kapitoly III nařízení (ES) č. 2371/2002;
b) správní postupy pro sledování a kontrolu rybářského loďstva a údaje o tom, které orgány jsou k tomu příslušné;
c) údaje o vývoji kapacity loďstva, a zejména o stažení a obnově plavidel s veřejnou podporou;
d) případné plány na snížení kapacity loďstva za účelem dodržení referenčních úrovní;
e) informace o vývoji kapacity loďstva v nejvzdálenějších regionech ve vztahu k převodu plavidel mezi pevninskými částmi a nejvzdálenějšími regiony;
f) informace o dopadu programů snížení intenzity rybolovu, a zejména pokud jsou součástí plánu obnovy populací nebo víceletého plánu řízení, na kapacitu loďstva;
g) jakékoli jiné údaje považované za vhodné a užitečné v zájmu výměny informací a osvědčených postupů mezi členskými státy.
Článek 12
Výroční zpráva
1. Každý členský stát zašle Komisi do 30. dubna každého roku v elektronické podobě zprávu o úsilí vynaloženém během předchozího roku k dosažení udržitelné rovnováhy mezi rybolovnou kapacitou a rybolovnými právy.
2. Na základě údajů v rejstříku rybářských plavidel Společenství a údajů obsažených ve zprávách, které obdržela podle odstavce 1, připraví Komise souhrn a předloží ho do 31. července každého roku Vědeckému technickému a hospodářskému výboru pro rybářství a Výboru pro rybolov a akvakulturu zřízenému podle čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Tyto dva výbory předají své stanovisko Komisi nejpozději do 31. října každého roku.
3. Do 31. prosince každého roku zašle Komise Evropskému parlamentu a Radě souhrn s přiloženými zprávami členských států spolu se stanovisky výborů uvedených v odstavci 2.
Článek 13
Údaje, které musí výroční zprávy obsahovat
1. Zprávy členských států uvedené v článku 12 obsahují přinejmenším tyto údaje:
a) popis rybářského loďstva ve vztahu k technikám rybolovu: vývoj v předchozím roce včetně technik rybolovu podléhajících víceletým plánům řízení nebo plánům obnovy populací;
b) dopad programů snížení intenzity rybolovu přijatých v rámci víceletých plánů řízení nebo víceletých plánů obnovy populací, případně vnitrostátních plánů;
c) údaje o dodržování režimu vstupu a výstupu a referenční úrovně;
d) souhrnnou zprávu o slabých a silných stránkách režimu řízení loďstva a plán zlepšení a informace o obecné úrovni o dodržování nástrojů politiky týkající se loďstva;
e) veškeré informace o změnách správních postupů vztahujících se k řízení loďstva.
2. Zprávy členských států nepřesahují 10 stran.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1439/2003
ze dne 12. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 896/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2587/2001 [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 896/2001 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1303/2003 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 404/93 použitelná ode dne 1. července 2001, pokud jde o správu celních dovozních kvót podle čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení.
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 896/2001 stanoví zejména metody pro určení referenčního množství pro každý tradiční hospodářský subjekt v rámci celních kvót A/B a C na základě průměru primárních dovozů uskutečněných během let 1994, 1995 a 1996, které se braly v úvahu pro účely správy celní kvóty otevřené pro rok 1998.
(3) Pro aktualizaci údajů a zjednodušení správy režimu u celních kvót A/B a C otevřených pro rok 2004 a následně pro rok 2005 by se referenční množství pro tradiční hospodářské subjekty mělo vypočítávat podle využití dovozních licencí vydaných těmto subjektům podle čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 896/2001 a/nebo na ně převedených podle článku 20 uvedeného nařízení během roku 2002 a 2003.
(4) Příslušné státní orgány jsou odpovědné za provádění kontrol dokladů nezbytných pro ověření, jakým způsobem držitel dokladu využil dovozní licenci, nebo jak ho využil postupník v případě, že licence byly převedeny podle článku 20 nařízení (ES) č. 896/2001, jakož i podle příslušných ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003 [6].
(5) Měla by se vzít v úvahu zvláštní situace tradičních hospodářských subjektů, jimž by bylo v roce 2004 a/nebo 2005 přiděleno mimořádně nízké referenční množství v důsledku obtíží při jejich činnosti během referenčního roku, a stanovit postup pro přijetí vhodných opatření, pokud se prokáží jako nezbytná, do výší množství podle celních kvót A/B a C.
(6) V důsledku toho by se mělo změnit nařízení (ES) č. 896/2001.
(7) Je vhodné připomenout, že ustanoveními o dovozním režimu nevznikají hospodářským subjektům žádná práva ani se jich nemohou dovolávat či je za oprávněná do budoucna považovat.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 896/2001 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. "tradičními hospodářskými subjekty" hospodářské subjekty, fyzické nebo právnické osoby, jednotlivci nebo seskupení, usazené ve Společenství, které na vlastní náklady uskutečnily nákup minimálního množství banánů pocházejících ze třetích zemí od producentů nebo popřípadě jejich produkci, po níž následuje odeslání a prodej těchto produktů do Společenství, během některého z roků referenčního období využité až do dne 31. prosince 2003.
Operace definované v předchozím pododstavci se dále nazývají "primární dovoz".
Minimální množství uvedené v prvním pododstavci je 250 tun nebo 20 tun, pokud se uvedení na trh nebo dovoz týká výhradně banánů o délce nejvýše 10 centimetrů."
2. Články 4 a 5 se nahrazují tímto:
"Článek 4
1. Referenční množství každého tradičního hospodářského subjektu A/B a C, který podá písemnou žádost, se stanoví na základě využití dovozních licencí, které mu byly vydány nebo na něj převedeny podle článku 20 pro rok 2002 (v případě dovozů uskutečněných v roce 2004) a pro rok 2003 (v případě dovozů uskutečněných v roce 2005).
2. Každý tradiční hospodářský subjekt podá žádost o referenční množství u příslušného státního orgánu nejpozději do dne 15. září roku předcházejícího roku, pro který se celní kvóta otevírá.
Žádosti obsahují podrobnosti o množství banánů, pro které žadatel použil dovozní licence vydané na základě roku, který určuje referenční množství v souladu s odstavcem 1.
K žádostem se připojí kopie dovozních licencí, které žádající tradiční hospodářský subjekt použil.
3. Pro hospodářské subjekty vzniklé fúzí tradičních hospodářských subjektů, z nichž má každý práva vyplývající z tohoto nařízení, platí stejná práva jako pro hospodářské subjekty, z nichž takové hospodářské subjekty vznikly.
Článek 5
1. Příslušné státní orgány provádějí kontroly nezbytné pro určení referenčního množství tradičních hospodářských subjektů pro každý rok z let 2004 a 2005.
Rozsah, v jakém byly licence využity, se ověřuje na základě kopií vydaných licencí, jež žádající hospodářské subjekty použily.
Pokud byly licence převedeny podle článku 20, příslušné státní orgány dotyčných členských států si vymění nezbytné informace.
2. Příslušné státní orgány sdělí Komisi celkové referenční množství odděleně pro celní kvóty A/B a C nejpozději do dne 15. října roku, který předchází roku, pro který je celní kvóta otevřena.
3. Na základě informace získané podle odstavce 2 a podle celkového dostupného množství celních kvót A/B a C Komise stanoví v případě potřeby vyrovnávací koeficient, který se má použít na referenční množství každého tradičního hospodářského subjektu.
4. Příslušné státní orgány oznámí každému tradičnímu hospodářskému subjektu jeho referenční množství, uzpůsobené v případě potřeby koeficientem stanoveným podle odstavce 3, nejpozději do dne 15. listopadu.
5. Pokud je referenční množství přidělené hospodářskému subjektu mimořádně nízké v důsledku útrap postihujících jeho činnost během referenčního roku, může příslušný státní orgán podat Komisi žádost o uznání útrap, k níž se připojí nezbytné podpůrné doklady.
Komise popřípadě přijme příslušná opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 404/93, do výše množství celních kvót A/B a C.
6. Seznam příslušných orgánů v každém členském státě je uveden v příloze.
Tento seznam Komise upravuje podle změn, které jí členské státy předají."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1445/2003
ze dne 21. ledna 2003
o vývozu některých výrobků z oceli z Rumunska do Společenství pro období od data vstupu v platnost tohoto nařízení do data přistoupení Rumunska k Evropské unii (prodloužení systému dvojité kontroly)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1] vstoupila v platnost dne 1. února 1995.
(2) Smluvní strany se dohodly rozhodnutím Rady přidružení č. 1/2003 [2] na prodloužení systému dvojité kontroly, který byl znovu zaveden rozhodnutím č. 3/2003 [3], na období od data vstupu v platnost tohoto nařízení do data přistoupení Rumunska k Evropské unii.
(3) Je proto nutné prodloužit prováděcí právní předpisy Společenství, zavedené nařízením Rady (ES) č. 1499/2002 ze dne 20. června 2002 o vývozu některých výrobků z oceli z Rumunska do Společenství v období od 1. července do 31. prosince 2002 (systém dvojité kontroly) [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1499/2002 se i nadále použije pro období od data vstupu v platnost tohoto nařízení do data přistoupení Rumunska k Evropské unii v souladu s ustanoveními rozhodnutí Rady přidružení č. 1/2003 mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1499/2002 se následně mění takto:
1. V názvu, preambuli a čl. 1 odst. 1 nařízení se odkazy na "období od 1. července do 31. prosince 2002" nahrazují odkazy na "období od 25. srpna 2003 do data přistoupení Rumunska k Evropské unii".
2. Znění přílohy IV uvedeného nařízení se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 3
Zboží odeslané do Společenství v období od 1. ledna 2003 do data vstupu v platnost tohoto nařízení se vylučuje z oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1452/2003
ze dne 14. srpna 2003,
kterým se zachovává odchylka podle čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 s ohledem na určité druhy osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu a kterým se stanoví prováděcí pravidla a kritéria pro uvedenou odchylku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 599/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 písm. b) druhou a třetí odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle odchylky stanovené v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2092/91 mohou členské státy během přechodného období do 31. prosince 2003 v ekologickém zemědělství povolovat použití osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu nezískaných ekologickými metodami produkce, pokud si producenti nemohou opatřit rozmnožovací materiál získaný ekologickými metodami produkce.
(2) Podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2092/91 je rovněž použitelné právo Společenství týkající se osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu.
(3) Zachování biologické rozmanitosti je důležitou zásadou ekologického zemědělství, a proto by mělo být zajištěno, aby zemědělci měli možnost volit z velké řady kultivar a odrůd, včetně místních kultivar a odrůd.
(4) Je zřejmé, že pro určité druhy pěstované uvnitř Společenství nebudou po 31. prosinci 2003 k dispozici dostatečná množství ekologicky vyprodukovaného osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu.
(5) Je proto nezbytné ponechat možnost užít osivo a vegetativní rozmnožovací materiál nezískaný ekologickou metodou produkce, pokud není možné opatřit si osivo nebo vegetativní rozmnožovací materiál získaný ekologickými metodami produkce.
(6) Pro druhy, pro které budou k dispozici dostatečná množství ekologicky vyprodukovaného osiva nebo vegetativního rozmnožovacího materiálu značného počtu odrůd, by nemělo být povoleno použití osiva nebo vegetativního rozmnožovacího materiálu nezískaných ekologickou metodou produkce.
V souladu s tím by měl být stanoven seznam druhů vyňatých z oblasti působnosti odchylky.
(7) Použitelnost odchylky týkající se vegetativního rozmnožovacího materiálu jiného než sadbové brambory by měla podléhat uvážení členských států, dokud nebudou přijata příslušná kritéria na úrovni Společenství.
(8) V zájmu stimulace vyšší produkce a používání osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu je třeba vytvořit mnohem transparentnější nabídku a poptávku osiva vegetativního rozmnožovacího materiálu získaného touto metodou.
(9) Každý členský stát by proto měl zajistit, aby byla zřízena a uživatelům byla k dispozici databáze, ve které mohou zaregistrovat osivo a sadbové brambory vyprodukované ekologickou metodou produkce při dodržování obecně platných kritérií pro produkci osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu.
V této souvislosti a pro usnadnění přístupu k údajům je třeba vyvinout harmonizovaný model registračního formuláře, který použijí dodavatelé osiva a sadbových brambor v databázích.
(10) Každý členský stát by měl zajistit zveřejnění oznámení o postupu schvalování pro informování všech zúčastněných, ostatních členských států a Komise.
(11) Systém by měl být důkladně přezkoumán po prvních dvou letech zkušeností za účelem posouzení, v jakém rozsahu ekologicky vyprodukované osivo a vegetativní rozmnožovací materiál byly využity zemědělci.
V této souvislosti by Komise měla posoudit možnost vývoje databáze na úrovni Společenství.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ PRAVIDLA
Článek 1
Zachování odchylky
1. Odchylka podle čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení (EHS) č. 2092/91, podle které členské státy mohou povolit použití osiva nebo vegetativního rozmnožovacího materiálu nezískaného ekologickou metodou produkce s výhradou podmínek stanovených v tomto článku, se po 31. prosinci 2003 zachová, pokud jde o druhy neuvedené v příloze tohoto nařízení.
Prováděcí pravidla a kritéria pro použití odchylky týkající se osiva nebo sadbových brambor uvedených v prvním pododstavci jsou stanovena v článcích 3 až 14.
2. Druhy, pro které je v souladu s postupem podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoveno, že ekologicky vyprodukované osivo nebo sadbové brambory jsou k dispozici v dostatečném množství a ve značném počtu odrůd ve všech částech Společenství, jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Druhy uvedené v příloze nejsou způsobilé pro povolení podle odchylky uvedené v odstavci 1, ledaže je to odůvodněno jedním z účelů uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. d).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) se použijí definice uvedené v nařízení (EHS) č. 2092/91;
b) "dodavatelem" se rozumí hospodářský subjekt, který prodává osivo nebo sadbové brambory jiným hospodářským subjektům.
KAPITOLA II POUŽITÍ ODCHYLKY
Článek 3
Použití osiva nebo sadbových brambor nezískaných ekologickou metodou produkce
Členské státy mohou postupem podle článku 5 povolit použití osiva nebo sadbových brambor nezískaných ekologickou metodou produkce, pokud osivo nebo sadbové brambory:
a) nejsou ošetřeny prostředky na ochranu rostlin jinými než těmi, které byly schváleny pro ošetření osiva v příloze II části B nařízení (EHS) č. 2092/91, ledaže je chemické ošetření předepsáno v souladu se směrnicí Rady 2000/29/ES [3] pro rostlinolékařské účely příslušným orgánem členského státu pro všechny odrůdy určitého druhu v oblasti, kde se osivo nebo sadbové brambory používají, a
b) jsou vyprodukovány bez použití geneticky modifikovaných organismů nebo produktů získaných na jejich základě.
Článek 4
Orgány nebo subjekty udělující povolení
Kontrolní orgány nebo subjekty uvedené v článku 9 nařízení (EHS) č. 2092/91 jsou odpovědné za udělování povolení podle článku 5 tohoto nařízení, pokud členský stát neurčí jiné orgány nebo subjekty pod dohledem dotyčného členského státu.
Článek 5
Podmínky pro udělování povolení
1. Povolení k použití osiva nebo sadbových brambor nezískaných ekologickou metodou produkce může být uděleno pouze v těchto případech:
a) pokud žádná odrůda druhu, který uživatel chce obdržet, není registrována v databázi podle článku 6;
b) pokud žádný dodavatel není schopen dodat osivo nebo sadbové brambory nejpozději do výsevu nebo výsadby, přestože si uživatel objednal osivo nebo sadbové brambory včas;
c) pokud odrůda, kterou uživatel chce obdržet, není registrovaná v databázi a uživatel prokáže, že žádná z registrovaných alternativ téhož druhu není vhodná a že povolení je z toho důvodu významné pro jeho produkci;
d) pokud je to odůvodněno výzkumnými účely, pokusnými testy v malém měřítku nebo různými účely zachování odrůd, které byly schváleny příslušným orgánem členského státu.
2. Povolení se uděluje před výsadbou.
3. Povolení se uděluje jen jednotlivým uživatelům na jednu sezónu a orgán nebo subjekt odpovědný za povolování zaregistruje povolené množství osiva nebo sadbových brambor.
4. Odchylně od odstavce 3 může příslušný orgán členského státu udělit všem uživatelům obecné povolení
- pro určitý druh, jestliže a pokud je podmínka podle odst. 1 písm. a) splněna, nebo
- pro určitou odrůdu, jestliže a pokud jsou podmínky podle v odst. 1 písm. c) splněny.
Taková povolení se v databázi zřetelně označují.
5. Povolení může být uděleno pouze v obdobích, pro které je databáze aktualizována podle čl. 7 odst. 3.
KAPITOLA III PRAVIDLA REGISTRACE OSIVA NEBO SADBOVÝCH BRAMBOR ZÍSKANÝCH EKOLOGICKOU METODOU PRODUKCE
Článek 6
Databáze
1. Každý členský stát zajistí, aby elektronická databáze byla vytvořena pro seznam odrůd, pro které osivo nebo sadbové brambory získané ekologickou metodou produkce podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2092/91 jsou k dispozici na jeho území.
2. Databáze je spravována buď příslušným orgánem členského státu, nebo orgánem či subjektem zmocněným k tomuto účelu členským státem, dále jen "správce databáze".
Členské státy mohou rovněž určit orgán nebo soukromý subjekt v jiné zemi.
3. Každý členský stát oznámí Komisi a ostatním členským státům orgán nebo soukromý subjekt pověřený správou databáze.
Článek 7
Registrace
1. Odrůdy, pro které osivo nebo sadbové brambory vyprodukované ekologickou metodou produkce jsou k dispozici, se na žádost dodavatele registrují v databázi.
2. Pokud se týče použitelnosti článku 5 tohoto nařízení, každá odrůda, která nebyla zaregistrována v databázi, se považuje za odrůdu, která není k dispozici.
3. Každý členský stát rozhodne, ve kterém období roku musí být databáze pravidelně aktualizována pro jednotlivé druhy nebo skupiny druhů pěstovaných na jeho území.
Údaje o tom musí být obsaženy v databázi.
Článek 8
Podmínky pro registraci
1. Pro registraci musí být dodavatel schopen:
a) prokázat, že on nebo poslední hospodářský subjekt, pokud dodavatel obchoduje pouze s baleným osivem nebo sadbovými bramborami, byl podroben systému kontroly podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2092/91;
b) prokázat, že osivo nebo sadbové brambory uváděné na trh vyhovují obecným požadavkům na osivo a vegetativní rozmnožovací materiál;
c) zpřístupnit všechny požadované údaje podle článku 9 tohoto nařízení a aktualizaci těchto údajů provádět na žádost správce databáze nebo kdykoli je nezbytná, aby bylo zajištěno, že údaje jsou spolehlivé.
2. Správce databáze může se souhlasem příslušného orgánu členského státu odmítnout dodavatelovu žádost o registraci nebo vymazat již schválenou registraci, pokud dodavatel nesplňuje podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 9
Registrované údaje
1. Pro každou registrovanou odrůdu a pro každého dodavatele musí databáze obsahovat nejméně tyto údaje:
a) vědecký název druhu a denominace odrůdy;
b) název a kontaktní údaje o dodavateli nebo jeho zástupci;
c) oblast, ve které dodavatel může dodávat osivo nebo sadbové brambory uživateli v obvyklém čase potřebném pro dodávku;
d) země nebo region, ve kterých je odrůda testována a povolena za účelem společného katalogu odrůd zemědělských rostlin a zeleniny;
e) datum, od kterého budou osivo nebo sadbové brambory k dispozici;
f) jméno nebo kódové číslo kontrolního úřadu nebo orgánu zmocněného kontrolovat hospodářské subjekty podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2092/91.
2. Dodavatel neprodleně informuje správce databáze, jestliže některá z registrovaných odrůd není již k dispozici.
Změny se zaznamenávají do databáze.
3. Kromě údajů uvedených v odstavci 1 musí databáze obsahovat seznam druhů uvedených v příloze.
Článek 10
Přístup k údajům
1. Údaje v databázi musí být zdarma přístupné uživatelům osiva nebo sadbových brambor a veřejnosti prostřednictvím internetu. Členské státy mohou rozhodnout, že uživatelé, kteří jsou evidováni podle čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2092/91, na žádost obdrží od správce databáze výpis údajů týkající se jedné nebo více skupin druhů.
2. Členské státy zajistí, aby všichni uživatelé, kteří jsou registrováni podle čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2092/91, byli informováni nejméně jedenkrát do roka o datovém systému a způsobu získání údajů v databázi.
Článek 11
Registrační poplatek
Každá registrace může podléhat vybírání poplatku odpovídajícímu nákladům na zavedení a údržbu údajů v databázi.
Příslušný orgán členského státu schvaluje výši poplatku vybíraného správcem databáze.
KAPITOLA IV ZPRÁVA A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Výroční zpráva
1. Orgány nebo subjekty určené k udělování povolení podle článku 4 všechna povolení zaregistrují a tyto údaje předají ve zprávě odpovědnému orgánu členského státu a správci databáze.
Zpráva musí pro každý druh, kterého se týká povolení podle čl. 5 odst. 1, obsahovat tyto údaje:
a) vědecký název druhu a denominaci odrůdy;
b) odůvodnění povolení s odvoláním na čl. 5 odst. 1 písm. a), b), c) nebo d);
c) celkový počet povolení;
d) celkové množství příslušného osiva nebo sadbových brambor;
e) chemické ošetření pro rostlinolékařské účely podle čl. 3 písm. a).
2. Pro povolení podle čl. 5 odst. 4 musí zpráva obsahovat údaje uvedené v odst. 1 písm. a) a dobu, po kterou byla povolení platná.
Článek 13
Souhrnná zpráva
Příslušný orgán členského státu nejpozději do 31. března každého roku shromáždí zprávy a zašle souhrnnou zprávu o všech povoleních v členském státě za předcházející kalendářní rok Komisi a ostatním členským státům.
Zpráva musí obsahovat údaje podle článku 12.
Údaje se zveřejňují v databázi.
Příslušný orgán může pověřit shromažďováním zpráv správce databáze.
Článek 14
Údaje poskytované na žádost
Na žádost členského státu nebo Komise musí být ostatním členským státům nebo Komisi poskytnuty podrobné údaje o povoleních udělených v jednotlivých případech.
Článek 15
Přezkoumání
Nejpozději do 31. července 2006 Komise přezkoumá dostupnost a používání osiva nebo vegetativního rozmnožovacího materiálu získaného ekologickou metodou produkce a účinné provádění tohoto nařízení a případně učiní vhodná opatření.
Článek 16
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1456/2003
ze dne 14. srpna 2003,
kterým se po dvacáté prvé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1184/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 19. června a 12. srpna 2003 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1458/2003
ze dne 18. srpna 2003
o otevření a správě celní kvóty v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 1 a článek 22 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [3], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1486/95 ze dne 28. června 1995 o otevření a správě celní kvóty v odvětví vepřového masa [4] bylo několikrát podstatně změněno [5].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) V rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola projednalo Společenství různé dohody, zejména dohodu o zemědělství.
Dohoda mimo jiné umožňuje některým produktům v odvětví vepřového masa dováženým ze třetích zemí přístup na trh Společenství.
Nyní je možné stanovit zvláštní prováděcí pravidla pro odvětví vepřového masa.
(3) Dohoda vyzývá k odstranění různých dovozních poplatků formou přeměny všech opatření omezujících dovoz zemědělských produktů na cla.
(4) Správa režimu by měla být založena na dovozních licencích.
Za tímto účelem by měla být stanovena pravidla pro podávání žádostí a informací, které musí být uváděny v žádostech i licencích, odchylně od článku 8 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
325/2003 [7]. Rovněž by mělo být stanoveno, že licence se mohou vydávat až po uplynutí lhůty pro zvážení žádosti, případně by měla být pro stanovení přidělovaného množství ve vztahu ke každé žádosti použita jednotná procentní sazba.
V zájmu hospodářských subjektů by mělo být vydáno ustanovení o možnosti stažení žádostí po stanovení koeficientu, který má být použit.
(5) Z důvodů srozumitelnosti by mělo být stanoveno, že všechny dovozy v rámci celní kvóty podléhají předložení dovozní licence.
Mělo by být stanoveno prahové množství, které hospodářským subjektům umožní stáhnout žádost o licenci po uplatnění jednotné procentní sazby.
(6) Aby se usnadnil obchod mezi Evropským společenstvím a třetími zeměmi, musí být umožněno dovážet produkty z vepřového masa bez povinnosti dovozu ze země původu, která však musí být nicméně uvedena ze statistických důvodů v kolonce 8 dovozní licence.
(7) Aby byla zajištěna pravidelnost dovozů, je třeba určit produkty spadající do dovozního režimu a zajistit, aby množství uvedená v příloze I byla rozložena v období od 1. července do 30. června.
(8) K zajištění řádné správy režimu by měla být pro dovozní licence stanovena jistota ve výši 20 EUR za 100 kg v rámci uvedeného režimu.
Vzhledem k velkému nebezpečí spekulace s vepřovým masem by měly být stanoveny jasné podmínky pro přístup hospodářských subjektů k tomuto režimu.
(9) Je zapotřebí upozornit hospodářské subjekty na skutečnost, že licence mohou být použity pouze pro produkty, které splňují všechna veterinární pravidla platná ve Společenství.
(10) K zajištění řádné správy dovozních režimů potřebuje Komise přesné informace od členských států o skutečně dovezených množstvích.
Z důvodů srozumitelnosti je nezbytné použít jednotný vzor pro sdělování množství mezi členskými státy a Komisí.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní celní kvóty stanovené v příloze I se otevřou každý rok pro skupiny v ní uvedených produktů, a za podmínek v této příloze stanovených.
Článek 2
V souladu s tímto nařízením se produkty spadajícími pod kódy KN ex02031955 aex02032955 uvedenými ve skupinách G2 a G3 přílohy I rozumí:
- "vykostěnou pečení" pečeň a její části, bez panenské svíčkové, s podkožním tukem nebo kůží nebo bez podkožního tuku nebo kůže,
- "panenskou svíčkovou" kusy masa včetně svalů musculus major psoas a musculus minor psoas, s hlavou nebo bez hlavy, upravené nebo neupravené.
Článek 3
Celní kvóty stanovené v příloze I se rozdělí do čtvrtletí po 25 % s použitelností od 1. července, 1. října, 1. ledna a 1. dubna.
Článek 4
Dovozní licence pro celní kvóty stanovené v příloze I podléhají těmto ustanovením:
a) žadatelem o dovozní licence musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti musí příslušným orgánům v členském státě přesvědčivě prokázat, že aktivně obchoduje se třetími zeměmi s produkty vepřového masa po dobu alespoň posledních 12 měsíců; maloobchodní prodej a zásobování podniků, které prodávají své produkty konečným spotřebitelům se však z tohoto režimu vylučují;
b) žádost o licenci se může vztahovat pouze k jedné ze skupin stanovených v příloze I tohoto nařízení a může se týkat více produktů spadajících pod různé kódy KN, pocházejících z jedné země; v takových případech musí být uvedeny v kolonce 16 všechny kódy KN a v kolonce 15 jejich popis; pro skupinu G2 se musí žádosti o licenci týkat nejméně 20 tun a nejvíce10 % množství, které je pro dané období k dispozici podle článku 3; žádosti o licence pro ostatní skupiny se musí týkat nejméně 1 tuny a nejvíce 10 % množství, které je pro dané období k dispozici podle článku 3;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci a v licenci musí být uvedena země původu;
d) v kolonce 20 žádosti o licenci a v licenci musí být uveden jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 1458/2003
- Forordning (EF) nr.
1458/2003
- Verordnung (EG) Nr. 1458/2003
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1458/2003
- Regulation (EC) No 1458/2003
- Règlement (CE) no 1458/2003
- Regolamento (CE) n. 1458/2003
- Verordening (EG) nr.
1458/2003
- Regulamento (CE) n.o 1458/2003
- Asetus (EY) N:o 1458/2003
- Förordning (EG) nr 1458/2003
e) v kolonce 24 licence musí být uveden jeden z těchto údajů:
clo ve výši … podle:
- Reglamento (CE) no 1458/2003
- Forordning (EF) nr.
1458/2003
- Verordnung (EG) Nr. 1458/2003
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1458/2003
- Regulation (EC) No 1458/2003
- Règlement (CE) no 1458/2003
- Regolamento (CE) n. 1458/2003
- Verordening (EG) nr.
1458/2003
- Regulamento (CE) n.o 1458/2003
- Asetus (EY) N:o 1458/2003
- Förordning (EG) nr 1458/2003.
Článek 5
1. Žádosti o licence se podávají během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému období uvedenému v článku 3.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, jestliže žadatel písemně prohlásí, že nepodal a nezamýšlí podat v běžném období na produkty téže skupiny uvedené v příloze I, žádnou další žádost v členském státě, ve kterém žádost podává, ani v žádném jiném členském státě.
Jestliže žadatel podá více než jednu žádost týkající se produktů téže skupiny uvedené v příloze I, jsou všechny žádosti této osoby nepřípustné; žadatel však může podat několik žádostí o dovozní licence na produkty téže skupiny uvedené v příloze I, jestliže tyto produkty pocházejí z různých zemí.
3. Tyto žádosti, jedna pro každou zemi původu, se podají společně příslušnému orgánu členského státu.
Považují se za jedinou žádost, ať jde o maximum uvedené v čl. 4 písm. b) nebo o uplatnění pravidla uvedeného v odstavci 2 druhém pododstavci.
4. U žádostí o dovozní licence musí být složena jistota ve výši 20 EUR za 100 kg pro všechny produkty uvedené v příloze I.
5. Třetí pracovní den po skončení období pro podávání žádostí musí členské státy oznámit Komisi informace o žádostech podaných na každý z produktů v dotyčných skupinách.
V tomto oznámení musí být uveden seznam žadatelů a přehled o množstvích, o něž bylo v každé skupině požádáno.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, musí být provedena telexem nebo faxem vesta novený pracovní den za použití vzoru uvedeného v příloze II v případech, kdy nebyla podána žádná žádost, a za použití vzorů uvedených v přílohách II a III v případech, kdy žádosti byly podány.
6. Komise rozhodne v nejkratší možné době, v jakém rozsahu je možno vyhovět žádostem uvedeným v článku 4.
Pokud množství uvedená v žádostech překračují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu pro přijetí žádostí.
V případě, kdy je procentní sazba nižší než 5 %, může Komise zamítnout všechny žádosti a odpovídající jistota se ihned uvolní.
7. Hospodářský subjekt může svou žádost o licenci stáhnout do 10 dní po zveřejnění jednotné procentní sazby pro přijetí žádostí v Úředním věstníku Evropské unie, jestliže uplatnění této procentní sazby vede ke stanovení množství nižšího než 20 tun pro skupinu G2 a nižšího než jedna tuna pro ostatní skupiny.
Členské státy informují o stažení žádosti Komisi během pěti dnů po stažení a ihned uvolní odpovídající jistotu.
8. Komise vypočítá zbývající množství, které se připojí k množství, které je k dispozici pro následující čtvrtletí téhož období uvedeného v článku 1.
9. Licence se vydávají co nejdříve poté, kdy Komise přijala své rozhodnutí.
10. Licence smějí být využity pouze pro produkty, které vyhovují všem veterinárním předpisům platným ve Společenství.
11. Členské státy oznámí Komisi před koncem čtvrtého měsíce následujícího po každém jednoročním období od 1. července do 30. června množství skutečně dovezených produktů podle tohoto nařízení pro uvedené období.
Všechna oznámení, včetně oznámení o tom, že nedošlo k žádným dovozům, musí být provedena podle vzoru uvedeného v příloze IV.
Článek 6
1. Pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 platí dovozní licence po dobu 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Licence však neplatí déle než do 30. června roku, v němž byly vydány.
2. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije, aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení.
8 odst. 4 uvedeného nařízení však nesmí množství dovezené podle tohoto nařízení překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Do kolonky 19 licence se proto zanese číslice "0".
Článek 8
Nařízení (ES) č. 1486/95 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1459/2003
ze dne 18. srpna 2003
o stanovení minimální ceny placené producentům za nezpracované sušené fíky a výše podpory produkce sušených fíků pro hospodářský rok 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6b odst. 3 a čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 1 písm.c) nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [4], stanoví data hospodářského roku pro sušené fíky.
(2) Kritéria pro stanovení minimální ceny a výše podpory produkce jsou stanovena články 6b a 6c nařízení (ES) č. 2201/96 v uvedeném pořadí.
(3) Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 1573/1999 ze dne 19. července 1999, kterým se stanoví podmínky uplatňování nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o vlastnosti sušených fíků, na které se vztahuje režimpodpory produkce [5] stanoví kritéria, která musejí produkty splňovat, aby mohly využívat minimální ceny a výplaty podpory.
(4) Proto by měla být pro hospodářský rok 2003/04 stanovena minimální cena a výše podpory produkce.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/2004 se
a) minimální cena za nezpracované sušené fíky podle čl. 6b nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví ve výši 878,86 EUR za tunu čisté hmotnosti od producenta;
b) podpora produkce pro sušené fíky podle článku 6c nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví ve výši 264,83 EUR za tunu čisté hmotnosti.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1460/2003
ze dne 18. srpna 2003,
kterým se pro hospodářské roky 2003/04 až 2005/06 stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinerií surovým cukrem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 39 odst. 6 a na čl. 41 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 39 nařízení (ES) č. 1260/2001 obsahuje ustanovení o dostatečném zásobování rafinérií Společenství definovaných v čl. 7 odst. 4 čtvrtém pododstavci uvedeného nařízení; tato ustanovení zahrnují opatření použitelná v případě, že dojde k překročení předpokládaných maximálních požadavků rafinérií.
(2) Má-li být zajištěno dodržování ustanovení o předpokládaných maximálních požadavcích uvedených v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001, je nezbytné stanovit opatření, která členským státům umožní zaznamenávat příslušné údaje a sdělovat je Komisi.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely použití penále stanoveného v čl. 39 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se překročením předpokládaných maximálních požadavků rozumí celková množství:
a) preferenčního surového cukru pocházejícího ze zemí AKT a Indie, dováženého podle hlavy II nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 [3];
b) zvláštního preferenčního cukru dováženého podle hlavy III nařízení Komise (ES) č. 1159/2003;
c) cukru v rámci koncesí CXL dováženého podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1159/2003;
d) surového cukru získaného ve francouzských zámořských departementech;
e) surového cukru z celních kvót otevřených pro nejméně rozvinuté země v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1381/2002 [4];
f) případně surového řepného cukru uvedeného v čl. 38 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001,
která jsou skutečně rafinována nad rámec předpokládaných maximálních požadavků stanovených v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 nebo u nichž došlo ke snížení podle odstavce 5 uvedeného článku. 2. Členské státy uvedené v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 zaznamenají do 1. listopadu každého hospodářského roku množství cukru rafinovaného za předchozí hospodářský rok v rafineriích uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001, a to tak, že množství surového cukru uvedeného v odstavci 1 převedou na ekvivalent bílého cukru.
Převedení na ekvivalent bílého cukru uvedené v prvním pododstavci se provede pomocí metody definované v bodě II.3 přílohy I nařízení (ES) č. 1260/2001 a na základě skutečné polarizace surového cukru, případně ověřené vnitrostátními orgány pomocí polarimetrické metody; polarizační stupeň cukru se vyjádří s přesností na šest desetinných míst.
Článek 2
1. Do 1. prosince každého hospodářského roku členské státy uvedené v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 sdělí Komisi:
a) množství cukru uvedená v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, skutečně rafinována v předchozím hospodářském roce a vyjádřená v hmotnostních jednotkách cukru v nezměněném stavu a jako ekvivalent bílého cukru v souladu s čl. 1 odst. 2;
b) popřípadě množství, u nichž bylo použito penále stanovené v čl. 39 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001.
2. Sdělení uvedená v odstavci 1 se poskytují elektronickou cestou na formulářích, které za tímto účelem Komise zašle členským státům.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1461/2003
ze dne 18. srpna 2003,
kterým se stanoví podmínky pro pilotní projekty elektronického přenosu informací o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 22 odst. 3 a čl. 23 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2371/2002 vyžaduje, aby Rada v roce 2004 rozhodla o povinnostech sdělovat elektronicky informace o rybolovných činnostech v zájmu zlepšení účinnosti řízení rybolovných práv a vytvořit prostředky dálkového průzkumu za účelem lokalizace rybářských plavidel na moři.
(2) Ve spolupráci s Komisí je možno provádět pilotní projekty elektronického přenosu údajů o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu, aby mohla být používaná technologie do 1. června 2004 posouzena.
(3) Je tudíž nezbytné stanovit příslušné podmínky realizace těchto pilotních projektů, aby je mohly členské státy provádět.
Pokud jde o elektronický přenos údajů, měly by tyto podmínky zejména určovat informace, které se mají elektronicky zaznamenávat a sdělovat, a funkce systémů pro elektronický záznam a přenos těchto informací na rybářských plavidlech.
Pokud jde o dálkový průzkum, podmínky by měly rovněž určovat funkce a charakteristiky tohoto systému a oblasti, které mají být sledovány během pilotních projektů.
(4) Komise musí být členskými státy informována o postupu a výsledcích pilotních projektů, především za účelem posouzení efektivnosti nákladů technologií, které mají být používány pro zlepšení účinnosti kontroly rybolovu.
(5) Na pilotní projekty prováděné členskými státy za podmínek stanovených v rozhodnutí Rady 2001/431/ES ze dne 28. května 2001 o finančním příspěvku Společenství na některé výdaje členských států při provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování v rámci společné rybářské politiky [2] může být poskytnut finanční příspěvek Společenství.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví některé podmínky pro provádění pilotních projektů členskými státy podle čl. 22 odst. 1 písm. c) a čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 týkajících se elektronického přenosu údajů o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu.
Článek 2
Lhůty
1. Provádění pilotních projektů bude zahájeno nejpozději 1. prosince 2003 a projekty se budou provádět nejméně do 31. května 2004.
2. Projekty elektronického přenosu údajů o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu prováděné členskými státy přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost se pro účely tohoto nařízení považují za pilotní projekty. KAPITOLA II
ELEKTRONICKÝ PŘENOS ÚDAJŮ O RYBOLOVNÝCH ČINNOSTECH
Článek 3
Výběr rybářských plavidel
Členské státy provádějící pilotní projekty elektronického přenosu údajů o rybolovných činnostech vyberou přiměřený počet plavidel, pokud možno různých délek.
Článek 4
Zprávy příslušnému orgánu
Aniž jsou dotčeny povinnosti stanovené v právních předpisech Společenství, kapitáni rybářských plavidel Společenství zapojených do pilotního projektu denně zaznamenávají a elektronicky sdělují příslušnému orgánu členského státu vlajky údaje o plavbách a rybolovných činnostech, přičemž uvádějí zejména:
a) množství jednotlivých druhů ryb odlovených a uchovávaných na palubě, pokud překračují ekvivalent 50 kg živé hmotnosti;
b) datum a místo těchto výlovů;
c) typ použitého rybolovného zařízení a
d) u rybářských plavidel o celkové délce větší než 18 metrů provádějících rybářské činnosti v oblastech, kde se používají zvláštní pravidla přístupu do vod a ke zdrojům, datum a čas umístění nebo opětovného umístění pasivního zařízení, jakož i datum a čas ukončení rybolovných operací za použití pasivního zařízení.
Článek 5
Vybavení plavidel
Členské státy učiní nezbytná opatření, aby zajistily, že plavidla plující pod jejich vlajkou a zúčastněná na pilotním projektu budou vybavena systémy způsobilými zaznamenávat a elektronicky přenášet údaje o jejich rybolovných činnostech během pilotního projektu.
Článek 6
Přenos údajů
1. Nejméně jeden měsíc před zahájením projektů předloží členské státy Komisi:
a) úplnou identifikaci příslušného orgánu pověřeného sledováním pilotních projektů;
b) seznam zúčastněných plavidel obsahující pro každé plavidlo alespoň vnitřní číslo plavidla v rejstříku loďstva a jeho název;
c) přehled technických charakteristik zařízení umístěného na plavidle a
d) popis způsobu sběru a zpracování údajů příslušným orgánem.
2. Jakmile jsou projekty zahájeny, sdělí členské státy Komisi veškeré změny v seznamu zúčastněných plavidel.
3. Komise sdělí členským státům údaje, které obdržela podle odstavců 1 a 2.
Článek 7
Zpracování údajů o rybolovných činnostech
1. Členské státy učiní nezbytná opatření, aby informace předávané elektronicky plavidly plujícími pod jejich vlajkou a zúčastněnými na projektu byly zpracovány příslušnými orgány.
2. Bez ohledu na používaný systém zaznamenávají orgány údaje ve strojem čitelné formě.
Členské státy zajistí, aby byly údaje uchovávány do 31. prosince 2004.
KAPITOLA III DÁLKOVÝ PRŮZKUM
Článek 8
Systémy detekce plavidel
1. Členské státy, které zavádějí a testují systémy detekce plavidel založené na technologii dálkového průzkumu ("VDS"), použijí dálkově snímané obrazy k lokalizaci rybářských plavidel na moři ve vodách ve své svrchovanosti nebo jurisdikci, jakož i v jiných oblastech, kde mohou být provozována rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou.
2. V rámci pilotních projektů se posoudí způsobilost systému detekce plavidel pro:
a) použití družicových nebo leteckých dálkově snímaných obrazů ke zjištění počtu rybářských plavidel a jejich polohy v dané oblasti;
b) křížovou kontrolu polohy rybářských plavidel lokalizovaných systémem detekce plavidel s hlášeními o poloze v systému sledování plavidel a
c) signalizaci případné přítomnosti rybářských plavidel, od kterých nebyla systémem sledování plavidel obdržena žádná hlášení o poloze.
Článek 9
Sledované oblasti moře
1. Členské státy rozhodnou o oblasti nebo oblastech moře, které budou sledovány během pilotních projektů.
2. Nejpozději jeden měsíc před zahájením projektů sdělí členské státy Komisi podrobnosti projektu, zejména příslušný orgán pověřený zajištěním sledování pilotních projektů, počet obrazů a oblasti, kde tyto obrazy budou snímány.
Členské státy svou volbu oblastí odůvodní.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Spolupráce mezi členskými státy.
1. Členské státy mohou pilotní projekty provádět společně.
2. Komise sleduje postup pilotních projektů a usnadňuje spolupráci mezi členskými státy.
Článek 11
Zprávy předkládané Komisi
1. Do 30. dubna 2004 předloží každý členský stát Komisi hodnotící zprávu o provedených pilotních projektech, obsahující zejména technický popis systémů používaných pro účely pilotních projektů, a upřesní způsoby jejich propojení se stávajícími systémy pro sledování, kontrolu a dohled.
2. Do 31. července 2004 předloží každý členský stát svoji závěrečnou zprávu obsahující zejména údaje o efektivnosti nákladů a fungování systémů, jakož i své poznámky o využívání použitých technologií.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1464/2003
ze dne 19. srpna 2003,
kterým se stanoví minimální ceny, které mají být vyplaceny producentům sušených švestek, a podpora produkce sušených švestek pro hospodářský rok 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6b odst. 3 a čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 týkající se režimu podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1426/2002 [4], stanoví doby trvání hospodářských roků.
(2) Kritéria pro určení minimální ceny a podpory produkce jsou stanovena v článcích 6b a 6c nařízení (ES) č. 2201/96.
(3) Produkty, u kterých má být stanovena minimální cena a podpora, jsou uvedeny v článku 3 nařízení Komise (ES) č. 464/1999 ze dne 3. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
2201/96, pokud jde o režim podpor pro sušenéšvestky [5], a charakteristické znaky, které musí tyto produkty vykazovat, jsou stanoveny v článku 2 uvedeného nařízení. Je tudíž třeba stanovit minimální cenu a podporu produkce pro hospodářský rok 2003/04.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/04:
a) minimální cena uvedená v článku 3 nařízení (ES) č. 2201/96 pro sušené švestky "d’Ente" činí 1935,23 EUR za tunu čisté hmotnosti produktu z provozovny producenta;
b) podpora produkce uvedená v článku 4 zmíněného nařízení pro sušené švestky činí 804,15 EUR za tunu čisté hmotnosti.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1465/2003
ze dne 19. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1508/2001, kterým se stanoví obchodní norma pro cibuli
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 1508/2001 [3] ve znění nařízení (ES) č. 46/2003 [4] stanoví obchodní normu pro cibuli, zejména pokud jde o ustanovení o obchodní úpravě a označování;
(2) na trhu jsou stále běžnější spotřebitelská balení obsahující směsi cibule různých barev, která umožňují splnit požadavky některých spotřebitelů;
(3) poctivé podnikání vyžaduje, aby cibule prodávaná v jednom obalu byla téže jakosti.
Proto je u směsí cibule různých barev nutné, aby byla téže jakosti a aby každá cibule příslušné barvy namíchaná v prodejním obalu byla téhož původu, téže odrůdy a velikosti.
Kromě toho je u těchto spotřebitelských obalů vhodné uvádět každou barvu, která se v obalu nachází, jakož i zemi původu u každé z barev;
(4) nařízení (ES) č. 1508/2001 by proto mělo podle toho změnit;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1508/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1466/2003
ze dne 19. srpna 2003,
kterým se stanoví obchodní norma pro artyčoky a kterým se mění nařízení (ES) č. 963/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Artyčoky jsou mezi produkty uvedenými v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise (ES) č. 963/98 ze dne 7. května 1998, kterým se stanoví obchodní norma pro květák a artyčoky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 46/2003 [4] je třeba změnit, pokud jde o definice artyčoků typu "Poivrade" a "Bouquet".
(2) V zájmu jasnosti je třeba stanovit normy použitelné pro artyčoky v samostatném nařízení a nařízení (ES) č. 963/98 je třeba podle toho změnit.
Za tímto účelem a v zájmu zajištění průhlednosti světového trhu je třeba vzít v úvahu normu doporučenou pro artyčoky pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zlepšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů.
(3) Uplatňováním těchto nových norem by se měly vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, produkce by se měla přizpůsobit požadavkům spotřebitelů a měly by se usnadnit obchodní vztahy na základě korektní hospodářské soutěže, a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(4) Normy se vztahují na všechna stadia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit určitý stupeň poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich náchylnosti k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti "Výběr", které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, je třeba vzít v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(5) Některé odrůdy artyčoků pěstované v italských regionech na Sicílii, v Apulii, na Sardinii, v Kampánii, v Laziu a v Toskánsku jsou v pěstitelské oblasti tradičně prodávány ve svazcích ovinutých listy a se stonky delšími než 10 cm.
Na žádost Itálie byla tato obchodní praxe povolena nařízením Komise (ES) č. 448/97 ze dne 7. března 1997, kterou se povoluje výjimka ze stanovené obchodní normy pro artyčoky pro některé oblasti Itálie [5].
S cílem vyjasnit a zjednodušit pravidla Společenství je třeba zapracovat tuto výjimku do tohoto nařízení a zrušit nařízení č. 448/97.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro artyčoky kódu KN 07091000 je stanovena v příloze.
Norma platí pro všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Avšak ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání mohou produkty v souvislosti s ustanoveními normy vykazovat:
a) mírné snížení čerstvosti a vadnutí,
b) u produktů jiné jakosti než "Výběr" mírné poškození vyplývající z jejich vývoje nebo jejich náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
1. Odchylně od přílohy se artyčoky vypěstované v italských regionech na Sicílii, v Apulii, na Sardinii, v Kampánii, v Laziu a v Toskánsku mohou v těchto oblastech prodávat v maloobchodě ve svazcích ovinutých listy a se stonkem delším než 10 cm.
2. Pro účely použití odstavce 1 bude v dokladu nebo oznámení uvedeném v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 přiloženému ke každé zásilce kromě ostatních požadovaných údajů také toto označení:
"Destinato alla vendita al dettaglio unicamente in… (pěstitelská oblast)"
Článek 3
Nařízení (ES) č. 963/98 se mění takto:
1. V nadpisu se zrušují slova "a artyčoky".
2. Ustanovení čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Obchodní norma pro květák kódu KN 070410 je stanovena v příloze."
3. Příloha II se zrušuje.
4. V příloze I se slova "Příloha I" nahrazují slovem "Příloha".
Článek 4
Nařízení (ES) č. 448/97 se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1467/2003
ze dne 19. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, pokud jde o prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v rámci Evropské dohody s Polskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/263/ES ze dne 27. března 2003 o podpisu a uzavření protokolu, kterým se přizpůsobují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Polskou republikou na straně druhé tak, aby se zohlednily výsledky jednání mezi stranami o nových vzájemných ústupcích v zemědělské oblasti [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) při poslední změně nařízení Komise (ES) č.1898/97 ze dne 29. září 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v rámci Evropské dohody s Bulharskem, Českou republikou, Slovenskem, Rumunskem, Polskou republikou a Maďarskou republikou [2], nařízením (ES) č. 1160/2003 [3], byly kódy kombinované nomenklatury u některých produktů v příloze A části b) protokolu přiloženému k rozhodnutí 2003/263/ES omylem vynechány. V důsledku toho je třeba pozměnit část B přílohy I nařízení (ES) č. 1898/97;
(2) informace o dohodě s Polskem zveřejněné
Nařízení Komise (ES) č. 1471/2003
ze dne 20. srpna 2003,
kterým se zahajuje postup přidělování vývozních licencí pro sýry, které budou v roce 2004 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót vyplývajících z dohod GATT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/20032, a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 20 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní náhrady v odvětví mléka a mléčných výrobků3 naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1392/20034 stanoví, že vývozní licence pro sýry vyvážené do Spojených států amerických jako součást kvót vyplývajících z dohod uzavřených v rámci mnohostranných obchodních jednání mohou být přiděleny zvláštním postupem, který umožní určit preferované dovozce ve Spojených státech.
(2) Tento postup je nutné zahájit u vývozů během roku 2004 a stanovit příslušná dodatečná pravidla.
(3) Za účelem řízení dovozu rozlišují příslušné orgány v USA mezi doplňkovou kvótou přidělenou Evropskému společenství v rámci Uruguayského kola a kvótami vyplývajícími z Tokijského kola.
Vývozní licence musí být přidělovány s případným přihlédnutím k rozdělení některých skupin produktů podle povahy kvóty.
(4) Za účelem zajištění stability a bezpečnosti hospodářských subjektů podávajících žádosti v rámci tohoto zvláštního režimu je vhodné stanovit pro účely čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 174/1999 den, kdy jsou žádosti považovány za podané.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní licence pro produkty kódu KN 0406, které budou v roce 2004 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci doplňkové kvóty vyplývající z dohod uzavřených během Uruguayského kola (dále jen "kvóta UR") a celních kvót původně vyplývajících z Tokijského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými Rakousku, Finsku a Švédsku v seznamu XX Uruguayského kola (dále jen "kvóta TR"), uvedené v příloze I, se vydají podle ustanovení článku 20 nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
1. Žádosti o prozatímní licence se podávají příslušným orgánům od 1. září nejpozději do 10. září 2003. Jsou přípustné pouze tehdy, pokud obsahují všechny údaje uvedené v čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999, jakož i doklady uvedené tamtéž.
2. V případě, kdy je pro stejnou skupinu produktů uvedenou v příloze I sloupci 2 disponibilní množství rozděleno mezi kvótu UR a kvótu TR, žádost o licenci se může týkat pouze jedné z těchto kvót a musí v ní být uvedena dotyčná kvóta a zejména označení skupiny a kvóty podle přílohy I sloupce 3.
3. Žádost o licenci se může týkat nejvýše 40 % množství disponibilního pro skupinu produktů uvedenou v příloze I sloupci 4 a pro dotyčnou kvótu.
4. Žádost je přípustná pouze tehdy, pokud žadatel písemně potvrdí, že nepodal pro stejnou skupinu produktů a stejnou kvótu jiné žádosti a že se zavazuje, že tak neučiní.
Pokud žadatel podá několik žádostí pro stejnou skupinu produktů a stejnou kvótu v jednom nebo více členských státech, pak jsou všechny jeho žádosti nepřípustné.
5. Údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 se předkládají v souladu se vzorem uvedeným v příloze II.
6. Pro účely čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 174/1999 jsou všechny žádosti podané ve stanovené lhůtě považovány za podané dne 1. září 2003.
Článek 3
Do pěti pracovních dnů následujících po uplynutí lhůty pro podávání žádostí sdělí členské státy Komisi počet žádostí podaných pro každou skupinu produktů, popřípadě rovněž pro kvóty uvedené v příloze I. Všechna sdělení, včetně nulových sdělení, musí být zaslána dálnopisem nebo faxem za použití vzoru uvedeného v příloze III.
Ve sdělení u každé skupiny, popřípadě u každé kvóty, jsou uvedeny tyto údaje:
- seznam žadatelů,
- množství požadovaná každým žadatelem a rozepsaná podle kódů nomenklatury mléčných výrobků používané pro vývozní náhrady a podle jejich názvu uvedeném v nomenklatuře Harmonized Tariff Schedule of the United States of America (2003),
- množství těchto produktů vyvezených žadatelem během uplynulých tří let,
- jméno a adresu dovozce určeného žadatelem a údaj o tom, zda je dovozce dceřinnou společností žadatele.
Článek 4
Podle čl. 20 odst. 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 174/1999 Komise rozhodne v co nejkratší lhůtě o přidělení licencí a o svém rozhodnutí informuje členské státy nejpozději do 31. října 2003.
Článek 5
Údaje uvedené v článku 3 tohoto nařízení a v čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 se před vydáním definitivních licencí ověří, a to nejpozději do dne 31. prosince 2003.
Pokud se zjistí, že hospodářský subjekt, kterému byla vydána prozatímní licence, uvedl nepřesné informace, licence se zruší a jistota propadne.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1472/2003
ze dne 20. srpna 2003
o otevření a správě celní kvóty Společenství pro hroznovou šťávu a hroznový mošt od hospodářského roku 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 62 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě dohody uzavřené v rámci mnohostranných obchodních jednání Světové obchodní organizace se Společenství zavázalo otevřít roční celní kvótu na dovoz 14000 tun hroznové šťávy a hroznového moštu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2012/96 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro hroznovou šťávu a hroznový mošt od hospodářského roku 1996/97 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2499/97 [4], stanovilo správu této kvóty na základě udělování dovozních licencí.
(3) Správa této kvóty by měla být zlepšena v zájmu administrativního zjednodušení a efektivity. Zkušenost s ostatními celními kvótami v odvětví vína při používání způsobu správy založeném na zásadě "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" je pozitivní. Proto by celní kvóta pro hroznovou šťávu a hroznový mošt měla být spravována v souladu s čl. 62 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 a na základě článků 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1335/2003 [6].
(4) Využití celní kvóty závisí na zvláštním použití. Na dodržování ustanovení o zvláštním použití dohlížejí celní orgány v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2700/2000 [8] a nařízením č. 2454/93, pokud jde o zboží, které je kvůli jeho zvláštnímu použití propuštěno do volného oběhu se sníženou sazbou cla.
S ohledem na podstatné snížení dotyčných celních sazeb a s tím spojené finanční riziko v případě nesouladu s těmito pravidly je vhodné zavést povinnost poskytnout jistotu k pokrytí tohoto rizika.
Podle celního práva Společenství požadují celní orgány jedinou jistotu, aby se pokrylo finanční riziko spojené s případným celním dluhem ve vztahu k dotyčnému zboží.
(5) Nařízení (ES) č. 2012/96 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Otevření celní kvóty
1. Každý rok se pro období od 1. září do 31. srpna následujícího roku otevírá celní kvóta na dovoz 14000 tun hroznové šťávy a hroznového moštu kódů KN 20096190, 20096911, 20096919, 20096951 a 20096990 (dále jen "celní kvóta").
Číslo celní kvóty je 09.0067.
2. Hroznová šťáva a hroznový mošt podle odstavce 1 se použijí pro výrobu hroznové šťávy a/nebo produktů jiného odvětví než odvětví vína, jako například nealkoholických nápojů, marmelády a omáček.
Tato hroznová šťáva a hroznový mošt musí být zpracovány do šesti měsíců od propuštění uvedených produktů do volného oběhu.
Článek 2
Správa celní kvóty
Celní kvóta je spravována způsobem založeným na zásadě "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Celní sazby
V rámci celní kvóty se uplatňují celní sazby odpovídající valorickým clům, určované zvlášť pro každý kód KN a na produkty kódu KN 20096011 se uplatňuje specifické clo vyjádřené v eurech na kilogram stanovené společným celním sazebníkem Evropských společenství.
Článek 4
Dohled nad zvláštním použitím
Pokud se žádá o využití celní kvóty, zůstává uvedené zboží pod celním dohledem v souladu s článkem 82 nařízení (EHS) č. 2913/92 a články 291 až 300 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Odchylně od čl. 293 odst. 1 písm. e) nařízení (EHS) č. 2454/93 je složení jistoty povinné. Jistota by měla pokrýt rozdíl mezi běžnou celní sazbou pro třetí země a celní sazbou v rámci celní kvóty podle článku 3 tohoto nařízení.
Článek 5
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2012/96.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1473/2003
ze dne 20. srpna 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2381/2002 [4], stanoví některá pravidla pro výplatu záloh. Vzhledem k mimořádně nepříznivým povětrnostním podmínkám vyznačujícím se intenzívním a dlouhotrvajícím suchem nemají producenti v některých členských státech dostatečné množství pícnin ke krmení hospodářských zvířat chovaných v jejich zemědělském podniku.
Aby byli producenti schopni uhradit dodatečné výdaje v důsledku nákupu dodatečného množství krmiva, je vhodné povolit zvýšení zálohy na zvláštní prémii, prémii na krávy bez tržní produkce mléka, porážkovou prémii a dodatečné platby.
(2) Za těchto okolností je vhodné změnit nařízení (ES) č. 2342/1999.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 41 odst. 1 nařízení (ES) č. 2342/1999 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud však jde o kalendářní roky 2000, 2001, 2002 a 2003, záloha na zvláštní prémii, prémii na krávy bez tržní produkce mléka, porážkovou prémii a dodatečné platby může být vyplacena až do výše 80 % celkové částky těchto prémií nebo těchto plateb."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1474/2003
ze dne 20. srpna 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví výše podpory pro pěstování vinných hroznů určených k produkci některých odrůd sušených vinných hroznů a výše podpory pro opětovnou výsadbu vinic napadených mšičkou révokazem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96 se stanoví kritéria pro určení podpory pro pěstování vinných hroznů určených k produkci sušených vinných hroznů odrůd sultánek, muškatelek a korintek.
(2) v čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci uvedeného nařízení se stanoví, že výše podpory může být rozlišena v závislosti na odrůdě vinných hroznů. Také stanoví, že výše podpory může být rozlišena podle jiných činitelů, které mohou ovlivnit výnosy. V případě sultánek existuje další rozlišení, a to na plochy napadené mšičkou révokazem a ostatní plochy.
(3) Prověřením ploch používaných pro pěstování vinných hroznů podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 2201/96 v hospodářském roce 2002/2003 nebylo zjištěno žádné překročení maximální zaručené plochy stanovené v čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1621/1999 ze dne 22. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1880/2001 [4].
(4) Podpora pro pěstování uvedených vinných hroznů by měla být určena pro hospodářský rok 2003/2004.
(5) Rovněž by měla být stanovena podpora producentům, kteří opětovně vysazují vinice za účelem boje s mšičkou révokazem, poskytovaná za podmínek stanovených v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro hospodářský rok 2003/2004 se stanoví podpora pro pěstování podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši
a) 2806 EUR za hektar plochy s hrozny odrůdy sultánek, které jsou napadené mšičkou révokazem nebo které byly v průběhu posledních pěti let opětovně vysázeny,
b) 3847 EUR za hektar ostatních ploch, kde se pěstují hrozny odrůdy sultánek,
c) 3391 EUR za hektar plochy, kde se pěstují hrozny odrůdy korintek,
d) 969 EUR za hektar plochy, kde se pěstují hrozny odrůdy muškatelek.
2. Pro hospodářský rok 2003/2004 se stanoví podpora pro opětovnou výsadbu vinic podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši 3917 EUR za hektar.
3. V souladu s čl. 7 odst. 4 druhou větou nařízení (ES) č. 2201/96 se podpora podle odstavce 1 nevyplatí, pokud je vyplácena podpora podle odstavce 2.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1475/2003
ze dne 20. srpna 2003
o ochraně hlubinných korálových útesů před účinky vlečení sítí v oblasti severozápadně od Skotska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle s nařízení (ES) č. 2371/2002 má společná rybářská politika uplatňovat při přijímání opatření preventivní přístup, aby se co možná nejvíce snížil dopad rybolovu na mořské ekosystémy.
(2) Podle nedávných vědeckých zpráv, a zejména zpráv Mezinárodní rady pro průzkum moří, byly nalezeny a zmapovány shluky hlubinných korálů (Lophelia pertusa) v oblasti severozápadně od Skotska v jurisdikci Spojeného království.
Tyto shluky, nazývané "Darwin Mounds", vypadají dobře zachovalé, ale vykazují znaky poškození způsobeného vlečením sítí.
(3) Vědecké zprávy ukazují, že tyto shluky tvoří stanoviště hostící důležitá a vysoce diversifikovaná biologická společenstva.
Obecně se uznává, že tato stanoviště vyžadují přednostní ochranu.
Zejména Úmluva o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (Úmluva OSPAR) nedávno zařadila hlubinné korálové útesy do seznamu ohrožených stanovišť.
(4) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [2], naposledy pozměněná směrnicí 97/62/ES [3], zahrnuje útesy mezi přírodní stanoviště v zájmu Společenství, jejichž ochrana vyžaduje vyhlášení zvláštních oblastí ochrany.
Spojené království formálně vyjádřilo záměr vyhlásit "Darwin Mounds" zvláštní chráněnou oblastí s cílem chránit uvedený typ stanoviště v rámci plnění svých závazků podle uvedené směrnice.
(5) Spojené království upozornilo Komisi na skutečnost, že se některé trawlery pronásledující pohybující se hejna hlubinných ryb mohou soustřeďovat v oblasti "Darwin Mounds" a působit těmto hlubinným stanovištím nenapravitelné škody.
(6) Spojené království proto požádalo, aby byla na základě nařízení (ES) č. 2371/2002 přijata nouzová opatření zakazující používání vlečných sítí pro lov na dně ve výše uvedené oblasti korálových shluků.
Spojené království sdělilo svůj požadavek ostatním členským státům, jež Komisi ve stanovené lhůtě nezaslaly žádné připomínky.
(7) S ohledem na důkazy poskytnuté Spojeným královstvím je třeba učinit závěr, že zachování dotyčného stanoviště je vážně ohroženo a že je nutno okamžitě jednat.
Než by mohla Rada přijmout patřičná opatření, pokračoval by v dotyčné oblasti v nadcházejících měsících rozsáhlý rybolov pomocí vlečných sítí pro lov na dně; je tedy nutné formou nouzových opatření podle nařízení (ES) č. 2371/2002 okamžitě zakázat ve výše uvedených korálových shlucích používání vlečných sítí pro lov na dně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Plavidlům se zakazuje používat vlečné sítě pro lov na dně nebo podobné vlečné sítě, které se dotýkají dna moře, v oblasti ohraničené čarou spojující tyto souřadnice: 59o 54′ severní šířky _BAR_ 7o 39′ západní délky _BAR_ 59o 54′ severní šířky _BAR_ 6o 47′ západní délky _BAR_
59o 37′ severní šířky _BAR_ 6o 47′ západní délky _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1486/2003
ze dne 22. srpna 2003,
kterým se stanoví postupy provádění inspekcí Komise v oblasti bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby sledovala, jak členské státy uplatňují nařízení (ES) č. 2320/2002, měla by Komise provádět inspekce počínaje uplynutím šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Organizování inspekcí pod dozorem Komise je nutné pro ověření účinnosti národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví.
(2) Komise by měla s členskými státy koordinovat časový rozvrh a přípravu inspekcí Komise.
Její inspekční týmy mají zahrnovat kvalifikované vnitrostátní auditory poskytnuté členskými státy.
(3) Inspekce Komise by měly být prováděny v souladu se stanoveným postupem včetně standardní metodiky.
(4) S citlivými informacemi týkajícími se inspekcí by mělo být nakládáno jako s utajenými informacemi.
(5) Komise by měla zohlednit činnost členských států a posuzovat činnosti, postupy, školící programy a zařízení mezivládních organizací, aby byly co nejúčinněji využity technické poznatky a zdroje, a kdykoliv to je možné, bylo dosaženo harmonizovaného přístupu a spolupráce v oblasti bezpečnosti civilního letectví.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 2320/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postupy provádění inspekcí Komisí s cílem sledovat, jak na úrovni každého členského státu a každého jednotlivého letiště členské státy uplatňují nařízení (ES) č. 2320/2002.
Inspekce se provádějí průhledným, účinným, harmonizovaným a důsledným způsobem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst.
2. "inspekcí Komise" přezkum stávajících kontrol kvality a opatření, postupů a struktur v oblasti bezpečnosti civilního letectví prováděný inspektory Komise za účelem ověření souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002;
3. "inspektorem Komise" zaměstnanec Komise s požadovanou kvalifikací nebo vnitrostátní auditor pověřený Komisí provádět inspekce bezpečnosti civilního letectví;
4. "výborem" výbor zřízený čl. 9 odst.
1 nařízení (ES) č. 2320/2002;
5. "nedostatkem" nedodržení požadavků stanovených nařízením (ES) č. 2320/2002;
6. "vnitrostátním auditorem" zaměstnanec členského státu kvalifikovaný jako auditor bezpečnosti civilního letectví v souladu s článkem 10 nařízení Komise (ES) č. 1217/2003 [2];
7. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v civilním letectví, při níž je předstírán úmysl spáchat protiprávní čin, aby byly ověřena účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II OBECNÉ POŽADAVKY
Článek 3
Spolupráce členských států
1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise, spolupracují s ní členské státy při plnění jejích úkolů týkajících se inspekcí.
Tato spolupráce je účelná během přípravných, kontrolních a zpravodajských fází.
2. Členské státy přijmou všechny nezbytné kroky, aby zajistily důvěrnost ohlášení inspekce, aby výkon inspekce nebyl ohrožen.
Článek 4
Výkon pravomocí Komise
1. Každý členský stát zajistí, aby inspektoři Komise mohli vykonávat svou pravomoc provádět inspekci činností příslušného orgánu v oblasti bezpečnosti civilního letectví podle nařízení (ES) č. 2320/2002, jakož i všech dalších subjektů podléhajících uvedenému nařízení.
2. Každý členský stát zajistí, aby na požádání měli inspektoři Komise přístup k těmto dokumentům:
a) národní program bezpečnosti civilního letectví včetně národního výcvikového programu bezpečnosti civilního letectví;
b) národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
c) zjištěné bezpečnostní programy letiště a leteckého dopravce;
d) výsledky auditů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2320/2002.
3. Kdykoliv se inspektoři při výkonu svých povinností setkají s obtížemi, pomáhají zúčastněné členské státy Komisi při plnění jejích úkolů všemi prostředky v rámci svých pravomocí.
Článek 5
Účast vnitrostátních auditorů na inspekcích Komise
1. Členské státy poskytnou Komisi vnitrostátní auditory způsobilé účastnit se inspekcí Komise, jakož i souvisejících přípravných a zpravodajských etap.
2. Vnitrostátní auditor se neúčastní inspekcí Komise v členském státě, kde je zaměstnán.
3. Členské státy poskytnou Komisi seznam vnitrostátních auditorů, které může Komise vyzvat k účasti na inspekci Komise.
Tento seznam je aktualizován nejpozději do konce června každého roku a poprvé sestaven do dvou měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. Komise předá výboru seznamy podle odstavce 3.
5. Komise si nejpozději dva měsíce před zahájením inspekce Komise od příslušného orgánu vyžádá informaci ohledně dostupnosti vnitrostátních auditorů pro provedení dané inspekce.
6. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních auditorů na inspekcích Komise hradí Komise v souladu s pravidly Společenství.
Článek 6
Kritéria kvalifikace inspektorů Komise
1. Inspektoři musí mít úspěšně dokončené školení, aby byli způsobilí pro inspekce Komise.
Toto školení:
a) je akreditováno Komisí;
b) je výchozí a průběžné;
c) zajišťuje úroveň výkonu dostačující pro účely kontroly provádění bezpečnostních opatření v souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002.
2. Komise zajistí, aby inspektoři Komise splňovali kritéria stanovená v odstavci 1 a měli dostatečné teoretické znalosti a praktické zkušenosti.
KAPITOLA III POSTUPY PROVÁDĚNÍ INSPEKCÍ KOMISE
Článek 7
Ohlášení inspekcí
1. Komise ohlásí inspekci nejméně dva měsíce před provedením příslušnému orgánu, v jehož působnosti má být provedena.
2. Má-li být provedena inspekce letiště, ohlásí to Komise příslušnému orgánu odpovídajícím způsobem.
3. Při ohlášení inspekce příslušnému orgánu mu Komise zároveň předá předběžný dotazník, který má vyplnit, a požádá jej o dokumenty uvedené v čl. 4 odst. 2.
Vyplněný dotazník a vyžádané dokumenty jsou předány Komisi do šesti týdnů od obdržení ohlášení inspekce.
Článek 8
Příprava inspekcí
1. Inspektoři Komise přijmou přípravná opatření s cílem zajistit účelnost, přesnost a důslednost inspekcí.
2. Komise poskytne příslušnému orgánu jména inspektorů Komise pověřených provést inspekci a případně další údaje.
3. Pro každou inspekci určí příslušný orgán koordinátora, který provede praktická opatření související s činnostmi ohlášené inspekce.
Článek 9
Provádění inspekcí
1. Kontrola dodržování požadavků bezpečnosti civilního letectví stanovených v nařízení (ES) č. 2320/2002 se uskutečňuje podle standardní metodiky.
2. Členské státy zajistí pro inspektory Komise doprovod po celou dobu inspekce.
3. Inspektoři Komise se prokazují průkazem totožnosti opravňujícím k provedení inspekce jménem Komise a letištním průkazem totožnosti umožňujícím vstup do všech oblastí potřebných pro účely inspekce.
4. Testy jsou za účelem zajištění bezpečnosti a účelnosti prováděny pouze po předchozím oznámení příslušnému orgánu a jeho souhlasu, v úzké koordinaci s tímto orgánem.
5. Aniž je dotčen článek 10, poskytnou inspektoři Komise, kdykoliv to je vhodné a možné, na místě inspekce neformální ústní shrnutí svých závěrů.
V každém případě je o všech závažných nedostatcích zjištěných inspekcí Komise bezodkladně informován příslušný orgán.
Článek 10
Inspekční zpráva
1. Do šesti týdnů od ukončení inspekce předá Komise příslušnému orgánu inspekční zprávu.
Příslušný orgán sdělí subjektům podrobeným inspekci závěry, které se jich týkají.
2. Zpráva přesně uvádí závěry a nedostatky zjištěné během inspekce.
Zpráva může obsahovat doporučení pro nápravné opatření.
3. Při hodnocení provádění nařízení (ES) č. 2320/2002 se použije tato klasifikace:
a) plně vyhovující;
b) vyhovující, ale vyžaduje zlepšení;
c) nevyhovující s menšími nedostatky;
d) nevyhovující se zásadními nedostatky;
e) není použitelné;
f) není potvrzeno.
Článek 11
Odpověď příslušného orgánu
Do tří měsíců ode dne odeslání inspekční zprávy předá příslušný orgán Komisi písemnou odpověď na tuto zprávu, která
a) se zaměří na závěry a doporučení;
b) stanoví akční plán uvádějící akce a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků.
Odpověď se nevyžaduje, pokud inspekční zpráva neuvádí žádné nedostatky.
Článek 12
Opatření Komise
V případě nedostatků může Komise na základě odpovědi příslušného orgánu učinit kterýkoliv z těchto kroků:
a) předat příslušnému orgánu své připomínky nebo v zájmu objasnění odpovědi nebo její části požádat o další vysvětlení;
b) provést návaznou inspekci provádění nápravných opatření, kterou ohlásí nejméně dva týdny před jejím zahájením;
c) zahájit řízení o sankcích ve vztahu k danému členskému státu.
KAPITOLA IV OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Citlivé informace
Aniž je dotčen článek 8 nařízení (ES) č. 2320/2002, zachází Komise s citlivými materiály týkajícími se inspekce jako s utajenými informacemi.
Článek 14
Inspekční program Komise
1. Při určování priorit provádění inspekčního programu Komise využívá výbor jako poradní orgán.
2. Komise pravidelně informuje výbor o provádění svého inspekčního programu a o výsledcích hodnocení.
Článek 15
Informování příslušných orgánů o závažných nedostatcích
Pokud inspekce objeví závažný nedostatek, který by mohl podstatně ovlivnit celkovou úroveň bezpečnosti letectví ve Společenství, informuje o tom Komise neprodleně příslušné orgány.
Článek 16
Koordinace s mezivládními organizacemi
Při plánování svého inspekčního programu Komise zohlední plánované nebo nedávno uskutečněné bezpečnostní audity mezivládních organizací, aby byla zajištěna celková účinnost různých bezpečnostních inspekcí a auditů.
Článek 17
Přezkum
Do 31. července 2005 a poté pravidelně Komise přezkoumá svůj systém inspekcí, a zejména účinnost tohoto systému a jeho slučitelnost s činnostmi mezivládních organizací v této oblasti.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1490/2003
ze dne 25. srpna 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1029/2003 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k omezené dostupnosti veterinárních léčivých přípravků pro některé druhy zvířat určených k produkci potravin [3] mohou být maximální limity reziduí stanoveny na přísně vědeckém základě extrapolací maximálních limitů reziduí stanovených pro jiné druhy;
(5) pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, mají být maximální limity reziduí obvykle stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a proto mají být maximální limity reziduí vždy stanoveny i pro tkáně svalovou nebo tukovou;
(6) v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(7) cypermethrin a emamektin by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [4];
(9) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1491/2003
ze dne 25. srpna 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 (Ficodindia dell'Etna, Monte Etna, Colline di Romagna, Pretuziano delle Colline Teramane, Torta del Casar, Manzana de Girona nebo Poma de Girona)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Itálie Komisi čtyři žádosti o zápis názvů "Ficodindia dell'Etna", "Monte Etna", "Colline di Romagna" a "Pretuziano delle Colline Teramane" jako označení původu a Španělsko zaslalo jednu žádost o registraci názvu "Torta del Casar" jako označení původu a jednu žádost o registraci názvu "Manzana de Girona" nebo "Poma de Girona" jako zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu nebo chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1428/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý z šesti názvů uvedených v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1492/2003
ze dne 25. srpna 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2316/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce v některých regionech Švédska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 ze dne 22. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1035/2003 [4], stanoví podmínky udělování plateb na plochu pro některé plodiny na orné půdě. Podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2316/1999 musí plochy vyňaté z produkce zůstat vyňaté v období začínajícím nejpozději 15. ledna a končícím nejdříve dne 31. srpna, a není-li stanoveno jinak, nesmí se používat k zemědělské produkci, ani k jakémukoli výdělečnému účelu.
(2) Klimatické podmínky, které se v červenci 2003 v některých regionech Švédska vyznačovaly výjimečně vysokými srážkami, postihly zásobování krmivy a způsobily velké ztráty příjmů chovatelů nucených prodávat zvířata, když nelze zajistit běžné krmivo.
(3) Je proto žádoucí najít dodatečné místní zdroje krmiv pro výživu hospodářských zvířat do podzimu.
(4) Je proto nutné odchýlit se od nařízení (ES) č. 2316/1999 a povolit v dotyčných regionech využití orné půdy vyňaté z produkce pro pěstování plodin pro účely výživy zvířat před uplynutím doby vynětí půdy z produkce a zároveň zavést opatření, která by zajistila dodržení nevýdělečného využívání této půdy.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2316/1999 mohou být švédská území vyňatá z produkce vyjmenovaná v příloze tohoto nařízení v hospodářském roce 2003/04 využita pro výživu zvířat.
2. Švédsko přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že bude dodržen nevýdělečný charakter využití ploch vyňatých z produkce uvedených v odstavci 1, a zvláště vyloučí plodiny z těchto ploch z režimu podpory produkce sušených krmiv podle nařízení Rady (ES) č. 603/95 [5].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1494/2003
ze dne 25. srpna 2003,
kterým se na hospodářský rok 2003/04 stanoví nákupní cena, kterou použijí skladovací agentury pro nezpracované sušené vinné hrozny a nezpracované sušené fíky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kritéria pro stanovení ceny, za kterou skladovací agentury vykupují nezpracované sušené fíky a nezpracované sušené vinné hrozny, jsou stanovena v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a podmínky pro nákup a nakládání s produkty skladovacími agenturami jsou uvedeny v nařízení Komise (ES) č. 1622/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a nezpracovaných sušených fíků [3]. Nákupní cenu pro hospodářský rok 2003/2004 je proto třeba stanovit v případě sušených vinných hroznů na základě vývoje světových cen a v případě sušených fíků nazákladě minimální ceny stanovené nařízením Komise (ES) č. 1459/2003 ze dne 18. srpna 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví minimální cena, jež se vyplácí producentům nezpracovaných sušených fíků a výše podpory produkce pro sušené fíky [4].
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/2004 jsou nákupní ceny uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši:
- 378,54 EUR na tunu netto pro nezpracované sušené vinné hrozny,
- 542,70 EUR na tunu netto pro nezpracované sušené fíky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1497/2003
ze dne 18. srpna 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2476/2001 [2], a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na 12. zasedání konference stran Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (dále jen "úmluva"), které se konalo v Santiagu (Chile) od 3. do 15. listopadu 2002, byly pozměněny přílohy úmluvy tak, že určité druhy nebo populace druhů byly přesunuty z přílohy II do přílohy I a naopak, určité druhy byly přesunuty z přílohy III do přílohy II, do příloh I a II byly přidány druhy, které předtím nebyly uvedeny v žádné z příloh, z přílohy II byly některé druhy vymazány a také vysvětlivky doprovázející určité druhy v seznamu byly přidány, vymazány nebo pozměněny.
(2) Po 12. zasedání konference stran úmluvy byly v souladu s článkem XVI úmluvy zaneseny do přílohy III změny nebo z ní bylo něco vymazáno.
(3) Členské státy nevznesly v souvislosti s těmito změnami žádnou výhradu.
(4) Přílohy A, B, a C nařízení (ES) č. 338/97 musí být nyní pozměněny tak, aby v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení zahrnovaly změny příloh I, II a III úmluvy.
(5) Bylo stanoveno, že Oxyura jamaicensis a Chrysemys picta představují hrozbu pro druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, které jsou ve Společenství původní, a proto by se tyto dva druhy měly v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení zařadit do přílohy B nařízení (ES) č. 338/97.
(6) Dále bylo stanoveno, že Padda fuscata je předmětem mezinárodního obchodu v míře, která možná není v souladu s přežitím tohoto druhu, a že by tento druh měl být proto, v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. c) bod i) uvedeného nařízení, zařazen do přílohy B nařízení (ES) č. 338/97.
(7) Bylo stanoveno, že řada druhů, které jsou v současné době zařazeny do přílohy D nařízení (ES) č. 338/97, se do Společenství nedováží v takovém počtu, aby se muselo zajistit sledování, a že by se tyto druhy měly z této přílohy v souladu s čl. 3 odst. 4 písm. a) uvedeného nařízení vymazat.
(8) Dále bylo stanoveno, že řada ostatních druhů, které nejsou v současné době uvedeny v žádné z příloh nařízení (ES) č. 338/97, se do Společenství dováží v takovém počtu, jež vyžaduje sledování, a že by tyto druhy měly být v souladu s čl. 3 odst. 4 písm. a) uvedeného nařízení zařazeny do přílohy D.
(9) S ohledem na rozsah změn je vhodné nahradit všechny přílohy nařízení (ES) č. 338/97, tj. přílohy A, B, C a D i poznámky k výkladu uvedených příloh.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami zřízeného článkem 18 nařízení (ES) č. 338/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy nařízení (ES) č. 338/97 a poznámky k výkladu těchto příloh se nahrazují textem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1498/2003
ze dne 26. srpna 2003
o otevření dodatečných kvót pro dovoz do Společenství v kvótovém roce 2004 některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, které se účastnily veletrhů pořádaných ve Společenství v listopadu 2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy poměněné nařízením Rady (ES) č. 138/2003 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ke kvótám uvedeným v příloze V nařízení (EHS) č. 3030/93 mohou být otevřeny dodatečné kvóty, vyžadují-li to zvláštní okolnosti.
Komise obdržela žádost o otevření dodatečných kvót pro veletrhy, které se mají konat v roce 2003.
(2) Dodatečné kvóty pro veletrhy byly pro některé třetí země otevřeny již v předchozích letech.
(3) Přístup k dodatečným kvótám by měl být omezen na výrobky, které vyvážející země vystavovaly na dotyčném veletrhu, a na množství, která byla dohodnuta v kupních smlouvách a potvrzena příslušnými orgány členského státu, na jehož území se veletrh koná.
(4) Ve snaze zabránit nadměrnému využívání těchto dodatečných kvót se jeví jako vhodné požádat členský stát, na jehož území se veletrh koná, aby zajistil, že celková množství, na něž se potvrzené smlouvy vztahují, nepřekročí limity stanovené pro tyto dodatečné kvóty a aby po skončení veletrhu informoval Komisi o celkových množstvích, na něž se tyto potvrzené smlouvy vztahují.
(5) Pokud jde o dovoz výrobků, pro které jsou otevřeny dodatečné kvóty, do Společenství, je vhodné používat ustanovení nařízení (EHS) č. 3030/93, která upravují dovoz výrobků podléhajících množstevním limitům stanoveným v příloze V uvedeného nařízení, s výjimkou ustanovení týkajících se pružnosti.
(6) K žádostem o dovozní povolení by měla být také přiložena smlouva podepsaná na dotyčném veletrhu a potvrzená příslušnými orgány členského státu, na jehož území se veletrh koná.
(7) Za účelem zabránění obcházení by se mělo vydání dovozních povolení vztahovat pouze na výrobky, které byly z dodavatelské země, v níž mají svůj původ, odeslány nejdříve 1. ledna 2004.
(8) Je žádoucí, aby toto nařízení vstoupilo v platnost prvním dnem po vyhlášení, aby z něj hospodářské subjekty měly prospěch co nejdříve;
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
K množstevním dovozním limitům stanoveným nařízením (EHS) č. 3030/93 se pro veletrhy, které se mají konat v listopadu 2003 v Evropském společenství, otevírají navíc pro kvótový rok 2004 dodatečné kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Přístup k dodatečným kvótám uvedeným v článku 1 se omezuje na výrobky, které vyvážející země vystavovaly na veletrhu, a na množství, která byla dohodnuta v kupních smlouvách podepsaných na dotyčném veletrhu a potvrzených příslušnými orgány členského státu, na jehož území se veletrh koná.
2. Příslušné orgány členského státu, na jehož území se veletrh koná, zajistí, aby celková množství, na něž se potvrzené smlouvy vztahují, nepřekročila limity stanovené v příloze.
3. Dotyčný členský stát informuje Komisi nejdříve dne 1. ledna 2004 o celkových množstvích, na něž se vztahují potvrzené smlouvy uzavřené v průběhu veletrhu.
Tyto informace se člení podle dodavatelské země a podle kategorie.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, podléhají výrobky dovezené do Společenství, pro které byly otevřeny dodatečné kvóty, ustanovením nařízení (EHS) č. 3030/93 použitelným na dovoz výrobků podléhajících množstevním limitům stanoveným v příloze V uvedeného nařízení, s výjimkou článku 7.
2. Dovozní povolení se vydávají pouze po předložení vývozní licence, která v kolonce 9 obsahuje údaj o příslušném veletrhu a roku a ke které je přiložen originál potvrzené smlouvy uvedené v článku 2.
3. Dovozní povolení se vztahují pouze na výrobky, které byly do Společenství odeslány ze třetí země, v níž mají svůj původ, dne 1. ledna 2004 nebo později.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1500/2003
ze dne 18. února 2003
o uplatňování systému dvojité kontroly bez množstevních omezení pro vývoz některých výrobků z oceli z Ruské federace do Evropského společenství
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [1], vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997.
(2) Evropské společenství a Ruská federace se dohodly, že vytvoří systém dvojité kontroly pro některé výrobky z oceli pro období ode dne 13. října 1997 do dne 31. prosince 1999.
Tato dohoda ve formě výměny dopisů byla jménem Evropského společenství schválena prostřednictvím rozhodnutí 97/741/ES [2].
Tento systém byl prodloužen na období ode dne 1. ledna 2000 do 31. prosince 2001 prostřednictvím rozhodnutí 2000/294/ES [3]. Nařízení (ES) č.
2135/97 [4], jehož platnost byla prodloužena nařízením (ES) č. 793/2000 [5], zřídilo pro Společenství odpovídající prováděcí právní předpisy.
(3) Situace ohledně dovozu některých výrobků z oceli z Ruské federace do Společenství byla předmětem důkladného zkoumání a strany na základě důležitých informací, jež jim byly poskytnuty, uzavřely dohodu ve formě výměny dopisů [6], kterou se zavádí systém dvojité kontroly bez množstevních omezení na dobu ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost do dne 31. prosince 2004, pokud se strany nedohodnou ukončit tento systém dříve.
(4) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle ustanovení výše uvedené dohody ve formě výměny dopisů dovoz některých výrobků z oceli, pocházejících z Ruské federace do Společenství, uvedených v dodatku I, podléhá po dobu od vstupu tohoto nařízení v platnost do dne 31. prosince 2004 předložení kontrolního dokladu vydaného orgány Společenství, který odpovídá vzoru uvedenému v dodatku II.
2. Dovoz výrobků z oceli, pocházejících z Ruské federace do Společenství, uvedených v dodatku 1, podléhá navíc po dobu od vstupu tohoto nařízení v platnost do dne 31. prosince 2004 vydání vývozního dokladu příslušnými ruskými orgány.
Tento vývozní doklad musí odpovídat vzoru uvedenému v dodatku III.
Platí pro vývoz přes celní území Společenství.
Dovozce musí předložit originál vývozního dokladu nejpozději do dne 31. března roku následujícího po roce, ve kterém bylo odesláno zboží spadající pod uvedený doklad.
3. Za datum odeslání se považuje den nakládky zboží na dopravní prostředek určený k vývozu.
4. Třídění produktů, na které se vztahuje tato dohoda, je založeno na celní a statistické nomenklatuře Společenství (dále jen "KN").
Původ produktů, na než se vztahuje toto nařízení, se zjišťuje podle pravidel platných ve Společenství.
5. Příslušné orgány Společenství se zavazují informovat Ruskou federaci o všech změnách KN ohledně produktů, na které se vztahuje toto nařízení, před jejich vstupem v platnost ve Společenství.
6. Zboží odeslané před vstupem tohoto nařízení v platnost se vyjímá z oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 2
1. Kontrolní doklad uvedený v článku 1 vydává příslušný orgán v členském státě automaticky a bezplatně pro jakékoli požadované množství, do pěti pracovních dnů od předložení žádosti jakéhokoli dovozce Společenství, ať je usazen kdekoli ve Společenství.
Tato žádost se považuje za doručenou příslušnému vnitrostátnímu orgánu nejpozději do tří pracovních dnů po předložení, pokud se neprokáže opak.
2. Kontrolní doklad vydaný jedním z příslušných vnitrostátních orgánů uvedených v dodatku IV platí v celém Společenství.
3. Žádost dovozce o vydání kontrolního dokladu zahrnuje:
a) jméno a úplnou adresu žadatele (včetně čísel telefonu a faxu, případně i identifikační číslo používané příslušnými vnitrostátními orgány) a číslo plátce DPH, pokud podléhá platbě DPH;
b) tam, kde je to na místě, jméno a úplnou adresu deklaranta nebo zástupce žadatele (včetně čísel telefonu a faxu);
c) úplné jméno a adresu vývozce;
d) přesný popis zboží včetně:
- jeho obchodního názvu,
- kódu(ů) KN,
- země původu,
- země určení;
e) čistou hmotnost vyjádřenou v kg a také množství v jiných jednotkách než v kg, pokud jsou předepsány, podle čísla kombinované nomenklatury;
f) hodnotu zboží v eurech, CIF hranice Společenství, podle čísla kombinované nomenklatury;
g) zda jde o produkty druhořadé nebo nestandardní kvality [8];
h) předpokládanou dobu a místo celního odbavení;
i) zda je žádost opakováním předchozí žádosti týkající se téže zakázky;
j) následující prohlášení, datované a podepsané žadatelem, s jeho jménem napsaným hůlkovým písmem:
"Já, níže podepsaný, potvrzuji, že informace uvedené v této žádosti jsou pravdivé a uvedené v dobré víře, a že jsem usazen ve Společenství."
Dovozce musí předložit také kopii kupní nebo prodejní smlouvy, pro forma fakturu a/nebo, pokud zboží nebylo koupeno přímo v zemi výroby, osvědčení o výrobě, které vydala ocelárna, v níž bylo vyrobeno.
4. Kontrolní doklady mohou být používány pouze po tu dobu, kdy jsou platná ustanovení o liberalizaci dovozu pro příslušné transakce.
Aniž jsou dotčeny možné změny platných dovozních předpisů nebo opatření přijatých v rámci určité dohody nebo správy určité kvóty:
- doba platnosti kontrolního dokladu se stanoví v délce čtyř měsíců,
- nepoužité nebo částečně použité kontrolní doklady mohou být pro stejné období obnoveny.
5. Po skončení jejich doby platnosti vrátí dovozce kontrolní doklady vydávajícím orgánům.
Článek 3
1. Skutečnost, že jednotková cena, za kterou je transakce uskutečňována, přesahuje cenu uvedenou v dovozním dokladu o méně než 5 % nebo že celková hodnota nebo množství skutečně dovezených výrobků přesahuje hodnotu nebo množství uvedené v dovozním dokladu o méně než 5 %, není překážkou pro propuštění příslušných výrobků do volného oběhu.
2. Žádosti o dovozní doklady a doklady samotné mají důvěrný charakter.
Jsou určeny pouze příslušným orgánům a žadateli.
Článek 4
1. Během prvních deseti dnů každého měsíce sdělí členské státy Komisi:
a) údaje o množstvích a hodnotách (vypočtených v eurech), pro které byly vydány dovozní doklady v předešlém měsíci;
b) údaje o dovozech uskutečněných v měsíci, který předchází měsíci podle písmena a).
Údaje, které členské státy poskytují, se rozdělí podle výrobku, kódu KN a země.
2. Členské státy informují o všech zjištěných nesrovnalostech nebo případech podvodů a případně o důvodech, na jejichž základě vydání dovozního dokladu zamítly.
Článek 5
Veškerá oznámení stanovená podle tohoto nařízení musí být adresována Komisi a předávána elektronicky prostřednictvím integrované sítě zřízené za tímto účelem, není-li ze závažných technických důvodů nutné dočasně použít jiné komunikační prostředky.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Změny dodatků, které mohou být nezbytné k zohlednění změn přílohy nebo dodatků připojených k dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací, nebo změny pravidel Společenství pro statistiku, celní režimy, společná pravidla pro dovoz nebo kontrolu dovozu, se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 2.
Toto nařízení vstupuje v platnost patnáctým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1535/2003
ze dne 29. srpna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 1 odst. 3, čl. 3 odst. 2, článek 6, čl. 6b odst. 3, čl. 6c odst. 7, články 25 a 26 a čl. 27 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2201/96 zavedlo podporu organizacím producentů, kteří dodávají rajčata, broskve nebo hrušky ke zpracování na produkty uvedené v příloze I zmíněného nařízení, a podporu pro produkci sušených švestek a sušených fíků.
Tyto produkty musí být získány z ovoce a zeleniny sklizených ve Společenství.
(2) Za účelem zjednodušení a vyjasnění režimu je třeba změnit některá prováděcí pravidla k režimu podpor na základě získané zkušenosti. Pro větší srozumitelnost je třeba zrušit a nahradit nařízení Komise (ES) č. 449/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, týkající se režimu podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1426/2002 [4].
(3) K zajištění jednotného provádění režimu je třeba vymezit produkty vyjmenované v čl. 6a odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 a v příloze 1 uvedeného nařízení, dále stanovit hospodářské roky pro tyto produkty a lhůty pro dodávky surovin.
(4) V Evropské unii se vyrábí ovoce v cukerném sirupu o celkovém obsahu cukru nižším než 14 °Brix.
Je třeba snížit poměr cukru v produktech, na které se podpora vztahuje.
Je třeba, aby použitá definice vycházela z definice Komise pro Codex Alimentarius.
(5) Režim musí fungovat s dostatečným počtem organizací producentů a na základě shody či analogie odpovídat nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996,kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [5], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 1933/2001 [6], musí termín "seskupení producentů předběžně uznaná" uvedený v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci a v čl. 6a odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96 zahrnovat seskupení producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [8].
(6) Režim podpory produkce je založen na smlouvách mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 a zpracovateli.
Producenti nebo organizace producentů mohou za určitých okolností vystupovat též jako zpracovatelé.
Pro účely použití režimu podpory je třeba specifikovat typy smluv a údaje, které mají tyto smlouvy obsahovat.
(7) Pro usnadnění způsobu fungování režimu je třeba, aby příslušné orgány byly obeznámeny s veškerými organizacemi producentů, které uvádějí na trh produkci svých členů, členů jiných organizací producentů a samostatných producentů, kteří chtějí využít režimu podpor.
Příslušné orgány by měly být též obeznámeny se zpracovateli, kteří podepisují smlouvy s organizacemi producentů, a tito zpracovatelé by měli orgánům zasílat informace nezbytné pro zajištění správného fungování režimu.
Zpracovatelé rajčat, broskví a hrušek musí být schváleni dříve, aby mohli smlouvy uzavírat.
(8) Smlouvy musí být uzavřeny ke stanovenému datu u rajčat, broskví a hrušek a před počátkem každého hospodářského roku u ostatních produktů.
Pro zajištění co největší efektivity režimu je však třeba smluvním stranám povolit zvýšení množství stanoveného na počátku, a to do určité hranice a formou dodatků ke smlouvám.
(9) Počet žádostí o podporu, které mohou organizace producentů nebo zpracovatelé předložit, musí být stanoven v závislosti na procesu zpracování.
Žádosti o podporu musí obsahovat všechny údaje nezbytné k ověření jejich oprávněnosti.
Náhradou za povinnosti, které musí organizace producentů plnit, je třeba stanovit předčasné vyplácení podpory za podmínky, že bude složena jistota zajišťující vrácení podpory v případech, kdy podmínky pro získání zálohy na podporu produkce nejsou dodrženy.
(10) Pro zajištění správného použití režimu podpory musí organizace producentů a zpracovatelé sdělovat nezbytné informace a vést aktualizovanou dokumentaci, a zejména specifikovat plochy, na nichž se pěstují rajčata, broskve a hrušky, na základě nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 495/2001 [10], a nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [11], ve znění nařízení (ES) č. 2550/2001 [12], pro účely veškerých inspekcí a kontrol, které jsou považovány za nezbytné.
(11) K dodržení požadavků nařízení (ES) č. 2201/96 a z tržních důvodů je třeba dát zpracovatelům větší volnost při výrobě ovocných směsí a šťáv získávaných ze surovin, pro které se uděluje podpora.
(12) Pro účely řízení režimu podpory musí být stanoveny postupy pro fyzické kontroly a kontroly dokladů u dodávek a zpracování, kontroly se musí provádět u dostatečně reprezentativního počtu žádostí o podporu a musí být stanoveny určité sankce pro organizace producentů a zpracovatele, kteří poruší pravidla, a zejména v případě zfalšování prohlášení či nezpracování dodaných produktů.
(13) Pro zajištění kvality a spolehlivosti prováděných kontrol je třeba zmenšit intenzitu povinných kontrol zásob.
U zpracovatelských podniků, které byly nedávno schváleny, je však třeba zachovat dvě kontroly ročně během prvního hospodářského roku, v němž se podniky účastnily režimu.
(14) Pro zajištění náležitého použití čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 je třeba jasně definovat údaje, z nichž se vypočítává překročení prahu Společenství pro broskve, hrušky a rajčata.
(15) S cílem zajistit splnění požadavků na systém výpočtu překročení prahu Společenství je třeba stanovit přechodné období na základě údajů vztahujících se k žádostem o podporu pro hospodářský rok 2003/04.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I DEFINICE A HOSPODÁŘSKÉ ROKY
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "organizacemi producentů" seskupení producentů podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 a seskupení producentů předběžně uznaná podle článku 14 uvedeného nařízení;
b) "producentem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která je členem organizace producentů dodávajícím produkci dané organizaci pro účely uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96;
c) "samostatným producentem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která není členem organizace producentů a která pěstuje ve svém zemědělském podniku surovinu určenou ke zpracování;
d) "zpracovatelem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba provozující za obchodními účely a na vlastní odpovědnost jednu nebo více provozoven vybavených zařízením na výrobu jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 2 bodech 1 až 15 a případně schválených podle článku 5;
e) "množstvím" množství vyjádřené v čisté hmotnosti, pokud není stanoveno jinak;
f) "příslušnými orgány" orgán nebo orgány jmenované členským státem, aby prováděly toto nařízení.
2. Pro účely tohoto nařízení se jakýkoliv odkaz na organizace producentů definované v odstavci 1 považuje také za odkaz na sdružení organizací producentů podle čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96, založená z iniciativy organizací producentů uznaných podle uvedeného nařízení a těmito organizacemi též kontrolovaná.
Článek 2
Hotové produkty
"Produkty uvedenými v čl. 6a odst. 1 a v příloze I nařízení (ES) č. 2201/96" se rozumí následující produkty:
1. "broskvemi v sirupu a/nebo v přírodní ovocné šťávě": broskve loupané, celé nebo kousky, tepelně ošetřené, balené v hermeticky uzavřených nádobách obsahujících jako nálev cukerný sirup nebo přírodní ovocnou šťávu, kódů KN ex20087061, ex20087069, ex20087071, ex20087079, ex20087092, ex20087094 a ex20087099;
2. "hruškami v sirupu a/nebo v přírodní ovocné šťávě": hrušky odrůd Williamsova čáslavka nebo Rocha, loupané, celé nebo kousky, tepelně ošetřené, balené v hermeticky uzavřených nádobách obsahujících jako nálev cukerný sirup nebo přírodní ovocnou šťávu, kódů KN ex20084051, ex20084059, ex 8 40 71, ex20084079, ex20084091 a ex20084099;
3. "směsí ovoce": směsi ovoce, celého nebo kousků, loupaného, tepelně ošetřeného, baleného v hermeticky uzavřených nádobách obsahujících jako nálev cukerný sirup nebo přírodní ovocnou šťávu, v nichž čistá hmotnost odkapaných broskví a hrušek odrůd Williamsova čáslavka nebo Rocha tvoří minimálně 60 % čisté hmotnosti celkového odkapaného ovoce, kódů KN ex200892 a ex200899, vyrobené přímo z čerstvých broskví a/nebo hrušky Williamsovy čáslavky a Rocha dodaných během období uvedeného v čl. 3 odst.
4. "sušenými švestkami": švestky získané ze švestky sušené odrůdy dEnte, příslušně ošetřené nebo zpracované, balené ve vhodných nádobách, kódu KN ex08132000 a určené k lidské spotřebě;
5. "sušenými fíky": sušené fíky, včetně fíkové pasty, příslušně ošetřené nebo zpracované, balené ve vhodných nádobách, kódu KN ex08042090 a určené k lidské spotřebě;
6. "loupanými celými mraženými rajčaty": loupaná rajčata podlouhlých odrůd, mražená, balená ve vhodných nádobách, kódu KN ex07108070, z nichž minimálně 90 % čisté hmotnosti rajčat tvoří celá rajčata, která nevykazují poškození, jež by podstatně měnilo jejich vzhled.
Toto procento se určuje po rozmrazení produktu;
7. "loupanými mraženými kousky rajčat": loupaná pokrájená rajčata podlouhlých odrůd a odrůd kulatých, jež se neloupou obtížněji než podlouhlé odrůdy, mražená, balená ve vhodných nádobách, kódu KN ex07108070;
8. "celými loupanými konzervovanými rajčaty": loupaná rajčata podlouhlých odrůd, tepelně ošetřená, balená v hermeticky uzavřených nádobách, kódu KN ex20021010, z nichž alespoň 65 % hmotnosti odkapaných rajčat tvoří celá rajčata, která nevykazují poškození, jež by podstatně měnilo jejich vzhled;
9. "konzervovanými loupanými kousky rajčat": loupaná rajčata pokrájená nebo částečně rozmělněná, podlouhlých odrůd a odrůd kulatých, které se neloupou obtížněji než odrůdy podlouhlé, tepelně ošetřená, balená v hermeticky uzavřených nádobách, kódu KN ex20021010. Pokud jsou tyto produkty určeny k výrobě produktů uvedených v bodě 15, musí být baleny ve vhodných nádobách;
10. "rajčatovými vločkami": vločky získané sušením rajčat pokrájených na kolečka nebo na kostičky, balené ve vhodných nádobách, kódu ex07129030;
11. "rajčatovou šťávou": šťáva získaná přímo z čerstvých rajčat, z nichž se odkapáním odstraní slupka, semínka a jiné hrubé části, vykazující po případném zahuštění méně než 12 % sušiny, balená v hermeticky uzavřených nádobách, kódů KN ex20029011, ex20029019, 20095010 a 20095090. Šťáva s obsahem sušiny 7 % a vyšším může obsahovat slupky a semena v maximální míře 4 % hmotnostních produktu.
Rajčatové šťávy určené k výrobě produktů uvedených v bodě 15 musí být baleny ve vhodných nádobách;
12. "rajčatovým koncentrátem": produkt získaný koncentrací rajčatové šťávy, balený ve vhodných nádobách, s obsahem sušiny 12 % a vyšším, kódů KN ex20029031, ex20029039, ex20029091 a ex20029099. Koncentrát s obsahem sušiny nepřevyšujícím 18 % nebo od 18 do 24 % může obsahovat slupky a semena v maximální míře 4 % a 7 % hmotnosti produktu v pořadí, jak jsou uvedena;
13. "celými neloupanými konzervovanými rajčaty": celá neloupaná rajčata podlouhlých odrůd a kulatých odrůd tepelně ošetřená, balená v hermeticky uzavřených nádobách, k nimž se přidá buďto lehký nálev (přírodní rajčata), nebo rajčatové protlaky (přípravky s rajčatovým protlakem nebo šťávou), z nichž minimálně 65 % hmotnostních odkapaných rajčat tvoří celá rajčata, která nevykazují poškození, jež by podstatně měnilo jejich vzhled, kódu KN ex20021090. Pokud se tyto produkty mají použít k výrobě produktů uvedených v bodě 15, zabalí se do vhodných nádob;
14. "konzervovanými neloupanými kousky rajčat": kousky nebo drť podlouhlých a kulatých odrůd, lehce protřené sítem, též mírně koncentrovaná, jejichž obsah sušiny je od 4,5 do 14 % hmotnostních, se slupkami do výše stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 1764/86 [13], kódu KN ex20021090. Pokud se tyto produkty mají použít k výrobě produktů uvedených v bodě 15, zabalí se do vhodných nádob;
15. "hotovými omáčkami": přípravky na bázi rajčat získané smícháním jednoho nebo více produktů uvedených v bodech 9, 11, 12, 13 nebo 14 s jinými produkty rostlinného nebo živočišného původu, s výjimkou čerstvých rajčat, která byla tepelně ošetřená, v nichž čistá hmotnost produktů uvedených v bodech 9, 11, 12, 13 nebo 14 je přinejmenším 60 % celkové čisté hmotnosti hotové omáčky. Tyto produkty musí být vyrobeny během období uvedeného v čl.
3 odst. 2 stejným zpracovatelem jako použité produkty uvedené v bodech 9, 11, 12, 13 nebo 14;
16. "cukerným sirupem": tekutina, v níž se voda kombinuje s cukry a jejíž celkový obsah cukrů určený po homogenizaci se přinejmenším rovná 10o Brix, pokud je použit na zálivku ovoce v sirupu;
17. "přírodní ovocnou šťávou": nálev s minimem 9,5o Brix, tvořená pouze zkvasitelnou, avšak nezkvašenou šťávou mechanicky vymačkanou z ovoce, nebo šťávou získanou z koncentrované ovocné šťávy navrácením vody, která byla odstraněna při zahušťování, jak je definováno ve směrnici Rady 2001/112/ES [14], bez přídavku cukru.
Článek 3
Hospodářské roky a dodací lhůty
1. Hospodářské roky uvedené v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 produktů vyjmenovaných v čl. 6a odst. 1 a v příloze uvedeného nařízení trvají:
a) od 15. června do 14. června v případě produktů zpracovaných z rajčat a produktů zpracovaných z broskví;
b) od 15. července do 14. července v případě produktů zpracovaných z hrušek;
c) od 1. srpna do 31. července v případě sušených fíků;
d) od 15. srpna do 14. srpna v případě sušených švestek.
2. Podpora se uděluje pouze produktům dodaným zpracovatelskému průmyslu v těchto dodacích lhůtách:
a) rajčata: od 15. června do 15. listopadu;
b) broskve: od 15. června do 25. října;
c) hrušky: od 15. července do 15. prosince;
d) sušené fíky: od 1. srpna do 15. června;
e) švestky získané ze švestek sušených odrůdy dEnte: od 15. srpna do 15. ledna.
3. Komise zveřejní výši podpory stanovenou v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 před začátkem každého hospodářského roku, nejpozději však:
a) dne 31. ledna u rajčat;
b) dne 31. května u broskví;
c) dne 15. června u hrušek.
KAPITOLA II SMLOUVY
Článek 4
Forma smluv
Smlouvy uvedené v článcích 3 a 6a nařízení (ES) č. 2201/96 (dále jen "smlouvy") se uzavírají písemně.
Smlouvy obsahují identifikační číslo.
2. Smlouvy mohou mít některou z těchto forem:
a) smlouva mezi organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a zpracovatelem;
b) závazek k dodávce, pokud je organizace producentů také zpracovatelem.
Mezi organizací producentů a zpracovatelem může být podepsána pouze jediná smlouva.
Článek 5
Schválení zpracovatelů rajčat, broskví a hrušek
1. V případě rajčat, broskví a hrušek mohou být smlouvy uzavřeny pouze se schválenými zpracovateli.
2. Zpracovatelé rajčat, broskví a hrušek, kteří se chtějí účastnit režimu podpory, podají žádost o schválení příslušným orgánům členského státu do dne tímto státem stanoveného.
Členské státy každoročně zveřejní seznam schválených zpracovatelů nejpozději měsíc před termínem podpisu smluv.
3. Členské státy stanoví požadavky na schválení a uvědomí o nich Komisi.
Článek 6
Datum podpisu smluv
1. Každoročně se smlouvy podepisují nejpozději:
a) dne 15. února v případě rajčat;
b) dne 15. července a sedm pracovních dní před počátkem dodávek v případě broskví;
c) dne 31. července a sedm pracovních dní před počátkem dodávek v případě hrušek;
d) před začátkem hospodářského roku v případě ostatních produktů.
Členské státy mohou odložit datum stanovené v písmenu a) až do 10. března.
2. Pokud výše podpory pro rajčata nebyla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie ke dni stanovenému v čl. 3 odst. 3 písm. a), pak se datum uvedené v odst. 1 písm. a) tohoto článku odkládá na patnáctý den následující po dni zveřejnění.
3. Pokud minimální cena vyplácená producentům u sušených švestek nebo sušených fíků nebyla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie patnáct dní přede dnem stanoveným v odst. 1 písm. d), pak se uvedené datum odkládá na patnáctý den následující po dni zveřejnění.
Článek 7
Obsah smluv
1. Smlouvy musí uvádět zejména:
a) jméno a adresu organizace producentů;
b) jméno a adresu zpracovatele;
c) množství suroviny, které se má dodat ke zpracování;
d) závazek zpracovatelů, že zpracují množství dodané podle dotyčné smlouvy v některý z produktů uvedených v čl. 6a odst. 1 a v příloze I nařízení (ES) č. 2201/96 a dodrží normy stanovené v souladu s článkem 8 uvedeného nařízení;
e) cenu, která se má zaplatit za surovinu, případně rozlišenou podle odrůdy a/nebo jakosti a/nebo dodací lhůty;
f) odškodné pro případ nedodržení závazků jednou ze smluvních stran, zejména pokud jde o platební lhůty a závazek dodat a přijmout množství, na které byla uzavřena smlouva.
V případě rajčat, broskví a hrušek se ve smlouvě uvede též stádium dodávky, na které se cena uvedená v písmenu e) použije, jakož i platební podmínky.
Jakékoliv zpoždění platby nesmí být delší než dva měsíce od konce měsíce dodávky každé šarže.
V případě sušených švestek a fíků se ve smlouvách uvede minimální cena stanovená Komisí.
2. V případě sušených švestek a fíků cena uvedená v odst. 1 písm. e) tohoto článku a v čl. 9 odst. 3 nezahrnuje zejména výdaje související s balením, nakládkou, dopravou, vykládkou a s placením daní, které se v případě potřeby uvedou samostatně. Cena nemůže být nižší než minimální cena stanovená podle článku 6b nařízení (ES) č. 2201/96.
Článek 8
Dodatečná vnitrostátní ustanovení
Členské státy mohou přijmout dodatečná vnitrostátní ustanovení týkající se smluv, a zejména pokud jde o odškodnění, které mají zaplatit zpracovatelé nebo organizace producentů, kteří nesplní své smluvní závazky.
Článek 9
Dodatky ke smlouvám
1. Smluvní strany mohou rozhodnout, že zvýší množství původně uvedené ve zpracovatelské smlouvě formou písemného dodatku k této smlouvě.
Tyto dodatky mají identifikační číslo smlouvy, k níž se vztahují, a uzavírají se nejpozději:
- dne 15. srpna u broskví,
- dne 15. září u rajčat a hrušek,
- dne 15. listopadu u švestek získaných ze švestek sušených odrůdy dEnte a sušených fíků.
2. Dodatky uvedenými v odstavci 1 může být množství původně dohodnuté ve smlouvě zvýšeno nejvýše o 30 %.
Až do hospodářského roku 2003/04 však mohou být dodatky ke smlouvám na nezpracované sušené fíky určené k výrobě fíkové hmoty uzavírány nejpozději dne 31. května a může se v nich zvýšit množství původně dohodnuté ve smlouvách nejvýše o 100 %.
3. Cena dodatečného množství stanovená v dodatku se může lišit od ceny uvedené v čl. 7 písm. e).
Článek 10
Uzavírání smluv v případě závazku k dodávce
V případě závazků k dodávce ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) se smlouva týkající se produkce členů dotyčné organizace producentů považuje za uzavřenou poté, co jsou příslušným orgánům sděleny níže uvedené údaje:
a) jméno a adresa každého producenta a referenční údaje a rozlohy parcel, na kterých každý producent pěstuje surovinu;
b) odhad celkové sklizně;
c) množství určené ke zpracování;
d) závazek organizace producentů zpracovat dodané množství podle dotyčné smlouvy.
Tyto informace musí být zaslány do dne 31. května v případě rajčat a v termínu stanoveném v čl. 11 odst. 3 v případě ostatních produktů.
Článek 11
Předání smluv příslušným orgánům
1. V případě rajčat, broskví a hrušek organizace producentů podepisující smlouvy předá kopii každé smlouvy a jakýchkoli dodatků příslušným orgánům členského státu, v němž se nachází sídlo této organizace.
V případě potřeby tato organizace předá kopii též příslušným orgánům členského státu, v němž proběhne zpracování.
Celkové množství, na které byly uzavřeny smlouvy, podepsané danou organizací producentů, nemůže být pro jednotlivé produkty vyšší než množství produkce určené ke zpracování uvedené touto organizací producentů podle článku 10 a čl. 12 odst. 1.
2. Zpracovatelé sušených švestek a sušených fíků předají kopii každé smlouvy a každého dodatku ke smlouvám orgánu jmenovanému členským státem, v němž ke zpracování dochází.
3. Kopie uvedené v odstavcích 1 a 2 musí příslušné orgány obdržet nejpozději deset pracovních dní po uzavření smlouvy nebo dodatku a nejpozději pět pracovních dní před počátkem dodávek podle smlouvy nebo dodatku.
4. V mimořádných a náležitě odůvodněných případech mohou členské státy přijmout smlouvy a dodatky ke smlouvám, které příslušné orgány obdržely po termínu stanoveném v prvním pododstavci, pokud toto opožděné předání neznemožní provádění kontrol.
V případě dodatků ke smlouvám pro rajčata mohou členské státy povolit z náležitě odůvodněných příčin kratší termín než pět dní, jak je stanoveno v prvním pododstavci, pokud není neznemožněno účinné provádění kontroly režimu podpory produkce.
Článek 12
Předávání informací příslušným orgánům
1. Organizace producentů, které podepsaly smlouvu na rajčata, broskve nebo hrušky, sdělí příslušným orgánům uvedeným v čl. 11 odst. 1 následující informace, rozdělené podle produktů:
a) jméno a adresu každého producenta vázaného smlouvami;
b) referenční údaje a rozlohy parcel, na kterých každý producent surovinu pěstuje;
c) odhadovanou celkovou sklizeň;
d) množství určené ke zpracování;
e) v případě rajčat průměrné hektarové výnosy organizace producentů u kulatých a/nebo podlouhlých rajčat během dvou předcházejících hospodářských roků.
Členské státy si mohou vybrat, zda použijí výhradně údaje dostupné podle článku 4 nařízení (ES) č. 2419/2001, pokud jde o informace uvedené v písmenu b) tohoto odstavce, pokud se tím neznemožní účinné kontroly režimu podpory.
2. V případě broskví a hrušek se informace uvedené v odstavci 1 připojí k předání podle čl. 11 odst. 1.
V případě rajčat se informace uvedené v odstavci 1 sdělí do 31. května.
Po tomto datu mohou členské státy z náležitě odůvodněných příčin povolit přidání zemědělských pozemků, které dosud nebyly uvedeny, nebo změnu jejich plánovaného využití.
O přidání pozemků nebo změnách využití jsou příslušné orgány informovány písemně do 30. června.
3. Pokud organizace producentů podle odstavce 1 uvádí na trh množství určené ke zpracování a vyprodukované členy jiných organizací producentů podle čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 druhé a třetí odrážky nařízení (ES) č. 2200/96, pak tyto organizace producentů dodají informace požadované v odstavci 1 tohoto článku organizaci producentů, která podepsala smlouvu.
Pokud organizace producentů podle odstavce 1 umožní příjem režimu podpory samostatným producentům podle čl. 3 odst. 3 a čl. 6a odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96, pak tito samostatní producenti dodají informace požadované v odstavci 1 tohoto článku organizaci producentů, která podepsala smlouvu.
4. Organizace producentů, které nepodepsaly smlouvy, a samostatní producenti uvedení v odstavci 3 podepíší dohody s organizacemi producentů uvedenými v odstavci 1.
Tyto dohody se týkají veškeré produkce dotyčného produktu dodávaného ke zpracování zmíněnými organizacemi producentů a samostatnými producenty a musí uvádět přinejmenším tyto skutečnosti:
a) počet hospodářských roků, na které byly uzavřeny dohody;
b) množství, které se má ke zpracování dodat, rozdělené podle producentů a podle produktů;
c) důsledky nedodržení dohody.
Kopie dohod se připojí k informacím zasílaným podle čl. 11 odst. 1.
Článek 13
Označování parcel
V případě rajčat pro účely článku 10 a čl. 12 odst. 1 je systém označování parcel systémem uvedeným v článku 4 nařízení (EHS) č. 3508/92. Plochy se uvádějí v hektarech na dvě desetinná místa. Při určování rozlohy parcel při kontrolách ploch podle článku 31 tohoto nařízení se použije článek 22 nařízení (ES) č. 2419/2001.
V případě broskví a hrušek se odkazy na parcely rozumí katastrální odkazy nebo jakýkoliv jiný odkaz, který kontrolní orgán uzná za rovnocenný.
KAPITOLA III INFORMACE SDĚLOVANÉ ČLENSKÝM STÁTŮM
Článek 14
Informace o účasti na režimu podpory
Zpracovatelé a organizace producentů, kteří se chtějí účastnit režimu podpory, sdělí tuto skutečnost příslušným orgánům členských států ke dni stanovenému těmito orgány a rovněž sdělí veškeré informace požadované členským státem pro řízení a monitorování režimu podpory.
Členské státy mohou rozhodnout, že tyto informace:
a) sdělují pouze noví účastníci, pokud příslušné orgány již mají k dispozici nezbytné informace týkající se ostatních účastníků;
b) se týkají pouze jednoho hospodářského roku, několika hospodářských let nebo neomezeně dlouhého období.
Článek 15
Informace o počátku dodávek nebo zpracování
1. Nejméně pět pracovních dní před počátkem dodávek nebo zpracování v každém hospodářském roce organizace producentů nebo zpracovatelé, kteří se účastní režimu podpor, sdělí týden započetí dodávek nebo zpracování příslušným orgánům členského státu, v němž mají své sídlo, a v případě potřeby příslušným orgánům členského státu, v němž dochází ke zpracování.
Tato povinnost je považována za splněnou po podání důkazu o odeslání sdělení minimálně osm pracovních dní před počátkem smluvních dodávek nebo zpracování.
2. V mimořádných a náležitě odůvodněných případech mohou členské státy přijmout sdělení organizací producentů a zpracovatelů po termínu stanoveném v odstavci 1.
V takových případech však se žádná podpora neuděluje na množství již dodané nebo právě dodávané, pokud nemůže být ke spokojenosti příslušných orgánů provedena nezbytná kontrola podmínek pro udělení podpory.
Článek 16
Informace o ovocných směsích a hotových omáčkách
2 odst. 3 a 15, sdělí příslušným orgánům členských států před počátkem každého hospodářského roku složení produktů, které hodlají vyrábět, a uvedou čistou hmotnost každé ingredience.
Toto složení nemůže být změněno po počátku dotyčného hospodářského roku.
Příslušné orgány členských států jsou předem informovány o každé změně ve lhůtě stanovené členským státem, v němž zpracovatel sídlí.
Článek 17
Informace o množství rajčat, broskví a hrušek
1. V případě rajčat, broskví a hrušek zpracovatelé sdělí každým rokem příslušným orgánům nejpozději dne 1. února:
a) množství suroviny zpracované v hotové produkty vyjmenované v článku 2, rozdělené podle:
i) množství získaného podle smlouvy,
ii) množství získaného mimo smlouvy;
b) množství hotových produktů získaných z jednotlivých množství uvedených v písmenu a);
c) množství hotových produktů na zásobách na konci předchozího hospodářského roku.
2. V případě zpracovaných produktů z rajčat se množství hotových produktů, které se má oznamovat podle odst. 1 písm. b) a c), rozdělí mezi:
a) rajčatový koncentrát o obsahu sušiny 28 % a vyšším, avšak nižším než 30 %;
b) celá loupaná konzervovaná rajčata podlouhlých odrůd;
c) jiné zpracované produkty z rajčat, posuzované samostatně.
Množství hodových zpracovaných produktů z rajčat na zásobách podle odst. 1 písm. c) se dále rozdělí na produkty prodané a produkty neprodané.
Množství rajčatové šťávy a rajčatového koncentrátu přidávané ke konzervovaným rajčatům se započítává do množství loupaných nebo neloupaných rajčat.
3. Sdělení podle odstavců 1 a 2 uvádějí odděleně množství produktů uvedených v čl. 2 bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14, použitých pro výrobu produktů uvedených v bodech 3 a 15 uvedeného článku.
Sdělení uvedená v odst. 1 písm. b) tohoto článku uvádějí odděleně množství získaných produktů uvedených v čl. 2 odst. 3 a 15, rozdělených podle použitých produktů uvedených v bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14 uvedeného článku.
Článek 18
Informace o množství sušených švestek a sušených fíků
V případě sušených švestek a sušených fíků sdělí zpracovatelé každým rokem příslušným orgánům nejpozději dne 15. května:
a) množství suroviny použité ke dni 1. května;
b) množství hotových produktů získaných ze suroviny uvedené v písmenu a), rozdělené na produkty, u nichž se podpora vyplácí, a na produkty, u nichž se podpora nevyplácí, a dále se roztřídí podle jakostních tříd;
c) množství produktů uvedených v písmenech a) a b) na zásobách ke dni 1. května.
KAPITOLA IV SUROVINY
Článek 19
Jakost surovin
Aniž jsou dotčena minimální kritéria pro jakost stanovená nebo která mají být stanovena podle čl. 3 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96, suroviny dodané zpracovatelům podle smluv musí být zdravé a tržně vyhovující jakosti a musí být vhodné ke zpracování.
Článek 20
Osvědčení o dodání
1. Pro každou šarži rajčat, broskví a hrušek je třeba vydat osvědčení o dodání podle smlouvy a o jejím přijetí ke zpracování ve zpracovatelském závodě a uvést v něm:
a) datum a hodinu vykládky;
b) přesné označení použitého dopravního prostředku;
c) identifikační číslo smlouvy, k níž se šarže vztahuje;
d) hrubou a čistou hmotnost;
e) případně výši srážky vypočítanou podle čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 217/2002 [15].
Osvědčení o dodání podepíše zpracovatel nebo jeho zástupce a organizace producentů nebo její zástupce.
Každé osvědčení má vlastní identifikační číslo.
2. Zpracovatelé a organizace producentů si ponechají každý jednu kopii osvědčení o dodání.
Organizace producentů předá kopii nebo písemné sdělení či elektronickou zprávu obsahující informace uvedené v odstavci 1 nejpozději pátý pracovní den po týdnu dodání příslušným orgánům členského státu, v němž sídlí organizace producentů, nebo v případě potřeby příslušným orgánům členského státu, v němž dochází ke zpracování, pro usnadnění kontrol.
3. Dokumenty požadované podle vnitrostátních právních předpisů se mohou použít pro účely tohoto článku, pokud obsahují informace uvedené v odstavci 1.
4. Pokud celá šarže nebo její část připadá na producenty uvedené v čl. 12 odst. 3, pak organizace producentů předá kopii osvědčení podle odstavce 1 tohoto článku každé dotyčné organizaci producentů nebo každému samostatnému producentovi.
Článek 21
Oznámení dodávek v jiném členském státě
1. V případě rajčat, broskví a hrušek, pokud ke zpracování dochází v jiném členském státě, než je stát produkce, oznámí organizace producentů každou dodávku nejpozději dvacet čtyři hodin přede dnem dodávky příslušným orgánům členského státu, kde organizace producentů sídlí, a příslušným orgánům členského státu, v němž dochází ke zpracování.
Toto oznámení obsahuje dodávané množství, přesné označení použitého dopravního prostředku a identifikační číslo smlouvy, k níž se dotyčná dodávka vztahuje.
Oznámení se zasílá elektronicky a subjekt, jemuž je adresováno, uchovává písemnou zprávu po dobu nejméně tří let.
Příslušné orgány mohou požadovat jakékoliv dodatečné informace, které považují za nezbyté pro fyzickou kontrolu dodávek.
Pokud se údaje v prvním pododstavci změní po jejich oznámení, pak se před započetím dodávky musí stejným způsobem jako původní údaje sdělit i údaje pozměněné.
Počáteční oznámení je možno změnit pouze jednou.
2. Po analýze rizika organizace producentů a zpracovatelů, prováděné členským státem, v němž dochází ke zpracování, mohou členské státy rozhodnout, že organizaci producentů zbaví povinnosti oznamování podle prvního pododstavce tohoto článku.
Členské státy též mohou na základě uvedené analýzy rozhodnout, že nebudou požadovat tak podrobné informace, pokud to neznemožní účinné kontroly režimu podpory.
Článek 22
Platby
1. Níže uvedené platby za surovinu se provádějí bankovním nebo poštovním převodem:
a) platba zpracovatele organizaci producentů;
b) platba organizace producentů jednotlivým členům a producentům uvedeným v čl. 12 odst. 3;
c) pokud jsou členové organizace producentů právnickými osobami skládajícími se z producentů, pak platby těchto právnických osob producentům.
V případech uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. b) však může být platba provedena prostřednictvím akreditivu.
2. Členské státy stanoví podmínky a v případě potřeby termíny pro platby uvedené v odst. 1 písm. b) a c) tak, aby byly slučitelné s požadavky týkajícími se kontrol, a zejména pokud jde o čl. 31 odst. 1 písm. b) a c).
V případě sušených švestek a fíků platba kryje celou částku platby uvedené v odst. 1 písm. a).
KAPITOLA V ŽÁDOSTI O PODPORU A VYPLÁCENÍ PODPORY
Článek 23
Podávání žádostí o podporu
1. V případě rajčat, broskví a hrušek podávají organizace producentů své žádosti o podporu příslušným orgánům členského státu, v němž mají své sídlo, pokud uvedený členský stát má zpracovatelský práh pro dotyčný produkt, jak je definováno v příloze III nařízení (ES) č.
2201/96. Požadované množství se přičte k prahu uvedeného členského státu.
Zpracovatelé sušených švestek a fíků podávají žádosti o podporu příslušným orgánům členského státu, v němž dochází ke zpracování.
2. V případě rajčat, broskví a hrušek může být za každý hospodářský rok podána pouze jedna žádost o podporu.
Žádosti musí dojít příslušným orgánům pro každý dotyčný hospodářský rok nejpozději:
- dne 30. listopadu u rajčat.
Členské státy však mohou termín pro podání žádostí prodloužit až do dne 15. prosince,
- dne 31. ledna u broskví a hrušek.
Žádost o zálohovou platbu podpory může být podána za podmínek stanovených v článku 25.
3. V případě sušených švestek mohou zpracovatelé podat tři žádosti o podporu za každý hospodářský rok:
a) první za produkty zpracované do dne 15. ledna,
b) druhou za produkty zpracované v období od 16. ledna do 30. dubna a
c) třetí za produkty zpracované ode dne 1. května do konce dotyčného hospodářského roku.
Žádosti o podporu uvedené v písmenech a) a b) se podávají do 30 dní před koncem lhůty ke zpracování a žádosti uvedené v písmenu c) nejpozději dne 14. srpna probíhajícího hospodářského roku.
4. V případě sušených fíků mohou zpracovatelé podávat tři žádosti o podporu pro každý hospodářský rok:
a) první za produkty zpracované do dne 30. listopadu;
b) druhou za produkty zpracované ode dne 1. prosince do konce února, a
c) třetí za produkty zpracované ode dne 1. března do konce dotyčného hospodářského roku.
Žádosti o podporu uvedené v písmenech a) a b) se podávají do 30 dní před koncem lhůty ke zpracování a žádosti uvedené v písmenu c) nejpozději dne 31. října následujícího hospodářského roku.
5. Pokud jsou žádosti o podporu podány po termínech stanovených v odstavcích 2, 3 a 4, podpora se snižuje o 1 % za den prodlení a podpora se nevyplácí, pokud je doba prodlení delší než 15 dní.
6. V mimořádných a náležitě odůvodněných případech však členské státy mohou přijmout žádosti o podporu po uvedených termínech, pokud tím nejsou znemožněny účinné kontroly režimu podpory produkce.
V takovém případě se odstavec 5 nepoužije.
Článek 24
Obsah žádostí o podporu v případě rajčat, broskví a hrušek
Žádosti o podporu u rajčat, broskví a hrušek obsahují minimálně následující informace pro každý produkt:
a) jméno a adresu organizace producentů;
b) množství, na které se žádost o podporu vztahuje, rozdělené podle smlouvy, které však nesmí překročit množství přijaté ke zpracování, po odečtení případných použitých sazeb snížení;
c) průměrnou prodejní cenu pro množství dodané podle smlouvy;
d) množství dodané během stejného období mimo smlouvu a jeho průměrnou prodejní cenu.
Členské státy mohou stanovit dodatečné požadavky týkající se informací, které se mají s žádostmi podávat.
Článek 25
Zálohové platby podpory v případě rajčat, broskví a hrušek
1. Členské státy mohou rozhodnout, že žádosti o zálohovou platbu podpory mohou být podávány do 30. září na celkové množství rajčat, broskví nebo hrušek dodané ke zpracování do 15. září.
2. Žádosti o zálohovou platbu podpory podle odstavce 1 obsahují informace uvedené v čl. 24 písm. a) a b).
3. Příslušné orgány členského státu vyplácejí patřičné částky od 16. do 31. října po ověření žádosti o podporu, a zejména osvědčení o dodání podle článku 20.
4. Pro vyplacení zálohové podpory je nutno složit jistotu rovnající se 110 % výše podpory.
Pokud se zjistí, že požadovaná zálohová podpora je vyšší než splatná částka, pak část jistoty rovnající se dvojnásobku rozdílu propadá.
Aniž je dotčen druhý pododstavec tohoto odstavce, jistota se uvolní, až příslušný orgán vyplatí podporu na základě žádosti uvedené v čl. 23 odst. 2 prvním pododstavci.
5. Pokud byla podána žádost o zálohové vyplacení podpory, pak se množství uvedené v čl. 24 písm. b) a d) rozdělí do dvou období, konkrétně do 15. září a od 16. září.
Článek 26
Obsah žádostí o podporu pro sušené švestky a fíky
Žádosti o podporu u sušených švestek a fíků obsahují alespoň následující informace pro každý produkt:
a) jméno a adresu zpracovatele;
b) množství produktů, na které se žádost o podporu vztahuje, rozdělené podle různých použitelných sazeb podpory, spolu s množstvím produktů nespadajících do režimu podpory, získaným během stejného období;
c) množství použité suroviny podle jednotlivých smluv pro získání každé ze skupin produktů uvedených v písmenu b);
d) prohlášení zpracovatele, v němž se uvádí, že hotové produkty splňují normy jakosti stanovené podle článku 8 nařízení (ES) č. 2201/96;
e) kopii platebních příkazů podle čl. 22 odst.
1 písm. a). V případě závazku k dodávce mohou být tyto kopie nahrazeny prohlášením producenta potvrzujícím, že zpracovatel mu připsal cenu rovnající se alespoň minimální ceně.
Tyto kopie nebo prohlášení uvádějí odkazy na příslušné smlouvy.
Žádosti o podporu jsou přípustné pouze tehdy, pokud byla zcela zaplacena minimální cena za všechny suroviny použité pro hotový produkt, na který se žádost o podporu vztahuje.
Článek 27
Platba podpory
1. Podporu pro rajčata, broskve a hrušky vyplácejí příslušné orgány členského státu, v němž má sídlo organizace producentů, která podepsala smlouvu, jakmile tyto orgány ověřily žádost a zejména na základě kontrol stanovených v čl. 31 odst. 1 písm. a) zjistily, že produkty, na něž se žádost o podporu vztahuje, byly dodány a přijaty ke zpracování.
Pokud ke zpracování dochází v jiném členském státě, poskytne tento členský stát členskému státu, v němž má sídlo organizace producentů, která podepsala smlouvu, důkaz, že produkt byl skutečně dodán a přijat ke zpracování.
Do 15 pracovních dní po přijetí podpory organizace producentů zcela vyplatí bankovním nebo poštovním převodem získané částky svým členům a v případě potřeby producentům uvedeným v čl. 12 odst. 3. V případech, na něž se vztahuje čl. 4 odst. 2 písm. b), může tato platba proběhnout prostřednictvím akreditivu.
Pokud se organizace producentů zcela nebo částečně skládá ze členů, kteří jsou sami právnickými osobami složenými z producentů, převedou tyto právnické osoby do 15 pracovních dní platbu uvedenou ve třetím pododstavci na producenty.
2. Podporu pro sušené švestky a fíky vyplácejí příslušné orgány členského státu, v němž byl produkt zpracován, jakmile tyto orgány ověří splnění požadavků pro udělení podpory.
Pokud ke zpracování dochází mimo členský stát produkce, dodá uvedený členský stát členskému státu vyplácejícímu podporu důkaz o zaplacení minimální ceny producentu.
Pokud se platba provádí v eurozóně, může být důkaz o zaplacení poskytnut zpracovatelem prostřednictvím osvědčení o bankovním převodu.
3. Pro množství, u něhož nebylo možno provést nezbytné kontroly podmínek pro udělení podpory, se podpora neposkytuje.
4. Podpora se organizacím producentů nebo zpracovatelům vyplácí nejpozději:
a) 60 dní po dni podání žádosti, včetně dodání veškerých informací požadovaných podle článků 24 a 26 tohoto nařízení, v případě rajčat, broskví, hrušek a sušených fíků;
b) 90 dní po dni podání žádosti v případě sušených švestek.
KAPITOLA VI KONTROLY A SANKCE
Článek 28
Vnitrostátní kontrolní opatření
1. Aniž je dotčena hlava VI nařízení (ES) č. 2200/96, členské státy učiní nezbytné kroky
a) k zajištění dodržování tohoto nařízení;
b) k předcházení nesrovnalostem a použití sankcí stanovených v tomto nařízení;
c) ke zpětnému získání částek ztracených v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti;
d) k ověření záznamů stanovených v článcích 29 a 30 a k zajištění, že jsou ve shodě s účetnictvím požadovaným po organizacích producentů a zpracovatelích podle vnitrostátních právních předpisů;
e) k provádění namátkové kontroly uvedené v článcích 31 a 32 během odpovídajících období;
f) k provádění kontroly ploch osázených rajčaty podle čl. 31 odst. 1 po výsadbě a před sklizní.
2. Členské státy musí své ověřovací kontroly podle odst. 1 písm. d) tohoto článku, čl. 31 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 31 odst. 2 písm. c) a čl. 32 odst. 1, plánovat na základě analýzy rizik, která kromě jiného bere v úvahu:
a) zjištění učiněná při kontrolách provedených v předcházejících letech;
b) vývoj ve srovnání s předcházejícím rokem;
c) výnos suroviny podle homogenní produkční oblasti;
d) poměr mezi dodanými množstvími a odhadem celkové sklizně;
e) výtěžnost suroviny ve vztahu k hotovému produktu.
Kritéria analýzy rizik se pravidelně aktualizují.
3. Členské státy zvýší četnost a procento kontrol uvedených v článcích 31 a 32 v případě, že zjistí nesrovnalosti nebo neobvyklosti, úměrně k závažnosti zjištění.
Článek 29
Záznamy a informace organizací producentů
1. Organizace producentů vede záznamy o každém z produktů dodávaných ke zpracování podle nařízení (ES) č. 2201/96, v nichž se uvádějí alespoň následující informace:
a) v případě množství dodávaných podle smluv:
i) šarže dodané v jednotlivých dnech a identifikační číslo smlouvy, ke které se vztahují;
ii) množství každé dodané šarže, a v případě rajčat, broskví a hrušek množství přijaté ke zpracování, po odečtení případné srážky, a identifikační číslo osvědčení o dodání dotyčné šarže;
b) v případě množství dodávaných mimo smlouvu:
i) šarže dodané v jednotlivých dnech a identifikaci dotyčného zpracovatele;
ii) množství každé šarže dodané a přijaté ke zpracování;
c) množství prodaná na trhu s čerstvým ovocem a zeleninou, množství stažené z prodeje a zásoby dotyčných produktů.
2. Organizace producentů vede pro potřebu vnitrostátních kontrolních orgánů všechny údaje nezbytné pro kontrolu dodržování ustanovení tohoto nařízení.
V případě rajčat, broskví a hrušek musí tyto údaje umožňovat stanovit u každého producenta, se kterým je uzavřena smlouva, vztah mezi plochami, dodanými množstvími, osvědčeními o dodání a vyplacením podpor a cen.
3. Členské státy mohou rozhodnout, jakou formu mají mít záznamy informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
Členské státy mohou rozhodnout, že záznamy uvedené v odstavcích 1 a 2 se osvědčují stejným způsobem, jako záznamy nebo účetní doklady požadované na základě vnitrostátních právních předpisů.
4. Záznamy nebo účetní doklady požadované vnitrostátními právními předpisy mohou být použity pro účely tohoto článku, pokud obsahují informace uvedené v odstavci 1.
Organizace producentů podléhá všem inspekčním a kontrolním opatřením, která členský stát považuje za nezbytná, a vede všechny doplňkové záznamy předepsané členským státem ke kontrolním účelům považovaným za nezbytné.
Článek 30
Záznamy a informace zpracovatelů
1. Zpracovatelé vedou záznamy uvádějící alespoň následující údaje:
a) v případě množství nakoupených v rámci smluv:
i) šarže nakoupené a přijaté ke zpracování v jednotlivých dnech v podniku, jakož i identifikační číslo smlouvy, ke které se vztahují;
ii) množství každé šarže přijaté ke zpracování a v případě rajčat, broskví a hrušek identifikační číslo osvědčení o dodání dotyčné šarže;
b) v případě množství nakoupených mimo smlouvu:
i) šarže obdržené v jednotlivých dnech a jméno a adresa prodávajícího;
ii) množství každé šarže přijaté ke zpracování;
c) množství jednotlivých hotových produktů uvedených v článku 2 získaná v jednotlivých dnech a odpovídající množství surovin, při odděleném vykázání množství získaných z šarží přijatých v rámci smluv;
d) množství a cena jednotlivých hotových produktů nakoupených zpracovatelem v jednotlivých dnech s uvedením jména a adresy prodávajícího.
Tyto údaje mohou být uvedeny v záznamech s odkazem na doklady, pokud obsahují výše uvedené informace;
e) množství a cena jednotlivých hotových produktů opouštějících zpracovatelský podnik v jednotlivých dnech s uvedením jména a adresy příjemce.
Tyto údaje mohou být uvedeny v záznamech s odkazem na doklady, pokud obsahují výše uvedené informace.
V případě sušených švestek a fíků musí údaj požadovaný v písmenu c) uvádět odděleně množství hotového produktu způsobilé k získání podpory.
2. U produktů uvedených v čl. 2 bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14 použitých k výrobě ovocných směsí a hotových omáček uvedených v bodech 3 a 15 uvedeného článku vedou zpracovatelé zvláštní záznamy, v nichž se uvádějí kromě údajů uvedených v odst. 1 písm. a), b), c) a d) tohoto článku následující informace:
a) množství ovocných směsí a hotových omáček získaných v jednotlivých dnech, rozdělená podle složení uvedených produktů ve smyslu článku 16;
b) množství a ceny ovocných směsí a hotových omáček opouštějících zpracovatelský podnik podle šarží, s uvedením příjemce;
c) množství a ceny produktů uvedených v čl. 2 bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14, nakoupených a přijímaných v jednotlivých dnech v podniku s údaji o prodávajícím.
3. Zpracovatelé denně aktualizují záznamy o zásobách produktů, uvedených v odst. 1 písm. c), d) a e), jakož i podle odst. 2 písm. a), b) a c) u každé provozovny.
4. Zpracovatelé uchovávají po dobu pěti let od konce dotyčného zpracovatelského roku doklady o platbě za veškeré suroviny nakoupené v rámci smlouvy, jakož i doklad o platbě za prodej nebo nákup hotových produktů.
5. Zpracovatelé podléhají všem inspekčním nebo kontrolním opatřením, která členský stát považuje za nezbytná, a vedou všechny doplňkové záznamy předepsané členským státem ke kontrolním účelům považovaným za nezbytné.
6. Členské státy mohou rozhodnout, jakou formu mají mít záznamy uvedené v odstavcích 1 a 2.
Členské státy mohou rozhodnout, že záznamy uvedené v odstavcích 1 a 2 se osvědčují stejným způsobem jako záznamy nebo účetní doklady požadované vnitrostátními právními předpisy.
7. Záznamy nebo účetní doklady stanovené vnitrostátními právními předpisy mohou být použity pro účely tohoto článku, pokud obsahují informace uvedené v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 31
Kontroly u rajčat, broskví a hrušek
1. U každé organizace producentů, která dodává ke zpracování rajčata, broskve nebo hrušky, se u každého produktu a každého hospodářského roku provádějí následující kontroly:
a) fyzické kontroly:
- nejméně u 5 % ploch uvedených v článku 10 a v čl. 12 odst. 1,
- nejméně u 7 % množství dodaných ke zpracování, aby se ověřila shoda s osvědčeními uvedenými v článku 20 a dodržení minimálních požadavků na jakost;
b) administrativní a účetní kontroly nejméně u 5 % producentů, se kterými byly uzavřeny smlouvy, aby se u jednotlivých producentů ověřila jednak shoda mezi plochami, celkovou sklizní, množstvím uvedeným na trh prostřednictvím sdružení producentů, množstvím dodaným ke zpracování, množstvím uvedeným v osvědčeních o dodání, a cenami vyplacenými podle čl. 22 odst. 1 a vyplacenými podporami podle čl. 27 odst. 1;
c) administrativní a účetní kontroly, aby se ověřila shoda mezi množstvími dodanými organizací producentů producenty uvedenými v čl. 12 odst. 1 a 3, celkovými množstvími dodanými ke zpracování, všemi osvědčeními o dodání uvedenými v článku 20, celkovými množstvími účtovanými v žádosti o podporu, s cenami vyplacenými podle čl. 2 odst. 1 a podporami uvedenými v čl. 27 odst. 1;
d) administrativní a účetní kontroly nejméně u 5 % dohod uvedených v čl. 12 odst. 4;
e) kontroly všech žádostí o podporu a dokladů, v případě rajčat křížové kontroly týkající se všech deklarovaných ploch.
2. U zpracovatelů rajčat, broskví a hrušek se u každé provozovny, každého produktu a každého hospodářského roku provádějí následující kontroly:
a) kontroly nejméně u 5 % hotových produktů, aby se ověřilo, že použitelné minimální požadavky na jakost byly dodrženy;
b) fyzické a účetní kontroly nejméně u 5 % hotových produktů, aby se ověřil výtěžek mezi zpracovanou surovinou a hotovým produktem vyrobeným v rámci smlouvy a mimo smlouvu;
c) administrativní a účetní kontroly, aby se na základě vydaných a přijatých faktur a na základě účetních údajů ověřila shoda mezi množstvím hotových produktů vyrobených ze získané suroviny, množstvími koupených hotových produktů a množstvími prodaných hotových produktů;
d) fyzické a účetní kontroly stavu zásob nejméně jednou ročně u veškerých zásob hotových produktů, aby se ověřila jejich shoda s hotovými produkty vyrobenými, hotovými produkty koupenými a hotovými produkty prodanými;
e) administrativní a účetní kontroly nejméně u 10 % plateb podle čl. 22 odst. 1.
U nově schválených podniků se kontroly uvedené v písmenu d) provádějí nejméně dvakrát během prvního roku.
Článek 32
Kontroly u sušených švestek a sušených fíků
1. U každé organizace producentů dodávajících sušené švestky nebo sušené fíky se administrativní a účetní kontroly provádějí nejméně u 5 % producentů, se kterými byly uzavřeny smlouvy, aby se ověřila shoda mezi:
a) surovinami dodanými producentem ke zpracování; a
b) platbami uvedenými v čl. 22 odst. 1.
2. U každé provozovny, každého hotového produktu a každého hospodářského roku se provádějí tyto kontroly:
a) namátkové fyzické kontroly;
b) administrativní a účetní kontroly.
Namátkové fyzické kontroly se provádějí nejméně u 5 % hotových produktů, které mohou být předmětem žádosti o podporu produktu, aby se ověřilo dodržení použitelných minimálních požadavků na jakost.
Pokud rozbor úředně odebraných vzorků prokáže rozdílné výsledky oproti záznamům zpracovatele, a umožní učinit závěr, že minimální požadavky na jakost stanovené Společenstvím nebyly dodrženy, nebude dotyčnému zpracovateli poskytnuta žádná podpora.
Administrativní a účetní kontroly se provádějí, aby se ověřilo:
a) zda množství surovin použitá během výroby odpovídají množstvím uvedeným v žádosti o podporu;
b) zda cena zaplacená za suroviny použité ke zpracování na produkty uvedené v písmenu a) se rovná přinejmenším stanovené minimální ceně;
c) převody uvedené v čl. 22 odst. 1.
Článek 33
Snížení podpory v případě nesrovnalostí mezi požadovanou podporou a splatnou částkou
1. Pokud se zjistí, že podpora požadovaná pro daný produkt a hospodářský rok je vyšší než splatná částka, pak se tato částka sníží, pokud rozdíl nevyplývá ze zjevného omylu.
Snížení se rovná zjištěnému rozdílu.
Pokud již podpora byla vyplacena, vrátí příjemce dvojnásobek rozdílu zvýšený o úrok vypočítaný z doby uplynulé od vyplacení podpory do vrácení částky příjemcem.
Úroková sazba se rovná sazbě používané Evropskou centrální bankou při jejích hlavních operacích refinancování zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, platné ke dni neoprávněné platby, zvýšené o tři procentní body.
2. Pokud rozdíl uvedený v odstavci 1 překročí 20 %, příjemce ztratí nárok na podporu, a pokud podpora již byla vyplacena, musí celou částku zvýšenou o úrok vypočítaný podle odstavce 1 vrátit.
Pokud tento rozdíl překročí 30 %, je organizace producentů nebo zpracovatel kromě toho vyloučen z režimu podpor u dotyčného produktu na tři hospodářské roky.
3. Navrácené částky a úroky podle odstavců 1 a 2 se platí příslušné platební agentuře a odečítají se od výdajů hrazených Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
Článek 34
Snížení podpory v důsledku kontrol ploch
1. Pokud je u rajčat při kontrolách ploch podle čl. 31 odst. 1 písm. a) a e) zjištěno, že uvedená plocha je větší než skutečně zjištěná plocha ve výši úhrnu kontrolovaných ploch, podpora splatná organizaci producentů se s výjimkou případu, kdy rozdíl vyplývá ze zjevného omylu, sníží:
a) o procento ze zjištěného rozdílu, je-li tento rozdíl vyšší než 5 %, ale nejvýše 20 % zjištěné plochy;
b) o 30 %, je-li zjištěný rozdíl vyšší než 20 % zjištěné plochy.
Je-li plocha uváděná nižší než skutečně zjištěná plocha a je-li zjištěný rozdíl vyšší než 10 % zjištěné plochy, podpora splatná organizaci producentů se snižuje o polovinu procentní sazby zjištěného rozdílu.
2. Snížení podle odstavce 1 se nepoužije, pokud organizace producentů předloží faktické opravené údaje nebo pokud může jakýmkoliv jiným způsobem prokázat, že není vinna.
Snížení podle odstavce 1 se nepoužije na údaje, na jejichž nesprávnost organizace producentů nebo její členové písemně upozorní příslušné orgány, nebo na údaje, které se stanou nesprávnými po odeslání sdělení podle čl. 12 odst. 1, za podmínky, že organizace producentů nebo její členové nebyli předem upozorněni, že příslušný orgán hodlá provést kontrolu na místě, nebo pokud nebyli příslušným orgánem informováni o zjištěných nesrovnalostech.
3. Pokud se organizace producentů opakovaně dopustí protiprávního jednání, členský stát odebere této organizaci producentů schválení nebo předběžné schválení v případě předběžně schválené skupiny producentů.
Článek 35
Sankce v případě nesrovnalostí mezi množstvími přijatými ke zpracování a skutečně zpracovanými množstvími
1. S výjimkou případu vyšší moci, zjistí-li se, že množství rajčat, broskví nebo hrušek přijaté ke zpracování v rámci smluv nebylo celé zpracováno na jeden z produktů uvedených v čl. 6a odst. 1 a v příloze I nařízení (ES) č. 2201/96, zaplatí zpracovatel příslušným orgánům částku rovnající se dvojnásobku jednotkové částky podpory znásobenou množstvím dotyčné suroviny, zvýšenou o úrok vypočítaný podle čl. 33 odst. 1.
Kromě toho se s výjimkou případů náležitě odůvodněných ke spokojenosti členského státu pozastaví schválení zpracovatele uvedené v článku 5:
a) na hospodářský rok následující po zjištění, činí-li rozdíl zjištěný mezi množstvím přijatým ke zpracování a skutečně zpracovaným množstvím více než 10 %, avšak méně než 20 % množství přijatého ke zpracování;
b) na dva hospodářské roky následující po zjištění, je-li zjištěný rozdíl vyšší než 20 %.
Pro účely prvního a druhého pododstavce se množství surovin použitých na výrobu hotových produktů nesplňujících minimální požadavky na jakost přesahující 8 % považuje za nezpracované množství.
2. Pokud jsou splněny podmínky pro použití odstavce 1, členské státy stanoví, že schválení uvedené v článku 5 se zpracovatelům odebírá v těchto případech:
a) organizace producentů za účasti dotyčného zpracovatele vydá nepravdivá prohlášení;
b) zpracovatel nezaplatí cenu uvedenou v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci písm. e);
c) zpracovatel nezaplatí sankční částky uvedené v odst. 1 prvním pododstavci.
Členský stát podle závažnosti případu rozhodne o délce období, po které zpracovatel nebude moci podat novou žádost o schválení.
3. Navrácené částky a úroky podle odstavců 1 a 2 se platí příslušné platební agentuře a odečítají se od výdajů hrazených Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
Článek 36
Kontrola dodržování zpracovatelských prahů
U rajčat, broskví a hrušek se kontrola souladu prahů Společenství s vnitrostátními prahy podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví ve všech dotyčných členských státech na základě množství, pro která byla udělena podpora během tří posledních hospodářských roků, pro které jsou k dispozici konečné údaje.
V případě prokázaných nebo předpokládaných nesrovnalostí a pokud bylo zahájeno správní nebo trestní vyšetřování o určení oprávněnosti žádostí o podporu, nebere se při kontrole dodržování prahů sporné množství v úvahu.
Článek 37
Vnitrostátní sankce
Členské státy přijmou vhodná opatření k zajištění, aby ceny a podpora byly vypláceny podle článků 22 a 27 v uvedeném pořadí.
Stanoví zejména sankce vůči odpovědným úředníkům organizace producentů přiměřeně k závažnosti pochybení.
Článek 38
Správní spolupráce mezi členskými státy
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zavedení vzájemné správní spolupráce, aby bylo řádně zajištěno provádění tohoto nařízení.
KAPITOLA VII SDĚLENÍ KOMISI
Článek 39
Sdělení
1. Před začátkem každého hospodářského roku každý dotyčný členský stát oznámí případné uplatnění čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 a množství dotyčných dílčích prahů.
2. Nejpozději dne 15. dubna u rajčat a broskví, nejpozději dne 15. května u hrušek a nejpozději dne 1. června u sušených švestek a sušených fíků každý členský stát sdělí Komisi následující informace:
a) množství suroviny, na které se vztahují žádosti o podporu, včetně množství suroviny, která byla zpracována v jiném členském státě, případě rozdělené podle dílčích prahů;
b) množství hotových produktů podle čl. 2 bodů 1 až 15, u rajčat, broskví a hrušek rozdělené podle množství, na které byly uzavřeny smlouvy, a množství mimo smlouvy, a u sušených švestek a sušených fíků množství způsobilých pro podporu a nezpůsobilých pro podporu;
c) množství suroviny použité k výrobě každého produktu uvedeného v písmenu b), včetně množství suroviny zpracované v jiném členském státě;
d) množství produktů uvedených v písmenu a) na zásobách na konci předcházejícího hospodářského roku u produktů zpracovaných z rajčat, broskví a hrušek, rozdělené u rajčat na produkty prodané a produkty neprodané;
e) množství na zásobách ke dni 1. května u sušených švestek a sušených fíků;
f) v případě rajčat:
- celkovou plochu v hektarech osázenou během hospodářského roku,
- průměrný výnos za hospodářský rok vyjádřený v tunách na hektar,
- plochu a výnos podle podlouhlých a kulatých odrůd,
- průměrný obsah rozpustné sušiny u rajčat určených k výrobě rajčatového koncentrátu;
g) celkové množství produktů uvedených v čl. 2 bodech 3 a 15 rozdělené podle produktů uvedených v bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14 uvedeného článku a použitých k jejich produkci.
Informace uvedené v písmenech b), c) a d) zahrnují množství produktů uvedených v čl. 2 bodech 1, 2, 9, 11, 12, 13 a 14 použité k výrobě produktů uvedených v bodech 3 a 15 uvedeného článku.
3. Nejpozději dne 30. září zašle každý členský stát Komisi zprávu o kontrolách provedených během probíhajícího hospodářského roku s uvedením počtu kontrol a výsledků rozdělených podle typu zjištění.
4. Každý členský stát sdělí Komisi smluvená množství rajčat nejpozději 60 dní po termínu podpisu smluv.
KAPITOLA VIII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Kontrola dodržování zpracovatelských prahů pro hospodářský rok 2004/05
U rajčat a pro účely stanovení podpory pro hospodářský rok 2004/05 se kontrola dodržování zpracovatelských vnitrostátních prahů a prahů Společenství stanoví na základě údajů z hospodářských let 2001/02 a 2002/03, jakož i množství, pro která byla během hospodářského roku 2003/04 požadována podpora.
Každý členský stát uvědomí Komisi nejpozději dne 10. prosince 2003 o celkovém množství rajčat, na které se vztahují žádosti o podporu, případně rozdělené podle platných dílčích prahů.
Článek 41
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 449/2001. Ustanovení čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 449/2001 však zůstává v platnosti pro hospodářský rok 2003/04.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 42
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1554/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 95/93 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Válka zahájená v březnu 2003 proti Iráku a následný politický vývoj, jakož i epidemie syndromu akutního respiračního selhání (SARS) vážně postihly leteckou dopravu provozovanou leteckými dopravci a na začátku období letního letového řádu 2003 měly za následek podstatný pokles v poptávce.
(2) Aby nevyužívání letištních časů přidělených pro tato období nezpůsobilo provozovatelům ztrátu oprávnění na letištní časy v roce 2003, jeví se jako nezbytné jasně a jednoznačně uznat, že období letových řádů 2003 a 2004 jsou nepříznivě ovlivněna válkou a epidemií SARS.
(3) Nařízení (EHS) č. 95/93 [4] by proto mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Rady (EHS) č. 95/93 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 10b
Pro účely čl. 10 odst. 3 koordinátoři uznají, že letečtí dopravci mají během období letního letového řádu 2004 nárok na stejné série letištních časů, které jim byly přiděleny během období letního letového řádu roku 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003
ze dne 2. září 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států [1], a zejména na čl. 15 odst. 5, čl. 17 odst. 3, čl. 18 odst. 3, čl. 19 odst. 3 a 5, čl. 20 odst. 1, 3 a 4 a čl. 22 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K účinnému provádění nařízení (ES) č. 343/2003 musí být přijata celá řada zvláštních opatření.
Tato opatření musí být jasně vymezena, aby napomáhala spolupráci mezi orgány v členských státech příslušnými k provádění uvedeného nařízení, pokud jde o předávání a vyřizování žádostí za účelem převzetí a přijetí zpět, žádostí o informace a provádění přemístění.
(2) K zajištění nejvyšší možné návaznosti na Úmluvu o určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států Evropských společenství [2] podepsanou v Dublinu dne 15. června 1990 a nařízení (ES) č. 343/2003, které uvedenou úmluvu nahrazuje, by toto nařízení mělo být založeno na společných zásadách, seznamech a formulářích přijatých výborem zřízeným podle článku 18 uvedené úmluvy se začleněním změn, které jsou nezbytné z důvodu zavedení nových kritérií, znění některých ustanovení a získaných zkušeností.
(3) Je třeba zohlednit součinnost mezi postupy stanovenými v nařízení (ES) č. 343/2003 a uplatňováním nařízení Rady (ES) č. 2725/2000 ze dne 11. prosince 2000 o zřízení systému "Eurodac" pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy [3].
(4) Jak pro členské státy, tak pro dotyčné žadatele o azyl je žádoucí, aby existovaly postupy pro nalezení řešení v případech, kdy se členské státy různí v otázce použití humanitární doložky v článku 15 nařízení (ES) č. 343/2003.
(5) Zřízení elektronické přenosové sítě s cílem usnadnit provádění nařízení (ES) č. 343/2003 znamená, že musí být stanovena pravidla pro použitelné technické normy a praktická opatření k používání sítě.
(6) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [4] se použije na zpracování prováděné podle tohoto nařízení v souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 343/2003.
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, není pro Dánsko, pro které není závazné nařízení (ES) č. 343/2003, toto nařízení závazné ani použitelné, dokud není uzavřena dohoda umožňující účast Dánska na nařízení (ES) č. 343/2003.
(8) V souladu s článkem 4 Dohody ze dne 19. ledna 2001 mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a postupech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku [5] budou Island a Norsko uplatňovat toto nařízení stejně, jako je uplatňováno v členských státech Evropského společenství.
Pro účely tohoto nařízení zahrnuje pojem "členské státy" tudíž také Island a Norsko.
(9) Je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo co nejrychleji v platnost, a umožnilo tak používání nařízení (ES) č. 343/2003.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeným článkem 27 nařízení (ES) č. 343/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I ŘÍZENÍ
KAPITOLA I VYHOTOVENÍ ŽÁDOSTÍ
Článek 1
Vyhotovení žádostí o převzetí
1. Žádosti o převzetí musí být podány na standardním formuláři v souladu se vzorem uvedeným v příloze I. Formulář musí obsahovat povinné rámečky, které musí být řádně vyplněny, a ostatní rámečky, které mají být vyplněny v případě, je-li informace dostupná.
Doplňující informace mohou být uvedeny v rámečcích k tomuto účelu vyhrazených.
Žádost musí rovněž obsahovat
a) opisy všech přímých a nepřímých důkazů prokazujících, že dožádaný členský stát je příslušný k posouzení žádosti o azyl, doprovázených v případě potřeby poznámkami k okolnostem jejich získání a důkazní silou, kterou jim dožadující členský stát připisuje s odkazem na seznam přímých a nepřímých důkazů uvedených v čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 343/2003, které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení;
b) v případě nutnosti opisy všech písemných prohlášení učiněných žadatelem nebo zaprotokolovaných ústních vyjádření.
2. V případě, že je žádost založena na pozitivním výsledku (shodě) předaném ústřední jednotkou Eurodacu v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 2725/2000 po porovnání otisků prstů žadatele o azyl se záznamy otisků prstů sejmutými dříve, které byly zaslány do ústřední jednotky v souladu s článkem 8 uvedeného nařízení a překontrolovány v souladu s čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení, musí rovněž obsahovat údaje poskytnuté ústřední jednotkou.
3. V případě, že dožadující členský stát požádá o urychlenou odpověď v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003, musí být v žádosti popsány okolnosti žádosti o azyl a uvedeny právní i faktické důvody pro urychlenou odpověď.
Článek 2
Vyhotovení žádostí o přijetí zpět
Žádosti o přijetí zpět musí být podány na standardním formuláři v souladu se vzorem uvedeným v příloze III s uvedením povahy žádosti, jejích důvodů a ustanovení nařízení (ES) č. 343/2003, na nichž je založena.
Žádost musí rovněž obsahovat pozitivní výsledek (shodu) předaný ústřední jednotkou Eurodacu v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 2725/2000 po porovnání otisků prstů žadatele o azyl se záznamy otisků prstů sejmutými dříve, které byly zaslány do ústřední jednotky v souladu s čl. 4 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení a překontrolovány v souladu s čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení.
V případě žádostí o přijetí zpět vztahujících se na žádosti o azyl podaných před zprovozněním Eurodacu musí být k formuláři připojeny otisky prstů.
KAPITOLA II REAKCE NA ŽÁDOSTI
Článek 3
Vyřízení žádostí o převzetí
1. Právní a faktické argumenty uvedené v žádosti musí být přezkoumány vzhledem k nařízení (ES) č. 343/2003 a seznamu přímých a nepřímých důkazů uvedených v příloze II tohoto nařízení.
2. Bez ohledu na kritéria a ustanovení nařízení (ES) č. 343/2003, která jsou v žádosti uplatňována, musí dožádaný členský stát ve lhůtě stanovené v čl. 18 odst. 1 a 6 uvedeného nařízení na základě všech údajů, které má přímo i nepřímo k dispozici, objektivně a důkladně přezkoumat, zda je k posouzení žádosti o azyl příslušný. Pokud z těchto kontrol vyplývá, že příslušnost dožádaného členského státu je odůvodněna přinejmenším podle jednoho kritéria uvedeného nařízení, musí svou příslušnost uznat.
Článek 4
Vyřízení žádostí o přijetí zpět
Je-li žádost o přijetí zpět založena na údajích poskytnutých ústřední jednotkou Eurodacu a překontrolovaných dožadujícím členským státem v souladu s čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 2725/2000, uzná dožádaný členský stát svou příslušnost, pokud z provedených kontrol nevyplývá, že jeho příslušnost zanikla podle čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce nebo podle čl. 16 odst. 2, 3 nebo 4 nařízení (ES) č. 343/2003. Zánik příslušnosti podle uvedených ustanovení je možné uplatnit pouze na základě materiálních důkazů nebo podložených a ověřitelných tvrzení žadatele o azyl.
Článek 5
Zamítavá odpověď
1. V případě, že dožádaný členský stát po provedení posouzení shledá, že předložené důkazy nezakládají jeho příslušnost, uvede ve své zamítavé odpovědi dožadujícímu státu úplné a podrobné důvody svého zamítnutí.
2. Domnívá-li se dožadující členský stát, že je toto zamítnutí založeno na nesprávném vyhodnocení, nebo může-li předložit doplňující důkazy, může požádat o nové posouzení své žádosti. Tato možnost musí být využita do tří týdnů od obdržení zamítavé odpovědi. Dožádaný členský stát odpoví do dvou týdnů. V žádném případě nesmí tento dodatečný postup přesáhnout lhůty stanovené v čl. 18 odst. 1 a 6 a čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 343/2003.
Článek 6
Souhlasná odpověď
V případě, že členský stát uzná svou příslušnost, uvede to ve své odpovědi s uvedením ustanovení nařízení (ES) č. 343/2003 vztahujících se na toto uznání a uvede praktické informace pro následné přemístění, jako například kontaktní údaje útvaru nebo osoby, které mají být kontaktovány.
KAPITOLA III PŘEMÍSTĚNÍ
Článek 7
Praktické způsoby přemístění
1. Přemístění do příslušného členského státu může proběhnout jedním z těchto způsobů:
a) na žádost žadatele o azyl ve stanovené lhůtě;
b) prostřednictvím kontrolovaného vycestování, kdy je žadatel o azyl doprovázen do místa nastoupení cesty úředním zástupcem dožadujícího členského státu, přičemž příslušnému státu je oznámeno místo, den a čas příjezdu žadatele o azyl v rámci dohodnuté lhůty;
c) s doprovodem, kdy je žadatel o azyl doprovázen úředním zástupcem dožadujícího členského státu nebo zástupcem orgánu pověřeného dožadujícím členským státem jednat v dané záležitosti a předán orgánům příslušného členského státu.
2. V případech uvedených v odst. 1 písm. a) a b) žadatel obdrží propustku uvedenou v čl. 19 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 343/2003, jejíž vzor je uveden v příloze IV tohoto nařízení, aby mu bylo umožněno vstoupit do příslušného členského státu a prokázat svou totožnost při příjezdu na místo a ve lhůtě oznámené mu v okamžiku doručení rozhodnutí o převzetí nebo přijetí zpět příslušným členským státem.
V případě uvedeném v odst. 1 písm. c) je propustka vydána tehdy, pokud žadatel o azyl nemá žádné doklady prokazující totožnost.
Dobu a místo přemístění společně určí příslušné členské státy postupem podle článku 8.
3. Členský stát provádějící přemístění zajistí, aby žadateli o azyl byly před odjezdem všechny jeho doklady vráceny, svěřeny do bezpečné úschovy členů doprovodu k předložení příslušným orgánům příslušného členského státu nebo předány jiným vhodným způsobem.
Článek 8
Spolupráce při přemístění
1. Povinností příslušného členského státu je umožnit, aby přemístění žadatele o azyl proběhlo co nejrychleji, a zajistit, aby mu nebyly při vstupu kladeny žádné překážky.
Uvedený členský stát v případě potřeby určí místo na svém území, na které bude žadatel o azyl přemístěn nebo odevzdán příslušným orgánům s přihlédnutím k zeměpisným překážkám a způsobu dopravy, který má členský stát provádějící přemístění k dispozici.
V žádném případě není možné klást požadavek, aby doprovod žadatele o azyl provázel dále než do bodu příjezdu použitého mezinárodního dopravního prostředku nebo aby uvedený členský stát provádějící přemístění hradil náklady za přepravu přesahující tento bod.
2. Členský stát provádějící přemístění zajistí přepravu žadatele o azyl a jeho doprovodu a po konzultaci s příslušným členským státem rozhodne o době příjezdu a případně o podrobnostech předání příslušným orgánům.
Příslušný členský stát může požadovat, aby byl informován tři pracovní dny předem.
Článek 9
Odložené a zpožděné přemístění
1. Příslušný členský stát musí být bez prodlení informován o každém odkladu přemístění, ať už z důvodu opravného nebo přezkumného řízení s odkladným účinkem, nebo fyzických důvodů, jako například špatného zdravotního stavu žadatele o azyl, nedostupnosti dopravního prostředku nebo skutečnosti, že se žadatel o azyl přemístění vyhýbá.
2. Členský stát, který z jednoho z důvodů uvedených v čl. 19 odst. 4 a čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 nemůže provést přemístění v obvyklé časové lhůtě šesti měsíců stanovené v čl. 19 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, sdělí tuto skutečnost příslušnému členskému státu před uplynutím této lhůty. V opačném případě je za vyřízení žádosti o azyl a ostatní závazky podle nařízení (ES) č. 343/2003 odpovědný tento členský stát v souladu s čl. 19 odst. 4 a čl. 20 odst. 2 uvedeného nařízení.
3. Pokud členský stát provede přemístění po uplynutí obvyklé lhůty šesti měsíců z jednoho z důvodů uvedených v čl. 19 odst. 4 a čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003, dojedná nezbytná opatření předem s příslušným členským státem.
Článek 10
Přemístění po konkludentním přijetí
1. Pokud se podle čl. 18 odst. 7 nebo případně podle čl. 20 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 343/2003 lze domnívat, že dožádaný členský stát přijal žádost o převzetí nebo přijetí zpět, zahájí dožadující členský stát konzultace potřebné k provedení přemístění.
2. Pokud k tomu je dožadujícím členským státem vyzván, příslušný členský stát bez prodlení písemně potvrdí, že uznává svou odpovědnost vyplývající z nedodržení lhůty pro odpověď.
Příslušný členský stát co nejdříve přijme nezbytná opatření ke stanovení místa příjezdu žadatele o azyl a případně dohodne s dožadujícím členským státem dobu příjezdu a způsob předání příslušným orgánům.
KAPITOLA IV HUMANITÁRNÍ DOLOŽKA
Článek 11
Situace závislosti
1. Ustanovení čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 se použije tehdy, je-li žadatel o azyl závislý na pomoci příbuzného přítomného v jiném členském státě nebo je-li příbuzný přítomný v jiném členském státě závislý na pomoci žadatele o azyl.
2. Situace závislosti uvedené čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 musí být co nejpodrobněji posouzeny na základě objektivních kritérií jako jsou například lékařská potvrzení. V případě, že tyto důkazy nejsou k dispozici nebo nemohou být poskytnuty, se humanitární důvody považují za prokázané pouze na základě přesvědčivých informací poskytnutých dotčenými osobami.
3. Při posuzování nezbytnosti a vhodnosti slučování dotčených osob se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) rodinná situace, která existovala v zemi původu;
b) okolnosti, za kterých byly dotyčné osoby rozděleny;
c) stav různých azylových řízení nebo řízení podle právních předpisů o cizincích, která probíhají v členských státech.
4. Použití čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 je ve všech případech podmíněno ujištěním, že žadatel o azyl nebo příbuzný skutečně poskytnou potřebnou pomoc.
5. Členský stát, ve kterém budou příbuzní sloučeni, a den přemístění určí dotčené členské státy vzájemnou dohodou s přihlédnutím
a) k tomu, zda je závislá osoba schopna cestovat;
b) k situaci dotčených osob pokud jde o pobyt, přičemž přednost se dává slučování žadatele o azyl s příbuzným, který má již platné povolení k pobytu a finanční prostředky v členském státě pobytu.
Článek 12
Nezletilé osoby bez doprovodu
1. Může-li rozhodnutí svěřit nezletilou osobu bez doprovodu jinému příbuznému než matce, otci nebo zákonnému poručníkovi způsobit jisté problémy, zejména pokud má dotčená dospělá osoba bydliště mimo oblast soudní pravomoci členského státu, ve kterém požádala nezletilá osoba o azyl, měla by být navázána spolupráce mezi příslušnými orgány členských států, zejména orgánů nebo soudů příslušných pro ochranu nezletilých osob, a přijata nezbytná opatření k zajištění toho, aby uvedené orgány mohly s plnou znalostí skutečností rozhodnout o schopnosti příslušné dospělé osoby nebo příslušných dospělých osob postarat se o nezletilého způsobem, který nejlépe slouží jeho zájmům.
V této souvislosti se zohlední možnosti, které jsou nyní k dispozici v oblasti soudní spolupráce v občanskoprávních věcech.
2. Skutečnost, že doba trvání řízení o umístění nezletilé osoby může vést k nedodržení lhůty stanovené v čl. 18. odst. 1 a 6 a čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 343/2003, nemusí být nezbytně překážkou pokračování řízení o určení příslušného státu nebo provedení přemístění.
Článek 13
Řízení
1. O převzetí žadatele o azyl jiným členským státem na základě článku 15 nařízení (ES) č. 343/2003 požádá buď členský stát, ve kterém byla žádost o azyl podána a který provádí řízení o určení příslušného členského státu, nebo příslušný členský stát.
2. Žádost o převzetí musí obsahovat všechny dokumenty ve vlastnictví dožadujícího státu, které dožadovanému státu umožní vyhodnocení situace.
3. Dožádaný stát provede v případě potřeby nezbytné kontroly ke zjištění humanitárních důvodů, zejména rodinné či kulturní povahy, úrovně závislosti dotčené osoby nebo schopnosti a závazku jiné dotčené osoby poskytnout potřebnou pomoc.
4. Dotčené osoby musí vždy vyjádřit souhlas.
Článek 14
Dohodování
1. V případě, že se členské státy nejsou schopny dohodnout ohledně nezbytnosti provedení přemístění nebo slučování příbuzných na základě článku 15 nařízení (ES) č. 343/2003 nebo ohledně členského státu, ve kterém mají být dotčené osoby sloučeny, mohou použít dohodovací řízení stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Dohodovací řízení se zahájí na žádost jednoho z členských států ve sporu podanou předsedovi výboru zřízeného článkem 27 nařízení (ES) č.
343/2003. Udělením svého souhlasu s využitím dohodovacího řízení se členské státy zavazují dodržet v nejvyšší možné míře navržené řešení.
Předseda výboru jmenuje tři členy výboru zastupující tři členské státy, které s danou záležitostí nejsou spojeny.
Tito zástupci obdrží písemné nebo ústní vyjádření stran a po rozpravě navrhnou do jednoho měsíce řešení, případně po hlasování.
Rozpravu řídí předseda výboru nebo jeho zástupce.
Mohou vyjádřit svůj názor, nesmí ale hlasovat.
Ať už strany navržené řešení přijmou nebo odmítnou, je konečné a neodvolatelné.
KAPITOLA V SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Předávání žádostí
1. Žádosti, odpovědi a veškerá písemná korespondence mezi členskými státy týkající se používání nařízení (ES) č. 343/2003 se pokud možno zasílají prostřednictvím elektronické komunikační sítě "DubliNet" zřízené podle oddílu II tohoto nařízení.
Písemnosti mezi útvary příslušnými k provedení přemístění a příslušnými útvary v dožadovaném členském státě týkající se praktických otázek přemístění, času a místa příjezdu, zejména, je-li žadatel o azyl doprovázen, mohou být odchylně od prvního pododstavce předány jinými způsoby.
2. Každá žádost, odpověď nebo písemnost pocházející z národního přístupového bodu uvedeného v článku 19 se považuje za věrohodnou.
3. Potvrzení vydané systémem se považuje za doklad o předání a o dni a čase přijetí žádosti nebo odpovědi.
Článek 16
Jednací jazyk
Jednací jazyk nebo jazyky se zvolí dohodou mezi dotčenými členskými státy.
Článek 17
Souhlas dotčených osob
1. K použití článků 7 a 8, čl. 15 odst. 1 a čl. 21 odst. 3 nařízení (ES) č. 343/2003, které požadují, aby dotčené osoby vyjádřily své přání nebo souhlas, musí být souhlas vyjádřen písemně.
2. V případě čl. 21 odst. 3 nařízení (ES) č. 343/2003 musí žadatel vědět, k jakým informacím svůj souhlas poskytuje.
ODDÍL II ZŘÍZENÍ SÍTĚ "DUBLINET"
KAPITOLA I TECHNICKÉ NORMY
Článek 18
Zřízení sítě "DubliNet"
1. Bezpečný prostředek elektronického přenosu uvedený v čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2000 je označen jako "DubliNet".
2. "DubliNet" je založen na využití obecně použitelných služeb IDA uvedených v článku 4 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES [6].
Článek 19
Národní přístupový bod
1. Každý členský stát určí jeden národní přístupový bod.
2. Národní přístupové body odpovídají za zpracování došlých údajů a přenos odcházejících údajů.
3. Národní přístupové body odpovídají za vydávání potvrzení o přijetí každého došlého přenosu.
4. Formuláře, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách I a III, a formulář na žádost o poskytnutí informace uvedený v příloze V se mezi národními přístupovými body odesílají ve formátu, který poskytne Komise.
Komise sdělí členským státům požadované technické normy.
KAPITOLA II PRAVIDLA POUŽÍVÁNÍ
Článek 20
Jednací číslo
1. Každý přenos má jednací číslo, které umožňuje jednoznačné určení případu, ke kterému se vztahuje, a členského státu, který podal žádost.
Uvedené číslo musí rovněž umožňovat určení, zdali se přenos týká žádosti o převzetí (typ 1) nebo žádosti o přijetí zpět (typ 2) nebo žádosti o poskytnutí informací (typ 3).
2. Jednací číslo musí začínat písmeny užívanými k identifikaci členského státu v Eurodacu.
Po tomto kódu následuje číslo označující typ žádosti podle třídění stanoveném v odstavci 1.
Jestliže je žádost založena na údajích poskytnutých systémem "Eurodac", musí obsahovat i jednací číslo "Eurodac".
Článek 21
Nerušený provoz
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby jejich národní přístupový bod byl bez přerušení v provozu.
2. Pokud je provoz národního přístupového bodu přerušen na více než sedm pracovních hodin, oznámí členský stát tuto skutečnost příslušným orgánům určeným podle čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 343/2003 a Komisi a přijme veškerá nezbytná opatření, aby v nejkratším možném čase zajistil běžný provoz.
3. Jestliže národní přístupový bod odeslal údaje národnímu přístupovému bodu, jehož provoz byl přerušen, použije se jako doklad o dni a čase přenosu potvrzení o přenosu vytvořené obecně použitelnými službami IDA.
Lhůty stanovené nařízením (ES) č. 343/2003 k odeslání žádosti nebo odpovědi se po dobu přerušení provozu dotčeného národního přístupového bodu nestaví.
ODDÍL III PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Propustky vydávané pro účely Dublinské úmluvy
1. Propustky vytištěné pro účely Dublinské úmluvy se přijímají k přemístění žadatelů o azyl podle nařízení (ES) č. 343/2003 nejdéle 18 měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 23
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1567/2003
ze dne 15. července 2003
o podpoře politik a opatření, která se týkají reprodukčního a sexuálního zdraví a s ním souvisejících práv v rozvojových zemích
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je hluboce znepokojeno stavem reprodukčního a sexuálního zdraví žen a mužů, zejména ve věku od 15 do 49 let, kteří žijí v rozvojových zemích.
Vysoká mortalita a morbidita matek, nedostatek kompletní, bezpečné a spolehlivé zdravotní péče a služeb, zdravotnických potřeb a informací v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví, jakož i šíření HIV/AIDS podrývá úsilí, jehož cílem je odstranit chudobu, podpořit udržitelný rozvoj, nabídnout více možností a zabezpečit dobré životní podmínky v rozvojových zemích.
(2) V oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví a s ním souvisejících práv je svobodné rozhodování žen, mužů a mladistvých, umožněné díky přístupu k patřičným informacím, výchově a službám, významnou součástí pokroku a rozvoje a vyžaduje účast orgánů veřejné moci i odpovědný přístup jednotlivců.
(3) Právo každého člověka na to, aby se těšil co nejlepšímu tělesnému a duševnímu zdraví, je podle článku 25 Všeobecné deklarace lidských práv základním lidským právem.
Toto právo je odpíráno více než pětině světové populace.
(4) Článek 35 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že při vymezení a provádění všech politik a opatření Unie je třeba usilovat o vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.
(5) Společenství a jeho členské státy uznávají právo jednotlivce svobodně rozhodovat o počtu svých dětí a o tom, v jakých časových odstupech je přivedou na svět. Odsuzují všechna porušování lidských práv ve formě nuceného potratu, nucené sterilizace, usmrcování novorozenců, nebo odvržení, opuštění nebo zneužívání nechtěných dětí jako prostředku omezování růstu populace.
(6) Evropský parlament a Rada vyzvaly Společenství, aby se v rozvojových zemích více angažovalo v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví a souvisejících práv.
(7) Ustanovení čl. 25 odst. 1 písm. c) a d) a čl. 31 písm. b) bodu iii) Dohody o partnerství AKT-EU [3] podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 mají za cíl sjednotit strategie zaměřené na zlepšení dostupnosti základních sociálních služeb.
(8) Společenství a jeho členské státy se budou nadále významným způsobem podílet na všeobecném úsilí zaměřeném na podporu politik a programů, které se týkají reprodukčního a sexuálního zdraví a souvisejících práv v rozvojových zemích, a zavazují se, že v této oblasti budou nadále hrát vedoucí úlohu a že v rámci celosvětové strategie boje proti chudobě se přednostně zaměří na otázky týkající se zdraví.
(9) Společenství a jeho členské státy jsou rozhodnuty plně přispívat k dosažení cílů rozvoje stanovených na vrcholné schůzce u příležitosti nového milénia, to jest snížit mortalitu matek o tři čtvrtiny, dosáhnout rovnosti žen a mužů a zajistit na celém světě dostupnost péče a služeb v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví.
(10) Na konferenci v Monterrey bylo dohodnuto, že navýšení prostředků na veřejnou rozvojovou pomoc a programy dluhové úlevy musí být použito ke zlepšení situace v oblasti zdravotní péče a vzdělávání; EU musí hrát důležitou úlohu při zjišťování, jak by zvýšená veřejná rozvojová pomoc mohla být co nejefektivněji využívána ke zlepšení udržitelného rozvoje.
(11) Mezinárodní konference o populaci a rozvoji (ICPD), která se konala v Káhiře v roce 1994, a konference IPCD + 5 uspořádaná v roce 1999 stanovily ambiciózní program.
Společenství a jeho členské státy potvrzují svůj závazek usilovat o dosažení konkrétního cíle v oblasti reprodukčního zdraví přijatého Mezinárodní konferencí o populaci a rozvoji, to jest zajistit co nejdříve, nejpozději však v roce 2015, prostřednictvím primární zdravotní péče dostupnost služeb v oblasti reprodukčního zdraví všem jedincům příslušných věkových kategorií (akční program ICPD, bod 7.6).
(12) Společenství a jeho členské státy se zavazují, že budou respektovat zásady dohodnuté na konferencích ICPD a ICPD + 5, a vyzývají mezinárodní společenství, zejména rozvinuté země, aby se společně podílely ve vhodné míře na zajištění finančních prostředků stanovených v akčním programu ICPD.
(13) Od té doby, kdy se konala konference ICPD, bylo dosaženo určitého pokroku, je však třeba toho ještě mnoho udělat, aby každá žena mohla zdravě prožít těhotenství a rodit bez ohrožení zdraví, aby byly uspokojeny potřeby mladých lidí v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví a aby se skoncovalo s násilím a zneužíváním, jimž jsou vystavovány ženy, včetně uprchlic nebo žen v konfliktních situacích.
(14) Dosažení cílů ICPD závisí zejména na trvalé nabídce a cenové dostupnosti účinnějších a lépe snášených antikoncepčních prostředků a ochrany před pohlavně přenosnými infekcemi včetně HIV/AIDS.
To vyžaduje, aby existovala dostatečná nabídka celé řady kvalitních výrobků v oblasti reprodukčního zdraví pro všechny, kteří je potřebují.
Tento způsob zajištění se netýká jen výrobků samotných, nýbrž i schopnosti předvídat jejich potřebu, financovat je, obstarat a dodat tam, kde je jich třeba a když je jich třeba.
(15) Konference OSN o ženách uspořádaná v roce 1995 v Pekingu a konference Peking + 5 potvrdily cíle akčního programu ICPD konstatováním, že potraty prováděné v nevyhovujících podmínkách ohrožují životy velkého počtu žen a že by bylo možné úmrtím a poraněním způsobeným těmito potraty předejít pomocí bezpečných a účinných opatření v oblasti reprodukčního zdraví.
(16) V žádném případě nelze na základě tohoto nařízení podporovat snahy doporučovat sterilizaci nebo potrat anebo nevhodné testování antikoncepčních metod v rozvojových zemích.
Při provádění opatření týkajících se spolupráce se musí přísně dodržovat rozhodnutí přijatá na konferenci ICPD, zejména bod 8.25 akčního programu ICPD, který mimo jiné stanoví, že potrat nesmí být v žádném případě podporován jako metoda plánovaného rodičovství.
Po potratu musí být rychle nabízeny poradenské a výchovné služby, jakož i pomoc při plánování rodičovství, což rovněž pomůže zabránit opakovaným potratům.
(17) Zkušenost ukazuje, že populační a rozvojové programy jsou nejúčinnější, když jsou současně s nimi přijímána opatření ke zlepšení postavení žen (akční program ICPD, bod 4.1).
Rovnost žen a mužů je základní podmínkou pro zlepšení reprodukčního zdraví a muži musí být plně odpovědni za své sexuální a reprodukční chování (akční program ICPD, bod 4.25).
(18) Účinnost programů na podporu vnitrostátních strategií určených ke zlepšení reprodukčního a sexuálního zdraví v rozvojových zemích závisí zčásti na lepší koordinaci podpory jak na evropské, tak na mezinárodní úrovni, zejména s agenturami, fondy a programy OSN, konkrétně s Populačním fondem OSN.
(19) V prevenci HIV/AIDS a jiných pohlavně přenosných infekcí hrají významnou úlohu poskytovatelé služeb v oblasti reprodukčního zdraví.
(20) Nařízení Rady (ES) č. 1484/97 ze dne 22. července 1997 o podpoře pro populační politiky a programy v rozvojových zemích [4], použitelné do 31. prosince 2002, se tímto nařízením stává zastaralým a musí být proto zrušeno.
Ke zkušenostem získaným během jeho používání je třeba přihlížet při používání tohoto nového nařízení.
(21) Toto nařízení stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který pro rozpočtový orgán představuje prvotní referenci při každoročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [5].
(22) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(23) Vzhledem k tomu, že cílů zamýšlené akce, totiž zlepšení reprodukčního a sexuálního zdraví a zajištění dodržování souvisejících práv, zejména v rozvojových zemích, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
Podle zásady proporcionality, rovněž stanovené v uvedeném článku, toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I Účel a oblast působnosti
Článek 1
1. Společenství podpoří opaření ke zlepšení reprodukčního a sexuálního zdraví v rozvojových zemích a k zajištění dodržování souvisejících práv.
2. Společenství poskytne finanční podporu a patřičné odborné znalosti s cílem podpořit celkový přístup k reprodukčnímu a sexuálnímu zdraví, jakož i uznávání tohoto zdraví a práv v oblasti reprodukce a sexuality definovaných v akčním programu ICPD, včetně bezpečného mateřství a všeobecné dostupnosti komplexní, bezpečné a spolehlivé péče a služeb v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví.
3. Tato finanční podpora a odborné znalosti se poskytují přednostně
a) nejchudším a nejméně rozvinutým zemím, jakož i nejvíce znevýhodněným skupinám populace rozvojových zemí;
b) opatřením, která doplňují a podporují jak politiky a kapacity rozvojových zemí, tak podporu poskytovanou jinými nástroji rozvojové spolupráce.
Článek 2
Činnosti prováděné v rámci tohoto nařízení mají za cíl
a) zaručit ženám, mužům a mladistvým právo na dobré reprodukční a sexuální zdraví;
b) umožnit ženám, mužům a mladistvým, aby v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví měli přístup ke komplexní, vysoce kvalitní, dostupné, cenově dostupné a spolehlivé péči, potřebám, výchově a informacím, včetně informací o všech druzích metod plánovaného rodičovství;
c) snížit mortalitu a morbiditu matek, zejména v zemích a u těch skupin populace, kde je mortalita a morbidita matek nejvyšší.
Článek 3
1. Finanční podpora Společenství se poskytuje konkrétním opatřením zaměřeným na nejchudší a nejzranitelnější obyvatele venkovských i městských oblastí a určeným k dosažení cílů stanovených v článku 2, a zejména opatřením majícím za cíl:
a) podporovat a prosazovat politické a operativní rámce a opatření vypracovaná za účelem dosažení zvláštních cílů, které umožní postupné uplatňování práva jednotlivců na odpovídající základní zdravotní služby a na odpovědné poskytovatele služeb;
b) zajistit lepší přístup k vysoce kvalitním službám v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví, které nabízejí zejména antikoncepční prostředky, prevenci a diagnostiku pohlavně přenosných infekcí, včetně HIV/AIDS, jakož i důvěrné poradenství a dobrovolné testování;
c) nabídnout mladistvým a mladým dospělým výchovné programy objasňující souvislost mezi plánovaným rodičovstvím, reprodukčním zdravím, pohlavně přenosnými nemocemi a vlivem infekce HIV/AIDS na partnerské vztahy a poskytnout jim informace, služby a praktické rady nutné k ochraně reprodukčního a sexuálního zdraví a ochraně před nechtěným těhotenstvím a plně je začlenit do koncepce a provádění příslušných programů;
d) bojovat proti praktikám, které škodí reprodukčnímu a sexuálnímu zdraví žen, mladistvých a dětí, jako je mrzačení ženských genitálií, sexuální násilí, sňatky dětí a předčasná manželství;
e) zajistit trvalé zásobování, dostupnost a cenovou přístupnost účinnějších a lépe snášených prostředků antikoncepce a ochrany před pohlavně přenosnými infekcemi, včetně infekcí HIV/AIDS;
f) podporovat komplexní programy zdraví matek, včetně poskytování kvalitní prenatální péče, péče během porodu a postnatální péče, jakož i zřízení nebo rozvoj profesního sboru kvalifikovaných porodních asistentek;
g) poskytnout v naléhavých případech účinnou porodní a poporodní péči, včetně léčby komplikací po potratech provedených v nevyhovujících podmínkách;
h) snížit počet potratů provedených v nevyhovujících podmínkách tím, že se zmenší počet nechtěných těhotenství díky poskytování služeb plánovaného rodičovství, poradenství plného porozumění a informací, týkajících se mimo jiné používání antikoncepčních prostředků, jakož i tím, že se bude investovat do vzdělávání a zajištění vhodného personálu včetně lékařského, který je za hygienických a bezpečných podmínek schopen léčit komplikace po potratech provedených v nevyhovujících podmínkách.
2. Provádění výše uvedených opatření znamená, že je třeba věnovat zvláštní pozornost nezbytnosti zlepšit zdravotnické systémy rozvojových zemí.
V tomto ohledu je nutné zajistit účast a souhlas místních společenství, rodin a dotčených osob, zejména chudých, žen a mladistvých.
Má-li být zlepšení zdraví a životních podmínek udržitelné, musí být kromě toho všechna opatření prováděna souběžně s rozsáhlými investicemi do sociálního sektoru, kam patří výchova a vzdělávání, rozvoj obcí, uvědomování si práva spravedlnosti a rovnosti mezi muži a ženami, zlepšení životního prostředí, hospodářský blahobyt a zajištění potravy a výživy.
Článek 4
1. V rámci opatření uvedených v článku 3 může mít podpora Společenství formu:
a) financování výzkumné činnosti a akčních programů (které pokud možno provádějí odborníci nebo instituce partnerské země nebo se provádějí ve spolupráci s nimi);
b) technické pomoci, vzdělávání, poradenství a jiných služeb;
c) materiálního zásobování, jako jsou základní lékařské potřeby a výrobky a provádění prací;
d) auditů, hodnotících a kontrolních misí.
Prioritou je zvyšování vnitrostátních kapacit, aby se zajistila jejich dlouhodobá životnost.
2. Finanční podpora Společenství může krýt investiční výdaje, kromě nákupu nemovitostí, a ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech a s přihlédnutím ke skutečnosti, že opatření musí mít pokud možno střednědobou platnost, rovněž běžné výdaje (zahrnující správní výdaje, provozní náklady a náklady na údržbu), které pro partnera dočasně představují zátěž, aby se dosáhlo maximálního využití podpory uvedené v odstavci 1.
Kapitola II Provádění podpory
Článek 5
1. Finanční podpora Společenství podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
2. Pro každou akci spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 6.
Při stanovení částky požadovaného příspěvku se berou v úvahu možnosti dotyčných partnerů a povaha akce.
V určitých případech, kdy je partnerem nevládní organizace nebo organizace určitých společenství, může mít příspěvek věcnou povahu.
3. Poskytnutí finanční podpory podle tohoto nařízení může zahrnovat spolufinancování s jinými dárci, zejména s členskými státy, Organizací spojených národů a mezinárodními nebo regionálními bankami pro rozvoj nebo finančními institucemi.
4. V rámci opatření uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b), c), d), e), f), a g) je nutné usilovat o to, aby činnost v oblasti reprodukčního a sexuálního zdraví a souvisejících práv byla prováděna v rámci opatření zaměřených na boj proti nemocem spojeným s chudobou.
Článek 6
1. Partnery, kteří jsou oprávněni získat finanční podporu podle tohoto nařízení, jsou
a) správní orgány a agentury na celostátní, regionální a místní úrovni;
b) místní orgány a jiné decentralizované subjekty;
c) místní společenství, nevládní organizace, organizace na místní úrovni a jiné neziskové fyzické a právnické osoby ze soukromého sektoru;
d) regionální organizace;
e) mezinárodní organizace jako je Organizace spojených národů a její agentury, fondy a programy, jakož i banky pro rozvoj, finanční instituce, celosvětové iniciativy a mezinárodní partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem;
f) výzkumné ústavy a univerzity.
Aniž je dotčen odst. 1 písm. e), poskytuje Společenství finanční podporu partnerům, jejichž sídlo se nachází v členském státě nebo ve třetí zemi, která je příjemcem nebo možným příjemcem podpory Společenství podle tohoto nařízení, za předpokladu, že toto sídlo je skutečným ústředím řídícím činnosti vztahující se k jejich obchodním činnostem.
Ve výjimečných případech se může toto sídlo nacházet v jiné třetí zemi.
Článek 7
1. Pokud jsou akce předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a zeměmi, které mají užitek z akcí financovaných podle tohoto nařízení, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
2. Všechny finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že podléhají dohledu a finanční kontrole Komise, která může provádět šetření a kontroly na místě, a auditům Účetního dvora v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7] (dále jen "finanční nařízení").
3. Budou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
Článek 8
1. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a všech rozvojových zemí.
Ve výjimečných případech lze tuto možnost rozšířit i na jiné třetí země.
2. Dodávky musí pocházet ze země přijímající podporu, jiných rozvojových zemi nebo členských států.
Ve výjimečných případech mohou dodávky pocházet z jiných třetích zemí.
Článek 9
1. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech těchto akcí může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména
a) vytvoření systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných akcích a o opatřeních, jejichž financování Společenství a členské státy plánují;
b) koordinaci provádění daných opatření na místě prostřednictvím pravidelných setkání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v zemi přijímající podporu.
2. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškerou iniciativu nezbytnou pro zajištění správné koordinace s ostatními dotyčnými dárci, zejména s dárci, kteří jsou součástí systému Organizace spojených národů.
Kapitola III Finanční a rozhodovací postupy
Článek 10
1. Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení v letech 2003 až 2006 se stanoví na 73,95 milionů eur.
Roční rozpočtová položka podléhá schválení rozpočtovým orgánem na základě finančního výhledu nebo s použitím nástrojů stanovených v interinstitucionální dohodě ze dne 6. května 1999.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 11
1. Komise je pověřena vypracováním obecných zásad pro strategické programování s cílem definovat spolupráci Společenství z hlediska měřitelných cílů, priorit, termínů pro konkrétní oblasti činnosti, předpokladů a očekávaných výsledků.
Programování se provádí jednou za rok a je orientační.
2. Na základě zprávy předložené zástupcem Komise se v rámci výboru uvedeného v čl. 13 odst. 1 každoročně koná výměna názorů s členskými státy ohledně hlavních zásad strategického programování opatření, která mají být provedena. Výbor vydává k těmto otázkám stanovisko postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 12
1. Komise je pověřena hodnocením, schvalováním a řízením opatření uvedených v tomto nařízení v souladu s platnými rozpočtovými a jinými postupy, zejména s těmi, které jsou stanoveny ve finančním nařízení.
2. Rozhodnutí o akcích, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje částku 3 milionů eur, a všechny změny těchto akcí vedoucí k překročení nákladů o více než 20 % původně stanovené částky se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
3. O rozhodnutích a změnách těchto akcí týkajících se částek do 3 milionů eur informuje Komise členské státy.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor odpovědný za rozvoj.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 45 dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Kapitola IV Zprávy a závěrečná ustanovení
Článek 14
1. Ve své výroční zprávě o rozvojové politice Společenství předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě po každém rozpočtovém roce informace o hlavních zásadách svého ročního orientačního strategického programu a o akcích financovaných během daného roku a své závěry o provádění tohoto nařízení v předchozím rozpočtovém roce.
Shrnutí musí zejména podávat informace o silných a slabých stránkách akcí, o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy, o částkách, na které byly tyto smlouvy uzavřeny, a o výsledcích všech nezávislých hodnocení jednotlivých akcí.
2. Nejpozději jeden rok před koncem použitelnosti tohoto nařízení předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nezávislou celkovou hodnotící zprávu provádění tohoto nařízení za účelem zjištění, zda byly akce přijaté podle tohoto nařízení účinné, a aby se stanovily zásady vedoucí ke zlepšení účinnosti budoucích akcí.
Na základě této hodnotící zprávy může Komise předkládat návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení a v případě potřeby jeho změny.
Článek 15
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1484/97.
Opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle uvedeného nařízení, se však provádějí v souladu s ním i nadále.
Článek 16
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a rady (ES) č. 1568/2003
ze dne 15. července 2003
o podpoře boje proti chorobám spojeným s chudobou (HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii) v rozvojových zemích
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Právo každého člověka na to, aby se těšil co nejlepšímu tělesnému a duševnímu zdraví, je podle ustanovení článku 25 Všeobecné deklarace lidských práv základním lidským právem.
Toto právo je odpíráno více než pětině světové populace.
(2) Článek 35 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že při definování a provádění všech politik a opatření Unie je třeba usilovat o vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.
(3) HIV/AIDS, tuberkulóza a malárie jsou každoročně příčinou úmrtí více než pěti a půl milionů lidí, přičemž mají i největší negativní dopad na nemocnost a očekávanou délku života v rozvojových zemích.
Tyto choroby mimo jiné ničí výsledky mnohaletého úsilí o dosažení rozvoje a vzhledem ke svému destabilizačnímu účinku na společnost jsou dlouhodobě důvodem k vážnému znepokojení.
(4) V současné době se všeobecně uznává, že prevence, péče a léčba jsou vzájemně závislé a synergické.
(5) Skutečnost, že selhaly snahy o zmenšení zátěže, kterou tyto nemoci představují, a že jejich důsledky jsou očividně stále závažnější, vedla k tomu, že se tyto nemoci staly hlavním tématem diskuse o otázkách rozvoje. Svědčí o tom prohlášení o závazku zvláštního zasedání Valného shromáždění OSN z června roku 2001, které potvrdilo, že HIV/AIDS představuje mimořádně naléhavý problém ohrožující rozvoj, jakož i prohlášení světového zdravotnického shromáždění Světové zdravotnické organizace (WHO), v němž jsou tuberkulóza a malárie označeny za mimořádně naléhavé problémy celého světa. Uvedená skutečnost také vedla k výzvám přijmout neodkladná opatření a celou řadu vnitrostátních, regionálních a mezinárodních iniciativ, u nichž je záměrem Společenství dosáhnout cílů rozvoje stanovených na vrcholné schůzce u příležitosti nového milénia, zejména cílů jasně vymezených pro boj proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii, a k jejichž plnění se Evropské společenství i členské státy zavázaly.
(6) Výše uvedené prohlášení o závazku OSN stanoví, jen pokud jde o HIV/AIDS, že do roku 2005 by mělo být postupně dosaženo celkových ročních výdajů ve výši 7 až 10 miliard dolarů na boj proti epidemii v zemích s nízkými a středními příjmy a v zemích, v nichž se nemoc rychle šíří nebo v nichž hrozí nebezpečí rychlého rozšíření nemoci. Tyto prostředky by byly určeny na prevenci, péči, léčbu, pomoc a zmírnění následků HIV/AIDS. Dalším cílem je přijmout opatření, která zajistí získání potřebných zdrojů, zejména od dárcovských zemí, jakož i z vnitrostátních rozpočtů, s přihlédnutím k tomu, že finanční prostředky nejvíce postižených zemí jsou značně omezené.
(7) Boj proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii vyžaduje příslušnou zásadní reakci, která musí být komplexní a systematická, která však přesahuje možnosti finančních a lidských zdrojů většiny rozvojových zemí.
Vzhledem k rozšíření těchto nemocí a jejich přeshraniční povaze patří nemoci spojené s chudobou k problémům vyžadujícím systematickou a koordinovanou reakci ze strany mezinárodního společenství.
Činnost vyvíjená v této oblasti je v zájmu všech a proto nesmí být považována pouze za rozvojovou pomoc.
(8) V prohlášení z Dohá o dohodě o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (Dohoda TRIPs) a o veřejném zdraví bylo potvrzeno, že "Dohoda TRIPs nebrání a nesmí bránit členům, aby přijímaly opatření na ochranu veřejného zdraví" a že "může a musí být vykládána a prováděna způsobem, který podpoří právo členů WTO chránit veřejné zdraví a zejména podporovat všeobecnou dostupnost léků" a znovu potvrdilo "právo členů WTO plně využívat ustanovení Dohody TRIPs, která za tím účelem umožňují flexibilitu".
(9) Účinnost programů na podporu vnitrostátních strategií pro boj proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii záleží zčásti na lepší koordinaci podpory jak na evropské, tak na mezinárodní úrovni, zejména s agenturami, fondy a programy OSN, včetně partnerství mezi soukromým, veřejným a neziskovým sektorem, jakož i na využívání postupů přizpůsobených zvláštní povaze dotyčných strategií a partnerů.
(10) Za veřejné zdraví odpovídají orgány veřejné moci.
Nevhodná politika v této oblasti prohloubila neschopnost trhu podpořit výzkum a vývoj pro boj proti nemocem, kterým se nevěnovala dostatečná pozornost.
V roce 2000 bylo na nemoci, které způsobují 90 % všech nemocí na světe, určeno pouze 10 % příslušného výzkumu a vývoje.
Míra zanedbání je u jednotlivých nemocí různá a pro odstranění této nerovnováhy jsou zapotřebí různé strategie.
Ke kompenzaci selhání trhu ve vývoji léků je nutné přijmout rozsáhlá opatření spočívající ve zvýšení veřejného financování, včetně podpory výzkumu a vývoje specifických výrobků dodávaných do všech zemí světa a účinných metod prevence a léčby v boji proti těmto nemocem v rozvojových zemích, jakož i vytvoření vhodných investičních pobídek pro soukromý sektor.
(11) Opatření zvlášť zaměřená na boj proti nemocem spojeným s chudobou musí být vhodně začleněna do širšího rámce celkového zlepšení zdravotní péče a zdravotnických služeb v rozvojových zemích a zvýšení jejich účinnosti.
Je nesmírně důležité podstatně zlepšit tyto systémy, má-li se proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii účinně bojovat.
Zvláštní úsilí je třeba vynaložit na vzájemné propojení opatření zaměřených proti nemocem spojeným s chudobou a opatření zaměřených na sexuální a reprodukční zdraví a související práva.
(12) Zlepšení zdraví je základním předpokladem a důležitým prvkem udržitelného rozvoje.
Druh pomoci stanovené v tomto nařízení napomáhá přímým a hmatatelným způsobem rozvoji dotyčných partnerských zemí a jejich obyvatel, a proto významným způsobem podporuje politiku spolupráce pro rozvoj, kterou provádí Společenství.
(13) V zájmu jednotnosti musí všechny politiky Společenství mít na zřeteli cíl zlepšovat zdraví a snižovat chudobu.
(14) Ve svých sděleních Radě a Evropskému parlamentu ze dne 20. září 2000 a 21. února 2001 o opatřeních týkajících se přenosných nemocí v rámci snižování chudoby vytyčila Komise zásady politiky a strategické priority nutné ke zvýšení účinnosti opatření Společenství a členských států v dané oblasti.
(15) Ve svých usneseních ze dne 10. listopadu 2000 a 14. května 2001 zdůraznila Rada závažnost epidemií HIV/AIDS, tuberkulózy a malárie a nutnost zvýšit úsilí o poskytování větší podpory na vnitrostátní, regionální i celosvětové úrovni.
(16) Rada ve svém usnesení ze dne 14. května 2001 a Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 4. října 2001 [3] podpořily akční program Společenství pro urychlená opatření proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii v rámci snižování chudoby a zdůraznily, že je nutné zajistit dostatečné a odpovídající lidské i finanční zdroje, které umožní jeho účinné provádění.
(17) Společné prohlášení Rady a Komise ze dne 31. května 2001, výše uvedené usnesení Evropského parlamentu ze dne 4. října 2001 a usnesení Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU ze dne 1. listopadu 2001 přivítaly návrh generálního tajemníka OSN na vytvoření Světového fondu boje proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii, který zahájil činnost dne 29. ledna 2002, a zdůraznily, že příspěvky do tohoto fondu by měly doplňovat stávající zdroje.
(18) Výše uvedené prohlášení OSN o závazku a zejména konference v Monterrey stanoví, že zvýšenou veřejnou rozvojovou pomoc (ODA) a programy na oddlužení je třeba použít ke zlepšení zdravotnických a vzdělávacích systémů.
Společenství a jeho členské státy musí hrát důležitou úlohu při zjišťování, jak by se zvýšená veřejná rozvojová pomoc včetně mechanizmů oddlužení mohla účinněji využít jako nástroj v boji proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii.
(19) Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU zdůraznilo ve svých usneseních ze září roku 1998, října roku 2000 a března roku 2002, že HIV/AIDS ohrožuje veškeré úsilí o rozvoj a že je nezbytné rychle jednat.
(20) Nařízení Rady (ES) č. 550/97 ze dne 24. března 1997 o akcích v souvislosti s HIV/AIDS v rozvojových zemích [4] se tímto nařízením stává zastaralým a musí být proto zrušeno.
(21) Toto nařízení stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který pro rozpočtový orgán představuje prvotní referenci při každoroční rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 Interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [5].
(22) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(23) Vzhledem k tomu, že cílů zamýšlené akce, totiž boje proti třem hlavním přenosným nemocem v rámci snižování chudoby, zejména v rozvojových zemích, nemohou uspokojivě dosáhnout členské státy a lze jich z důvodu rozsahu či účinků lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření podle zásady subsidiarity stanovené v článku 5 Smlouvy.
Podle zásady proporcionality, rovněž stanovené v uvedeném článku, toto nařízení nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I Účel a oblast působnosti
Článek 1
1. Společenství provádí akční program Evropského společenství zaměřený proti třem hlavním přenosným nemocem v rozvojových zemích, to jest HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii.
2. V rámci tohoto programu poskytuje Společenství finanční pomoc a příslušné odborné znalosti těm, kdo jsou činní v oblasti rozvoje, s cílem umožnit přístup ke zdravotní péči všem občanům a podpořit vyvážený hospodářský růst v rámci všeobecného cíle snížit a posléze odstranit chudobu.
3. Uvedená finanční pomoc a odborné znalosti se poskytují přednostně:
a) nejchudším a nejméně rozvinutým zemím, jakož i nejvíce znevýhodněným skupinám populace v rozvojových zemích;
b) opatřením, která doplňují a podporují jak politiky a kapacity rozvojových zemí, tak pomoc poskytovanou jinými nástroji rozvojové spolupráce.
Článek 2
Činnosti prováděné v rámci tohoto nařízení mají za cíl:
a) optimalizovat dopad stávajících opatření, služeb a základních výrobků za účelem prevence a boje proti hlavním přenosným nemocem, které postihují nejchudší populační skupiny;
b) zvýšit cenovou dostupnost základních léčiv a diagnostických prostředků pro tyto tři nemoci;
c) zintenzívnit výzkum a vývoj v oblasti očkovacích látek, mikrobicidních prostředků a inovačních léčebných metod.
Článek 3
Finanční podpora Společenství se poskytuje konkrétním projektům určeným k dosažení cílů uvedených v článku 2, a zejména projektům majícím za cíl:
a) poskytovat technickou, vědeckou a normativní pomoc nezbytnou ke stanovení priorit v oblasti opatření přijímaných ve zdravotnictví v rámci souhrnného rozpočtu pro rozvojovou spolupráci a zlepšovat výsledky dosahované ve zdravotnictví u tří hlavních přenosných nemocí. Současně je nutné zachovat rovnováhu mezi prevencí, léčbou a péčí, přednostně se zaměřit na prevenci a uznat, že ve spojení s léčbou a péčí je prevence účinnější; je třeba si uvědomit, že je nutné připravit nezbytná opatření na základě průřezového přístupu, včetně zaměření na vzorce chování, jakož i vzít v úvahu faktory jako je čistota vod a hygienická zařízení, územní plánování, výživa a rovné příležitosti pro ženy a muže (gender mainstreaming);
b) zlepšit účinnost zdravotnických opatření zaměřených na tři hlavní přenosné nemoci, a to v rámci zdokonaleného všeobecného zdravotního systému, který zahrnuje veřejné služby;
c) zlepšit chápání účinků nemocí spojených s chudobou na sociální a hospodářský rozvoj, jakož i dopad strategií určených ke zmírnění negativních sociálních a hospodářských účinků souvisejících s těmito chorobami;
d) zlepšit farmaceutické politiky a farmaceutickou praxi a pomoci rozvojovým zemím zvýšit na regionální nebo vnitrostátní úrovni kvalitní místní produkci hlavních léčiv pro prevenci i léčbu, v souladu s prohlášením z Dohá o dohodě o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPs) a veřejném zdraví;
e) podpořit vytvoření mechanismu diferencovaných cen základních léčiv pro rozvojové země, který zaručí nejnižší možné ceny;
f) analyzovat účinky takových faktorů, jako jsou čisté dovozní ceny, cla, daně, jakož i poplatky za dovoz, distribuci a místní registraci, na spotřebitelské ceny léčiv v rozvojových zemích;
g) poskytovat v případě potřeby technickou pomoc rozvojovým zemím, aby mohly řešit otázky týkající se zdravotnictví, v souladu s ustanoveními dohody TRIPs a prohlášení z Dohá o dohodě TRIPs a veřejném zdraví, s cílem umožnit rozvojovým zemím chránit veřejné zdraví a podporovat všeobecnou dostupnost léků;
h) podpořit veřejné investice a vytvořit řadu pobídek pro soukromé investice do výzkumu a vývoje nových léčebných prostředků, zejména očkovacích látek a mikrobicidních léčiv, prostředků pro diagnostiku a kombinovaných léčebných prostředků pro boj proti hlavním přenosným nemocem v rozvojových zemích;
i) podpořit klinické, epidemiologické, operativní a sociologické studie vytvářené v týmech, aby výzkum v oblasti zdravotnictví měl pevnější základy; za tímto účelem jsou týmy vedeny k tomu, aby případně spolupracovaly s pracovníky pocházejícími z rozvojových zemí a tak přispívaly k jejich zaškolení;
j) podpořit vybudování kapacit v rozvojových zemích, které jim umožní koordinovat, zajišťovat a provádět u obyvatel zkoušky velkého rozsahu a dokončit všechny etapy výzkumu a vývoje;
k) podpořit celosvětové iniciativy týkající se hlavních přenosných nemocí v rámci snižování chudoby, zejména Světový fond boje proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii, který zahájil svoji činnost dne 29. ledna 2002;
l) podpořit iniciativy týkající se dohledu nad jakostí farmaceutických výrobků a její kontroly.
Článek 4
1. V rámci opatření uvedených v článku 3 může mít podpora Společenství formu:
a) finanční pomoci;
b) technické pomoci, vzdělávání, zejména lékařů a středního zdravotnického personálu, jakož i jiných služeb;
c) materiálního zásobování, jako jsou základní lékařské potřeby a výrobky a provádění prací;
d) auditů, hodnotících a kontrolních misí;
e) případného poskytování technologií a předávání odborných znalostí pro místní výrobu léčiv.
Prioritou je zvyšování vnitrostátních kapacit, aby se zajistila jejich dlouhodobá životnost.
2. Finanční pomoc Společenství může být určena na krytí investičních nákladů, kromě nákupu nemovitostí, a ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech a s přihlédnutím ke skutečnosti, že opatření musí mít pokud možno střednědobou platnost, rovněž na krytí trvalých nákladů (včetně administrativních nákladů, nákladů na údržbu a režijních nákladů), které jsou prozatím pro partnera zátěží, aby se maximálně využilo podpory uvedené v odstavci 1.
Kapitola II Provádění pomoci
Článek 5
1. Finanční podpora poskytovaná Společenstvím podle tohoto nařízení se provádí formou grantů.
2. Pro každé opatření založené na spolupráci je třeba získat finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 6.
Při stanovení částky požadovaného příspěvku se bere v úvahu kapacita dotyčných partnerů a povaha dotyčného opatření.
Za určitých okolností může být příspěvek v naturáliích, pokud je partnerem nevládní organizace (NGO) nebo organizace místního charakteru.
3. Poskytnutí finanční pomoci podle tohoto nařízení může zahrnovat společné financování s jinými dárci, zejména s členskými státy, Organizací spojených národů a mezinárodními nebo regionálními bankami pro rozvoj nebo finančními institucemi.
4. V rámci opatření uvedených v čl. 3 písm. h), i), a j) se poskytování finanční pomoci koordinuje s novými nástroji pro výzkum a vývoj výrobků určených k boji proti přenosným nemocem spojeným s chudobou, které jsou používány v souvislosti s rámcovým programem Společenství pro výzkum a vývoj na roky 2002 až 2006.
5. Příspěvek do Světového fondu boje proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii je zajišťován prostřednictvím dohody o financování, která musí být uzavřena mezi Komisí a svěřenským správcem uvedeného fondu.
Tento příspěvek je spravován podle předpisů a postupů, které se pro Světový fond stanoví se souhlasem Komise a které se musí stát součástí dohody o financování.
6. V rámci opatření uvedených v čl. 3 písm. h), i), a j) je nutné usilovat o součinnost s politikami a programováním v oblasti sexuálního a reprodukčního zdraví, zejména s opatřeními proti HIV/AIDS.
Článek 6
1. K partnerům, kteří jsou oprávněni získat finanční pomoc podle tohoto nařízení, patří:
a) správní orgány a úřady na celostátní, regionální a místní úrovni;
b) místní orgány a jiné decentralizované subjekty;
c) místní komunity, nevládní organizace, organizace na místní úrovni a jiné neziskové fyzické a právnické osoby ze soukromého sektoru;
d) regionální organizace;
e) mezinárodní organizace jako je Organizace spojených národů a její agentury, fondy a programy, jakož i banky pro rozvoj, finanční instituce, celosvětové iniciativy a mezinárodní partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem;
f) výzkumné ústavy a univerzity.
Aniž je dotčen odst. 1 písm. e), finanční pomoc Společenství se poskytuje partnerům, jejichž hlavní sídlo se nachází v členském státě nebo ve třetí zemi, která je příjemcem nebo možným příjemcem pomoci poskytované Společenstvím podle tohoto nařízení, pod podmínkou, že toto sídlo je skutečně ústředím, které řídí podnikatelskou činnost.
V některých výjimečných případech se hlavní sídlo může nacházet v jiné třetí zemi.
Článek 7
1. Pokud opatření podléhají dohodám o financování mezi Společenstvím a zeměmi, které využívají opatření financovaných podle tohoto nařízení, pak tyto dohody musí stanovit, že Společenství neprovádí úhradu daní, cel a poplatků.
2. Každá dohoda o financování nebo smlouva uzavřená podle tohoto nařízení stanoví, že podléhá dohledu a finanční kontrole Komise, která může provádět šetření a kontroly na místě, jakož i auditům Účetního dvora podle obvyklých pravidel stanovených Komisí na základě platných ustanovení, zejména ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7] (dále jen "finanční nařízení").
3. Přijmou se nezbytná opatření ke zdůraznění komunitární povahy podpory poskytované podle tohoto nařízení.
Článek 8
1. Všechny fyzické a právnické osoby v členských státech a všechny rozvojové země se mohou na základě rovných podmínek účastnit nabídkových řízení a mohou být mezi těmi, jejichž nabídka bude vybrána.
Ve výjimečných případech lze tuto možnost rozšířit i na jiné třetí země.
2. Dodávky pocházejí ze země přijímající pomoc, z jiných rozvojových zemi nebo z členských států.
Ve výjimečných případech mohou dodávky pocházet z jiných třetích zemí.
Článek 9
1. Za účelem dosažení cílů návaznosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit optimální účinnost všech těchto opatření může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména:
a) vytvoření systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných akcích a o opatřeních, jejichž financování Společenství a členské státy plánují;
b) koordinaci provádění daných opatření na místě prostřednictvím pravidelných setkání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v zemi přijímající pomoc.
2. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškerou iniciativu nezbytnou pro zajištění správné koordinace s ostatními dotyčnými dárci, zejména s dárci, kteří jsou součástí systému Organizace spojených národů.
Má-li být zajištěna návaznost a doplňkovost, pak cílem této koordinace musí být systematická výměna a analýza informací o plánovaných a provedených opatřeních.
Kapitola III Finanční a rozhodovací postupy
Článek 10
1. Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení v letech 2003 až 2006 se stanoví ve výši 351 milionů EUR.
Roční přidělovaná částka příslušných finančních prostředků podléhá schválení rozpočtového orgánu na základě finančního výhledu nebo s použitím nástrojů stanovených v interinstitucionální dohodě ze dne 6. května 1999.
2. Roční přidělovanou částku schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 11
1. Komise odpovídá za vypracování obecných zásad pro strategické programování s cílem definovat spolupráci Společenství z hlediska měřitelných cílů, priorit, termínů pro konkrétní oblasti činnosti, předpokladů a očekávaných výsledků.
Programování se provádí jednou za rok a je orientační.
2. Na základě zprávy předložené zástupcem Komise se v rámci výboru uvedeného v čl. 13 odst. 1 každoročně koná výměna názorů s členskými státy ohledně hlavních zásad strategického programování opatření, která mají být provedena. Výbor zaujímá k těmto otázkám stanovisko postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 12
1. Komisi odpovídá za hodnocení, schvalování a řízení opatření uvedených v tomto nařízení v souladu s platnými rozpočtovými a jinými postupy, zejména s těmi, které jsou stanoveny ve finančním nařízení.
2. Rozhodnutí týkající se opatření, jejichž financování podle tohoto nařízení přesáhne částku 5 milionů EUR, jakož i všechny změny těchto opatření znamenající zvýšení částky původně stanovené pro dotyčné opatření o více než 20 %, se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
3. O rozhodnutích a změnách těchto opatření týkajících se částky do 5 milionů EUR informuje Komise členské státy.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor odpovědný za rozvoj.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 45 dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Kapitola IV Zprávy a závěrečná ustanovení
Článek 14
1. Vždy po uplynutí rozpočtového roku poskytuje Komise Evropskému parlamentu a Radě ve své výroční zprávě o rozvojové politice Společenství informace o hlavních zásadách svého ročního orientačního strategického programu a o opatřeních financovaných v průběhu daného roku, včetně opatření Světového fondu boje proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii, jakož i svoje závěry o provádění tohoto nařízení v předchozím rozpočtovém roce.
Souhrnná zpráva musí zejména informovat o úspěších a nedostatcích opatření z hlediska jejich vlivu na boj proti těmto třem přenosným nemocem a na snižování chudoby, a zejména o konkrétních a podrobných výsledcích dosažených v souvislosti se stanovenými cíli.
Kromě toho musí informovat o subjektech, s nimiž byly uzavřeny smlouvy, o částkách, na které byly tyto smlouvy uzavřeny, jakož i o výsledcích všech nezávislých hodnocení konkrétních opatření.
2. Nejpozději jeden rok před skončením použitelnosti tohoto nařízení předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nezávislou hodnotící zprávu o jeho provádění, aby se zjistilo, zda bylo dosaženo stanovených cílů, a aby mohly být vypracovány hlavní zásady pro zvýšení účinnosti budoucích opatření.
Na základě této hodnotící zprávy může Komise předkládat návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení a v případě potřeby jeho změny.
Článek 15
Zrušuje se nařízení (ES) č. 550/97.
Opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle uvedeného nařízení, se však provádějí v souladu s ním i nadále.
Článek 16
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1571/2003
ze dne 5. září 2003,
kterým se mění specifikace názvu uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 (Parmigiano Reggiano)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Italské orgány v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádaly o změnu popisu, metody produkce, označování a pravidel týkajících se krmiva pro krávy u názvu "Parmigiano Reggiano" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1204/2003 [4].
(2) Po přezkoumání této žádosti o změnu bylo rozhodnuto, že se nejedná o méně významné změny.
(3) V souladu s postupem uvedeným v článku 9 nařízení (EHS) 2081/92 a protože se nejedná o méně významné změny, použije se přiměřeně postup podle článku 6.
(4) Bylo rozhodnuto, že změny v tomto případě jsou v souladu s nařízením (EHS) č.
2081/92.
Komisi nebyla po zveřejnění těchto změn
Nařízení Komise (ES) č. 1577/2003
ze dne 8. září 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o platby na plochu pro některé plodiny na orné půdě a platby za vynětí z produkce pro hospodářský rok 2003/2004 producentům v některých regionech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na čl. 9 druhý pododstavec čtvrtou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999 se platby za plochu vyplácejí ode dne 16. listopadu následujícího po sklizni.
(2) Některé regiony Společenství byly v roce 2003 ovlivněny zvláště nepříznivými klimatickými podmínkami, jejichž výsledkem jsou výjimečně nízké průměrné výnosy.
(3) Někteří producenti proto mají vážné finanční potíže.
(4) S ohledem na situaci v některých regionech Společenství a na rozpočtovou situaci je třeba dotyčným členským státům povolit, ode dne 16. října 2003 dále a s výhradou platby nejvýše 50 %, poskytování záloh plateb na plochu pro plodiny na orné půdě a záloh plateb za vynětí půdy z produkce pro hospodářský rok 2003/2004.
(5) S ohledem na naléhavost přijímaných opatření by toto nařízení mělo okamžitě vstoupit v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999 je možné producentům v členských zemích nebo regionech uvedených v příloze vyplácet zálohy pro hospodářský rok 2003/2004 do výše 50 % plateb na plochu pro plodiny na orné půdě a do výše 50 % plateb za vynětí z produkce ode dne 16. října 2003.
2. Zálohy podle odstavce 1 lze poskytnout pouze tehdy, pokud se zjistí, že na ně dotyčný zemědělec má ke dni platby nárok.
3. Při výpočtu konečné platby na plochu producentům, kteří dostanou zálohu podle odstavce 1 tohoto článku, vezme příslušný orgán v úvahu:
a) jakékoli snížení plochy producenta způsobilé pro podporu;
b) zálohu vyplacenou podle tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1582/2003
ze dne 10. září 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1433/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 28 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 [3], kterým se stanoví přechodná ustanovení, je určeno datum, do kterého může organizace producentů podat žádosti týkající se nezbytných změn v operačních programech schválených před vstupem uvedeného nařízení v platnost, které se budou dále používat v roce 2004.
(2) Kontrola ukázala, že toto datum neodpovídá opatření předloženému ke stanovisku řídícího výboru.
Proto by mělo být toto datum opraveno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 28 odst. 1 nařízení (ES) č. 1433/2003 se datum "15. září 2003" nahrazuje datem "15. října 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1623/2003
ze dne 11. září 2003,
kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 408/2002 na dovozy některých oxidů zinečnatých pocházejících z Čínské lidové republiky na dovozy některých oxidů zinečnatých odesílaných z Vietnamu, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Vietnamu či nikoliv, a na dovozy některých oxidů zinečnatých ve směsi s oxidem křemičitým pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření
(1) Nařízením (ES) č. 408/2002 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila Rada konečná antidumpingová cla v rozmezí od 6,9 % do 28 % na dovozy oxidu zinečnatého o čistotě nejméně 93 % oxidu zinečnatého (dále jen "oxidy zinečnaté") pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
2. Žádost
(2) Dne 18. listopadu 2002 obdržela Komise žádost podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "původní nařízení") o prošetření údajného obcházení antidumpingových opatření týkajících se dovozů oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR. Žádost podala společnost Eurometaux jménem výrobců majících majoritní podíl na výrobě oxidů zinečnatých ve Společenství.
(3) Žádost obsahovala tvrzení, že po zavedení antidumpingových opatření na dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR došlo ke změně skladby obchodu, což potvrzuje značný vzrůst dovozů téhož výrobku z Vietnamu, zatímco objem dovozů z ČLR se ve stejném období podstatně snížil.
(4) Tato změna skladby obchodu údajně spočívá v překládání dodávek oxidů zinečnatých, pocházejících z ČLR, ve Vietnamu.
Kromě toho se dále tvrdí, že oxidy zinečnaté pocházející z ČLR jsou míchány s jinými látkami, jako je oxid křemičitý, čímž se vyřadí z příslušného kódu TARIC.
Dále se uvádí, že protože základní vlastnosti a použití výrobku se nemění, nebyl pro tyto praktiky žádný dostatečný důvod nebo ekonomické ospravedlnění, než stávající antidumpingová cla na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR.
(5) Konečně žadatel tvrdil, že nápravné účinky stávajících antidumpingových cel na oxidy zinečnaté pocházející z ČLR jsou podrývány jak z hlediska množství, tak i z hlediska cen, a že k dumpingu dochází v poměru k dříve zavedeným běžným hodnotám.
3. Zahájení
(6) Komise zahájila šetření nařízením (ES) č. 2261/2002 [3] (dále jen "nařízení o zahájení") a, podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 původního nařízení, nařídila celním orgánům evidovat od 20. prosince 2002 dovozy oxidů zinečnatých z Vietnamu bez ohledu na to, zda jsou prohlášeny za pocházející z Vietnamu či nikoli, spadajících pod kód TARIC 2817000011, jakož i dovozy oxidů zinečnatých ve směsi s jinými látkami, pocházejících z ČLR a spadajících pod kód TARIC 2817000019
4. Šetření
(7) Komise oznámila orgánům ČLR a Vietnamu zahájení šetření.
Byly rozeslány dotazníky vyvážejícím výrobcům v ČLR a Vietnamu, jakož i dovozcům ve Společenství, jejichž jména byla uvedena v žádosti nebo byla Komisi známa z původního šetření.
Dočeným stranám byla dána příležitost k písemnému podání svých názorů a k vyslechnutí ve lhůtě stanovené v nařízení o zahájení.
(8) Pět vyvážejících výrobců v ČLR odevzdalo vyplněné dotazníky, zatímco od vyvážejících výrobců ve Vietnamu nedošel žádný.
Dotazníky vyplnili a odevzdali rovněž čtyři dovozci ze Společenství.
Komise provedla ověřovací návštěvy v podnicích těchto společností:
Nezávislí dovozci:
- Norkem Ltd, Knutsford, Spojené království,
- Norkem BV, Enkhuizen, Nizozemsko,
- Almiberia, SA, San Antonio de Benagéber, Španělsko,
- Explorer, srl, Sassuolo, Itálie.
Čínští vyrobci/vývozci:
- Liuzhou Fuxin Chemical Industry Co. Ltd, Liuzhou, Čína,
- Liuzhou Nonferrous Metals Smelting Co. Ltd, Liuzhou, Čína, a její závislý vývozce,
- Liuzhou Nonferrous Metals Smelting Import & Export Co. Ltd, Liuzhou, Čína.
5. Období šetření
(9) Období šetření probíhalo v době od 1. října 2001 do 30. září 2002 (dále jen "OŠ").
Od roku 2000 až do OŠ byly sbírány údaje za účelem šetření změny skladby obchodu.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Obecné úvahy/rozsah spolupráce
a) Vietnam
(10) Při šetření nespolupracoval žádný vyvážející výrobce ve Vietnamu.
Dotyčným společnostem bylo jasně sděleno, že odmítnutí spolupráce může vést k uplatnění článku 18 původního nařízení.
Vietnamská vláda (ministerstvo obchodu) reagovala na zahájení šetření prohlášením, že během roku 2000 nedošlo k žádným vývozům oxidů zinečnatých pocházejících z Vietnamu a že vietnamské orgány neudělily žádná osvědčení o vietnamském původu vyvážených oxidů zinečnatých.
b) ČLR
(11) Podle zprávy Eurostatu připadá na vrub pěti čínských vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, téměř 100 % celkového objemu oxidů zinečnatých kódu KN 28170000, dovezených během OŠ z ČLR.
(12) Je třeba poznamenat, že během původního OŠ připadalo na společnosti spolupracující při současném šetření pouze 22 % celkových vývozů do Společenství.
To znamená, že větší část množství při původním šetření byla vyvezena společnostmi, které při původním šetření nespolupracovaly.
Těmto nespolupracujícím společnostem bylo jasně sděleno, že odmítnutí spolupráce může vést k uplatnění článku 18 původního nařízení.
(13) Jedna čínská společnost, pro niž bylo při původním šetření stanoveno individuální clo a která byla předmětem šestiměsíčního pravidelného sledování Komise [4] , namítala, že není třeba, aby vyplňovala dotazník, protože Komise společnost navštívila v rámci pravidelného sledování a že všechny údaje požadované při současném šetření má již k dispozici.
Společnosti bylo sděleno, že by měla nicméně dotazník vyplnit, protože údaje sebrané za jiným účelem a za jiné období nejsou dostatečné pro účely současného šetření.
Údaje o vývozech požadované při současném šetření se zcela nekryjí s dříve předloženými zprávami v rámci sledování.
Protože společnost dotazník nevyplnila, bylo jí sděleno, že je považována za nespolupracující stranu a že proto závěry šetření, které se jí týkají, budou výsledkem dostupných faktů v souladu s článkem 18 původního nařízení.
2. Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
(14) Dotyčným výrobkem je již v původním šetření popsaný oxid zinečnatý (chemický vzorec: ZnO) o čistotě nejméně 93 % oxidu zinečnatého, v současné době kódu KN ex28170000 (kód TARIC 2817000012).
(15) Šetřením vyšlo najevo, že dotyčný výrobek, oxidy zinečnaté, se dovážejí do Společenství ve dvojí obchodní úpravě: buď jako oxidy zinečnaté, nebo jako oxidy zinečnaté ve směsi s oxidem křemičitým.
Šetření rovněž ukázalo, že smícháním oxidu zinečnatého s oxidem křemičitým se nemění základní fyzikální a chemické vlastnosti dotyčného výrobku, protože oxidy zinečnaté si udržují svou molekulární strukturu a chemické vlastnost v nedotčeném stavu.
Šetření dále ukázalo, že například v průmyslu keramické dlažby, který je jedním z majoritních uživatelů oxidů zinečnatých, se musí dotyčný výrobek v každém případě míchat s několika jinými látkami včetně oxidu křemičitého, aby mohl být při výrobě dlaždic použit.
(16) Z absence spolupráce a ze změny skladby obchodu popsané v bodech 20 a 21 odůvodnění je nezbytné vyvodit, že oxidy zinečnaté vyvážené do Společenství z ČLR a oxidy zinečnaté odesílané z Vietnamu mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jsou určeny pro stejné použití. Musejí být tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 4 původního nařízení.
(17) Na základě dostupných informací lze soudit, že oxidy zinečnaté v obchodní úpravě jako směs s oxidem křemičitým si udržují své individuální vlastnosti a mohly by tedy být považovány za stejný výrobek jako oxidy zinečnaté, které nejsou v obchodní úpravě v podobě směsi.
Proto se oxid zinečnatý ve směsi s oxidem křemičitým a oxid zinečnatý pocházející z ČLR považují za srovnatelné výrobky ve smyslu čl. 1 odst.
3. Změna skladby obchodu
(18) Jak je uvedeno v bodě 4 odůvodnění, lze změnu skladby obchodu vysvětlit údajně dvěma praktikami, buď překládáním ve Vietnamu nebo mícháním oxidů zinečnatých s jinými látkami jako je oxid křemičitý.
a) Oxid zinečnatý odesílaný z Vietnamu
(19) Protože žádná z vietnamských společností při šetření nespolupracovala, musely být dovozy z Vietnamu do Společenství zjištěny na základě dostupných faktů podle článku 18 původního nařízení.
Proto byly ke stanovení vývozních cen a množství z Vietnamu do Společenství použity údaje Eurostatu na úrovni KN, které byly za této situace nejvhodnějšími dosažitelnými informacemi.
(20) Dovozy oxidu zinečnatého z Vietnamu do Společenství vzrostly z nulového množství tun jak v roce 2000 tak i v roce 2001, na 6523 tun na konci OŠ (září 2002).
Tyto dovozy z Vietnamu začaly ve skutečnosti již v březnu 2002, tedy v téže době, kdy bylo uloženo konečné clo.
Dovozy oxidu zinečnatého z ČLR do Společenství se podstatně snížily ze 47326 tun v roce 2000 (OŠ původního šetření) na 35732 tun v roce 2001 a na 16874 tun během OŠ.
Z toho vyplývá, že silný pokles vývozů z ČLR nastal po zahájení původního antidumpingového šetření.
(21) Podle údajů získaných z čínské obchodní statistiky byly v době před zavedením opatření vývozy dotyčného výrobku z ČLR do Vietnamu poměrně stálé, ve výši 1643 tun v roce 2000 a 2029 tunv roce 2001.
V roce 2002 však se tyto vývozy dramaticky zvýšily na 12609 tun.
V období mezi uložením cel v březnu 2002 a koncem OŠ v září 2002 již vývozy přestavovaly 8482 tun.
Jak je výše uvedeno, v tomtéž období bylo z Vietnamu do Společenství vyvezeno 6523 tun.
Z toho vyplývá, že dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR do Vietnamu se podstatně zvýšily v roce 2002 tempem velmi podobným tomu, jakým ve stejném období vzrostly vývozy z Vietnamu do Společenství.
(22) Z výše uvedených čísel lze dojít k závěru, že jasná změna skladby obchodu nastala v době, a v případě obou vyvážejících zemí je totožná, kdy v březnu 2002 vstoupila v platnost antidumpingová opatření týkající se dotyčného výrobku pocházejícího z ČLR.
b) Oxidy zinečnaté ve směsi s oxidem křemičitým
(23) V žádosti bylo uvedeno, že oxidy zinečnaté pocházející z ČLR byly při dovozu do Společenství ve formě směsi s jinými látkami a byly ohlášeny pod jinou celní položkou.
Ověřením údajů jednoho ze spolupracujících dovozců bylo potvrzena skutečnost, že oxidy zinku byly dovezeny ve směsi s oxidem křemičitým.
Tyto dovozy byly koupeny od jednoho z čínských vyvážejících výrobců, který při šetření nespolupracoval, a byly ohlášeny, na základě závazné celní informace celního orgánu jednoho členského státu, pod kódem KN 38249099, na základě čehož nepodléhaly dotyčné dovozy antidumpingovému clu.
(24) U tohoto dovozce bylo zjištěno, že dovozy oxidů zinečnatých ve směsi s oxidem křemičitým začaly po zavedení opatření v březnu 2002.
Při uvážení skutečnosti, že spolupracující dovozci představují pouze 65 % celkových dovozů do Společenství, však nelze vyloučit, že ostatní, nespolupracující dovozci, nepoužili tutéž praktiku.
Žádost uvedla důkaz, že tuto praktiku mohl použít nejméně jeden další dovozce, který při šetření nespolupracoval.
(25) Při uvážení, že vývozní společnosti spolupracující při tomto šetření představovaly pouze 22 % vývozů během OŠ původního, ale téměř 100 % současného řízení a že celkové vývozy z ČLR do Společenství poklesly ze 47367 tun na 16873 tun, lze dojít k logickému závěru, že část tohoto poklesu je možno vysvětlit dovozy oxidů zinečnatých ve formě směsi s oxidem křemičitým.
Vzhledem k vysokému procentu nespolupracujících stran bylo shledáno, že značná množství ve formě směsi s oxidem křemičitým mohla být vyvezena z ČLR do Společenství ohlášená pod kódy KN, které nepodléhají clům.
(26) Na základě nejlepších dosažitelných dokladů podle článku 18 původního nařízení byla zjištěna změna skladby obchodu, která je časově shodná s dobou, kdy v březnu 2002 vstoupila v platnost antidumpingová opatření týkající se dotyčného výrobku pocházejícího z ČLR.
4. Nedostatečný důvod nebo ekonomické ospravedlnění
(27) Při absenci spolupráce a vzhledem k časové shodě se zavedením antidumpingových opatření týkajících se dotyčných výrobků pocházejících z ČLR, dospělo se nutně k závěru, že změna skladby obchodu vyplynula spíše z uložení antidumpingového cla než z jiného dostatečného důvodu nebo ekonomického ospravedlnění ve smyslu čl. 13 odst. 1 původního nařízení.
(28) Tento závěr je posílen skutečností, že do Společenství nebyly vyvezeny, jak prohlásily vietnamské orgány, žádné oxidy zinečnaté pocházející z Vietnamu.
Kromě toho lze ze souběžně probíhajícího vývoje usoudit, že uvedené dovozy z ČLR do Vietnamu nebyly určeny pro vietnamský trh, nýbrž že byly určeny k reexportu. (Viz body 20 a 21 odůvodnění).
(29) Co se týče oxidů zinečnatých ve formě směsi s oxidem křemičitým, nebyl předložen žádný dostatečný důvod nebo ekonomické ospravedlnění k vysvětlení změny skladby obchodu.
Oxid křemičitý je ve skutečnosti levný materiál, který se ve Společenství vyskytuje v hojném množství, a proto nelze jeho dopravu z ČLR žádným způsobem ekonomicky ospravedlnit, protože to zbytečně zvyšuje celkové náklady na dopravu.
Dovozy oxidů zinečnatých ve formě směsi s oxidem křemičitým byly časově shodné s dobou, kdy vstoupila v platnost antidumpingová opatření.
Vývozce směsi nespolupracoval a kromě toho dovozce nepředložil pro výrobu směsi v zemi, odkud je zboží vyváženo, žádný přijatelný důvod, kromě snahy vyhnout se placení cla.
(30) Proto bylo konstatováno, že pro změnu skladby obchodu nejsou žádné přijatelné důvody kromě snahy vyhnout se placení stávajících antidumpingových cel za dovozy oxidů zinečnatých pocházejících z ČLR.
5. Podrývání nápravných účinků cla z hlediska cen a/nebo množství srovnatelných výrobků
(31) Z analýzy obchodního toku v bodech 20 a 21 odůvodnění je jasné, že změna skladby dovozů Společenství nastala po zavedení opatření a že tato výrazná změna obchodního toku podrývala nápravné účinky antidumpingových opatření z hlediska množství dovážených na trh Společenství.
(32) S ohledem na ceny výrobků odesílaných z Vietnamu a při absenci spolupráce vývozců, bylo z údajů Eurostatu zjištěno, že ceny vývozů z Vietnamu byly dokonce nižší než vývozní ceny stanovené pro ČLR při původním šetření.
Proto jsou ceny vietnamských vývozů dotyčného výrobku do Společenství pod minimálním škodním limitem cen Společenství, stanoveným při původním šetření.
(33) S ohledem na ceny oxidů zinečnatých dovážených ve formě směsi a vzhledem k absenci spolupráce, musely být použity nejlepší dosažitelné doklady, to jest číselné údaje spolupracujícího dovozce, u něhož byla tato praktika pozorována.
Tyto údaje ukázaly, že dovozní ceny předložené touto společností jsou pod minimálním škodním limitem cen Společenství stanoveným při původním šetření.
(34) Proto bylo konstatováno, že dotyčné dovozy podrývají nápravné účinky cla jak z hlediska množství, tak i z hlediska cen.
6. Důkazy dumpingu ve vztahu k dříve stanoveným běžným hodnotám pro srovnatelné výrobky
(35) Za účelem zjištění, zda by mohl být nalezen důkaz dumpingu týkajícího se dotyčného výrobku dováženého do Společenství z Vietnamu během OŠ a dovozů oxidů zinečnatých ve formě směsi s oxidem křemičitým, byly použity vývozní ceny stanovené na základě údajů Eurostatu a čísel poskytnutých spolupracujícím dovozcem.
Co se týče dovozů z Vietnamu, bylo zjištěno, že ceny zboží z Vietnamu jsou o více než 15 % nižší, než čínské vývozní ceny při původním šetření.
U vývozních cen oxidů zinečnatých ve formě směsi s oxidem křemičitým bylo, s přihlédnutím k množství oxidu křemičitého ve směsi, zjištěno, že tyto vývozní ceny jsou o více než 22 % nižší než čínské vývozní ceny při původním šetření.
(36) Je třeba připomenout, že čl. 13 odst. 1 původního nařízení vyžaduje důkaz dumpingu ve vztahu k dříve stanoveným běžným hodnotám pro srovnatelné výrobky, ale nevyžaduje stanovení nového dumpingového rozpětí. V souladu s čl. 13 odst. 1 původního nařízení byla dříve stanovenou běžnou hodnotou běžná hodnota použitá při původním šetření. V té době se Spojené státy americké ukázaly jako země s tržním hospodářstvím, vhodná pro srovnání s ČLR.
(37) Za účelem spravedlivého srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou bylo pro rozdíly ovlivňující ceny a cenovou srovnatelnost stanoveno přiměřené odškodnění v podobě úprav. Tyto úpravy byly stanoveny v souladu s čl.
2 odst. 10 původního nařízení ve vztahu k dopravě, pojištění a manipulaci se zbožím.
(38) V souladu s čl. 2 odst. 11 a odst. 12 původního nařízení byl srovnán vážený průměr běžné hodnoty stanovené při původním šetření s váženým průměrem vývozních cen během tohoto OŠ a výsledek vyjádřený procentem CIF ceny na hranice Společenství před zaplacením cla ukázal, že jak při dovozu oxidů zinečnatých z Vietnamu, tak i při dovozu oxidů zinečnatých ve směsi s oxidem křemičitým, došlo k dumpingu.
C. OPATŘENÍ
(39) Vzhledem k výše uvedenému zjištění, že opatření byla obcházena ve smyslu druhé věty odst. 1 čl. 13 původního nařízení, by měla být stávající antidumpingová opatření, týkající se dotyčného výrobku pocházejícího z ČLR, rozšířena na tentýž výrobek odesílaný z Vietnamu, bez ohledu na to, zda je prohlášen za pocházející z Vietnamu či nikoli.
(40) S uvážením skutečnosti, že v některých případech jsou oxidy míchány s oxidem křemičitým pouze za účelem získání jiného celního zařazení s cílem vyhnout se placení cel, je nezbytné zajistit, aby cla uložená pro oxidy zinečnaté byla vybírána rovněž v těch případech, kdy je dotyčný výrobek dovážen jako oxid zinečnatý ve směsi s oxidem křemičitým.
V těchto případech by měla být cla vybírána v poměru obsahu oxidu zinečnatého ve směsi.
(41) Rozšířené clo by se mělo uplatňovat na všechny ostatní společnosti, jak stanoví čl. 1 odst. 2 původního nařízení.
(42) V souladu s čl. 14 odst. 5 původního nařízení, který stanoví, že opatření mohou být uplatněna proti registrovaným dovozcům ode dne registrace, by se antidumpingová cla měla vybírat za dovozy odesílané z Vietnamu i za oxidy zinečnaté ve směsi s oxidem křemičitým pocházející z ČLR, které vstoupily do Společenství podle evidence uložené nařízením o zahájení.
(43) K obcházení dochází mimo Společenství.
Článek 13 původního nařízení je zaměřen na zabránění praktikám obcházení bez dotčení subjektů trhu, které mohou prokázat, že se na těchto praktikách nepodílely, ale neobsahuje zvláštní ustanovení pro zacházení s vývozci, kteří mohou prokázat, že se na praktikách obcházení nepodíleli.
Proto se ukazuje jako nezbytné umožnit vývozcům, kteří během OČ dotyčný výrobek nevyváželi a nejsou žádným způsobem spojeni s vývozci nebo výrobci, na které se vztahuje rozšířené antidumpingové clo, aby požádali o výjimku z opatření na tyto vývozy.
Dotyční vývozci, kteří uvažují o podání žádosti o výjimku z rozšířeného antidumpingového cla, musejí vyplnit dotazník, aby Komise mohla stanovit, zda by výjimka byla oprávněná.
Výjimka může být udělena po posouzení situace na trhu s dotyčným výrobkem, výrobní kapacity a jejího využití, nákupů a odbytu, a po uvážení pravděpodobnosti praktik, pro něž není dostatečný důvod nebo ekonomické ospravedlnění a důkazů o dumpingu.
Komise by měla také obvykle provádět kontrolní návštěvy na místě samém.
Žádost by měla být odeslána Komisi ihned, se všemi příslušnými informacemi, zejména se všemi změnami činností společnosti spojenými s výrobou a prodejem na vývoz.
Dovozci mohou využívat výhod výjimky z opatření tím, že nakupují od vývozců, kterým byla taková výjimka udělena v souladu s čl. 13 odst.
(44) Je-li výjimka posouzena jako vhodná, Komise by po konzultaci s poradním výborem měla navrhnout patřičnou změnu nařízení.
D. POSTUP
(45) Dotčené strany byly informovány o zásadních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě Rada zamýšlela rozšířit platné konečné antidumpingové clo, a byla jim poskytnuta příležitost k připomínkám.
Nebyly doručeny žádné připomínky, které by odůvodňovaly změnu výše uvedených závěrů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Konečné antidumpingové clo ve výši 28 % uložené nařízením (ES) č. 408/2002 na dovozy oxidu zinečnatého (chemický vzorec: ZnO) o čistotě nejméně 93 % oxidu zinečnatého, obvykle hlášeného pod kódem KN ex28170000 (kódy TARIC 2817000012 a 2817000018) pocházejícího z ČLR se rozšiřuje na dovozy oxidu zinečnatého (chemický vzorec: ZnO) o čistotě nejméně 93 % oxidu zinečnatého, odesílaného z Vietnamu (ať již je prohlášen za pocházející z Vietnamu či nikoli) (kód TARIC 2817000012) a na dovozy oxidu zinečnatého ve směsi s oxidem křemičitým, kde však čistota samotného oxidu zinečnatého je nejméně 93 %.
V tomto případě by se clo mělo vybírat v poměru k obsahu oxidu zinečnatého o čistotě nejméně 93 % oxidu zinečnatého ve směsi pocházející z ČLR (kód TARIC 3824909987).
2. Clo rozšířené na základě odstavce 1 tohoto článku se vybírá za dovozy evidované v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 2261/2002 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96.
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Žádosti o udělení výjimky ze cla rozšířeného na základě článku 1 musí být vyhotoveny v písemné formě, v jednom z úředních jazyků Společenství a musí být podepsány osobou zmocněnou k zastupování žadatele. Žádost musí být zaslána na tuto adresu: European Commission Directorate-General for Trade
Directorate B
B-1049 Brussels Fax (32 2) 295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
2. Komise po konzultaci s poradním výborem může svým rozhodnutím schválit pro dovozy od společností, které antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 408/2002 neobcházely, udělení výjimky ze cla rozšířeného na základě článku 1, a navrhnout patřičnou změnu nařízení.
Článek 3
Celním orgánům se ukládá zastavit evidenci dovozů nařízenou v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 2261/2002.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1641/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí [5] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (dále jen "obecné finanční nařízení") [6], a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, kterými se řídí výkon práva na přístup k dokumentům podle článku 255 Smlouvy, byly stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány dohodly ve společném prohlášení, že agentury a podobné subjekty by měly zavést pravidla odpovídající uvedenému nařízení.
(4) Do nařízení (EHS) č. 1210/90 by proto měla být začleněna nezbytná ustanovení, aby nařízení (ES) č. 1049/2001 bylo použitelné na Evropskou agenturu pro životní prostředí, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 1210/90 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1210/90 se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8] se vztahuje na dokumenty agentury.
2. Správní rada přijme praktická prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001 do šesti měsíců po vstupu v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1641/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1210/90 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí [9].
3. Proti rozhodnutím přijatým agenturou na základě článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru za podmínek stanovených v článcích 195 a 230 Smlouvy o ES v tomto pořadí."
2. V článku 8 se:
a) odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a členským státům.";
b) vkládá nový odstavec 7, který zní:
"7. Agentura předá každoročně rozpočtovému orgánu veškeré informace týkající se výsledků postupů hodnocení."
3. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Každý rok správní rada na základě návrhu vypracovaného výkonným ředitelem sestaví odhad příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, který obsahuje plán pracovních míst, předá správní rada Komisi nejpozději do 31. března.
2. Komise předá odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise na základě odhadu zapíše do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši grantu ze souhrnného rozpočtu, a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
4. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky na grant pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
5. Rozpočet přijímá správní rada.
Je konečný po schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie s konečnou platností.
V případě potřeby se příslušně upraví.
6. Správní rada co nejdříve sdělí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést každý projekt, který by mohl mít značný finanční vliv na financování rozpočtu, zejména pokud jde o projekty z oblasti nemovitostí, jako například pronájem nebo koupě budov.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud jedna složka rozpočtového orgánu sdělí svůj úmysl zaujmout stanovisko, předá své stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne sdělení projektu."
4. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Rozpočet agentury plní výkonný ředitel.
2. Nejpozději do 1. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku účetní Komise předá prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel konečnou účetní závěrku agentury na vlastní odpovědnost a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada zaujme stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku výkonný ředitel předá konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za uvedený rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Evropský parlament uděluje na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu rozpočtového roku N."
5. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [10], pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury, a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1642/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37, 95, 133 a na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [5] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, kterými se řídí výkon práva na přístup k dokumentům stanoveného v článku 255 Smlouvy, byly stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se uvedené tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné subjekty by měly stanovit pravidla, která jsou v souladu s uvedeným nařízením.
(4) Je tedy třeba vložit do nařízení (ES) č. 178/2002 vhodná ustanovení, která umožní, aby nařízení (ES) č. 1049/2001 bylo použitelné pro Evropský úřad pro bezpečnost potravin, jakož i ustanovení týkající se odvolání proti odepření přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 178/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 178/2002 se mění takto:
1. v článku 25 se odstavec 9 nahrazuje tímto:
"9. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční nařízení úřadu. Toto nařízení se může odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [8], pouze tehdy, pokud je tato odchylka vzhledem ke zvláštním požadavkům na činnost úřadu nezbytná a pokud s ní Komise předem souhlasila.";
2. článek 26 se mění takto:
a) v odstavci 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) přípravu návrhu výkazu odhadovaných příjmů a výdajů úřadu a plnění rozpočtu úřadu;";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Každý rok předloží výkonný ředitel správní radě ke schválení:
a) návrh souhrnné zprávy o všech činnostech úřadu za uplynulý rok;
b) návrh pracovních programů.
Výkonný ředitel předloží pracovní programy po jejich přijetí správní radou Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům a zajistí jejich zveřejnění.
Výkonný ředitel předloží nejpozději do 15. června souhrnnou zprávu o činnostech úřadu po jejím přijetí správní radou Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru pro regiony a zajistí její zveřejnění.
Výkonný ředitel předloží jednou ročně rozpočtovému orgánu všechny příslušné informace o výsledcích postupů hodnocení.";
c) odstavec 4 se zrušuje;
3. článek 41 se nahrazuje tímto:
"Článek 41
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, kterými úřad disponuje, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [9].
2. Správní rada přijme praktická prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001 do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1642/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [10].
3. Proti rozhodnutím přijatým úřadem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 může být podána stížnost veřejnému ochránci práv nebo žaloba u Soudního dvora za podmínek stanovených v článcích 195 a 230 Smlouvy o ES.";
4. v článku 43 se:
a) odstavce 3, 4, 5 a 6 nahrazují tímto:
"3. V dostatečném předstihu přede dnem uvedeným v odstavci 5 připraví výkonný ředitel návrh odhadu příjmů a výdajů úřadu na nadcházející finanční rok a předloží ho správní radě spolu s předběžným plánem funkčních a pracovních míst.
4. Příjmy a výdaje musí být v rovnováze.
5. Každoročně vypracuje správní rada na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů odhad příjmů a výdajů úřadu na nadcházející finanční rok.
Tento odhad, včetně předběžného plánu funkčních a pracovních míst společně s předběžným pracovním programem, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi a státům, s nimiž Společenství uzavřelo dohody podle článku 49.
6. Tento odhad předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtovému orgánu";) společně s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.";
b) doplňují se následující odstavce:
"7. Na základě tohoto odhadu zapíše Komise do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhad prostředků, které považuje za nezbytné s ohledem na plán funkčních a pracovních míst a na výši subvence ze souhrnného rozpočtu, kterou předkládá rozpočtovému orgánu podle článku 272 Smlouvy.
8. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky pro subvenci určenou pro úřad.
Rozpočtový orgán přijímá plán funkčních a pracovních míst úřadu.
9. Rozpočet přijímá správní rada.
Stává se konečným po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
10. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu každý svůj záměr uskutečnit projekty, které mohou mít značný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména projekty týkající se nemovitostí, např. pronájem nebo pořízení budovy.
Správní rada o tom informuje Komisi.
Pokud složka rozpočtového orgánu sdělí úmysl vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne, kdy jí byl projekt oznámen.";
5. článek 44 se nahrazuje tímto:
"Článek 44
Plnění rozpočtu úřadu
1. Za plnění rozpočtu úřadu odpovídá výkonný ředitel.
2. Nejpozději do 1. března následujícího po ukončení finančního roku sdělí účetní úřadu účetnímu Komise prozatímní účty spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za uplynulý rozpočtový rok.
Účetní Komise sjednotí prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů podle článku 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího po ukončení finančního roku předloží účetní Komise prozatímní účty úřadu spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za uplynulý rozpočtový rok Účetnímu dvoru.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok musí být rovněž předložena Evropskému parlamentu a Radě.
4. Poté, co obdrží vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům úřadu podle článku 129 obecného finančního nařízení, vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost účetní uzávěrku úřadu a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vyjádří své stanovisko k účetní uzávěrce úřadu.
6. Nejpozději do 1. července následujícího po ukončení finančního roku předloží výkonný ředitel účetní uzávěrku společně se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Účetní uzávěrka musí být zveřejněna.
8. Výkonný ředitel zašle Účetnímu dvoru odpověď na vyjádření nejpozději do 30. září.
Tuto odpověď zašle také správní radě.
9. Výkonný ředitel předkládá Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro hladký průběh udělení absolutoria za dotyčný rozpočtový rok, jak stanoví čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Evropský parlament uděluje na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu rozpočtového roku N.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1643/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1592/2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [5] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, která podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 1592/2002 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné pro Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 1592/2002 by proto mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1592/2002 se mění takto:
1. V čl. 24 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) přijímá výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do 15. června ji předává Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a členským státům.
Agentura každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů;".
2. V článku 47
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].";
b) odstavec se 3 nahrazuje tímto:
"3. Do šesti měsíců od vstupu v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1643/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [9], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.";
c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků článku 195 a 230 Smlouvy o ES."
3. V článku 48
a) se odstavce 3, 4, 5, 6 a 7 nahrazují tímto:
"3. Příjmy a výdaje musí být v rovnováze.
4. Na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů správní rada každý rok sestaví odhad příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok.
5. Tento odhad příjmů a výdajů, obsahující návrh plánu pracovních míst spolu s předběžným pracovním programem, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi a státům, se kterými Společenství uzavřelo dohody v souladu s článkem 55.
6. Komise předloží odhad příjmů a výdajů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán";) spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
7. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"8. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
9. Rozpočet schvaluje správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
10. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
4. Článek 49 se nahrazuje tímto:
"Článek 49
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Rozpočet agentury plní výkonný ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům agentury podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá výkonný ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok, jak je stanoveno v čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
5. Článek 52 se nahrazuje tímto:
"Článek 52
Finanční ustanovení
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné pro agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury a s předchozím souhlasem Komise. [10]
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1644/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3]
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost [5], by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, která podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 1406/2002 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné pro Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 1406/2002 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1406/2002 se mění takto:
1. V článku 4
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Do šesti měsíců od vstupu v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1644/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost [9], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.";
c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků článku 195 a 230 Smlouvy o ES."
2. V čl. 10 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) přijme výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do 15. června ji předává Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a členským státům.
Agentura každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. V článku 18:
a) se odstavce 3, 4, 5, a 6 se nahrazují tímto:
"3. Výkonný ředitel sestaví odhad příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok a předá jej spolu s návrhem plánu pracovních míst správní radě.
4. Příjmy a výdaje musí být v rovnováze.
5. Na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů správní rada každý rok sestaví odhad příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok.
6. Tento odhad příjmů a výdajů, obsahující návrh plánu pracovních míst spolu s předběžným pracovním programem, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi a státům, se kterými Společenství uzavřelo dohody v souladu s článkem 17.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"7. Komise předloží odhad příjmů a výdajů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
8. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
9. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
10. Rozpočet schvaluje správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
11. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
4. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Rozpočet agentury plní výkonný ředitel.
2. Nejpozději do 1. března následujícího rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům agentury podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá výkonný ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok, jak je stanoveno v čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
5. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Finanční ustanovení
Správní rada přijme po konzultaci s Komisi finanční předpisy použitelné pro agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [10], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1645/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2965/94 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2965/94 ze dne 28. listopadu 1994 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Článek 10 nařízení (ES) č. 2965/94 by se měl změnit, aby se vyjasnila úprava financování střediska.
(3) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(4) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(5) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 2695/94 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(6) Nařízení (ES) č. 2965/94 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2965/94 se mění takto:
1. V článku 8 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti střediska a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a institucím uvedeným v článku 2.
4. Středisko každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
2. V čl. 10 odst. 2:
a) se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Příjmy střediska zahrnují platby uskutečněné institucemi, pro které středisko pracuje, a orgány a subjekty, pro něž v rámci dohodnuté spolupráce vykonalo práci, včetně interinstitucionálních činností, jakož i subvenci Společenství.";
b) písmeno c) se zrušuje.
3. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Odhady všech příjmů a výdajů střediska se vypracovávají pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu střediska, který obsahuje plán pracovních míst.
2. Rozpočet střediska musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů střediska na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
4. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
5. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
6. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro středisko.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst střediska.
7. Rozpočet střediska přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
8. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
4. V článku 14 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní střediska účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty střediska Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku střediska a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce střediska.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
5. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na středisko. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti střediska a s předchozím souhlasem Komise."
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 18a
1. Na dokumenty v držení střediska se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1645/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2965/94 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie [9], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým střediskem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků 195 a 230 Smlouvy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1646/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2667/2000 ze dne 5. prosince 2000 o Evropské agentuře pro obnovu [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 2667/2000 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropskou agenturu pro obnovu, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 2667/2000 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2667/2000 se mění takto:
1) V článku 4 se odstavec 14 nahrazuje tímto:
"14. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do dne 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
15. Agentura každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
2) V čl. 5 odst. 1 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) přípravu návrhu odhadu příjmů a výdajů agentury a plnění rozpočtu agentury;".
3) Články 7, 8 a 9 se nahrazují tímto:
"Článek 7
1. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
2. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise odhad posoudí s ohledem na stanovené priority a celkové finanční zásadá týkajícím se pomoci Společenství na obnovu Srbska a Černé Hory a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
Na tomto základě a v navržených mezích celkové částky nezbytné pro pomoc Společenství ve prospěch Srbska a Černé Hory a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie stanoví Komise orientační roční příspěvek do rozpočtu agentury.
4. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
5. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
6. Rozpočet agentury přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
7. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
8. Z důvodů průhlednosti rozpočtu se prostředky z jiných zdrojů, než je souhrnný rozpočet Evropské unie, zapisují do příjmů agentury odděleně. Ve výdajích se správní výdaje a výdaje na zaměstnance zřetelně oddělí od provozních nákladů na programy uvedené v čl. 2 odst. 3 první odrážce.
Článek 8
1. Rozpočet agentury plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března následujícího rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 9
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury a s předchozím souhlasem Komise."
4) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 13a
1. Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1646/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu [9], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků 195 a 230 Smlouvy o ES."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 1647/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2309/93, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravku [4], by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (EHS) č. 2309/93 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropskou agenturu pro hodnocení léčivých přípravků, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 2309/93 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2309/93 se mění takto:
1. V článku 55:
a) odstavci 2 se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— přípravu návrhu odhadu příjmů a výdajů agentury a plnění rozpočtu,";
b) se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Výkonný ředitel předkládá každoročně správní radě ke schválení pracovní program na další rok, přičemž odliší činnosti agentury týkající se humánních léčivých přípravků a činnosti týkající se veterinárních léčivých přípravků.";
c) odstavec 4 se zrušuje.
2. V článku 56 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Hospodářskému a sociálnímu výboru, Účetnímu dvoru a členským státům.
6. Agentura každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. Článek 57 se mění takto:
"Článek 57
1. Odhady všech příjmů a výdajů agentury se vypracovávají pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu agentury.
2. Rozpočet agentury musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Příjmy agentury se skládají ze subvence Společenství a z poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou.
4. Výdaje agentury zahrnují odměňování zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu, provozní náklady a výdaje vyplývající ze smluv uzavřených se třetími osobami.
5. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného výkonným ředitelem odhad příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada Komisi nejpozději do 31. března.
6. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
7. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši subvence ze souhrnného rozpočtu, a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
8. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
9. Rozpočet agentury přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
10. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 57a
1. Rozpočet agentury plní výkonný ředitel.
2. Nejpozději do 1. března následujícího rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům agentury podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada zaujme stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku výkonný ředitel předá konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
11. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7], pouze, pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury, a s předchozím souhlasem Komise."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 63a
1. Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1647/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2309/93, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [9], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství podle článků 195 a 230 Smlouvy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1648/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1360/90 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1360/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (EHS) č. 1360/90 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropskou nadaci odborného vzdělávání, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 1360/90 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1360/90 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
Přístup k dokumentům
1. Na dokument v držení nadace se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1648/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1360/90 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání [8], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým nadací podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků 195 a 230 Smlouvy."
2. V článku 5 se odstavec 9 nahrazuje tímto:
"9. Správní rada přijme výroční zprávu nadace a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Účetnímu dvoru.
Zpráva je rovněž předána členským státům a pro informaci i zemím způsobilým k přijetí pomoci.
10. Nadace každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. V čl. 7 odst. 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
- "— přípravu návrhu odhadu příjmů a výdajů a plnění rozpočtu nadace,".
4. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Rozpočtový proces
1. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů nadace na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
2. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise posoudí návrh rozpočtu nadace s ohledem na priority v oblasti odborného vzdělávání v zemích způsobilých k přijetí pomoci a s ohledem na celkové finanční směry týkající se hospodářské pomoci ve prospěch těchto zemí.
Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
Na tomto základě a v rámci omezení navržených pro celkovou částku, jež má být zpřístupněna pro hospodářskou pomoc zemím způsobilým k přijetí pomoci, stanoví Komise výši ročního příspěvku do rozpočtu nadace, který musí být zapsán do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie.
4. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro nadaci.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst nadace.
5. Rozpočet nadace přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
6. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
5. V článku 11 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Nejpozději do 1. března následujícího rozpočtového roku předá účetní nadace účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty nadace Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku nadace a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce nadace.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
6. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Finanční předpisy
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na nadaci. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení (*) souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti nadace a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1649/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1365/75 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek a zrušuje nařízení (EHS) č. 1417/76
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5], (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení. Podle uvedeného článku musí Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek přijmout finanční předpisy v souladu s nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6]. Nařízení Rady (EHS) č. 1417/76 ze dne 1. června 1976 o finančních ustanoveních vztahujících se na Evropskou nadaci pro zlepšení životních a pracovních podmínek [7] by proto mělo být zrušeno ode dne vstupu finančních předpisů přijatých správní radou nadace v platnost.
(2) Obecné zásady a omezení, která podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 1365/75 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropskou nadaci pro zlepšení životních a pracovních podmínek, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 1365/75 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1365/75 se mění takto:
1. Články 13, 14, 15 a 16 se nahrazují tímto:
"Článek 13
1. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti a výhledech nadace a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Účetnímu dvoru.
2. Nadace každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů.
Článek 14
1. Odhady všech příjmů a výdajů nadace se sestavují pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu nadace, který obsahuje plán pracovních míst.
2. Příjmy a výdaje rozpočtu nadace musí být vyrovnané.
Článek 15
1. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů nadace na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
2. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu, a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
4. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro nadaci.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst nadace.
5. Rozpočet nadace přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
6. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 16
1. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na nadaci. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti nadace a s předchozím souhlasem Komise.
2. Rozpočet nadace plní ředitel.
3. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní nadace účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
4. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty nadace Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
5. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku nadace a předloží ji správní radě k vyjádření.
6. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce nadace.
7. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
8. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
9. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
10. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
11. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N+2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 18a
1. Na dokumenty v držení nadace se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [10].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1649/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1365/75 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek a zrušuje nařízení (EHS) č. 1417/76 [11], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým nadací podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků článku 195 a 230 Smlouvy o ES."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1417/76 se zrušuje ode dne vstupu v platnost finančních předpisů přijatých správní radou v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1365/75.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1650/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vstupem nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], v platnost byla koncepce centralizované finanční kontroly ex ante nahrazena modernějšími systémy kontroly a auditu.
(2) Odrůdový úřad Společenství by měl mít systémy kontroly a auditu srovnatelné se systémy orgánů Společenství.
(3) Obecné zásady a omezení upravující právo přístupu k dokumentům stanovené v článku 255 Smlouvy byly stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5].
(4) Po přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tři orgány Společenství ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné subjekty by měly zavést předpisy, které by byly v souladu se zmíněným nařízením.
(5) Do nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [6] je proto třeba zahrnout vhodná ustanovení, jako je ustanovení o právu na odvolání proti odepření přístupu k dokumentům, aby nařízení (ES) č. 1049/2001 bylo použitelné na Odrůdový úřad Společenství.
(6) Nařízení (ES) č. 2100/94 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2100/94 se mění takto:
1. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 33a
Přístup k dokumentům
1. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise se použije na dokumenty [7], které má v držení Úřad.
2. Správní rada přijme praktická prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001 do šesti měsíců od vstupu nařízení Rady (ES) č. 1650/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství [**] Úř. věst. L 245, 29.9.2003, s. 28., v platnost.
3. Rozhodnutí Úřadu podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být za podmínek stanovených v článcích 195 a 230 Smlouvy předmětem stížnosti podané u ombudsmana nebo žaloby podané u Soudního dvora v uvedeném pořadí."
2. článek 111 se mění takto:
a) název se nahrazuje tímto názvem: "Audit a kontrola"
b) v článku 111 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. V Úřadu se zřizuje funkce vnitřního auditu vykonávaná v souladu s mezinárodními normami.
Vnitřní auditor jmenovaný prezidentem mu odpovídá za prověřování řádného fungování systémů a postupů Úřadu pro provádění rozpočtu.
Vnitřní auditor je prezidentovi nápomocen při řešení rizik, vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě řídících a kontrolních systémů, vydává doporučení na zkvalitnění prováděcích podmínek operací a podporuje řádné finanční řízení.
Odpovědnost za zavedení vnitřních kontrolních systémů a postupů vhodných pro provádění jeho úkolů spočívá na schvalujícím úředníkovi."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1651/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (EHS) č. 302/93 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 302/93 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 302/93 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6a
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty v držení centra se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1651/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [8], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým centrem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství podle článků 195 a 230 Smlouvy."
2. V článku 8 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti centra a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a členským státům.
6. Centrum každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. V čl. 9 odst. 1 se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:
"— přípravu návrhu odhadu příjmů a výdajů centra a plnění rozpočtu,".
4. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Sestavování rozpočtu
1. Odhady všech příjmů a výdajů centra se vypracovávají pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu centra.
2. Rozpočet centra musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje, skládají se příjmy centra ze subvence Společenství zapsané v souhrnném rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise), z plateb za poskytnuté služby a z případných finančních příspěvků od organizací a subjektů a třetích zemí uvedených v článcích 12 a 13.
4. Výdaje centra zahrnují:
a) odměny zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu a provozní náklady;
b) výdaje na podporu vnitrostátních informačních sítí, které tvoří součást sítě REITOX, a výdaje týkající se smluv se specializovanými středisky.
5. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů centra na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi spolu s pracovním programem centra.
6. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
7. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
8. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro centrum.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst centra.
9. Rozpočet centra přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
10. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní centra účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do dne 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty centra Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku centra a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce centra.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
11. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na centrum. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti centra a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1652/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/97, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 284 a 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie [4], by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 1035/97 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 1035/97 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1035/97 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se písmeno g) nahrazuje tímto:
"g) zveřejňuje výroční zprávu o stavu rasismu a xenofobie ve Společenství, v níž zejména zdůrazní příklady správných postupů, a výroční zprávu o činnosti Střediska;".
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Na dokumenty v držení Střediska se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1652/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/97, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie [8], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým Střediskem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků 195 a 230 Smlouvy."
3. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 3:
i) se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) přijímá dvě výroční zprávy uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. g) a závěry a stanoviska Střediska a předává je Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů; zajišťuje zveřejnění výročních zpráv uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. g); výroční zprávu o činnosti Střediska předá nejpozději do 15. června Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.";
ii) písmeno e) se zrušuje;
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Středisko každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
4. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Sestavování rozpočtu
1. Odhady všech příjmů a výdajů Střediska se vypracovávají pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu Střediska.
2. Rozpočet Střediska musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje, skládají se příjmy Střediska ze:
a) subvence Společenství zapsané v souhrnném rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise);
b) plateb za poskytnuté služby;
c) případných finančních příspěvků organizací uvedených v článku 7;
d) případných dobrovolných příspěvků členských států.
4. Výdaje Střediska zahrnují odměny zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu, provozní náklady a výdaje související se smlouvami uzavřených s orgány a subjekty, které jsou součástí sítě Raxen, nebo se třetími osobami.
5. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů Střediska na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
6. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
7. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
8. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro Středisko.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst Střediska.
9. Rozpočet Střediska přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
10. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12a
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet Střediska plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní Střediska účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty Střediska Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku Střediska a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce Střediska.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
11. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na Středisko. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti Střediska a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1653/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vstupem v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/02 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], byl pojem centralizované finanční kontroly ex ante nahrazen modernějšími systémy kontroly a auditu.
(2) Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu by měl mít systémy kontroly a auditu srovnatelné se systémy orgánů Společenství.
(3) Obecné zásady a omezení, které podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5].
(4) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se všechny tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(5) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1994 o ochranné známce Společenství [6] začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(6) Nařízení (ES) č. 40/94 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 40/94 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 118a
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty v držení úřadu se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
2. Do šesti měsíců od vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1653/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství [8], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým úřadem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství podle článků 195 a 230."
2. Článek 136 se nahrazuje tímto:
"Článek 136
Audit a kontrola
1. V rámci úřadu se zřizuje funkce interního auditora, která musí být vykonávána v souladu s příslušnými mezinárodními normami.
Interní auditor jmenovaný prezidentem je vůči němu odpovědný za ověřování řádného fungování systémů a postupů při plnění rozpočtu úřadu.
2. Interní auditor poskytuje prezidentovi rady v otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě řídících a kontrolních systémů a doporučení ke zlepšení podmínek provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
3. Odpovědnost za zavádění vnitřních kontrolních systémů a postupů, které jsou vhodné pro výkon jeho úkolů, nese schvalující osoba."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1654/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2062/94 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení.
(2) Obecné zásady a omezení, která podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [6].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (ES) č. 2062/94 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropskou agenturu pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (ES) č. 2062/94 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2062/94 se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7].
2. Do šesti měsíců po vstupu v platnost nařízení Rady č. 1654/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2062/94 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranuzdraví při práci [8], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků článku 195 a 230 Smlouvy o ES."
2. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti agentury a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Účetnímu dvoru, členským státům a Poradnímu výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
3. Agentura každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. Články 13, 14 a 15 se nahrazují tímto:
"Článek 13
Předběžný odhad – schválení rozpočtu
1. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
2. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
4. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
5. Rozpočet agentury přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
6. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 14
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet agentury plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 15
Finanční předpisy
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury a s předchozím souhlasem Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1655/2003
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání a zrušuje nařízení (EHS) č. 1416/76
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [4] by měla být uvedena do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "obecné finanční nařízení"), a zejména s článkem 185 uvedeného nařízení. Podle uvedeného článku musí Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání přijmout finanční předpisy v souladu s nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6]. Nařízení Rady (EHS) č. 1416/76 ze dne 1. června 1976 o finančních ustanoveních vztahujících se na Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání [7] by proto mělo být zrušeno ode dne vstupu finančních předpisů přijatých správní radou střediska v platnost.
(2) Obecné zásady a omezení, která podle článku 255 Smlouvy upravují výkon práv přístupu k dokumentům, stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8].
(3) Při přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 se tyto tři orgány ve společném prohlášení dohodly, že agentury a podobné instituce by měly uvést svá pravidla do souladu s uvedeným nařízením.
(4) Proto by měla být do nařízení (EHS) č. 337/75 začleněna vhodná ustanovení, aby bylo nařízení (ES) č. 1049/2001 použitelné na Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání, jakož i ustanovení o opravných prostředcích proti odmítnutí přístupu k dokumentům.
(5) Nařízení (EHS) č. 337/75 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 337/75 se mění takto:
1. Články 10, 11,12 a 12a se nahrazují tímto:
"Článek 10
1. Odhady všech příjmů a výdajů střediska se sestavují pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu střediska, který obsahuje plán pracovních míst.
2. Příjmy a výdaje rozpočtu střediska musí být vyrovnané.
Článek 11
1. Každý rok sestaví správní rada na základě návrhu vypracovaného ředitelem odhad příjmů a výdajů střediska na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, obsahující plán pracovních míst, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi.
2. Komise předloží odhad Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán") spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
3. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši subvence ze souhrnného rozpočtu, a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
4. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro středisko.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst střediska.
5. Rozpočet střediska přijímá správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
6. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 12
1. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na středisko. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti střediska a s předchozím souhlasem Komise.
Článek 12a
1. Rozpočet střediska plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní střediska účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty střediska Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku střediska a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce střediska.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
11. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N+2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12b
1. Správní rada přijme výroční zprávu o činnosti a výhledech střediska a nejpozději do 15. června ji předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Účetnímu dvoru.
2. Středisko každý rok předává rozpočtovému orgánu veškeré informace významné pro výsledek hodnotících postupů."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
1. Na dokumenty v držení střediska se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [10].
2. Do šesti měsíců ode dne vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1655/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání a zrušuje nařízení (EHS) č. 1416/76 [11], přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým střediskem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků článku 195 a 230 Smlouvy o ES."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1416/76 se zrušuje ode dne vstupu v platnost finančních předpisů přijatých správní radou v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (EHS) č. 337/75.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1656/2003
ze dne 11. září 2003
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu parakresolu pocházejícího z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 510/2003 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu parakresolu kódu KN ex29071200, pocházejícího z Čínské lidové republiky;
(2) připomíná se, že šetření ohledně dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2001 do 31. března 2002 (dále jen "období šetření").
Přezkoumání trendů s významem pro analýzu újmy se týkalo období od 1. ledna 1998 do 31. března 2002 (dále jen "posuzované období");
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(3) po zavedení prozatímních antidumpingových cel na dovozy parakresolu pocházejícího z Čínské lidové republiky předložily některé strany písemné připomínky.
Stranám, které o to požádaly, byla dána příležitost k ústnímu slyšení Komisí;
(4) Komise i nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění;
(5) všechny strany byly informovány o hlavních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě se mělo doporučit zavedení konečných antidumpingových cel a konečné inkaso částek zajištěných prostřednictvím prozatímních cel.
Kromě toho jim byla dána lhůta, během níž mohly po obdržení těchto informací vyjádřit své připomínky;
(6) ústní a písemné připomínky předložené stranami se vzaly v úvahu a, kde to bylo vhodné, upravila se podle nich daná zjištění;
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) jelikož nebyly přeloženy žádné připomínky, popis a definice obdobného výrobku stanovené v bodech odůvodnění 11 až 14 prozatímního nařízení se potvrzují;
D. DUMPING
1. Běžná hodnota
(8) jelikož nebyly přeloženy žádné připomínky, prozatímní zjištění týkající se statutu společnosti fungující za podmínek tržní ekonomiky a podobné země, jak jsou popsané v bodech odůvodnění 15 až 22 prozatímního nařízení, se potvrzují;
(9) v návaznosti na zveřejnění předběžných zjištění jeden vyvážející výrobce, Nanjing Jingmei Chemical Co., Ltd, prohlásil, že cena suroviny dotyčného rafinovaného výrobku byla v reakci na ně započítána dvakrát.
Toto tvrzení bylo považováno za odůvodněné a výrobní náklady se proto snížily;
(10) mimoto bylo prohlášeno, že rozvrh nákladů na výrobu meziproduktu by se měl pozměnit, neboť část tohoto výrobku nebyla použita k výrobě dotyčného výrobku.
Ve skutečnosti byly nahlášené ceny v souladu s interními dokumenty sebranými na místě.
Neexistoval však žádný důkaz, který by naznačoval, že by tento meziprodukt byl použit k výrobě jiných výrobků a tudíž celkové náklady na výrobu meziproduktu byly připsány nákladům na výrobu dotyčného výrobku.
Toto tvrzení tudíž muselo být zamítnuto;
(11) navzdory snížení nákladů na výrobu podle bodu odůvodnění 9 bylo méně než 10 % tuzemských prodejů této společnosti, pokud jde o podobný výrobek během období šetření, ziskových, jak již bylo uvedeno v prozatímním nařízení. Běžná hodnota proto musela být vypracována v souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení.
Vyvážející výrobce se domníval, že ziskové rozpětí stanovené v prozatímní fázi nebylo přiměřené, protože zahrnovalo vývozní prodeje do zemí mimo Společenství. Tento argument byl akceptován, jelikož ziskové rozpětí použité ve vypracované běžné hodnotě podle čl.
6 první věty a čl. 2 odst.6 písm. a) a b) základního nařízení se musí počítat pouze na základě tuzemských prodejů.
Za účelem nápravy byla následně provedena úprava.
Další přezkum odhalil, že obecná kategorie výrobků byla ztrátová na domácím trhu. V souladu s čl.
2 odst. 6 písm. c) bylo proto stanoveno přiměřené ziskové rozpětí založené na váženém průměru ziskového rozpětí v podobné zemi a jiného spolupracujícího vyvážejícího výrobce.
Je nutno připomenout, že došlo k vyšetřování vyvážejícího výrobce v podobné zemi (ve Spojených státech amerických), neboť Čínská lidová republika se nepovažuje za zemi s tržním hospodářstvím;
(12) jiný vyvážející výrobce, Shandong Reipu Chemicals Co., Ltd tvrdil, že náklady na výrobu dvou dalších výrobků by se měly odečítat od celkových nákladů na výrobu, protože vznikají při tomtéž výrobním procesu a prodávají se samostatně.
Vyvážející výrobce nemohl řádně doložit toto tvrzení písemnými důkazy.
Ve skutečnosti dokumenty shromážděné na místě naznačovaly, že přímé náklady již byly přiděleny na různé výrobky, které byly ve shodě s počáteční odpovědí v dotazníku.
Toto tvrzení se proto muselo zamítnout;
(13) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, předběžná zjištění týkající se stanovení běžné hodnoty v podobné zemi, jak jsou popsána v bodech odůvodnění 26 a 27 prozatímního nařízení, se potvrzují;
2. Vývozní cena
(14) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, předběžná zjištění týkající se stanovení vývozní ceny, jak jsou popsána v bodech odůvodnění 28 a 29 prozatímního nařízení, se potvrzují;
3. Porovnání
(15) pro účely zajištění spravedlivého porovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou na úrovni ceny ze závodu byl proveden náležitý odpočet ve formě úprav u rozdílů, o kterých se tvrdilo a bylo u nich prokázáno, že mají vliv na ceny a cenovou porovnatelnost v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení. Kromě úprav, které již byly vzaty v úvahu v předběžné fázi, byla po další hloubkové analýze provedena úprava u rozdílů v nepřímých daních, které nebyly refundovány za vývozy, a to v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Mimoto byly provedeny některé malé úpravy, pokud jde o platební lhůty a přepravu, pojištění a manipulační náklady;
4. Dumpingová rozpětí
(16) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky týkající zbytkového dumpingového rozpětí, metodika popsaná v bodě odůvodnění 31 prozatímního nařízení se tímto potvrzuje;
(17) konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranici Společenství, jsou: Nanjing Jingmei Chemical Co., Ltd, Nanjing: _BAR_ 10,8 % _BAR_
Celostátní dumpingové rozpětí: _BAR_ 40,7 % _BAR_
E. ÚJMA
1. Výrobní odvětví Společenství
(18) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, předběžná zjištění týkající se vymezení výrobního odvětví Společenství, jak jsou popsána v bodech odůvodnění 34 až 37 prozatímního nařízení, se potvrzují.
2. Trh Společenství
(19) jeden vyvážející výrobce uvedl, že v prozatímním nařízení nebyla uvedena žádá samostatná data, ani žádná analýza nedobrovolných prodejů, pouze činností na volném trhu a celkové činnosti včetně nedobrovolných prodejů;
(20) tato otázka se však projednávala v bodech odůvodnění 40 až 43 prozatímního nařízení, kde bylo vysvětleno zjištění, že parakresol určený pro nedobrovolné použití není přímo postižen dovozy a že se z tohoto důvodu pozornost zaměřila na volný trh.
Některé ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Společenství se skutečně analyzovaly a vyhodnocovaly ve vztahu k situaci, která převládala na volném trhu, zatímco ostatní by se mohly odůvodněně přezkoumávat ve vztahu k celé činnosti.
Jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, předběžná zjištění týkající se příslušného trhu Společenství, jak jsou popsána v bodech odůvodnění 38 až 43 prozatímního nařízení, se proto potvrzují;
3. Spotřeba ve Společenství
(21) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, předběžná zjištění týkající se spotřeby Společenství, jak je popsáno v bodech odůvodnění 44 až 46 předběžného nařízení, se potvrzují;
4. Dovozy z dotyčné země
(22) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky týkající se těchto nadpisů, předběžná zjištění popsaná v bodech odůvodnění 47 až 51 prozatímního nařízení se potvrzují;
5. Situace ve výrobním odvětví Společenství
(23) jeden vyvážející výrobce a zároveň i uživatel zpochybnil skutečnost, že cena surovin, zejména hydroxidu sodného, v roce 2001 vzrostla.
Komise tuto věc zkontrolovala a z různých zdrojů informací potvrdila, že cena hydroxidu sodného skutečně značně vzrostla mezi roky 2000 a 2001.
K větší části tohoto nárůstu došlo ve čtvrté čtvrtině roku 2000 a v první polovině roku 2001.
Zjištění uvedená v bodech odůvodnění 60 a 61 prozatímního nařízení lze tudíž potvrdit;
(24) jelikož nebyly předloženy žádné další připomínky, skutečnosti a údaje vyložené v bodech odůvodnění 52 až 65 prozatímního nařízení se potvrzují.
Protože nebyly zjištěny žádné známky dřívějšího dumpingu, nebyl v analýze považován za významný faktor;
6. Závěr týkající se újmy
(25) zjistilo se, že se situace výrobního odvětví Společenství během období roku 2001 a obdobím šetření zhoršila, zejména z hlediska snížené výroby, využívání kapacit, prodejů, podílu na trhu, ziskovosti, návratnosti investic a peněžního toku.
Navíc došlo ke značnému cenovému podbízení, jakož i k vážnému zhoršení ziskovosti a návratnosti investic;
(26) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky ke zjištěním, závěry dosažené tak, jak je vysvětleno v bodech odůvodnění 66 až 70 prozatímního nařízení, se potvrzují;
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(27) jeden vyvážející výrobce prohlásil, že činnosti výrobního odvětví Společenství mohly negativně ovlivnit značné investice, zejména ty, které se uskutečnily za účelem dosažení souladu s environmentálními závazky.
Zjistilo se však, že tento argument nemůže zpochybnit příčinnou vazbu, jak je uvedeno v prozatímním nařízení, a to z následujícího důvodu. Přestože je správné, že během doby posuzovaného období došlo k významným investicím, aby bylo dosaženo souladu s novými legislativními požadavky ohledně bezpečnosti, zdraví a životního prostředí, hlavní investice do životního prostředí byly provedeny v první části posuzovaného období, kdy bylo výrobní odvětví Společenství ještě ziskové a dokonce i poté tvořily pouze menší část celkových investic do výrobního řetězce dotyčného výrobku.
Navíc by se mělo pamatovat na to, že tyto investice jsou během několika let devalvovány a že rozvrh investičních nákladů zůstal neměnný během posuzovaného období.
Tyto investice proto mohou mít pouze nepatrný vliv a nemohly narušit příčinnou vazbu mezi dumpingem a materiální újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství;
(28) tentýž vyvážející výrobce prohlásil, že pokles nedobrovolných prodejů mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, neboť prodejní ceny pro nedobrovolné uživatele rostly větší rychlostí než ceny na volném trhu.
Tato otázka se dále šetřila.
Jak již bylo uvedeno v prozatímním nařízení, prodeje nedobrovolným uživatelům se uskutečňovaly za zhruba stejné ceny jako ceny účtované na volném trhu, což potvrdila další analýza.
K materiální újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, mohl proto přispět pouze negativní nárůst objemu nedobrovolných prodejů.
Ve skutečnosti se objem nedobrovolných prodejů snížil přibližně o 10 % během posuzovaného období.
S ohledem na poměrně malou část produkce určenou pro nedobrovolný prodej však bylo uznáno, že rozvoj nedobrovolného užívání žádným významným způsobem nepřispěl k materiální újmě vzniklé výrobnímu odvětví Společenství.
Závěr v prozatímním nařízení lze proto zachovat;
(29) jelikož nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčiny, potvrzují se zjištění a dosažený závěr vysvětlené v bodech odůvodnění 71 až 85 prozatímního nařízení;
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(30) jeden významný uživatel tvrdil, že nedostatek nabídky parakresolu na trhu se stal zřejmým od doby zavedení prozatímního antidumpingového opatření a že dodávky výrobního odvětví Společenství byly nepravidelné.
Tuto otázku šetřila Komise.
Potvrdila, že výrobní odvětví Společenství nedávno čelilo určitým potížím s uspokojením veškeré poptávky po dotyčném výrobku.
Mělo by se však připomenout, že v posledních letech byl trh zásobován výrobcem Společenství, jakož i dovozy z Číny, Japonska a Spojených států amerických.
Zavedení prozatímního antidumpingového cla mohlo učinit čínské dovozy dražšími, ale nemělo by je vyloučit z trhu s ohledem na skutečnost, že individuální cla byla hluboko pod úrovní zjištěného podbízení.
Došlo se proto k závěru, který byl za tímto účelem podložen důkazem o tom, že nedostatek poptávky byl nejpravděpodobněji způsoben přechodnými okolnostmi, jako jsou technické a správní problémy, a to jak ve Společenství, tak i v Číně a že není důvod proto, aby se došlo k závěru, že tento nedostatek způsobila antidumpingová cla nebo že tento nedostatek pravděpodobně přetrvá.
Tento závěr podporuje fakt, že výrobní odvětví Společenství zvýšilo svou výrobní kapacitu v roce 2002 a měl by nyní být schopen sám uspokojit téměř celou poptávku ve Společenství;
(31) jelikož nebyly předloženy žádné další nové informace o zájmu Společenství, zjištění a závěry dosažené tak, jak je vysvětleno v bodech odůvodnění 86 až 102 prozatímního nařízení, se potvrzují;
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Míra odstranění újmy
(32) podle metodiky vysvětlené v bodech odůvodnění 103 až 107 prozatímního nařízení byla pro účely stanovení úrovně opatření, která mají být konečně zavedena, vypočítána míra odstranění újmy;
(33) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá ke stanovení míry odstranění újmy, jak je popsána v bodech odůvodnění 103 až 107 prozatímního nařízení, se potvrzuje;
2. Forma a úroveň cel
(34) s ohledem na výše uvedené a v souladu s čl. 9 odst.
4 základního nařízení by se mělo zavést konečné antidumpingové clo ve vztahu k Čínské lidové republice. Toto clo by se mělo zavést na úrovni zjištěných dumpingových rozpětí vzhledem ke zjištění, že rozpětí škod bylo vyšší než dumpingové rozpětí;
(35) na základě výše uvedeného jsou konečná cla tato: Nanjing Jingmei Chemical Co., Ltd, Nanjing: _BAR_ 10,8 % _BAR_
Celostátní dumpingové rozpětí _BAR_ 40,7 % _BAR_
(36) výše individuálních sazeb antidumpingových cel společností uvedených v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění plynoucích ze současného šetření.
Odrážejí proto situaci zjištěnou během období šetření, pokud jde o tyto společnosti.
Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného u "všech ostatních společností") jsou tak výhradně použitelné u dovozů výrobků, které pocházejí z dotyčné země a jsou vyrobeny danými společnostmi, čili určitými uvedenými právními subjekty.
Dovážené výrobky každé jiné společnosti, která není specificky uvedena v operativní části tohoto nařízení i se svým názvem a adresou, včetně subjektů přidružených ke specificky uvedeným subjektům, nemohou mít prospěch z těchto sazeb a podléhají celní sazbě platné pro "všechny ostatní společnosti";
(37) každá žádost o uplatnění těchto individuálních sazeb antidumpingových cel společností (např. po změně názvu právního subjektu nebo po otevření nových výrobních nebo prodejních subjektů) by se měla neprodleně adresovat Komisi [3] se všemi příslušnými údaji především o každé změně v činnostech společnosti týkajících se výroby, tuzemských a vývozních prodejů spojených například s touto změnou názvu nebo touto změnou výrobních a prodejních subjektů.
Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností, které mají prospěch z individuálních celních sazeb;
3. Výběr prozatímních cel
(38) vzhledem k velikosti zjištěných dumpingových rozpětí a s ohledem na míru újmy vzniklé výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímních antidumpingových cel zavedených v souladu s prozatímním nařízením, tj. nařízením (ES) č. 510/2003, s konečnou platností inkasovaly ve výši konečné celní sazby.
Pokud jsou sazby konečného cla vyšší než sazby prozatímního cla, s konečnou platností se inkasují částky zajištěné na úrovni prozatímních cel;
(39) každá žádost o uplatnění těchto individuálních sazeb antidumpingových cel společností (např. po změně názvu právního subjektu nebo po otevření nových výrobních nebo prodejních subjektů) by se měla neprodleně adresovat Komisi [4] se všemi příslušnými údaji především o každé změně v činnostech společnosti týkajících se výroby, tuzemských a vývozních prodejů spojených například s touto změnou názvu nebo touto změnou výrobních a prodejních subjektů.
Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností, které mají prospěch z individuálních celních sazeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu parakresolu, s paraizomerem čistoty nejméně 97 % v sušině, v současnosti kódu KN ex29071200 (kód TARIC 2907120091), pocházejícího z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi tato:
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 40,7 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 510/2003 z dovozu parakresolu kódu KN ex29071200 (kód TARIC 2907120091), pocházejícího z Čínské lidové republiky se s konečnou platností vyberou.
Pokud jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, s konečnou platností se vyberou pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1660/2003
ze dne 19. září 2003,
kterým se mění specifikace názvu uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 (Ossau-Iraty)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 692/2003 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Francouzské orgány v souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádaly o změnu metody produkce a vnitrostátních požadavků u názvu "Ossau-Iraty" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1571/2003 [4].
(2) Po přezkoumání této žádosti o změnu bylo rozhodnuto, že se nejedná o méně významné změny.
(3) V souladu s postupem uvedeným v článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 a protože se nejedná o méně významné změny, použije se přiměřeně postup podle článku 6.
(4) Bylo rozhodnuto, že změny v tomto případě jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92. Komisi nebyla po zveřejnění změn
Nařízení Komise (ES) č. 1665/2003
ze dne 22. září 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 (Clementine del Golfo di Taranto, Mela Val di Non a Clementinas de las Tierras del Ebro nebo Clementines de les Terres de l'Ebre)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 692/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Itálie Komisi žádost o zápis názvu "Clementine del Golfo di Taranto" jako zeměpisného označení a názvu "Mela Val di Non" jako označení původu a Španělsko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Clementinas de las Tierras del Ebro" nebo "Clementines de les Terres l'Ebre" jako zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [3] žádné námitky ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu nebo chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1491/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná označení původu (CHOP) nebo chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 1667/2003
ze dne 1. září 2003,
kterým se provádí nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o odchylky udělené pro strukturální statistiku podnikání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady č. 2056/2002 [2], a zejména na čl. 12 bod x) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 vytvořilo společný rámec pro sestavování statistik Společenství o struktuře, činnosti, výkonnosti a konkurenceschopnosti úvěrových institucí a penzijních fondů, jakož i statistik výdajů na ochranu životního prostředí.
(2) Podle článku 11 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou v průběhu přechodného období přípustné odchylky od příloh uvedeného nařízení.
(3) Členské státy požádaly pro období 2001 až 2004 o odchylky od přílohy 2 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o ukazatele 21 11 0, 21 12 0 a 21 14 0, aby mohly zavést potřebné systémy sběru údajů nebo přizpůsobit stávající systémy tak, aby souladu s ustanoveními uvedené přílohy bylo dosaženo do konce přechodného období stanoveného v příloze 2 uvedeného nařízení.
(4) Členské státy požádaly pro období 2001 až 2003 o odchylky od přílohy 6 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o úvěrové instituce, aby mohly zavést potřebné systémy sběru údajů nebo přizpůsobit stávající systémy tak, aby souladu s ustanoveními uvedené přílohy bylo dosaženo do konce přechodného období stanoveného v příloze 6 uvedeného nařízení.
(5) Členské státy požádaly o odchylky pro období 2002 až 2004 od přílohy 7 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o penzijní fondy, aby mohly zavést potřebné systémy sběru údajů nebo přizpůsobit stávající systémy tak, aby souladu s ustanoveními uvedené přílohy bylo dosaženo do konce přechodného období stanoveného v příloze 7 uvedeného nařízení.
(6) Jelikož systémy sběru údajů členských států potřebují ještě další úpravy, je nutno tyto odchylky připustit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro sledované roky 2001 až 2004 se povolují odchylky od ukazatelů 21 11 0, 21 12 0 a 21 14 0 obsažených v příloze 4 oddíle 2 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Pro sledované roky 2001 až 2003 se povolují odchylky od ukazatelů obsažených v příloze 6 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Pro sledované roky 2002 až 2004 se povolují odchylky od ukazatelů obsažených v příloze 7 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1668/2003
ze dne 1. září 2003,
kterým se provádí nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o technický formát pro předávání strukturálních statistik podnikání, a kterým se mění nařízení Komise č. 2702/98 o technickém formátu pro předávání strukturálních statistik podnikání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1667/2003 [2], a zejména na čl. 12 bod viii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 vytvořilo společný rámec pro sestavování statistik Společenství o struktuře, činnosti, výkonnosti a konkurenceschopnosti sektoru bankovnictví a penzijních fondů ve Společenství.
(2) Aby se usnadnilo předávání statistik o výdajích na ochranu životního prostředí, je nezbytné upravit technický formát stanovený nařízením Komise (ES) č. 2702/98 ze dne 17. prosince 1998 o technickém formátu pro předávání strukturálních statistik podnikání [3], ve znění nařízení (ES) č. 1614/2002 [4]. Nařízení (ES) č. 2702/98 definovalo technický formát pro předávání ukazatelů strukturálních statistik podnikání uvedených ve společném modulu a podrobných modulech pro průmysl, obchod a stavebnictví v nařízení (ES, Euratom) č. 58/97. Je nezbytné tento technický formát upravit tak, aby se zohlednily další ukazatele o výdajích na ochranu životního prostředí a další členění podle oblastí životního prostředí u některých ukazatelů v podrobném modulu pro průmysl v nařízení (ES, Euratom) č. 58/97.
(3) Je nezbytné určit technický formát pro předávání strukturálních statistik podnikání úvěrových institucí a penzijních fondů uvedených v přílohách 6 a 7 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, aby se produkovaly údaje navzájem srovnatelné a harmonizované mezi členskými státy a aby se snížilo riziko výskytu chyb při předávání údajů a zvýšila rychlost zpracování sebraných údajů a jejich poskytování uživateli.
Je nezbytné vymezit další technický formát pro předávání ukazatelů uvedených v podrobných modulech pro úvěrové instituce a penzijní fondy, neboť technický formát definovaný v nařízení (ES) č. 2702/98 pro předávání ukazatelů společného modulu a podrobných modulů pro průmysl, obchod a stavebnictví stanoví odlišné členění výsledků.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2702/98 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Technický formát podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 je pro přílohu 6 definován v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Technický formát podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 je pro přílohu 7 definován v příloze III tohoto nařízení.
Článek 4
Členské státy použijí tento formát pro údaje týkající se sledovaného roku 2001 a následujících let, vyjma údajů přílohy 7, u nichž se tento formát použije pro údaje týkající se sledovaného roku 2002 a následujících let.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1669/2003
ze dne 1. září 2003,
kterým se provádí nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o datové soubory sestavované pro strukturální statistiku podnikání, a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2701/98 o datových souborech, které se sestavují pro strukturální statistiku podnikání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1668/2003 [2], a zejména na čl. 12 body ii), v) a vii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 vytvořilo společný rámec pro sestavování statistik Společenství o struktuře, činnosti, výkonnosti a konkurenceschopnosti sektoru bankovnictví a penzijních fondů ve Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2701/98 [3], ve znění nařízení (ES) č. 1614/2002 [4], zahrnuje datové soubory, které se předávají za účelem provádění nařízení (ES, Euratom) č. 58/97. Protože nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 bylo změněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2056/2002 [5], je nezbytné vymezit předávané datové soubory a upravit stávající soubory.
(3) Je nezbytné určit, s jakou periodicitou je třeba sestavovat další statistiky o výdajích na ochranu životního prostředí.
Je třeba stanovit, za který sledovaný rok se poprvé předloží výsledky za statistiky sestavené podle článku 3 nařízení (ES, Euratom) č.
2056/2002. Je třeba určit členění výsledků pro tvorbu statistiky o výdajích na ochranu životního prostředí tak, aby členské státy poskytovaly srovnatelné a harmonizované statistické údaje.
(4) Je nezbytné určit členění výsledků pro tvorbu statistiky o úvěrových institucích a penzijních fondech tak, aby členské státy poskytovaly srovnatelné a harmonizované statistické údaje.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2701/98 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Členění výsledků a první sledovaný rok pro sestavování výsledků podle článků 4, 8 a 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 pro ukazatele uvedené v příloze 6 oddíle 4 uvedeného nařízení jsou vymezeny v datových souborech v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Členění výsledků a první sledovaný rok pro sestavování výsledků podle článků 4, 8 a 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 pro ukazatele uvedené v příloze 7 oddíle 4 uvedeného nařízení jsou vymezeny v datových souborech v příloze III tohoto nařízení.
Článek 4
Členské státy sestaví soubory uvedené v článcích 1 a 2 tohoto nařízení s údaji za sledovaný rok 2001 a následující roky pro ukazatele 21 12 0 a 21 14 0 přílohy 2 a ukazatele uvedené v příloze 6 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97.
Členské státy sestaví datové soubory uvedené v článku 3 tohoto nařízení s údaji za sledovaný rok 2002 a následující roky pro ukazatele uvedené v příloze 7 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1670/2003
ze dne 1. září 2003,
kterým se provádí nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97, pokud jde o definice ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2700/98 o definicích ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1669/2003 [2], a zejména na čl. 12 bod iii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 vytvořilo společný rámec pro sestavování statistik Společenství o struktuře, činnosti, výkonnosti a konkurenceschopnosti podniků ve Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2700/98 ze dne 17. prosince 1998 o definicích ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání [3], ve znění nařízení (ES) č. 1614/2002 [4], obsahuje definice ukazatelů o strukturální statistice podnikání ve společném modulu a podrobných modulech pro průmysl, obchod a stavebnictví nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 o strukturální statistice podnikání. Nařízení Rady (ES) č. 2056/2002 [5] zavedlo nový soubor ukazatelů pro úvěrové instituce a penzijní fondy, jakož i nové ukazatele výdajů na ochranu životního prostředí, pro které jsou nezbytné společné definice. Kromě toho je rovněž nezbytné změnit stávající definice pro ukazatele počtu podniků, obratu, hodnoty produkce, přidané hodnoty v nákladech na výrobní činitele a nákupu výrobků a služeb celkem, neboť není možné použít definice nařízení (ES) č. 2700/98 pro výpočet hodnoty těchto ukazatelů pro služby pojišťovnictví, úvěrové instituce, penzijní fondy a centrální bankovní činnosti.
(3) Je nezbytné zavést soubor definic pro ukazatele strukturální statistiky podnikání pro služby pojišťovnictví, úvěrové instituce a penzijní fondy s cílem zajistit Komisi porovnatelné, harmonizované a vysoce kvalitní statistické údaje.
(4) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice ukazatelů 12 12 0 a 12 15 0 nařízení (ES) č. 2700/98 nezbytné pro činnosti uvedené v přílohách 5, 6 a 7 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 a pro činnosti zařazené do třídy 65.11 klasifikace NACE rev. 1 se mění v souladu s přílohou I oddíly 1, 2 a 5 tohoto nařízení.
Definice ukazatele 11 11 0 pro činnosti uvedené v příloze 7, definice ukazatele 12 11 0 pro činnosti uvedené v přílohách 5 a 7 a definice ukazatele 13 11 0 pro činnosti uvedené v přílohách 5 a 6 se mění v souladu s přílohou I oddíly 1, 2 a 5 tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha II tohoto nařízení obsahuje změněnou definici ukazatele 21 11 0 nařízení (ES) č. 2700/98 a definice ukazatelů 21 12 0 a 21 14 0.
Článek 3
Příloha III tohoto nařízení obsahuje definice ukazatelů uvedených v příloze 6 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97.
Článek 4
Příloha IV tohoto nařízení obsahuje definice ukazatelů uvedených v příloze 7 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97.
Článek 5
Členské státy použijí změněné definice ukazatelů 12 12 0, 12 15 0 a 13 11 0 v příloze 1 oddíle 4 pro činnosti třídy 65.1 NACE rev. 1 a pro úvěrové instituce klasifikované ve třídě 65.22 NACE rev. 1 počínaje sledovaným rokem 2001.
Členské státy použijí definice ukazatelů 11 11 0, 12 11 0 a 12 12 0 pro činnosti třídy 66.02 NACE rev. 1 počínaje sledovaným rokem 2002.
Členské státy použijí změněnou definici ukazatele 21 11 0 a definice ukazatelů 21 12 0 a 21 14 0 v příloze 2 oddíle 4 počínaje sledovaným rokem 2001.
Členské státy použijí definice pro ukazatele uvedené v příloze 6 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 počínaje sledovaným rokem 2001.
Členské státy použijí definice pro ukazatele uvedené v příloze 7 oddíle 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 počínaje sledovaným rokem 2001.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1674/2003
ze dne 22. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1796/1999 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Polska a Ukrajiny a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z tohoto dovozu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ ŘÍZENÍ
(1) dne 20. května 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení proti dovozům ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Ukrajiny [2];
(2) dne 30. července 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení proti dovozům ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Polska [3];
(3) nařízením Komise (ES) č. 362/1999 [4] byla uložena prozatímní opatření. Komise současně přijala závazek mimo jiné od polského vyvážejícího výrobce, společnosti Drumet podle čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení. Dovozy výrobků, kterých se závazek týká a které společnost Drumet vyrábí a přímo vyváží do Společenství, byly od antidumpingového cla, podle čl. 1 odst. 3 téhož nařízení, osvobozeny;
(4) výsledkem kombinace těchto řízení bylo konečné antidumpingové clo, uložené podle nařízení Rady (ES) č. 1796/1999 [5], s cílem odstranění škodlivých účinků dumpingu.
Společnost Drumet byla v důsledku svého závazku a s jeho výhradou i nadále osvobozena od konečného cla;
(5) kromě toho Komise přijala mimo jiné cenový závazek od ukrajinské společnosti Joint Stock Company Silur (dále jen "společnost Silur") rozhodnutím Komise (ES) č. 1999/572/ES [6];
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
1. Společnost Drumet (Polsko)
(6) závazek společnosti Drumet se vztahuje pouze na ocelová lana a kabely vyrobené a přímo prodávané (tj. fakturované a zasílané) touto společností jejím prvním nezávislým zákazníkům ve Společenství (doložka 2 závazku);
(7) společnost Drumet se také zavázala neobcházet ustanovení závazku mimo jiné "žádnými jinými způsoby" podle doložky 6 závazku;
(8) útvary Komise pro sledování závazků zjistily, že společnost Drumet porušila výše uvedené závazky dvěma způsoby.
Za prvé neprodávala a nevyvážela ocelová lana a kabely do Společenství přímo nezávislým dovozcům, ale přes spřízněného dovozce ve Společenství.
Za druhé opakovaně podávala zavádějící informace o majetkovém spojení s tímto dovozcem, čímž nejen porušila ustanovení doložky 6 závazku, ale narušila také vztah důvěry s Komisí, který byl základem pro přijetí závazku.
V nařízení Komise (ES) č. 1678/2003 [7] je charakter porušení podrobněji popsán;
(9) od přijetí závazku bylo výše uvedeným nařízením Komise odstoupeno, a proto by v souladu s články 8 a 9 nařízení (ES) č. 384/96 měla být na dovozy dotyčného výrobku vyráběného společností Drumet, bezodkladně uložena antidumpingová cla;
2. Silur (Ukrajina)
(10) společnost Silur se mimo jiné zavázala neobcházet ustanovení závazku podáváním zavádějících prohlášení týkajících se původu ocelových lan a kabelů nebo jinými způsoby.
Kromě toho je působnost závazku omezena na některé typy ocelových lan a kabelů (ocelová lana a kabely uvedené v závazku).
Jiná ocelová lana a kabely, v závazku neuvedené, podléhají placení antidumpingového cla;
(11) šetření Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) odhalilo, že ocelová lana a kabely vyrobené společností Silur byly do Společenství dováženy pod nesprávným prohlášením o původu.
Navíc bylo zjištěno, že do Společenství byla prodávána jiná ocelová lana a kabely než ty, které jsou uvedeny v závazku, a tím došlo k neoprávněnému využití výhody osvobození od antidumpingových cel.
V nařízení Komise (ES) č. 1678/2003 je charakter porušení podrobněji popsán;
(12) za těchto okolností bylo od přijetí závazku na žádost společnosti Silur výše uvedeným nařízením Komise odstoupeno.
V souladu s články 8 a 9 nařízení (ES) č. 384/96 by proto měla být na dovozy dotyčného zboží, vyráběného společností Silur, bezodkladně uložena antidumpingová cla;
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) č. 1796/1999
(13) s ohledem na odstoupení od přijetí závazků a podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96 by měl být čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1796/1999 pozměněn a zboží vyráběné společnostmi Drumet a Silur by mělo podléhat patřičnému antidumpingovému clu stanovenému v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1796/1992 (27,9 % pro Drumet a 51,8 % pro Silur),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V nařízení (ES) č. 1796/1999 se v čl. 1 odst. 2 v tabulce doplňkový kód TARIC "8900", týkající se Ukrajiny, nahrazuje "—".
2. V nařízení (ES) č. 1796/1999 se v čl. 2 odst. 3 tabulka nahrazuje tímto:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1675/2003
ze dne 22. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1995/2000, kterým se mimo jiné ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 8 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1) Rada podle nařízení (ES) č. 1995/2000 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících mimo jiné z Litvy.
Clo stanovené v uvedeném nařízení mělo formu zvláštního cla ve výši 3,98 EUR na tunu platného pro všechny litevské vyvážející výrobce;
B. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(2) vyvážející litevský výrobce SC Achema, dále jen "žadatel", podal v září roku 2002 žádost o částečný předběžný přezkum podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení. Žádost byla ve svém rozsahu omezena na zkoumání formy opatření, a zejména na zkoumání přijatelnosti závazku, který nabízel žadatel;
(3) žádost byla zdůvodněna tím, že se žadatel zavázal k dodržování cenové disciplíny, pokud jde o směsi močoviny a dusičnanu amonného, a to v rámci jiného antidumpingového řízení týkajícího se močoviny, a předložil důkaz o tom, že je - rovněž v rámci řízení, které se týká směsí močoviny a dusičnanu amonného – připraven poskytnout závazek podobné povahy, který by odstranil škodlivé účinky dumpingu a mohl by být kontrolován;
(4) Komise po konzultaci s poradním výborem a poté, co zjistila, že pro zahájení částečného předběžného přezkumu existují dostatečné důkazy, zveřejnila oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] a zahájila šetření;
C. POSTUP
(5) Komise oficiálně podala orgánům vyvážející země zprávu o zahájení předběžného přezkumu a poskytla všem stranám, kterých se to přímo týkalo, příležitost předložit svá stanoviska písemně a požádat o slyšení.
Evropská asociace výrobců hnojiv (European Fertilizer Manufacturers Association) požádala jménem evropských výrobců, kteří byli stěžovateli v původním šetření, dále jen "průmysl Společenství", aby se mohla v rámci časových lhůt účastnit šetření jakožto dotčená strana;
(6) žadatel učinil Komisi oficiální nabídku cenového závazku;
(7) Komise dále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné za účelem přezkoumání přijatelnosti tohoto závazku a všech aspektů, které se vztahují k jeho kontrolování.
V provozovnách žadatele se uskutečnila ověřovací návštěva;
(8) žadatel a průmysl Společenství byli informováni o faktech a úvahách šetření a byla jim dána příležitost k tomu, aby vyjádřili své připomínky;
D. ŠETŘENÍ
(9) žadatel vyváží tři druhy dusíkatých hnojiv do EU: močovinu, dusičnan amonný a směsi močoviny a dusičnanu amonného.
Močovina a směsi močoviny a dusičnanu amonného pocházející z Litvy podléhají antidumpingovým opatřením ve formě zvláštního cla zavedeného nařízením (ES) č. 1995/2000 a (ES) č.
(10) podle rozhodnutí Komise 2002/498/ES [5] byl závazek, který žadatel nabídnul ohledně dovozů močoviny, přijat.
Na základě tohoto závazku žadatel souhlasil s tím, že bude dodržovat cenovou disciplínu a zároveň podávat zprávy o vývozech svých dalších dvou hnojiv do Společenství, tj. dusičnanu amonného a směsí močoviny a dusičnanu amonného, aby se vyhnul zkřížené kompenzaci skrze vývozy jiných hnojiv.
Následkem toho se zjistilo, že vývozy směsí močoviny a dusičnanu amonného žadatele podléhaly jak minimální dovozní ceně, tak i antidumpingovému clu (podle nařízení (ES) č. 1995/2000).
(11) závazek nabídnutý žadatelem v rámci současného šetření umožňuje, aby jeho vývozy směsí močoviny a dusičnanu amonného podléhaly jediné minimální dovozní ceně.
Minimální dovozní cena je na úrovni, která eliminuje škodlivé účinky dumpingu, které byly zjištěny v původním šetření.
Povinnosti týkající se hlášení jsou stejně tak přísné jako u močoviny, což umožňuje účinné kontrolování ve spojení se závazkem ohledně močoviny.
Kromě toho doložka o porušení důvěrného vztahu mezi Komisí a žadatelem zaručuje účinnost obou závazků týkajících se močoviny a směsí močoviny a dusičnanu amonného;
(12) průmysl Společenství byl proti přijetí závazku. Tvrdil, že skutečná množství směsí močoviny a dusičnanu amonného vyvážená žadatelem po období roku 2002 nemohla být dodána vzhledem k jeho skutečnému výrobnímu potenciálu.
Komise požadovala od žadatele podrobné informace týkající se výrobní kapacity, prodeje a nákupu třech dusíkatých hnojiv, tj. močoviny, dusičnanu amonného a směsí močoviny a dusičnanu amonného, a to za poslední tři kalendářní roky.
Všechny tyto informace byly ověřeny na místě, přičemž nebyla zjištěna žádná nesrovnalost povahy, kterou uváděl průmysl Společenství.
Obvinění průmyslu Společenství byla tudíž pokládána za neopodstatněná;
(13) průmysl Společenství dále tvrdil, že ve shodě se zásadou nediskriminace by se žadateli nemělo poskytovat příznivější zacházení ve srovnání s jinými zeměmi, u kterých byl zjištěn dumping, neboť ve velké většině posledních anti-dumpingových případů, které se týkaly dusíkatých hnojiv, Společenství důsledně prohlašovalo, že z důvodů účinnosti a za účelem vyhnutí se manipulaci a špatnému zacházení jsou zvláštní anti-dumpingová cla nejvhodnějšími opatřeními, která se mohou používat.
Pokud jde o diskriminační zacházení, mělo by se poznamenat, že každá nabídka závazku musí být přezkoumána podle jeho vlastní podstaty, a to na základě kritérií stanovených v článku 8 základního nařízení.
Nabídky závazků tak mohou být přijímány pouze v případech, kdy je jejich účinkem eliminace škodlivého dumpingu a kdy umožňují účinnou kontrolu.
V tomto ohledu se poznamenává, že hlavním problémem ohledně přijímání závazků od ostatních zemí bylo riziko obcházení ve formě kompenzace zkřížené s ostatními výrobky.
V tomto případě je však toto riziko vážně omezeno, neboť žadatel nabídnul a dodržoval minimální dovozní ceny u ostatních hnojiv, které dováží do Společenství, u kterých by pravděpodobně mohlo docházet ke zkřížené kompenzaci.
Pokud jde o účinnost a účinné kontrolování závazků u podobných případů, zkušenosti získané ze dvou závazků týkajících se močoviny (jeden od bulharského vyvážejícího výrobce a jeden od žadatele) a jednoho týkajícího se směsí močoviny a dusičnanu amonného (od alžírského vyvážejícího výrobce), které existují již nějakou dobu, nenaznačují, že by byly neúčinné.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že Komise během své návštěvy na místě v provozovnách žadatele ověřila všechny zprávy, které ji předložil v rámci svého závazku ohledně močoviny, a nezjistila žádnou nesrovnalost, manipulaci nebo špatné zacházení.
Toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto;
(14) na závěr průmysl Společenství prohlašoval, že by každý závazek týkající se ceny měl stanovovat jak úroveň ceny ze závodu, tak i ceny cif na hranici, aby byly všechny obvyklé ceny mezi těmi ze závodu a cif na hranici zahrnuty.
Pokud jde o toto tvrzení, poznamenává se, že se minimální dovozní cena nabídnutá žadatelem zakládá na úrovni ceny ze závodu a že žadatel je povinen hlásit podrobné ceny spojené s jeho vývozy, pokud jsou na jiné úrovni (tj. cif, fob, atd.).
To znamená, že se při prodeji na úrovni ceny cif budou započítávat všechny ceny mezi úrovní ceny ze závodu a ceny cif.
Prohlášení učiněné průmyslem Společenství bylo tudíž zamítnuto;
E. ZÁVAZEK
(15) Komise s ohledem na výše uvedené přijala nabídku závazku v rozhodnutí 2003/671/ES [6];
(16) za účelem zajištění účinného dodržování a kontrolování závazku by poté, co se příslušnému celnímu orgánu předloží žádost o propuštění do volného oběhu podle tohoto závazku, mělo být osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující informace uvedené v příloze nařízení Komise (ES) č. 617/2000 [7], která je pro celní orgány nezbytná pro to, aby se ujistily, že zásilky odpovídají obchodním dokumentům, pokud jde o požadovanou míru podrobnosti.
Pokud se tato faktura nepředloží, případně pokud neodpovídá dotyčnému výrobku předloženému celním orgánům, potom by namísto toho měla být splatná příslušná sazba antidumpingového cla;
(17) mělo by se poznamenat, že v případě porušení nebo odstoupení od závazku nebo podezření z porušení se může zavést anti-dumpingové clo, a to podle čl. 8 odst. 9 a čl. 10 základního nařízení;
(18) s ohledem na přijetí nabídky týkající se závazku je tudíž nezbytné patřičně pozměnit nařízení (ES) č. 1995/2000;
F. ZMĚNA NÁZVU A ADRESY
(19) v průběhu tohoto šetření žadatel informoval Komisi o tom, že změnil svůj název a adresu.
Změna názvu byla způsobena faktem, že předchozí podoba společnosti žadatele, tj. Joint Stock Company, již v Litvě neexistuje.
Nový název žadatele je Stock Company Achema.
Změna v adrese byla způsobena změnou litevského poštovního systému.
(20) Komise přezkoumala tyto informace, které prokázaly, že veškeré činnosti žadatele spojené s výrobou, odbytem a vývozy hnojiv (dusičnan amonný, směs močoviny a dusičnanu amonného a močovina) nejsou těmito změnami ovlivněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. č. 1995/2000 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se řádek týkající se Litvy nahrazuje tímto:
"Litva _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 3,98 EUR _BAR_ A999" _BAR_
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Dovozy výrobků prohlášených k propuštění do volného oběhu podle těchto dodatečných kódů TARIC, které vyrobila a přímo vyvezla (tj. zaslala a vyfakturovala) společnost jmenovaná níže do společnosti ve Společenství, která je dovozcem, se osvobozují od antidumpingového cla uloženého článkem 1 za předpokladu, že tyto dovozy jsou zavedeny ve shodě s odstavcem 2 tohoto článku.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Dodatečný kód TARIC _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1678/2003
ze dne 26. srpna 2003,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 362/1999 o uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu ocelových lan a kabelů a o přijetí závazků nabídnutých některými vývozci mimo jiné v Polsku a rozhodnutí 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Ukrajiny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/2002 [2], a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŘÍZENÍ
1. Polsko
(1) Dne 30. června 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení proti dovozům ocelových lan a kabelů (dále jen "OLK") pocházejících mj. z Polska [3].
(2) Nařízením Komise (ES) č. 362/1999 [4] byla uložena prozatímní opatření. Komise současně přijala závazek mj. polského vyvážejícího výrobce, společnosti Drumet SA (dále jen "společnost Drumet"), podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 362/1999. Dovozy OLK vyrobených a přímo vyvážených společností Drumet do Společenství byly od antidumpingového cla podle čl. 1 odst. 3 téhož nařízení osvobozeny. Podmínkou osvobození od cla je mj. předložení platné faktury s odvoláním na závazek, která provází zboží podléhající závazku, a žádná taková faktura s odvoláním na závazek by neměla být vydána pro vývoz OLK, který není v souladu s povinnostmi závazku (doložka 4.2 závazku).
(3) Výsledkem řízení bylo konečné antidumpingové clo uložené podle nařízení Rady (ES) č. 1796/1999 [5] s cílem odstranění škodlivých účinků dumpingu.
Společnost Drumet byla, v důsledku svého závazku a s jeho výhradou, nadále osvobozena od konečného cla.
2. Ukrajina
(4) Dne 20. května 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení proti dovozům ocelových lan a kabelů pocházejících mj. z Ukrajiny [6].
(5) Bylo usouzeno, že k odstranění škodlivých účinků dumpingu je zapotřebí zkombinovat toto řízení s řízením uvedeným v 1. bodu odůvodnění a proto bylo podle nařízení (ES) č. 1796/1999 uloženo konečné antidumpingové clo.
(6) Komise přijala mj. cenový závazek od ukrajinského vyvážejícího výrobce, společnosti Joint Stock Company Silur (dále jen "společnost Silur") podle čl. 1 odst.
1 rozhodnutí Komise 1999/572/ES [7]. Dovozy některých typů OLK, vyrobených a přímo vyvážených do Společenství společností Silur, byly osvobozeny od antidumpingového cla podle čl.
1796/1999. Podmínkou osvobození od cla je mj. předložení platné faktury s odvoláním na závazek, která provází zboží podléhající závazku, a žádná taková faktura s odvoláním na závazek by neměla být vydána pro vývoz OLK, který není v souladu s povinnostmi závazku (doložka 4.2 závazku).
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
1. Společnost Drumet (Polsko)
(7) Závazek společnosti Drumet se vztahuje pouze na OLK vyrobené a přímo prodávané (tj. fakturované a zasílané) touto společností jejím prvním nezávislým zákazníkům ve Společenství (doložka 2 závazku). Na všechny ostatní vývozy, jiné než vývozy jejím prvním nezávislým zákazníkům ve Společenství, se nevztahují podmínky závazku a podléhají tak antidumpingovému clu (27,8 %).
(8) Společnost Drumet se také podle doložky 6 závazku zavázala neobcházet ustanovení závazku, mj. "žádnými jinými způsoby".
(9) Během roku 2000 shromáždila Komise informace z různých zdrojů, opravňující ji k domnění, že od září 1999 prodala společnost Drumet kolem 30 % svých výrobků do Společenství nepřímo, tj. nefakturovala a neodeslala je prvním nezávislým zákazníkům ve Společenství, nýbrž spojené společnosti ve Společenství (dále jen "dovozce").
Protože společnost Drumet vystavila, očividně v rozporu se závazkem, faktury provázející OLK s odvoláním na závazek, byl prodej dovozci osvobozen od cla.
Komise dvakrát vyzvala společnost Drumet aby ji informovala o všech spojených dovozcích ve Společenství.
V obou případech, zejména v květnu a srpnu 2002, společnost Drumet odpověděla, že "se majetkově nepodílí na žádném z odběratelů jejích OLK v ES", a že "… (nemá)…žádné přímé ani nepřímé spojení…se žádnými dovozci ve Společenství" a že dovozce "je nezávislou společností".
(10) Komise si potom opatřila informace z příslušného obchodního rejstříku členského státu, v němž má dovozce své sídlo.
Z těchto informací vyplynulo, že hlavní akcionář společnosti Drumet byl v době od června 1999 do července 1999 současně držitelem 50 % podílu dotyčného dovozce a od července 1999 pak 95 % podílu. Proto musely být obě společnosti považovány, ve smyslu čl.
4 odst. 2 základního nařízení, za spojené, protože obě byly řízeny stejnou osobou.
Protože se závazek vztahuje pouze na prodej nezávislým zákazníkům ve Společenství a společnost Drumet vystavila dovozci faktury s odvoláním na závazek, došlo zcela zřejmě k porušení závazku.
Společnost Drumet byla následně informována o zásadních skutečnostech a úvahách na základě nichž by Komise mohla přijetí závazku stáhnout (předběžné zjištění) a uložit místo toho antidumpingové clo.
Společnosti byla poskytnuta lhůta k písemnému nebo ústnímu vyjádření stanoviska.
(11) Společnost Drumet podala připomínky a požádala o slyšení.
Na rozdíl od svého dřívějšího prohlášení (viz 9. bod odůvodnění) společnost přiznala, že obě společnosti byly po určitou dobu skutečně ve spojení. Společnost Drumet však předložila kopii smlouvy o správě majetku, na jejímž základě její hlavní akcionář údajně prodal v červenci 1999 svůj podíl generálnímu řediteli dovážející firmy.
Dále společnost Drumet tvrdila, že její hlavní akcionář nikdy nejednal ani nepodepisoval jménem dovozce.
Společnost Drumet argumentovala tím, že svazky mezi oběma společnostmi přestaly od července 1999 existovat.
(12) Komise však tento názor nesdílí.
Za prvé smlouva o správě majetku stanoví, že hlavní akcionář společnosti Drumet jedná vůči všem třem stranám stále jako akcionář dovozce.
Za druhé mu není dovoleno prozradit ani existenci smlouvy ani její obsah.
Za třetí jedno z ustanovení smlouvy ve skutečnosti uvádí, že je akcionářem dotyčného dovozce.
Proto došla Komise k závěru, že smlouva o správě majetku neznamená odstranění stávajícího spojení obou společností.
Konečně i argument, že hlavní akcionář společnosti Drumet nikdy nejednal ani nepodpisoval žádné dokumenty jménem dovozce, byl shledán jako irelevantní. Obvyklou obchodní praxí je, že společnosti právně zastupuje jejich vedení a jejich ředitel a nikoliv jejich akcionáři.
V případě dovozní společnosti nebyl žádný důvod k domněnce, že by ji její generální ředitel neřídil nebo nezastupoval.
(13) Společnost Drumet dále předala notářsky ověřenou smlouvu o převodu podílu.
Podle této smlouvy však hlavní akcionář společnosti Drumet prodal svůj podíl generálnímu řediteli dovážející firmy teprve v říjnu 2002, zatímco společnost Drumet tvrdila, že obě spojení obou společností zaniklo v červenci 1999 (viz 11. bod odůvodnění).
(14) Komise došla k závěru, že obě společnosti byly v době od července 1999 do října 1999 skutečně spojeny a že prodejem tomuto dovozci bylo neoprávněně využito výhody osvobození od antidumpingového cla v rozporu s ustanoveními závazku podle 7. bodu odůvodnění.
(15) Dále byl rovněž přijat závěr, že společnost zcela zřejmě podala zavádějící informace o vzájemném vztahu, čímž se také dopustila porušení závazku "jinými způsoby" ve smyslu doložky 6 závazku uvedené výše v 8. bodu odůvodnění.
(16) V důsledku těchto porušení závazku byla společnost Drumet informována o zásadních skutečnostech a úvahách na jejichž základě Komise přijetí závazku stáhne a doporučí místo toho uložení konečného antidumpingového cla (konečné zjištění).
Společnosti byla poskytnuta lhůta 10 dnů k písemnému nebo ústnímu vyjádření stanoviska.
(17) Společnost Drumet podala připomínky a požádala o slyšení.
Společnost předala právní posudek vypracovaný profesorem práv země, v níž má dovozce své sídlo, a ve kterém se uvádí, že v rámci této smlouvy o správě majetku má být zřizovatel svěřenského majetku považován za ekonomického vlastníka podílů.
Proto byl uplatňován názor, že generální ředitel dovozní firmy se touto smlouvou o správě majetku stal ekonomickým vlastníkem firmy.
Během slyšení však společnost Drumet nepopřela, že k úřednímu převodu podílu nedošlo do října 1999, z čehož lze vyvodit, že hlavní akcionář společnosti Drumet byl až do oné doby stále ještě vlastníkem dovozní firmy.
Argument byl proto odmítnut.
(18) Nakonec Komise uvážila, že je rozumné a nutné dodatečně přezkoumat materiální dopad vztahu mezi společnostmi, tj. zjistit, zda maloobchodní ceny dovozní společnosti odpovídají cenám, které by svým klientům obvykle účtovali nezávislí dovozci ve Společenství.
Komise proto navrhla při dvou příležitostech ověřovací návštěvu v sídle dovozce a informovala o svém záměru společnost Drumet.
Dovozce však s takovou ověřovací návštěvou při žádné z obou příležitostí nesouhlasil.
(19) Vzhledem ke zjištěním uvedeným v 14. (vztah mezi oběma společnostmi) a 15. (zavádějící informace) bodu odůvodnění došla Komise k závěru, že závazek byl porušen.
Navíc bylo konstatováno, že popřením spojení s dovozcem společnost Drumet narušila vztah důvěry s Komisí, který je základem přijetí jakýchkoliv závazků [8].
Proto by přijetí závazku společnosti Drumet mělo být staženo a na její vývozy by měla být uložena konečná antidumpingová cla.
(20) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem by měla být tabulka v článku 2 nařízení (ES) č. 362/1999 odpovídajícím způsobem změněna.
2. Silur (Ukrajina)
(21) Závazek společnosti Silur se vztahuje na dovozy OLK vyrobených a přímo prodávaných (tj. fakturovaných a odesílaných) touto společností jejím prvním nezávislým zákazníkům ve Společenství.
Navíc je působnost závazku omezena na některé typy OLK (OLK uvedená v závazku).
Typy výrobku, které nespadají pod působnost tohoto závazku podléhají placení antidumpingových cel a nesmí na ně být vystavena žádná faktura s odvoláním na tento závazek.
(22) Společnost Silur se podle doložky 6 závazku zavázala neobcházet ustanovení závazku mj. podáváním zavádějících informací týkajících se původu výrobků nebo jinými způsoby.
(23) Útvary Komise pro sledování závazků byly informovány, že Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) provedl šetření týkající se OLK (předmět závazku) vyráběných společností Silur a následně vyvážených do Společenství.
Toto šetření odhalilo, že OLK (předmět závazku) vyrobené společností Silur byla do Evropského společenství dovážena ve značných množstvích pod nesprávným prohlášením o původu.
Ukrajinské orgány, které s OLAF plně spolupracovaly, poskytly všechny důkazy, které potvrdily, že zboží dovážené do Společenství, prohlášené jako pocházející z Bulharska, vyrobila společnost Silur a pocházelo tedy ve skutečnosti z Ukrajiny.
Navíc šetření ukázalo, že zboží bylo do Společenství dováženo pod nesprávným prohlášením o původu s vědomím společnosti Silur.
(24) Činnost úvarů Komise pro sledování navíc zjistila, že společnost Silur vystavila faktury s odvoláním na závazek na typy výrobků nespadající do působnosti závazku ( OLK uvedená v závazku).
Vystavením faktur s odvoláním na závazek došlo ke zneužití výjimky z placení antidumpingových cel.
(25) Vzhledem ke zjištěním uvedeným v 23. a 24. bodu odůvodnéní došlo k porušení závazku dvěma způsoby, totiž zavádějícími prohlašeními o původu a vystavením faktur s odvolaním na závazek na typy výrobku nespadající do působnosti závazku.
Společnost Silur byla informována o zásadních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě Komise přijetí závazku stáhne a doporučí místo toho uložení konečného antidumpingového cla (konečné zjištění).
Společnosti byla poskytnuta lhůta 10 dnů k písemnému nebo ústnímu vyjádření stanoviska.
(26) Společnost předala písemné připomínky.
Neměla připomínky k podstatě zjištění uvedených v 23. a 24. bodu odůvodnění.
Navrhla však, aby závazek zůstal nadále v platnosti a nabídla dodatkem závazek podávání zpráv a povinnost sledování v budoucnosti.
(27) Komise nemohla takový přístup přijmout, protože bylo zjištěno, že závazek byl porušen dvěma způsoby.
Společnost Silur potom informovala Komisi, že si přeje, aby přijetí závazku bylo staženo.
(28) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem by měla být tabulka v článku 1 nařízení (ES) č. 1999/572/ES odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Závazky přijaté od společností Drumet SA a Joint Stock Company Silur se vypovídají.
Článek 2
1. V nařízení (ES) č. 362/1999 se v čl. 2 odst. 3 tabulka nahrazuje tímto:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
2. V rozhodnutí 1999/572/ES se v čl. 1 odst. 1 tabulka nahrazuje tímto:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1679/2003
ze dne 24. září 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví odhadovaná produkce nevyzrněné bavlny a dočasné snížení cílové ceny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Řecka, a zejména na protokol 4 o bavlně, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na čl. 19 odst. 2 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 16 odst. 1 nařízení Komise č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1486/2002 [4], stanoví, že odhadovaná produkce nevyzrněné bavlny podle čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1051/2001, jakož i z toho vyplývající dočasné snížení cílové ceny se stanoví do 10. září příslušného hospodářského roku.
(2) Podle čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 1051/2001 se odhadovaná produkce stanoví s ohledem na předpokládanou sklizeň.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 3 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1051/2001 se dočasné snížení cílové ceny vypočítá podle ustanovení článku 7 uvedeného nařízení, přičemž se skutečná produkce nahradí odhadovanou produkcí, která je zvýšena o 15 %.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přírodní vlákna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro hospodářský rok 2003/2004 je odhadovaná produkce nevyzrněné bavlny stanovena na:
- 1065668 tun pro Řecko,
- 334247 tun pro Španělsko,
- 1108 tun pro Portugalsko.
2. Pro hospodářský rok 2003/2004 je dočasné snížení cílové ceny stanoveno na:
- 37,418 EUR/100 kg pro Řecko,
- 34,654 EUR/100 kg pro Španělsko,
- 0 EUR/100 kg pro Portugalsko.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1686/2003
ze dne 25. září 2003,
kterým se mění přílohy nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 814/2003 [2], a zejména na článek 35 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 35 nařízení (ES) č. 2501/2001 stanovuje postup pro úpravu příloh z důvodu změn kombinované nomenklatury nebo změn v mezinárodním statusu nebo zařazení zemí nebo území.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1779/2002 ze dne 4. října 2002 o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy [3] zahrnuje obsahuje údaje, které mají vliv na seznam uvedený v příloze I nařízení (ES) č. 2501/2001. Nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], obsahuje údaje, které mají vliv na seznam uvedený v příloze IV nařízení (ES) č. 2501/2001. Tato nařízení vstoupila v platnost dnem 1. ledna 2003.
(3) Seznamy uvedené v přílohách I a IV nařízení (ES) č. 2501/2001 by se proto měly s účinkem od 1. ledna 2003 změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné celní preference,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a IV nařízení (ES) č. 2501/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1687/2003
ze dne 25. září 2003,
kterým se povoluje přikyselení hroznového moštu a vína vyprodukovaných ve vinařských zónách A a B v hospodářském roce 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 46 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mimořádné povětrnostní podmínky v době dozrávání hroznů ve vinařských zónách A a B měly za následek značné a nevratné snížení hladiny kyselin v hroznech a hroznovém moštu.
Zvláštní povětrnostní podmínky zaznamenané v létě 2003 jsou podobné podmínkám obvyklým ve vinařských zónách, které se nacházejí mnohem jižněji.
(2) Celková hladina kyselin ve zralých hroznech sklizených v dotyčných oblastech je mimořádně nízká a neumožňuje dobrou vinifikaci vína a jeho uspokojivé skladování.
(3) Dotyčným členským státům je proto třeba umožnit, aby povolily přikyselení hroznového moštu a vína ze sklizně 2003 v zónách A a B za podmínek stanovených v příloze V části E bodech 2, 3 a 7 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od pravidel stanovených v příloze V části E bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy povolit přikyselení hroznového moštu a vína ze sklizně 2003 ve vinařských zónách A a B za podmínek stanovených v uvedené příloze části E bodech 2, 3 a 7.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1700/2003
ze dne 22. září 2003,
kterým se mění nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 o otevření historických archivů Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii veřejnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 255 Smlouvy o založení Evropského společenství uděluje každému občanovi Unie a každé fyzické osobě s bydlištěm nebo právnické osobě se sídlem v členském státě právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.
(2) Obecné zásady a omezení, které upravují výkon tohoto práva veřejnosti na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, byly stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 [1].
(3) Výjimky z práva veřejnosti na přístup stanovené v nařízení (ES) č. 1049/2001 lze uplatňovat nejdéle po dobu 30 let, bez ohledu na to, kde jsou dokumenty uskladněny.
Výjimky vztahující se k ochraně soukromí nebo obchodních zájmů a zvláštní ustanovení o citlivých dokumentech lze však uplatňovat i po uplynutí této doby, je-li to nezbytné.
(4) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 354/83 [2] stanoví, že určité kategorie dokumentů nebudou veřejnosti zpřístupněny po uplynutí 30 let od jejich vytvoření. V souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 je nezbytné uvést tyto výjimky do souladu s výjimkami z práva na přístup stanovenými v uvedeném nařízení.
(5) Pro účely nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 je třeba dále stanovit, že se musí s Evropským hospodářským a sociálním výborem, Výborem regionů a agenturami a podobnými subjekty vytvořenými legislativními orgány Společenství jednat stejně jako s orgány uvedenými v čl. 7 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství.
(6) Nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 1, 2 a 3 nahrazují tímto: "Článek I
1.
Účelem tohoto nařízení je zajistit, aby dokumenty historické nebo správní hodnoty byly uchovány a podle možností zpřístupněny veřejnosti.
Za tímto účelem zřídí každý orgán Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii, jakož i Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů, agentury a podobné subjekty vytvořené legislativními orgány Společenství (dále jen "instituce") své historické archivy a otevřou je pro veřejnost za podmínek stanovených tímto nařízením po uplynutí lhůty 30 let ode dne vytvoření dokumentu.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "archivy institucí Evropských společenství" všechny dokumenty jakéhokoli typu a formy, na jakémkoli nosiči, které vytvořil nebo obdržel některá instituce nebo její zástupci nebo zaměstnanci při výkonu svých povinností a které se týkají činnosti Evropského společenství nebo Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen "Evropská společenství");
b) "historickými archivy institucí Evropských společenství" ta část archivů institucí Evropských společenství, která byla vybrána za podmínek stanovených v článku 7 k trvalému uchování.
3. Všechny dokumenty zpřístupněné veřejnosti před uplynutím lhůty stanovené v odstavci 1 zůstávají přístupné bez omezení."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. V případě dokumentů, na které se vztahuje výjimka týkající se soukromí a osobnosti jednotlivce podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [*] Úř. věst. 145, 31.5.2001, s. 43. a výjimka týkající se obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby, včetně duševního vlastnictví, podle čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001, lze i po uplynutí lhůty 30 let tyto výjimky nadále uplatňovat pro celý dokument nebo jeho část, jestliže jsou splněny odpovídající podmínky pro jejich uplatňování.
2. Dokumenty, na které se vztahuje výjimka týkající se soukromí a osobnosti jednotlivce podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001, včetně osobních složek zaměstnanců Evropských společenství, mohou být zveřejněny v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [**] Úř. věst. L 8, 12.1.2002, s. 1., a zejména s články 4 a 5 uvedeného nařízení.
3. Než se instituce rozhodne veřejnosti zpřístupnit dokumenty, jejichž zpřístupnění by mohlo poškodit obchodní zájmy fyzické nebo právnické osoby, včetně duševního vlastnictví, podle čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001, vyrozumí dotyčnou osobu v souladu s pravidly, která musí každá instituce přijmout, o svém záměru zpřístupnit zmíněné dokumenty veřejnosti. Tato dokumenty nebudou zpřístupněny, pokud se instituce se zřetelem k připomínkám dotyčné osoby domnívá, že by jejich zpřístupnění tyto obchodní zájmy poškodilo, ledaže existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění.
4. Citlivé dokumenty ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 1049/2001 jsou přístupné v rámci omezení stanovených v uvedeném článku."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Veřejnost nemá přístup k dokumentům, které byly klasifikovány podle článku 10 nařízení Rady č. 3 ze dne 31. července 1958, kterým se provádí článek 24 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii [*] Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 406/58., a nebyly odtajněny."
4. Článek 4 se zrušuje.
5. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1 odst. 1 přezkoumá každá instituce v přiměřené době a nejpozději 25. rok po dni vytvoření dokumentu všechny dokumenty klasifikované podle předpisů dotyčného orgánu, aby rozhodla, zda je odtajnit či nikoliv.
Dokumenty neodtajněné při tomto prvním přezkoumání se pravidelně znovu zkoumají, a to alespoň každých pět let."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Má-li členský stát po uplynutí lhůty 30 let stanovené v čl. 1 odst. 1 v úmyslu zpřístupnit veřejnosti dokumenty, které vytvořily instituce a na které se vztahuje článek 2 nebo článek 3, konzultuje dotyčnou instituci, aby svým rozhodnutím neohrozil dosažení cílů tohoto nařízení."
7. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Každá instituce převede do historických archivů všechny dokumenty obsažené v současnosti v jejích archivech nejpozději 15 let ode dne jejich vytvoření.
Podle kritérií stanovených každou institucí podle článku 9 musí existovat počáteční proces roztřídění, jehož účelem je oddělit dokumenty, které mají být uchovávány, od těch, které nemají správní nebo historickou hodnotu."
8. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Každá instituce může na vnitřní úrovni přijmout prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Kdykoli je to možné, zpřístupní instituce své archivy veřejnosti elektronickými prostředky.
Uchovávají rovněž dokumenty, které jsou k dispozici ve formách přizpůsobených zvláštním požadavkům (slepecké písmo, texty psané velkými písmeny nebo záznamy na nosičích).
2. Každá instituce zveřejňuje každoročně informace o své činnosti týkající se historických archivů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1701/2003
ze dne 24. září 2003,
kterým se upravuje článek 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1592/2002 vyžaduje, aby výrobky, součásti a zařízení vyhovovaly požadavkům na ochranu životního prostředí obsaženým v příloze 16 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví (dále jen "Chicagská úmluva") ve znění z listopadu 1999, s výjimkou jejich dodatků.
(2) Chicagská úmluva a její přílohy byly od přijetí nařízení (ES) č. 1592/2002 změněny, a proto je třeba upravit čl. 6 odst. 1 úmluvy postupem stanoveným v čl. 54 odst. 3 nařízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropské agentury pro bezpečnost letectví, zřízeného článkem 54 nařízení (ES) č. 1592/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 1592/2002 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Výrobky, součásti a zařízení musí vyhovovat požadavkům na ochranu životního prostředí obsaženým v příloze 16 Chicagské úmluvy svazku I vydaného v březnu 2002 a svazku II vydaného v listopadu 1999 svazku II, s výjimkou dodatků k příloze 16."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. září 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003
ze dne 24. září 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1] (dále jen "základní nařízení"), upravené nařízením (ES) č. 1701/2003 [2], a zejména na články 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Základní nařízení stanoví společné hlavní požadavky na zajištění vysoké jednotné úrovně bezpečnosti civilního letectví a ochrany životního prostředí; požaduje, aby Komise přijala nezbytná prováděcí pravidla k zajištění jejich jednotného používání; zřizuje Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví (dále jen "agentura"), aby napomáhala Komisi při vytváření takových prováděcích pravidel.
(2) Stávající letecké požadavky v oblasti letové způsobilosti, jak jsou uvedeny v příloze II nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 [3] naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2871/2000 [4], budou ke dni 28. září 2003 zrušeny.
(3) Je nutné přijmout společné technické požadavky a správní postupy pro zajištění slučitelnosti letové způsobilosti a ochrany životního prostředí, pokud jde o letecké výrobky, letadlové části a zařízení podléhající základnímu nařízení; tyto požadavky a postupy by měly stanovit podmínky pro vydávání, zachování, změnu, pozastavení nebo zrušení platnosti odpovídajících osvědčení.
(4) Organizace zapojené do projektování a výroby výrobků, letadlových částí a zařízení by měly splňovat určité technické požadavky za účelem prokázání své způsobilosti a prostředků pro plnění svých povinností a souvisejících práv; Komise by měla přijmout opatření ke stanovení podmínek pro vydávání, zachování, změnu, pozastavení nebo zrušení platnosti osvědčení potvrzujících toto splnění.
(5) Při přijímání opatření k provádění společných hlavních požadavků v oblasti letové způsobilosti musí Komise zajistit, aby odpovídaly nejmodernějším a nejlepším postupům, zohledňovaly zkušenosti s provozem letadel po celém světě a vědecký a technický vývoj a umožňovaly okamžitou reakci na zjištěné příčiny leteckých nehod a závažných událostí.
(6) Potřeba zajistit jednotnost používání společných požadavků pro letecké výrobky, letadlové části a zařízení v oblasti letové způsobilosti a ochrany životního prostředí vyžaduje, aby příslušné úřady členských států a případně agentura postupovaly za účelem posouzení splnění těchto požadavků podle společných postupů; agentura by měla vytvořit certifikační specifikace a poradenský materiál pro usnadnění nezbytné jednotnosti předpisů.
(7) Za tímto účelem je nezbytné umožnit hladký a rychlý přechod na nový předpisový rámec agentury, zajišťující udržení vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti civilního letectví ve Společenství; je nezbytné poskytnout leteckému průmyslu a státním správám členských států dostatek času pro přizpůsobení se novému rámci a pro uznání zachování platnosti osvědčení vydaných před vstupem tohoto nařízení v platnost, v souladu s článkem 57 základního nařízení.
(8) Opatření tohoto nařízení se zakládají na stanovisku agentury [5] v souladu s čl. 12 odst. 2 písm. b) a čl. 14 odst. 1 základního nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropské agentury pro bezpečnost letectví, zřízeného čl. 54 odst. 3 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Toto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 4 a čl. 6 odst. 3 základního nařízení stanoví společné technické požadavky a správní postupy pro certifikaci letové způsobilosti výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí a vymezuje podmínky pro:
a) vydávání typových osvědčení, typových osvědčení pro zvláštní účely, doplňkových typových osvědčení a změn těchto osvědčení;
b) vydávání osvědčení letové způsobilosti, osvědčení letové způsobilosti pro zvláštní účely, povolení k letu a osvědčení o uvolnění oprávněnou osobou;
c) vydávání schválení návrhů oprav;
d) průkaz vyhovění požadavkům na ochranu životního prostředí;
e) vydávání osvědčení hlukové způsobilosti;
f) označování výrobků, letadlových částí a zařízení;
g) certifikaci určitých letadlových částí a zařízení;
h) certifikaci projekčních a výrobních organizací;
i) vydávání příkazů k zachování letové způsobilosti.
2. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "JAA" rozumí "Sdružené letecké úřady"(Joint Aviation Authorities);
b) "JAR" rozumí "Společné letecké předpisy"(Joint Aviation Requirements);
c) "částí 21" rozumějí požadavky a postupy pro certifikaci letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a projekčních a výrobních organizací, které jsou přílohou k tomuto nařízení;
d) "částí M" rozumějí použitelné požadavky pro zachování letové způsobilosti přijaté na základě základního nařízení.
Článek 2
Certifikace výrobků, letadlových částí a zařízení
1. Výrobkům, letadlovým částem a zařízením jsou vydávána osvědčení podle části 21.
2. Odchylně od odstavce 1 se na letadla, včetně jakéhokoliv zastavěného výrobku, letadlové části a zařízení, nezapsaná v leteckém rejstříku členského státu nevztahují hlavy H a I části 21.
3. V případě výrobků, jimž bylo typové osvědčení vydáno členským státem před dnem 28. září 2003, se použijí tato ustanovení:
a) Tento výrobek se považuje za výrobek s typovým osvědčením vydaným v souladu s tímto nařízením, pokud
i) jeho certifikační předpisová základna je
- certifikační předpisová základna JAA pro výrobky, které byly certifikované na základě postupů JAA, definovaná v jejich příloze JAA, nebo
- pro ostatní výrobky certifikační předpisová základna definovaná v příloze k typovému osvědčení státu projekce, pokud je tento stát projekce:
- členským státem, neusoudí-li agentura, zejména s ohledem na použité předpisy letové způsobilosti a zkušenosti z provozu, že tato certifikační předpisová základna nezajišťuje úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni požadované základním nařízením a tímto nařízením, nebo
- státem, se kterým členský stát uzavřel dvoustrannou dohodu o letové způsobilosti nebo podobnou dohodu, v souladu s níž byly tyto výrobky certifikované na základě předpisů letové způsobilosti tohoto státu projekce, neusoudí-li agentura, že tyto předpisy letové způsobilosti, zkušenosti z provozu nebo bezpečnostní systém tohoto státu projekce nezajišťují úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni požadované základním nařízením a tímto nařízením,
- agentura provede první vyhodnocení důsledků těchto dvou ustanovení s ohledem na vypracování stanoviska pro Komisi včetně případných změn stávajícího nařízení.
ii) požadavky na ochranu životního prostředí jsou požadavky stanovené přílohou 16 Chicagské úmluvy použitelné pro výrobek;
iii) použitelné příkazy k zachování letové způsobilosti jsou příkazy státu projekce.
b) Návrh jednotlivého letadla zapsaného do leteckého rejstříku členského státu před dnem 28. září 2003 se považuje za návrh schválený v souladu s tímto nařízením, pokud:
i) jeho základní typový návrh je součástí typového osvědčení podle písmene a);
ii) všechny změny tohoto základního typového návrhu, které nejsou v odpovědnosti držitele typového osvědčení, byly schváleny a
iii) příkazy k zachování letové způsobilosti vydané nebo přijaté členským státem zápisu do rejstříku před 28. zářím 2003 jsou splněny, včetně jakýchkoliv změn příkazů k zachování letové způsobilosti státu projekce schválených členským státem zápisu do rejstříku.
c) Agentura určí typové osvědčení výrobků, které nejsou v souladu s písmenem a) do 28. března 2007.
d) Agentura určí přílohu pro hluk k typovému osvědčení pro všechny výrobky uvedené v písmenu a) do 28. března 2007.
Do doby tohoto určení mohou členské státy vydávat osvědčení hlukové způsobilosti v souladu s platnými vnitrostátními předpisy.
4. V případě výrobků, u nichž proces typové certifikace probíhá v JAA nebo členském státu ke dni 28. září 2003:
a) pokud je výrobek certifikován více členskými státy, použije se nejpokročilejší projekt jako vztažný;
b) bod 21A.15 písm. a), b) a c) části 21 se nepoužije;
c) odchylně od bodu 21A.17 písm. a) části 21 je certifikační předpisová základna předpisová základna stanovená JAA nebo případně členským státem ke dni podání žádosti o schválení;
d) závěry o vyhovění učiněné v souladu s postupy JAA nebo členského státu se považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.20 písm. a) a b) části 21.
5. V případě výrobků s vnitrostátním typovým osvědčením nebo rovnocenným dokladem, u nichž proces schvalování změny prováděný členským státem není v době určení typového osvědčení v souladu s tímto nařízením dokončen,
a) pokud je proces schvalování prováděn více členskými státy, použije se nejpokročilejší projekt jako vztažný;
b) bod 21A.93 části 21 se nepoužije;
c) použitelnou certifikační předpisovou základnou je předpisová základna stanovená JAA nebo případně členským státem ke dni podání žádosti o schválení změny;
d) závěry o vyhovění učiněné v souladu s postupy JAA nebo členského státu se považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.103 písm. a) odst. 2 a bodu 21A.103 písm. b) části 21.
6. V případě doplňkových typových osvědčení, u nichž členský stát provádí proces certifikace ke dni 28. září 2003 v souladu s použitelnými postupy JAA pro doplňková typová osvědčení; a v případě významných změn výrobků navrhovaných jinými osobami než držiteli typového osvědčení výrobku, u nichž členský stát provádí proces certifikace ke dni 28. září 2003 v souladu s platnými vnitrostátními postupy,
a) pokud je proces certifikace prováděn více členskými státy, použije se nejpokročilejší projekt jako vztažný;
b) bod 21A.113 písm. a) a b) části 21 se nepoužije;
c) použitelnou certifikační předpisovou základnou je předpisová základna stanovená JAA nebo případně členským státem ke dni podání žádosti o doplňkové typové osvědčení nebo schválení významné změny;
d) závěry o vyhovění učiněné v souladu s postupy JAA nebo členského státu se považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.115 písm. a) části 21.
7. V případě výrobků, jimž bylo vydáno vnitrostátní typové osvědčení nebo rovnocenný doklad a u nichž proces schvalování návrhu významné opravy prováděný členským státem není v době určení typového osvědčení v souladu s tímto nařízením dokončen, se závěry o vyhovění učiněné v souladu s postupy JAA nebo členského státu považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.433 písm. a) části 21.
8. V případě letadlových částí a zařízení, u nichž členský stát provádí proces schvalování nebo opravňování ke dni 28. září 2003:
a) pokud je proces opravňování prováděn více členskými státy, použije se nejpokročilejší projekt jako vztažný;
b) bod 21A.603 části 21 se nepoužije;
c) použitelné požadované údaje podle bodu 21A.605 části 21 jsou údaje stanovené příslušným členským státem ke dni podání žádosti o schválení nebo oprávnění;
d) závěry o vyhovění učiněné příslušným členským státem v souladu s postupy JAA se považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.606 písm. b) části 21.
9. Osvědčení letové způsobilosti vydané členským státem, které potvrzuje shodu s typovým osvědčením určeným v souladu s odstavcem 3, se považuje za osvědčení splňující toto nařízení.
10. Do okamžiku, kdy agentura provede určení podle odst. 3 písm. c), zůstávají typy letadel, kterým byla členským státem udělena povolení k letu před 28. zářím 2003 a kterým nemůže být vydáno typové osvědčení v souladu s odstavcem 3, v odpovědnosti členského státu zápisu do rejstříku podle platných vnitrostátních předpisů.
11. Do 28. března 2007 členské státy zjistí, zda letadla a odpovídající omezení s nimi spojená k vyrovnání odchylek od hlavních požadavků umožňují bezpečně provést základní let.
V tom případě obsahují povolení k letu omezení pro použití ve vzdušném prostoru členského státu, jehož příslušný úřad povolení vydal.
Lety mimo tento vzdušný prostor vyžadují uznání platnosti povolení příslušnými úřady příslušných států.
Do 28. března 2007 mohou letadla, jimž byla před 28. zářím 2003 udělena povolení k letu bez osvědčení letové způsobilosti, zůstat v odpovědnosti členského státu podle platných vnitrostátních předpisů.
Tato letadla lze provozovat pouze v rámci vzdušného prostoru daného členského státu.
Lety mimo tento vzdušný prostor vyžadují uznání platnosti povolení příslušným úřadem daného státu.
12. Odkazuje-li se v části 21 na použití nebo vyhovění části M a část M nevstoupila v platnost, použijí se místo toho platné vnitrostátní předpisy.
13. Schválení letadlových částí a zařízení vydaná členským státem a platná ke dni 28. září 2003 se považují za schválení vydaná v souladu s tímto nařízením.
14. Pokud jde o doplňková typová osvědčení vydaná členským státem podle postupů JAA nebo platných vnitrostátních postupů a pokud jde o změny výrobků navržené osobami jinými než držitelem typového osvědčení výrobku, schválené členským státem podle platných vnitrostátních postupů, považují se tato doplňková typová osvědčení nebo schválení změny platná ke dni 28. září 2003 za vydaná v souladu s tímto nařízením.
Článek 3
Projekční organizace
1. Organizace odpovědná za projektování výrobků, letadlových částí a zařízení nebo jejich změn nebo oprav prokazuje svou způsobilost v souladu s částí 21.
2. Odchylně od odstavce 1 může organizace s hlavním místem obchodní činnosti ve třetí zemi prokázat svou způsobilost držením osvědčení vydaného tímto státem pro dotyčný výrobek, letadlovou část a zařízení, pokud:
a) tento stát je státem projekce a
b) agentura rozhodla, že systém používaný tímto státem obsahuje stejnou nezávislou úroveň kontroly vyhovění požadavkům jako toto nařízení, buď prostřednictvím rovnocenného systému schvalování organizací, nebo prostřednictvím přímého zapojení příslušného úřadu tohoto státu.
3. Oprávnění organizací k projektování vydaná nebo uznaná členským státem v souladu s požadavky a postupy JAA a platná před 28. zářím 2003 se považují za oprávnění v souladu s tímto nařízením.
V tom případě nesmí lhůta pro uzavření nálezů druhé úrovně podle hlavy J části 21 překročit jeden rok, jsou-li tyto nálezy spojené s rozdíly od předchozího použitelného předpisu JAR.
4. Držitel typového osvědčení, který ke dni 28. září 2003 není držitelem odpovídajícího oprávnění organizace k projektování vydaného v souladu s použitelnými postupy JAA, je povinen prokázat svou způsobilost v souladu s podmínkami bodu 21A.14 části 21 do 28. září 2005.
5. Organizace, která požádala o doplňkové typové osvědčení, schválení návrhu významné opravy nebo schválení návrhu pomocné energetické jednotky a která není ke dni 28. září 2003 držitelem odpovídajícího oprávnění organizace k projektování vydaného členským státem v souladu s použitelnými postupy JAA, prokazuje svou způsobilost do 28. září 2005 v souladu s body 21A.112, 21A.432B části 21 nebo v případě pomocné energetické jednotky s bodem 21A.602B.
6. V případě organizací, jejichž oprávnění organizace k projektování je vyřizováno členským státem ke dni 28. září 2003 v souladu s použitelnými postupy JAA,
1. se bod 21A.234 části 21 nepoužije;
2. se závěry o vyhovění učiněné podle postupů JAA považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.245 části 21.
Článek 4
Výrobní organizace
1. Organizace odpovědná za výrobu výrobků, letadlových částí a zařízení prokazuje svou způsobilost v souladu s částí 21.
2. Odchylně od odstavce 1 může výrobce s hlavním místem obchodní činnosti ve třetí zemi prokázat svou způsobilost držením osvědčení vydaného tímto státem pro dotyčný výrobek, letadlovou část a zařízení, pokud:
a) tento stát je státem výroby a
b) agentura rozhodla, že systém používaný tímto státem obsahuje stejnou nezávislou úroveň kontroly vyhovění požadavkům jako toto nařízení, buď prostřednictvím rovnocenného systému schvalování organizací, nebo prostřednictvím přímého zapojení příslušného úřadu tohoto státu.
3. Oprávnění organizací k výrobě vydaná nebo uznaná členským státem v souladu s požadavky a postupy JAA a platná před 28. zářím 2003 se považují za oprávnění v souladu s tímto nařízením.
V takovém případě nesmí lhůta pro uzavření nálezů druhé úrovně podle hlavy G části 21 překročit jeden rok, jsou-li tyto nálezy spojené s rozdíly od předchozího použitelného předpisu JAR.
4. Organizace prokazuje svou způsobilost v souladu s tímto nařízením do 28. září 2005.
5. Dokud výrobní organizace neprokáže svou způsobilost podle hlav F a G části 21, považují se prohlášení o shodě a osvědčení o uvolnění oprávněnou osobou vydaná touto organizací v souladu s platnými vnitrostátními předpisy za prohlášení a osvědčení vydaná v souladu s tímto nařízením.
6. V případě organizací, jejichž oprávnění organizace k výrobě je vyřizováno členským státem ke dni 28. září 2003 v souladu s použitelnými postupy JAA:
a) se bod 21A.134 části 21 nepoužije;
b) závěry o vyhovění učiněné podle postupů JAA se považují za závěry učiněné agenturou pro účely vyhovění bodu 21A.145 části 21.
Článek 5
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. září 2003, kromě bodu 21A.804 písm. a) odst. 3 části 21, který vstupuje v platnost dnem 28. března 2004, a kromě hlavy H části 21, která vstupuje v platnost dnem 28. září 2004.
2. Odchylně od bodu 21A.159 části 21 mohou členské státy do 28. září 2005 vydávat oprávnění s omezenou dobou platnosti.
3. Odchylně od bodu 21A.181 části 21 mohou členské státy do 28. září 2008 vydávat osvědčení s omezenou dobou platnosti.
4. Použije-li členský stát odstavce 2 nebo 3, oznámí to Komisi a agentuře.
5. Agentura včas vyhodnotí důsledky tohoto nařízení pro dobu platnosti oprávnění s cílem předložit stanovisko Komisi včetně možných návrhů na změny stávajícího nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1707/2003
ze dne 26. září 2003,
kterým se stanoví koeficienty použitelné na obiloviny vyvážené ve formě skotské whisky na období 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2825/93 ze dne 15. října 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/2000 [4], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1 nařízení (EHS) č. 2825/93 stanoví, že náhrada se poskytne pro množství obilovin, která byla podrobena kontrole a destilována, na která se vztahuje koeficient, jenž je každoročně stanoven pro každý dotčený členský stát.
Tento koeficient vyjadřuje u dotčených lihovin stávající poměr mezi celkovým vyvezeným množstvím a celkovým množstvím dotčených lihovin uvedených na trh na základě zjištěného vývoje těchto množství po tolik let, kolik činí průměrná doba stárnutí dané lihoviny.
Podle informace, kterou poskytlo Spojené království pro období ode dne 1. ledna do dne 31. listopadu 2002, byla v roce 2002 průměrná doba stárnutí skotské whisky sedm let.
Je třeba stanovit koeficienty pro období ode dne 1. října 2003 do dne 30. září 2004.
(2) Článek 10 protokolu 3 Dohody o Evropském hospodářském prostoru [5] vylučuje poskytování náhrad na vývozy do Lichtenštejnska, na Island a do Norska.
Navíc Společenství uzavřelo s některými třetími zeměmi dohody o zrušení vývozních náhrad. Podle čl.
2 nařízení (EHS) č. 2825/93 je k tomu nutné přihlédnout při výpočtu koeficientů na období 2003/2004.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro období ode dne 1. října 2003 do dne 30. září 2004 se koeficienty uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93, jež platí pro obiloviny používané ve Spojeném království k výrobě skotské whisky, stanoví tak, jak je uvedeno v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1708/2003
ze dne 26. září 2003,
kterým se stanoví koeficienty použitelné na obiloviny vyvážené ve formě irské whisky na období 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2825/93 ze dne 15. října 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/2000 [4], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1 nařízení (ES) č. 2825/93 stanoví, že náhrada se poskytne pro množství obilovin, která byla podrobena kontrole a destilována, na která se vztahuje koeficient, jenž je každoročně stanoven pro každý dotčený členský stát.
Tento koeficient vyjadřuje u dotčených lihovin stávající poměr mezi celkovým vyvezeným množstvím a celkovým množstvím dotčených lihovin uvedených na trh na základě zjištěného vývoje těchto množství po tolik let, kolik činí průměrná doba stárnutí dané lihoviny.Podle informace, kterou poskytlo Irsko pro období ode dne 1. ledna do dne 31. listopadu 2002, byla v roce 2002 průměrná doba stárnutí irské whisky pět let.
Je třeba stanovit koeficienty pro období ode dne 1. října 2003 do dne 30. září 2004.
(2) Článek 10 protokolu 3 Dohody o Evropském hospodářském prostoru [5] vylučuje poskytování náhrad na vývozy do Lichtenštejnska, na Island a do Norska.
Navíc Společenství uzavřelo s některými třetími zeměmi dohody o zrušení vývozních náhrad. Podle čl.
2 nařízení (EHS) č. 2825/93 je k tomu nutné přihlédnout při výpočtu koeficientů na období 2003/2004.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro období ode dne 1. října 2003 do dne 30. září 2004 se koeficienty uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93, jež platí pro obiloviny používané
Nařízení Komise (ES) č. 1709/2003
ze dne 26. září 2003
o prohlášeních týkajících se sklizně a zásob rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [2], a zejména na čl. 8 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2124/83 [3] o prohlášeních týkajících se sklizně a zásob rýže již neodpovídá klasifikaci druhů rýže, která je nyní v platnosti.
V zájmu srozumitelnosti by nařízení mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(2) Podle čl. 6 odst. 5 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 3072/95 producenti rýže činí prohlášení o sklizni a o zásobách a úpravny rýže činí prohlášení o zásobách. Členské státy poskytují na základě těchto údajů podrobné údaje Komisi.
(3) Komise by měla být schopna využít informace uvedené v těchto prohlášeních k vytvoření přehledu o zásobách rýže, které jsou k dispozici na začátku každého hospodářského roku, což jí umožní účinněji řídit trh s rýží.
Měl by proto být upřesněn obsah prohlášení, měly by být stanoveny lhůty pro oznámení a formuláře, na nichž se bude oznámení podávat Komisi.
(4) S ohledem na modernizaci řízení by se informace vyžadované Komisí měly zasílat elektronickou poštou.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Producenti nebo skupiny producentů předají každoročně intervenční agentuře členského státu, v němž se nachází jejich hospodářství, nebo jinému subjektu určenému tímto členským státem:
a) do dne 15. října prohlášení o zásobách, které mají v držení ke dni 31. srpna, přičemž rozliší druhy rýže vymezené v odstavci 2 přílohy A nařízení (ES) č. 3072/95 a pro každý druh rýže uvedou množství, které mají v držení, a výnos v celých zrnech;
b) do dne 15. listopadu prohlášení o sklizni, přičemž rozliší druhy rýže vymezené v odstavci 2 přílohy A nařízení (ES) č. 3072/95 a pro každý druh rýže uvedou použitou plochu a získané množství rýže.
Článek 2
Pokud jde o zpracovatelské a dovozní činnosti, předají úpravny rýže do dne 15. října každého roku intervenční agentuře členského státu, v němž se nachází jejich hospodářství, nebo jinému subjektu určenému tímto členským státem prohlášení o zásobách rýže ke dni 31. srpna, přičemž rozliší druhy rýže vymezené v odstavci 2 přílohy A nařízení (ES) č. 3072/95 a pro každý druh rýže uvedou, jaké množství bylo vyprodukováno ve Společenství a jaké bylo dovezeno ze třetích zemí.
Množství v zásobě se rozdělí podle stádia úpravy.
U každého množství neloupané rýže (rýže paddy) nebo loupané rýže se uvede rovněž výnos v celých zrnech.
Článek 3
1. Členské státy předloží Komisi:
a) do dne 15. listopadu informace stanovené v přílohách I a II vyplývající ze souhrnu údajů uvedených v prohlášeních podle čl. 1 písm. a) a článku 2;
b) do dne 15. prosince informace stanovené v příloze III vyplývající ze souhrnu údajů uvedených v prohlášeních o sklizni podle čl. 1 písm. b) a předběžný odhad výnosu sklizně v celých zrnech.
Předávané údaje je možné měnit nejpozději do dne 15. ledna.
2. Prohlášení uvedená v odstavci 1 se předávají elektronickou poštou na adresu uvedenou v přílohách I, II a III.
Článek 4
Členské státy přijmou předpisy, které jsou nezbytné k podávání prohlášení a jejich centralizaci na vnitrostátní úrovni.
Přijmou kontrolní opatření, aby zajistily, že daná prohlášení budou odpovídat skutečnosti.
O těchto předpisech a opatřeních informují Komisi.
Článek 5
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2124/83.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1710/2003
ze dne 26. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlava III kapitola II nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1411/2003 [4], upravuje používání režimu podpor pro destilaci konzumního alkoholu z vína.
(2) V uvedené kapitole se mimo jiné stanoví období, po které je destilace zavedena, a množství vína, na které byly uzavřeny smlouvy o destilaci a které může být destilováno před datem konečného schválení.
Na základě zkušeností získaných během předcházejícího hospodářského roku bylo zjištěno, že je nutné změnit uvedené období a množství vína.
(3) V uvedené kapitole se rovněž stanoví určení procenta produkce, kterým se producent může podílet na uvedené destilaci.
Je třeba stanovit procento pro hospodářský rok 2003/2004.
(4) Nařízení (ES) č. 1623/2000 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 63a nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. V každém hospodářském roce se destilace stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 zavádí od 1. října do 31. prosince."
2. v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Množství stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína, na které může každý producent uzavřít smlouvy, je omezeno procentem stanoveným z jeho vinařské produkce nahlášené v jednom z posledních tří hospodářských let, včetně produkce za běžný rok, pokud hlášení již proběhlo.
V daném roce nesmí producent měnit produkční rok zvolený jako rozhodný pro výpočet zmíněného procenta.
Pro hospodářský rok 2003/2004 se procento stanoví ve výši 25 %."
3. odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Odchylně od odstavce 5 mohou členské státy před 25. lednem schválit smlouvy nebo prohlášení týkající se množství nepřesahujícího 40 % množství uvedeného ve smlouvách nebo prohlášeních."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1726/2003
ze dne 22. července 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 417/2002 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 417/2002[4] stanoví urychlený program zavádění dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce požadované úmluvou MARPOL 73/78 u ropných tankerů s jednoduchým trupem, aby se snížilo nebezpečí znečištění evropských vod ropou následkem nehody.
(2) Komise a členské státy mají vyvinout co největší úsilí k zajištění, aby pravidla obdobná pravidlům tohoto nařízení, kterým se mění nařízení (ES) č. 417/2002, mohla být prostřednictvím změny úmluvy MARPOL zavedena v roce 2003 na celosvětové úrovni.
Rada i Komise vítá ochotu Mezinárodní námořní organizace (déle jen "IMO") uskutečnit v prosinci 2003 další schůzku Výboru pro ochranu námořního prostředí (dále jen "MEPC") za účelem usnadnění mezinárodního řešení urychleného vyřazování ropných tankerů s jednoduchým trupem a v krátké době zvedení zákazu ropných tankerů s jednoduchým trupem přepravujících těžké ropné produkty.
(3) Společenství má vážné obavy, že věkové hranice pro provoz ropných tankerů s jednoduchým trupem nejsou v nařízení (ES) č. 417/2002 dostatečně přísné.
Zejména po ztroskotání ropného tankeru s jednoduchým trupem první kategorie "Prestige", stejně starého jako "Erika" (26 let), by tyto věkové hranice měly být dále sníženy.
(4) Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o bezpečnosti námořní dopravy navrhovalo hranice 23, 28 a 25 až 30 roků pro tři kategorie ropných tankerů s jednoduchým trupem a roky 2005, 2010 a 2015 jako konečné lhůty pro tyto ropné tankery.
Původní návrh Komise stanovil, že nařízení se má vztahovat na ropné tankery o nosnosti 600 tun a více.
Hranice nakonec začleněné do nařízení (ES) č. 417/2002 byly na základě jednání méně přísné ze všech hledisek.
(5) Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o zlepšení námořní bezpečnosti v reakci na ztroskotání ropného tankeru "Prestige" uvádí, že Komise zamýšlí navrhnout nařízení zakazující přepravu těžkého topného oleje ropnými tankery s jednoduchým trupem směřujícími do nebo z přístavů členských států.
(6) Závěry Rady ze dne 6. prosince 2002 naléhavě vyzývají Komisi k předložení návrhu na urychlené vyřazování tankerů s jednoduchým trupem a zavedení programu hodnocení stavu tankerů starších než 15 let bez ohledu na jejich konstrukci.
Rada dále souhlasila, že by těžké ropné produkty měly být přepravovány pouze v ropných tankerech s dvojitým trupem.
(7) Zrychlené vyřazování plavidel s jednouchým trupem povede k podstatnému zvýšení počtu plavidel k sešrotování a mělo by být vyvinuto úsilí k zajištění, aby plavidla určená k šrotování byla likvidována způsobem bezpečným pro člověka a pro životní prostředí.
(8) Program hodnocení stavu je určen k odhalení konstrukčních slabin stárnoucích ropných tankerů, a měl by být proto od roku 2005 uplatňován na všechny ropné tankery starší než 15 let.
(9) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 21. listopadu 2002 o ztroskotání ropného tankeru Prestige při pobřeží Galicie vyzval k přísnějším opatřením, která by mohla vstoupit v platnost rychleji, a konstatoval, že tato nová pohroma opět zdůraznila potřebu účinné akce na mezinárodní úrovni a na úrovni EU s cílem podstatného zlepšení námořní bezpečnosti.
(10) Komise by měla být zmocněna Radou a členskými státy, aby projednala zavedení ustanovení tohoto nařízení v IMO.
(11) Protože rychle se zvyšující objem ropy přepravované přes Baltské moře představuje pro námořní prostředí hrozbu, zejména v zimním období, měly by mít ropné tankery vplouvající do přístavu nebo příbřežního terminálu pod pravomocí členského státu nebo opouštějící tento přístav nebo příbřežní terminál nebo kotvící v oblasti pod pravomocí členského státu v tomto pásmu lodní konstrukci a lodní pohonné soustrojí se zesílenou ochranou proti ledu, v souladu s požadavky správy tohoto členského státu, pokud podmínky zamrzání vyžadují užívání plavidel se zesílenou ochranou proti ledu.
(12) Je mimořádně důležité přesvědčit třetí země, zejména kandidátské země a země sousedící s EU, aby se zavázaly k ukončení užívání ropných tankerů s jednoduchým trupem.
(13) Nákladní nebo kontejnerové lodě často ve svých zásobnících obsahují těžký topný olej jako motorové palivo, jehož množství může značně převyšovat náklad menších ropných tankerů.
Komise má co nejdříve předat Evropskému parlamentu a Radě návrh, který v nových lodích zajistí skladování ropy přepravované v zásobnících jako motorové palivo rovněž v bezpečných dvoustěnných nádržích.
(14) Evropské loděnice mají nezbytné poznatky ke stavbě tankerů s dvojitým trupem.
Komise a členské státy se mají tudíž snažit všemi vhodnými nástroji a programy zajistit, aby rostoucí poptávka po bezpečných tankerech s dvojitým trupem na základě tohoto nařízení měla příznivý vliv na průmysl lodního stavitelství ve Společenství.
(15) Nařízení (ES) č. 417/2002 by proto mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 417/2002 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňují slova: "a zákaz přepravy těžkých ropných produktů v ropných tankerech s jednoduchým trupem do přístavů nebo z přístavů členských států."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na ropné tankery o nosnosti 5 000 tun a více:
- které bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, vplouvají do přístavu nebo příbřežního terminálu pod pravomocí členského státu nebo tento přístav nebo příbřežní terminál opouštějí nebo kotví v oblasti pod pravomocí členského státu, nebo
- které plují pod vlajkou členského státu.
Pro účely čl. 4 odst. 3 se toto nařízení použije pro ropné tankery o nosnosti 600 tun a více."
3. Článek 3 se mění takto:
a) bod 10 se nahrazuje tímto:
"10. "ropným tankerem s dvojitým trupem" ropný tanker splňující požadavky dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce podle pravidla 13F přílohy I úmluvy MARPOL 73/78.
Ropný tanker, který splňuje požadavky odst. 1 písm. c) revidovaného pravidla 13G přílohy I MARPOL 73/78, je rovněž považován za ropný tanker s dvojitým trupem;"
b) doplňuje se nový bod, který zní:
"14. "těžkými ropnými produkty" rozumějí
a) ropné produkty o hustotě přes 900 kg/m3 * při 15 OC;
b) topné oleje o hustotě přes 900 kg/m3 při 15 OC nebo kinematické viskositě přes 180 mm2/s ** při 50 OC; c) asfalt a dehet a jejich emulze; _______________________ * Odpovídá stupni API menšímu než 25,7.
** Odpovídá kinematické viskositě přes 180 cSt."
4. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) pro ropné tankery kategorie 1:
- 2003 pro lodě dodané v roce 1980 nebo dříve,
- 2004 pro lodě dodané v roce 1981,
- 2005 pro lodě dodané v roce 1982 nebo později;
b) pro ropné tankery kategorií 2 a 3:
- 2003 pro lodě dodané v roce 1975 nebo dříve,
- 2004 pro lodě dodané v roce 1976,
- 2005 pro lodě dodané v roce 1977,
- 2006 pro lodě dodané v roce 1978 a v roce 1979,
- 2007 pro lodě dodané v roce 1980 a v roce 1981,
- 2008 pro lodě dodané v roce 1982,
- 2009 pro lodě dodané v roce 1983,
- 2010 pro lodě dodané v roce 1984 nebo později;"
b) písmeno c) se zrušuje;
c) vkládá se nový odstavec, který zní:
"2. Odchylně od odstavce 1 smějí být ropné tankery kategorie 2 nebo 3, které jsou po celé délce nádrže vybaveny dvojitými dny nebo dvojitým plátováním neužívaným pro přepravu ropy nebo jsou po celé délce nádrže vybaveny prostory s dvojitým trupem neužívanými pro přepravu ropy, ale které nevyhovují podmínkám pro vynětí z odst. 1 písm. c) revidovaného pravidla 13G přílohy úmluvy MARPOL 73/78, mohou být nadále provozovány po dni uvedeném v odstavci 1, avšak nikoliv po uplynutí výročí dne dodání lodě v roce 2015 nebo po dni, kdy loď dosáhne stáří 25 let od dne svého dodání, podle toho, co nastane dříve.";
d) dosavadní odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"3. Žádnému ropnému tankeru přepravujícímu těžké ropné produkty bez ohledu na vlajku, pod kterou pluje, nesmí být povoleno vplout do přístavů nebo příbřežních terminálů, které jsou pod pravomocí členského státu, nebo tyto přístavy nebo příbřežní terminály opustit nebo zakotvit v oblastech pod pravomocí členského státu, není-li tento tanker tankerem s dvojitým trupem.";
e) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"4. Ropné tankery provozované výlučně v přístavech a ve vnitrozemské plavbě mohou být osvobozeny od povinnosti podle odstavce 3 za předpokladu, že jsou řádně schváleny podle právních předpisů pro vnitrozemskou vodní dopravu.
5. Ropné tankery o nosnosti do 5 000 tun musí vyhovovat odstavci 3 nejpozději do výročního dne dodání lodě v roce 2008.
6. Do 21. října 2005 může členský stát v případech, kdy je třeba použít plavidlo se zesílenou ochranou proti ledu, povolit ropným tankerům se zesílenou ochranou proti ledu s dvojitým trupem a po celé délce nákladní nádrže vybaveným dvojitými dny neužívanými pro přepravu ropy, povolit vplout s nákladem těžkých ropných produktů do přístavu nebo do příbřežního terminálu pod pravomocí uvedeného členského státu nebo opustit tento přístav nebo příbřežní terminál nebo zakotvit v oblasti pod pravomocí uvedeného členského státu, pokud jsou uvedené těžké ropné produkty přepravovány pouze ve středových nádržích lodě."
5. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Soulad se systémem hodnocení stavu lodí kategorie 2 a kategorie 3
Bez ohledu na vlajku, pod kterou pluje, není povoleno ropnému tankeru staršímu více než 15 let vplout do přístavů nebo příbřežních terminálů pod pravomocí členského státu nebo tyto přístavy nebo příbřežní terminály opustit nebo zakotvit v oblastech pod pravomocí členského státu po uplynutí výročního dne dodání lodě, a to v roce 2005, jde-li o lodě kategorie 2 a kategorie 3, pokud tato loď nevyhovuje systému hodnocení stavu uvedenému v článku 6."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Systém hodnocení stavu
Pro účely článku 5 se použije systém hodnocení stavu přijatý rezolucí MEPC 94(46) ze dne 27. dubna 2001 v platném znění."
7. V čl. 8 odst. 1 se návětí nahrazuje tímto:
"1. Odchylně od článků 4, 5 a 7 může příslušný orgán členského státu s výhradou vnitrostátních předpisů za určitých okolností povolit jednotlivé lodi za mimořádných podmínek vplout do přístavu nebo příbřežního terminálu, které jsou pod pravomocí uvedeného členského státu, nebo opustit tento přístav nebo příbřežní terminál nebo zakotvit v oblasti pod pravomocí uvedeného členského státu, pokud".
Článek 2
Předsednictví Rady jménem členských států a Komise společně uvědomí IMO o přijetí tohoto nařízení, přičemž učiní odkaz na čl. 211 odst. 3 Úmluvy Organizace spojených národů o námořním právu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1733/2003
ze dne 30. září 2003
o zahájení řízení o údajném obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 119/97 na dovoz některých mechanizmů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých mechanizmů kroužkových pořadačů zasílaných z Vietnamu, ať již jsou prohlášené za pocházející z Vietnamu, či nikoliv, a o zavedení celní evidence těchto dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/2002 [2] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 3 a 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST
(1) Komise obdržela žádost podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení o zahájení řízení o údajném obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz některých mechanizmů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky;
(2) tuto žádost podala dne 18. srpna 2003 SX Bürowaren und Ringbuchtechnik Handelsgesellschaft GmbH jménem výrobců zastupujících 100 % výroby některých mechanizmů kroužkových pořadačů ve Společenství;
B. VÝROBEK
(3) výrobky, jichž se dotyčné tvrzení o obcházení týká, jsou některé mechanizmy kroužkových pořadačů pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "dotyčný výrobek"), které jsou obvykle uváděny pod kódem KN ex83051000.
Tyto mechanizmy kroužkových pořadačů se skládají ze dvou pravoúhlých ocelových plechů nebo drátů s alespoň čtyřmi půlkroužky z ocelového drátu, jež jsou na nich upevněny a drženy pohromadě ocelovým krytem.
Lze je otevřít buď tahem za půlkroužky nebo pomocí malého ocelového spouštěcího mechanizmu, připevněného k dotyčnému výrobku (dále jen "některé mechanizmy kroužkových pořadačů");
(4) výrobky, které jsou předmětem řízení, jsou některé mechanizmy kroužkových pořadačů odeslané z Vietnamu (dále jen "výrobek podrobený řízení"), obvykle uváděné v celním prohlášení pod stejnými čísly, jaké má dotyčný výrobek;
(5) kódy KN se uvádějí jen pro informaci;
C. SOUČASNÁ OPATŘENÍ
(6) současně platnými opatřeními, která jsou údajně obcházena, jsou antidumpingová opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 119/97 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2100/2000 [4];
D. DŮVODY
(7) žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že platná antidumpingová opatření týkající se dovozu některých mechanizmů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství jsou obcházena pomocí překládky některých mechanizmů kroužkových pořadačů ve Vietnamu;
(8) žádost ukazuje, že po uložení opatření vůči dotyčnému výrobku došlo k významné změně struktury obchodu zahrnujícího vývoz z Čínské lidové republiky a Vietnamu do Společenství a že tato změna nemá žádnou jinou příčinu nebo důvod než uložení cla.
Tato změna struktury obchodu vyplývá zřejmě z překládky některých mechanizmů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky ve Vietnamu;
(9) žádost dále obsahuje dostatečné důkazy o tom, že nápravné účinky současných antidumpingových opatření vůči dotyčnému výrobku jsou podkopávány pokud jde o množství i cenu.
Ukazuje se, že dovoz dotyčného výrobku je nahrazován významným dovozem některých mechanizmů kroužkových pořadačů z Vietnamu.
Kromě toho existují dostatečné důkazy o tom, že toto zvýšení dovozu je uskutečňováno za ceny značně nižší než je nepoškozující cena zjištěná řízením, které vedlo k současným opatřením;
(10) žádost konečně obsahuje dostatečné důkazy o tom, že v poměru k dříve zjištěné obvyklé hodnotě dotyčného výrobku jsou ceny některých mechanizmů kroužkových pořadačů zasílaných z Vietnamu dumpingové;
E. ŘÍZENÍ
(11) vzhledem k výše uvedenému došla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy, které opravňují zahájení řízení podle článku 13 základního nařízení a k podřízení dovozu mechanizmů kroužkových pořadačů odeslaných z Vietnamu celní evidenci, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Vietnamu či nikoliv, v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení;
a) Dotazníky
(12) Komise rozešle za účelem získání informací, které považuje za nezbytné pro své řízení, dotazníky vývozcům/výrobcům ve Vietnamu, vývozcům/výrobcům v Čínské lidové republice a dovozcům ve Společenství známým Komisi nebo těm, kteří spolupracovali v řízení, které vedlo k přijetí současných opatření, a orgánům Čínské lidové republiky a Vietnamu.
Informace mohou být případně vyžádány také od výrobního odvětví Společenství;
(13) v každém případě by měly všechny dotčené strany kontaktovat Komisi neprodleně, nejpozději však ve lhůtě uvedené v článku 3, aby zjistily, zda jsou v žádosti uvedeny, a v případě že ano, aby si vyžádaly dotazník ve lhůtě uvedené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení, s tím, že lhůta uvedená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení se vztahuje na všechny dotčené strany;
(14) orgánům Čínské lidové republiky a Vietnamu bude zasláno oznámení o zahájení tohoto řízení spolu s kopii uvedené žádosti;
c) Shromáždění informací a konání slyšení
(15) všechny dotčené strany se vyzývají, aby písemně vyjádřily svá stanoviska a aby poskytly podpůrné doklady.
Komise může, mimo jiné, vyslechnout dotčené strany, pokud o to písemně požádají a prokáží, že pro jejich vyslechnutí existují konkrétní důvody;
c) Osvobození od evidence dovozu nebo od opatření
(16) v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení lze dovoz dotyčného produktu osvobodit od celní evidence nebo opatření, pokud tento dovoz nepředstavuje obcházení;
(17) k údajnému obcházení dochází mimo území Společenství.
Článek 13 základního nařízení je zaměřen proti praktikám obcházení, aniž jsou dotčeni provozovatelé, kteří nejsou do těchto praktik zapojeni, neobsahuje však zvláštní ustanovení o zacházení s vývozci, kteří by mohli prokázat, že do praktik obcházení nejsou zapojeni.
Proto se ukazuje nezbytné zavést možnost, aby dotyční vývozci mohli požádat o osvobození od celní evidence dovozu jejich vyvezených výrobků nebo od opatření vůči těmto dovozům.
Vývozci, kteří si přejí získat osvobození, by měli o ně požádat a měli by v příslušných lhůtách odpovědět na každý dotazník umožňující prokázat, že se nedopouštějí obcházení antidumpingových cel ve smyslu čl. 13 odst.
1 základního nařízení. Dovozci by mohli ještě mít prospěch z osvobození od celní evidence nebo opatření, pokud jejich dovozy pocházejí od vývozců, kteří jsou držiteli tohoto osvobození, a v souladu s čl.
F. CELNÍ EVIDENCE
(18) podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení by dovoz výrobku, který je předmětem řízení, měl být podřízen celní evidenci, aby bylo zajištěno, že pokud bude řízením zjištěno obcházení, mohou být antidumpingová cla v příslušné výši vybrána zpětně ode dne zavedení celné evidence dovozu tohoto výrobku odeslaného z Vietnamu;
G. LHŮTY
(19) v zájmu řádné správy je třeba stanovit lhůty, v nichž:
- se dotčené strany mohou ohlásit Komisi, písemně předložit svá stanoviska a odpovědi na dotazník nebo jakoukoli jinou informaci, která by měla být vzata v úvahu během řízení,
- dotčené strany mohou písemně požádat o vyslechnutí Komisí;
(20) je třeba upozornit na skutečnost, že vykonávání většiny procesních práv uvedených v základním nařízení závisí na tom, aby se daný účastník ohlásil Komisi ve lhůtě uvedené v článku 3 tohoto nařízení;
H. NESPOLUPRÁCE
(21) v případech, kdy některá dotčená strana odmítá přístup k potřebným informacím nebo je neposkytne ve lhůtách stanovených tímto nařízením anebo významně blokuje řízení, lze podle článku 18 a na základě dostupných skutečností přijmout prozatímní nebo konečné závěry, ať kladné či záporné.
Zjistí-li se, že kterákoli dotčená strana poskytla nepravdivé nebo zavádějící informace, k těmto informacím se nepřihlédne a lze přihlédnout ke skutečnostem, jež jsou k dispozici.
Uplatnění článku 18 může vést k závěrům, které budou pro dotyčnou stranu méně příznivé, než jaké by byly, kdyby byla spolupracovala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se řízení podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 za účelem zjištění, zda dovozy t některých mechanizmů kroužkových pořadačů kódu KN ex83051000 (kódy TARIC 8305100011 a 8305100021), odeslaných z Vietnamu, ať již pocházejí z Vietnamu či nikoliv, do Společenství obcházejí opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 119/97, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2100/2000.
Pro účely tohoto nařízení se mechanismy kroužkových pořadačů skládají ze dvou pravoúhlých ocelových plechů nebo drátů s alespoň čtyřmi půlkroužky vyrobenými z ocelového drátu, jež jsou na nich upevněny a udržovány pohromadě ocelovým krytem.
Lze je otevřít buď tahem za půlkroužky nebo pomocí malého ocelového spouštěcího mechanizmu, připevněného k mechanizmu kroužkového pořadače.
Článek 2
Podle čl. 13 ost. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 se celním orgánům ukládá přijmout nezbytná opatření k zavedení celní evidence dovozů, které jsou uvedeny v článku 1 tohoto nařízení, do Společenství.
Celní evidence pozbývá platnosti po devíti měsících ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise může svým nařízením uložit celním orgánům, aby zastavily celní evidenci dovozu výrobků vyvážených do Společenství vývozci, kteří požádali o osvobození od celní evidence a o nichž se zjistilo, že antidumpingová cla neobcházejí.
Článek 3
1. O zaslání dotazníků by měla být Komise požádána do 15 dní od vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Mají-li být prohlášení dotčených stran brána v úvahu během řízení, musí tyto strany dát o sobě vědět kontaktováním Komise, písemně předložit svá stanoviska, odpovědi na dotazník a veškeré další informace do 40 dní ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie, není-li stanoveno jinak.
3. Dotčené strany mohou požádat také o vyslechnutí Komisí ve stejné lhůtě 40 dní.
4. Každá informace, která se týká této věci, každá žádost o slyšení nebo o zaslání dotazníku jakož i každá žádost o schválení osvědčení o neobcházení, musí být předložena písemně (nikoli elektronicky, není-li uvedeno jinak), musí obsahovat název společnosti, adresu, elektronickou adresu, telefon, fax a/nebo čísla telefonu, a musí být zaslána na tuto adresu: European Commission, Directorate General for Trade
Directorate B
B-1049 Brussels Fax (32 2)295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1739/2003
ze dne 30. září 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 10 odst. 6 a čl. 39 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) čl. 10 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že zaručené množství v rámci produkčních kvót je třeba do 1. října každého hospodářského roku snížit, jestliže prognózy pro dotyčný rok ukáží, že zůstatek exportovatelný s náhradou je vyšší než maximální množství stanovené v zemědělské dohodě uzavřené podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy;
(2) prognózy pro hospodářský rok 2003/2004 ukazují, že exportovatelný zůstatek je vyšší než maximální množství stanovené v zemědělské dohodě. Je proto nezbytné stanovit celkové snížení zaručeného množství a rozdělit jej mezi cukr, isoglukosu a inulinový sirup na jedné straně a dotyčné produkční oblasti na straně druhé, pomocí příslušných koeficientů stanovených v čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001;
(3) v souladu s čl. 10 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 pak každý členský stát přidělí část rozdílu, která na něj připadá, jednotlivým výrobním podnikům usazeným na jeho území, a to na základě poměru mezi jejich kvótami A a B pro daný produkt a základního množství A a základního množství B členského státu pro daný produkt;
(4) čl. 39 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že snížení zaručeného množství vede ke snížení předpokládaných maximálních požadavků na dodávku surového cukru rafinériím Společenství pro dotyčný hospodářský rok. Proto je nezbytné stanovit odpovídající snížení těchto požadavků a rozdělit toto snížení mezi dotyčné členské státy;
(5) je třeba stanovit lhůty, během nichž musí členské státy stanovit, jaká část snížení se použije pro každý podnik usazený na jejich území;
(6) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se zaručené množství v rámci produkčních kvót pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje o 215513 tun cukru vyjádřeného v bílém cukru.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se rozdělí podle jednotlivých produktů a regionů v souladu s přílohou I.
Základní množství, která po snížení slouží k přidělení produkčních kvót výrobním podnikům pro hospodářský rok 2003/2004, jsou uvedena v příloze II.
3. Členské státy stanoví nejpozději do 1. listopadu 2003 každému výrobnímu podniku, kterému byla pro hospodářský rok 2003/2004 přidělena produkční kvóta, část snížení, které na něj připadá, a současně jeho kvóty A a B upravené na základě uvedeného snížení.
Článek 2
1. Podle čl. 39 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 se předpokládané maximální požadavky na dodávky rafinériím Společenství pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje o 2691,5 tuny cukru vyjádřeného v bílém cukru.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se rozdělí mezi dotyčné členské státy v souladu s přílohou III.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 1745/2003
ze dne 12. září 2003
o uplatňování minimálních rezerv
(ECB/2003/9)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na čl. 19 odst. 1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou [1], ve znění nařízení Rady (ES) č. 134/2002 [2],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2818/98 ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv (ECB/1998/15) [4] bylo dvakrát významně změněno.
Nejdříve byly nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 1921/2000 ze dne 31. srpna 2000 [5] (ECB/2000/8) zavedeny zvláštní postupy pro fúze a rozdělení týkající se úvěrových institucí, aby byly vyjasněny povinnosti těchto institucí, pokud se jedná o povinnost minimálních rezerv.
Dále byla nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 690/2002 ze dne 18. dubna 2002 (ECB/2002/3) [6] z důvodů účinnosti pozměněna další ustanovení s cílem vyjasnit skutečnost, že se na instituce elektronických peněz bude vztahovat povinnost minimálních rezerv, s cílem stanovit obecné pravidlo, podle kterého budou úvěrové instituce automaticky zprošťovány povinnosti minimálních rezerv pro celé udržovací období, během kterého přestanou jako úvěrové instituce existovat, a dále s cílem objasnit povinnost zahrnout do základu pro stanovení minimálních rezerv závazky instituce vůči pobočce téhož subjektu nebo vůči ústředí či sídlu téhož subjektu, které se nacházejí mimo zúčastněné členské státy.
Vzhledem k tomu, že jsou prováděny další změny nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2818/98 (ECB/1998/15), je z důvodů jasnosti a přehlednosti žádoucí přepracovat příslušná ustanovení do jediného textu.
19 odst. 1 statutu uvádí, že pokud Evropská centrální banka (ECB) požaduje po úvěrových institucích usazených v zúčastněných členských státech, aby držely minimální rezervy, mají být tyto rezervy vedeny na účtech u ECB a u zúčastněných národních centrálních bank.
Považuje se za vhodné, aby tyto minimální rezervy byly udržovány výhradně na účtech u zúčastněných národních centrálních bank.
(3) Je třeba také upřesnit požadavky na výpočet a držení minimálních rezerv a pravidla pro vykazování a ověřování, aby minimální rezervy byly účinným nástrojem.
(4) Pro vyloučení mezibankovních závazků ze základu pro stanovení minimálních rezerv by každý standardní odpočet závazků se splatností do dvou let v kategorii dluhových cenných papírů měl spočívat v poměru uplatňovaném pro eurozónu mezi i) stavem relevantních nástrojů emitovaných úvěrovými institucemi a držených jinými úvěrovými institucemi, ECB a zúčastněnými národními centrálními bankami a ii) celkovou hodnotou zůstatku těchto nástrojů emitovaných úvěrovými institucemi.
(5) Kalendář udržovacích období bude odpovídat kalendáři schůzí Rady guvernérů ECB, na jejichž pořadu je měsíční hodnocení měnové politiky.
(6) Je třeba zavést zvláštní postupy pro nahlašování a potvrzování minimálních rezerv, aby instituce byly včas seznámeny se svými povinnostmi, které se týkají povinných minimálních rezerv,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
- "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát EU, který přijal euro v souladu se Smlouvou,
- "zúčastněnou národní centrální bankou" rozumí národní centrální banka zúčastněného členského státu,
- "Eurosystémem" rozumí ECB a zúčastněné národní centrální banky,
- "institucí" rozumí právní subjekt v zúčastněném členském státě, kterému může ECB podle čl. 19 odst. 1 statutu uložit povinnost držet minimální rezervy,
- "účtem minimálních rezerv" rozumí účet instituce u zúčastněné národní centrální banky, jehož denní konečný zůstatek je rozhodující pro povinnosti minimálních rezerv instituce,
- "povinností minimálních rezerv" rozumí povinnost instituce držet minimální rezervy na účtech minimálních rezerv u zúčastněných národních centrálních bank,
- "sazbou minimálních rezerv" rozumí procentní podíl, který může být určen podle článku 4 pro každou položku základu pro stanovení minimálních rezerv,
- "udržovacím obdobím" rozumí období, pro něž se vypočítává dodržování povinnosti minimálních rezerv a po které musí být drženy minimální rezervy na účtech minimálních rezerv,
- "denním konečným zůstatkem" rozumí zůstatek k časovému okamžiku, kdy byly uzavřeny všechny platby a účetní záznamy související s možným přístupem ke stálým facilitám Eurosystému,
- "obchodním dnem národní centrální banky" rozumí každý den, kdy je zúčastněná národní centrální banka otevřena pro účely provádění operací měnové politiky Eurosystému,
- "rezidentem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která je rezidentem některého ze zúčastněných členských států ve smyslu čl. 1 bodu 4 nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [7],
- "reorganizačními opatřeními" rozumějí opatření, kterými má být zachována nebo obnovena finanční situace instituce a která se mohou dotknout stávajících práv třetích osob, včetně opatření, která mohou vést k zastavení plateb, zastavení vymáhacích opatření nebo ke snížení pohledávek,
- "likvidačním řízením" rozumí postup týkající se instituce, který vyžaduje účast soudních nebo jiných příslušných orgánů zúčastněného členského státu s cílem realizovat pod dohledem těchto orgánů aktiva instituce, včetně případů, v nichž řízení končí vyrovnáním nebo jiným obdobným opatřením,
- "fúzí" rozumí operace, při které jedna nebo více úvěrových institucí ("fúzující instituce") převádějí v důsledku zrušení bez likvidace veškerá svá aktiva a pasiva na jinou úvěrovou instituci ("nabývající instituce"), kterou může být nově založená úvěrová instituce,
- "rozdělením" rozumí operace, při které jedna úvěrová instituce ("rozdělovaná instituce") převádí v důsledku zrušení bez likvidace veškerá svá aktiva a pasiva na více než jednu instituci ("přijímající instituce"), kterými mohou být nově založené úvěrové instituce.
Článek 2
Instituce s povinností minimálních rezerv
1. Povinnost minimálních rezerv se vztahuje na tyto kategorie institucí:
a) úvěrové instituce ve smyslu čl. 1 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [8], kromě zúčastněných národních centrálních bank;
b) pobočky ve smyslu čl. 1 odst. 3 směrnice 2000/12/ES úvěrových institucí ve smyslu čl. 1 odst. 1 prvního pododstavce téže směrnice, kromě zúčastněných národních centrálních bank; zahrnují rovněž pobočky úvěrových institucí, jejichž sídlo ani ústředí se nenachází v zúčastněném členském státě.
Na pobočky úvěrových institucí usazených v zúčastněných členských státech, které se nacházejí mimo zúčastněné členské státy, se povinnost minimálních rezerv nevztahuje.
2. Aniž je instituce povinna podat jakoukoli žádost, je automaticky zproštěna povinnosti minimálních rezerv od začátku udržovacího období, ve kterém jí bylo odebráno povolení nebo se ho vzdala nebo ve kterém proti ní bylo soudním orgánem nebo jiným příslušným orgánem zúčastněného členského státu zahájeno likvidační řízení.
ECB může na základě rovného zacházení zprostit povinnosti minimálních rezerv tyto instituce:
a) instituce, v nichž jsou prováděna reorganizační opatření;
b) instituce, u nichž by uložením povinnosti minimálních rezerv nebylo dosaženo cílů systému minimálních rezerv ECB.
Při rozhodování o každé výjimce bere ECB v úvahu jedno nebo více z těchto kritérií:
i) jedná se o instituci pro zvláštní účely;
ii) instituce nevykonává bankovní funkce v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými institucemi;
iii) všechny vklady instituce jsou účelově vázány pro regionální nebo mezinárodní rozvojovou pomoc.
3. ECB zveřejňuje seznam institucí, které podléhají povinnosti minimálních rezerv.
ECB dále zveřejňuje seznam institucí zproštěných povinnosti minimálních rezerv z jiných důvodů, než že v nich jsou prováděna reorganizační opatření.
Instituce se mohou na tyto seznamy spoléhat při zjišťování, zda mají závazky vůči jiné instituci, která je sama povinna držet minimální rezervy.
Tyto seznamy nejsou rozhodující s ohledem na povinnost instituce držet minimální rezervy podle tohoto článku.
Článek 3
Základ pro stanovení minimálních rezerv
1. Základ pro stanovení minimálních rezerv instituce zahrnuje (ve smyslu výkaznictví měnových a bankovních statistik ECB podle nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2423/2001 ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2001/13) [9]) následující závazky, které vznikají přijetím peněžních prostředků:
a) vklady;
b) emitované dluhové cenné papíry.
Pokud má instituce závazky vůči pobočce téhož subjektu nebo vůči sídlu či ústředí téhož subjektu, které se nacházejí mimo zúčastněné členské státy, zahrne takové závazky do základu pro stanovení minimálních rezerv.
2. Ze základu pro stanovení minimálních rezerv se vyjímají tyto závazky:
a) závazky vůči jakékoli jiné instituci, která není uvedena na seznamu jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ECB podle čl. 2 odst. 3;
b) závazky vůči ECB nebo jiné zúčastněné národní centrální bance.
Při uplatňování tohoto ustanovení musí být dotyčná instituce schopna prokázat příslušné zúčastněné národní centrální bance skutečnou částku závazků vůči jakékoli instituci, která není uvedena na seznamu jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ECB, a závazků vůči ECB nebo některé zúčastněné národní centrální bance.
Jestliže to nelze prokázat u emitovaných dluhových cenných papírů se stanovenou splatností do dvou let, může instituce od základu pro stanovení minimálních rezerv standardně odečíst hodnotu zůstatku emitovaných dluhových cenných papírů se stanovenou splatností do dvou let.
Výši standardních odpočtů zveřejní Evropská centrální banka stejným způsobem jako seznamy uvedené v čl. 2 odst.
3. Základ pro stanovení minimálních rezerv pro určité udržovací období vypočte instituce na základě údajů za měsíc předcházející o dva měsíce měsíc, v němž udržovací období začíná.
Základ pro stanovení minimálních rezerv vykáže instituce příslušné zúčastněné národní centrální bance ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2000/13).
4. Pro instituce, kterým byla povolena výjimka stanovená v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2000/13), se základ pro stanovení minimálních rezerv pro tři po sobě následující udržovací období, počínaje udržovacím obdobím, které začíná třetím měsícem po skončení čtvrtletí, vypočte na základě údajů z konce čtvrtletí vykázaných v souladu s přílohou II nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2000/13). Tyto instituce nahlašují své minimální rezervy podle článku 5.
Článek 4
Sazby minimálních rezerv
1. Pro následující kategorie závazků (ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB2001/13)) platí sazba minimálních rezerv 0 %:
a) vklady se stanovenou splatností delší než dva roky;
b) vklady s výpovědní lhůtou delší než dva roky;
c) repo operace;
d) dluhové cenné papíry se stanovenou dobou splatností delší než dva roky.
2. Pro všechny ostatní závazky zahrnuté do základu pro stanovení minimálních rezerv platí sazba minimálních rezerv 2 %.
Článek 5
Výpočet a nahlašování minimálních rezerv
1. Výše minimálních rezerv, které má instituce držet během určitého udržovacího období, se vypočte vynásobením každé relevantní položky základu pro stanovení minimálních rezerv pro dané období sazbami minimálních rezerv podle článku 4.
Výše povinných minimálních rezerv, jak ji určí příslušná zúčastněná národní centrální banka a daná instituce postupy uvedenými v tomto článku, je základem i) pro úročení držených požadovaných minimálních rezerv a ii) pro zjištění, zda daná instituce dodržuje povinnost držet požadovanou výši minimálních rezerv.
2. S výhradou článku 11 se každé instituci poskytuje odpočitatelná položka ve výši 100000 EUR, kterou lze odečíst od celkové výše minimálních rezerv.
3. Každá zúčastněná národní centrální banka vymezí postupy nahlašování individuálních minimálních rezerv instituce, a to podle následujících zásad.
Buď příslušná zúčastněná národní centrální banka, nebo daná instituce provede výpočet povinných minimálních rezerv instituce pro příslušné udržovací období na základě statistických informací a základu pro stanovení minimálních rezerv vykázaného podle článku 5 nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13).
Strana provádějící výpočet vyrozumí druhou stranu o výši vypočtených minimálních rezerv nejpozději tři obchodní dny národní centrální banky před začátkem příslušného udržovacího období.
Příslušná zúčastněná národní centrální banka může jako lhůtu pro nahlášení minimálních rezerv stanovit dřívější datum.
Může rovněž instituci poskytnout i dodatečné lhůty pro oznámení jakýchkoli oprav základu pro stanovení minimálních rezerv i výše již oznámených minimálních rezerv.
Pokud by některá instituce zneužívala možnost opravovat základ pro stanovení minimálních rezerv a povinné minimální rezervy, lze možnost provádět opravy pro danou instituci pozastavit.
Vyrozuměná strana potvrdí výši minimálních rezerv nejpozději poslední obchodní den národní centrální banky před začátkem příslušného udržovacího období.
Pokud vyrozuměná strana neodpoví nejpozději v poslední obchodní den národní centrální banky před začátkem udržovacího období, má se za to, že výše minimálních rezerv instituce pro příslušné udržovací období byly přijaty.
Jakmile jsou minimální rezervy instituce pro příslušné udržovací období přijaty, nelze je již opravovat.
4. K provedení postupů uvedených v tomto článku zveřejní zúčastněné národní centrální banky kalendáře stanovující lhůty pro nahlášení a přijetí údajů týkajících se minimálních rezerv.
5. Nevykáže-li některá instituce příslušné statistické údaje uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13), oznámí příslušná zúčastněná národní centrální banka dotyčné úvěrové instituci výši jejích povinných minimálních rezerv, které mají být pro příslušné udržovací období (příslušná udržovací období) nahlášeny nebo přijaty v souladu s postupy uvedenými v tomto článku, jak ji odhadne na základě dřívějších údajů vykázaných danou institucí a jiných relevantních informací. Tím nejsou dotčeny článek 6 nařízení Rady (ES) č. 2531/98 a pravomoc ECB uvalovat sankce za nesplnění statistické zpravodajské povinností vůči ECB.
Článek 6
Držení minimálních rezerv
1. Instituce musí držet minimální rezervy na jednom nebo několika účtech minimálních rezerv u národní centrální banky v každém zúčastněném členském státě, v němž má provozovnu, odpovídající základu pro stanovení minimálních rezerv v dotyčném členském státě.
Účty minimálních rezerv jsou vedeny v eurech.
Jako účty minimálních rezerv mohou být použity účty platebního styku instituce vedené u zúčastněných národních centrálních bank.
2. Povinnost minimálních rezerv je splněna, jestliže průměrný denní konečný zůstatek účtů minimálních rezerv instituce během udržovacího období není nižší než částka vypočtená pro toto období podle článku 5.
3. Má-li instituce v některém zúčastněném členském státě více než jednu provozovnu, odpovídá za splnění povinnosti minimálních rezerv instituce sídlo nebo ústředí, pokud se v daném členském státě nachází.
Nenachází-li se v daném členském státě sídlo ani ústředí, určí instituce pobočky, které odpovídají za plnění povinnosti minimálních rezerv instituce.
Částky minimálních rezerv držené jednotlivými provozovnami se započítávají do celkového plnění povinnosti minimálních rezerv instituce v tomto členském státě.
Článek 7
Udržovací období
1. Pokud Rada guvernérů ECB nezmění kalendář v souladu s odstavcem 2, začíná udržovací období dnem vypořádání hlavní refinanční operace po schůzi Rady guvernérů, na kterou je plánováno měsíční hodnocení měnové politiky.
Výkonná rada ECB zveřejní kalendář udržovacích období alespoň tři měsíce před začátkem každého kalendářního roku.
Zveřejní jej v Úředním věstníku Evropské unie a na webových stránkách ECB a zúčastněných národních centrálních bank.
2. O každé změně tohoto kalendáře, která je nezbytná v důsledku mimořádných okolností, rozhodne Rada guvernérů a Výkonná rada ji zveřejní stejným způsobem a s dostatečným předstihem před začátkem udržovacího období, jehož se příslušná změna týká.
Článek 8
Úročení
1. Držené povinné minimální rezervy se úročí průměrnou úrokovou sazbou ECB pro hlavní refinanční operace během udržovacího období (váženou podle počtu kalendářních dnů) podle následujícího vzorce (výsledek se zaokrouhlí na nejbližší cent): R =
r = ∑ i = 1ntMRint
Kde:
Rt = úroky, které připadají na držené povinné minimální rezervy v udržovacím období t;
Ht = průměrná denní výše držených povinných minimálních rezerv v udržovacím období t;
nt = počet kalendářních dnů udržovacího období t;
rt = sazba pro úročení povinných minimálních rezerv držených během udržovacího období t. Sazba se standardně zaokrouhlí na dvě desetinná místa;
i = i-tý kalendářní den udržovacího období t;
MRi = mezní úroková sazba poslední hlavní refinanční operace vypořádané v kalendářním dni i nebo před tímto kalendářním dnem. Pokud se v týž den provádí více hlavních refinančních operací, použije se prostý průměr mezních úrokových sazeb operací, které se provádějí souběžně.
2. Úroky se připisují druhý obchodní den národní centrální banky po uplynutí udržovacího období, za něž úroky připadají.
Článek 9
Právo na ověřování
Zúčastněné národní centrální banky mají podle článku 6 nařízení (ES) č. 2531/98 právo ověřovat správnost a kvalitu informací, které instituce poskytují jako doklad plnění povinnosti minimálních rezerv, aniž je tím dotčeno právo ECB vykonávat je sama.
Článek 10
Nepřímé držení minimálních rezerv přes zprostředkovatele
1. Instituce mohou požádat o povolení držet všechny své minimální rezervy nepřímo přes zprostředkovatele, který je rezidentem téhož členského státu.
Zprostředkovatelem musí být instituce, na kterou se vztahuje povinnost minimálních rezerv a která kromě držení minimálních rezerv pravidelně provádí část správy instituce (například správu hotovosti), pro niž působí jako zprostředkovatel.
2. Každá žádost o povolení držet minimální rezervy přes zprostředkovatele podle odstavce 1 se podává národní centrální bance zúčastněného členského státu, v němž je žádající instituce usazena.
K žádosti je nutno přiložit kopii dohody mezi zprostředkovatelem a žádající institucí, v níž obě strany vyjadřují souhlas s dohodou.
V dohodě je také nutno uvést, zda si žádající instituce přeje přístup ke stálým facilitám Eurosystému a operacím na volném trhu.
Výpovědní lhůta dohody musí činit nejméně dvanáct měsíců.
Jsou-li výše uvedené podmínky splněny, může příslušná zúčastněná národní centrální banka udělit žadateli povolení držet po dobu platnosti dohody minimální rezervy přes zprostředkovatele, s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Povolení se stává účinným se začátkem prvního udržovacího období po dni udělení povolení a trvá po dobu trvání výše uvedené dohody obou stran.
3. Zprostředkovatel drží minimální rezervy v souladu s obecnými podmínkami systému minimálních rezerv ECB.
Za plnění povinnosti minimálních rezerv institucí, za které zprostředkovatel jedná, odpovídají nejen tyto instituce, ale také sám zprostředkovatel.
V případě nesplnění může ECB uvalit sankce za nesplnění povinnosti na zprostředkovatele, na instituci, pro kterou tento zprostředkovatel působí, nebo na oba podle odpovědnosti za nesplnění povinnosti.
4. ECB nebo příslušná zúčastněná národní centrální banka může kdykoli odejmout povolení k nepřímému držení minimálních rezerv:
i) jestliže instituce, která udržuje minimální rezervy nepřímo přes zprostředkovatele, nebo zprostředkovatel sám neplní své povinnosti vyplývající ze systému minimálních rezerv ECB;
ii) jestliže nejsou splněny podmínky pro nepřímé držení minimálních rezerv podle odstavců 1 a 2 nebo
iii) z důvodů obezřetnostního dohledu nad zprostředkovatelem.
Je-li povolení odňato z důvodů obezřetnostního dohledu nad zprostředkovatelem, může být odnětí bezprostředně účinné.
Za podmínek odstavce 5 jsou všechna odnětí z jiných důvodů účinná od konce běžného udržovacího období.
Instituce, která udržuje své minimální rezervy přes zprostředkovatele, nebo zprostředkovatel sám mohou kdykoli požádat o odnětí povolení.
Odnětí je účinné po předchozím oznámení příslušnou zúčastněnou národní centrální bankou.
5. Instituce, která udržuje své minimální rezervy přes zprostředkovatele, a zprostředkovatel budou uvědoměni o každém odnětí povolení z jiných důvodů než důvodů obezřetnostního dohledu nejméně pět pracovních dnů před uplynutím udržovacího období, v němž je povolení odňato.
6. Aniž jsou dotčeny statistické zpravodajské povinnosti instituce, která udržuje své minimální rezervy přes zprostředkovatele, předává zprostředkovatel dostatečně podrobné údaje o základu pro stanovení minimálních rezerv, aby Evropské centrální bance umožnil ověřovat jejich správnost a kvalitu podle článku 9; rovněž určuje výši požadovaných minimálních rezerv a údaje o držení rezerv pro sebe i pro každou instituci, pro kterou působí jako zprostředkovatel.
Tyto údaje předává zúčastněné národní centrální bance, u níž jsou vedeny minimální rezervy.
Zprostředkovatel předává uvedené údaje o základu pro stanovení minimálních rezerv se stejnou periodicitou a podle stejného harmonogramu, jaké jsou stanoveny ve výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13).
Článek 11
Držení minimálních rezerv na konsolidovaném základě
Instituce, které smějí předávat statistické údaje jako skupina na konsolidovaném základě (ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13)), musí podle článku 10 držet minimální rezervy prostřednictvím jedné instituce skupiny, která působí jako zprostředkovatel výlučně pro tyto instituce. Instituce, která působí jako zprostředkovatel pro tuto skupinu, může požádat ECB o osvobození od povinností uvedených v čl. 10 odst. 6. Jestliže ECB osvobození poskytne, má nárok na odpočitatelnou položku uvedenou v čl. 5 odst. 2 pouze skupina jako celek.
Článek 12
Obchodní dny národních centrálních bank
Má-li jedna nebo více poboček některé zúčastněné národní centrální banky zavřeno některý obchodní den národní centrální banky z důvodu místního nebo regionálního svátku, musí příslušná zúčastněná národní centrální banka předem informovat o opatřeních, která mají být přijata pro operace s danými pobočkami.
Článek 13
Fúze a rozdělení
1. Pro udržovací období, během nějž se uskuteční fúze, přechází povinnost minimálních rezerv fúzujících institucí na nabývající instituci a na nabývající instituci se vztahují i všechny odpočitatelné položky uvedené v čl. 5 odst. 2, které byly přiznány fúzujícím institucím. Veškeré rezervy držené fúzujícími institucemi během udržovacího období, v němž se uskutečňuje fúze, se sčítají pro účely plnění povinnosti minimálních rezerv nabývající institucí.
2. Počínaje udržovacím obdobím následujícím bezprostředně po udržovacím období, během nějž se uskuteční fúze, je nabývající instituci přiznána jen jedna odpočitatelná položka uvedená v čl. 5 odst. 2. Pro udržovací období bezprostředně následující po fúzi se výše povinných minimálních rezerv nabývající instituce vypočte ze základu pro stanovení minimálních rezerv, shrnujícího základy pro stanovení minimálních rezerv fúzujících institucí a případně nabývající instituce. Do souhrnu vstupují základy pro stanovení minimálních rezerv, z nichž by se vycházelo pro dané udržovací období, kdyby fúze nenastala. V rozsahu nezbytném pro získání odpovídajících statistických informací za každou fúzující instituci přebírá statistickou zpravodajskou povinnost fúzujících institucí nabývající instituce. Zvláštní ustanovení s ohledem na povahu fúzujících institucí jsou obsažena v příloze II nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13).
3. Pro udržovací období, během nějž se uskuteční rozdělení, přechází povinnost minimálních rezerv rozdělované instituce na přijímající instituce, které jsou úvěrovými institucemi.
Povinnost každé přijímající instituce, která je úvěrovou institucí, je úměrná jí přidělené části základu pro stanovení minimálních rezerv rozdělované instituce.
Rezervy držené rozdělovanou institucí během udržovacího období, v němž se uskutečňuje rozdělení, se stejným poměrem rozdělí mezi přijímající instituce, které jsou úvěrovými institucemi. Pro udržovací období, během nějž se rozdělení uskuteční, je odpočitatelná položka uvedená v čl.
5 odst. 2 přiznána každé přijímající instituci, která je úvěrovou institucí.
4. Od udržovacího období následujícího bezprostředně po udržovacím období, během nějž se uskuteční rozdělení, až do okamžiku, kdy přijímající instituce, které jsou úvěrovými institucemi, vykáží své základy pro stanovení minimálních rezerv v souladu s článkem 5 nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13), přebírá každá přijímající instituce, která je úvěrovou institucí, případně navíc k vlastní povinnosti minimálních rezerv, povinné minimální rezervy vypočtené z jí přidělené části základu pro stanovení minimálních rezerv rozdělované instituce. Počínaje udržovacím obdobím následujícím bezprostředně po udržovacím období, během nějž se uskuteční rozdělení, přiznává se každé přijímající instituci, která je úvěrovou institucí, jedna odpočitatelná položka uvedená v čl. 5 odst. 2.
Článek 14
Přechodná ustanovení
1. Udržovací období začínající dnem 24. ledna 2004 končí dnem 9. března 2004.
2. Minimální rezervy pro toto přechodné udržovací období se vypočtou použitím základu pro stanovení minimálních rezerv ke dni 31. prosince 2003.
Pro instituce s tříměsíční periodicitou vykazování se použije základ pro výpočet minimálních rezerv ke dni 30. září 2003.
3. Pro toto přechodné udržovací období se použijí postupy výpočtu, nahlášení, potvrzení, opravy a přijetí uvedené v čl. 5 odst. 3, 4 a 6 nařízení (ES) č. 2818/98 (ECB/1998/15).
Článek 15
Závěrečná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2004, s výjimkou čl. 5 odst. 3 a 5, které vstupují v platnost dnem 10. března 2004.
2. Nařízení (ES) č. 2818/98 (ECB/1998/15) ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv se zrušuje dnem 23. ledna 2004, s výjimkou čl. 5 odst. 3, 4 a 6, které se zrušují dnem 9. března 2004.
3. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 12. září 2003. Za Radu guvernérů ECB Willem F. Duisenberg [1] Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 1. [2] Úř. věst. L 24, 26.1.2002, s. 1. [3] Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4.
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 1746/2003
ze dne 18. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí
(ECB/2003/10)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2423/2001 ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2001/13) [2] vyžaduje od měnových finančních institucí vykazování čtvrtletních statistických informací členěných podle zemí a měn.
V současné době však uvedené nařízení vyžaduje tyto údaje pouze od států, které byly členy Evropské unie (EU) v době jeho přijetí.
Proto je třeba změnit jej tak, aby se tato statistická zpravodajská povinnost rozšířila i na země, které přistoupí k EU dne 1. května 2004.
(2) V současné době není většina údajů týkajících se uvedených zemí pravděpodobně příliš významná.
Přínos z odděleného zjišťování nevýznamných údajů je pravděpodobně nižší než náklady spojené s jejich shromažďováním.
V souladu s nařízením (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13), které při výpočtu čtvrtletních údajů povoluje určitou pružnost, pokud lze na základě údajů vykazovaných na vyšší úrovni agregace dokázat, že uvedené údaje nejsou pravděpodobně významné, by se zásada pružnosti měla používat i pro vykazování nových údajů.
Za tímto účelem národní centrální banky pravidelně určují, zda jsou údaje významné nebo ne.
(3) Další změny nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) jsou nezbytné i z důvodu kodifikace nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2818/98 (ECB/1998/15) ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení ECB/2001/13 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 2 se doplňuje nová věta, která zní: "V souvislosti s odstavci 6a a 7a části 1 oddílu IV přílohy I, každá národní centrální banka určí, zda údaje v polích označených symbolem "" v tabulkách 3 a 4 části 2 přílohy I jsou nevýznamné, a pokud jejich vykázání nepožaduje, sdělí to zpravodajským jednotkám."
2. V článku 5 se zrušuje odstavec 2.
3. Přílohy I a V se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
4. Příloha II se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1749/2003
ze dne 2. října 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje výše podpory pro producenty některých citrusových plodů v důsledku překročení zpracovatelského prahu v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1933/2001 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2202/96 stanoví zpracovatelský práh Společenství pro některé citrusové plody rozdělený mezi členské státy v souladu s přílohou II uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 5 odst. 2 stanoví, že v případě překročení tohoto prahu se výše podpory podle přílohy I tohoto nařízení snižuje v každém členském státu, ve kterém byl tento práh překročen. Překročení zpracovatelského prahu se vyhodnocuje na základě průměrných množství zpracovaných v režimu podpor během tří hospodářských roků předcházejících hospodářskému roku, pro který se podpora stanoví nebo během rovnocenného období.
(2) Členské státy oznámily množství pomerančů zpracovaných v režimu podpor v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1092/2001 ze dne 30. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [3], ve znění nařízení (ES) č. 350/2002 [4]. Na základě těchto informací bylo stanoveno, že zpracovatelský práh Společenství byl překročen o 101966 tun. V rámci tohoto překročení bylo zjištěno překročení prahu v Itálii. Proto musí být výše podpory pro pomeranče podle přílohy I nařízení (ES) č. 2202/96 pro hospodářský rok 2003/2004 v Itálii snížena o 14,93 %.
(3) Členské státy oznámily množství grapefruitů a šedoků zpracovaných v režimu podpor v souladu s čl. 23 odst.
1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1092/2001.
Na základě těchto informací bylo stanoveno, že zpracovatelský práh Společenství byl překročen o 2286 tun. V rámci tohoto překročení bylo zjištěno překročení prahu v Řecku, Španělsku, Francii a Itálii.
Proto musí být výše podpory pro grapefruity a šedoky podle přílohy I nařízení (ES) č. 2202/96 pro hospodářský rok 2003/2004 v Řecku snížena o 19,83 %, ve Španělsku o 54,14 %, ve Francii o 26,74 % a v Itálii o 33,29 %.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše podpory platné
Nařízení Komise (ES) č. 1757/2003
ze dne 3. října 2003,
kterým se stanoví obchodní norma pro cukety a kterým se mění nařízení (EHS) č. 1292/81
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cukety patří mezi produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které je nutné přijmout normy. Nařízení Komise (EHS) č. 1292/81, kterým se stanoví normy jakosti pro pór, lilek a cukety [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 46/2003 [4], bylo pozměněno a již nezaručuje právní přesnost.
(2) V zájmu jasnosti je vhodné oddělit předpisy týkající se cuket od předpisů pro ostatní produkty podléhající nařízení (ES) č. 1292/81.
Za tímto účelem a v zájmu zachování transparentnosti na světovém trhu, je vhodné vzít v úvahu normu UN/ECE FFV-41 o uvádění cuket na trh a o kontrole jejich jakosti, kterou pro cukety doporučuje Pracovní skupina pro normalizaci produktů podléhajících zkáze a zvyšování jejich jakosti Hospodářské komise pro Evropu OSN.
(3) Cílem uplatňování těchto norem je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitele a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže, a tak přispět ke zvýšení ziskovosti.
(4) Normy jsou platné ve všech stadiích uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, delší doba skladování a různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit určitý stupeň poškození vyplývající z biologického vývoje produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Taková poškození je nutno brát v úvahu při uplatňování norem ve stadiích uvádění na trh, která následují po odeslání.
(5) U produktů třídy "výběr", které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, se berou v úvahu pouze ztráta čerstvosti a vadnutí.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro cukety spadající pod podpoložku KN 07099070 se stanoví v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Norma platí ve všech stadiích uvádění na trh za podmínek stanovených nařízením (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích po odeslání však produkty mohou oproti požadavkům normy vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a vadnutí; u produktů jiných tříd jakosti než je třída"výběr", lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1292/81 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (EHS) č. 1292/81 ze dne 12. května 1981, kterým se stanoví obchodní norma pro cukety".
2. V článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Obchodní normy pro cukety spadající pod podpoložku KN 07093000 jsou stanoveny v příloze."
3. V příloze II se název nahrazuje tímto: "PŘÍLOHA
NORMA PRO CUKETY"
. 4. Příloha III se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. prosince 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1761/2003
ze dne 7. října 2003,
kterým se stanoví odchylka pro hospodářský rok 2003/2004 z nařízení (ES) č. 2461/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce v některých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1038/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 2461/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 345/2002 [4] stanoví, že pokud jsou plochy, na něž se smlouva vztahuje, sníženy v důsledku změn nebo ukončení smlouvy, žadatel, aby si zachoval nárok na platbu, musí znovu vyjmout dotčenou půdu z produkce a nebude prodávat, převádět ani využívat surovinu vypěstovanou na půdě, na kterou se smlouva nadále nevztahuje. Podle čl. 3 odst. 4 šestého pododstavce uvedeného nařízení se toto ustanovení použije obdobně, pokud se smlouva nahradí prohlášením;
(2) V důsledku mimořádného sucha, které na několik měsíců postihlo některé regiony Společenství, přijala Komise nařízení (ES) č. 1360/2003 [5] a (ES) č. 1408/2003 [6], kterými se zemědělcům výjimečně povoluje v hospodářském roce 2003/2004 využít v postižených regionech půdu prohlášenou za vyňatou z produkce pro získání krmiva pro zvířata;
(3) Vzhledem k přetrvávajícím problémům se získáváním krmiva pro zvířata v regionech postižených suchem je také třeba udělit výjimku, která umožní využít surovinu vypěstovanou na půdě prohlášené za vyňatou z produkce podle nařízení (ES) č. 2461/1999.
Jelikož tato výjimka doplňuje výjimku stanovenou nařízením (ES) č. 1408/2003, je třeba ji použít od téhož data;
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 7 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 2461/1999 žadatelé v regionech uznaných za postižené suchem podle nařízení (ES) č. 1360/2003 a (ES) č. 1408/2003, kterým příslušný orgán povolil změnit nebo ukončit jejich smlouvu nebo prohlášení uvedené v čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 2461/1999, mohou v hospodářském roce 2003/2004 využít surovinu sklizenou z dotčené půdy jako krmivo pro zvířata.
2. Dotyčné členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že suroviny uvedené v odstavci 1 nebudou využívány za účelem zisku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1771/2003
ze dne 7. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2803/2000, pokud jde o otevření a navýšení autonomních celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zásobování Společenství některými produkty rybolovu je v současné době závislé na dovozu ze třetích zemí.
Je tudíž v zájmu Společenství pozastavit částečně nebo zcela clo pro uvedené produkty tak, aby nebyly ohroženy perspektivy rozvoje produkce rybolovu ve Společenství a aby bylo zajištěno odpovídající zásobování zpracovatelského průmyslu.
Nařízení Rady (ES) č. 2803/2000 ze dne 14. prosince 2000 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu [1] pozastavilo z tohoto důvodu na určité období celní kvóty pro některé produkty rybolovu.
(2) Komise provedla průzkum trhů a požadavků na zásobování zpracovatelského průmyslu pro rok 2003.
S ohledem na požadavky stanovené v rámci vnitřních a vnějších politik Společenství je třeba otevřít některé nové celní kvóty pro uvedené produkty a navýšit některé existující kvóty tak, aby produkce v rámci Společenství byla i nadále zachována.
(3) Nařízení (ES) č. 2803/2000 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2803/2000 se mění takto:
1. doplňují se celní kvóty pro produkty a kvótová období uvedená v příloze tohoto nařízení;
2. pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2003:
a) objem kvóty u celní kvóty 09.2785 se stanoví ve výši 20000 tun;
b) objem kvóty u celní kvóty 09.2786 se stanoví ve výši 1500 tun;
c) objem kvóty u celní kvóty 09.2794 se stanoví ve výši 7000 tun;
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1776/2003
ze dne 29. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 527/2003, kterým se povoluje nabízení nebo dodávání některých vín dovážených z Argentiny, u nichž mohlo být použito enologických postupů nestanovených v nařízení (ES) č. 1493/1999, k přímé lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 45 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V současné době probíhají mezi Společenstvím, zastoupeným Komisí, a Argentinou jednání o dohodě o obchodu s vínem.
Tato jednání se týkají zejména příslušných enologických postupů obou smluvních stran a ochrany zeměpisných označení.
(2) Pro usnadnění průběhu těchto jednání by měla být prodloužena výjimka umožňující přidávání kyseliny jablečné do vín vyráběných na území Argentiny a dovážených do Společenství, do vstupu v platnost dohody uzavřené na základě těchto jednání, nejpozději však do 30. září 2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 se druhý pododstavec nařízení Rady (ES) č. 527/2003 [2] nahrazuje tímto: "Toto povolení se však použije pouze do vstupu v platnost dohody uzavřené na základě jednání s Argentinou o dohodě o obchodu s vínem, která se týká zejména enologických postupů a ochrany zeměpisných označení, nejdéle však do 30. září 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1780/2003
ze dne 10. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2366/98, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/1999 až 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 stanoví vytvoření geografického informačního systému (dále jen GIS), jehož účelem je zlepšení znalostí a kontrol u produkce oliv na úrovni jednotlivých producentů. Článek 2a nařízení (ES) č. 1638/98 stanoví, že od 1. listopadu 2003 není možné vyplácet podporu producentům oliv na základě společné organizace trhu s oleji a tuky na olivovníky a odpovídající plochy, jejichž existence není ověřena GIS pro pěstování oliv zavedeným podle článku 2 uvedeného nařízení.
(2) Články 23 až 26 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2383/2002 [4], stanoví prováděcí pravidla pro GIS pro pěstování oliv a podmínky, za jakých se považuje v regionu nebo členském státu za hotový.
(3) Postup, kterým Komise stanoví na základě zprávy dotyčného členského státu, zda byl dokončen GIS pro pěstování oliv se uvádí zejména v čl. 26 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2366/98. Vzhledem ke skutečnosti, že vytvoření GIS je povinnou podmínkou pro získání podpory na produkci olivového oleje a za účelem zjednodušení správních postupů a umožnění rychlého a účinného využívání GIS, je třeba požadavek na používání uvedeného postupu zrušit.
(4) Povinnost členských států informovat Komisi o opatřeních přijatých za účelem vytvoření GIS pro pěstování oliv a o jeho dokončení je však třeba zachovat.
(5) Ustanovení čl. 26 odst. 3 nařízení (ES) č. 2366/98 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 26 odst. 3 26 nařízení (ES) č. 2366/98 se nahrazuje tímto:
"3. Členské státy sdělí Komisi vnitrostátní opatření přijatá podle článků 23 až 26 a dokončení GIS pro pěstování oliv na úrovni členského státu nebo případně regionu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003
ze dne 29. září 2003,
kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001
OBSAH
HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Kapitola 2 Odlišení a finanční kázeň
Kapitola 3 Zemědělský poradenský systém Kapitola 4 Integrovaný administrativní a kontrolní systém Kapitola 5 Ostatní obecná ustanovení
HLAVA III REŽIM JEDNOTNÉ PLATBY
Kapitola 1 Obecná ustanovení
Kapitola 2 Stanovení referenční částky
Kapitola 3 Platební nároky Oddíl 1 Platební nároky podle plochy
Kapitola 4 Využití půdy v rámci režimu jednotné platby
Kapitola 5 Regionální a nepovinné provádění Oddíl 1 Regionální provádění
Oddíl 2 Částečné provádění
Oddíl 3 Nepovinná vyloučení
Oddíl 4 Nepovinná přechodná úprava HLAVA IV DALŠÍ REŽIMY PODPOR Kapitola 1 Zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou Kapitola 2 Prémie na bílkovinné plodiny Kapitola 3 Zvláštní podpora pro rýži Kapitola 4 Platba na plochu pro skořápkové ovoce Kapitola 5 Podpora pro energetické plodiny Kapitola 6 Podpora pro brambory určené pro výrobu škrobu 56 Kapitola 7 Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby Kapitola 8 Zvláštní regionální podpory pro plodiny na orné půdě Kapitola 9 Podpora pro osivo Kapitola 10 Platba na plochu pro plodiny na orné půdě Kapitola 11 Prémie na skopové a kozí maso Kapitola 12 Platby pro hovězí a telecí maso Kapitola 13 Podpora pro luskoviny pěstované na zrno HLAVA V PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ PŘÍLOHA I Seznam přímých plateb uvedených v článku 1 PŘÍLOHA II Vnitrostátní stropy uvedené v čl. 12 odst.2 PŘÍLOHA III Požadavky podle předpisů v oblasti řízení, uvedené v článcích 3 a 4 PŘÍLOHA IV Dobrý zemědělský a ekologický stav podle článku 5 PŘÍLOHA V Slučitelné režimy podpor uvedené v článku 26 PŘÍLOHA VI Seznam přímých plateb spojených s jednotnou platbou podle článku 33 PŘÍLOHA VII Výpočet referenční částky podle článku 37 PŘÍLOHA VIII Vnitrostátní stropy uvedené v článku 41 PŘÍLOHA IX Seznam plodin na orné půdě uvedených v článku 66 PŘÍLOHA X Tradiční produkční oblasti pšenice tvrdé uvedené v článku 74 PŘÍLOHA XI Seznam osiv uvedených v článku 99 RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1], s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2], s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3], vzhledem k těmto důvodům: (1) Je třeba stanovit společné podmínky pro přímé platby v rámci různých režimů podpor příjmů, na něž se vztahuje společná zemědělská politika.
(4) Jelikož mají stálé pastviny kladný vliv na životní prostředí, je vhodné přijmout opatření podporující zachování stávajících stálých pastvin, aby se zabránilo jejich obecně rozšířené přeměně na ornou půdu. (5) Aby se dosáhlo lepší rovnováhy mezi politickými nástroji určenými k propagaci udržitelného zemědělství a nástroji určenými k podpoře rozvoje venkova, je třeba zavést systém postupného snižování přímých plateb, který bude povinný na úrovni Společenství, pro léta 2005 až 2012.
Všechny přímé platby přesahující některé částky by měly být každý rok sníženy o dané procento. Je třeba použít dosažené úspory k financování opatření, na nichž závisí rozvoj venkova, a rozdělit je mezi členské státy podle objektivních kritérií, která mají být stanovena.
Je však vhodné rozhodnout, že dané procento částek musí zůstat v členských státech, kde byly vytvořeny.
Až do roku 2005 mohou členské státy nadále používat současný mechanismus dobrovolného odlišení podle nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [4].
(6) Aby částky určené k financování společné zemědělské politiky (rubrika 1 a) dodržovaly roční stropy stanovené ve finančních perspektivách, je vhodné stanovit finanční mechanismus, aby se popřípadě upravily přímé platby.
O úpravě přímé podpory by mělo být rozhodnuto, pokud odhady uvádějí, že rubrika 1a, s bezpečnostním rozpětím 300 milionů EUR, bude v daném rozpočtovém období překročena.
(7) S ohledem na strukturální úpravy vyplývající ze zrušení intervence ve prospěch žita je vhodné stanovit pro některé regiony produkující žito přechodná opatření, financovaná částí částek vytvořených odlišením.
(8) Aby se pomohlo zemědělcům přizpůsobit se normám moderního a kvalitního zemědělství, je nutné, aby členské státy zřídily komplexní poradenský systém pro obchodní zemědělské podniky.
Uvedený zemědělský poradenský systém má přispět k tomu, aby si zemědělci více uvědomili vztahy existující mezi toky surovin a zemědělskými procesy na jedné straně a normami týkajícími se životního prostředí, bezpečnosti potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat na straně druhé, aniž by jakýmkoli způsobem ovlivňoval jejich povinnosti a odpovědnosti, co se týče dodržování uvedených norem.
(9) Aby se usnadnilo zavedení zemědělského poradenského systému, měly by mít členské státy dostatečnou lhůtu k jeho zřízení.
Účast v systému by měla být dobrovolná, pokud jde o zemědělce, přičemž přednost je dána zemědělcům, kteří dostávají přímé platby vyšší, než je určitá částka za rok.
Vzhledem k tomu, že poradenská činnost spočívá v poskytování rad zemědělcům, je vhodné, aby s informacemi získanými v rámci jejího výkonu bylo zacházeno jako s důvěrnými informacemi, s výjimkou případů vážného porušení právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů.
(10) Členské státy musí v souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5] přijmout nezbytná opatření, aby se ujistily o skutečnosti a řádnosti operací financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a aby předcházely nesrovnalostem a řešily je.
(11) S cílem posílit účinnost a rentabilitu administrativních a kontrolních mechanismů je nutné upravit systém zřízený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [6], aby do něj mohly být zahrnuty režim jednotné platby, režimy podpor pro pšenici tvrdou, bílkovinné plodiny, energetické plodiny, rýži, bramborový škrob, skořápkové ovoce, mléko, osivo a luskoviny pěstované na zrno a zvláštní regionální podpory, jakož i kontrola uplatňování pravidel týkajících se podmíněnosti, odlišení a zemědělského poradenského systému.
Je vhodné stanovit možnost o začlenění dalších režimů podpor v pozdějším stadiu.
(12) Pro účinnější kontrolu a s cílem zabránit tomu, aby nebylo předloženo několik žádostí o podporu různým platebním agenturám ve stejném členském státě, měl by každý členský stát zřídit jednotný systém identifikace zemědělců, kteří předkládají žádosti o podporu, na něž se vztahuje integrovaný systém.
(13) Různé složky integrovaného systému jsou zaměřeny na zlepšení účinnosti administravních a kontrolních postupů.
Proto je třeba, pokud jde o režimy Společenství, na něž se nevztahuje toto nařízení, aby byly členské státy oprávněny využívat uvedeného systému, pokud jakýmkoli způsobem neporuší příslušná ustanovení.
(14) Vzhledem ke složitosti systému a k velkému počtu žádostí o podporu, které mají být zpracovány, je nezbytné využívat vhodné technické prostředky a administrativní a kontrolní metody.
Proto musí integrovaný systém zahrnovat na úrovni každého členského státu počítačovou databázi, systém identifikace zemědělských pozemků, žádosti zemědělců o podpory, integrovaný kontrolní systém a, co se týče režimu jednotné platby, systém identifikace a evidence platebních nároků.
(15) Aby se umožnilo zpracování sebraných údajů a jejich využívání k ověřování žádostí o podpory, je nutné vytvořit výkonné počítačové databáze, které umožní zejména provádění křížových kontrol.
(16) Identifikace zemědělských pozemků je klíčovým prvkem správného používání režimu vázaného na plochu.
Dosavadní zkušenosti ukázaly některé nedostatky stávajících metod.
Proto je třeba vytvořit systém identifikace zřízený popřípadě s pomocí dálkového snímání dat.
(17) V zájmu zjednodušení by měly být členské státy oprávněny stanovit, aby byla předložena jediná žádost týkající se několika režimů podpor a aby byla roční žádost nahrazena trvalou žádostí, která by byla pouze každý rok potvrzena.
(18) Členské státy by měly mít možnost vyčlenit částky, vyplývající z uplatňovaného snížení plateb v rámci odlišení, na některá doplňující opatření, na něž se vztahuje podpora pro rozvoj venkova stanovená nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [7].
(19) Jelikož částky vyplývající z podmíněnosti nemohou být stanoveny dostatečně dopředu, aby mohly být přiděleny na doplňující opatření, na něž se vztahuje podpora pro rozvoj venkova, bylo by třeba připsat uvedené částky ve prospěch záruční sekce EZOZF, s výjimkou určitého procenta, které by si měl ponechat členský stát.
(20) Příslušné státní orgány by měly poskytovat oprávněným osobám platby v rámci režimů podpor Společenství v plné výši, s výhradou snížení stanovených v tomto nařízení a ve stanovených lhůtách.
(21) Režimy podpor, na něž se vztahuje společná zemědělská politika, poskytují přímou podporu příjmů, zejména s cílem zajistit zemědělskému obyvatelstvu přiměřenou životní úroveň.
Tento cíl je úzce spjat se zachováním venkovských oblastí.
Aby se zabránilo nepatřičnému přidělení zdrojů Společenství, je nutné, aby nebyla provedena žádná platba podpory ve prospěch zemědělců, kteří uměle vytvořili podmínky vyžadované pro vyplacení takových podpor.
(22) Společné režimy podpor se musí přizpůsobit okolnostem, popřípadě v krátkých lhůtách.
Oprávněné osoby tudíž nemohou počítat s neměnností podmínek pro poskytování podpor a musí se připravit na to, že režimy budou přezkoumány v závislosti na vývoji trhů.
(23) Vzhledem k rozpočtovému významu přímých plateb podpory a nutnosti lépe zhodnotit jejich vliv je třeba podrobit režimy Společenství náležitému hodnocení.
(24) Zlepšení konkurenceschopnosti zemědělství Společenství a rozvoj norem v oblasti jakosti potravin a životního prostředí nutně způsobují pokles úředních cen zemědělských produktů a zvýšení výrobních nákladů pro zemědělské podniky ve Společenství.
Pro dosažení těchto cílů a propagaci udržitelného a více tržně zaměřeného zemědělství je třeba přejít od podpory produkce k podpoře producentů zavedením odděleného systému podpory příjmů pro každý zemědělský podnik.
Ačkoliv se částky skutečně vyplacené zemědělcům nezmění, oddělením se výrazně zvýší účinnost podpory příjmů.
Je tudíž vhodné, aby jednotná platba na zemědělský podnik závisela na dodržování norem v oblasti životního prostředí, bezpečnosti potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, jakož i na udržování zemědělského podniku v dobrém zemědělském a ekologickém stavu.
(25) Uvedený systém by měl seskupit určitý počet stávajících přímých plateb, vyplacených zemědělcům podle různých režimů, do jednotné platby, která by byla stanovena na základě předchozích nároků v referenčním období upravených tak, aby bylo přihlédnuto k úplnému provedení opatření zavedených v rámci Agendy 2000 a ke změnám výší podpory stanovených v tomto nařízení.
(26) Jelikož výhody v oblasti administrativního zjednodušení budou větší, jestliže bude větší počet dotyčných odvětví, měl by se režim v prvním období používat na všechny produkty, na něž se vztahuje režim plodin na orné půdě, stejně jako na luskoviny pěstované na zrno, osivo, hovězí maso a skopové maso.
Do režimu je třeba rovněž zahrnout revidované platby pro rýži a pšenici tvrdou, jakož i platbu v odvětví mléka a mléčných výrobků, jakmile bude reforma plně provedena.
Platby pro brambory určené pro výrobu škrobu a pro sušená krmiva by se měly rovněž zahrnout do režimu, avšak odlišné platby by se měly zachovat pro zpracovatelský průmysl.
(27) Pokud jde o konopí, je třeba stanovit zvláštní opatření, aby se zabránilo tomu, že se mezi plodinami, které využívají jednotnou platbu, budou skrývat nedovolené plodiny a poškodí tak společnou organizaci trhů s tímto produktem.
Je proto třeba dbát o to, aby byly platby na plochu poskytovány pouze pro plochy, kde byly použity odrůdy konopí poskytující určité záruky ohledně obsahu psychotropních látek.
Je proto třeba upravit odkazy na zvláštní opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [8].
(28) S cílem ponechat zemědělcům volnost, aby si vybrali, co budou produkovat na své půdě, včetně produktů stále podřízených spojené podpoře, a zlepšit tak jejich orientaci na trh, neměla by být jednotná platba podmíněna produkcí konkrétního produktu.
Aby se však zabránilo narušení hospodářské soutěže, měly by být některé produkty vyloučeny z produkce na půdě, na kterou lze poskytnout podporu.
(29) Za účelem stanovení částky, na kterou by měl mít zemědělec v rámci nového režimu nárok, je vhodné odvolat se na částky, které mu byly poskytnuty během referenčního období.
Měla by být vytvořena vnitrostátní rezerva, aby se zohlednily zvláštní situace.
Uvedená rezerva může být rovněž použita k usnadnění účasti nových zemědělců v režimu.
Jednotná platba by měla být stanovena na úrovni zemědělského podniku.
(30) Aby se usnadnil převod práv na prémii, je třeba rozdělit celkovou částku, na kterou může mít zemědělský podnik nárok, na několik částí (platebních nároků) a spojit ji s určitým počtem stanovených hektarů, na něž lze poskytnout podporu.
Aby se zabránilo spekulativním převodům vedoucím ke kumulaci platebních nároků, které neodpovídají zemědělské skutečnosti, je vhodné stanovit pro poskytnutí podpory spojení mezi nároky a určitým počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu, jakož i možnost omezit převod nároků v regionu.
Měla by být stanovena zvláštní ustanovení pro podporu, která není přímo spojena s plochou, s přihlédnutím ke zvláštní situaci v chovu ovcí a koz.
(31) Aby se zajistilo, že celková úroveň podpor a nároků nepřesáhne současná rozpočtová omezení na úrovni Společenství, na vnitrostátní úrovni a popřípadě na regionální úrovni, je vhodné stanovit vnitrostátní stropy odpovídající součtu všech finančních prostředků poskytnutých v každém členském státě na výplatu podpor v rámci dotyčných režimů podpor během referenčních období a s přihlédnutím k pozdějším úpravám.
Pokud bude strop překročen, měla by se použít poměrná snížení.
(32) Aby se zachovaly výhody, které představuje vynětí půdy z produkce pro kontrolu nabídky, a přitom posílil jeho kladný vliv na životní prostředí v rámci nového systému podpory, je třeba zachovat podmínky vynětí orné půdy z produkce.
(33) Členské státy musí mít možnost stanovit určitou rovnováhu mezi jednotlivými platebními nároky a regionálními či vnitrostátními průměry, jakož i mezi stávajícími platbami a jednotnou platbou, aby měly dostatečnou pružnost, s níž by reagovaly na zvláštní situace.
Musí být stanovena zvláštní odchylka od zákazu pěstování ovoce a zeleniny včetně brambor určených ke spotřebě, aby se zabránilo tomu, že v případě regionalizace z toho nevzejde narušení organizace produkce, zatímco se omezí co nejvíce případná narušení hospodářské soutěže.
Kromě toho pro zohlednění specifických zemědělských podmínek členského státu je vhodné stanovit pro členský stát možnost požádat o přechodné období pro zavedení režimu jednotné platby a přitom nadále dodržovat rozpočtové stropy stanovené pro režim jednotné platby.
V případě vážných narušení hospodářské soutěže během přechodného období a s cílem dbát o dodržování mezinárodních závazků Společenství by měla Komise přijmout nezbytná opatření, aby se takovým situacím zabránilo.
(34) V případě nepovinného nebo přechodného provádění a s cílem ochránit oprávněná očekávání zemědělců je vhodné stanovit den, do kterého musí členské státy rozhodnout o používání režimu jednotné platby.
Mimoto, aby zajistily pokračování stávajících režimů, je třeba stanovit některé podmínky pro přiznání nároků na podporu, přičemž je Komisi ponechána pravomoc stanovit prováděcí pravidla.
(35) Aby byla zachována úloha produkce pšenice tvrdé v tradičních produkčních oblastech a přitom zvýšena podporu pro pšenici tvrdou dodržující určité minimální požadavky na jakost, je vhodné snížit během přechodného období stávající výši příplatku na pšenici tvrdou v tradičních oblastech a zrušit zvláštní podporu v dotyčných oblastech.
Podpora by měla být poskytnuta pouze pro pěstování pšenice tvrdé, která je vhodná pro výrobu krupice a těstovin.
(36) Je třeba stanovit doplňkovou podporu pro zemědělce produkující plodiny s vysokým obsahem bílkovin pro posílení úlohy těchto plodin a zajistit motivaci pro zvýšení jejich produkce.
Aby bylo zajištěno správné používání nového režimu, je třeba stanovit určité podmínky pro přiznání nároků na podporu.
Je třeba stanovit maximální zaručenou plochu a použít poměrná snížení v případě překročení této plochy.
(37) Aby byla zachována úloha produkce rýže v tradičních produkčních oblastech, je třeba stanovit doplňkovou podporu pro producenty rýže.
Aby bylo zajištěno správné používání nového režimu, je třeba stanovit určité podmínky pro přiznání nároků na podporu.
Je třeba stanovit vnitrostátní základní plochy a použít snížení v případě překročení těchto ploch.
(38) Aby se zabránilo možnému zániku produkce skořápkového ovoce v tradičních oblastech a záporným vlivům, které by z toho vyplynuly z hlediska životního prostředí, venkova, sociálního a hospodářského hlediska, měla by být v tomto odvětví přijata nová opatření týkající se podpory.
Aby bylo zajištěno správné používání nových opatření, je třeba stanovit určité podmínky pro přiznání nároků na podporu, a zejména stanovit minimální hustotu výsadby a minimální velikost pozemku.
Členské státy by měly být oprávněny poskytnout doplňkovou podporu, aby vyhověly specifickým potřebám.
(39) Aby se zabránilo překročení rozpočtu, je třeba stanovit maximální zaručenou plochu a v případě jejího překročení použít poměrná snížení v dotyčných členských státech.
Pro zajištění vyváženého použití v celém Společenství by měla být tato plocha rozdělena poměrně k produkčním plochám skořápkového ovoce v členských státech.
Členské státy by měly být odpovědné za přidělení ploch na jejich území.
Pro plochy, na které se vztahují plány na zlepšení, by neměla být poskytnuta podpora v rámci nového režimu, dokud plán neskončí.
(40) S cílem využít úspěchu plánů na zlepšení, které umožnily seskupit nabídku, mohou členské státy podmínit nárok na podporu Společenství a na vnitrostátní podporu členstvím v organizaci producentů.
Aby se zabránilo narušení, je třeba dbát o to, aby přechod k novému režimu proběhl bez střetů.
(41) V současné době spočívá podpora poskytnutá pro energetické plodiny v možnosti pěstovat technické plodiny na půdě vyňaté z produkce.
Energetické plodiny představují největší část nepotravinářské produkce na půdě vyňaté z produkce.
Je třeba zavést zvláštní podporu pro energetické plodiny, aby čím dál více nahrazovaly zdroje emisí oxidu uhličitého.
Je třeba stanovit maximální zaručenou plochu a použít poměrná snížení v případě překročení této plochy.
Uvedená opatření by měla být po dané době přezkoumána s ohledem na provádění iniciativy Společenství o biopalivech.
(42) Pro zachování výroby škrobu v tradičních produkčních oblastech a uznání úlohy produkce brambor při střídání plodin je třeba stanovit dodatečnou platbu pro producenty brambor určených pro výrobu škrobu.
Kromě toho, pokud má být platební režim pro výrobce bramborového škrobu částečně zařazen do režimu jednotné platby, je třeba změnit nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [9].
(43) Začleněním plodin na orné půdě a hovězího a skopového masa se režim jednotné platby rozšiřuje na prémie vyplácené v nejvzdálenějších regionech a na ostrovech v Egejském moři, aby bylo umožněno další zjednodušení a aby se zabránilo zachování právního a administrativního rámce pro omezený počet zemědělců v těchto regionech.
Pro zachování úlohy některých druhů produkce v uvedených regionech Společenství je však třeba ponechat členským státům možnost rozhodnout o tom, že není nutné začlenit tyto platby do režimu jednotné platby.
Stejná možnost by měla být stanovena pro dodatečné platby v některých regionech Švédska a Finska, jakož i pro podpory pro osivo.
V těchto případech pokračování současných režimů vyžaduje, aby byly stanoveny určité podmínky pro přiznání nároků na podporu, přičemž je Komisi ponechána pravomoc stanovit prováděcí pravidla.
(44) Pro usnadnění přechodu mezi současnými režimy plateb pro plodiny na orné půdě a prémií "na zvířata" na jedné straně a novým režimem jednotné platby na straně druhé je třeba stanovit některé úpravy stávajících přímých plateb v uvedených odvětvích.
(45) Zemědělská činnost na souostroví Azory je velmi závislá na výrobě mléčných výrobků. Bylo by tedy vhodné prodloužit a rozšířit opatření stanovená v článku 23 nařízení (ES) č.
1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [10], a pro období šesti hospodářských let celkem od hospodářského roku 1999/2000 zrušit některá ustanovení společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o omezení produkce, aby se vzal v úvahu stav rozvoje a podmínky místní produkce.
Během doby používání by mělo uvedené opatření umožnit pokračovat v restrukturalizace odvětví mléka na souostroví Azory, aniž by byl narušen trh s mléčnými výrobky a aniž by bylo výrazně ovlivněno řádné fungování režimu dávky na úrovni Portugalska a Společenství.
(46) Používání režimu jednotné platby na zemědělský podnik učiní ve skutečnosti bezpředmětným portugalský program o přeměně půdy, která je v současnosti užívána pro plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzivní chov hospodářských zvířat, stanovený nařízením (ES) č. 1017/94 [11].
Nařízení (ES) č. 1017/94 by se mělo tudíž zrušit vstupem režimu jednotné platby v platnost.
(47) V důsledku výše uvedených změn a nových ustanovení je třeba zrušit nařízení Rady (EHS) č. 3508/92, nařízení Rady (ES) č. 1577/96 ze dne 30. července 1996, kterým se zavádí zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno [12], a nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [13]. Je třeba rovněž zrušit nařízení (ES) č. 1259/1999, kromě některých ustanovení, která stanoví zvláštní přechodné a nepovinné režimy.
(48) Zvláštní ustanovení o přímých platbách v nařízení (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [14], nařízení Rady č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [15], nařízení (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [16], nařízen Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů [17], nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 zedne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů [18], a nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [19] už nemají důvod pro svou existenci; je proto třeba je zrušit.
(49) V okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost se Společenství skládá z patnácti členských států.
Na základě smlouvy o přistoupení z roku 2003 se přistoupení nových členských států bude konat 1. května 2004; je tedy třeba upravit toto nařízení ke dni přistoupení v souladu s postupy stanovenými ve smlouvě o přistoupení, aby bylo použitelné na nové členské státy.
(50) Je třeba přijmout opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [20],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví:
- společná pravidla o přímých platbách v rámci režimů podpory příjmů, na které se vztahuje společná zemědělská politika a které jsou financovány záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) uvedených v příloze I s výjimkou režimů stanovených nařízením (ES) č. 1257/1999,
- podporu příjmů zemědělců (dále jen "režim jednotné platby"),
- režimy podpor pro zemědělce produkující pšenici tvrdou, bílkovinné plodiny, rýži, skořápkové ovoce, energetické plodiny, brambory určené pro výrobu škrobu, mléko, osiva, plodiny na orné půdě, skopové a kozí maso, hovězí a telecí maso a luskoviny pěstované na zrno.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "zemědělcem" rozumí fyzická nebo právnická osoba či skupina fyzických nebo právnických osob nehledě na právní formu skupiny a jejích členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států, jejíž zemědělský podnik se nachází na území Společenství podle článku 299 Smlouvy a která vykonává zemědělskou činnost;
b) "zemědělským podnikem" rozumí soubor produkčních jednotek spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu;
c) "zemědělskou činností" rozumí produkce, chov nebo pěstování zemědělských produktů včetně sklizně, dojení, plemenářské činnosti a chovu zvířat pro zemědělské účely nebo udržování půdy v dobrém zemědělském a ekologickém stavu podle článku 5;
d) "přímou platbou" rozumí platba poskytnutá přímo zemědělcům v rámci jednoho z režimů podpory příjmů uvedených v příloze I;
e) "platbami za daný kalendářní rok" nebo "platbami během referenčního období" rozumějí platby, které byly poskytnuty nebo mají být poskytnuty za dotyčný rok/dotyčná léta, včetně všech plateb, které mají být poskytnuty za jiná období začínající v daném kalendářním roce/daných kalendářních letech;
f) "zemědělskými produkty" rozumějí produkty uvedené v příloze I Smlouvy včetně bavlny, avšak s výjimkou produktů rybolovu.
HLAVA II OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1 PODMÍNĚNOST
Článek 3
Hlavní požadavky
1. Každý zemědělec, který dostává přímé platby, musí dodržovat požadavky podle předpisů v oblasti řízení uvedené v příloze III v souladu s harmonogramem stanoveným v uvedené příloze, jakož i dobrý zemědělský a ekologický stav podle článku 5.
2. Příslušný vnitrostátní orgán poskytne zemědělci seznam požadavků podle předpisů v oblasti řízení a dobrého zemědělského a ekologického stavu, který má být dodržován.
Článek 4
Požadavky podle předpisů v oblasti řízení
1. Požadavky podle předpisů v oblasti řízení, uvedené v příloze III, jsou stanoveny právními předpisy Společenství v těchto oblastech:
- veřejné zdraví, zdraví zvířat a zdraví rostlin,
- životní prostředí,
- dobré životní podmínky zvířat.
2. Akty uvedené v příloze III se použijí v rámci tohoto nařízení, v platném znění a v případě směrnic ve znění prováděném členskými státy.
Článek 5
Dobrý zemědělský a ekologický stav
1. Členské státy dbají o to, aby veškerá zemědělská půda, a zejména půda, která se již nevyužívá pro účely produkce, byla udržována v dobrém zemědělském a ekologickém stavu.
Na základě rámce stanoveného v příloze IV stanoví členské státy na vnitrostátní nebo regionální úrovni minimální požadavky pro dobrý zemědělský a ekologický stav, které zohledňují charakteristiky dotyčných oblastí, zejména půdní a klimatické podmínky, stávající způsoby hospodaření, využití půdy, střídání plodin, zemědělské praktiky a strukturu zemědělských podniků, aniž jsou dotčeny normy, jimiž se řídí náležité zemědělské praktiky používané v rámci nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, a agroenvironmentální opatření, jejichž použití přesahuje referenční úroveň náležitých zemědělských praktik.
2. Členské státy dbají o to, aby půda užívaná jako stálé pastviny ke dni žádostí o podporu na plochu v roce 2003 zůstala vyčleněna na toto použití.
Členský stát se však může v řádně odůvodněných případech odchýlit od prvního pododstavce pod podmínkou, že přijme opatření, aby zabránil značnému snížení celkové plochy, kterou věnuje na stálé pastviny.
První pododstavec se nepoužije na půdu užívanou jako stálé pastviny určené k zalesnění, pokud je takové zalesnění slučitelné se životním prostředím, a s výjimkou pěstování vánočních stromků a rychle rostoucích druhů pěstovaných krátkodobě.
Článek 6
Snížení plateb nebo vyloučení z plateb
1. Pokud nejsou požadavky podle předpisů v oblasti řízení nebo dobrý zemědělský a ekologický stav dodržovány z důvodu jednání nebo opomenutí přičitatelného dotyčnému zemědělci, je celková výše přímých plateb, které mají být poskytnuty v kalendářním roce, v němž je nedodržení zjištěno, snížena nebo zrušena po použití článků 10 a 11 v souladu s prováděcími pravidly stanovenými v článku 7.
2. Snížení nebo vyloučení podle odstavce 1 se použijí pouze tehdy, jestliže se neplnění týká:
a) zemědělské činností nebo
b) zemědělské půdy zemědělského podniku včetně pozemků vyňatých z produkce.
Článek 7
Prováděcí pravidla týkající se snížení a vyloučení
1. Prováděcí pravidla týkající se snížení a vyloučení podle článku 6 se stanoví postupem podle čl. 144 odst. 2. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu závažnost, rozsah, trvalost a opakování zjištěného nedodržení, jakož i kritéria stanovená v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. V případě nedbalosti nepřesáhne míra snížení 5 % a v případě opakovaného nedodržení 15 %.
3. V případě úmyslného nedodržení není míra snížení v zásadě nižší než 20 % a může vést až k úplnému vyloučení z jednoho či více režimů podpor a může se uplatnit za jeden či více kalendářních roků.
4. V každém případě není celková výše snížení a vyloučení za jeden kalendářní rok vyšší než celková částka podle čl. 6 odst. 1.
Článek 8
Přezkum
Nejpozději do 31. prosince 2007 předloží Komise zprávu o používání systému podmíněnosti, k níž jsou v případě potřeby přiloženy odpovídající návrhy, určené zejména ke změně seznamu požadavků podle předpisů v oblasti řízení uvedených v příloze III.
Článek 9
Částky vyplývající z podmíněnosti
Částky vyplývající z používání této kapitoly jsou připsány ve prospěch záruční sekce EZOZF.
Členské státy si mohou ponechat 25 % uvedených částek.
KAPITOLA 2 ODLIŠENÍ A FINANČNÍ KÁZEŇ
Článek 10
Odlišení
1. Veškeré částky přímých plateb, které mají být zemědělci poskytnuty v daném členském státě na daný kalendářní rok, se až do roku 2012 každý rok snižují o tato procenta:
- 3 % v roce 2005,
- 4 % v roce 2006,
- 5 % v roce 2007,
- 5 % v roce 2008,
- 5 % v roce 2009,
- 5 % v roce 2010,
- 5 % v roce 2011,
- 5 % v roce 2012.
2. Částky vyplývající z uplatnění snížení stanovených v odstavci 1 po odečtení celkových částek uvedených v příloze II jsou vyčleněny jako doplňková podpora Společenství na opatření v rámci programu rozvoje venkova, která jsou financována záruční sekcí EZOZF podle nařízení (ES) č. 1257/1999.
3. Částka odpovídající jednomu procentnímu bodu je přidělena členskému státu, kde byly odpovídající částky vytvořeny. Zbývající částky jsou přiděleny dotyčným členským státům postupem podle čl. 144 odst. 2 na základě těchto kritérií:
- zemědělská plocha,
- zaměstnanost v zemědělství,
- hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele v paritě kupní síly.
Každý členský stát však obdrží alespoň 80 % celkových částek vytvořených v uvedeném členském státě odlišením.
4. Odchylně od odst. 3 druhého pododstavce, pokud přesáhne v členském státě podíl žita na jeho celkové produkci obilovin v průměru 5 % za období 2000 – 2002 a pokud jeho produkce představuje více než 50 % celkové produkce žita Společenství během téhož uvedeného období, nejméně 90 % částek vytvořených odlišením v dotyčném členském státě je znovu vyčleněno pro tento členský stát, a to až do roku 2013 včetně.
V tomto případě, aniž je dotčena možnost stanovená v článku 69, je alespoň 10 % částky přidělené dotyčnému členskému státu vyčleněno na opatření podle odstavce 2 tohoto článku v regionech produkujících žito.
Pro účely tohoto odstavce se "obilovinami" rozumějí obiloviny uvedené v příloze IX.
5. Odstavec 1 se nepoužije na přímé platby poskytované zemědělcům ve francouzských zámořských departementech, na Azorech a Madeiře, na Kanárských ostrovech a na ostrovech v Egejském moři.
Článek 11
Finanční kázeň
1. Počínaje rozpočtem na rok 2007, s cílem dbát o to, aby částky určené k financování společné zemědělské politiky uvedené v současnosti v rubrice 1a (tržní opatření a přímé podpory) dodržovaly roční stropy stanovené v rozhodnutí zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě dne 18. listopadu 2002, o závěrech Evropské rady, která zasedala ve dnech 24. a 25. října 2002 v Bruselu, je rozhodnuto o úpravě přímých plateb, pokud odhady uvedou, že stanovené částky v rubrice 1a budou, s ohledem na rozpětí 300 milionů EUR pod stanovenými částkami a před použitím odlišení podle čl.
10 odst. 2, pro dané rozpočtové období překročeny, a to aniž jsou dotčeny finanční výhledy pro léta 2007–2013.
2. Rada na základě návrhu předloženého Komisí nejpozději do 31. března každého kalendářního roku, pro který se použijí úpravy uvedené v odstavci 1, stanoví tyto úpravy nejpozději do 30. června téhož roku.
Článek 12
Doplňková částka podpory
1. Doplňková částka podpory se poskytuje zemědělcům, kteří dostávají přímé platby podle tohoto nařízení.
Doplňková částka podpory se rovná částce vyplývající z procent snížení podle článku 10 použitých nejvýše na prvních 5000 EUR přímých plateb.
2. Celková výše doplňkových částek podpory, která může být poskytnuta v členském státě na jeden kalendářní rok, nemůže překročit stropy stanovené v příloze II.
Členské státy použijí popřípadě lineární procento snížení na doplňkové částky podpory, aby dodržely stropy stanovené v příloze II.
3. Doplňková částka podpory není předmětem snížení uvedených v článku 10.
4. Počínaje rozpočtem pro rok 2007 přezkoumá Komise postupem podle čl. 144 odst. 2 stropy stanovené v příloze II, aby přihlédla ke strukturálním změnám v zemědělských podnicích.
KAPITOLA 3 ZEMĚDĚLSKÝ PORADENSKÝ SYSTÉM
Článek 13
Zemědělský poradenský systém
1. Do 1. ledna 2007 zřídí členské státy pro zemědělce poradenský systém v oblasti obhospodařovávání půdy a řízení zemědělských podniků (dále jen "zemědělský poradenský systém") spravovaný jedním či několika určenými orgány nebo soukromými subjekty.
2. Poradenská činnost se přinejmenším vztahuje na požadavky podle předpisů v oblasti řízení a na dobrý zemědělský a ekologický stav podle kapitoly 1.
Článek 14
Podmínky
1. Zemědělci se mohou účastnit zemědělského poradenského systému dobrovolně.
2. Členské státy dají přednost zemědělcům, kteří dostávají více než 15000 EUR přímých plateb za rok.
Článek 15
Povinnosti schválených soukromých subjektů a určených orgánů
Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy týkající se přístupu veřejnosti k informacím, členské státy dbají o to, aby soukromé subjekty a určené orgány podle článku 13 nesdělovaly žádné osobní nebo jednotlivé informace nebo údaje, které získají v rámci jejich poradenské činnosti, jiným osobám, než je zemědělec, který spravuje dotyčný zemědělský podnik, s výjimkou případu nesrovnalosti či porušení zjištěných v rámci jejich poradenské činnosti, pro kterou vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství stanoví povinnost informovat veřejný orgán, zvláště v případě trestného činu.
Článek 16
Přezkum
Nejpozději do 31. prosince 2010 předloží Komise zprávu o používání zemědělského poradenského systému, k níž jsou v případě potřeby přiloženy odpovídající návrhy určené k tomu, aby se systém stal povinným.
KAPITOLA 4 INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM
Článek 17
Oblast působnosti
Každý členský stát vytvoří integrovaný administrativní a kontrolní systém (dále jen "integrovaný systém").
Integrovaný systém se použije pro režimy podpor stanovené v hlavách III a IV tohoto nařízení, jakož i v článku 2a nařízení (ES) č. 1259/1999.
V nezbytné míře se rovněž použije na správu a kontrolu pravidel stanovených v kapitolách 1, 2 a 3.
Článek 18
Prvky integrovaného systému
1. Integrovaný systém zahrnuje tyto prvky:
a) počítačovou databázi;
b) systém identifikace zemědělských pozemků;
c) systém identifikace a evidence platebních nároků, jak je uveden v článku 21;
d) žádosti o podporu;
e) integrovaný kontrolní systém;
f) jednotný systém identifikace každého zemědělce předkládajícího žádost o podporu.
2. V případě použití článků 67, 68, 69, 70 a 71 integrovaný systém zahrnuje systém identifikace a evidence zvířat zavedený v souladu se směrnicí 92/102/EHS [21] a s nařízením (ES) č. 1760/2000 [22].
Článek 19
Počítačová databáze
1. Do počítačová databáze se zaznamenávají pro každý zemědělský podnik údaje získané ze žádostí o podporu.
Tato databáze musí umožnit zejména přímý a bezprostřední přístup prostřednictvím příslušného orgánu členského státu k údajům za kalendářní a/nebo hospodářské roky od roku 2000.
2. Členské státy mohou vytvářet decentralizované databáze pod podmínkou, že tyto databáze, jakož i administrativní postupy pro evidenci a zpřístupňování údajů budou upraveny stejně pro celé území členského státu a budou vzájemně slučitelné, aby umožnily křížové kontroly.
Článek 20
Systém identifikace zemědělských pozemků
Systém identifikace zemědělských pozemků je vytvořen na základě pozemkových katastrálních map a dokumentů nebo dalších kartografických údajů.
Použité techniky jsou založeny na počítačovém systému zeměpisných informací zahrnující nejlépe letecké nebo družicové snímky se stejnými normami, které zaručují přesnost rovnající se alespoň přesnosti kartografie v měřítku 1:10000.
Článek 21
Systém identifikace a evidence platebních nároků
1. Systém identifikace a evidence platebních nároků je zaveden tak, aby umožnil ověřování nároků a křížové kontroly s žádostmi o podporu a systémem identifikace zemědělských pozemků.
2. Tento systém musí umožnit přímý a bezprostřední přístup prostřednictvím příslušného orgánu členského státu k údajům přinejmenším za poslední tři po sobě jdoucí kalendářní a/nebo hospodářské roky.
Článek 22
Žádosti o podporu
1. Zemědělec předkládá každý rok žádost o přímé platby v rámci integrovaného systému, v níž jsou popřípadě uvedeny:
- všechny zemědělské pozemky zemědělského podniku,
- počet a výše platebních nároků,
- jakékoli další informace stanovené tímto nařízením nebo dotyčným členským státem.
2. Členský stát může rozhodnout, že žádost o podporu obsahuje pouze změny ve vztahu k žádosti o podporu podané v předcházejícím roce.
Členský stát rozděluje předtištěné tiskopisy na základě ploch stanovených v předcházejícím roce a poskytuje grafické dokumenty s uvedením polohy těchto ploch.
3. Členský stát může rozhodnout, že jediná žádost o podporu zahrnuje několik režimů podpor nebo všechny režimy podpor, které jsou uvedeny v příloze I, nebo jiné režimy podpor.
Článek 23
Ověřování podmínek pro poskytnutí podpory
1. Členské státy provádějí správní kontrolu žádostí o podporu a přitom zejména ověřují plochu, na kterou lze poskytnout podporu, a odpovídající platební nároky.
2. Správní kontroly doplňuje systém kontrol na místě, aby se ověřily podmínky pro poskytnutí podpory.
Za tím účelem stanoví členské státy plán výběru zemědělských podniků.
Členské státy mohou využívat techniky dálkového průzkumu země, aby prováděly kontroly zemědělských pozemků na místě.
3. Každý členský stát určí orgán zodpovědný za koordinaci kontrol uvedených v této kapitole.
Pokud členské státy svěří některé dílčí práce, jež mají být provedeny podle této kapitoly, specializovaným agenturám nebo podnikům, určenému orgánu zůstane zachován dohled a odpovědnost za jejich plnění.
Článek 24
Snížení a vyloučení
1. Aniž jsou dotčena snížení a vyloučení uvedená v článku 6, pokud se zjistí, že zemědělec nedodržuje podmínky požadované pro poskytnutí podpory stanovené tímto nařízením nebo článkem 2a nařízení (ES) č. 1259/1999, je platba nebo část platby, která byla poskytnuta nebo má být poskytnuta a pro kterou byly dodrženy podmínky, předmětem snížení a vyloučení stanovených postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Procento snížení závisí na závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného nedodržení a může vést až k úplnému vyloučení z jednoho nebo více režimů podpor během jednoho nebo více kalendářních roků.
Článek 25
Kontroly podmíněnosti
1. Členské státy provádějí kontroly na místě, aby prověřily, zda zemědělec dodržuje povinnosti podle kapitoly 1.
2. Členské státy mohou využít svých stávajících administrativních a kontrolních systémů, aby zajistily dodržování požadavků podle předpisů v oblasti řízení a dobrého zemědělského a ekologického stavu podle kapitoly 1.
Uvedené systémy, a zejména systém identifikace a evidence zvířat zavedený v souladu se směrnicí 92/102/EHS a s nařízením (ES) č. 1760/2000, musí být smyslu článku 26 tohoto nařízení slučitelné s integrovaným systémem.
Článek 26
Slučitelnost
Pro účely použití režimů podpor uvedených v příloze V dbají členské státy o to, aby byly administrativní a kontrolní postupy používané pro tyto režimy slučitelné s integrovaným systémem, pokud jde o tyto záležitosti:
a) počítačová databáze;
b) systém identifikace zemědělských pozemků;
c) správní kontroly.
Za tímto účelem musí být uvedené systémy zřízeny tak, aby mohly fungovat společně nebo aby umožnily bezproblémovou a bezkonfliktní výměnu údajů.
Členské státy mohou začlenit jednu nebo více složek integrovaného systému do svých administrativních a kontrolních postupů, aby použily jiné režimy Společenství nebo vnitrostátní režimy, než jsou režimy uvedené v příloze V.
Článek 27
Informace a kontrola
1. Komise je pravidelně informována o používání integrovaného systému.
Organizuje k tomu výměny názorů s členskými státy.
2. Poté, co o tom ve vhodnou dobu uvědomí příslušné orgány, mohou zplnomocnění zástupci jmenovaní Komisí provádět:
- jakékoli zkoumání nebo jakoukoli kontrolu týkající se opatření přijatých k vytvoření a používání integrovaného systému,
- kontroly ve specializovaných agenturách a podnicích uvedených v čl. 23 odst. 3.
Takových kontrol se mohou účastnit zástupci dotyčných členských států.
Výše uvedené pravomoci nemají vliv na uplatňování vnitrostátních právních předpisů, které vyhrazují určité úkony pro zástupce zvláště určené vnitrostátními právními předpisy.
Zplnomocnění zástupci jmenovaní Komisí se neúčastní zejména domovních prohlídek nebo formálních výslechů osob v rámci vnitrostátní právních předpisů členského státu.
Mají však přístup k takto získaným informacím.
3. Aniž jsou dotčeny odpovědnosti členských států v provádění a používání integrovaného systému, může Komise využít služeb specializovaných osob nebo specializovaných organizací, aby napomohla zavedení, sledování a využívání integrovaného systému, zejména aby poskytla technické rady příslušným orgánům členských států na jejich žádost.
KAPITOLA 5 OSTATNÍ OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Platební podmínky
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou platby v rámci režimů podpor uvedených v příloze I vyplaceny oprávněným osobám v plné výši.
2. Platby se provádějí jednou ročně během období které začíná 1. prosince a končí 30. června následujícího kalendářního roku.
Doplňková částka podpory stanovená v článku 12 je však vyplacena nejpozději do 30. září kalendářního roku, který následuje po dotyčném kalendářním roce.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a postupem podle čl. 144 odst. 2 může Komise:
a) prodloužit platební období pro platby stanovené v čl. 5 odst. 1 nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [23];
b) stanovit zálohy;
c) oprávnit členské státy, aby s výhradou rozpočtové situace vyplatily do 1. prosince zálohy v regionech, kde z důvodu mimořádných podmínek čelí zemědělci vážným finančním obtížím:
- až do výše 50 % plateb,
nebo
- až do výše 80 % plateb, pokud již byly zálohy stanoveny.
Článek 29
Omezení plateb
Aniž jsou dotčena případná zvláštní ustanovení v jednom nebo druhém režimu podpor, žádná platba nebude provedena ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že vytvořily uměle podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která není v souladu s cíli dotyčného režimu podpor.
Článek 30
Přezkum
Režimy podpor uvedené v příloze I se provádějí, aniž je dotčen případný přezkum, který se provádí kdykoli s ohledem na vývoj trhů a rozpočtovou situaci.
Článek 31
Hodnocení
S cílem zhodnotit jejich účinnost podléhají platby prováděné v rámci režimů podpor uvedených v příloze I postupu, který se týká posouzení jejich dopadu s ohledem na stanovené cíle a analýzy jejich účinků na dotyčných trzích.
Článek 32
Intervence podle nařízení (ES) č. 1258/1999
Režimy podpor uvedené v příloze I se považují za "intervence" ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) a čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999.
HLAVA III REŽIM JEDNOTNÉ PLATBY
KAPITOLA 1 OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 33
Poskytnutí podpory
1. Zemědělci mají přístup k režimu jednotné platby:
a) pokud jim byla poskytnuta platba během referenčního období uvedeného v článku 38 v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI, nebo
b) pokud získali zemědělský podnik nebo část zemědělského podniku jako dědictví nebo předpokládané dědictví od zemědělce, který splňoval podmínky uvedené v písmenu a), nebo
c) pokud získali platební nárok ze vnitrostátní rezervy nebo převodem.
2. Pokud zemědělec, kterému byla poskytnuta přímá platba během referenčního období, změní svůj právní status nebo svůj název v daném období nebo nejpozději do 31. prosince roku, který předchází roku použití režimu jednotné platby, má přístup k režimu jednotné platby za stejných podmínek jako zemědělec, který zemědělský podnik spravoval původně.
3. Pokud došlo k fúzím během referenčního období nebo nejpozději do 31. prosince roku, který předchází roku použití režimu jednotné platby, má zemědělec spravující nový zemědělský podnik přístup k režimu jednotné platby za stejných podmínek jako zemědělci, kteří spravovali původní zemědělské podniky.
Pokud došlo k rozdělení během referenčního období nebo nejpozději do 31. prosince roku, který předchází roku použití režimu jednotné platby, mají zemědělci, kteří spravují zemědělské podniky, poměrný přístup k režimu jednotné platby za stejných podmínek jako zemědělec, který spravoval původní zemědělský podnik.
Článek 34
Žádost
1. První rok použití režimu jednotné platby zašle příslušný orgán členského státu zemědělci uvedenému v čl. 33 odst. 1 písm. a) tiskopis žádosti, který uvádí:
a) částku uvedenou v kapitole 2 (dále jen "referenční částka");
b) počet hektarů podle článku 43;
c) počet a hodnotu platebních nároků na hektar, jak jsou stanoveny v kapitole 3.
2. Zemědělci zašlou svoji žádost o účast v rámci režimu jednotné platby do data stanoveného členskými státy, avšak nejpozději do 15. května.
Komise však může postupem podle čl. 144 odst. 2 povolit posunutí termínu 15. května v některých oblastech, kde výjimečné klimatické podmínky způsobují, že nelze použít obvyklé lhůty.
3. S výjimkou případu vyšší moci a mimořádných okolností, které jsou stanoveny v čl. 40 odst. 4, není přiznán žádný nárok zemědělcům uvedeným v čl. 33 odst. 1 písm. a) a b), ani zemědělcům, kteří získají platební nároky ze vnitrostátní rezervy, pokud nezaslali svoji žádost o účast v režimu jednotné platby nejpozději do 15. května prvního roku použití uvedeného režimu.
Částky odpovídající uvedeným nepřiznaným nárokům jsou převedeny zpět do vnitrostátní rezervy uvedené v článku 42 a mohou být opět přiznány do data stanoveného členskými státy, nejpozději však do 15. srpna prvního roku použití režimu jednotné platby.
Článek 35
Kumulace podpor
Plocha, odpovídající počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu a které jsou stanoveny v čl. 44 odst. 2, pro kterou je podána žádost o jednotnou platbu, může být předmětem žádosti, pokud jde o jakoukoli jinou přímou platbu a jakoukoli jinou podporu, na kterou se toto nařízení nevztahuje, není-li stanoveno jinak.
Článek 36
Platební podmínky
1. Podpora poskytnutá podle režimu jednotné platby je vyplacena pro platební nároky stanovené v kapitole 3, doprovázené stejným počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu a které jsou stanoveny v čl. 44 odst. 2.
2. Členské státy mohou rozhodnout o spojení plateb poskytnutých podle režimu jednotné platby s platbami podle jakéhokoli jiného režimu podpor.
KAPITOLA 2 STANOVENÍ REFERENČNÍ ČÁSTKY
Článek 37
Výpočet částky
1. Referenční částka představuje tříletý průměr celkových částek plateb poskytnutých zemědělci podle režimů podpor uvedených v příloze VI, vypočítaná a upravená v souladu s přílohou VII, v každém kalendářním roce referenčního období podle článku 38.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud zemědělec začne vykonávat zemědělskou činnost během referenčního období, vypočítá se průměr na základě plateb poskytnutých v kalendářních letech, během nichž vykonával zemědělskou činnost.
Článek 38
Referenční období
Referenční období zahrnuje kalendářní roky 2000, 2001 a 2002.
Článek 39
Použití odlišení a podmíněnosti stanovených v nařízení (ES) č. 1259/1999
V případě použití článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 během referenčního období jsou částkami uvedenými v příloze VII částky, které by byly poskytnuty před použitím uvedených článků.
Článek 40
Mimořádné okolnosti
1. Odchylně od článku 37 je každý zemědělec, jehož produkce byla během referenčního období vážně ovlivněna případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi, které nastaly před uvedeným referenčním obdobím nebo během něj, oprávněn požádat, aby byla referenční částka vypočítána na základě kalendářního roku nebo kalendářních let referenčního období, která nebyla ovlivněna případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi.
2. Pokud bylo případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněno celé referenční období, vypočítá členský stát referenční částku na základě období 1997 až 1999.
V tomto případě se odstavec 1 použije přiměřeně.
3. Případ vyšší moci nebo mimořádné okolnosti, jakož i vztahující se důkazy, které jsou doloženy ke spokojenosti příslušného orgánu, oznámí dotyčný zemědělec písemně příslušnému orgánu ve lhůtě, kterou každý členský stát stanoví.
4. Případy uznané příslušným orgánem jako vyšší moc nebo mimořádné okolnosti jsou například:
a) úmrtí zemědělce;
b) déletrvající pracovní neschopnost zemědělce;
c) vážná přírodní katastrofa, která významně zasáhne zemědělské plochy zemědělského podniku;
d) náhodné zničení budov zemědělského podniku určených k chovu zvířat;
e) nákaza, která postihne část nebo všechna hospodářská zvířata zemědělce.
5. Odstavce 1, 2 a 3 se přiměřeně použijí pro zemědělce, kteří během referenčního období podléhali agroenvironmentálním závazkům podle nařízení (EHS) č. 2078/92 [24] a (ES) č. 1257/1999.
Pokud se závazky vztahují zároveň na referenční období a na období uvedené v odstavci 2 tohoto článku, stanoví členské státy podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, referenční částku dodržující prováděcí pravidla, která stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2.
Článek 41
Strop
1. Pro každý členský stát nemůže být součet referenčních částek vyšší než vnitrostátní strop uvedený v příloze VIII.
2. Členský stát popřípadě použije na referenční částky lineární procento snížení, aby zajistil dodržování svého vnitrostátního stropu.
Článek 42
Vnitrostátní rezerva
1. Po případném snížení podle čl. 41 odst. 2 použijí členské státy lineární procento snížení na referenční částky, aby vytvořily vnitrostátní rezervu. Toto snížení nemůže být vyšší než 3 %.
2. Vnitrostátní rezerva dále zahrnuje rozdíl mezi stropem uvedeným v příloze VIII a součtem referenčních částek, které mají být poskytnuty zemědělcům podle režimu jednotné platby před použitím snížení uvedeného v odst. 1 druhé větě.
3. Členské státy mohou použít vnitrostátní rezervu, aby přednostně poskytly referenční částky zemědělcům, kteří začínají vykonávat zemědělskou činnost po 31. prosinci 2002 nebo v roce 2002, avšak aniž by čerpali v uvedeném roce přímé platby, podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
4. Členské státy použijí vnitrostátní rezervu, aby stanovily podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, referenční částky pro zemědělce, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci, kterou Komise určí postupem podle čl. 144 odst. 2.
5. Členské státy mohou použít vnitrostátní rezervu, aby stanovily podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, referenční částky pro zemědělce v oblastech podléhajících programům restrukturalizace a/nebo rozvoje, které se týkají té či oné formy veřejné intervence, s cílem zabránit tomu, že by zemědělské půdy byly opuštěny, a/nebo vyrovnat zvláštní nevýhody, jimž jsou vystaveni zemědělci uvedených oblastí.
6. Na základě odstavců 3 až 5 mohou členské státy zvýšit jednotkovou hodnotu v mezích regionálního průměru hodnoty nároků a/nebo počet nároků přiznaných zemědělcům.
7. Členské státy přistoupí k lineárním snížením nároků, pokud jejich vnitrostátní rezerva nestačí k pokrytí případů uvedených v odstavcích 3 a 4.
8. S výjimkou případu převodu na základě dědictví nebo předpokládaného dědictví a odchylně od článku 46 se nároky stanovené při použití vnitrostátní rezervy nepřevádějí během pěti let od jejich přiznání.
Odchylně od čl. 45 odst. 1 je každý nárok, který nebyl využit v žádném roce pětiletého období, okamžitě převeden zpět do vnitrostátní rezervy.
9. Odchylně od článků 33 a 34 se v případě prodeje nebo pronájmu zemědělského podniku na dobu šesti let nebo více nebo jeho části či nároků na prémie během referenčního období nebo nejpozději do 29. září 2003 může část nároků, které mají být přiznány prodávajícímu či pronajímateli, převést zpět do vnitrostátní rezervy za podmínek, které stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2.
KAPITOLA 3 PLATEBNÍ NÁROKY
Oddíl 1 Platební nároky podle plochy
Článek 43
Stanovení platebních nároků
1. Aniž je dotčen článek 48, každý zemědělec využije nárok na platbu na hektar, který se vypočítá vydělením referenční částky tříletým průměrem všech hektarů, které udělují nárok během referenčního období na přímé platby, jejichž seznam je uveden v příloze VI.
Celkový počet platebních nároků se rovná uvedenému průměrnému počtu hektarů.
V případě uvedeném v čl. 37 odst. 2 se však celkový počet platebních nároků rovná průměrnému počtu hektarů v období, které sloužilo ke stanovení referenčních částek, a na uvedené platební nároky se použije čl. 42 odst. 8.
2. Počet hektarů podle odstavce 1 rovněž zahrnuje:
a) v případě podpor pro bramborový škrob, sušená krmiva a osivo uvedených v příloze VII, počet hektarů, na jejichž produkci byla v referenčním období poskytnuta podpora, jak je vypočítán v příloze VII písm. B, D a F;
b) všechny krmné plochy v referenčním období.
3. Pro účely odst. 2 písm. b) tohoto článku se "krmnou plochou" rozumí plocha zemědělského podniku, která byla v průběhu celého kalendářního roku dostupná v souladu s článkem 5 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 [25] pro chov zvířat, včetně ploch ve společném užívání a ploch se smíšenými kulturami. Krmná plocha nezahrnuje:
- budovy, lesy, rybníky a cesty,
- plochy používané pro jiné plodiny, pro něž lze poskytnout podporu Společenství, pro trvalé kultury či zahradnické plodiny,
- plochy, na něž se vztahuje režim podpor pro zemědělce produkující některé plodiny na orné půdě a které se využívají v rámci režimu podpor pro sušená krmiva nebo které jsou předmětem vnitrostátního programu vynětí z produkce nebo režimu vynětí z produkce Společenství.
4. Platební nároky na hektar se nemění, není-li stanoveno jinak.
Článek 44
Použití platebních nároků
1. Každý platební nárok vázaný na hektar, na který lze poskytnout podporu, uděluje právo na výplatu částky, která je stanovena platebním nárokem.
2. "Hektarem, na který lze poskytnout podporu" se rozumí jakákoli zemědělská plocha zemědělského podniku, která se využívá jako orná půda nebo stálá pastvina, kromě ploch, na nichž jsou trvalé kultury a lesy nebo které jsou vyčleněny pro nezemědělskou činnost.
3. Zemědělec ohlásí pozemky odpovídající ploše, na kterou se váže platební nárok.
S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností jsou uvedené pozemky zemědělci k dispozici po dobu alespoň deseti měsíců, která běží ode dne, který má být stanoven členským státem, nejdříve však 1. září kalendářního roku, který předchází roku podání žádosti o účast v režimu jednotné platby.
4. Členské státy mohou v řádně odůvodněných případech oprávnit zemědělce ke změně jeho prohlášení pod podmínkou, že dodrží počet hektarů odpovídající jeho platebním nárokům a podmínky stanovené pro poskytnutí jednotné platby na dotyčnou plochu.
Článek 45
Nevyužité platební nároky
1. Každý platební nárok, který nebyl využit během tří let, je přidělen do vnitrostátní rezervy.
2. Nevyužité platební nároky se však nevracejí do vnitrostátní rezervy v případě vyšší moci a mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4.
Článek 46
Převod platebních nároků
1. Převody platebních nároků se mohou provádět pouze na zemědělce ze stejného členského státu, kromě případu dědictví nebo předpokládaného dědictví.
I v případě dědictví nebo předpokládaného dědictví se však mohou platební nároky využít pouze v členském státě, kde byly stanoveny.
Členský stát může rozhodnout, že se platební nároky mohou převést nebo využít pouze v rámci jednoho a téhož regionu.
2. Převody platebních nároků s půdou nebo bez půdy se mohou provádět prodejem nebo jakýmkoli jiným konečným převodem.
Naopak, pronájem nebo jakákoli podobná transakce jsou povoleny pod podmínkou, že převod platebních nároků je provázen převodem stejného počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu.
S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností, které jsou stanoveny v čl. 40 odst. 4, může zemědělec převést své platební nároky bez půdy teprve poté, co využil ve smyslu článku 44 alespoň 80 % svých platebních nároků během nejméně jednoho kalendářního roku nebo poté, co dobrovolně postoupil do vnitrostátní rezervy všechny platební nároky, které nevyužil během prvního roku použití režimu jednotné platby.
3. V případě prodeje platebních nároků s půdou nebo bez půdy mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství rozhodnout, že se část prodaných platebních nároků převede zpět do vnitrostátní rezervy nebo že se jejich jednotková hodnota se sníží ve prospěch vnitrostátní rezervy podle kritérií, která stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2.
Oddíl 2 Platební nároky, které podléhají zvláštním podmínkám
Článek 47
Platby, které zakládají platební nároky podléhající zvláštním podmínkám
1. Odchylně od článků 43 a 44 jsou následující částky, které vyplývají z plateb poskytnutých během referenčního období, začleněny do referenční částky v souladu s podmínkami stanovenými v článku 48 a příloze VII písm. C:
a) prémie na porážky mimo sezónu stanovená v článku 5 nařízení (ES) č. 1254/1999;
b) porážková prémie stanovená v článku 11 nařízení (ES) č. 1254/1999;
c) zvláštní prémie na skot samčího pohlaví a prémie na krávy bez tržní produkce mléka, pokud byl zemědělec osvobozen od požadavku intenzity chovu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 a pokud nežádal o poskytnutí extenzifikační prémie podle článku 13 uvedeného nařízení;
d) dodatečné platby stanovené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud se vyplácejí navíc k podpoře stanovené v písmenech a), b) a c) tohoto odstavce;
e) podpory stanovené podle režimu podpor pro skopové a kozí maso:
- v článku 5 nařízení (ES) č. 2467/98 a v článku 1 nařízení (EHS) č. 1323/90 [26] pro kalendářní rok 2000 a 2001,
- v článcích 4, 5, v čl. 11 odst. 1 a v čl. 11 odst. 2 první, druhé a čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 2529/2001 pro kalendářní rok 2002.
2. Počínaje rokem 2007 a odchylně od článků 33, 43 a 44 se do režimu jednotné platby podle podmínek stanovených v článcích 48 až 50 zahrnou částky, které pocházejí z prémie pro mléčné výrobky a z dodatečných plateb, které jsou stanovené v článcích 95 a 96 a které mají být poskytnuty v roce 2007.
Článek 48
Stanovení platebních nároků, které podléhají zvláštním podmínkám
Pokud zemědělec, který obdržel platby podle článku 47 a který nevlastnil během referenčního období žádné hektary ve smyslu článku 43 nebo jehož výše nároku na hektar je vyšší než 5000 EUR, má právo na platební nárok:
a) rovnající se referenční částce, která odpovídá přímým platbám, které obdržel během tříletého průměrného období;
b) pro každou tranši 5000 EUR nebo zlomek referenční částky, která odpovídá přímým platbám, které obdržel během tříletého průměrného období.
Článek 49
Podmínky
1. Nestanoví-li tento oddíl jinak, použijí se na platební nároky, které podléhají zvláštním podmínkám, ostatní ustanovení této hlavy.
2. Odchylně od čl. 36 odst. 1 a čl. 44 odst. 1 je zemědělec, který má takové platební nároky, pro něž neměl během referenčního období hektary, oprávněn členskými státy odchýlit se od povinnosti dodat počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu, který je rovnocenný počtu nároků, pod podmínkou, že zachová alespoň 50 % zemědělské činnosti, kterou vykonával po dobu referenčního období, vyjádřenou ve velkých dobytčích jednotkách (VDJ).
Osoba, která využije výhody převodu platebních nároků, může využít této odchylky pouze tehdy, pokud byly převedeny všechny platební nároky, které jsou předmětem odchylky.
3. Platební nároky stanovené v souladu s článkem 48 se nemění.
Článek 50
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
1. Aniž je dotčen článek 48 a odchylně od článků 37 a 43, obdrží zemědělec dodatečnou částku na nárok, která se získá vydělením částek, které mají být poskytnuty podle článků 95 a 96, počtem nároků v jeho vlastnictví v roce 2007, s výjimkou nároků při vynětí půdy z produkce.
Jednotková hodnota každého platebního nároku v jeho vlastnictví v roce 2007 se zvýší o tuto dodatečnou částku.
2. V případě, že nevlastní žádný nárok, se použijí přiměřeně články 48 a 49.
V tomto případě se pro účely použití článku 48 "hektary" rozumí hektary, na něž lze poskytnout podporu, ve vlastnictví zemědělce v roce 2007.
KAPITOLA 4 VYUŽITÍ PŮDY V RÁMCI REŽIMU JEDNOTNÉ PLATBY
Oddíl 1 Využití půdy
Článek 51
Zemědělské využití půdy
Zemědělci mohou využívat pozemky ohlášené v souladu s čl. 44 odst. 3 pro jakoukoli zemědělskou činnost, kromě trvalých kultur a produkce produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [27] a v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [28], jakož i brambor jiných, než jsou brambory určené pro výrobu škrobu, pro které se poskytuje podpora podle článku 93 tohoto nařízení.
Článek 52
Produkce konopí
1. V případě produkce konopí kódu KN 53021000 je obsah tetrahydrokannabinolu v použitých odrůdách nejvýše 0,2 % a na produkci se vztahuje smlouva nebo závazek v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1673/2000. Členské státy zřídí systém umožňující ověřit obsah tetrahydrokannabinolu v plodinách pěstovaných nejméně na 30 % ploch konopí pěstovaného na vlákno, pro které byla podepsána smlouva nebo závazek. Pokud však členský stát zavede systém předchozího schválení pro uvedené pěstování, činí minimum 20 %.
2. V souladu s postupem podle čl. 144 odst. 2 je poskytnutí platby závislé na použití certifikovaných osiv určitých odrůd a na prohlášení ploch konopí pěstovaného na vlákno.
Oddíl 2 Nároky při vynětí půdy z produkce
Článek 53
Stanovení nároků při vynětí půdy z produkce
1. Odchylně od článků 37 a 43 tohoto nařízení, pokud se během referenčního období vztahuje na zemědělce závazek vyjmout část půdy svého zemědělského podniku z produkce podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999, nejsou tříletá průměrná částka odpovídající povinné platbě za vynětí půdy z produkce vypočítané a upravené v souladu s přílohou VII a tříletý průměrný počet hektarů povinně vyňatých z produkce zahrnuty do výpočtu nároků uvedených v článku 43 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 obdrží zemědělec nárok na hektar (dále jen "nárok při vynětí půdy z produkce"), který se vypočítá vydělením tříleté průměrné částky při vynětí půdy z produkce tříletým průměrným počtem hektarů vyňatých z produkce uvedených v odstavci 1.
Celkový počet nároků při vynětí půdy z produkce se rovná průměrnému počtu hektarů povinně vyňatých z produkce.
Článek 54
Využití nároků při vynětí půdy z produkce
1. Každý nárok při vynětí půdy z produkce vázaný na hektar, na který lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, uděluje právo na výplatu částky, která je stanovena nárokem při vynětí půdy z produkce.
2. Odchylně od čl. 44 odst. 2 se "hektarem, na který lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce" rozumí jakákoli zemědělská plocha zemědělského podniku, která se využívá jako orná půda, kromě ploch, na nichž ke dni stanovenému pro žádosti o podporu na plochu v roce 2003 byly trvalé kultury nebo lesy nebo které byly vyčleněny pro nezemědělskou činnost nebo jako stálé pastviny.
Následující plochy mohou být však počítány mezi plochy vyňaté z produkce na základě žádosti předložené po 28. červnu 1995:
- plochy vyňaté z produkce v souladu s články 22, 23 a 24 nařízení (ES) č. 1257/1999, které nemají žádné zemědělské využití a které nejsou využívány za účelem zisku jiným, než jsou účely přiznané pro ostatní půdu vyňatou z produkce podle tohoto nařízení, nebo
- zalesněné plochy podle článku 31 nařízení (ES) č. 1257/1999.
3. Zemědělci vyjmou z produkce hektary, na něž lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce.
4. Plochy vyňaté z produkce nemohou být o velikostí menší než 0,1 ha a o šířce menší než 10 metrů.
Z řádně odůvodněných ekologických důvodů mohou členské státy uznat plochy, které jsou alespoň 5 metrů široké a mají rozlohu 0,05 ha.
5. Členské státy se mohou odchýlit od odst. 2 prvního pododstavce tohoto článku v případech, které mají být stanoveny postupem podle čl. 144 odst. 2, pod podmínkou, že přijmou opatření s cílem zabránit jakémukoli výraznému zvýšení celkové zemědělské plochy, na kterou se mohou vztahovat nároky při vynětí půdy z produkce.
6. Odchylně od čl. 36 odst. 1 a čl. 44 odst. 1 jsou nároky při vynětí půdy z produkce požadovány před jakýmkoli jiným nárokem.
7. Závazek vyjmout půdu z produkce se nadále použije, pokud jde o nároky při vynětí půdy z produkce, které jsou převedeny.
Článek 55
Osvobození od vynětí půdy z produkce
Na zemědělce se nevztahuje závazek vyjmout půdu z produkce uvedený v článku 54, pokud:
a) jsou jeho celý zemědělský podnik a jeho celá jeho produkce spravovány v souladu se závazky stanovenými v nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [29];
b) se půda vyňatá z produkce využije k produkci surovin, které slouží k výrobě produktů ve Společenství, které nejsou přímo určeny k lidské spotřebě nebo k výživě zvířat pod podmínkou, že jsou uplatňovány účinné kontrolní systémy.
Článek 56
Využití půdy vyňaté z produkce
1. Půda vyňatá z produkce se udržuje v dobrém zemědělském a ekologickém stavu, jak je stanoveno v článku 5.
Aniž je dotčen článek 55, není vyčleněna k zemědělskému využití a neprodukuje žádnou plodinu určenou k uvedení na trh.
2. Může na ní docházet ke střídání plodin.
3. Pokud množství vedlejších produktů určených k výživě zvířat nebo k lidské spotřebě, které může být k dispozici v důsledku pěstování olejnatých semen na půdě vyňaté z produkce podle čl. 55 písm. b), přesáhne ročně na základě stanovených množství, na něž se vztahují smlouvy uzavřené se zemědělci, 1 milion tun, vyjádřených jako ekvivalent mouky a šrotu ze sojových bobů, je množství stanovené každou smlouvou, které může být použito k výživě zvířat nebo k lidské spotřebě, sníženo s cílem omezit toto množství na 1 milion tun.
4. Členské státy jsou oprávněny vyplatit vnitrostátní podporu až do výše 50 % počátečních nákladů, které vzniknou při pěstování víceletých plodin určených k produkci biomasy na půdě vyňaté z produkce.
Článek 57
Použití dalších ustanovení
Nestanoví-li tento oddíl jinak, použijí se na nároky při vynětí půdy z produkce ostatní ustanovení této hlavy.
KAPITOLA 5 REGIONÁLNÍ A NEPOVINNÉ PROVÁDĚNÍ
Oddíl 1 Regionální provádění
Článek 58
Přidělení stropu uvedeného v článku 41 na regionální úrovni
1. Členský stát může rozhodnou nejpozději do 1. srpna 2004 o provádění režimu jednotné platby stanoveného v kapitolách 1 až 4 na regionální úrovni.
2. Členské státy určí regiony podle objektivních kritérií.
Členské státy, které mají méně než tři miliony hektarů, na něž lze poskytnout podporu, se mohou pokládat za jediný region.
3. Členské státy rozdělí strop uvedený v článku 41 mezi regiony podle objektivních kritérií.
Článek 59
Regionalizace režimu jednotné platby
1. V řádně odůvodněných případech a podle objektivních kritérií může členský stát rozdělit celkovou výši regionálního stropu stanoveného v souladu s článkem 58 nebo část tohoto stropu mezi všechny zemědělce, jejichž zemědělské podniky jsou umístěny v dotyčném regionu, včetně zemědělců, kteří nesplňují kritéria způsobilosti podle článku 33.
2. V případě rozdělení celkové výše regionálního stropu využijí zemědělci nároky, jejichž jednotková hodnota se vypočítá vydělením regionálního stropu stanoveného v souladu s článkem 58 počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2, stanoveným na regionální úrovni.
3. V případě částečného rozdělení celkové výše regionálního stropu využijí zemědělci nároky, jejichž jednotková hodnota se vypočítá vydělením odpovídající části regionálního stropu stanoveného v souladu s článkem 58 počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2, stanoveným na regionální úrovni.
V případě, že může zemědělec rovněž využít nároky vypočítané ze zbývající části regionálního stropu, zvýší se regionální jednotková hodnota každého z nároků tohoto zemědělce, s výjimkou nároků při vynětí půdy z produkce, o částku, která odpovídá referenční částce vydělené počtem nároků zemědělce stanoveným v souladu s odstavcem 4.
Články 48 a 49 se použijí přiměřeně.
4. Počet nároků na zemědělce se musí rovnat počtu hektarů, které ohlásí v souladu s čl. 44 odst. 2 pro první rok použití režimu jednotné platby, s výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností, které jsou stanoveny v čl. 40 odst. 4.
Článek 60
Využití půdy
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v článku 59, mohou zemědělci odchylně od článku 51 a v souladu s ustanoveními tohoto článku rovněž využívat pozemky ohlášené v souladu s čl. 44 odst. 3 pro produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96, jakož i brambor jiných, než jsou brambory určené pro výrobu škrobu, pro které se poskytuje podpora podle článku 93 tohoto nařízení, s výjimkou trvalých kultur.
2. Členský stát stanoví počet hektarů, které se mohou využívat v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, tak, že rozdělí na základě objektivních kritérií průměrný počet hektarů, které se během tříletého období 2000–2002 využívaly na vnitrostátní úrovni pro produkci produktů uvedených v odstavci 1, mezi regiony ve smyslu čl. 58 odst. 2. Průměrný počet hektarů na vnitrostátní úrovni a počet hektarů na regionální úrovni jsou stanoveny Komisí postupem podle čl. 144 odst. 2 na základě údajů sdělených členským státem.
3. V rámci omezení stanovených v souladu s odstavcem 2 pro dotyčný region je zemědělec oprávněn využít možnosti podle odstavce 1:
a) v rámci omezení počtu hektarů, které využil pro produkci produktů uvedených v odstavci 1 v roce 2003;
b) v případě přiměřeného použití článku 40 a čl. 42 odst. 4 v rámci omezení počtu hektarů, který má být stanoven podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
4. V rámci omezení počtu hektarů, která zůstávají k dispozici po použití odstavce 3, jsou zemědělci oprávněni produkovat produkty uvedené v odstavci 1 na počtu hektarů jiném, než je počet hektarů, na který se vztahuje odstavec 3, v rámci omezení počtu hektarů využívaných pro produkci produktů uvedených v odstavci 1 v roce 2004 a/nebo 2005, přičemž se přednost dává zemědělcům, kteří již produkovali dotyčné produkty v roce 2004 v rámci omezení počtu hektarů využívaných v roce 2004.
V případě použití článku 71 se roky 2004 a 2005 nahrazují, každý z nich, rokem, který předchází roku použití režimu jednotné platby, a samotným rokem použití.
5. Pro stanovení individuálních omezení uvedených v odstavcích 3 a 4 použije členský stát jednotlivé údaje zemědělce, pokud o něm existují, nebo jakýkoli jiný důkaz, který zemědělec předložil ke spokojenosti uvedeného členského státu.
6. Počet hektarů, pro které bylo v souladu s odstavci 3 a 4 tohoto článku vystaveno povolení, nepřesáhne v žádném případě počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2, který byl ohlášen v prvním roce použití režimu jednotné platby.
7. Povolení se použije v dotyčném regionu s odpovídajícím platebním nárokem.
8. Nejpozději do roku 2007 Komise předloží Radě zprávu, k niž jsou v případě potřeby přiloženy odpovídající návrhy, týkající se případných důsledků provádění tohoto článku členskými státy vzhledem ke strukturálnímu a tržnímu vývoji.
Článek 61
Pastviny
V případě použití článku 59 mohou členské státy podle objektivních kritérií rovněž stanovit v mezích regionálního stropu nebo jeho části různé jednotkové hodnoty nároků, které mají být přiznány zemědělcům podle čl. 59 odst. 1, pro hektary pastvin ke dni stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu v roce 2003 a pro jakýkoli jiný hektar, na který lze poskytnout podporu, nebo pro hektary stálých pastvin ke dni stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu v roce 2003 a pro jakýkoli jiný způsobilý hektar.
Článek 62
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
47 odst. 2 může členský stát rozhodnout, že částky pocházející z prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb, které jsou stanoveny v článcích 95 a 96, se zahrnou na vnitrostátní nebo regionální úrovni zcela nebo zčásti do režimu jednotné platby od roku 2005.
Nároky stanovené podle tohoto odstavce budou proto změněny.
Referenční částka pro uvedené platby se rovná částkám, které mají být poskytnuty v souladu s články 95 a 96 a které jsou vypočítány na základě individuálního referenčního množství pro mléko, které je dostupně v zemědělském podniku ke dni 31. března roku, kdy budou uvedené platby zcela nebo zčásti zahrnuty do režimu jednotné platby.
Články 48, 49 a 50 se použijí přiměřeně.
Článek 63
Podmínky týkající se nároků stanovených podle tohoto oddílu
1. V případě použití článku 59 se mohou nároky přiznané podle tohoto oddílu převést nebo využít ve stejném regionu nebo mezi regiony pouze tehdy, jsou-li v nich nároky na hektar stejné.
2. V případě použití článku 59, odchylně od článku 53, využije každý zemědělec v dotyčném regionu nároky při vynětí půdy z produkce.
Počet nároků při vynětí půdy z produkce se stanoví vynásobením půdy zemědělce, na kterou lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 54 odst. 2, ohlášené během prvního roku použití režimu jednotné platby, sazbou pro vynětí půdy z produkce.
Sazba pro vynětí půdy z produkce se vypočítá vynásobením základní sazby pro povinné vynětí půdy z produkce, tj. 10 %, poměrem, v dotyčném regionu, mezi půdou, na kterou byly poskytnuty platby na plochu pro plodiny na orné půdě podle přílohy VI během referenčního období, a půdou, na kterou lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 54 odst. 2 během referenčního období.
Hodnotou nároků při vynětí půdy z produkce je regionální hodnota pro platební nároky stanovená v souladu s čl. 59 odst. 2 nebo popřípadě s čl. 59 odst. 3 prvním pododstavcem.
Nároků při vynětí půdy z produkce nevyužijí zemědělci, kteří ohlásí méně, než je počet hektarů ve smyslu čl. 54 odst. 2, který by byl nutný pro produkci počtu tun, který se rovná 92 tunám obilovin uvedených v příloze IX, na základě výnosu stanoveného podle regionalizačního plánu v dotyčném regionu v roce předcházejícím roku použití režimu jednotné platby, vyděleného poměrem uvedeným v odst. 2 třetím pododstavci tohoto článku.
3. Odchylně od čl. 43 odst. 4 a čl. 49 odst. 3 mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství rovněž rozhodnout nejpozději do 1. srpna 2004, že nároky stanovené podle tohoto oddílu podléhají postupným změnám podle předem stanovených kroků a objektivních kritérií.
4. Nestanoví-li tento oddíl jinak, použijí se ostatní ustanovení této hlavy.
Oddíl 2 Částečné provádění
Článek 64
Obecná ustanovení
1. Členský stát může nejpozději do 1. srpna 2004 rozhodnout, že bude používat na vnitrostátní nebo regionální úrovni režim jednotné platby stanovený v kapitolách 1 až 4 za podmínek, které jsou stanoveny v tomto oddílu.
2. Na základě výběru provedeného každým členským státem stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2 strop pro každou z přímých plateb uvedených v článcích 66, 67, 68 a 69, a to v uvedeném pořadí.
Tento strop se rovná složce každého typu přímé platby ve vnitrostátních stropech uvedených v článku 41, vynásobené procenty snížení, která členské státy použijí v souladu s články 66, 67, 68 a 69.
Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 postupem podle čl. 144 odst. 2.
3. Nejpozději do dvou let poté, co všechny členské státy prováděly režim jednotné platby, nebo nejpozději do 31. prosince 2009, Komise předloží Radě zprávu, k níž jsou v případě potřeby přiloženy odpovídající návrhy, týkající se případných důsledků provádění možností stanovených v oddílu 2 a v oddílu 3 členskými státy vzhledem ke strukturálnímu a tržnímu vývoji.
Článek 65
Stanovení nároků podle tohoto oddílu
1. Pokud jde o nároky, které mají být přiznány zemědělcům, se po případném snížení podle článku 41 složka referenční částky, která vyplývá z každé přímé platby uvedené v článcích 66, 67, 68 a 69 v uvedeném pořadí, sníží v poměru, který musí být stanoven členskými státy v rámci omezení stanovených v článcích 66, 67, 68 a 69.
2. Nestanoví-li tento oddíl jinak, použijí se na nároky stanovené ze zbývající části referenční částky ostatní ustanovení této hlavy.
Článek 66
Platby pro plodiny na orné půdě
Pokud jde o platby pro plodiny na orné půdě, členské státy si mohou:
a) ponechat až 25 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá platbám na plochu pro plodiny na orné půdě uvedeným v příloze VI, kromě povinné platby za vynětí půdy z produkce.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují plodiny na orné půdě uvedené v příloze IX a v členských státech, kde není kukuřice tradiční plodinou, kteří produkují silážní píci, na hektar až do výše 25 % plateb na hektar, které mají být poskytnuty za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10;
nebo
b) ponechat až 40 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá příplatku na pšenici tvrdou podle přílohy VI.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují pšenici tvrdou uvedenou v příloze IX, na hektar až do výše 40 % příplatku na hektar pro pšenici tvrdou podle přílohy VI, který byl poskytnut nebo má být poskytnut za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10.
Článek 67
Platby pro skopové a kozí maso
Členské státy si mohou ponechat až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá platbám pro skopové a kozí maso uvedeným v příloze VI.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří chovají ovce a kozy, až do výše 50 % plateb pro skopové a kozí maso uvedených v příloze VI, které mají být poskytnuty za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 11.
Článek 68
Platby pro hovězí a telecí maso
1. Pokud jde o platby pro hovězí a telecí maso, mohou si členské státy ponechat až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá porážkové prémii na telata uvedené v příloze VI.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje při porážce telat až do výše 100 % porážkové prémie na telata uvedené v příloze VI, která má být poskytnuta za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 12.
2. Členské státy si mohou rovněž:
a) i) ponechat až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá prémii na krávy bez tržní produkce mléka uvedené v příloze VI.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje pro zachování stáda krav bez tržní produkce mléka až do výše 100 % prémie na krávu bez tržní produkce mléka uvedené v příloze VI, která má být poskytnuta za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 12,
a
ii) ponechat až 40 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá porážkové prémii, uvedené v příloze VI, na skot jiný, než jsou telata.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje při porážce skotu jiného, než jsou telata, až do výše 40 % porážkové prémie, uvedené v příloze VI, na skot jiný, než jsou telata, která má být poskytnuta za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 12,
nebo
b) i) ponechat až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá porážkové prémii, uvedené v příloze VI, na skot jiný než, jsou telata.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje při porážce skotu jiného, než jsou telata až do výše 100 % porážkové prémie, uvedené v příloze VI, na skot jiný, než jsou telata, která má být poskytnuta za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 12,
nebo
ii) ponechat až 75 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá zvláštní prémii na skot samčího pohlaví uvedené v příloze VI.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje až do výše 75 % zvláštní prémie na skot samčího pohlaví uvedené v příloze VI, která má být poskytnuta za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 12.
Článek 69
Nepovinné provádění, pokud jde o zvláštní druhy zemědělské činnosti a o jakostní produkci
Členské státy si mohou ponechat až 10 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá každému odvětví uvedenému v příloze VI.
Pokud jde o odvětví plodin na orné půdě, hovězího a telecího masa, skopového a kozího masa, zohlední se toto opatření pro použití maximálních procentních sazeb, které jsou stanoveny v článcích 66, 67 a 68 v uvedeném pořadí.
V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům v odvětví nebo v odvětvích, kterých se týká uvedené opatření.
Dodatečná platba se poskytuje pro zvláštní druhy zemědělské činnosti, které jsou důležité pro ochranu či zlepšení životního prostředí nebo pro zlepšení jakosti a uvedení zemědělských produktů na trh, za podmínek, které Komise stanoví postupem podle čl. 144 odst. 2.
Oddíl 3 Nepovinná vyloučení
Článek 70
Nepovinné vyloučení některých přímých plateb
1. Členský stát může rozhodnout nejpozději do 1. srpna 2004, že z režimu jednotné platby vyloučí:
a) jednu nebo více přímých plateb poskytnutých během referenčního období podle:
- čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999,
- článku 3 nařízení (ES) č. 2358/71,
v tomto případě se články 64 a 65 použijí přiměřeně;
b) všechny další přímé platby uvedené v příloze IV, poskytnuté zemědělcům během referenčního období ve francouzských zámořských departementech, na Azorech a Madeiře, na Kanárských ostrovech a na ostrovech v Egejském moři, a přímé platby poskytnuté během referenčního období podle:
- článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93,
- článku 9 nařízení (ES) č. 1452/2001,
- článku 13 a čl. 22 odst. 2 až 6 nařízení (ES) č. 1453/2001,
- článků 5 a 6 nařízení (ES) č. 1454/2001.
2. Aniž jsou dotčeny čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93, čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1452/2001, čl. 13 odst. 2 a čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001 a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1454/2001, poskytují členské státy přímé platby uvedené v odstavci 1 tohoto článku v mezích stropů stanovených v souladu s čl. 64 odst. 2 tohoto nařízení za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV tohoto nařízení, v článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93, článku 9 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 13 a čl. 22 odst. 2 a 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 a článku 5 nařízení (ES) č. 1454/2001 v uvedeném pořadí.
Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 v souladu s postupem podle čl. 144 odst. 2.
Oddíl 4 Nepovinná přechodná úprava
Článek 71
Nepovinné přechodné období
1. Pokud k tomu zvláštní zemědělské podmínky opravňují, může členský stát rozhodnout nejpozději do 1. srpna 2004, že bude používat režim jednotné platby po přechodném období, které skončí buď 31. prosince 2005, nebo 31. prosince 2006.
Pokud dotyčný členský stát rozhodne o používání režimu jednotné platby před koncem přechodného období, rozhodne o tom nejpozději do 1. srpna kalendářního roku, který předchází kalendářnímu roku, pro který se bude režim jednotné platby používat.
2. Aniž je dotčen čl. 70 odst. 2 tohoto nařízení, provede dotyčný členský stát během přechodného období každou z přímých plateb uvedených v příloze VI za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV tohoto nařízení, v článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93, článku 9 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 13 a čl. 22 odst. 2 a 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 a článku 5 nařízení (ES) č. 1454/2001 v uvedeném pořadí v mezích rozpočtových stropů odpovídajících složce, kterou představují uvedené přímé platby ve vnitrostátním stropu uvedeném v článku 41, stanoveném Komisí postupem podle čl. 144 odst. 2.
Pokud jde o platbu pro sušená krmiva, poskytují členské státy podporu za podmínek, které mají být stanoveny postupem podle čl. 144 odst. 2, ve výše uvedených rozpočtových mezích.
3. Režim jednotné platby se použije od 1. ledna kalendářního roku, který následuje po kalendářním roce, během něhož končí přechodné období.
V tomto případě dotyčný členský stát přijme rozhodnutí podle čl. 58 odst. 1, čl. 63 odst. 3, čl. 64 odst. 1 a článku 70 nejpozději do 1. srpna 2005 nebo 2006 podle dne stanoveného v odstavci 1 tohoto článku.
4. Komise přijme postupem podle čl. 144 odst. 2 nezbytná opatření, pokud použití uvedeného přechodného období vyvolá vážné narušení hospodářské soutěže na trhu Společenství, a aby dbala o dodržování mezinárodních závazků Společenství.
HLAVA IV DALŠÍ REŽIMY PODPOR
KAPITOLA 1 ZVLÁŠTNÍ PRÉMIE NA JAKOST PRO PŠENICI TVRDOU
Článek 72
Oblast působnosti
Podpora se poskytuje zemědělcům, kteří produkují pšenici tvrdou kódu KN 10011000, za podmínek stanovených v této kapitole.
Článek 73
Částka a způsobilost pro podporu
1. Podpora činí 40 EUR na hektar.
2. Poskytnutí platby je podmíněno použitím určitých množství certifikovaných osiv uznaných odrůd nejvyšší jakosti, v produkční oblasti, pro výrobu krupice nebo těstovin.
Článek 74
Plochy
1. Podpora se poskytuje pro vnitrostátní základní plochy v tradičních produkčních oblastech uvedených v příloze X.
Základní plochy jsou stanoveny takto:
Portugalsko _BAR_ 118000 ha. _BAR_ 2. Členský stát může svou základní plochu rozdělit na základní dílčí plochy.
Článek 75
Překročení plochy
1. Pokud plocha, pro kterou je žádáno o podporu, je větší než základní plocha, je plocha na zemědělce, pro kterou je žádáno o podporu, poměrně snížena pro příslušný rok.
2. Pokud členský stát rozdělí svou základní plochu na základní dílčí plochy, použije se snížení stanovené v odstavci 1 pouze na zemědělce na základních dílčích plochách, kde jsou omezení překročena.
Takové snížení se použije tehdy, pokud v dotyčném členském státě byly plochy nacházející se v základních dílčích plochách, kde nebyly dosažena stanovená omezení, znovu rozděleny mezi základní dílčí plochy, v nichž byla tato omezení překročena.
KAPITOLA 2 PRÉMIE NA BÍLKOVINNÉ PLODINY
Článek 76
Oblast působnosti
Podpora se poskytuje zemědělcům, kteří produkují bílkovinné plodiny, v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
Bílkovinné plodiny zahrnují:
- hrách kódu KN 071310,
- koňský bob kódu KN 071350,
- vlčí bob kódu KN ex12092950.
Článek 77
Částka a způsobilost pro podporu
Podpora činí 55,57 EUR na hektar bílkovinných plodin sklizených po stadiu mléčné zralosti.
Pro produkty pěstované na plochách, které jsou zcela osety a obdělávány v souladu s místními normami, ale které nedosahují stadia mléčné zralosti z důvodu mimořádných klimatických podmínek uznaných dotyčným členským státem, lze však nadále poskytnout podporu pod podmínkou, že dotyčné plochy nejsou vyčleněny k jinému využití do uvedeného stadia růstu.
Článek 78
Plocha
1. Stanoví se tak maximální zaručená plocha 1400000 ha, na kterou lze poskytnout podporu.
2. Pokud plocha, pro kterou je žádáno o podporu, je větší než maximální zaručená plocha, je plocha na zemědělce, pro kterou je žádáno o podporu, poměrně snížena pro příslušný rok postupem podle čl. 144 odst. 2.
KAPITOLA 3 ZVLÁŠTNÍ PODPORA PRO RÝŽI
Článek 79
Oblast působnosti
Podpora se poskytuje zemědělcům, kteří produkují rýži kódu KN 100610, v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
Článek 80
Částka a způsobilost pro podporu
1. Podpora se poskytuje na hektar půdy oseté rýží, kde se plodina nechává alespoň až do začátku květu za běžných růstových podmínek.
Pro produkty pěstované na plochách, které jsou zcela osety a obdělávány v souladu s místními normami, ale které nedosahují stadia květu z důvodu výjimečných klimatických podmínek uznaných dotyčným členským státem, lze však nadále poskytnout podporu pod podmínkou, že dotyčné plochy nejsou vyčleněny k jinému využití do uvedeného stadia růstu.
2. Podpora je stanovena následovně poměrně k výnosům v dotyčných členských státech:
Portugalsko _BAR_ 1070,85 _BAR_ 453,75 _BAR_
Článek 81
Španělsko _BAR_ 104973 ha _BAR_
—metropolitní území _BAR_ 19190 ha _BAR_
Portugalsko _BAR_ 24667 ha. _BAR_ Členský stát může svou základní plochu (nebo své základní plochy) rozdělit na základní dílčí plochy a přitom se opře o objektivní kritéria.
Článek 82
Překročení ploch
1. Pokud v členském státě plocha věnovaná rýži během daného roku překročí základní plochu uvedenou v článku 81, je plocha na zemědělce, pro kterou je žádáno o podporu, poměrně snížena pro příslušný rok.
2. Pokud členský stát rozdělí svou základní plochu na základní dílčí plochy, použije se snížení stanovené v odstavci 1 pouze na zemědělce na základních dílčích plochách, kde jsou omezení překročena.
Takové snížení se použije tehdy, pokud v dotyčném členském státě byly plochy nacházející se v základních dílčích plochách, kde nebyla dosažena stanovená omezení, znovu rozděleny mezi základní dílčí plochy, v nichž byla tato omezení překročena.
KAPITOLA 4 PLATBA NA PLOCHU PRO SKOŘÁPKOVÉ OVOCE
Článek 83
Podpora Společenství
1. Podpora Společenství se poskytuje zemědělcům, kteří produkují skořápkové ovoce, za podmínek stanovených v této kapitole.
Skořápkové ovoce zahrnuje:
- mandle kódů KN 080211 a 080212,
- lískové ořechy kódů KN 080221 a 080222,
- vlašské ořechy kódů KN 080231 a 080232,
- pistácie kódů KN 080250,
- svatojánský chléb kódu KN 12121010.
2. Členské státy mohou poskytnout rozlišené podpory buď podle produktů, nebo zvýšením či snížením vnitrostátních zaručených ploch (dále jen "VZP") stanovených v souladu s čl. 84 odst. 3. Nicméně v každém členské státě celková výše podpory poskytnuté během daného roku nepřesáhne strop uvedený v čl. 84 odst. 1.
Článek 84
Plochy
1. Členský stát poskytne podporu Společenství v mezích stropu vypočítaného vynásobením počtu hektarů, který odpovídá jeho vnitrostátní zaručené ploše, jak je stanovena v odstavci 3, průměrnou částkou 120,75 EUR.
2. Stanoví se tak maximální zaručená plocha 800000 ha.
Belgie _BAR_ 100 ha _BAR_
Spojené království _BAR_ 100 ha. _BAR_
4. Členský stát může svou vnitrostátní zaručenou plochu rozdělit na dílčí plochy, zejména na regionální úrovni nebo v závislosti na produkci, podle objektivních kritérií.
Článek 85
Překročení základních dílčích ploch
Pokud členský stát rozdělí svou vnitrostátní zaručenou plochu na základní dílčí plochy a dojde-li k překročení v jedné nebo více základních dílčích plochách, je plocha na zemědělce, pro kterou je žádáno o podporu Společenství, poměrně snížena pro příslušný rok, pokud jde o zemědělce na základních dílčích plochách, kde bylo omezení překročeno.
Takové snížení se použije tehdy, pokud v dotyčném členském státě byly plochy nacházející se v základních dílčích plochách, kde nebyla dosažena stanovená omezení, znovu rozděleny mezi základní dílčí plochy, v nichž byla tato omezení překročena.
Článek 86
Podmínky, za nichž lze poskytnout podporu
1. Výplata podpory Společenství je podmíněna zejména minimální hustotou výsadby a minimální velikostí pozemku.
2. Na plochy podléhající plánu na zlepšení ve smyslu článku 14b nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [30] lze poskytnout podporu podle tohoto režimu od 1. ledna roku následujícího po roce, v němž plán na zlepšení skončil.
3. Členské státy mohou podmínit poskytnutí podpory Společenství zemědělcům jejich členstvím v uznané organizaci producentů v souladu s články 11 nebo 14 nařízení (ES) č. 2200/96.
4. Pokud se použijí ustanovení odstavce 3, mohou členské státy rozhodnout, že podpora uvedená v odstavci 1 se vyplatí organizaci producentů na jméno jejích členů.
Organizace producentů vyplatí získanou částku svým členům.
Členské státy však mohou oprávnit organizaci producentů, aby si jako náhradu za služby poskytnuté svým členům, odečetla z podpory Společenství částku představující nejvýše 2 %.
Článek 87
Vnitrostátní podpory
1. Členské státy mohou navíc k podpoře Společenství poskytnout vnitrostátní podporu až do výše 120,75 EUR na hektar a rok.
2. Vnitrostátní podpora je vyplacena pouze pro plochy, které využívají podporu Společenství.
3. Členské státy mohou podmínit poskytnutí vnitrostátní podpory zemědělcům jejich členstvím v uznané organizaci producentů v souladu s články 11 nebo 14 nařízení (ES) č. 2200/96.
KAPITOLA 5 PODPORA PRO ENERGETICKÉ PLODINY
Článek 88
Podpora
Podpora ve výši 45 EUR na hektar a rok se poskytuje pro plochy oseté energetickými plodinami v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
"Energetickými plodinami" se rozumějí plodiny určené zejména k výrobě těchto energetických produktů:
- produkty považované za biopaliva uvedená v čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě [31],
- elektrická a tepelná energie vyrobená z biomasy.
Článek 89
Plochy
1. Stanoví se tak maximální zaručená plocha 1500000 ha, na kterou lze poskytnout podporu.
2. Pokud plocha, pro kterou je žádáno o podporu, je větší než maximální zaručená plocha, je plocha na zemědělce, pro kterou je žádáno o podporu, poměrně snížena pro příslušný rok postupem podle čl. 144 odst. 2.
Článek 90
Podmínky, za nichž lze poskytnout podporu
Podpora se poskytuje pouze pro plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva mezi zemědělcem a zpracovatelským podnikem, s výjimkou případu, kdy zpracování provádí zemědělec v zemědělském podniku.
Plochy, které podléhaly použití režimu energetických plodin, nemohou být považovány za půdu vyňatou z produkce pro účely závazku vyjmout půdu z produkce stanoveného v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999, jakož i v čl. 54 odst. 2, čl. 63 odst. 2 a čl. 107 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 91
Přezkoumání seznamu energetických plodin
Do seznamu uvedeného v článku 88 se mohou doplnit produkty nebo se z něj mohou odstranit postupem podle čl. 144 odst. 2.
Článek 92
Přezkoumání režimu energetických plodin
Do 31. prosince 2006 Komise předloží Radě zprávu o provádění režimu, k níž jsou v případě potřeby přiloženy návrhy, které zohledňují provádění iniciativy EU o biopalivech.
KAPITOLA 6 PODPORA PRO BRAMBORY URČENÉ PRO VÝROBU ŠKROBU
Článek 93
Podpora
Stanoví se podpora pro zemědělce, kteří produkují brambory určené pro výrobu škrobu.
Výše podpory se vztahuje na množství brambor, které je potřebné pro výrobu jedné tuny škrobu.
Činí:
- 110,54 EUR pro hospodářský rok 2004/2005 a v případě použití článku 71,
- 66,32 EUR od hospodářského roku 2005/2006.
Výše podpory se upraví podle obsahu škrobu v bramborách.
Článek 94
Použitelné podmínky
Podpora je vyplacena výhradně pro množství brambor, na které se vztahuje pěstitelská smlouva mezi producentem brambor a podnikem vyrábějícím bramborový škrob v mezích kvóty přidělené uvedenému podniku v souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94.
KAPITOLA 7 PRÉMIE PRO MLÉČNÉ VÝROBKY A DODATEČNÉ PLATBY
Článek 95
Prémie pro mléčné výrobky
1. Od roku 2004 až do roku 2007 mohou producenti mléka využívat prémie pro mléčné výrobky.
Poskytuje se za kalendářní rok, na zemědělský podnik a na tunu individuálního referenčního množství, na které lze poskytnout prémii a které je dostupné v zemědělském podniku.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 3 a snížení vyplývající z použití odstavce 4, individuální referenční množství pro mléko, které je k dispozici v zemědělském podniku do 31. březnu dotyčného kalendářního roku, vyjádřené v tunách, se vynásobí:
- 8,15 EUR/t za kalendářní rok 2004,
- 16,31 EUR/t za kalendářní rok 2005,
- 24,49 EUR/t za kalendářní roky 2006 a 2007; a
v případě použití článku 70 za následující kalendářní roky.
3. Individuální referenční množství, která jsou předmětem dočasných převodů v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [32], nebo v souladu s článkem 16 nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [33], do 31. března dotyčného kalendářního roku se považují za množství, která jsou k dispozici v zemědělském podniku nabyvatele za uvedený kalendářní rok.
4. Pro účely použití odstavce 2, pokud do 31. března daného kalendářního roku přesáhne součet všech individuálních referenčních množství v členském státě součet odpovídajících celkových množství uvedeného členského státu stanovených příloze I nařízení (EHS) č. 3950/92 pro dvanáctiměsíční období 1999/2000, přijme dotyčný členský stát nezbytná opatření podle objektivních kritérií, aby podle toho snížil na svém území celkovou výši individuálních referenčních množství, na která lze poskytnout prémii.
Článek 96
Dodatečné platby
Od roku 2004 až do roku 2007 vyplácejí členské státy na ročním základě dodatečné platby producentům usazeným na jejich území až do výše celkových částek stanovených v odstavci 2. Uvedené platby se provádějí podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi producenty a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
Kromě toho nejsou uvedené platby spojeny s výkyvy tržních cen.
Doplňkové prémie se poskytují pouze jako doplňková částka na výši prémie, jak je stanovena v čl. 95 odst. 2.
2. Dodatečné platby: celkové částky vyjádřené v milionech EUR:
Rakousko _BAR_ 10,06 _BAR_ 20,18 _BAR_ 30,27 _BAR_
Článek 97
Definice
Pro účely této kapitoly se použije definice výrazu "producent" uvedená v článku 5 nařízení (ES) č. 1788/2003.
KAPITOLA 8 ZVLÁŠTNÍ REGIONÁLNÍ PODPORY PRO PLODINY NA ORNÉ PŮDĚ
Článek 98
Podpora
V případě použití článku 70 ve Finsku a Švédsku severně od 62. rovnoběžky a v některých přilehlých oblastech, na které působí srovnatelné klimatické podmínky, v jejichž důsledku je zemědělská činnost obzvláště obtížná, mají zemědělci, kteří produkují obiloviny, olejnatá semena, lněná semena a len a konopí pěstované na vlákno, nárok na zvláštní podporu ve výši 24 EUR za tunu vynásobenou výnosem stanoveným v regionalizačním plánu pro dotyčný region v mezích stropu, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce této podpory ve stropu uvedeném v článku 41.
Pokud celková výše požadované podpory přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
KAPITOLA 9 PODPORA PRO OSIVO
Článek 99
Podpora
1. V případě použití článku 70 poskytují členské státy na ročním základě podpory stanovené v příloze XI pro produkci základních osiv nebo certifikovaných osiv jednoho nebo více druhů mezi druhy uvedenými v příloze XI.
2. Pokud plocha přijatá pro certifikaci, pro kterou je žádáno o podporu pro osivo, je rovněž využívána k tomu, aby bylo zažádáno o podporu podle režimu jednotné platby, sníží se výše podpory pro osivo (s výjimkou odrůd uvedených v příloze XI bodech 1 a 2) o výši podpory podle režimu jednotné platby, který má být poskytnut během daného roku na dotyčnou plochu, aniž by tato operace mohla skončit s výsledkem menším než nula.
3. Výše požadované podpory nepřesáhne strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce podpory pro osivo pro dotyčné odrůdy ve vnitrostátním stropu uvedeném v článku 41.
Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
4. Odrůdy Cannabis sativa L., na něž lze poskytnout podporu stanovenou v tomto článku, se stanoví postupem podle čl. 144 odst. 2.
KAPITOLA 10 PLATBA NA PLOCHU PRO PLODINY NA ORNÉ PŮDĚ
Článek 100
Oblast působnosti a definice
1. V případě použití článku 66 poskytují členské státy zemědělcům, kteří produkují plodiny na orné půdě, za podmínek stanovených v této kapitole, není-li stanoveno jinak, podporu zvolenou dotyčným členským státem v souladu s uvedeným článkem.
2. Pro účely této kapitoly
- se hospodářský rok vztahuje na období od 1. července do 30. června,
- se "plodinami na orné půdě" rozumějí plodiny na orné půdě uvedené na seznamu přílohy IX.
3. Členské státy, v nichž kukuřice není tradiční plodinou, mohou stanovit, že silážní píce má nárok na platby na plochu stanovené pro plodiny na orné půdě, a to za stejných podmínek.
Článek 101
Základní plocha
Platba na plochu je stanovena na hektar a je rozlišena podle regionů.
Platba na plochu se poskytuje pro plochu, která je užívána pro plodiny na orné půdě nebo je vyňata z produkce v souladu s článkem 107 tohoto nařízení a která nepřesahuje celkový počet hektarů regionální základní plochy nebo regionálních základních ploch, jak je stanoveno v příloze VI nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [35] s přihlédnutím k použití nařízení (ES) č. 1017/94.
Výrazem "region" se rozumí členský stát nebo region uvnitř členského státu podle výběru dotyčného členského státu. V případě použití článku 66 tohoto nařízení se plocha nebo plochy uvedené v příloze VI nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 sníží o počet hektarů odpovídající nárokům při vynětí půdy z produkce stanoveným v souladu s článkem 53 a čl. 63 odst. 2 tohoto nařízení v dotyčném regionu.
Článek 102
Překročení základních ploch a stropu
1. Pokud je součet ploch, pro něž je žádáno o platbu podle režimu pro plodiny na orné půdě, včetně vynětí půdy z produkce stanoveného uvedeným režimem v případě použití článku 71, vyšší než základní plocha, je plocha, na kterou lze poskytnout podporu na zemědělce, poměrně snížena pro všechny platby poskytnuté podle této kapitoly v dotyčném regionu v průběhu téhož hospodářského roku.
2. Celková výše požadovaných plateb nepřesáhne strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2. Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
3. V případě použití článku 71 se plochy, které nejsou předmětem žádosti o platbu podle této kapitoly, ale které se použijí pro odůvodnění žádosti o podporu podle kapitoly 12, berou rovněž v úvahu pro výpočet ploch, pro něž je žádáno o platbu.
4. Pokud členský stát stanoví, že silážní píce má nárok na platby na plochu stanovené pro plodiny na orné půdě, je stanovena odlišná základní plocha.
Pokud není základní plocha pro plodiny na orné půdě nebo silážní píci dosažena v průběhu daného hospodářského roku, přidělí se zůstatek hektarů pro ten samý hospodářský rok odpovídající základní ploše.
5. Pokud si členský stát zvolil stanovení jedné nebo více vnitrostátních základních ploch, může rozdělit každou z vnitrostátních základních ploch na základní dílčí plochy podle objektivních kritérií, které mají být stanoveny členským státem.
Pro účely tohoto odstavce se základní plochy "Secano" a "Regadío" považují za vnitrostátní základní plochy.
Pokud dojde k překročení vnitrostátní základní plochy, může dotyčný členský stát podle objektivními kritérii soustředit použitelná opatření podle odstavce 1 zcela nebo zčásti na základní dílčí plochy, u kterých bylo překročení zjištěno.
Členské státy, které se rozhodly použít možnosti stanovené v tomto odstavci, musí sdělit zemědělcům a Komisi nejpozději do 15. září svou volbu, jakož i prováděcí pravidla, která se k ní vztahují.
Článek 103
Regionalizační plán
Použije se regionalizační plán sestavený členskými státy v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 1251/1999.
Regionalizační plán může být znovu prozkoumán podle objektivních kritérii dotyčným členským státem z jeho podnětu nebo na žádost Komise nebo z podnětu uvedeného členského státu.
Článek 104
Základní částka
1. Platba na plochu se vypočítá vynásobením základní částky za tunu průměrným výnosem pro obiloviny, který je stanoven v regionalizačním plánu pro dotyčný region.
2. Pro výpočet uvedený v odstavci 1 se použije průměrný výnos obilovin.
Pokud je však s kukuřicí zacházeno zvlášť, výnos "kukuřice" se použije pro kukuřici a výnos "obilovin s výjimkou kukuřice" se použije pro obiloviny, olejnatá semena, lněné semeno, jakož i pro len a konopí pěstovaná na vlákno.
3. Základní částka pro plodiny na orné půdě a v případě použití článku 71 pro půdu vyňatou z produkce je stanovena na 63 EUR za tunu od hospodářského roku 2005/06.
Článek 105
Příplatek na pšenici tvrdou
1. Příplatek k platbě na plochu
- 291 EUR na hektar pro hospodářský rok 2005/06,
- 285 EUR na hektar od hospodářského roku 2006/07
Itálie _BAR_ 1646000 ha _BAR_ Rakousko _BAR_ 7000 ha _BAR_
Portugalsko _BAR_ 118000 ha. _BAR_ 2. Pokud je celkový součet ploch, pro něž je žádán příplatek k platbě na plochu, během průběhu daného hospodářského roku vyšší než uvedený strop, sníží se poměrně plocha na producenta, pro kterou lze vyplatit příplatek.
Při dodržení stropů na členský stát stanovených v odstavci 1 však mohou členské státy rozdělit plochy stanovené v uvedeném odstavci mezi produkční oblasti stanovené v příloze X nebo popřípadě mezi produkční regiony stanovené v regionalizačním plánu podle významu produkce pšenice tvrdé během období 1993–1997. V tomto případě, pokud je celkový součet ploch, pro něž je žádán příplatek k platbě na plochu v produkčním regionu, během daného hospodářského roku vyšší než odpovídající regionální strop, sníží se poměrně plocha na producenta produkčního regionu, pro kterou lze vyplatit příplatek. Snížení se provede po novém rozdělení ploch regionů v dotyčném členském státě, které nedosáhly svého regionálního stropu, do regionů, které svůj regionální strop překročily. 3. V regionech, kde je produkce pšenice tvrdé dobře zavedena, s výjimkou regionů uvedených v příloze X, se poskytuje pro hospodářský rok 2005/06 zvláštní podpora 46 EUR na hektar v mezích počtu hektarů uvedeného níže: Německo _BAR_ 10000 ha _BAR_ Španělsko _BAR_ 4000 ha _BAR_ Francie _BAR_ 50000 ha _BAR_
Itálie _BAR_ 4000 ha _BAR_
Spojené království _BAR_ 5000 ha. _BAR_
Článek 106
Len a konopí
Pokud jde o len a konopí pěstovaná na vlákno se platba na plochu provede podle okolností pouze tehdy, pokud je uzavřena smlouva nebo přijat závazek, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1673/2000.
Pokud jde o konopí pěstované na vlákno, podléhá platba na plochu rovněž podmínkám stanoveným v článku 52.
Článek 107
Vynětí půdy z produkce
1. V případě použití článku 71 mají zemědělci, kteří žádají o platbu na plochu, povinnost vyjmout část půdy z produkce jejich zemědělského podniku za vyrovnávací platbu.
2. Povinné vynětí půdy z produkce, které se týká každého zemědělce žádajícího o platby na plochu, je stanoveno podle procenta jeho plochy, která je oseta plodinami na orné půdě, je předmětem žádosti o platbu a je vyňata z produkce.
Základní sazba povinného vynětí půdy z produkce je stanovena na 10 % pro hospodářské roky 2005/06 a 2006/07.
3. Půda vyňatá z produkce může být použita:
- pro produkci surovin určených k výrobě produktů na území Společenství, které nejsou přímo určeny k lidské spotřebě nebo k výživě zvířat, s výhradou použití účinných kontrolních systémů,
- pro pěstování luskovin v zemědělském podniku, pokud jde o jeho celkovou produkci, v souladu se závazky stanovenými v nařízení (EHS) č. 2092/91.
Členské státy jsou oprávněny vyplatit vnitrostátní podporu až do výše 50 % nákladů spojených se zavedením víceletých plodin určených k produkci biomasy na půdě vyňaté z produkce.
4. Množství vedlejších produktů určených k výživě zvířat nebo k lidské spotřebě, které může být k dispozici v důsledku pěstování olejnatých semen na půdě vyňaté z produkce podle odst. 3 první odrážky, se vezme v úvahu, pokud jde o dodržení omezení 1 milionu metrických tun uvedeného v čl. 56 odst. 3.
5. V případě rozdílnosti výnosů mezi zavlažovanou půdou a nezavlažovanou půdu se použije platba odpovídající povinnému vynětí půdy z produkce, pokud jde o nezavlažovanou půdu.
6. Zemědělci mohou využít platbu za vynětí půdy z produkce pro půdu nepovinně vyňatou z produkce, která převyšuje jejich závazek.
Členské státy oprávní zemědělce, aby vyňali z produkce alespoň 10 % plochy oseté plodinami na orné půdě, která je předmětem žádosti o platbu, a vyňaté z produkce v souladu s tímto článkem.
Členské státy mohou stanovit vyšší procenta která přihlížejí ke zvláštním situacím a zajišťují dostatečné využití obdělávané půdy.
V případě použití článku 66 se tento odstavec použije s ohledem na podrobná pravidla, která stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2.
7. Povinné vynětí půdy z produkce se nepoužije na zemědělce, kteří žádají o platbu pro plochu nepřesahující plochu, která by byla na základě výnosu stanoveného pro jejich region nezbytná pro produkci 92 tun obilovin.
Na tyto zemědělce se použije odstavec 6.
8. Aniž je dotčen článek 108, plochy:
- vyňaté z produkce podle agroenvironmentálních opatření (články 22, 23 a 24 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999), které nemají žádné zemědělské využití, ani nejsou využívány pro účely zisku jiné, než jsou účely přiznané pro ostatní půdu vyňatou z produkce podle tohoto nařízení, nebo
- zalesněné plochy na základě opatření za tímto účelem (článek 31 nařízení (ES) č. 1257/1999),
mohou být v důsledku žádosti podané po 28. červnu 1995 zaúčtovány jako vyňaté z produkce pro účely povinného vynětí uvedeného v odstavci 1 až do výše omezení na zemědělský podnik, který může být stanoven dotyčným členským státem.
Uvedené omezení je stanoveno pouze v nezbytném rozsahu, aby se zabránilo tomu, že by neúměrná částka dostupného rozpočtu, který se týká dotyčného režimu, byla soustředěna na malý počet zemědělských podniků.
Pro uvedené plochy se však neposkytuje platba na plochu stanovená v článku 104 tohoto nařízení a podpora poskytovaná podle čl. 24 odst. 1 nebo čl. 31 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1257/1999 se omezuje na částku rovnající se nejvýše částce platby na plochu stanovené v článku 104 tohoto nařízení pro půdu vyňatou z produkce.
Členské státy mohou rozhodnout, že nepoužijí režim stanovený v tomto odstavci na nového žadatele v každém regionu, v němž existuje trvalé nebezpečí, že by byla regionální základní plocha významně překročena.
9. Plochy vyňaté z produkce nemohou být o velikosti menší než 0,1 ha a o šířce menší než 10 metrů.
Z řádně odůvodněných ekologických důvodů mohou členské státy uznat plochy, které jsou alespoň 5 metrů široké a mají rozlohu 0,05 ha.
Článek 108
Půda, na kterou lze poskytnout podporu
Žádosti o platbu nemohou být předloženy pro půdu, která byla ke dni stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu pro rok 2003 užívána jako stálá pastvina, byla osázena trvalými kulturami nebo stromy nebo byla využívána pro nezemědělské účely.
Členské státy se mohou za podmínek, které mají být stanoveny postupem podle čl. 144 odst. 2, odchýlit od prvního pododstavce tohoto článku, pokud přijmou vhodná opatření, aby zabránily výraznému zvýšení celkové zemědělské plochy, na kterou lze poskytnout platbu.
Článek 109
Výsev a žádost
Aby mohl zemědělec vyžít platbu na plochu, musí provést výsev nejpozději do 31. května předcházejícího příslušné sklizni a nejpozději do 15. května podat žádost.
Článek 110
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle čl. 144 odst. 2; jedná se zejména o pravidla:
- týkající se zřízení a správy základních ploch,
- týkající se sestavení regionalizačních produkčních plánů,
- týkající se silážní píce,
- týkající se poskytnutí platby na plochu,
- týkající se minimální plochy, pro kterou lze využít platbu; uvedená pravidla musí zejména přihlížet k požadavkům v oblasti kontroly a týkat se účinnosti dotyčného režimu,
- stanovící, pokud jde o pšenici tvrdou, způsobilost pro příplatek k platbě na plochu a podmínky, za nichž lze poskytnout zvláštní podporu, zejména určení regionů, které mají být vzaty v úvahu,
- týkající se vynětí půdy z produkce, zejména čl. 107 odst. 3; tyto podmínky umožňují stanovit, které krmné luskoviny se mohou pěstovat na půdě vyňaté z produkce, a pokud jde o první pododstavec uvedeného odstavce, mohou stanovit pěstování plodin bez platby.
Stejným postupem může Komise:
- buď podmínit poskytnutí plateb použitím:
i) zvláštních osiv,
ii) certifikovaného osiva v případě pšenice tvrdé, jakož i lnu a konopí pěstovaných na vlákno,
iii) některých odrůd v případě olejnatých semen, pšenice tvrdé, lněného semena, jakož i lnu a konopí pěstovaných na vlákno,
- nebo stanovit možnost pro členské státy, aby podmínily poskytnutí plateb takovými podmínkami;
- umožnit, aby dny uvedené v článku 109 byly změněny v některých oblastech, kde mimořádné klimatické podmínky způsobují, že nelze použít obvyklá data.
KAPITOLA 11 PRÉMIE NA SKOPOVÉ A KOZÍ MASO
Článek 111
Oblast působnosti
V případě použití článku 67 poskytují členské státy na ročním základě prémie nebo dodatečné platby zemědělcům, kteří chovají ovce a kozy, za podmínek stanovených v této kapitole, není-li stanoveno jinak.
Článek 112
Definice
Pro účely této kapitoly se:
a) "bahnicí" rozumí každá samice z druhu ovcí, která již alespoň jednou rodila nebo dosáhla věku nejméně jednoho roku;
b) "kozou" rozumí každá samice z druhu koz, která již alespoň jednou rodila nebo dosáhla věku nejméně jednoho roku.
Článek 113
Prémie na bahnice a kozy
1. Zemědělci chovajícímu ve svém zemědělském podniku bahnice může být na základě žádosti poskytnuta prémie na chov bahnic (dále jen "prémie na bahnice").
2. Zemědělci chovajícímu ve svém zemědělském podniku kozy může být na základě žádosti poskytnuta prémie na chov koz (dále jen "prémie na kozy").
Tato prémie se poskytuje zemědělcům ve vybraných oblastech, ve kterých produkce splňuje tato dvě kritéria:
a) chov koz je zaměřen zejména na produkci kozího masa;
b) metody chovu koz a ovcí jsou podobné.
Seznam těchto oblastí se stanoví postupem podle čl. 144 odst. 2.
3. Prémie na bahnice a prémie na kozy se poskytují v mezích individuálních stropů formou roční platby na zvíře, na které lez poskytnout prémii, na kalendářní rok a na zemědělce.
Minimální počet zvířat, pro který se podává žádost o prémii, stanoví členský stát.
Toto minimum musí být nejméně 10 a nejvýše 50.
4. Výše prémie na bahnici činí 21 EUR.
Pro zemědělce uvádějící na trh ovčí mléko nebo výrobky z ovčího mléka však výše prémie na bahnici činí 16,8 EUR.
5. Výše prémie na kozu činí 16,8 EUR.
Článek 114
Doplňková prémie
1. Doplňková prémie se vyplácí zemědělcům v oblastech, ve kterých chov ovcí a koz představuje tradiční činnost nebo významně přispívá k hospodářství na venkově.
Tyto oblasti určují členské státy.
V každém případě se doplňková prémie poskytuje pouze zemědělci, jehož zemědělský podnik leží nejméně 50 % své plochy užívané k zemědělským účelům ve znevýhodněných oblastech vymezených nařízením (ES) č. 1257/1999.
2. Doplňková prémie se poskytuje také zemědělci, který provádí sezónní přesun zvířat na jiné pastviny, a to za předpokladu, že:
a) nejméně 90 % zvířat, pro která byla podána žádost o prémii, se pase nejméně 90 po sobě jdoucích dnů v oblasti, na kterou lze poskytnout podporu podle odstavce 1; a
b) zemědělský podnik leží v přesně vymezené zeměpisné oblasti, pro kterou členský stát stanovil, že sezónní přesun zvířat na jiné pastviny je tradiční metodou chovu ovcí a/nebo koz a že tento přesun zvířat je nezbytný kvůli nedostatku pícnin v době, kdy k přesunu dochází.
3. Výše doplňkové prémie je stanovena na 7 EUR na bahnici a na kozu.
Doplňková prémie se poskytuje za stejných podmínek, jako jsou podmínky stanovené pro poskytování prémie na bahnice a prémie na kozy.
Článek 115
Společná ustanovení
1. Prémie se vyplácejí oprávněným zemědělcům na základě počtu bahnic a/nebo koz, které chovají ve svém zemědělském podniku po minimální dobu, která má být stanovena postupem podle čl. 144 odst. 2.
2. Jakmile se stane použitelným nařízení obsahující nová pravidla označování a evidence ovcí a koz, musí být zvíře podle těchto pravidel označeno a evidováno, aby na něj mohla být prémie vyplacena.
Článek 116
Individuální omezení
1. Od 1. ledna 2005 se individuální strop každého zemědělce podle čl. 113 odst. 3 rovná počtu nároků na prémii, které příslušely zemědělci k 31. prosinci 2004 podle příslušných pravidel Společenství.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jejichž cílem je zajistit, aby celková výše nároků na prémii na jejich území nepřekročila vnitrostátní stropy stanovené v odstavci 4 a aby byly zachovány vnitrostátní rezervy uvedené v článku 118.
3. Nároky na prémii, které byly odejmuty na základě opatření přijatého podle odstavce 2, zanikají.
Lucembursko _BAR_ 4 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 2690 _BAR_ Finsko _BAR_ 80 _BAR_
Článek 117
Převod nároků na prémii
1. Pokud zemědělec prodá nebo jiným způsobem převede svůj zemědělský podnik, může všechny své nároky na prémii převést na osobu, která tento zemědělský podnik převezme.
2. Zemědělec může rovněž zcela nebo zčásti převést své nároky na jiné zemědělce, aniž by převedl svůj zemědělský podnik.
V případě převodu nároků bez převodu zemědělského podniku se část převáděných nároků na prémii, nejvýše 15 %, postoupí bez vyrovnání do vnitrostátní rezervy členského státu, na jehož území se daný zemědělský podnik nachází, aby mohla být bezúplatně znovu rozdělena.
Členské státy mohou nabývat nároky na prémii od zemědělců, kteří dobrovolně souhlasí s úplným nebo částečným převodem svých nároků.
V tomto případě lze takto nabyté nároky zemědělcům uhradit buď z vnitrostátních rozpočtů, nebo způsobem stanoveným v čl. 119 odst.
Odchylně od odstavce 1 a v řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit, že v případě prodeje nebo jiného převodu zemědělského podniku se převod nároků uskuteční prostřednictvím vnitrostátní rezervy.
3. Členské státy mohou přijmout nezbytná opatření, aby zabránily převodu nároků na prémii vně citlivých oblastí nebo regionů, ve kterých je chov ovcí obzvláště důležitý pro místní hospodářství.
4. Členské státy mohou povolit, aby před jimi stanoveným dnem docházelo k dočasnému převodu té části nároků na prémii, kterou zemědělec, jemuž tyto nároky příslušejí, nemá v úmyslu využít.
Článek 118
Vnitrostátní rezerva
1. Každý členský stát spravuje vnitrostátní rezervu nároků na prémii.
2. Všechny nároky na prémii odejmuté podle čl. 117 odst. 2 nebo jiných ustanovení Společenství se začlení do vnitrostátní rezervy.
3. Členské státy mohou přiznávat nároky na prémii zemědělcům v rámci mezí svých vnitrostátních rezerv.
Při přiznání nároků dávají přednost zejména osobám začínajícím v oboru, mladým zemědělcům nebo jiným upřednostňovaným zemědělcům.
Článek 119
Dodatkové platby
1. V případě použití článku 71 provádějí každoročně členské státy dodatkové platby ve výši celkových částek stanovených v odstavci 3 tohoto článku.
Členské státy mohou rozhodnout, že celkové částky stanovené v odstavci 3 tohoto článku doplní tak, že sníží výši plateb uvedených v článku 113.
Snížení výše plateb, které lze provést na regionální úrovni, nesmí přesáhnout jedno euro.
Platby se poskytují každoročně na základě objektivních kritérií, zahrnujících zejména příslušné výrobní struktury a podmínky, a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi producenty a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
Kromě toho tyto platby nejsou spojeny s výkyvy tržních cen.
Mohou se poskytovat na regionální úrovni.
2. Platby mohou zahrnovat zejména tyto položky:
- platby zemědělcům zabývajícím se určitými druhy produkce zaměřenými zejména na jakost, které jsou významné pro místní hospodářství nebo ochranu životního prostředí,
- zvýšení prémie stanovené v článku 113.
Doplňkové částky mohou být podmíněny splněním požadavků na hustotu stáda, které určí členský stát podle místních podmínek,
- podpory restrukturalizace zemědělských podniků zemědělců nebo rozvoje organizací producentů,
- platby na rozlohu poskytované zemědělcům a vypočítané na hektar půdy s pícninami, kterou má zemědělec k dispozici během dotyčného kalendářního roku a pro kterou nejsou za stejný rok požadovány žádné platby v rámci režimu podpor, kterého využívají zemědělci produkující některé plodiny na orné půdě, v rámci režimu podpor pro sušená krmiva, v rámci režimů podpor Společenství pro jiné trvalé kultury nebo zahradnické plodiny,
- platby zemědělcům, kteří dobrovolně postoupí své nároky podle čl. 117 odst. 2,
- podpory na zlepšování a racionalizaci zpracování skopového a kozího masa a jeho uvádění na trh.
3. Použijí se tyto celkové částky:
(v tisících EUR) _BAR_ Belgie _BAR_ 64 _BAR_
Článek 120
Stropy
Součet částek každé prémie nebo požadované dodatkové platby nepřesáhne strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2.
Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
KAPITOLA 12 PLATBY PRO HOVĚZÍ A TELECÍ MASO
Článek 121
Oblast působnosti
V případě použití článku 68 poskytují členské státy za podmínek stanovených v této kapitole, není-li stanoveno jinak, podporu(y), která(é) byla(y) vybrána(y) dotyčným členským státem v souladu s uvedeným článkem.
Článek 122
Definice
Pro účely této kapitoly se:
a) "regionem" rozumí členský stát nebo region uvnitř členského státu podle výběru dotyčného členského státu;
b) "býkem" rozumí nevykastrovaný skot samčího pohlaví;
c) "volem" rozumí vykastrovaný skot samčího pohlaví;
d) "krávou bez tržní produkce mléka" rozumí kráva masného plemene nebo kráva křížená s masným plemenem, určená k produkci masných telat;
e) "jalovicí" rozumí skot samičího pohlaví od osmi měsíců věku, který se ještě neotelil.
Článek 123
Zvláštní prémie
1. Zemědělec, který chová ve svém zemědělském podniku skot samičího pohlaví, může na základě žádosti využívat zvláštní prémii.
Tato prémie se poskytuje na kalendářní rok a na zemědělský podnik v mezích regionálních stropů nejvýše pro 90 zvířat každé věkové třídy uvedené v odstavci 2.
2. Zvláštní prémie se poskytuje nejvýše:
a) jednou v životě každého býka od 9 měsíců věku, nebo
b) dvakrát v životě každého vola:
- poprvé v 9 měsících věku,
- podruhé po dovršení 21 měsíců věku.
3. Aby bylo možné využívat zvláštní prémii:
a) je každé zvíře, které je předmětem žádosti o prémii, chováno zemědělcem na výkrm během doby, která má být stanovena;
b) má každé zvíře až do porážky nebo do vývozu zvířecí pas podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [37], který obsahuje veškeré podstatné informace o jeho statutu, pokud jde o prémie, nebo pokud pas není k dispozici, jiný rovnocenný správní doklad.
4. Pokud v příslušném regionu celkový počet býků od 9 měsíců věku a volů od 9 do 20 měsíců věku, pro které byla podána žádost a kteří splňují podmínky pro poskytnutí zvláštní prémie, přesahuje regionální strop stanovený v odstavci 8, počet všech zvířat na zemědělce během dotyčného roku, na která lze poskytnout prémii podle odst. 2 písm. a) a b), se poměrně sníží.
Pro účely tohoto článku se "regionálním stropem" rozumí počet zvířat, na která se může vztahovat zvláštní prémie v některém regionu na kalendářní rok.
5. Odchylně od odstavců 1 a 4 mohou členské státy:
- na základě objektivních kritérií, která jsou součástí politiky rozvoje venkova, a pouze za podmínky, že zohlední aspekty životního prostředí a zaměstnanosti, změnit omezení 90 zvířat na zemědělský podnik a věkovou třídu nebo se od něj odchýlit,
- pokud využijí tuto možnost, rozhodnout o použití odstavce 4 tak, aby dosáhly požadované úrovně snížení s cílem vyhovět platnému regionálnímu stropu, aniž by uvedené snížení použily na malé zemědělce, kteří pro dotyčný rok nepředložili žádosti o zvláštní prémii na počet zvířat, který je vyšší než minimální počet stanovený dotyčným členským státem.
6. Členské státy mohou rozhodnout o poskytnutí zvláštní prémie v době porážky skotu.
V tomto případě je kritérium věku býků podle odst. 2 písm. a) nahrazeno kritériem hmotnosti jatečně upraveného těla nejméně 185 kilogramů.
Prémie se vyplácí nebo převádí na zemědělce.
Spojené království je oprávněno použít v Severním Irsku jiný režim poskytování zvláštní prémie, než je režim, který používá na zbytku svého území.
7. Výše zvláštní prémie se stanoví na:
a) 210 EUR na býka, na kterého lze poskytnout prémii:
b) na 150 EUR na vola, na kterého lze poskytnout prémii, a věkovou třídu.
8. Použijí se tyto regionální stropy:
Spojené království _BAR_ 1419811 _BAR_
Článek 124
Prémie na porážky mimo sezónu
1. V případě použití článku 71, pokud v členském státě:
a) počet volů poražených během daného roku je vyšší než 60 % celkových ročních porážek skotu samčího pohlaví a pokud
b) počet volů poražených během období od 1. září do 30. listopadu daného roku je vyšší než 35 % celkového počtu poražených volů,
mohou zemědělci na základě žádosti využívat dodatečnou prémii ke zvláštní prémii (prémie na porážky mimo sezónu).
Pokud však Irsko nebo Severní Irsko dosáhnou obou uvedených zaváděcích sazeb, použije se prémie v Irsku a v Severním Irsku.
Pro použití tohoto článku ve Spojeném království je Severní Irsko považováno za samostatnou jednotku.
2. Výše této prémie se stanoví na:
- 72,45 EUR na zvíře poražené během prvních 15 týdnů v daném roce,
- 54,34 EUR na zvíře poražené během 16. a 17. týdne v daném roce,
- 36,23 EUR na zvíře poražené během 18. až 21. týdne v daném roce a
- 18,11 EUR na zvíře poražené během 22. a 23. týdne v daném roce.
3. Pokud není dosažena sazba podle odst. 1 písm. b) s ohledem na předposlední větu uvedeného odstavce, mohou členské státy, jejichž zemědělci už dříve využívali prémii na porážky mimo sezónu, rozhodnout o poskytnutí této prémie se sazbou 60 % částek stanovených v odstavci 2.
V tomto případě dotyčný členský stát:
a) může rozhodnout, že omezí tuto prémii pouze na první dvě nebo tři uvedená období;
b) dbá o to, aby opatření bylo finančně neutrální, pokud jde o stejný rozpočtový rok, a proto sníží:
- pro druhou věkovou třídu částku zvláštní prémie na voly, která je v dotyčném členském státě poskytována, a/nebo
- dodatečné platby stanovené v oddílu 2, a informuje Komisi o použitém opatření týkajícím se snížení.
Pro použití tohoto opatření se území Irska a Severního Irska považují pro výpočet sazby stanovené v odst. 1 písm. a), a tudíž i pro nárok na tuto prémii, za jednu jednotku.
4. Aby bylo možné stanovit, zda došlo k překročení procentní sazby podle tohoto článku, vezmou se v úvahu porážky uskutečněné během druhého roku, který předchází roku, v němž bylo poraženo zvíře, na které se může vztahovat prémie.
Článek 125
Prémie na krávy bez tržní produkce mléka
1. Zemědělec, který chová ve svém zemědělském podniku krávy bez tržní produkce mléka, může na základě žádosti využívat prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka (prémie na krávy bez tržní produkce mléka).
Tato prémie se poskytuje v mezích individuálních stropů na kalendářní rok a na zemědělce.
2. Prémie na krávy bez tržní produkce mléka se poskytuje každému zemědělci:
a) který během 12 měsíců ode dne podání žádosti nedodává mléko ani mléčné výrobky ze svého zemědělského podniku.
Přímá dodávka mléka nebo mléčných výrobků ze zemědělského podniku spotřebiteli však nevylučuje poskytnutí prémie;
b) který dodává mléko nebo mléčné výrobky, jejichž celkové individuální referenční množství podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3950/92 nepřesahuje 120000 kilogramů.
Členské státy však mohou na základě objektivních kritérií, která stanoví, rozhodnout o změně tohoto množstevního omezení nebo se od něj odchýlit,
pokud uvedený zemědělec chová během nejméně šesti po sobě jdoucích měsíců ode dne podání žádosti počet krav bez tržní produkce mléka rovnající se nejméně 60 % a jalovic rovnající se nejvýše 40 % počtu, pro který je žádáno o prémii.
Aby se mohl stanovit počet zvířat, na která lze poskytnout prémii podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a b) tohoto článku, určí se na základě individuálního referenčního množství stanoveného v čl. 95 odst. 2 a průměrné dojivosti, zda se jedná o krávy bez tržní produkce mléka nebo o dojnice.
3. Nárok na prémii na zemědělce je omezen použitím individuálního stropu stanoveného v článku 126.
4. Výše prémie se stanoví na 200 EUR na zvíře, na které lze poskytnout prémii.
5. V případě použití čl. 68 písm. a) bodu i) mohou členské státy poskytnout dodatečnou vnitrostátní prémii na krávu bez tržní produkce mléka až do výše 50 EUR na zvíře, pokud to nezpůsobí žádnou diskriminaci mezi chovateli v dotyčném členském státě.
Pokud jde o zemědělské podniky nacházející se v regionu, který je vymezen v článcích 3 a 6 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [43], je prvních 24,15 EUR na zvíře této dodatečné prémie financováno záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Pokud jde o zemědělské podniky nacházející se na celém území členského státu, financuje záruční sekce EZOZF dodatečnou prémii v plné výši, jestliže v dotyčném členském státě stáda skotu zahrnují velký počet krav bez tržní produkce mléka, které představují nejméně 30 % celkového počtu krav, a jestliže nejméně 30 % poraženého skotu samčího pohlaví patří do tříd zmasilosti S a E. Jakékoli překročení uvedených procent se zjišťuje na základě průměru dvou let, která předcházejí roku, pro který je prémie poskytnuta.
6. Pro použití tohoto článku se vezmou v úvahu pouze jalovice masných plemen nebo jalovice křížené s masným plemenem, určené k produkci masných telat.
Článek 126
Individuální strop pro krávu bez tržní produkce mléka
1. Podpora se poskytuje každému zemědělci, který chová krávy bez tržní produkce mléka v mezích individuálních stropů stanovených podle článku 7 nařízení (ES) č. 1254/1999.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jejichž cílem je zajistit, aby celková výše práv na prémii na jejich území nepřekročila vnitrostátní stropy stanovené v odstavci 5 tohoto článku a aby byly zachovány vnitrostátní rezervy uvedené v článku 128.
3. Pokud je v důsledku úpravy přijaté podle odstavce 2 nezbytné snížit individuální stropy zemědělců, provede se toto snížení bez vyrovnávací platby a rozhodne se o něm na základě objektivních kritérií, zahrnujících zejména:
- míru, v jaké zemědělci využili své individuální stropy za tři referenční roky předcházející roku 2000,
- uskutečnění investičního nebo extenzifikačního programu v odvětví hovězího a telecího masa,
- zvláštní přírodní podmínky nebo použití sankcí spočívajících v nevyplacení prémie nebo v jejím snížení nejméně v jednom referenčním roce,
- další mimořádné okolností, v jejichž důsledku platby provedené nejméně v jednom referenčním roce neodpovídají skutečné situaci, která vznikla v předcházejících letech.
4. Zrušují se práva na prémii, která byla odejmuta na základě opatření přijatého podle odstavce 2.
5. Použijí se tyto vnitrostátní stropy:
Spojené království _BAR_ 1699511 _BAR_
Článek 127
Převod práv na prémii na krávy bez tržní produkce mléka
1. Pokud zemědělec svůj zemědělský podnik prodá nebo ho převede jiným způsobem, může všechna svá práva na prémii na krávy bez tržní produkce mléka převést na osobu, která tento podnik převezme.
Zemědělec může rovněž zcela nebo zčásti převést svá práva na jiné zemědělce, aniž by převedl svůj zemědělský podnik.
V případě převodu práv na prémii bez převodu zemědělského podniku je část převedených práv, nejvýše 15 %, postoupena bez vyrovnávací platby do vnitrostátní rezervy členského státu, ve kterém se zemědělský podnik nachází, aby mohla být znovu bezplatně rozdělena.
2. Členské státy:
a) přijmou nezbytná opatření, aby zabránily převodu práv na prémii mimo citlivé oblasti nebo regiony, ve kterých je produkce hovězího a telecího masa velice důležitá pro místní hospodářství;
b) mohou stanovit, že se převod práv bez převodu zemědělského podniku uskuteční buď přímo mezi zemědělci, nebo prostřednictvím vnitrostátní rezervy.
3. Členské státy mohou povolit, aby před jimi stanoveným dnem docházelo k dočasnému převodu té části práv na prémii, kterou zemědělec disponující těmito právy nemá v úmyslu použít.
Článek 128
Státní rezerva práv na prémii na krávy bez tržní produkce mléka
1. Každý členský stát udržuje vnitrostátní rezervu práv na prémii na krávy bez tržní produkce mléka.
2. Všechna práva na prémii odejmutá podle čl. 127 odst. 1 nebo jiných ustanovení Společenství se začlení do vnitrostátní rezervy, aniž je dotčen čl. 126 odst. 4.
3. Členské státy využívají své vnitrostátní rezervy pro přidělování, v rámci omezení těchto rezerv, práv na prémii, zejména začínajícím zemědělcům, mladým zemědělcům a jiným upřednostňovaným zemědělcům.
Článek 129
Jalovice
1. Odchylně od čl. 125 odst. 3 mohou členské státy, ve kterých se nejméně 60 % krav bez tržní produkce mléka a jalovic chová v horských oblastech ve smyslu článku 18 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, rozhodnout, že budou spravovat poskytování prémie na krávy bez tržní produkce mléka pro jalovice a odděleně pro krávy bez tržní produkce mléka v mezích odděleného vnitrostátního stropu, který stanoví dotyčný členský stát.
Tento oddělený vnitrostátní strop nepřekročí 40 % vnitrostátního stropu dotyčného členského státu stanoveného v čl. 126 odst.
5. Tento vnitrostátní strop se sníží o částku rovnající se částce odděleného vnitrostátního stropu.
Pokud v členském státě využívajícím možnost podle tohoto odstavce překročí celkový počet jalovic, pro které byla podána žádost a které splňují podmínky pro poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka, oddělený vnitrostátní strop, počet jalovic, na které se vztahuje prémie, na zemědělce se pro příslušný rok poměrně sníží.
2. Pro použití tohoto článku se zohlední pouze jalovice masných plemen nebo jalovice křížené s těmito plemeny.
Článek 130
Porážková prémie
1. Zemědělec, který chová ve svém zemědělském podniku skot, může na základě žádosti získat právo na porážkovou prémii.
Tato prémie se poskytuje při porážce zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, nebo při jejich vývozu do třetích zemí, a to v rámci vnitrostátních stropů, které mají být stanoveny.
Porážková prémie se vztahuje na tato zvířata:
a) býky, voly, krávy a jalovice od osmi měsíců věku;
b) telata od jednoho do osmi měsíců věku o hmotnosti jatečně upraveného těla nejvýše 185 kilogramů,
pokud je zemědělec choval v období, které má být stanoveno.
2. Výše prémie se stanoví na:
a) 80 EUR na zvíře, na které se vztahuje poskytnutí prémie podle odst. 1 písm. a);
b) 50 EUR na zvíře, na které se vztahuje poskytnutí prémie podle odst. 1 písm. b).
3. Vnitrostátní stropy podle odstavce 1 se stanoví pro každý členský stát a odděleně pro obě dvě skupiny zvířat uvedené v písm. a) a b) uvedeného odstavce.
Každý strop se rovná počtu zvířat každé z těchto dvou skupin, která byla poražena v dotyčném členském státě v roce 1995 a ke kterým se přičtou zvířata vyvezená do třetích zemí podle údajů Eurostatu nebo podle jakýchkoli jiných oficiálních statistických informací zveřejněných pro tento rok a přijatých Komisí.
4. Pokud v daném členském státě celkový počet zvířat jedné ze dvou skupin uvedených v odst. 1 písm. a) a b), pro která byla podána žádost a která splňují podmínky pro poskytnutí porážkové prémie, překročí vnitrostátní strop stanovený pro příslušnou skupinu, počet všech zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, se na zemědělce a pro příslušný rok poměrně sníží.
Článek 131
Intenzita chovu
1. V případě použití článku 71 je celkový počet zvířat, která mají právo na zvláštní prémii a na prémii na krávy bez tržní produkce mléka, omezen stanovením intenzity chovu na zemědělský podnik na dvě velké dobytčí jednotky (VDJ) na hektar a kalendářní rok.
Ode dne 1. ledna 2003 je tato intenzita chovu 1,8 VDJ.
Intenzita chovu se vyjadřuje ve VDJ na jednotku krmné plochy zemědělského podniku využívanou pro pastvu zvířat.
Požadavek na intenzitu chovu se však netýká zemědělce, jehož počet zvířat zohledněný při stanovení intenzity chovu nepřesahuje 15 VDJ.
2. Při stanovení intenzity chovu na zemědělský podnik se zohlední:
a) skot samčího pohlaví, krávy bez tržní produkce mléka a jalovice, ovce a/nebo kozy, pro které byly podány žádosti o prémii, jakož i dojnice nezbytné k produkci celkového referenčního množství mléka přiděleného zemědělci. Počet zvířat se převede na VDJ podle této převodní tabulky:
Ovce _BAR_ 0,15 VDJ _BAR_ Kozy _BAR_ 0,15 VDJ _BAR_
b) krmná plocha ve smyslu plochy zemědělského podniku, kterou lze po celý kalendářní rok využívat pro chov skotu, ovcí a/nebo koz.
Krmná plocha nezahrnuje:
- budovy, lesy, rybníky, cesty,
- plochy využívané pro jiné produkce, na které se vztahuje režim podpor Společenství, nebo pro trvalé kultury nebo zahradnické plodiny, s výjimkou stálých pastvin, pro které se platby na plochu poskytují podle článku 136, popřípadě podle článku 96,
- plochy, na které se může vztahovat režim podpor pro zemědělce produkující některé plodiny na orné půdě a které se v rámci režimu podpor využívají pro sušené krmivo nebo se na ně vztahuje vnitrostátní program nebo program Společenství pro vynětí půdy z produkce.
Krmná plocha zahrnuje společně užívané plochy a plochy se smíšenými kulturami.
Článek 132
Extenzifikační prémie
1. V případě použití článku 71 mohou zemědělci, kteří využívají zvláštní prémii a/nebo prémii na krávy bez tržní produkce mléka, využívat extenzifikační prémii.
2. Extenzifikační prémie činí 100 EUR na zvláštní prémii a prémii na krávy bez tržní produkce mléka, pokud je pro příslušný kalendářní rok intenzita chovu dotyčného zemědělského podniku nejvýše 1,4 VDJ na hektar.
Členské státy však mohou rozhodnout, že se extenzifikační prémie poskytne ve výši 40 EUR na intenzitu chovu nejméně 1,4 VDJ na hektar a nejvýše 1,8 VDJ na hektar a ve výši 80 EUR na intenzitu chovu nižší než 1,4 VDJ na hektar.
3. Pro účely použití odstavce 2:
a) odchylně od čl. 131 odst. 2 písm. a) se intenzita chovu zemědělského podniku stanoví na základě počtu skotu samčího pohlaví, krav a jalovic, které se během příslušného kalendářního roku v zemědělském podniku nacházejí, jakož i ovcí a/nebo koz, pro které byly podány žádosti o prémie pro stejný kalendářní rok. Počet zvířat se převede na VDJ podle převodní tabulky uvedené v čl. 131 odst. 2 písm. a);
b) aniž je dotčen čl. 131 odst. 2 písm. b) třetí odrážka, plochy využívané pro pěstování plodin na orné půdě, které jsou vymezeny v příloze IX, se nepovažují za "krmné plochy";
c) krmnou plochu, která se zohlední při výpočtu intenzity chovu, tvoří alespoň z 50 % pastviny.
Členské státy stanoví své krmné plochy s ohledem alespoň na toto kritérium: pastviny jsou louky, které jsou podle druhu místní zemědělské činnosti uznávány jako místa pro pastvu skotu a/nebo ovcí.
To však nevylučuje smíšené využívání pastviny během téhož roku (pastvina, seno, silážní píce).
4. Aniž jsou dotčeny požadavky na intenzitu chovu stanovené v odstavci 2 tohoto článku, mohou zemědělci usazení v členských státech, ve kterých je více než 50 % produkce mléka vyprodukováno v horských oblastech ve smyslu článku 18 nařízení (ES) č. 1257/1999, a jejichž zemědělské podniky se nacházejí v těchto oblastech, využívat extenzifikační prémie podle výše uvedeného odstavce na dojnice chované v uvedených zemědělských podnicích.
5. Postupem podle čl. 144 odst.2 upraví Komise, je-li to nezbytné, částky stanovené v odstavci 2, přičemž zohlední zejména počet zvířat, na která se může vztahovat prémie pro předcházející kalendářní rok.
Článek 133
Dodatečné platby
1. V případě použití článku 71 provádějí členské státy na ročním základě dodatečné platby zemědělcům usazeným na jejich území ve výši celkových částek stanovených v odstavci 3 tohoto článku.
Platby se provádějí na základě objektivních kritérií zahrnujících zejména příslušné struktury a podmínky produkce a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
Kromě toho tyto platby nejsou spojeny s výkyvy tržních cen.
2. Dodatečné platby mohou být prováděny formou plateb podle počtu zvířat a/nebo plateb na plochu.
Řecko _BAR_ 3,8 _BAR_
Francie _BAR_ 93,4 _BAR_ Irsko _BAR_ 31,4 _BAR_
Článek 134
Platby podle počtu hospodářských zvířat
1. Dodatečné platby podle počtu zvířat mohou být poskytnuty pro:
a) skot samčího pohlaví;
b) krávy bez tržní produkce mléka;
c) dojnice;
d) jalovice.
2. Platby podle počtu zvířat mohou být, s výjimkou telat, poskytovány jako dodatečné částky na jednotku porážkové prémie stanovené v článku 130.
V ostatních případech poskytnutí platby podle počtu zvířat podléhá:
a) zvláštním podmínkám stanoveným v článku 135;
b) zvláštním požadavkům na intenzitu chovu, které musí stanoví členské státy.
3. Zvláštní požadavky na intenzitu chovu se stanoví:
- na základě krmné plochy uvedené v čl. 131 odst. 2 písm. b), s výjimkou těch ploch, na které jsou poskytovány platby na plochu podle článku 136,
- zejména s ohledem na to, jaký má příslušný druh produkce dopad na životní prostředí, na citlivost životního prostředí půdy využívané k chovu skotu a na opatření, která byla uskutečněna za účelem stabilizovat a zlepšit stav uvedené půdy z hlediska životního prostředí.
Článek 135
Podmínky týkající se plateb podle počtu hospodářských zvířat
1. V členském státě mohou být poskytovány platby podle počtu zvířat skotu samčího pohlaví na kalendářní rok nejvýše pro počet zvířat:
- rovnající se regionálnímu stropu dotyčného členského státu stanovenému v čl. 123 odst. 8 nebo
- rovnající se počtu skotu samčího pohlaví, pro který byly poskytnuty prémie v roce 1997 nebo
- rovnající se průměrnému počtu porážek skotu samčího pohlaví během let 1997, 1998 a 1999 podle údajů Eurostatu pro tyto roky nebo podle jakýchkoli jiných úředních statistických informací zveřejněných pro tyto roky a přijatých Komisí.
Členské státy mohou rovněž stanovit maximální počet kusů skotu samčího pohlaví na zemědělský podnik, který má být stanoven členským státem na vnitrostátním nebo regionálním základě.
Poskytnutí prémie se vztahuje pouze na skot samčího pohlaví od osmi měsíců věku.
Pokud jsou platby podle počtu hospodářských zvířat vypláceny v době porážky, členské státy mohou rozhodnout o nahrazení tohoto kritéria kritériem hmotnosti jatečně upraveného těla nejméně 180 kilogramů.
2. Platby podle počtu krav bez tržní produkce mléka a jalovic, na které se může vztahovat poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka podle čl. 125 odst. 4 a článku 129, mohou být poskytnuty pouze jako dodatečná částka na jednotku prémie krávy bez tržní produkce mléka podle čl. 125 odst. 4.
3. Platby podle počtu dojnic mohou být poskytnuty pouze jako částka na tunu referenčního množství, na které lze poskytnout prémii, které má zemědělský podnik k dispozici a které se stanoví podle čl. 95 odst. 2.
Ustanovení čl. 134 odst.2 písm. b) se nepoužije.
4. Platby podle počtu jalovic jiné než podle odstavce 2 mohou být poskytnuty podle členského státu a kalendářního roku pro nejvyšší počet jalovic rovnající se průměrnému počtu porážek jalovic během let 1997, 1998 a 1999 podle údajů Eurostatu pro tyto roky nebo podle jakýchkoli jiných úředních statistických informací zveřejněných pro tyto roky a přijatých Komisí.
Článek 136
Platby na plochu
1. Platby na plochu jsou poskytovány na hektar stálé pastviny:
a) kterou má zemědělec k dispozici během dotyčného kalendářního roku;
b) která není využívána ke splnění zvláštních požadavků na intenzitu chovu podle čl. 134 odst. 3 a
c) pro kterou nejsou pro stejný rok žádány žádné platby v rámci režimu podpor, který využívají zemědělci produkující některé plodiny na orné půdě, v rámci režimu podpor pro sušená krmiva a v rámci režimů podpor Společenství pro jiné trvalé kultury nebo zahradnické plodiny.
2. Plocha stálé pastviny v regionu, pro kterou mohou být poskytnuty platby na plochu, by neměla překročit odpovídající regionální základní plochu.
Regionální základní plochy stanoví členské státy jako průměrný počet hektarů stálé pastviny, které sloužily pro chov skotu během let 1995, 1996 a 1997.
3. Nejvyšší platba na hektar plochy, která může být poskytnuta, včetně plateb na plochu podle článku 96 nepřekročí 350 EUR.
Článek 137
Předávání informací
Jakákoli změna vnitrostátního režimu o poskytování dodatečných plateb se Komisi sdělí nejpozději do jednoho měsíce po jejím přijetí.
Článek 138
Společná ustanovení
Přímé platby stanovené v této kapitole se poskytnou pouze pro zvířata, která jsou řádně označena a evidována v souladu s nařízením (ES) č. 1760/2000.
Článek 139
Stropy
Celková výše přímých plateb, o něž je žádáno podle této kapitoly, nepřekročí strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce každé z těchto přímých plateb ve stropu uvedeném v článku 41.
Pokud celková výše požadovaných podpor překročí stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
Článek 140
Zakázané látky podle směrnice 96/22/ES
1. Pokud jsou u zvířete ze stáda skotu zemědělce zjištěny v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Rady 96/22/ES [48] rezidua látek zakázaných směrnicí Rady 96/23/ES [49] nebo rezidua látek, které uvedená směrnice povoluje, ale jsou použita nezákonně, nebo pokud je v zemědělském podniku zemědělce nalezena zakázaná látka nebo produkt či látka nebo produkt, který směrnice 96/22/ES povoluje, ale zemědělec ho drží nezákonně, je tento zemědělec pro kalendářní rok, ve kterém bylo uvedené porušení předpisů zjištěno, vyloučen z poskytnutí plateb stanovených v této kapitole.
V případě opakovaného porušování předpisů může být délka vyloučení z poskytování plateb v závislosti na závažnosti porušení prodloužena až na pět let, přičemž lhůta běží od roku, ve kterém bylo toto opakované porušování zjištěno.
2. Pokud vlastník nebo chovatel zvířat brání provedení kontroly a odebírání vzorků, které jsou nezbytné pro uskutečnění vnitrostátních plánů monitoringu reziduí nebo pro provádění šetření a kontroly podle směrnice 96/23/ES, uplatní se sankce podle odstavce 1 tohoto článku.
KAPITOLA 13 PODPORA PRO LUSKOVINY PĚSTOVANÉ NA ZRNO
Článek 141
Oblast působnosti
V případě použití článku 71 poskytují dotyčné členské státy podporu pro produkci těchto luskovin pěstovaných na zrno:
a) čočka, jiná než k setí, kódu KN ex07134000;
b) cizrna, jiná než k setí, kódu KN ex07132000;
c) vikev druhů Vicia sativa L. a Vicia ervilla Willd. kódu KN ex07139090 (ostatní).
Článek 142
Podpora
1. Podpora se poskytne pro hospodářský rok pro produkci luskovin pěstovaných na zrno uvedených v článku 141.
Hospodářský rok začíná 1. července a končí 30. června.
Pro pozemek orné půdy, pro nějž se žádá o podporu na hektar v rámci režimu financovaného podle čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999, nebude podpora podle tohoto režimu poskytnuta.
2. Aniž je dotčen článek 143, výše podpory na hektar oseté a sklizené plochy činí 181 EUR na hektar.
Článek 143
Strop
Celková výše požadované podpory nepřekročí strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce plateb na plochu pro luskoviny pěstované na zrno podle přílohy VI v mezích vnitrostátního stropu uvedeného v článku 41.
Pokud celková výše požadované podpory překročí stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena pro příslušný rok.
HLAVA V PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 144
Řídící výbor pro přímé platby
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro přímé platby složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 145
Prováděcí pravidla
Postupem podle čl. 144 odst.2 se stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Zahrnují zejména:
a) prováděcí pravidla týkající se vytvoření zemědělského poradenského systému;
b) prováděcí pravidla týkající se vymezení kritérií pro přidělování částek, které jsou dostupné na základě odlišení;
c) prováděcí pravidla týkající se poskytování podpor stanovených v tomto nařízení, včetně podmínek, za nichž lze poskytnou tyto podpory, dat pro předložení žádostí a plateb, a v ustanoveních týkajících se dohledu, pravidel o kontrole a o přiznání nároků na podpory, včetně jakékoli nezbytné výměny údajů s členskými státy, a stanovení překročení základních ploch a maximálních zaručených ploch, jakož i prováděcí pravidla pro stažení a nové rozdělení nevyužitých práv na prémie podle kapitol 11 a 12;
d) pokud jde o režim jednotné platby, prováděcí pravidla týkající se zejména vytvoření vnitrostátní rezervy, převodu nároků, definice trvalých kultur, stálých pastvin, zemědělské půdy a pastvin podle možností stanovených v hlavě III kapitole 5 a v seznamu plodin povolených na půdě vyňatéprodukce, jakož i prováděcí pravidla týkající se dodržování memoranda o porozumění o některých olejnatých semenech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT schváleného rozhodnutím 93/355/EHS [50];
e) pokud jde o pšenici tvrdou, prováděcí pravidla týkající se množství certifikovaného osiva a uznávaných odrůd;
f) pokud jde o energetické plodiny, prováděcí pravidla týkající se definice plodin, na něž se režim vztahuje, minimálních požadavků smlouvy, opatření týkajících se kontroly zpracovaného množství a zpracování v zemědělském podniku;
g) pokud jde o konopí pěstované na vlákno, prováděcí pravidla týkající se zvláštních kontrolních opatření a metod umožňujících stanovit obsah tetrahydrokannabinolu, včetně požadavků na smlouvy a závazky uvedených článku 52;
h) případné změny, které mají být provedeny v příloze I, s přihlédnutím ke kritériím podle článku 1;
i) případné změny, které mají být provedeny v přílohách II, VI, VII, IX, X a XI, s přihlédnutím zejména k novým právním předpisům Společenství, a pokud jde o přílohu VIII, v případě použití článku 62 a popřípadě podle informací sdělených členskými státy týkajících se části referenčních částek, které odpovídají platbám pro plodiny na orné půdě, jakož i částek stropu, které mají být zvýšeny na základě rozdílu mezi skutečně stanovenou plochou a plochou, na kterou byly pro plodiny na orné půdě v letech 2000 a 2001 vyplaceny prémie, podle čl. 9 odst. 2 a 3 nařízení Komise č. 3887/92 [51] v mezích základních ploch (nebo maximální zaručené plochy pro pšenici tvrdou) a s přihlédnutím k průměrnému vnitrostátnímu výnosu použitému pro výpočet přílohy VIII;
j) základní prvky identifikačního systému zemědělských pozemků a jejich vymezení;
k) jakoukoli změnu provedenou v žádosti o podporu a v osvobození od povinnosti předložit žádost o podporu;
l) pravidla týkající se minimálního množství informací, které mají být uvedeny v žádostech o podporu;
m) pravidla týkající se správních kontrol a kontrol na místě a kontrol pomocí dálkového průzkumu země;
n) pravidla týkající se použití snížení a vyloučení, pokud jde o platby v případě nedodržení povinností stanovených v článcích 3 a 24 a v případě nepoužití snížení a vyloučení;
o) případné změny, které mají být provedeny v příloze V, s přihlédnutím ke kritériím podle článku 26;
p) sdělení mezi členskými státy a Komisí;
q) opatření, která jsou zároveň nezbytná a řádně odůvodněná, aby se v naléhavém případě vyřešily praktické a zvláštní problémy, zejména problémy spojené s prováděním hlavy II kapitoly 4 a hlavy III kapitoly 5.
Uvedená opatření se mohou odchýlit od některých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytně nutné míře a během nezbytně nutné doby.
Článek 146
Předávání informací Komisi
Členské státy poskytnou Komisi podrobné informace o opatřeních, která přijmou pro provádění tohoto nařízení, a zejména o opatřeních, která se vztahují k článkům 5, 13, 42 a 58.
Článek 147
Změny nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, č. 1453/2001 a č. 1454/2001
1. Článek 6 nařízení (EHS) č. 2019/93 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. V případě použití vyloučení stanoveného v článku 70 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [*] Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1., předloží Řecká republika Komisi program podpory tradičních činností spojených s produkcí hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa v mezích požadavků na spotřebu na menších ostrovech v Egejském moři.
Uvedený program je vypracován a prováděn příslušnými orgány určenými členským státem.
2. Společenství financuje program do výše roční částky rovnající se součtu prémií, které byly v roce 2003 skutečně vyplaceny podle nařízení (ES) č. 1254/1999 [**] Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 21. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 1)., nařízení (EHS) č. 2019/93 a nařízení (ES) č. 2529/2001 [***] Úř. věst. L 341, 22.12.2001, s. 3. producentům usazeným na menších ostrovech v Egejském moři.
Komise uvedenou částku zvýší, aby přihlédla k rozvoji místní produkce. Roční částka však v žádném případě nepřekročí součet stropů použitelných v roce 2003 pro prémie na hovězí maso podle nařízení (EHS) č.
2019/93, vynásobených základními a dodatečnými prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003, a součet všech práv na prémie ve vlastnictví producentů usazených na menších ostrovech v Egejském moři k 30. červnu 2003 v souladu s nařízením (ES) č. 2529/2001 a náležité poměrné části vnitrostátní rezervy, vynásobených prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla, schválí a pozmění program a stanoví a zvýší částku stanovenou v odst. 2 prvním pododstavci tohoto článku postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Komise může stejným postupem přezkoumat omezení uvedené v odst. 2 druhém pododstavci.
4. Řecké orgány předloží každý rok do 15. dubna zprávu o provádění programu."
2. Článek 9 nařízení (ES) č. 1452/2001 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. V případě použití vyloučení stanoveného v článku 70 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [*] Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1., předloží Francie Komisi programy podpory tradičních činností spojeným s produkcí hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa a opatření ke zlepšení jakosti produktů v mezích požadavků na spotřebu ve francouzských zámořských departementech.
Uvedené programy jsou vypracovány a prováděny příslušnými orgány určenými členským státem.
2. Společenství financuje programy do výše roční částky rovnající se součtu prémií, které byly v roce 2003 skutečně vyplaceny podle nařízení (ES) č. 1254/1999 [**] Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 21. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 1)., nařízení (ES) č. 1453/2001 a nařízení (ES) č. 2529/2001 [***] Úř. věst. L 341, 22.12.2001, s. 3. producentům usazeném ve francouzských zámořských departementech.
Komise uvedenou částku zvýší, aby přihlédla k rozvoji místní produkce. Roční částka však v žádném případě nepřekročí součet stropů použitelných v roce 2003 pro prémie na hovězí maso podle nařízení (ES) č.
1452/2001, vynásobených základními a doplňkovými prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003, a součet všech práv na prémie ve vlastnictví producentů usazených ve francouzských zámořských departementech k 30. červnu 2003 v souladu s nařízením (ES) č. 2529/2001 a náležité poměrné části vnitrostátní rezervy, vynásobených prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla, schválí a pozmění programy a stanoví a zvýší částku stanovenou v odst. 2 prvním pododstavci tohoto článku postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Komise může stejným postupem přezkoumat omezení stanovené v odst. 2 druhém pododstavci.
4. Francouzské orgány předloží každý rok do 15. dubna zprávu o provádění programů."
3. Nařízení (ES) č. 1453/2001 se mění takto:
a) Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. V případě použití vyloučení stanoveného v článku 70 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [*] Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1., předloží Portugalská republika Komisi program podpory tradičních činností spojených s produkcí hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa a opatření ke zlepšení jakosti produktů v mezích požadavků na spotřebu na Madeiře.
Uvedený program je vypracován a prováděn příslušnými orgány určenými členským státem.
2. Společenství financuje program do výše roční částky rovnající se součtu prémií, které byly v roce 2003 skutečně vyplaceny podle nařízení (ES) č. 1254/1999 [**] Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 21. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 1)., nařízení (ES) č. 1453/2001 [***] Úř. věst. L 341, 22.12.2001, s. 3. a nařízení (ES) č. 2529/2001 pro producenty usazené na Madeiře.
Komise uvedenou částku zvýší, aby přihlédla k rozvoji místní produkce. Roční částka však v žádném případě nepřekročí součet stropů použitelných v roce 2003 pro prémie na hovězí maso podle nařízení (ES) č.
1453/2001, vynásobených základními a doplňkovými prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003, a součet všech práv na prémie ve vlastnictví producentů usazených na Madeiře k 30. červnu 2003 v souladu s nařízením (ES) č. 2529/2001 a náležité poměrné části vnitrostátní rezervy, vynásobených prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla, schválí a pozmění program a stanoví a zvýší částku stanovenou v odst. 2 prvním pododstavci tohoto článku postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Komise může stejným postupem přezkoumat omezení uvedené v odst. 2 druhém pododstavci.
4. Orgány Portugalské republiky předloží každý rok do 15. dubna zprávu o provádění programu."
b) V článku 22 se odstavce 2, 3, 4 a 5 nahrazují tímto:
"2. V případě použití vyloučení stanoveného v článku 70 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 předloží Portugalská republika Komisi program podpory tradičních činností spojených s produkcí hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa a opatření ke zlepšení jakosti produktů.
Uvedený program je vypracován a prováděn příslušnými orgány určenými členským státem.
3. Společenství financuje program do výše roční částky rovnající se součtu prémií, které byly v roce 2003 skutečně vyplaceny podle nařízení (ES) č. 1254/1999, podle tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 2529/2001 producentům usazeným na Azorech.
Komise uvedenou částku zvýší, aby přihlédla k rozvoji místní produkce.
Roční částka však v žádném případě nepřekročí součet stropů použitelných v roce 2003 pro prémie na hovězí maso podle tohoto nařízení, vynásobených základními a doplňkovými prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003, a součet všech práv na prémie ve vlastnictví producentů usazených na Azorech k 30. červnu 2003 v souladu s nařízením (ES) č. 2529/2001 a nařízením (ES) č.
V případě použití čl. 68 písm. a) bodu i) nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou orgány Portugalské republiky zvýšit strop pro krávy bez tržní produkce mléka pro Azory převedením práv na prémie na krávy bez tržní produkce mléka z vnitrostátního stropu. V tomto případě se odpovídající částka převede ze stropu stanoveného podle čl. 68 písm. a) bodu i) nařízení (ES) č. 1782/2003 do stropu uvedeného v odst. 3 druhého pododstavci tohoto článku.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla, schválí a pozmění program a stanoví a zvýší částku stanovenou v odst. 3 prvním pododstavci tohoto článku postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Komise může stejným postupem přezkoumat omezení stanovené v odst. 2 druhém pododstavci.
5. Orgány Portugalské republiky předloží každý rok do 15. dubna zprávu o provádění programu.";
c) V článku 22 se zrušuje odstavec 6.
d) Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
V přechodném období pokrývajícím hospodářské roky 1999/2000 až 2004/2005 se pro účely rozdělení doplňkové dávky mezi producenty uvedené v čl. 2 odst. 1 druhé větě nařízení (EHS) č. 3950/92 [61] považují za producenty vymezené v čl. 9 písm. c) uvedeného nařízení pouze producenti, kteří jsou usazení a provozují výrobu na Azorech a kteří uvádějí na trh množství produktů překračující jejich referenční množství zvýšená o procentní podíl uvedený ve třetím pododstavci.
Doplňková dávka se hradí za množství překračující takto zvýšené referenční množství po novém přidělení nevyužitého množství z rezervy vyplývající ze zvýšení mezi producenty uvedené v prvním pododstavci a v poměru k referenčnímu množství, které je každému producentovi dostupné.
Procentní podíl uvedený v prvním pododstavci se rovná poměru mezi množstvími 73000 tun pro hospodářské roky 1999/2000 až 2003/04 a 61500 tun pro hospodářský rok 2004/05 v uvedeném pořadí a referenčním množstvím dostupným pro jednotlivé zemědělské podniky k 31. březnu 2000.
U každého producenta se použije pouze na referenční množství, které mu bylo dostupné k 31. březnu 2000."
4. Nařízení (ES) č. 1454/2001 se mění takto:
a) Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. V případě použití vyloučení stanoveného v článku 70 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [*] Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1., předloží Španělské království Komisi program podpory tradičních činností spojených s produkcí hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa a opatření ke zlepšení jakosti produktů v mezích požadavků na spotřebu na Kanárských ostrovech.
Uvedený program je vypracován a prováděn příslušnými orgány určenými členským státem.
2. Společenství financuje program do výše roční částky rovnající se součtu prémií, které byly v roce 2003 skutečně vyplaceny podle nařízení (ES) č. 1254/1999 [**] Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 21. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 1)., podle tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 2529/2001 [***] Úř. věst. L 341, 22.12.2001, s. 3.; producentům usazeným na Kanárských ostrovech.
Komise uvedenou částku zvýší, aby přihlédla k rozvoji místní produkce.
Roční částka však v žádném případě nepřekročí součet stropů použitelných v roce 2003 pro prémie na hovězí maso podle tohoto nařízení, vynásobených základními a doplňkovými prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003, a součet všech práv na prémie ve vlastnictví producentů usazených na Kanárských ostrovech k 30. červnu 2003 v souladu s nařízením (ES) č. 2529/2001 a náležité poměrné části vnitrostátní rezervy, vynásobených prémiemi a platbami použitelnými v roce 2003.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla, schválí a pozmění program a stanoví a zvýší částku stanovenou v odst. 2 prvním pododstavci tohoto článku postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003. Komise může stejným postupem přezkoumat omezení stanovené v odst. 2 druhém pododstavci.
4. Orgány Španělského království předloží každý rok do 15. dubna zprávu o provádění programu."
b) Článek 6 se zrušuje.
Článek 148
Změny nařízení (ES) č. 1868/94
Nařízení (ES) č. 1868/94 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
Minimální cena za brambory určené pro výrobu škrobu se stanoví na 178,31 EUR/t od hospodářského roku 2004/05.
Uvedená cena se vztahuje na množství brambor dodaných do závodu, jež je potřebné pro výrobu jedné tuny škrobu.
Minimální cena se upraví podle obsahu škrobu v bramborách."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Podnikům vyrábějícím bramborový škrob se vyplatí prémie ve výši 22,25 EUR/t vyrobeného bramborového škrobu pro množství bramborového škrobu, které je v rámci omezení kvóty uvedené v čl. 2 odst. 2, pokud tyto podniky zaplatí producentům brambor minimální cenu uvedenou v článku 4a za všechny brambory, jež jsou potřebné pro výrobu škrobu až do omezení kvóty."
3. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na výrobu bramborového škrobu v podnicích, na které se nevztahuje čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení a které nenakupují brambory, pro něž producenti nevyužívají platbu stanovenou v článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [65]."
Článek 149
Změny nařízení (ES) č. 1251/1999
Nařízení (ES) č. 1251/1999 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 3 se první odrážka nahrazuje tímto:
"pro bílkovinné plodiny:
- 63,00 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2004/05,".
2. V čl. 4 odst. 4 se částka "19 EUR/t" nahrazuje částkou "24 EUR/t".
3. V článku 5:
a) se první pododstavec nahrazuje tímto: "Příplatek k platbě na plochu ve výši 313 EUR na hektar pro hospodářský rok 2004/05 se vyplácí do maximální výše stanovené v příloze III pro plochu určenou pro pšenici tvrdou v tradičních produkčních oblastech uvedených v příloze II.";
b) čtvrtý pododstavec se nahrazuje tímto: "V regionech, kde je produkce pšenice tvrdé dobře zavedena, s výjimkou regionů uvedených v příloze II, se poskytuje zvláštní podpora ve výši 93 EUR na hektar pro hospodářský rok 2004/2005 v mezích množství hektarů stanoveného v příloze IV."
Článek 150
Změny nařízení (ES) č. 1254/1999
Nařízení (ES) č. 1254/1999 se mění takto:
1. V čl. 10 odst. 1 druhém pododstavci se procentní sazba "20 %" nahrazuje procentní sazbou "40 %".
2. V příloze I v tabulce týkající se zvláštní prémie se údaj odpovídající Rakousku nahrazuje údajem "373400".
3. V příloze II v tabulce týkající se prémie na krávy bez tržní produkce mléka se údaje pro Rakousko a Portugalsko nahrazují údaji "375000" pro Rakousko a "416539" pro Portugalsko.
Článek 151
Změny nařízení (ES) č. 1673/2000
Nařízení (ES) č. 1673/2000 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) V odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) "zemědělcem" zemědělec podle definice čl. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [66]."
b) V odstavci 3 se slova "nařízením (ES) č. 1251/1999" nahrazují slovy "článkem 52 nařízení (ES) č. 1782/2003".
2. V čl. 5 odst. 2 první a druhé odrážce se slova "v článku 5a nařízení (ES) č. 1251/1999" nahrazují slovy "v článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003".
Článek 152
Změny dalších nařízení
Zrušují se tato ustanovení:
a) článek 3 nařízení (EHS) č. 2358/71;
b) články 3 až 25 nařízení (ES) č. 1254/1999;
c) články 3 až 11 nařízení (ES) č. 2529/2001.
Článek 153
Zrušení
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č.
3508/92. Dále se však použije pro žádosti o přímé platby pro kalendářní roky předcházející roku 2005.
2. Nařízení (ES) č. 1017/94 se zrušuje ode dne 1. ledna 2005.
3. Nařízení (ES) č. 1577/96 a nařízení (ES) č. 1251/1999 se zrušují. Dále se však použijí pro hospodářský rok 2004/2005.
4. Nařízení (ES) č. 1259/1999 se zrušuje ode dne 1. května 2004. Články 2a a 11 nařízení (ES) č. 1259/1999 a pro účely použití těchto článků příloha uvedeného nařízení se však dále použijí až do 31. prosince 2005. Dále se až do 31. prosince 2004 rovněž použijí články 3, 4 a 5 a pro účely použití těchto článků příloha uvedeného nařízení (ES) č. 1259/1999.
5. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 154
Přechodná ustanovení pro zjednodušený režim
Pokud členský stát použije zjednodušený režim uvedený v článku 2a nařízení (ES) č. 1259/1999, použijí se tato ustanovení:
a) rok 2003 je posledním rokem, během něhož mohou účastníci podat nové žádosti;
b) účastníci dále dostávají částku stanovenou v rámci zjednodušeného režimu až do roku 2005;
c) hlava II kapitoly 1 a 2 tohoto nařízení se nepoužijí pro částky poskytnuté v rámci zjednodušeného režimu v případě účasti v uvedeném režimu;
d) zemědělci, kteří se účastní zjednodušeného režimu, nejsou oprávněni žádat o jednotnou platbu, dokud se účastní zjednodušeného režimu.
V případě žádosti o režim jednotné platby se částka poskytnutá v rámci zjednodušeného režimu zahrnuje do referenční částky uvedené v článku 37 tohoto nařízení a vypočítá se a upraví v souladu s hlavou III kapitolou 2 tohoto nařízení.
Článek 155
Jiná přechodná ustanovení
Další opatření požadovaná k usnadnění přechodu na jedné straně od ustanovení stanovených v nařízeních uvedených v článcích 152 a 153 k ustanovením podle tohoto nařízení, zejména ustanovení, která jsou spojena s použitím článků 4 a 5 a přílohy nařízení (ES) č. 1259/1999, jakož i článku 6 nařízení (ES) č. 1251/1999, a na straně druhé od ustanovení, která jsou spojena s plány na zlepšení stanovenými v nařízení (EHS) č. 1035/72, k ustanovením uvedeným v článcích 83 až 87 tohoto nařízení, mohou být přijata postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení. Nařízení a články uvedené v článcích 152 a 153 se nadále použijí ke stanovení referenčních částek uvedených v příloze VII.
Článek 156
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne vstupu v platnost s výhradou těchto výjimek:
a) hlava II kapitoly 4 a 5 se použijí pro žádosti o platby předložené od kalendářního roku 2005. Ustanovení čl.
28 odst. 2 se však použije pro žádosti o platby podle hlavy IV kapitol 1 až 7 ode dne 1. ledna 2004;
b) hlava IV kapitoly 1, 2, 3 a 6 a článek 149 se použijí od hospodářského roku 2004/2005;
c) hlava IV kapitoly 4, 5 a 7 a článek 150 se použijí ode dne 1. ledna 2004;
d) hlava II kapitola I článek 20, hlava III, hlava IV kapitoly 8, 10, 11, 12 a 13 a článek 147 se použijí ode dne 1. ledna 2005, s výjimkou čl. 147 odst. 3 písm. d), který se použije ode dne 1. dubna 2003;
e) hlava IV kapitola 9 se použije od hospodářského roku 2005/06;
f) články 151 a 152 se použijí ode dne 1. ledna 2005, s výjimkou čl. 152 písm. a), který se použije od hospodářského roku 2005/06.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1783/2003
ze dne 29. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2];
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem dosažení cílů společné zemědělské politiky stanovených v článku 33 Smlouvy je vhodné posílit politiku rozvoje venkova rozšířením doprovodných opatření stanovených v nařízení (ES) č. 1257/1999 [4].
(2) Klíčovým faktorem v rozvoji venkovských oblastí jsou mladí zemědělci a podpora této skupiny zemědělců by měla být prioritou.
Za účelem usnadnění zahájení činnosti mladých zemědělců a strukturálního přizpůsobení jejich zemědělských podniků je nezbytné posílit zvláštní podporu, která je již poskytována.
(3) Je třeba podporovat rychlejší provádění náročných norem v odvětví zemědělství založených na právních předpisech Společenství, které se týkají životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin, dobrých životních podmínek zvířat a bezpečnosti při práci.
Tyto normy mohou zemědělcům ukládat nové povinnosti způsobující ztrátu příjmů nebo dodatečné náklady.
Zemědělcům je třeba poskytnout dočasnou a sestupnou podporu, která jim pomůže částečně pokrýt náklady vzniklé v souvislosti s prováděním těchto norem.
(4) Po zavedení opatření pro "plnění norem" by podpora, kterou je v současné době podle nařízení (ES) č. 1257/1999 povoleno poskytovat zemědělcům na základě omezení zemědělského využití v oblastech s environmentálními omezeními, měla napříště zahrnovat omezení vyplývající z provádění směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [5] a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [6].
Proto může být za určitých okolností navržena vyšší podpora a 10 % omezení plochy bude omezeno na opatření týkající se oblastí se zvláštními nevýhodami.
(5) Poradenské služby pro zemědělce stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [7], mají sloužit ke zjišťování a navrhování zlepšení v současném dodržování zákonných norem týkajících se životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin a dobrých životních podmínek zvířat.Zemědělcům je třeba poskytnout podporu na úhradu nákladů na tyto poradenské služby.
(6) Zemědělce je třeba povzbudit k přijetí vysokých norem pro dobré životní podmínky zvířat.
Oblast působnosti stávající agroenvironmentální kapitoly nařízení (ES) č. 1257/1999 je třeba rozšířit tak, aby stanovila podporu pro zemědělce, kteří se zavážou přijmout přísnější normy pro chov zvířat, než jsou předepsané minimální normy.
(7) Zkušenost ukázala, že je třeba posílit rozsah nástrojů na podporu jakosti potravin v rámci politiky rozvoje venkova.
(8) Zemědělce je třeba povzbudit k účasti na režimech jakosti potravin Společenství nebo na režimech jakosti potravin jednotlivých členských států.
Účast na těchto režimech může vést k dodatečným nákladům a povinnostem, které nejsou trhem zcela nahrazeny.
Zemědělcům, kteří se účastní těchto režimů, je třeba poskytnout dočasnou podporu.
(9) Je třeba zvýšit povědomí spotřebitelů o existenci a vlastnostech produktů vyrobených v rámci režimů jakosti potravin Společenství nebo jednotlivých členských států.
Seskupením producentů je třeba poskytnout podporu na informování spotřebitelů o produktech vyrobených na základě těchto režimů podporovaných členskými státy v rámci jejich plánů rozvoje venkova.
(10) Zavedení nových doprovodných opatření vyžaduje vyjasnění některých stávajících ustanovení.
Toto vyjasnění se týká zejména investic v zemědělských podnicích a finančních ustanovení.
(11) Vzhledem k důležitosti podpory inovace v odvětví zpracování potravin je třeba rozšířit oblast působnosti stávající kapitoly o zlepšení zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh nařízení (ES) č. 1257/1999 na poskytování podpory rozvoje inovačních přístupů při zpracování potravin.
(12) Uvedená kapitola stanoví podmínky pro způsobilost pro podporu investic na zlepšení zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh včetně ustanovení pro podniky, které tuto podporu dostávají, aby splňovaly minimální normy týkající se životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat.
Vzhledem k tomu, že malé zpracovatelské jednotky mohou mít někdy problémy s plněním těchto norem, je třeba členským státům povolit, aby poskytly malým zpracovatelským jednotkám s ohledem na podmínky pro způsobilost investic lhůtu určenou ke splnění nově zavedených norem týkajících se životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat.
(13) Je potřeba zlepšit ekologickou a společenskou hodnotu lesů ve vlastnictví státu; je třeba poskytnout podporu investic pro tyto účely a současně vyloučit podporu opatření, která zvýší hospodářské využívání těchto lesů.
(14) Dosavadní zkušenost s prováděním programů rozvoje venkova v období let 2000 až 2006 ukazují nutnost vyjasnit a zjednodušit některá ustanovení nařízení (ES) č. 1257/1999 a přizpůsobit některé úrovně podpory.
Tato vyjasnění a přizpůsobení se týkají zejména oblasti působnosti a podrobností obsahu podpory pro znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními, odborné přípravy, lesnictví a podpory přizpůsobení a rozvoje venkovských oblastí.
(15) Nařízení (ES) č. 1257/1999 je třeba proto změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1257/1999 se mění takto:
1. dosavadní znění článku 5 se označuje jako odstavec 1 a doplňují se nové odstavce, které znějí:
"2. V době individuálního rozhodnutí o poskytnutí podpory musí být splněny podmínky pro podporu investic podle odstavce 1.
3. Pokud jsou investice uskutečňovány s cílem splnit nově zavedené minimální normy v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat, lze poskytnout na jejich dosažení podporu.
V takových případech může být zemědělcům stanovena lhůta pro dodržování uvedených minimálních norem, pokud je nezbytná k řešení zvláštních problémů týkajících se plnění minimálních norem.
Zemědělec musí splňovat příslušné normy do konce období investování.";
2. článek 7 se mění takto:
a) druhý odstavec v článku 7 se nahrazuje tímto:
"Celková výše podpory vyjádřená jako procentuální podíl z objemu investic způsobilých pro podporu je omezena na maximálně 40 % a ve znevýhodněných oblastech na maximálně 50 %."
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Pokud investice uskutečňují mladí zemědělci, jak je uvedeno v kapitole II, může tento podíl dosáhnout během období nepřekračujícího pět let od zahájení činnosti nejvýše 50 % a ve znevýhodněných oblastech 60 %. V době zahájení činnosti musí být splněna podmínka věku stanovená v čl.
8 odst. 1 první odrážce.";
3. ustanovení čl. 8 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Podpora na zahájení činnosti může zahrnovat:
a) jednorázovou prémii do maximální způsobilé částky stanovené v příloze a
b) úrokový příspěvek na úvěry pro pokrytí nákladů vyplývajících ze zahájení činnosti; kapitalizovaná hodnota úrokových příspěvků nesmí překročit hodnotu jednorázové prémie.
Mladým zemědělcům, kteří v souvislosti se zahájením své činnosti využívají během tří let od zahájení činnosti zemědělské poradenské služby, může být poskytnuta vyšší podpora, než je maximální částka uvedená v písmenu a), avšak nepřevyšující 30000 EUR.";
4. v čl. 9 odst. 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— k přípravě zemědělců a jiných osob účastnících se zemědělské činnosti na kvalitativní přesměrování produkce, používání produkčních postupů slučitelných se zachováváním a zhodnocováním krajiny, ochranou životního prostředí, hygienickými normami a normami pro dobré životní podmínky zvířat a osvojení si schopností potřebných k řízení hospodářsky životaschopného zemědělského podniku a";
5. v čl. 15 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Vyrovnávací příspěvky vyšší než tato maximální částka lze poskytnout za předpokladu, že průměrná výše všech vyrovnávacích příspěvků vyplacených na příslušné úrovni programování nepřevyšuje tuto maximální částku.
Pro účely výpočtu průměrné částky mohou členské státy předložit kombinaci několika regionálních programů.
Avšak v případech řádně odůvodněných objektivními okolnostmi se průměrná částka může zvýšit na maximální průměrnou částku stanovenou v příloze."
6. článek 16 se mění takto:
a) ustanovení čl. 16 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. V oblastech s environmentálními omezeními, která vznikají v důsledku provádění směrnic 79/409/EHS [8] a 92/43/EHS [9], mohou být poskytnuty zemědělcům platby na vyrovnání vzniklých nákladů a ztráty příjmů, v případě a do té míry, že tyto platby jsou nezbytné k vyřešení zvláštních problémů, které vyplývají z provádění uvedených směrnic."
b) ustanovení čl. 16 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Maximální částky způsobilé pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
V náležitě odůvodněných případech se s ohledem na zvláštní problémy se mohou tyto částky zvýšit.
V období nepřesahující pět let ode dne, kdy se ustanovení ukládající nová omezení stane v souladu s právními předpisy Společenství závazným, je možno poskytnout podporu vyšší než tyto maximální částky.
Tato podpora se poskytuje ročně, je sestupná a nepřekročí částky stanovenou v příloze.";
7. dosavadní znění článku 20 se označuje jako odstavec 1 a vkládá se nový odstavec, který zní:
"2. Oblasti uvedené v odstavci 1 nesmějí přesáhnout 10 % plochy dotyčného členského státu.";
8. článek 21 se zrušuje;
9. za kapitolu V hlavy II se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA Va DODRŽOVÁNÍ NOREM
Článek 21a
Podpora, která má zemědělcům pomoci přizpůsobit se náročným normám založených na právních předpisech Společenství v oblasti životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin, dobrých životních podmínek zvířat a bezpečnosti při práci, musí přispívat k těmto cílům:
a) rychlé provádění náročných norem Společenství členskými státy;
b) dodržování těchto norem zemědělci;
c) využívání zemědělských poradenských služeb zemědělci podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí režimy podpor pro producenty některých plodin [*] Úř. věst. č. 270, 21.10.2003, s. 1., při hodnocení výkonu zemědělských podniků a zjišťování možných zlepšení, která jsou vyžadována s ohledem na předepsané požadavky na řízení stanovené v uvedeném nařízení.
Článek 21b
1. Dočasnou podporu určenou na částečnou úhradu vzniklých nákladů a ztrát příjmů lze poskytnout zemědělcům, kteří musejí používat náročné normy vycházející z právních předpisů Společenství a nově zavedené do vnitrostátních právních předpisů.
V členských státech uplatňujících článek 16 se podpora podle této kapitoly neposkytne zemědělci na dodržování norem vycházejících z právních předpisů Společenství uvedených v článku 16.
2. Podporu lze poskytnout během období nepřekračující pět let ode dne, kdy se norma stane v souladu s právními předpisy Společenství závaznou.
Aby norma mohla být způsobilá k podpoře, musí ukládat nové povinnosti nebo omezení v zemědělských praktikách, které mají významný dopad na běžné zemědělské provozní náklady a které se týkají významného počtu zemědělců.
Pokud jde o směrnice, jejichž datum provedení bylo překročeno a směrnice, které dosud nebyly členským státem řádně provedeny, může být poskytnuta podpora během doby nepřekračující pět let ode dne 28. října 2003.
3. Podpora nebude poskytnuta, pokud je nepoužívání normy způsobeno nedodržováním normy, která již byla provedena do vnitrostátních právních předpisů, zemědělcem žádajícím o tuto podporu.
Článek 21c
1. Podpora se poskytuje ročně ve formě paušální pomoci na sestupném základě ve stejných splátkách.
Členské státy upraví výši platby na jednu normu s ohledem na úroveň povinností vyplývajících z jejího používání.
Platba se stanoví v takové výši, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnání.
Při stanovení výše roční podpory se nezohlední náklady na investice.
2. Maximální roční částka podpory na zemědělský podnik je stanovena v příloze.
Článek 21d
1. Zemědělcům může být poskytnuta podpora na uhrazení nákladů vzniklých využíváním zemědělských poradenských služeb, které zjišťují a v případě nutnosti navrhují zlepšení pro uplatňování předepsaných norem týkajících se životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin a dobrých životních podmínek zvířat.
2. Zemědělské poradenské služby, na které je možno poskytnout podporu, musejí být v souladu s kapitolou III hlavy II nařízení (ES) č. 1782/2003 a prováděcími předpisy uvedeného nařízení.
3. Celková částka podpory na využívání poradenských služeb uvedených v odstavci 1 je omezena na nejvýše 80 % nákladů způsobilých pro podporu, aniž by překročila maximální částku stanovenou v příloze."
; 10. kapitola VI se nahrazuje tímto:
"KAPITOLA VI AGROENVIRONMENTÁLNÍ OPATŘENÍ A OPATŘENÍ PRO DOBRÉ ŽIVOTNÍ PODMÍNKY ZVÍŘAT
Článek 22
Podpora způsobů zemědělské produkce určených na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí (agroenvironmentální opatření) nebo ke zlepšení dobrých životních podmínek zvířat přispívá k dosažení cílů politiky Společenství týkajících se zemědělství, životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat.
Tato podpora se vztahuje na:
a) způsoby využití zemědělské půdy, které jsou v souladu s ochranou a zlepšením životního prostředí, krajiny a jejích znaků, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti;
b) extenzifikaci zemědělství příznivou pro životní prostředí a na řízení systému pastvin s nízkou intenzitou;
c) zachování ohrožených zemědělsky využívaných území vysoké přírodní hodnoty;
d) udržování krajiny a tradičních vlastností zemědělské půdy;
e) využívání plánování týkajícího se životního prostředí v zemědělské praxi;
f) zlepšení dobrých životních podmínek zvířat.
Článek 23
1. Podpora se poskytne zemědělcům, kteří se na dobu nejméně pěti let zavážou k provádění agroenvironmentálních opatření nebo opatření pro dobré životní podmínky zvířat.
Pro určité typy závazků lze případně stanovit z důvodu jejich vlivu na životní prostředí nebo dobré životní podmínky zvířat dobu delší.
2. Agroenvironmentální závazky a závazky pro dobré životních podmínky zvířat musí zahrnovat více než používání obvyklých náležitých zemědělských praktik včetně náležitých praktik chovu zvířat.
Musí poskytovat služby, které nejsou poskytovány jinými podpůrnými opatřeními, jako jsou podpora trhu nebo vyrovnávací příspěvky.
Článek 24
1. Podpora agroenvironmentálních závazků nebo závazků pro dobré životní podmínky zvířat se poskytuje ročně a stanoví se na základě:
a) ušlých příjmů;
b) dodatečných nákladů vyplývajících z daného závazku a
c) potřeby poskytnutí finanční pobídky.
Při výpočtu výše roční podpory se neberou v úvahu náklady na investice.
Při výpočtu výše roční podpory lze rovněž vzít v úvahu náklady na neproduktivní investice nezbytné k plnění závazků.
2. Maximální roční částky přicházející v úvahu pro podpory Společenství jsou stanoveny v příloze.
Je-li podpora vypočítána v závislosti na ploše, vypočítají se tyto částky podle plochy zemědělského podniku, na kterou se vztahují agroenvironmentální závazky." ;
11. za kapitolu VI hlavy II se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA VIa JAKOST POTRAVIN
Článek 24a
Podpora způsobů zemědělské produkce určených ke zlepšení jakosti zemědělských produktů a na podporu těchto produktů má přispívat k uskutečňování následujících cílů:
a) poskytnout spotřebitelům záruky jakosti produktu nebo použitého výrobního postupu účastí zemědělců na režimech jakosti potravin, jak je definováno v článku 24b;
b) dosáhnout přidané hodnoty u primárních zemědělských produktů a podporovat tržní příležitosti;
c) zlepšit informace pro spotřebitele o dostupnosti a vlastnostech těchto produktů.
Článek 24b
1. Podporu lze poskytnout zemědělcům, kteří se dobrovolně účastní režimů jakosti potravin Společenství nebo jednotlivých členských států, které pro zemědělské produkty uvedené v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu, předepisují zvláštní výrobní požadavky a jsou v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
Podpora se vztahuje pouze na produkty určené pro lidskou spotřebu.
2. K podpoře jsou způsobilé režimy jakosti Společenství, které jsou v souladu s těmito nařízeními a ustanoveními:
a) nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [11],
b) nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [12],
c) nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [13],
d) hlava VI (o jakostním vínu určitých regionů) nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [14].
3. Režimy jakosti potravin uznané členskými státy jsou způsobilé k podpoře, pokud splňují kritéria stanovená v písmenech a) až e):
a) zvláštní povaha konečného produktu vyráběného v těchto režimech vyplývá z podrobných závazků ohledně zemědělských metod, které zaručují:
i) zvláštní vlastnosti včetně výrobního procesu nebo
ii) jakost konečného produktu významně převyšující normy pro obchodní zboží, pokud jde o veřejné zdraví, zdraví zvířat a rostlin, nebo ochranu životního prostředí;
b) režimy obsahují závazné specifikace produktů a soulad s těmito specifikacemi ověřuje nezávislý kontrolní subjekt;
c) režimy jsou otevřené pro všechny producenty;
d) režimy jsou transparentní a zajišťují úplné zpětné sledování produktů;
e) programy reagují na stávající nebo předpokládané tržní příležitosti.
4. Programy, jejichž jediným účelem je zajistit vyšší úroveň kontroly dodržování povinných norem podle právních předpisů Společenství nebo členských států, nejsou způsobilé pro poskytnutí podpory.
Článek 24c
1. Podpora se vyplácí jako roční pobídková platba do maximální částky na jeden zemědělský podnik, jak je stanovena v příloze.
Výše vyplácené částky se určí podle výše fixních nákladů vyplývajících z účasti na podporovaných režimech a stanoví se v takové výši, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnání.
2. Doba trvání této podpory nepřekročí pět let.
Článek 24d
1. Podpora se vyplácí seskupením producentů na činnosti, jež mají za cíl informovat spotřebitele o zemědělských produktech nebo potravinách a podporovat zemědělské produkty nebo potraviny určené v těchto režimech jakosti Společenství nebo členských států, jak jsou popsány v článku 24b, a vybrané k podpoře členským státem podle opatření stanoveného v článcích 24a, 24b a 24c.
2. Podpora se vztahuje na činnosti spojené s informováním, podporou a reklamou.
3. Celková částka podpory je omezena na nejvýše 70 % nákladů způsobilých pro podporu na akci."
; 12. v čl. 25 odst. 2 se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:
"— vývoj a používání nových technologií,";
13. v čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jsou investice uskutečňovány s cílem splnit nově zavedené minimální normy v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat, lze poskytnout na jejich dosažení podporu.
V takových případech může být malým zpracovatelským jednotkám stanovena lhůta pro dodržování minimálních norem, pokud je nezbytná k řešení zvláštních problémů vyskytujících se při plnění uvedených norem.
Malé zpracovatelské jednotky musí splňovat příslušné normy do konce období investování.";
14. ustanovení čl. 29 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Tato podpora stanovená v článcích 30 a 32 se poskytuje pouze lesům a plochám patřícím soukromým vlastníkům nebo jejich sdružením nebo obcím nebo jejich sdružením. Toto omezení se nevztahuje na opatření stanovená v čl. 30 odst. 1 druhé odrážce investice do lesů s cílem znatelného zlepšení jejich ekologické a společenské hodnoty a na opatření stanovená v čl. 30 odst. 1 šesté odrážce.";
15. ustanovení čl. 29 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Opatření navrhovaná v této kapitole v oblastech zařazených v rámci akce Společenství na ochranu lesů před požáry mezi oblasti s vysokým nebo středním stupněm rizika lesního požáru musejí být v souladu s plány na ochranu lesů vypracovanými členskými státy pro tyto oblasti.";
16. v čl. 30 odst. 1 se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— obnovu potenciálu lesnické produkce zničeného přírodními katastrofami a požáry a zavádění vhodných preventivních akcí.";
17. článek 31 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Tato podpora může kromě nákladů na zahájení činnosti zahrnovat:
- roční prémii na zalesněný hektar k pokrytí nákladů na udržování zalesněných ploch na dobu nejvýše pěti let,
- roční prémii na hektar k pokrytí příjmu ušlého v důsledku zalesňování pro zemědělce nebo jejich sdružení, kteří obdělávali půdu před jejím zalesněním, nebo pro jakoukoliv jinou právnickou osobu soukromého práva, a to na dobu nejvýše 20 let."
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud se podpora poskytuje na zalesňování zemědělské půdy ve vlastnictví vnitrostátních úřadů, pokrývá pouze náklady na zahájení činnosti.
Pokud je zalesněná půda pronajata právnickou osobou soukromého práva, může se poskytnout roční prémie uvedená v odst. 1 druhém pododstavci."
c) v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V případě rychle rostoucích druhů s krátkou obmýtní dobou se podpora na zalesňování poskytne pouze na náklady na zahájení činnosti.";
18. v článku 33 se druhý pododstavec mění takto:
a) třetí a čtvrtá odrážka se nahrazují tímto:
"— zavedení zemědělských poradenských služeb uvedených v kapitole III hlavy II nařízení (ES) č. 1782/2003, jakož i zástupných služeb v zemědělském podniku a pomocných služeb při jeho řízení,
— uvádění jakostních zemědělských produktů na trh včetně zavedení režimů jakosti uvedených v čl. 24b odst. 2 a 3,";
b) doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— řízení integrovaných strategií rozvoje venkova místními partnerstvími.";
19. v článku 34 se v druhém pododstavci doplňují dvě nové odrážky, které znějí:
"— podmínky upravující opatření na plnění norem (kapitola Va),
— podmínky upravující opatření týkající se jakosti potravin (kapitola VIa)";
20. ustanovení čl. 35 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Podpora Společenství pro předčasný odchod do důchodu (články 10, 11 a 12), znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními (články 13 až 21), splnění norem (články 21a až 21d), agroenvironmentální opatření a opatření pro dobré životní podmínky zvířat (články 22, 23 a 24), jakost potravin (články 24a až 24d) a zalesňování (článek 31) je v celém Společenství financována záruční sekcí EZOZF.";
21. v čl. 37 odst. 3 druhém pododstavci se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— opatření na podporu výzkumných projektů nebo opatření způsobilá pro financování Společenstvím podle rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [15].";
22. v čl. 47 odst. 2 druhém pododstavci se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— příspěvek Společenství na programování opatření stanovených v článcích 22 až 24 tohoto nařízení nepřekročí v oblastech spadajících pod cíl 1 85 % a v ostatních oblastech 60 %.";
23. v čl. 51 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Státní podpora zemědělcům, kteří se přizpůsobují náročným normám vycházejícím z právních předpisů Společenství týkajících se životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin, dobrých životních podmínek zvířat a bezpečnosti při práci, která nesplňuje podmínky stanovené v článcích 21a, 21b a 21c, je zakázána.
Může však být poskytnuta dodatečná podpora překračující maximální částky stanovené podle článku 21c za účelem pomoci zemědělcům splňovat vnitrostátní právní předpisy, které svými nároky převyšují normy Společenství.
Pokud takové právní předpisy Společenství neexistují, je státní podpora zemědělcům, kteří se přizpůsobují náročným normám vycházejícím z vnitrostátních právních předpisů týkajících se životního prostředí, ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat a rostlin, dobrých životních podmínek zvířat a bezpečnosti při práci, která nesplňuje příslušné podmínky stanovené v článcích 21a, 21b a 21c, zakázána.
Může však být poskytnuta dodatečná podpora překračující maximální částky stanovené podle článku 21c, pokud jsou odůvodněny podle odstavce 1 uvedeného článku.";
24. příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2003
ze dne 29. září 2003
o společné organizaci trhu s obilovinami
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu1,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru2,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty musí být spojeno se zavedením společné zemědělské politiky. Tato politika musí zejména zahrnovat společnou organizaci zemědělských trhů, která může v závislosti na produktu nabývat různých forem.
(2) Společná zemědělská politika sleduje cíle stanovené Smlouvou.
Ke stabilizaci trhů a zajištění přiměřené životní úrovně zemědělského obyvatelstva působícího v odvětví obilovin je nezbytné stanovit pro vnitřní trh opatření, k nimž patří zejména intervenční režim a společný dovozní a vývozní režim.
(3) Nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami4 bylo několikrát podstatně změněno.
V důsledku dalších změn je třeba uvedené nařízení z důvodu srozumitelnosti zrušit a nahradit.
(4) Nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví, že vzhledem k vývoji na trzích musí být přijato rozhodnutí o konečném snížení intervenční ceny pro obiloviny, která má být použita v hospodářském roce 2002/2003 a v letech následujících.
Je důležité, aby ceny na vnitřním trhu byly méně závislé na zaručených cenách.
Je proto zapotřebí snížit měsíční zvýšení na polovinu, aby se zlepšila plynulost trhu.
(5) Zavedení jednotné intervenční ceny pro obiloviny způsobilo, že došlo k nahromadění velkých intervenčních zásob žita, neboť neexistoval dostatečný odbyt na vnitřních a zahraničních trzích.
Žito by proto mělo být z intervenčního režimu vyňato.
(6) Za zvláštních okolností musí mít intervenční agentury možnost přijmout intervenční opatření přizpůsobená těmto zvláštním okolnostem.
Má-li být zachována nezbytná jednotnost intervenčních režimů, je třeba tyto zvláštní okolnosti vyhodnocovat a stanovovat patřičná opatření na úrovni Společenství.
(7) Vzhledem ke zvláštní situaci na trhu s obilným a bramborovým škrobem se může stát nezbytným, aby byla stanovena produkční náhrada, která uvedenému výrobnímu odvětví umožní získat základní produkty používané v tomto odvětví za nižší ceny než jsou ceny vyplývající z používání společných cen.
(8) Vytvoření jednotného trhu Společenství s obilovinami vyžaduje, aby byl na vnějších hranicích Společenství zaveden jednotný obchodní režim.
Tento obchodní režim, který doplňuje intervenční režim a zahrnuje dovozní cla a vývozní náhrady, mlženy měl v zásadě stabilizovat trh Společenství.
Obchodní režim by měl být založen na závazcích přijatých v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Je třeba, aby se režim vývozních náhrad vztahoval na zpracované produkty obsahující obiloviny a aby se tak tyto produkty mohly podílet na světovém trhu.
(9) Má-li být umožněna kontrola objemu obchodu s obilovinami se třetími zeměmi, je třeba zavést režim dovozních a vývozních licencí se složením jistoty, která bude zárukou toho, že transakce, na něž byly tyto licence vyžádány, budou provedeny.
(10) Cla použitelná na zemědělské produkty v rámci dohod Světové obchodní organizace (WTO) jsou z větší části stanovena ve společném celním sazebníku.
U některých obilovin je však v důsledku zavedení dodatečných mechanismů nezbytné stanovit odchylky.
(11) Mají-li být vyloučeny nebo potlačeny nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých zemědělských produktů, musí dovoz jednoho nebo více těchto produktů podléhat dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny určité podmínky.
(12) Za určitých podmínek je vhodné zmocnit Komisi, aby otevírala a spravovala celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených na základě Smlouvy nebo jiných aktů Rady.
(13) Možnost poskytovat při vývozu do třetích zemí náhradu, která se rovná rozdílu mezi cenami uvnitř Společenství a cenami na světovém trhu a která nepřekročí limity stanovené Dohodou WTO o zemědělství5, by měla sloužit k zajištění účasti Společenství na mezinárodním trhu s obilovinami.
Pro tyto vývozní náhrady by měly být stanoveny určité limity, pokud jde o množství a hodnotu.
(14) Dodržování limitů v hodnotovém vyjádření by mělo být zajištěno při stanovení vývozních náhrad prostřednictvím sledování plateb podle právního předpisu upravujícího činnost Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Sledování lze usnadnit tím, že vývozní náhrady budou povinně stanoveny předem a v případě rozlišených náhrad se umožní provádět změny stanoveného místa určení v zeměpisné oblasti, v níž se používá jednotná sazba vývozní náhrady.
V případě změny místa určení musí být vývozní náhrada použitelná pro skutečné místo určení vyplacena až do maximální výše částky použitelné pro předem stanovené místo určení.
(15) Má-li být zajištěno dodržování množstevních limitů, musí být zaveden spolehlivý a účinný systém kontroly.
Za tímto účelem je třeba podmínit poskytnutí vývozních náhrad předložením vývozní licence.
Vývozní náhrady musí být poskytovány v rámci disponibilních limitů podle konkrétní situace u každého dotyčného produktu.
Odchylky od tohoto pravidla lze povolit pouze v případě zpracovaných produktů, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy a na které se nevztahují objemové limity, jakož i v případě opatření potravinové pomoci, která nepodléhají žádnému omezení.
Je třeba stanovit možnost odchýlit se od přísného dodržování pravidel pro správu v případě produktů, u jejichž vývozu s náhradou není pravděpodobné, že dojde k překročení stanovených množstevních limitů.
(16) V rozsahu nezbytném pro řádné fungování režimu je třeba stanovit možnost regulovat používání režimu aktivního a pasivního zušlechťování nebo zakázat používání tohoto režimu, pakliže by to situace na trhu vyžadovala.
(17) Režim cel umožňuje obejít se bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství.
Mechanismus vnitřního trhu a cel se však může za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečný.
V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo dojít po odstranění překážek dovozu.
Tato opatření musí být v souladu se závazky Společenství vyplývajícími z dohod WTO.
(18) S ohledem na skutečnost, že cena na světovém trhu ovlivňuje cenu na vnitřním trhu, je třeba stanovit vhodná opatření ke stabilizaci vnitřního trhu.
(19) Řádné fungování jednotného trhu založeného na systému společných cen by bylo ohroženo poskytováním vnitrostátní podpory.
Proto je nutné, aby se ustanovení Smlouvy, která upravují vnitrostátní podporu, vztahovala na produkty náležející do této společné organizace trhu.
(20) Společný trh s obilovinami se neustále vyvíjí, a proto je třeba, aby si členské státy a Komise vzájemně sdělovaly informace týkající se tohoto vývoje.
(21) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi6.
(22) Vzhledem k nezbytnosti řešit praktické a specifické problémy je nutné zmocnit Komisi, aby v naléhavých případech přijímala nezbytná opatření.
(23) Výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku závazků vyplývajících z používání tohoto nařízení, musí být hrazeny Společenstvím podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky7.
(24) V rámci společné organizace trhu s obilovinami je třeba současně a vhodným způsobem zohlednit cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
(25) Přechod od ustanovení nařízení (EHS) č. 1766/92 k ustanovením tohoto nařízení může způsobit obtíže, kterými se toto nařízení nezabývá.
Mají-li se tyto obtíže řešit, je třeba umožnit Komisi, aby přijímala přechodná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Společná organizace trhu s obilovinami zahrnuje režim použitelný pro vnitřní trh a obchod se třetími zeměmi a vztahuje se na tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis _BAR_ _BAR_ _BAR_ a) _BAR_ 07099060 _BAR_ Kukuřice cukrová, čerstvá nebo chlazená _BAR_
d) _BAR_ Produkty uvedené v příloze 1 _BAR_
Článek 2
Hospodářský rok pro produkty uvedené v článku 1 začíná 1. července a končí 30. června následujícího roku.
Článek 3
Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro producenty některých plodin8.
KAPITOLA II
VNITŘNÍ TRH
Článek 4
1. Intervenční cena pro obiloviny podléhající intervenci se stanoví na 101,31 EUR/t.
Intervenční cena pro kukuřici a čirok platná v květnu platí i pro červenec, srpen a září téhož roku.
2. Intervenční cena se vztahuje na velkoobchodní stupeň u zboží dodaného do skladu před vyložením.
Platí pro všechna intervenční centra Společenství určená pro jednotlivé obiloviny.
3. Intervenční cena podléhá měsíčnímu zvýšení podle tabulky uvedené v příloze II.
4. Ceny stanovené v tomto nařízení mohou být změněny na základě vývoje situace v produkci a na trzích postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
Článek 5
1. Intervenční agentury určené členskými státy nakoupí pšenici obecnou, pšenici tvrdou, ječmen, kukuřici a čirok, jež byly sklizeny ve Společenství a jsou jim nabízeny, za předpokladu, že nabídky odpovídají stanoveným podmínkám, zejména pokud jde o jakost a množství.
2. Nákupy se mohou uskutečnit pouze v těchto intervenčních obdobích:
a) od 1. srpna do 30. dubna v případě Řecka, Španělska, Itálie a Portugalska;
b) od 1. prosince do 30. června v případě Švédska;
c) od 1. listopadu do 31. května v případě ostatních členských států.
Pokud by intervenční období ve Švédsku vedlo k tomu, že produkty uvedené v odstavci 1 by byly ze členských států směrovány ke zneužití intervence ve Švédsku, Komise stanoví pravidla k nápravě situace postupem podle čl. 25 odst. 2.
3. Nákupy se provádějí na základě intervenční ceny, která může být v případě potřeby zvýšena či snížena v závislosti na jakosti.
Článek 6
Prováděcí pravidla k článkům 4 a 5 se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2, zejména pokud jde o:
a) určení intervenčních centem;
b) minimální podmínky, zejména pokud jde o minimální jakost a množství požadované pro jednotlivé obiloviny při interwenci;
c) rozsah zvýšení a snížení cen při interwenci;
d) postupy a podmínky pro převzetí intervenčními agenturami;
e) postupy a podmínky pro uvolnění k prodeji intervenčními agenturami.
Článek 7
1. Pokud to vyžaduje situace na trhu, mohou být přijata zvláštní intervenční opatření.
Tato intervenční opatření mohou být přijata zejména tehdy, jestliže v jedné nebo více oblastech Společenství tržní ceny poklesnou nebo pokud hrozí, že poklesnou vzhledem k intervenční ceně.
2. Druh a použití zvláštních intervenčních opatření, jakož i podmínky a postupy pro uvolnění k prodeji nebo pro jakýkoliv jiný způsob nakládání s produkty, které podléhají těmto opatřením, se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Článek 8
1. Pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a některé druhotné produkty používané při výrobě určitého zboží může být poskytnuta výrobní náhrada.
Pokud chybí významnější domácí produkce jiných obilovin k výrobě škrobu, může být výrobní náhrada poskytnuta za škrob získaný ve Finsku a Švédsku z ječmene a ovsa, za předpokladu, že v důsledku toho nedojde ke zvýšení objemu výroby škrobu z těchto dvou obilovin nad:
a) 50000 tun ve Finsku;
b) 10000 tun ve Švédsku.
Seznam zboží uvedeného v prvním pododstavci se vypracuje postupem podle čl. 25 odst. 2.
2. Náhrada uvedená v odstavci 1 se stanovuje pravidelně.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku a částka náhrady se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
KAPITOLA III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 9
1. Dovoz produktů uvedených v článku 1 do Společenství nebo vývoz těchto produktů ze Společenství podléhá předložení dovozní nebo vývozní licence.
U produktů, které podstatným způsobem neovlivňují situaci v zásobení trhu s obilovinami, však lze stanovit odchylku.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 12 až 17.
Dovozní a vývozní licence jsou platné v celém Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence.
S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti licencí a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Oddíl 1
Ustanovení použitelná na dovozy
Článek 10
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkty uvedené v článku 1 sazby dovozního cla podle společného celního sazebníku.
2. Odchylně od odstavce 1 se dovozní clo za produkty kódů KN 10011000, 10019091,ex10019099 (vysoce jakostní pšenice obecná), 1002, ex1005, jiná než hybrid k setí, a ex1007, jiný než hybrid k setí, rovná intervenční ceně platné pro uvedené produkty při dovozu, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF platnou pro dotyčnou zásilku.
Uvedené clo však nesmí překročit celní sazbu společného celního sazebníku.
3. Pro účely výpočtu dovozního cla uvedeného v odstavci 2 se pro produkty uvedené v odstavci 2 pravidelně stanoví reprezentativní cena CIF.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Tato prováděcí pravidla zejména stanoví:
a) minimální požadavky na vysoce jakostní pšenici obecnou;
b) kotace cen, které je nutné vzít v úvahu;
c) možnost poskytnout v určitých vhodných případech hospodářským subjektům příležitost, aby se použitelné clo dozvěděly před doručením dotyčných zásilek.
Článek 11
1. Aniž je dotčen čl. 10 odst. 2, mají-li být vyloučeny nebo potlačeny nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v článku 1, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou v článku 10 dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené Komisí podle odstavce 4 tohoto článku, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovoz naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné dovozní clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou ceny, které Společenství oznámí Světové obchodní organizaci ("spouštěcí ceny").
Pokud v kterémkoliv roce, kdy se projeví nebo mohou projevit nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1, překročí objem dovozů úroveň založenou na možnostech přístupu na trh, stanovenou jako procento odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let ("spouštěcí objem"), pak lze uložit dodatečné dovozní clo.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu pro uložení dodatečného dovozního cla podle odst. 2 prvního pododstavce, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel ověřují na základě reprezentativních cen příslušných produktů na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2. Tato prováděcí pravidla uvádějí zejména produkty, za které lze uložit dodatečná dovozní cla.
Článek 12
1. Celní kvóty pro dovoz produktů uvedených v článku 1, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle čl. 25 odst. 2.
2. Celní kvóty jsou spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoliv diskriminaci mezi dotyčnými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu na tomto trhu.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání celních kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení na celý rok, určují způsob správy, který má být použit, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
V případě celní kvóty pro dovoz 2000000 tun kukuřice a 300000 tun čiroku do Španělska a celní kvóty pro dovoz 500000 tun kukuřice do Portugalska uvedená pravidla zahrnují mimo jiné ustanovení nezbytná pro provádění dovozu v rámci celních kvót, případně rovněž pro veřejné skladování množství dovezených intervenčními agenturami dotyčných členských států a pro jejich odbyt na trzích těchto členských států.
Oddíl 2
Ustanovení použitelná na vývoz
Článek 13
1. Na základě kurzů nebo cen těchto produktů na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito kurzy či cenami a cenami v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou v míře nezbytné pro vývoz
a) produktů uvedených v článku 1 v nezměněném stavu;
b) produktů uvedených v článku 1 ve formě zboží uvedeného v příloze III.
Vývozní náhrada pro produkty uvedené v písmenu b) nesmí být vyšší než vývozní náhrada použitelná pro tyto produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Pro přidělování množství, které lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na dotyčném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty nejméně náročný;
c) vylučuje jakoukoliv diskriminaci mezi dotyčnými hospodářskými subjekty.
3. Vývozní náhrady jsou pro celé Společenství stejné.
Mohou být rozlišeny podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů.
Náhrady se stanoví postupem podle čl. 25 odst.
2. Náhrady mohou být stanoveny:
a) v pravidelných intervalech;
b) prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup stanoven v minulosti.
Vývozní náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
Článek 14
1. Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se poskytují pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
2. Výší náhrady při vývozu produktů uvedených v článku 1 a vyvážených v nezměněném stavu je částka platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci,
nebo, kde jet o vhodné,
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
Postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů9 lze rozšířit působnost odstavců 1 a 2 tohoto článku rovněž na produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III.
Prováděcí pravidla se stanoví v souladu s uvedeným postupem.
4. Postupem podle čl. 25 odst. 2 se lze odchýlit od odstavců 1 a 2 tohoto článku v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují vývozní náhrady v rámci potravinové pomoci.
Článek 15
1. Není-li postupem podle čl. 25 odst. 2 stanoveno jinak, pak náhrada podle čl. 14 odst. 2 se u produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) upraví podle výše měsíčních zvýšení použitelných pro intervenční cenu, případně podle změn této ceny.
2. Postupem podle čl. 25 odst. 2 může být stanovena opravná částka použitelná pro vývozní náhrady. V případě nutnosti však může Komise opravné částky změnit.
3. Odstavce 1 a 2 tohoto článku mohou být použity zcela nebo částečně na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) a d), jakož i na produkty uvedené v článku 1, vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III. V tomto případě se úprava uvedená v odstavci 1 tohoto článku opraví tak, že se měsíční zvýšení vynásobí koeficientem, který vyjadřuje poměr mezi množstvím základního produktu a jeho množstvím obsaženým ve vyváženém zpracovaném produktu nebo použitým ve vyváženém zboží.
4. Po dobu prvních tří měsíců hospodářského roku je náhradou použitelnou pro vývozy sladu uskladněného na konci předchozího hospodářského roku nebo vyrobeného z ječmene uskladněného k tomuto datu náhrada, která by se bývala použila v případě dotyčného vývozního osvědčení pro vývozy uskutečněné během posledního měsíce předchozího hospodářského roku.
Článek 16
V míře nezbytné k zohlednění zvláštní povahy výroby některých lihovin získávaných z obilovin mohou být kritéria pro poskytnutí vývozních náhrad uvedených v čl. 13 odst. 1 a kontrolní postupy přizpůsobeny této zvláštní situaci.
Článek 17
Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných pro dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z Dohody WTO o zemědělství nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
Článek 18
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu, včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, a zejména ustanovení týkajících se úpravy uvedené v článku 16, se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Příloha III se mění týmž postupem.
Oddíl 3
Společná ustanovení
Článek 19
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s obilovinami může Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku:
a) u produktů uvedených v článku 1, které jsou určeny pro výrobu produktů uvedených v písmenech c) a d) daného článku a
b) ve zvláštních případech u produktů uvedených v článku 1, které jsou určeny pro výrobu zboží uvedeného v příloze III.
2. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku, pokud se situace uvedená v odstavci 1 stane mimořádně naléhavou a pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu postupem podle čl.
25 odst. 2 o nezbytných opatřeních, která sdělí Radě a členským státům; tato opatření zůstávají v platnosti po dobu nejvýše šesti měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoli členský stát do jednoho týdne ode dne, kdy mu bylo oznámeno, předložit Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada nerozhodne do tří měsíců ode dne, kdy jí byl předán návrh na přezkoumání, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 20
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání.
Celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 21
1. Pokud na světovém trhu dosáhnou kurzy nebo ceny jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1 takové úrovně, která naruší nebo může narušit zásobování trhu Společenství, a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat a zhoršovat se, mohou být přijata vhodná opatření. V případě krajní naléhavosti mohou mít tato opatření podobu ochranných opatření.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Článek 22
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se zeměmi, které nejsou členy WTO, přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatření.
Tato opatření jsou sdělena členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o nichž rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne, kdy mu byla oznámena, předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
KAPITOLA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na výrobu produktů uvedených v článku 1 tohoto nařízení a na obchod s těmito produkty články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 24
Členské státy a Komise si navzájem sdělí údaje nezbytné pro provádění tohoto nařízení a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se obilovin.
Pravidla umožňující stanovit, které údaje jsou nezbytné, jakož i pravidla pro jejich sdělování a šíření se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Článek 25
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny (dále jen "Výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 26
Výbor se může zabývat jakoukoli otázkou, kterou mu předloží k posouzení jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 27
Opatření, která jsou v naléhavém případě nezbytná i opodstatněná z důvodu řešení praktických a konkrétních problémů, se stanoví postupem podle čl. 25 odst. 2.
Tato opatření se mohou odchylovat od některých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytné míře a po dobu nezbytně nutnou.
Článek 28
Na výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku závazků vyplývajících z tohoto nařízení, se použije nařízení (ES) č. 1258/1999 a příslušné prováděcí předpisy přijaté na jeho základě.
Článek 29
Toto nařízení musí být používáno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1766/92.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je nutno je číst v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.
2. Postupem podle čl. 25 odst. 2 mohou být stanovena přechodná opatření.
Článek 31
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1785/2003
ze dne 29. září 2003
o společné organizaci trhu s rýží
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty musí být spojeno se zavedením společné zemědělské politiky. Tato politika musí zejména zahrnovat společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [4] bylo několikrát podstatně změněno.
Jelikož jsou plánovány další změny, je třeba uvedené nařízení z důvodu srozumitelnosti nahradit.
Nařízení (ES) č. 2072/95 tedy musí být zrušeno.
(3) Evropský trh s rýží je značně nevyvážený.
Objem rýže skladované v rámci režimu veřejné intervence je velmi vysoký, odpovídá přibližně jedné čtvrtině produkce ve Společenství a je velmi pravděpodobné, že dlouhodobě ještě poroste.
Příčinou nerovnováhy je nárůst domácí produkce, která se v posledních hospodářských letech stabilizovala, pokračující růst dovozů a omezení týkající se vývozu s náhradami, a to v souladu s Dohodou o zemědělství.
Současná nerovnováha se ještě prohloubí a během nadcházejících let pravděpodobně dosáhne neudržitelé úrovně v důsledku nárůstu dovozů ze třetích zemí způsobeného prováděním Dohody EBA ("Všechny produkty kromě zbraní").
(4) Tento problém musí být řešen prostřednictvím revize společné organizace trhu s rýží, která umožní řídit produkci, zlepšit rovnováhu a plynulost trhu a zvýšit konkurenceschopnost zemědělství ve Společenství a současně dosáhnout ostatních cílů stanovených v článku 33 Smlouvy, včetně zachování přiměřené podpory příjmů producentů.
(5) Nejvhodnějším řešením se jeví být výrazné snížení intervenční ceny a zavedení vyrovnávací podpory příjmu na zemědělský podnik, jakož i zvláštní podpory, která odpovídá významu této plodiny v tradičních oblastech s produkcí rýže.
Tyto dva nástroje jsou stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [5].
(6) S cílem zabránit tomu, aby se intervenční režim sám o sobě stal způsobem odbytu, je třeba omezit množství vykoupená intervenčními agenturami na 75000 tun ročně a zkrátit intervenční období na čtyři měsíce.
(7) Vytvoření jednotného trhu Společenství s rýží vyžaduje, aby byl na vnějších hranicích Společenství zaveden jednotný obchodní režim.
Tento obchodní režim, který doplňuje intervenční režim a zahrnuje dovozní cla společného celního sazebníku a vývozní náhrady, by měl v zásadě stabilizovat trh Společenství.
Obchodní režim by měl být založen na závazcích přijatých v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednáních.
(8) Má-li být umožněna kontrola objemu obchodu s rýží se třetími zeměmi, je třeba zavést režim dovozních a vývozních licencí se složením jistoty, která bude zárukou toho, že transakce, na něž byly tyto licence vyžádány, budou provedeny.
(9) Cla použitelná na zemědělské produkty v rámci dohod Světové obchodní organizace (WTO) jsou z větší části stanovena ve společném celním sazebníku.
U některých produktů v odvětví rýže je však v důsledku zavedení dodatečných mechanismů nezbytné stanovit odchylky.
(10) Mají-li být vyloučeny nebo potlačeny nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých zemědělských produktů, musí dovoz jednoho nebo více těchto produktů podléhat dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny určité podmínky.
(11) Za určitých podmínek je vhodné zmocnit Komisi, aby otevírala a spravovala celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených na základě Smlouvy nebo jiných aktů Rady.
(12) Možnost poskytovat při vývozu do třetích zemí náhradu, která se rovná rozdílu mezi cenami uvnitř Společenství a cenami na světovém trhu a která nepřekročí limity stanovené Dohodou WTO o zemědělství [6], by měla sloužit k zajištění účasti Společenství na mezinárodním trhu s rýží.
Pro tyto vývozní náhrady by měly být stanoveny limity, pokud jde o množství a hodnotu.
(13) Dodržování limitů v hodnotovém vyjádření by mělo být zajištěno při stanovení vývozních náhrad prostřednictvím sledování plateb podle právního předpisu upravujícího činnost Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Sledování lze usnadnit tím, že vývozní náhrady budou povinně stanoveny předem a v případě rozlišených náhrad se umožní provádět změny stanoveného místa určení v zeměpisné oblasti, v níž se používá jednotná sazba vývozní náhrady.
V případě změny místa určení musí být vývozní náhrada použitelná pro skutečné místo určení vyplacena až do maximální výše částky použitelné pro předem stanovené místo určení.
(14) Má-li být zajištěno dodržování množstevních limitů, musí být zaveden spolehlivý a účinný systém kontroly.
Za tímto účelem je třeba podmínit poskytnutí vývozních náhrad předložením vývozní licence.
Vývozní náhrady musí být poskytovány v rámci disponibilních limitů podle konkrétní situace u každého dotyčného produktu.
Odchylky od tohoto pravidla lze povolit pouze v případě zpracovaných produktů, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy a na které se nevztahují objemové limity, jakož i v případě opatření potravinové pomoci, která nepodléhají žádnému omezení.
Je třeba stanovit možnost odchýlit se od přísného dodržování pravidel pro správu v případě produktů, u jejichž vývozu s náhradou není pravděpodobné, že dojde k překročení stanovených množstevních limitů.
(15) V rozsahu nezbytném pro řádné fungování režimu je třeba stanovit možnost regulovat používání režimu aktivního a pasivního zušlechťování nebo zakázat používání tohoto režimu, pokud by to situace na trhu vyžadovala.
(16) Režim cel umožňuje obejít se bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství.
Mechanismus vnitřního trhu a cel se však může za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečný.
V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo dojít po odstranění překážek dovozu.
Tato opatření musí být v souladu se závazky Společenství vyplývajícími z dohod WTO.
(17) S ohledem na skutečnost, že cena na světovém trhu ovlivňuje cenu na vnitřním trhu, je třeba stanovit vhodná opatření ke stabilizaci vnitřního trhu.
(18) Řádné fungování jednotného trhu založeného na systému společných cen by bylo ohroženo poskytováním vnitrostátní podpory.
Proto je nutné, aby se ustanovení Smlouvy, která upravují vnitrostátní podporu, vztahovala na produkty náležející do této společné organizace trhu.
(19) S cílem přihlédnout ke specifickým potřebám zásobování nejvzdálenějších regionů Společenství a k rozdílům v cenách produktů, které mohou vznikat v důsledku nákladů na dopravu a uvádění těchto produktů na trh, je třeba umožnit Společenství stanovit subvenci pro zásilky, které pocházejí z členských států nacházejících se v jedné ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a které jsou určené ke spotřebě v těchto regionech, a zejména ve francouzském zámořském departmentu Réunion.
(20) Společný trh s rýží se neustále vyvíjí, a proto je třeba, aby si členské státy a Komise vzájemně sdělovaly informace týkající se tohoto vývoje.
(21) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(22) Vzhledem k nezbytnosti řešit praktické a specifické problémy je nutné zmocnit Komisi, aby v naléhavých případech přijímala nezbytná opatření.
(23) Výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku závazků vyplývajících z používání tohoto nařízení, musí být hrazeny Společenstvím podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [8].
(24) V rámci společné organizace trhu s rýží je třeba současně a vhodným způsobem zohlednit cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
3072/95 a nařízení Rady (ES) č. 3073/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví standardní jakost rýže [9], k ustanovením tohoto nařízení může způsobit obtíže, kterými se toto nařízení nezabývá.
Mají-li se tyto obtíže řešit, je třeba umožnit Komisi, aby přijímala přechodná opatření.
(26) S cílem předejít vážnému narušení trhu s neloupanou rýží v posledních měsících hospodářského roku 2003/04 je třeba předem omezit množství, která mohou vykoupit intervenční agentury.
(27) Pro provádění nové společné organizace trhu je nezbytné přijmout příslušná ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
1104 19 99 _BAR_ Zrna válcovaná z rýže _BAR_
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se termíny "neloupaná rýže", "loupaná rýže", "poloomletá rýže", "celoomletá rýže", "kulatozrnná rýže", "střednězrnná rýže", "dlouhozrnná rýže A nebo B" a "zlomková rýže" rozumí produkty definované v příloze I.
V příloze II jsou uvedeny definice zrn a zlomkových zrn snížené jakosti.
2. Komise postupem podle čl. 26 odst. 2:
a) stanoví přepočítací koeficient pro rýži v různých fázích zpracování, jakož i náklady na zpracování vedlejších produktů a jejich hodnotu,
b) může změnit definice uvedené v odstavci 1.
Článek 3
Hospodářský rok pro produkty uvedené v článku 1 začíná 1. září a končí 31. srpna následujícího roku.
Článek 4
Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro producenty některých plodin [10].
KAPITOLA II
VNITŘNÍ TRH
Článek 5
1. Pro dodávky produktů kódu KN 1006 (kromě kódu 10061010) do francouzského zámořského departementu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu, pocházejí z členských států a nacházejí se v jedné ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy, může být stanovena subvence.
Výše této subvence se stanoví s přihlédnutím k potřebám zásobování trhu na území Réunionu na základě rozdílu mezi kurzy či cenami příslušných produktů na světovém trhu a kurzy či cenami těchto produktů na trhu Společenství a, pokud je to nezbytné, cenou těchto produktů dodaných na ostrov Réunion.
2. Částka subvence se stanoví pravidelně.
Komise však případně může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu částku subvence v mezidobí změnit.
Částka subvence může být stanovena prostřednictvím nabídkového řízení.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku stanoví Komise postupem podle čl. 26 odst. 2.
Částka subvence se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 6
1. Intervenční cena pro neloupanou rýži se stanoví na 150 EUR/t.
Intervenční cena je stanovena pro standardní jakost definovanou v příloze III.
2. Intervenční cena se vztahuje na velkoobchodní stupeň u zboží dodaného do skladu před vyložením.
Platí pro všechna intervenční centra Společenství určená Komisí.
Seznam intervenčních center se přijme po konzultaci s dotyčnými členskými státy a musí zahrnovat zejména intervenční centra v oblastech s nadbytkem zboží, jež mají dostatečné prostory a technické vybavení a jejichž situace z hlediska dopravních prostředků je příznivá.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 7
1. Během období od 1. dubna do 31. července a v rámci limitu 75000 tun ročně nakoupí intervenční agentury množství neloupané rýže, která jim budou nabídnuta, pokud tyto nabídky splňují stanovené podmínky, zejména ohledně množství a jakosti.
2. Pokud se jakost nabízené neloupané rýže liší od jakosti standardní, pro niž byla stanovena intervenční cena, pak se intervenční cena upraví pomocí cenových přirážek nebo srážek.
Má-li být zajištěno, že produkce bude zaměřena na určité odrůdy, mohou být stanoveny cenové přirážky a srážky, které se použijí pro intervenční cenu.
3. Za podmínek, které budou stanoveny, uvedou intervenční agentury do prodeje neloupanou rýži nakoupenou podle odstavce 1, a to za účelem vývozu do třetích zemí nebo pro zásobování vnitřního trhu.
4. Postupy a podmínky pro převzetí intervenčními agenturami a odbyt prostřednictvím těchto agentur, jakož i všechna ostatní pravidla týkající se intervence stanoví Komise.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 8
1. Zvláštní opatření mohou být přijata, aby se:
- v některých regionech Společenství zabránilo používání článku 7 v nadměrném rozsahu,
- nahradil nedostatek neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 9
Členské státy poskytnou Komisi podrobné údaje rozepsané podle odrůd o plochách určených pro pěstování rýže, o produkci, o výnosech a o stavu zásob v držení producentů a zpracovatelů.
Tyto údaje musí být založeny na systému povinných hlášení producentů a zpracovatelů, který vytváří, spravuje a kontroluje každý členský stát.
Členské státy rovněž sdělují Komisi ceny rýže v hlavních produkčních oblastech.
Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména systém sdělování cen, se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
KAPITOLA III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 10
1. Dovoz produktů uvedených v článku 1 do Společenství nebo vývoz těchto produktů ze Společenství podléhá předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž jsou tím dotčena opatření přijatá k provádění článků 13, 14 a 15.
Dovozní a vývozní licence jsou platné v celém Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence.
S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti licencí a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Oddíl 1
Ustanovení použitelná na dovozy
Článek 11
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkty uvedené v článku 1 sazby dovozního cla podle společného celního sazebníku.
2. Odchylně od odstavce 1 se dovozní clo za:
a) loupanou rýži kódu KN 100620 rovná intervenční ceně zvýšené o:
i) 80 % u loupané rýže kódů KN 10062017 a 10062098,
ii) 88 % u loupané rýže kódů KN jiných než 10062017 a 10062098,
snížené o dovozní cenu,
a
b) omletou rýži kódu KN 100630 rovná intervenční ceně zvýšené o vypočtený procentní podíl a snížené o dovozní cenu.
Dovozní clo vypočítané v souladu s tímto odstavcem však nesmí překročit celní sazbu společného celního sazebníku.
Procentní podíl uvedený v písmenu b) se vypočte upravením příslušných procentních podílů v písmenu a) tak, že se zohlední přepočítací koeficient, náklady na zpracování a hodnota vedlejších produktů a přičte se částka pro ochranu průmyslu.
3. Odchylně od odstavce 1 se neuloží žádné clo na dovoz produktů kódů KN 100610, 100620 a 10064000 do francouzského zámořského departmentu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 12
1. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 2, mají-li být vyloučeny nebo potlačeny nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v článku 1, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou v článku 11 dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené Komisí podle odstavce 3 tohoto článku, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovoz naruší trh Společenství nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné dovozní clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou ceny, které Společenství oznámí Světové obchodní organizaci ("spouštěcí ceny").
Pokud v kterémkoliv roce, kdy se projeví nebo mohou projevit nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1, překročí objem dovozů úroveň založenou na možnostech přístupu na trh, stanovenou jako procento odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let ("spouštěcí objem"), pak lze uložit dodatečné dovozní clo.
Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu pro uložení dodatečného dovozního cla ve smyslu prvního pododstavce, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel ověřují na základě reprezentativních cen příslušných produktů na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2. Tato prováděcí pravidla uvádějí zejména produkty, za které lze uložit dodatečná dovozní cla.
Článek 13
1. Celní kvóty pro dovoz produktů uvedených v článku 1, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle čl. 26 odst. 2.
2. Celní kvóty jsou spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě"),
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. "způsob souběžného zkoumání"),
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. "způsob tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoliv diskriminaci mezi dotyčnými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu na tomto trhu.
4. Pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání celních kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení na celý rok, určují způsob správy, který má být použit, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen,
b) ustanovení o uznání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a),
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl II
Ustanovení použitelná na vývoz
Článek 14
1. V míře nezbytné pro vývoz
a) produktů uvedených v článku 1 v nezměněném stavu;
b) produktů uvedených v článku 1 ve formě zboží uvedeného v příloze IV,
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v písmenu b) nesmí být vyšší než vývozní náhrady použitelné pro tyto produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Pro přidělování množství, které lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na dotyčném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi velkými a malými hospodářskými subjekty,
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty nejméně náročný,
c) vylučuje jakoukoliv diskriminaci mezi dotyčnými hospodářskými subjekty.
3. Vývozní náhrady jsou pro celé Společenství stejné.
Mohou být rozlišeny podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů.
Náhrady se stanoví postupem podle čl. 26 odst.
2. Náhrady mohou být stanoveny:
a) v pravidelných intervalech,
b) prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup stanoven v minulosti.
Vývozní náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Při stanovování náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající situace a předpokládaný vývoj:
i) cen a dostupnosti rýže a zlomkové rýže na trhu Společenství,
ii) cen rýže a zlomkové rýže na světovém trhu;
b) cíle společné organizace trhu s rýží, které spočívají v zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na tomto trhu;
c) omezení vyplývající z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy;
d) nutnost zabránit narušení trhu Společenství;
e) hospodářská hlediska zamýšlených vývozů;
f) nejpříznivější ceny ve třetích zemích určení pro dovozy pocházející z třetích zemí, pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b).
Článek 15
1. Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se poskytují pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
2. Výší náhrady při vývozu produktů uvedených v článku 1 a vyvážených v nezměněném stavu je částka platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci,
nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
Postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [11] lze rozšířit působnost odstavců 1 a 2 tohoto článku rovněž na produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III.
Prováděcí pravidla se stanoví v souladu s uvedeným postupem.
4. Postupem podle čl. 26 odst. 2 se lze odchýlit od odstavců 1 a 2 tohoto článku v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují vývozní náhrady v rámci potravinové pomoci.
Článek 16
1. Postupem podle čl. 26 odst. 2 může být stanovena opravná částka použitelná pro vývozní náhrady. V případě nutnosti však může Komise opravné částky změnit.
2. První pododstavec může být použit na produkty uvedené v článku 1, vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze IV.
Článek 17
1. Náhrada pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a) a b) je vyplacena, jestliže se prokáže, že:
a) produkty byly zcela získány ve Společenství ve smyslu článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [12], s výjimkou případů, kdy se použije odstavec 6 uvedeného článku,
b) produkty byly vyvezeny ze Společenství,
c) v případě rozlišené náhrady produkty dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 2 písm. b). Postupem podle čl. 26 odst. 2 však lze z tohoto pravidla učinit výjimky za předpokladu, že jsou stanoveny podmínky poskytující rovnocenné záruky.
Postupem podle čl. 26 odst. 2 mohou být přijata doplňující ustanovení.
2. Náhrada se neposkytne při vývozu rýže, která byla dovezena ze třetích zemí a do třetích zemí opětovně vyvezena, ledaže vývozce prokáže:
a) že produkt, který má být vyvezen, je totožný s dříve dovezeným produktem a
b) že při propuštění zboží do volného oběhu byla vybrána všechna cla.
V takovém případě se náhrada pro každý produkt rovná clům vybraným při dovozu, jsou-li tato cla nižší než použitelná náhrada.
Jsou-li cla vybraná při dovozu vyšší než použitelná náhrada, použije se tato náhrada.
Článek 18
Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných pro dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z Dohody WTO o zemědělství nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
Článek 19
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu, včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle čl. 26 odst.
2. Tato prováděcí pravidla mohou obsahovat ustanovení týkající se jakosti produktů, pro něž lze poskytnout vývozní náhradu.
Příloha IV se mění postupem podle čl. 26 odst. 2.
Oddíl III
Společná ustanovení
Článek 20
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s rýží může Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku u produktů uvedených v článku 1.
2. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku, pokud se situace uvedená v odstavci 1 stane mimořádně naléhavou a pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu postupem podle čl.
26 odst. 2 o nezbytných opatřeních, která sdělí Radě a členským státům; tato opatření zůstávají v platnosti po dobu nejvýše šesti měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoli členský stát do jednoho týdne ode dne, kdy mu bylo oznámeno, předložit Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada nerozhodne do tří měsíců ode dne, kdy jí byl předán návrh na přezkoumání, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 21
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání.
Celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 22
1. Pokud na světovém trhu dosáhnou kurzy nebo ceny jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1 takové úrovně, která naruší nebo může narušit zásobování trhu Společenství, a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat a zhoršovat se, mohou být přijata vhodná opatření.
V případě krajní naléhavosti mohou mít tato opatření podobu ochranných opatření.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 23
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se zeměmi, které nejsou členy WTO, přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatření.
Tato opatření jsou sdělena členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o nichž rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne, kdy mu byla oznámena, předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
KAPITOLA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na výrobu produktů uvedených v článku 1 tohoto nařízení a na obchod s těmito produkty články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 25
1. Členské státy a Komise si navzájem sdělí údaje nezbytné pro provádění tohoto nařízení a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se rýže.
2. Pravidla umožňující stanovit, které údaje jsou nezbytné, jakož i pravidla pro jejich sdělování a šíření se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 26
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [13] (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 27
Výbor se může zabývat jakoukoli otázkou, kterou mu předloží k posouzení jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 28
Opatření, která jsou v naléhavém případě nezbytná i opodstatněná z důvodu řešení praktických a konkrétních problémů, se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Tato opatření se mohou odchylovat od některých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytné míře a po dobu nezbytně nutnou.
Článek 29
Na výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku závazků vyplývajících z tohoto nařízení, se použije nařízení (ES) č. 1258/1999 a příslušné prováděcí předpisy přijaté na jeho základě.
Článek 30
Toto nařízení musí být používáno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
1. Zrušují se nařízení (ES) č. 3072/95 a (ES) č. 3073/95.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je nutno je číst v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
2. Postupem podle čl. 26 odst. 2 mohou být stanovena přechodná opatření.
Článek 32
1. V období od 1. dubna 2004 do 31. července 2004 jsou množství, která mohou podle článku 4 nařízení (ES) č. 3072/95 vykupovat intervenční agentury, omezena na 100000 tun.
2. Komise může na základě bilance odrážející situaci na trhu změnit množství uvedená v odstavci 1. Použije se postup stanovený v čl. 26 odst. 2.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 33
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se od hospodářského roku 2004/05.
Výjimku tvoří články 9 a 32, které se použijí ode dne 1. dubna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1786/2003
ze dne 29. září 2003
o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [4] byla zřízena společná organizace uvedeného trhu, která stanoví poskytování dvou paušálních podpor, jedné pro dehydratovaná krmiva a druhé pro krmiva sušená na slunci.
(2) Nařízení (ES) č. 603/95 bylo opakovaně a podstatně změněno.
V důsledku dalších změn by mělo být zrušeno a v zájmu jasnosti nahrazeno.
(3) Hlavní část produkce krmiv v rámci režimu zavedeného nařízením (ES) č. 603/95 je závislá na využívání fosilních paliv k dehydrataci a v některých členských státech na zavlažování.
Z důvodu obav týkajících se jejích účinků na životní prostředí by měl být tento režim změněn.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [5].
(5) S ohledem na tyto skutečnosti by měly být obě sazby stanovené nařízením (ES) č. 603/95 sloučeny do jednotné sazby použitelné jak na dehydratovaná krmiva, tak i na krmiva sušená na slunci.
(6) Vzhledem k tomu, že produkce v jižních zemích začíná již v dubnu, hospodářský rok pro sušená krmiva, na něž je poskytována podpora, by měl trvat od 1. dubna do 31. března následujícího kalendářního roku.
(7) K zaručení rozpočtové neutrality pro sušená krmiva by produkce ve Společenství měla podléhat určitým omezením.
Za tímto účelem by mělo být stanoveno maximální zaručené množství zahrnující jak dehydratovaná, tak i na slunci sušená krmiva.
(8) Uvedené množství by mělo být rozděleno mezi členské státy na základě množství dříve uznaných pro účely nařízení (ES) č. 603/95.
(9) Podpora pro sušená krmiva by v případě překročení maximálního zaručeného množství měla být snížena, aby se zajistilo dodržování tohoto maximálního zaručeného množství a zabránilo nadměrné produkci v rámci celého Společenství.
Toto snížení by mělo být uplatňováno v každém členském státě, který překročil své zaručené národní množství, v poměru k zaznamenané výši překročení.
(10) Celková částka podpory může být vyplacena až poté, co bylo zjištěno, že nebylo překročeno maximální zaručené množství.
Zálohové platby by proto měly být vyplaceny až poté, co sušená krmiva opustila zpracovatelský podnik.
(11) Pro přiznání nároku na podporu by měly být stanoveny minimální požadavky na jakost.
(12) Poskytnutí podpory by v některých případech mělo být vázáno na uzavření smlouvy mezi producenty a zpracovatelskými podniky, aby se podpořilo pravidelné zásobování zpracovatelských podniků zeleným krmivem.
(13) Určité údaje ve smlouvách by měly být povinné, aby se podpořila průhlednost produkčního řetězce a usnadnily nezbytné kontroly.
(14) Zpracovatelské podniky by měly vést účetní evidenci zásob obsahující údaje nezbytné pro ověření nároku na podporu a měly by poskytnout jakékoliv další nezbytné doklady.
(15) Při neexistenci smlouvy mezi producentem a zpracovatelským podnikem by podnik měl poskytnout další informace umožňující ověření jeho nároku na podporu.
(16) V případě smluv o dílo týkajících se zpracování krmiva dodaného producentem je třeba zajistit, že podpora bude převedena ve prospěch producenta.
(17) Řádné fungování jednotného trhu se sušenými krmivy by bylo poskytováním státní podpory ohroženo.
Proto by se měla ustanovení Smlouvy, která upravují státní podpory, vztahovat na produkty zahrnuté do této společné organizace trhu.
(18) Pro zjednodušení by výborem nápomocným Komisi měl být Řídící výbor pro obiloviny.
(19) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(20) Vnitřní trh a cla by se za výjimečných okolností mohla ukázat jako nedostačující.
Aby v takových případech nebyl trh Společenství ponechán bez ochrany proti narušením, která by mohla v důsledku toho vzniknout, mělo by být Společenství schopno přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření.
Všechna taková opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(21) Aby mohl být zohledněn možný vývoj produkce sušených krmiv, je třeba, aby Komise na základě vyhodnocení společné organizace trhu se sušenými krmivy předložila Radě zprávu o tomto odvětví, zabývající se zejména rozvojem ploch s luskovinami a jinými zelenými krmivy, produkcí sušených krmiv a dosaženými úsporami fosilních paliv.
Ke zprávě by měly být v případě potřeby připojeny vhodné návrhy.
(22) Výdaje, které vznikly členským státům v důsledku závazků vyplývajících z provádění tohoto nařízení, by měly být financovány Společenstvím v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [7].
(23) Režim jednotné podpory by měl být používán od 1. ledna 2005,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Zřizuje se společná organizace trhu se sušenými krmivy, která zahrnuje tyto produkty:
Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
Článek 2
Hospodářský rok u produktů uvedených v článku 1 začíná 1. dubna a končí 31. března následujícího kalendářního roku.
Článek 3
Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA II PODPORA
Článek 4
1. Podpora se poskytuje na produkty uvedené v článku 1.
2. Aniž je dotčen článek 6, podpora činí 33 EUR za tunu.
Článek 5
1. Pro každý hospodářský rok se stanoví maximální zaručené množství ve výši 4855900 tun dehydratovaného a/nebo na slunci sušeného krmiva, na které může být poskytnuta podpora stanovená v čl. 4 odst. 2.
2. Maximální zaručené množství uvedené v odstavci 1 se rozdělí mezi členské státy takto: Zaručená národní množství (v tunách) _BAR_
Řecko _BAR_ 37500 _BAR_ Španělsko _BAR_ 1325000 _BAR_
Irsko _BAR_ 5000 _BAR_ Itálie _BAR_ 685000 _BAR_
Článek 6
Pokud množství sušeného krmiva, pro které je požadována podpora podle čl. 4 odst. 2, přesáhne v určitém hospodářském roce maximální zaručené množství stanovené v čl. 5 odst. 1, podpora, jež má být vyplacena v daném roce, se v každém členském státě, ve kterém produkce překročí zaručené národní množství, sníží o procento úměrné tomuto překročení.
Snížení se stanoví postupem podle čl. 18 odst. 2 tak, že rozpočtové výdaje vyjádřené v eurech nepřekročí částku, které by výdaje dosáhly, kdyby maximální zaručené množství nebylo překročeno.
Článek 7
1. Zpracovatelské podniky, které žádají o podporu podle tohoto nařízení, mají nárok na zálohu ve výši 19,80 EUR za tunu nebo 26,40 EUR za tunu, pokud složily jistotu ve výši 6,60 EUR za tunu.
Členské státy provádějí nezbytné kontroly za účelem ověření nároku na podporu.
Jakmile je nárok přiznán, vyplatí se záloha.
Záloha však může být vyplacena před přiznáním nároku za předpokladu, že zpracovatelský podnik složí jistotu ve výši zálohy zvýšenou o 10 %.
Tato jistota slouží současně jako jistota pro účely prvního pododstavce. Jistota se sníží na úroveň stanovenou v prvním pododstavci, jakmile byl nárok na podporu přiznán, a plně se uvolní po vyplacení zůstatku podpory.
2. Záloha může být vyplacena teprve poté, co sušená krmiva opustila zpracovatelský podnik.
3. Pokud byla vyplacena záloha, vyplatí se zůstatek odpovídající rozdílu mezi zálohou a celkovou částkou podpory zpracovatelskému podniku, s výhradou použití článku 6.
4. Přesáhne-li záloha celkovou výši podpory, na kterou má zpracovatelský podnik nárok podle článku 6, vrátí zpracovatelský podnik na vyžádání přeplatek příslušnému orgánu členského státu.
Článek 8
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. května každého roku množství sušeného krmiva, na která lze požadovat podporu podle čl. 4 odst. 2 za předcházející rok.
Článek 9
Podpora stanovená v čl. 4 odst. 2 se vyplatí na žádost dotyčné strany na sušená krmiva, která opustila zpracovatelský podnik a splňují tyto požadavky:
a) maximální obsah vlhkosti musí být v rozmezí mezi 11 a 14 % a v závislosti na způsobu obchodní úpravy produktu se může lišit;
b) minimální obsah hrubých proteinů v sušině nesmí být nižší než:
i) 15 % u produktů uvedených v čl. 1 písm. a) a v písm. b) druhé odrážce,
ii) 45 % u produktů uvedených v čl. 1 písm. b) první odrážce,
c) jsou řádné a běžné obchodní jakosti.
Další požadavky, zejména pokud jde o obsah karotenu a vláknin, mohou být stanoveny postupem podle čl. 18 odst. 2.
Článek 10
Podpora uvedená v čl. 4 odst. 2 je poskytována pouze podnikům zpracovávajícím produkty vyjmenované v článku 1, které splňují tyto podmínky:
a) vedou účetní záznamy o zásobách obsahující alespoň tyto informace:
i) použité množství zeleného krmiva a případně krmiva sušeného na slunci; pokud to však vyžadují zvláštní okolnosti podniku, mohou být tato množství odhadnuta na základě výměry osetých ploch,
ii) množství vyprodukovaného sušeného krmiva a množství a jakost krmiva, které opouští zpracovatelský podnik;
b) předloží všechny ostatní doklady nezbytné pro ověření nároku na podporu;
c) patří alespoň do jedné z těchto kategorií:
i) zpracovatelské podniky, které uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení,
ii) podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci nebo, v případě skupiny podniků, produkci členů této skupiny,
iii) podniky, které odebraly krmivo od fyzických nebo právnických osob poskytujících určité záruky, jež musejí být stanoveny, a uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení; tito odběratelé musejí být schváleni za podmínek stanovených postupem podle čl.
18 odst. 2 příslušným orgánem členského státu, v němž bylo krmivo sklizeno.
Článek 11
Podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci nebo, v případě skupiny podniků, produkci členů této skupiny předloží každým rokem do určitého data příslušnému orgánu členského státu prohlášení o plochách, z nichž má být sklizené krmivo zpracováno.
Článek 12
1. Ve smlouvách uvedených v čl. 10 písm. c) musí být uvedena nejen cena, která má být zaplacena producentům za zelené krmivo, případně za krmivo sušené na slunci, ale rovněž alespoň:
a) plocha, z níž má být dodána sklizeň do zpracovatelského podniku;
b) dodací a platební podmínky.
2. Pokud smlouvy uvedené v čl. 10 písm. c) bodu i) jsou smlouvami o dílo týkajícími se zpracování krmiv dodaných producenty, musí v nich být upřesněna alespoň plocha, ze které má být dodána sklizeň, a musí obsahovat ustanovení o povinnosti zpracovatelských podniků převést na producenta podporu uvedenou v článku 4, kterou obdrží za množství zpracované v rámci těchto smluv.
Článek 13
1. Členské státy zavedou režim kontrol, na jehož základě bude možné ověřit u každého zpracovatelského podniku, zda:
a) dodržuje podmínky uvedené v článcích 1 až 12;
b) množství krmiv, na která je požadována podpora, odpovídají množstvím krmiv minimální jakosti, která opustila zpracovatelský podnik.
2. V okamžiku, kdy sušené krmivo opouští zpracovatelský podnik, musí být zjištěna jeho hmotnost a odebrány vzorky.
3. Před přijetím ustanovení k provedení článku 1 sdělí členské státy tato ustanovení Komisi.
KAPITOLA III OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 14
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty uvedené v článku 1 celní sazby uvedené ve společném celním sazebníku.
Článek 15
1. Na sazební zařazení produktů uvedených v článku 1 se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 16
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi, které nejsou členy WTO, přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
KAPITOLA IV OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkci produktů uvedených v článku 1 články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 18
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [8] (dále jen "Výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 20
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle čl. 18 odst.
2, zejména pokud jde o:
a) poskytování podpory stanovené v článku 4 a zálohy stanovené v článku 7;
b) ověření a přiznání nároku na podporu, včetně všech nezbytných kontrolních opatření, při nichž mohou být využity některé prvky integrovaného systému;
c) uvolnění jistot uvedených v čl. 7 odst. 1;
d) kritéria pro stanovení norem jakosti uvedených v článku 9;
e) podmínky, jež musí splňovat podniky uvedené v čl. 10 písm. c) bodu ii) a v článku 11;
f) zavedení kontrolního opatření uvedeného v čl. 13 odst. 2;
g) podmínky pro uzavírání smluv uvedených v článku 10, včetně povinných obsahových náležitostí a podmínky uvedené v článku 12;
h) uplatňování maximálního zaručeného množství (MZM) podle čl. 5 odst. 1.
Článek 21
Postupem uvedeným v čl. 18 odst. 2 mohou být přijata přechodná opatření.
Článek 22
Členské státy oznámí Komisi, jaká opatření přijaly k provedení tohoto nařízení.
Článek 23
Komise na základě vyhodnocení společné organizace trhu se sušenými krmivy předloží Radě nejpozději do 30. září 2008 zprávu o tomto odvětví, zabývající se zejména rozvojem ploch s luskovinami a jinými zelenými krmivy, produkcí sušených krmiv a dosaženými úsporami fosilních paliv.
Ke zprávě se v případě potřeby připojí vhodné návrhy.
Článek 24
Nařízení (ES) č. 1258/1999 a ustanovení přijatá k jeho provedení se použijí na výdaje vzniklé členským státům při provádění závazků podle tohoto nařízení.
Článek 25
Nařízení (ES) č. 603/95 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 26
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1787/2003
ze dne 29. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [2], zavádí režim pro používání dávky u mléka a mléčných výrobků, jejímž cílem je zmenšit nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na trhu a odstranit strukturální přebytky vyplývající z této nerovnováhy; tento režim se bude používat po dobu dalších jedenácti po sobě jdoucích dvanáctiměsíčních období, počínaje dnem 1. dubna 2004.
(2) Má-li se podpořit spotřeba mléka a mléčných výrobků ve Společenství a zlepšit jejich konkurenceschopnost na mezinárodních trzích, je třeba snížit úroveň podpory trhu, zejména tím, že od 1. července 2004 se budou postupně snižovat intervenční ceny másla a sušeného odstředěného mléka stanovené nařízením Rady (ES) č.
1255/1999 [3]. Za tímto účelem je třeba změnit výši intervenční ceny těchto dvou produktů.
(3) Směrná cena, jíž tvořily zejména intervenční ceny másla a sušeného odstředěného mléka, sloužila jako ukazatel pro úroveň podpory; vzhledem k tomu, že u těchto dvou produktů se intervence nyní používá pouze u maximálního množství a během omezeného období roku, je třeba směrnou cenu zrušit.
(4) Má-li se zabránit tomu, aby byla intervence masivně používána jako prostředek uměle vytvářeného odbytu másla, je třeba stanovit maximální množství tohoto produktu, které lze v intervenčním režimu nakoupit.
(5) Opatření na podporu příjmů producentů v odvětví mléka prostřednictvím přímých plateb byla pozměněna a stanovena v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [4], a proto musí být z nařízení (ES) č. 1255/1999 vyjmuta.
(6) Nařízení (ES) č. 1255/1999 je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1255/1999 se mění takto:
1) článek 3 se zrušuje;
2) v článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Intervenční ceny ve Společenství, vyjádřené v eurech za 100 kg, se stanoví:
a) u másla ve výši:
- 328,20 pro období od 1. července 2000 do 30. června 2004,
- 305,23 pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005,
- 282,44 pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 259,52 pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007,
- 246,39 od 1. července 2007
b) u sušeného odstředěného mléka ve výši:
- 205,52 pro období od 1. července 2000 do 30. června 2004,
- 195,24 pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005,
- 184,97 pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 174,69 od 1. července 2006."
3. v článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Dosáhnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v jednom nebo více členských státech úrovně nižší než 92 % intervenční ceny, nakoupí intervenční agentury máslo podle odstavce 2 za 90 % intervenční ceny v období od 1. března do 31. srpna každého roku v dotyčném členském státě nebo dotyčných členských státech na základě podmínek, jež budou stanoveny.
Pokud množství nabízená k intervenci během období uvedeného v prvním pododstavci překročí 70000 tun v roce 2004, 60000 tun v roce 2005, 50000 tun v roce 2006, 40000 tun v roce 2007 a 30000 tun v roce 2008 a letech následujících, může Komise intervenční nákupy másla pozastavit.
V takovém případě mohou intervenční agentury nakupovat prostřednictvím stálého nabídkového řízení na základě podmínek, jež budou stanoveny.
Dosáhnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v dotyčném členském státě nebo dotyčných členských státech nejméně 92 % intervenční ceny, Komise nákupy pozastaví."
4. v článku 14 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V případě plnotučného mléka představuje podpora Společenství:
- 23,24 eur/100 kg pro období do 30. června 2004,
- 21,69 eur/100 kg pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005,
- 20,16 eur/100 kg pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 18,61 eur/100 kg pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007,
- 18,15 eur/100 kg od 1. července 2007.
V případě ostatních mléčných výrobků se částka podpory stanoví s přihlédnutém k mléčným složkám dotyčných produktů."
5. články 16 až 25 se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003
ze dne 29. září 2003,
kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (EHS) č. 856/84 ze dne 31. března 1984, kterým se mění nařízení (EHS) č. 804/68 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2], byl od 2. dubna 1984 zaveden v tomto odvětví režim doplňkových dávek. Platnost režimu byla několikrát prodloužena, zejména nařízením Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [3], a naposledy, až do 31. března 2008, nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [4].
(2) Za účelem využití získaných zkušeností, jakož i za účelem zjednodušení a přesnějšího vymezení režimu je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 3950/92 a přepracovat a zpřesnit stávající pravidla upravující režim s prodlouženou platností.
(3) Hlavním účelem režimu je snížit nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na trhu s mlékem a mléčnými výrobky a strukturální přebytky vyplývající z této nerovnováhy, a tím dosáhnout lepší vyváženosti trhu.
Proto je třeba stanovit, že režim bude nadále používán po sedm dalších po sobě následujících období dvanácti měsíců, počínaje dnem 1. dubna 2008. Tato období se připojí k obdobím, která jsou již stanovena v nařízení (EHS) č.
(4) Je třeba zachovat metodu přijatou v roce 1984, která spočívá ve vybírání dávky z množství mléka odebraného nebo prodaného k přímé spotřebě nad určité zaručené prahové množství.
Toto zaručené prahové množství je stanoveno pro každý členský stát jako zaručené celkové množství pro referenční obsah mléčného tuku.
(5) Dávku je nutné stanovit v odrazující výši a členské státy ji musí uhradit, jakmile je vnitrostátní referenční množství překročeno.
Členský stát pak musí dávku rozdělit mezi producenty, kteří se na tomto překročení podíleli.
Ti pak na základě pouhé skutečnosti, že překročili své disponibilní množství, jsou členskému státu odpovědni za to, že uhradí svůj podíl dávky.
(6) Je nutné, aby členské státy uhradily záruční sekci EZOZF dávku odpovídající překročení svého vnitrostátního referenčního množství, sníženou o paušální částku ve výši 1 %, aby tak byly zohledněny případy úpadku nebo definitivní neschopnosti některých producentů uhradit svůj podíl dávky uložené k úhradě.
(7) Členským státům je třeba poskytnout určitou lhůtu, která jim umožní rozdělit dávku uloženou k úhradě mezi producenty a uhradit ji záruční sekci EZOZF.
Nejsou-li schopny stanovenou lhůtu dodržet, je nutné tyto dlužné částky pro záruční sekci EZOZF zajistit tak, že budou sráženy z měsíčních náhrad vyplácených členským státům.
Proto je nezbytné stanovit odchylku od postupu podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 ze dne 26. září 2000 o rozpočtové kázni [5].
(8) Nařízení (EHS) č. 3950/92 stanovilo rozlišení mezi dodávkami a přímým prodejem.
Zkušenosti ukázaly, že řízení je třeba zjednodušit tím, že dodávky budou omezeny na plnotučné mléko a všechny ostatní mléčné výrobky budou vyloučeny.
Proto by od tohoto okamžiku měl přímý prodej zahrnovat prodej a přímý převod mléka spotřebitelům, jakož i veškerý prodej a převod ostatních mléčných výrobků.
(9) Každému individuálnímu referenčnímu množství pro dodávky by měl odpovídat reprezentativní obsah tuku stanovený na základě stávajícího a změnitelného obsahu v souladu s pravidly, která budou stanovena.
Je třeba stanovit pravidla, která zajistí, že rozdíl mezi váženým průměrem individuálního reprezentativního obsahu tuku a příslušným vnitrostátním referenčním obsahem tuku zůstane na minimální úrovni.
(10) Je nutné stanovit zjednodušený postup pro rozdělování individuálních referenčních množství mezi dodávky a přímý prodej a současně stanovit povinnost poskytovat Komisi nezbytné údaje, které umožní provést toto rozdělení a vypočítat dávku.
Přidělení množství by mělo být založeno na referenčních množstvích, která mají producenti k dispozici na období dvanácti měsíců začínající dnem 1. dubna 2003.
Součet množství přidělených členskými státy producentům by nemělo překročit vnitrostátní referenční množství.
Vnitrostátní referenční množství se stanoví pro jedenáct období od 1. dubna 2004 s přihlédnutím k jednotlivým prvkům předchozího režimu.
(11) Je nezbytné stanovit, za jakých podmínek se vezme v úvahu obsah mléčného tuku při sestavování konečné bilance dodávaných množství.
Je třeba zdůraznit, že individuální opravy směrem dolů na základě obsahu tuku v dodávaném mléce nebo rozdělení mléka na jednotlivé složky nemohou v žádném případě vést k tomu, aby od úhrady dávky bylo odečteno jakéhokoliv množství mléka, které v daném členském státě překročí zaručené celkové množství.
Vzhledem k zanedbatelným dotyčným množstvím se obsah mléčného tuku nemusí při přímém prodeji brát v úvahu.
(12) Má-li být zajištěno účinné fungování režimu, je třeba stanovit, že příspěvky na dávku uloženou producentům k úhradě vybírá odběratel, který má nejlepší předpoklady pro zajištění nezbytných úkonů, a poskytnout mu na zajištění inkasa prostředky.
Na druhé straně je třeba stanovit, že vybraná částka převyšující dávku uloženou danému členskému státu k úhradě se použije k financování vnitrostátních restrukturalizačních programů a/nebo bude vrácena některým kategoriím producentů nebo těm, kteří se nacházejí v mimořádné situaci.
Pokud se však zjistí, že členský stát nemusí hradit žádnou dávku, pak jsou vybrané zálohy vráceny.
(13) Zkušenosti ukázaly, že provádění tohoto režimu předpokládá existenci vnitrostátní rezervy, která na základě objektivních kritérií umožní producentům získat doplňková množství nebo novým producentům umožní zahájit činnost, a do které budou převáděna všechna množství, jež z jakéhokoliv důvodu nebyla nebo již nebudou individuálně přidělena.
Má-li být členskému státu umožněno reagovat na zvláštní situace stanovené podle objektivních kritérií, je nezbytné tomuto státu povolit, aby přispíval do vnitrostátní rezervy prostřednictvím plošného snížení všech referenčních množství nebo srážek z konečných převodů těchto množství.
(14) S cílem zajistit dostatečně pružné řízení režimu je třeba členským státům povolit, aby na konci daného období přerozdělovaly nevyužitá referenční množství na vnitrostátní úrovni nebo mezi odběratele.
(15) Skutečnost, že producenti plně nevyužívají referenčních množství, může být překážkou pro patřičný rozvoj odvětví produkce mléka.
Má-li se těmto problémům předejít, musí mít členské státy možnost se rozhodnout, že v případě nečinnosti nebo dlouhotrvajícího nedostatečného čerpání budou nevyužitá referenční množství vrácena do vnitrostátní rezervy a přerozdělena jiným producentům.
Je však třeba vypracovat ustanovení pro případy, kdy producenti nejsou dočasně schopni vyrábět, ale přejí si produkci opět zahájit.
(16) Dočasný převod části individuálního referenčního množství v členských státech, které převod povolily, přispěl k účinnému fungování režimu.
Provádění tohoto mechanismu by však nemělo bránit dalšímu vývoji a uskutečňování strukturálních změn, ani by nemělo znamenat podceňování příslušných administrativních potíží a zároveň nesmí umožnit, aby si po ukončení činnosti ponechali bývalí producenti své referenční množství déle než je nezbytně nutné k jeho převodu na ekonomicky aktivního producenta.
(17) Když byl režim v roce 1984 zaveden, byla stanovena zásada, že pokud je zemědělský podnik prodán, pronajat nebo převeden v rámci dědictví, převede se referenční množství odpovídající danému zemědělskému podniku na nabyvatele, nájemce nebo dědice spolu s příslušnými pozemky.
Měnit původní rozhodnutí by nebylo vhodné.
Je však třeba stanovit, že ve všech případech týkajících se převodu musí být použity vnitrostátní předpisy na ochranu oprávněných zájmů stran pro případ, kdy se strany nedohodnou.
(18) V zájmu pokračování restrukturalizace mlékárenské výroby a zlepšování životního prostředí je třeba stanovit některé výjimky ze zásady, že referenční množství je vázáno na zemědělský podnik, a povolit členským státům, aby využívaly možnosti provádět vnitrostátní nebo regionální restrukturalizační programy.
Členské státy by rovněž měly mít právo organizovat převod referenčních množství jiným způsobem než individuálními převody mezi producenty.
(19) Podle jednotlivých způsobů převodu referenčních množství a na základě objektivních kritérií je třeba členským státům povolit, aby případně mohly začlenit část převáděných množství do vnitrostátní rezervy.
(20) Zkušenosti s režimem doplňkové dávky ukázaly, že převod referenčních množství právními mechanismy jako jsou nájmy, které nutně nevedou k trvalému přidělení dotyčného referenčního množství nabyvateli, může pro mlékárenskou výrobu znamenat dodatečné náklady, které znesnadní zlepšení výrobních struktur.
Pro zvýšení regulačního účinku referenčních množství na trh s mlékem a mléčnými výrobky je třeba členským státům povolit, aby přidělovaly referenční množství převedená prostřednictvím nájmu nebo srovnatelnými právními prostředky do vnitrostátní rezervy za účelem jejich přerozdělení, na základě objektivních kritérií, ekonomicky aktivním producentům, zejména těm, kteří je používali předtím.
Je nutné, aby členské státy rovněž mohly organizovat převod referenčních množství jiným způsobem než individuálními převody mezi producenty.
(21) Má-li se zabránit růstu nákladů na výrobní prostředky nebo nerovnému zacházení, je třeba stanovit, že při získávání nebo převodu referenčních množství je zakázána jakákoliv veřejná finanční podpora.
(22) Hlavním účelem dávky stanovené v tomto nařízení je regulace a stabilizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky.
Proto je nutné použít výnos z této dávky na financování výdajů v odvětví mléka.
(23) Opatření potřebná k provádění tohoto nařízení musí být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast použití
1. Od 1. dubna 2004 se na jedenáct po sobě následujících období dvanácti měsíců (dále jen "období dvanácti měsíců") zavádí dávka (dále jen "dávka") z množství kravského mléka a jiných mléčných výrobků, která jsou uváděna na trh během dotyčného období dvanácti měsíců a která překračují vnitrostátní referenční množství stanovená v příloze I.
2. Tato množství se rozdělí mezi producenty podle ustanovení článku 6, přičemž se rozlišuje mezi dodávkami a přímým prodejem podle jejich vymezení v článku 5.
Překročení vnitrostátního referenčního množství a z toho vyplývající dávku stanoví na vnitrostátní úrovni každý členský stát v souladu s kapitolou 3, a to vždy samostatně pro dodávky a pro přímý prodej.
3. Vnitrostátní referenční množství v příloze I se stanoví s výhradou případného přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a konkrétní podmínky existující v některých členských státech.
Článek 2
Dávka
Dávka za 100 kilogramů mléka se stanoví ve výši 33,27 eur pro období 2004/2005, 30,91 eur pro období 2005/2006, 28,54 eur pro období 2006/2007 a 27,83 eur pro období 2007/2008 a další.
Článek 3
Úhrada dávky
1. Členské státy odpovídají Společenství za úhradu dávky, která vyplývá z překročení vnitrostátního referenčního množství stanoveného na vnitrostátní úrovni samostatně pro dodávky a přímý prodej; tuto dávku uhradí až do výše 99 % dlužné částky Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF) do 1. října následujícího po dotyčném období dvanácti měsíců.
2. Pokud není úhrada stanovená v odstavci 1 provedena do stanoveného dne, Komise po poradě s Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem odečte částku rovnající se neuhrazené dávce z měsíčních záloh poskytovaných s přihlédnutím k výdajům dotyčného členského státu ve smyslu čl. 5 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [7]. Dříve než rozhodne, odešle Komise dotyčnému členskému státu upomínku, a tento stát musí sdělit své stanovisko do jednoho týdne. Ustanovení článku 14 nařízení (ES) č. 2040/2000 se nepoužijí.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku stanoví Komise postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 4
Příspěvek producentů na dlužnou dávku
Podle článků 10 a 12 se dávka v plné výši rozdělí mezi producenty, kteří se podíleli na každém z překročení vnitrostátních referenčních množství uvedených v čl. 1 odst. 2.
Aniž jsou dotčeny čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 1, odpovídají producenti členskému státu za úhradu svého příspěvku na dlužnou dávku vypočteného podle kapitoly 3, a to na základě pouhé skutečnosti, že překročili referenční množství, která měli k dispozici.
Článek 5
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "mlékem" produkt získaný dojením jedné nebo více krav;
b) "jinými mléčnými výrobky" všechny mléčné výrobky jiné než mléko, zejména odstředěné mléko, smetana, máslo, jogurt a sýr; tyto výrobky se případně mohou pomocí koeficientů stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2 přepočítat na "mléčné ekvivalenty";
c) "producentem" zemědělec ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [8],jehož podnikse nachází na zeměpisném území členského státu a který vyrábí mléko a uvádí jej na trh nebo se připravuje na to, že tyto činnosti v nejbližší době zahájí;
d) "zemědělským podnikem" podnik vymezený v čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003;
e) "odběratelem" zemědělský podnik nebo seskupení, které od producenta nakupují mléko za účelem:
- jeho sběru, balení, skladování, chlazení a zpracování, včetně smluvního provádění této činnosti,
- jeho prodeje jednomu nebo více podnikům, které ošetřují nebo zpracovávají mléko či jiné mléčné výrobky.
Za odběratele se však rovněž považuje seskupení odběratelů ve stejné zeměpisné oblasti, které jménem svých členů provádí administrativní a účetní operace nezbytné pro úhradu dávky.
Pro účely první věty tohoto pododstavce se Řecko považuje za jednu zeměpisnou oblast a Řecko může za výše uvedené seskupení odběratelů rovněž považovat určitý veřejný orgán;
f) "dodávkou" dodávka mléka, která neobsahuje žádné jiné mléčné výrobky a kterou producent poskytuje odběrateli, ať již přepravu provádí producent, odběratel, podnik ošetřující nebo zpracovávající tyto produkty nebo třetí strana;
g) "přímým prodejem" prodej nebo převod mléka producentem přímo spotřebitelům, jakož i prodej nebo převod jiných mléčných výrobků producentem. Postupem podle čl.
23 odst. 2 a v souladu s definicí pojmu "dodávka" uvedené v písmenu f) tohoto článku může Komise upravit definici pojmu "přímý prodej", aby bylo zejména zajištěno, že žádné množství mléka nebo jiných mléčných výrobků uváděných na trh nebude vyčleněno z režimu dávek;
h) "uváděním na trh" dodávky mléka nebo přímý prodej mléka nebo jiných mléčných výrobků;
i) "vnitrostátním referenčním množstvím" referenční množství stanovené pro každý členský stát v příloze I;
j) "individuálním referenčním množstvím" referenční množství producentů k 1. dubnu každého období dvanácti měsíců;
k) "disponibilním referenčním množstvím" množství, které má producent k dispozici k 31. březnu období dvanácti měsíců, pro něž je dávka vypočtena, s přihlédnutím ke všem převodům, prodejům, změnám a dočasným přerozdělením, která jsou stanovena v tomto nařízení a k nimž došlo během uvedeného období dvanácti měsíců.
KAPITOLA 2 PŘIDĚLOVÁNÍ REFERENČNÍCH MNOŽSTVÍ
Článek 6
Individuální referenční množství
1. Do 1. června 2004 stanoví členské státy individuální referenční množství jednotlivých producentů na základě individuálního referenčního množství nebo individuálních referenčních množství přidělených podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3950/92 během období dvanácti měsíců začínajícího dnem 1. dubna 2003.
2. Producent může mít k dispozici jedno individuální referenční množství nebo dvě tato množství, jedno pro dodávky a druhé pro přímý prodej.
Změny z jednoho referenčního množství producenta na druhé může provádět pouze příslušný orgán členského státu na základě řádně odůvodněné žádosti producenta.
3. Má-li producent k dispozici dvě referenční množství, výpočet jeho příspěvku na případnou dlužnou dávku se provede pro každé z nich zvlášť.
4. Část finského vnitrostátního referenčního množství přiděleného pro dodávky podle článku 1 může být zvýšena postupem podle čl. 23 odst. 2 za účelem odškodnění finských producentů SLOM až do výše 200000 tun. Tato rezerva, která se rozdělí v souladu s právními předpisy Společenství, musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bylo dotčeno v důsledku přistoupení.
5. Individuální referenční množství se případně pro každé dotyčné období dvanácti měsíců pozmění tak, aby součet individuálních referenčních množství pro dodávky a pro přímý prodej nepřekročil odpovídající část vnitrostátního referenčního množství upraveného podle článku 8, s přihlédnutím k případným snížením, která se stanou nezbytnými z důvodu doplnění vnitrostátní rezervy uvedené v článku 14.
Článek 7
Přidělování množství z vnitrostátní rezervy
Členské státy stanoví pravidla, která na základě objektivních kritérií sdělených Komisi umožní přidělit producentům celé množství pocházející z vnitrostátní rezervy uvedené v článku 14 nebo část tohoto množství.
KAPITOLA 3 VÝPOČET DÁVKY
Článek 8
Správa referenčních množství
1. Postupem podle čl. 23 odst. 2 Komise upraví, pro každý členský stát a pro každé období před jeho uplynutím, rozdělení vnitrostátních referenčních množství na "dodávky" a "přímý prodej" s ohledem na změny mezi individuálními referenčními množstvími pro dodávky a pro přímý prodej, které si vyžádal producent.
2. Ve stanoveném termínu a podle pravidel stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2 poskytnou každý rok členské státy Komisi údaje nezbytné:
a) pro úpravu uvedenou v odstavci 1;
b) pro výpočet dávky, kterou má uhradit každý členský stát.
Článek 9
Obsah tuku
1. Každému producentovi, kterému bylo přiděleno individuální referenční množství pro dodávky, se pro toto množství stanoví referenční obsah tuku.
2. Pro referenční množství přidělená producentům dne 31. března 2004 podle čl. 6 odst. 1 se obsah tuku ve smyslu odst. 1 tohoto článku rovná referenčnímu obsahu tuku v tomto množství k uvedenému dni.
3. Uvedený obsah se pozmění, pokud dojde ke změnám uvedeným v čl. 6 odst. 2, a také v případě získání, převodu nebo dočasného postoupení referenčních množství, a to podle pravidel stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2.
4. Novým producentům, jimž bylo pro dodávky přiděleno individuální referenční množství pocházející v plné výši z vnitrostátní rezervy, se obsah tuku stanoví podle pravidel stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2.
5. Individuální referenční obsah tuku uvedený v odstavci 1 se případně upraví po vstupu tohoto nařízení v platnost a později, v případě nutnosti, na začátku každého období dvanácti měsíců, aby vážený průměr individuálního reprezentativního obsahu tuku pro každý členský stát nepřesáhl referenční obsah tuku stanovený v příloze II o více než 0,1 gramu na kilogram.
Článek 10
Dávka v případě dodávek
1. Za účelem stanovení konečné výše dávky se množství dodaná každým producentem zvýší nebo sníží, pokud se skutečný obsah tuku liší od referenčního obsahu tuku, a to s použitím koeficientů a za podmínek stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Pokud je na vnitrostátní úrovni součet dodávek upravených podle odstavce 1 nižší než skutečné dodávky, vypočte se dávka na základě skutečných dodávek.
V takovém případě se každá úprava směrem dolů proporcionálně sníží tak, aby součet upravených dodávek odpovídal skutečným dodávkám.
Jestliže je součet dodávek upravených podle odstavce 1 vyšší než skutečné dodávky, pak se dávka vypočte na základě upravených dodávek.
3. Příspěvek každého producenta na úhradu dlužné dávky se stanoví na základě rozhodnutí členského státu poté, co všechny nevyužité části vnitrostátního referenčního množství přiděleného na dodávky byly nebo nebyly přerozděleny, úměrně k individuálním referenčním množstvím každého producenta nebo podle objektivních kritérií, která stanoví členský stát:
a) na vnitrostátní úrovni na základě překročení referenčního množství, kterým každý producent disponuje;
b) nebo nejprve na úrovni odběratele a potom případně na vnitrostátní úrovni.
Článek 11
Úloha odběratelů
1. Odběratelé odpovídají za výběr dlužných příspěvků na dávku od producentů a ve stanovené lhůtě a podle pravidel stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2 uhradí příslušnému orgánu členského státu částku těchto příspěvků, kterou získá srážkou z ceny mléka placené producentům, kteří způsobili překročení, nebo kterou vybere jakýmkoliv jiným vhodným způsobem, pokud ke srážce z ceny nedojde.
2. Jestliže odběratel nahradí zcela nebo částečně jednoho nebo více jiných odběratelů, vezmou se pro zbývající část probíhajícího období dvanácti měsíců v úvahu individuální referenční množství, kterými producenti disponují, po odečtení již dodaných množství a s ohledem na jejich obsah tuku.
Tatáž ustanovení se použijí, jestliže producent přechází od jednoho odběratele k druhému.
3. Jestliže během referenčního období přesáhnou množství dodaná producentem disponibilní referenční množství producenta, může příslušný členský stát rozhodnout, aby odběratel provedl srážku z ceny mléka u každé dodávky dotyčného producenta nad referenční množství jako zálohu na příspěvek producenta, a to podle prováděcích pravidel stanovených členským státem.
Členský stát může stanovit zvláštní opatření, aby umožnil odběratelům srážet tuto zálohu, pokud producenti dodávají více odběratelům.
Článek 12
Dávka v případě přímého prodeje
1. V případě přímého prodeje a na základě rozhodnutí členského státu se příspěvek producentů na úhradu dávky stanoví na příslušné územní nebo vnitrostátní úrovni poté, co nevyužitá část vnitrostátního referenčního množství přiděleného na přímé dodávky byla nebo nebyla přerozdělena.
2. Členské státy stanoví základ pro výpočet příspěvku producenta na dlužnou dávku z celkového množství prodaného nebo převedeného mléka nebo mléka použitého k produkci prodaných nebo převedených mléčných výrobků, za použití kritérií stanovených postupem podle čl. 23 odst. 2.
3. Za účelem stanovení konečné výše dávky se nebere v úvahu žádná oprava týkající se obsahu tuku.
4. Způsob a datum úhrady dávky příslušnému orgánu členského státu se stanoví postupem podle čl. 23 odst. 2.
KAPITOLA 4 SPRÁVA DÁVKY
Článek 13
Přeplatky a nedoplatky
1. Pokud se v případě dodávek nebo přímého prodeje zjistí, že je nutné uhradit dávku a že příspěvek vybraný od producentů je vyšší než tato dávka, může členský stát:
a) použít část přeplatku nebo celý přeplatek k financování opatření uvedených v čl. 18 odst. 1 písm. a), a/nebo
b) přerozdělit jej částečně nebo úplně producentům, kteří patří do prioritních kategorií stanovených členským státem na základě objektivních kritérií a ve lhůtě stanovené postupem podle čl. 23 odst. 2, nebo těm, kteří se dostali do výjimečné situace v důsledku některého vnitrostátního předpisu, jenž s tímto režimem nesouvisí.
2. Pokud se zjistí, že není nutné hradit žádnou dávku, všechny zálohy vybrané odběratelem nebo členským státem se vrátí nejpozději do konce následujícího období dvanácti měsíců.
3. Pokud odběratel neplní povinnost vybírat příspěvek producentů na dávku v souladu s článkem 11, může členský stát vybrat neuhrazené částky přímo od producenta, aniž je dotčen jakýkoliv postih, který může stát uplatnit na odběratele v prodlení.
4. Pokud producent nebo odběratel nedodrží lhůtu splatnosti, uhradí členskému státu úroky z prodlení, které se stanovení postupem podle čl. 23. odst. 2.
Článek 14
Vnitrostátní rezerva
1. Každý členský stát vytvoří vnitrostátní rezervu jako část množství stanovených v příloze I, zejména s ohledem na přidělování stanovené v článku 7.
Vnitrostátní rezerva se doplňuje odebráním některých množství podle článku 15, zadržením části převodů podle článku 19 nebo plošným snížením všech individuálních referenčních množství.
Tato množství si uchovávají svůj původní účel, tj. "dodávky" nebo "přímý prodej".
2. Každé dodatečné referenční množství přidělené členskému státu je automaticky začleněno do vnitrostátní rezervy a rozděleno podle předpokládaných potřeb na dodávky a přímý prodej.
3. Množství začleněná do vnitrostátní rezervy nemají referenční obsah tuku.
Článek 15
Případy nečinnosti
1. Jestliže fyzická nebo právnická osoba, která disponuje individuálními referenčními množstvími a která během období dvanácti měsíců již nedodržuje podmínky uvedené v čl. 5 písm. c), pak se tato množství vrátí zpět do vnitrostátní rezervy nejpozději do 1. dubna následujícího kalendářního roku, s výjimkou situace, kdy se dotyčná osoba opět stane producentem ve smyslu čl. 5 písm. c) nejpozději do uvedeného dne.
Jestliže se dotyčná osoba opět stane producentem nejpozději do konce druhého období dvanácti měsíců následujícího po odstoupení, je této osobě vráceno celé individuální referenční množství nebo jeho část, které jí bylo odebráno, a to nejpozději do 1. dubna následujícího po datu žádosti.
2. Jestliže producent během nejméně jednoho období dvanácti měsíců neuvede na trh nejméně 70 % svého individuálního referenčního množství, může členský stát rozhodnout, zda a za jakých podmínek se celkové nevyužité referenční množství nebo jeho část začlení do vnitrostátní rezervy.
Členský stát stanoví podmínky, za jakých se referenční množství přerozdělí dotyčnému producentovi v případě, že znovu začne uvádět zboží na trh.
3. Odstavce 1 a 2 se však nepoužijí v případě vyšší moci nebo v náležitě odůvodněných situacích, které dočasně ovlivňují výrobní kapacitu dotyčných producentů a které uzná příslušný orgán.
Článek 16
Dočasné převody
1. Do konce každého období dvanácti měsíců členské státy povolí, aby v dotyčném období byly prováděny dočasné převody části individuálního referenčního množství, které producent, disponující tímto množstvím, nemá v úmyslu využít.
Členské státy mohou upravit převody podle kategorií producentů nebo struktur mlékárenské výroby, mohou je omezit ve vztahu k jednotlivým odběratelům nebo v rámci regionů, mohou povolovat celkové převody v případech uvedených v čl. 15 odst. 3 a mohou stanovit, v jaké míře může převodce opakovat provádění převodů.
2. Každý členský stát se může rozhodnout, že nepoužije odstavec 1, na základě jednoho nebo obou těchto kritérií:
a) potřeby napomoci strukturálnímu rozvoji a strukturálním změnám,
b) naléhavých administrativních potřeb.
Článek 17
Převody referenčních množství spolu s pozemky
1. Individuální referenční množství se v případě prodeje, nájmu, převodu v rámci dědictví nebo očekávaného dědictví nebo jakéhokoliv jiného převodu majícího pro producenta srovnatelné právní účinky převede spolu s daným zemědělským podnikem na přebírající producenty, v souladu s pravidly, jež členské státy stanoví s přihlédnutím k plochám užívaným k produkci mléka nebo k jiným objektivním kritériím, případně na základě dohody mezi dotčenými stranami.
Ta část referenčního množství, která případně není převedena spolu se zemědělským podnikem, se připojí k vnitrostátní rezervě.
2. Pokud referenční množství byla nebo jsou převedena v souladu s odstavcem 1 v rámci zemědělského nájmu nebo jiným způsobem se srovnatelnými právními účinky, členské státy mohou na základě objektivních kritérií a s cílem přidělovat referenční množství výhradně producentům rozhodnout, že referenční množství se nepřevede spolu s zemědělským podnikem.
3. V případě převodu pozemků veřejným orgánům a/nebo z důvodu veřejného zájmu, nebo pokud je převod prováděn pro nezemědělské účely, členské státy zajistí, aby byla provedena opatření nezbytná k ochraně oprávněných zájmů dotčených stran, a zejména aby odstupující producent, pokud to má v úmyslu, mohl pokračovat v produkci mléka.
4. Pokud v případě zemědělských nájmů, jejichž lhůta uplyne bez možnosti prodloužení za srovnatelných podmínek, nebo v situacích, které mají srovnatelné právní účinky, neexistuje mezi dotčenými stranami žádná dohoda, individuální referenční množství se zcela nebo zčásti převedou na producenty, kteří tyto podniky přebírají, a to v souladu s právní úpravou, kterou členské státy přijaly nebo přijmou s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených stran.
Článek 18
Zvláštní opatření pro provádění převodů
1. S cílem úspěšně dokončit restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšit životní prostředí mohou členské státy, v souladu s pravidly stanovenými s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených stran,
a) poskytnout producentům, kteří se zaváží definitivně ukončit zcela nebo zčásti svoji produkci mléka, náhradu formou jedné nebo více ročních splátek, a takto uvolněná individuální referenční množství převést do vnitrostátní rezervy;
b) na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na počátku období dvanácti měsíců získat za úplatu od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem individuální referenční množství, která definitivně uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců za náhradu vyplacenou v jedné nebo více ročních splátkách, a představující stejnou částku jako v případě uvedené platby;
c) centralizovat převody referenčních množství bez pozemků a dohlížet na ně;
d) stanovit, že v případě převodu pozemků uskutečňovaného s cílem zlepšit životní prostředí se individuální referenční množství přidělí odstupujícímu producentovi, jestliže má tento producent v úmyslu pokračovat v produkci mléka;
e) s cílem zlepšit strukturu produkce mléka a na základě objektivních kritérií určit regiony nebo sběrné oblasti, v jejichž rámci je povolen definitivní převod referenčních množství, aniž by při tom došlo k převodu příslušných pozemků;
f) s cílem zlepšit strukturu produkce mléka v zemědělském podniku nebo přispět k rozšíření produkce povolit definitivní převod referenčních množství bez převodu příslušných pozemků nebo naopak, a to na základě žádosti producenta předložené příslušnému orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
2. Ustanovení odstavce 1 mohou být prováděna na vnitrostátní úrovni, na příslušné územní úrovni nebo ve sběrných oblastech.
Článek 19
Zadržená množství při převodu
1. Při převodech uvedených v článcích 17 a 18 mohou členské státy na základě objektivních kritérií zadržet část individuálního referenčního množství pro svou vnitrostátní rezervu.
2. Pokud referenční množství byla nebo jsou převedena podle článků 17 a 18 s příslušnými pozemky nebo bez nich formou zemědělského nájmu nebo jinými prostředky se srovnatelnými právními účinky, mohou členské státy rozhodnout na základě objektivních kritérií a s cílem zajistit přidělování referenčních množství výhradně producentům, zda a za jakých podmínek se celé převedené množství nebo jeho část vrátí do vnitrostátní rezervy.
Článek 20
Podpora pro získání referenčních množství
Na prodej, převod nebo přidělení referenčních množství podle tohoto nařízení nesmí žádný veřejný orgán poskytnout finanční pomoc přímo spojenou se získáním kvót.
Článek 21
Schvalování
Činnost odběratele podléhá předchozímu schválení členským státem v souladu s kritérii, která se stanoví postupem podle čl. 23 odst. 2.
V případě přímého prodeje se postupem podle čl. 23 odst. 2 stanoví, jaké podmínky musí producent splňovat a jaké údaje musí poskytovat.
KAPITOLA 5 PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Použití dávky
Dávka se považuje za součást intervenčních opatření určených ke stabilizaci zemědělských trhů a použije se k financování výdajů v odvětví mléka.
Článek 23
Řídící výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky zřízený podle článku 41 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [9] (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Prováděcí opatření
Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení se stanoví postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 25
Zrušení
S účinkem od 1. dubna 2004 se zrušuje nařízení (EHS) č. 3950/92.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 26
Přechodná ustanovení
Pokud jsou nezbytná přechodná opatření, která mají umožnit provádění změn režimu uvedených v tomto nařízení, pak se tato opatření stanoví postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 27
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1789/2003
ze dne 11. září 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (EHS) č. 2658/87 byla zavedena nomenklatura zboží, (dále jen "kombinovaná nomenklatura"), která splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak i statistiky zahraničního obchodu Společenství a jiných politik Společenství, které se týkají dovozu nebo vývozu zboží.
(2) Kombinovaná nomenklatura je uvedena v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 spolu se všeobecnými a smluvními celními sazbami a doplňkovými statistickými jednotkami.
(3) V souladu s iniciativou SLIM (zjednodušení právních předpisů týkajících se vnitřního trhu) je třeba přílohu I modernizovat a zjednodušit.
(4) Je nezbytné změnit kombinovanou nomenklaturu tak, aby zohledňovala:
i) změny, které se vztahují k vývoji potřeb v oblasti statistik a obchodní politiky;
ii) technologický nebo obchodní rozvoj;
iii) potřebu úpravy nebo vyjasnění znění.
Příloha I tohoto nařízení obsahuje úpravy celních sazeb vyplývající z opatření, jež přijala Rada, zejména vyplývající z rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) [2], a z dalších opatření přijatých Radou nebo Komisí [3].
(6) V souladu s článkem 12 nařízení (EHS) č. 2658/87 Komise přijme nařízení obsahující úplné znění kombinované nomenklatury, jakož i odpovídající všeobecné a smluvní celní sazby společného celního sazebníku vyplývající z opatření přijatých Radou nebo Komisí.
Toto nařízení se vyhlásí v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději dne 31. října 2003 a použije se ode dne 1. ledna následujícího roku.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1793/2003
ze dne 13. října 2003,
kterým se pro hospodářské roky 2003/2004 a 2004/2005 stanoví minimální přirozený obsah alkoholu v % objemových pro jakostní víno s. o. "Vinho verde" pocházející z portugalské vinařské zóny C I a)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 58 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha VI část E bod 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví minimální přirozený obsah alkoholu pro jakostní vína s. o. v zóně C I a) na 8,5 % objemových.
(2) Odchylně od této mezní hodnoty stanoví nařízení Komise (ES) č. 2358/2000 [3] minimální přirozený obsah alkoholu pro jakostní vína s. o. pocházející z portugalské zóny C I a) na 7,5 % objemových.
Platnost nařízení (ES) č. 2358/2000 skončí na konci hospodářského roku 2002/2003.
(3) Vzhledem k tomu, že zvláštní podmínky pro tradiční pěstování révy a výběr odrůd révy v portugalské zóně C I a) neumožňují jakostnímu vínu s. o.
"Vinho verde" dosáhnout minimálního přirozeného obsahu alkoholu 8,5 % objemových, je třeba stanovit pro toto víno novou výjimku pro hospodářské roky 2003/2004 a 2004/2005.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od mezních hodnot stanovených pro obsah alkoholu v příloze VI části E bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být přirozený obsah alkoholu pro jakostní vína s. o. pocházející z portugalské zóny C I a), označená "Vinho verde", pro hospodářské roky 2003/2004 a 2004/2005 nižší než 8,5 % objemových, avšak nejméně 8 % objemových.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1795/2003
ze dne 13. října 2003,
kterým se mění příloha VI nařízení Rady (ES) č. 1493/1999, pokud jde o jakostní víno stanovených pěstitelských oblastí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 58 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle přílohy VI části D bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být jakostní vína s. o. získávána nebo vyráběna jen z hroznů odrůd révy sklizených uvnitř stanovených pěstitelských oblastí a uvedených na seznamu producentského členského státu.
(2) Podle části D bodu 2 uvedené přílohy však v případě tradičního postupu, který je upraven zvláštními předpisy producentského členského státu, může tento členský stát nejpozději do 31. srpna 2003 na základě výslovných povolení a s výhradou přiměřené kontroly za určitých podmínek povolit, aby se jakostní šumivé víno s. o. získávalo takovým způsobem, že základní produkt pro výrobu tohoto vína bude vylepšen přidáním jednoho nebo více vinařských produktů, které nepocházejí ze stanovené pěstitelské oblasti, jejímž názvem je víno označeno.
(3) Itálie tuto odchylku uplatnila při výrobě jakostních šumivých vín s. o.
"Conegliano-Valdobbiadene" a "Montello e Colli Asolani".
Protože platnost této odchylky skončila dnem 31. srpna 2003 a protože výrobci vína odůvodnili potřebu omezeného prodloužení této odchylky, aby mohli provést nezbytné strukturální úpravy tradičního výrobního postupu pro tato vína, je třeba platnost této odchylky prodloužit do 31. srpna 2005.
(4) Nařízení (ES) č. 1493/1999 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze VI části D bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Jedná-li se v producentském členském státu o tradiční postup, který je upraven zvláštními předpisy tohoto státu, může odchylně od bodu 1 písm. a) až do 31. srpna 2005, na základě výslovných povolení a s výhradou přiměřené kontroly producentský členský stát povolit, aby se jakostní šumivé víno s. o. získávalo takovým způsobem, že základní produkt pro výrobu tohoto vína bude vylepšen přidáním jednoho nebo více vinařských produktů, které nepocházejí ze stanovené pěstitelské oblasti, jejímž názvem je víno označeno, pokud:"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1798/2003
ze dne 7. října 2003
o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky překračující hranice členských států vedou k rozpočtovým ztrátám, k popření zásady daňové spravedlnosti a případně i k narušení pohybu kapitálu a podmínek hospodářské soutěže.
Ovlivňují proto fungování vnitřního trhu.
(2) Boj proti daňovým únikům v souvislosti s daní z přidané hodnoty (DPH) vyžaduje úzkou spolupráci mezi správními orgány, které jsou v jednotlivých členských státech odpovědné za provádění předpisů v této oblasti.
(3) Opatření pro harmonizaci daní přijatá k dokončení vnitřního trhu by tudíž měla zahrnovat vytvoření společného systému pro výměnu informací mezi členskými státy, přičemž si mají být správní orgány členských států navzájem nápomocny a mají spolupracovat s Komisí, aby zajistily správné uplatňování DPH na dodání zboží a služeb, nabytí zboží uvnitř Společenství a dovoz zboží.
(4) Pro správné fungování systému DPH je nezbytné elektronické uchovávání a elektronický přenos určitých údajů pro účely kontroly DPH.
(5) Podmínky výměny elektronicky uchovávaných údajů v každém členském státě a přímého přístupu členských států k těmto údajům by měly být jasně vymezeny.
Hospodářské subjekty by měly mít přístup k některým údajům, pokud je to nezbytné pro plnění jejich povinností.
(6) Členský stát spotřeby nese prvotní odpovědnost za to, že neusazení dodavatelé splní své povinnosti.
Pro tento účel je pro použití dočasného zvláštního režimu pro elektronicky poskytované služby, který je stanoven v článku 26 c šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], stanovit pravidla týkající se poskytování informací a převodu peněžních částek mezi členským státem identifikace a členským státem spotřeby.
(7) Nařízením Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní (DPH) [5] byl v této souvislosti vytvořen systém úzké spolupráce mezi správními orgány členských států a mezi těmito orgány a Komisí.
(8) Nařízení (EHS) č. 218/92 doplňuje směrnici Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní [6].
(9) Ukázalo se, že tyto dva právní nástroje jsou sice účinné, avšak již dále nemohou plnit nové požadavky správní spolupráce vyplývající ze stále užší integrace jednotlivých ekonomik v rámci vnitřního trhu.
(10) Existence dvou různých dokumentů pro spolupráci v oblasti DPH také brání účinné spolupráci mezi správci daně.
(11) Práva a povinnosti všech dotčených stran nejsou v současné době dostatečně vymezeny.
Je proto nezbytné vymezit jasnější a závazná pravidla, jimiž by se spolupráce mezi členskými státy řídila.
(12) Nedochází k dostatečnému přímému kontaktu mezi místními nebo celostátními úřady pro boj proti podvodům, komunikace se zpravidla uskutečňuje mezi ústředními kontaktními orgány.
To má za následek neefektivnost, nedostatečné využívání nástrojů správní spolupráce a zpoždění v komunikaci.
Pro dosažení účinnější a rychlejší spolupráce by tedy mělo být zajištěno více přímých kontaktů mezi úřady.
(13) Spolupráce také není dostatečně intenzivní v tom ohledu, že s výjimkou systému výměny informací o DPH (VIES) nedochází mezi členskými státy k dostatečnému množství automatických či spontánních výměn údajů.
Výměny informací mezi příslušnými správci navzájem, jakož i mezi správci a Komisí, by měly být intenzivnější a rychlejší, aby byl boj proti podvodům účinnější.
(14) Ustanovení o správní spolupráci v oblasti DPH obsažená v nařízení (EHS) č. 218/92 a ve směrnici 77/799/EHS by měla být tudíž spojena a posílena.
Z důvodu přehlednosti by se tak mělo stát v jediném novém dokumentu, který nahradí nařízení (EHS) č. 218/92.
(15) Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření Společenství, která přispívají k boji proti podvodům souvisejícím s DPH.
(16) Pro účely tohoto nařízení je vhodné zvážit omezení určitých práv a povinností stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [7], aby byly chráněny zájmy uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice.
(17) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(18) Toto nařízení dodržuje základní práva a zachovává principy uznané zejména Chartou základních práv Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých správní orgány členských států příslušné pro provádění právních předpisů o DPH na dodání zboží a služeb, nabytí zboží uvnitř Společenství a dovoz zboží spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí za účelem zajištění dodržování těchto předpisů.
Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, které umožní příslušným orgánům členských států spolupráci a vzájemnou výměnu všech informací, které jim mohou pomoci správně vyměřit DPH.
Toto nařízení rovněž stanoví pravidla a postupy pro výměnu některých informací elektronickými prostředky, zejména pokud jde o DPH u obchodních operací uvnitř Společenství.
Pro období uvedené v článku 4 směrnice 2002/38/ES [9] rovněž stanoví pravidla a postupy pro elektronickou výměnu informací o dani z přidané hodnoty u služeb poskytovaných elektronicky v souladu se zvláštním režimem podle článku 26 c směrnice 77/388/EHS a rovněž pro jakoukoli následnou výměnu informací, a pokud jde o služby zahrnuté do uvedeného zvláštního režimu, pro převod peněžních částek mezi příslušnými orgány členských států.
2. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatnění pravidel vzájemné pomoci v trestních věcech.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "příslušným orgánem členského státu" rozumí:
- v Belgii:
Le ministre des finances
De Minister van financiën,
- v Dánsku:
Skatteministeren,
- v Německu:
Bundesministerium der Finanzen,
- v Řecku:
Υπουργειο Οικονμίας και Οικονομικων,
- ve Španělsku:
El Secretario de Estado de Hacienda,
- ve Francii:
le ministre de l'économie, des finances et de l'industrie,
- v Irsku:
The Revenue Commissioners,
- v Itálii:
il Capo del Dipartimento delle Politiche Fiscali,
- v Lucembursku:
L'Administration de l'Enregistrement et des Domaines,
- v Nizozemsku:
De ministr van Financiën,
- v Rakousku:
Bundesminister für Finanzen,
- v Portugalsku:
O Ministro das Finanças,
- ve Finsku:
Valtiovarainministeriö
Finansministeriet,
- ve Švédsku:
Chefen för Finansdepartementet,
- ve Spojeném království:
The Commissioners of Customs and Excise;
2. "ústředním kontaktním orgánem" rozumí úřad, na nějž byla podle čl. 3 odst. 2 přenesena hlavní odpovědnost za kontakty s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce;
3. "kontaktním útvarem" rozumí jakýkoli úřad jiný než ústřední kontaktní orgán, s konkrétní místní příslušností nebo zvláštní funkční odpovědností, který má na základě pověření příslušným orgánem podle čl. 3 odst.
4. "příslušným úředníkem" rozumí jakýkoli úředník, který může uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení a je k tomu pověřen příslušným orgánem podle čl. 3 odst. 4;
5. "dožadujícím orgánem" rozumí ústřední kontaktní orgán, kontaktní útvar nebo jakýkoli příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
6. "dožádaným orgánem" rozumí ústřední kontaktní orgán, kontaktní útvar nebo jakýkoli příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
7. "obchodními operacemi uvnitř Společenství" rozumí dodání zboží uvnitř Společenství a poskytování služeb uvnitř Společenství;
8. "dodáním zboží uvnitř Společenství" rozumí jakékoli dodání zboží, které musí být přiznáno v souhrnném výkazu uvedeném v čl. 22 odst. 6 písm. b) směrnice 77/388/EHS;
9. "poskytováním služeb uvnitř Společenství" rozumí jakékoli poskytování služeb, na které se vztahuje čl. 28b části C, D, E a F směrnice 77/388/EHS;
10. "nabytím zboží uvnitř Společenství" rozumí získání práva nakládat jako vlastník s movitým hmotným majetkem ve smyslu čl. 28a odst. 3 směrnice 77/388/EHS;
11. "identifikačním číslem pro účely DPH" rozumí číslo stanovené v čl. 22 odst.
12. "správním šetřením" rozumějí všechny kontroly, prověrky a jiné kroky, které provádějí členské státy při výkonu svých funkcí, aby zajistily správné použití právních předpisů týkajících se DPH;
13. "automatickou výměnou" rozumí systematické sdělování předem určených informací jinému členskému státu, a to bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných intervalech;
14. "strukturovanou automatickou výměnou" rozumí systematické sdělování předem určených informací jinému členskému státu, a to bez předchozí žádosti a jakmile je daná informace k dispozici;
15. "spontánní výměnou" rozumí nepravidelné sdělování informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti;
16. "osobou" rozumí:
a) fyzická osoba;
b) právnická osoba, nebo
c) pokud tak stanoví platné právní předpisy, sdružení osob uznaná jako způsobilá k právním úkonům, ačkoli nemají právní subjektivitu právnických osob;
17. "udělením přístupu" rozumí oprávnění k přístupu k příslušným elektronickým údajům a ke získávání údajů elektronickými prostředky;
18. "elektronickými prostředky" rozumí použití elektronických zařízení pro zpracování (včetně digitální komprese) a uchovávání dat a využití přenosu po drátě, rádiového přenosu nebo jinými optickými nebo elektromagnetickými technologiemi;
19. "sítí CCN/CSI" rozumí společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network – CCN) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface – CSI), kterou vyvinulo Společenství k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti daní a cel.
Článek 3
1. Příslušné orgány ve smyslu čl. 2 bodu 1 jsou orgány, jejichž jménem se toto nařízení použije, a to buď přímo, nebo na základě pověření.
2. Každý členský stát ustanoví jediný ústřední kontaktní orgán, na nějž se přenese hlavní odpovědnost za kontakty s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce.
Informuje o tom Komisi a ostatní členské státy.
3. Příslušný orgán každého členského státu může zřídit kontaktní útvary.
Ústřední kontaktní orgán je odpovědný za aktualizaci seznamu těchto útvarů a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům ostatních dotčených členských států.
4. Kromě toho může příslušný orgán každého členského státu za podmínek, které sám stanoví, jmenovat příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení.
Pokud tak příslušný orgán učiní, může omezit rozsah takového pověření.
Ústřední kontaktní orgán je odpovědný za aktualizaci seznamu příslušných úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům ostatních dotčených členských států.
5. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článků 11 a 13 se v každém případě považují pro tento účel za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
6. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník odešlou nebo obdrží žádost o pomoc či odpověď na žádost o pomoc, informují ústřední kontaktní orgán svého členského státu, a to za podmínek stanovených ústředním kontaktním orgánem.
7. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc vyžadující zásah mimo jejich územní či funkční působnost, předá takovou žádost neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu svého členského státu a informují o tom dožadující orgán.
V takovém případě začíná lhůta stanovená v článku 8 dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu.
Článek 4
1. Povinnost poskytnout pomoc stanovená tímto nařízením se nevztahuje na poskytování informací nebo dokumentů získaných správními orgány uvedenými v článku 1 na základě povolení či žádosti soudního orgánu.
2. Pokud však má příslušný orgán v souladu s vnitrostátními právními předpisy pravomoc sdělit informace podle odstavce 1, mohou být tyto informace sděleny v rámci správní spolupráce podle tohoto nařízení.
Takové sdělení ovšem musí nejprve povolit soudní orgán, pokud je takové povolení nutné podle vnitrostátních právních předpisů.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ NA ŽÁDOST Oddíl 1 Žádost o informace a správní šetření
Článek 5
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace podle článku 1 včetně informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů.
2. Pro účely předání informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Žádost podle odstavce 1 může obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření.
Jestliže členský stát rozhodne, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu důvody svého rozhodnutí.
4. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupují dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednaly samy za sebe nebo na žádost jiného úřadu svého vlastního členského státu.
Článek 6
Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 5 se předávají, pokud je to možné, na vzorovém formuláři schváleném na základě postupu podle čl. 44 odst. 2.
Článek 7
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán veškeré příslušné informace, které získá nebo má k dispozici, jakož i výsledky správních šetření ve formě zpráv, výkazů a jakýchkoli jiných dokumentů nebo ověřených opisů či výpisů z nich.
2. Prvopisy dokumentů se poskytnou pouze tehdy, není-li to v rozporu s platnými právními předpisy v členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo.
Oddíl 2 Lhůta pro poskytnutí informací
Článek 8
Dožádaný orgán poskytne informace podle článků 5 a 7 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne přijetí žádosti.
Pokud však dožádaný orgán má již příslušnou informaci k dispozici, zkracuje se maximální lhůta na jeden měsíc.
Článek 9
V určitých zvláštních skupinách případů se mohou dožádaný orgán a dožadující orgán dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v článku 8.
Článek 10
Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve stanovené lhůtě, uvědomí písemně a bez odkladu dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy pravděpodobně bude moci odpovědět.
Oddíl 3 Přítomnost v prostorách správních orgánů a účast na správních šetřeních
Článek 11
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni v souvislosti s výměnou informací podle článku 1 v prostorách, kde správní orgány členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, plní své úkoly.
Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, budou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty kopie dokumentů obsahujících požadované informace.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci jmenováni dožadujícím orgánem přítomni v souvislosti s výměnou informací podle článku 1 při správních šetřeních.
Správní šetření provádějí výhradně úředníci dožádaného orgánu.
Úředníci dožadujícího orgánu neuplatňují kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu.
Mohou však mít přes svého zprostředkovatele a výhradně pro účely prováděného správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední způsobilost.
Oddíl 4 Souběžné kontroly
Článek 12
Za účelem výměny informací podle článku 1 se mohou dva či více členských států dohodnout, že na svých územích provedou v případě společného či doplňujícího zájmu souběžné kontroly daňové situace jedné či více osob povinných k dani, kdykoli se takové kontroly zdají být účinnějšími než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
Článek 13
1. Členský stát sám rozhodne, kterou osobu povinnou k dani pro souběžnou kontrolu navrhne.
Příslušný orgán tohoto členského státu uvědomí o případech navržených pro souběžnou kontrolu příslušné orgány ostatních dotčených členských států.
Svou volbu zdůvodní v rámci možností tím, že poskytne informace, které ho přiměly k jeho rozhodnutí.
Stanoví lhůtu, během níž by měly být tyto kontroly provedeny.
2. Dotčené členské státy se poté rozhodnou, zda se souběžných kontrol chtějí zúčastnit.
Po přijetí návrhu na souběžnou kontrolu potvrdí příslušný orgán členského státu příslušnému orgánu navrhujícího členského státu svůj souhlas nebo mu sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním.
3. Každý příslušný orgán dotčených členských států jmenuje zástupce, který ponese odpovědnost za dohled nad kontrolami a za jejich koordinaci.
KAPITOLA III ŽÁDOST O DORUČENÍ PROSTŘEDNICTVÍM SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
Článek 14
Na žádost dožadujícího orgánu a v souladu s právními předpisy platnými pro doručování obdobných aktů v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, doručí dožádaný orgán veškeré akty a rozhodnutí, které vydaly správní orgány a které se vztahují na používání právních předpisů týkajících se DPH na území členského státu, v němž má sídlo dožadující orgán, osobě, které jsou tyto akty a rozhodnutí určeny.
Článek 15
Žádosti o doručení obsahují předmět doručovaného aktu nebo rozhodnutí a dále jméno, adresu a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci adresáta.
Článek 16
Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení, a zejména o dni doručení aktu nebo rozhodnutí osobě, které je určen.
KAPITOLA IV VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 17
Aniž jsou dotčeny kapitoly V a VI, předá příslušný orgán každého členského státu informace podle článku 1 prostřednictvím automatické či strukturované automatické výměny příslušnému orgánu všem ostatním dotčeným členským státům v těchto případech:
1. pokud se má za to, že ke zdanění dochází v členském státě určení a účinnost kontrolního systému nutně závisí na informacích poskytovaných členským státem původu;
2. pokud má členský stát důvod se domnívat, že došlo k porušení právních předpisů týkající se DPH nebo že tyto předpisy mohly být porušeny v jiném členském státě;
3. pokud existuje nebezpečí daňové ztráty v jiném členském státě.
Článek 18
Postupem podle čl. 44 odst. 2 se určí:
1. přesné kategorie informací, které mají být vyměňovány;
2. frekvence výměn;
3. praktická opatření pro výměnu informací.
Každý členský stát určí, zda se zapojí do výměny konkrétní kategorie informací a zda použije automatické či strukturované automatické výměny.
Článek 19
Příslušné orgány členských států si mohou v každém případě prostřednictvím spontánní výměny předávat navzájem informace podle článku 1, které jsou jim známy.
Článek 20
Členské státy přijmou nezbytná správní a organizační opatření, aby umožnily výměny uvedené v této kapitole.
Článek 21
V rámci provádění této kapitoly nesmějí být členské státy nuceny ukládat dlužníkům daně z přidané hodnoty v souvislosti se shromažďováním informací nové povinnosti, ani nesmějí být členské státy vystavovány nepřiměřené administrativní zátěži.
KAPITOLA V UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA ÚDAJŮ SPECIFICKÝCH PRO OBCHODNÍ OPERACE UVNITŘ SPOLEČENSTVÍ
Článek 22
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi, v níž uchovává a zpracovává údaje shromažďované na základě čl. 22 odst. 6 písm. b) ve znění článku 28h směrnice 77/388/EHS.
Aby bylo umožněno používat tyto informace v postupech stanovených tímto nařízením, uchovávají se informace po dobu nejméně pěti let po skončení kalendářního roku, ve kterém měl být udělen přístup k informacím.
2. Členské státy zajistí, aby jejich databáze byly aktuální, úplné a přesné.
Postupem podle čl. 44 odst. 2 se stanoví kritéria pro určení, které změny nejsou významné, zásadní nebo užitečné, a tudíž je není třeba provést.
Článek 23
Z údajů uchovávaných podle článku 22 obdrží příslušný orgán členského státu přímo a bez prodlení od kteréhokoli členského státu následující informace nebo přímý přístup k nim:
1. identifikační čísla pro účely DPH přidělená členským státem, který dostává informace;
2. celkovou hodnotu veškerých dodání zboží uvnitř Společenství osobám, kterým byla přidělena tato čísla, všemi hospodářskými subjekty identifikovanými pro účely DPH v členském státě, který podává informace.
Hodnoty podle bodu 2 se vyjadřují v měně členského státu, který poskytl informace, a vztahují se ke kalendářním čtvrtletím.
Článek 24
Příslušnému orgánu členského státu budou na základě údajů uchovávaných podle článku 22 a výhradně za účelem boje proti porušování právních předpisů týkajících se DPH, kdykoli to považuje za nezbytné ke kontrole nabytí zboží uvnitř Společenství, neprodleně poskytnuty následující informace, anebo přímý přístup k nim elektronickými prostředky:
1. identifikační čísla pro účely DPH osob, které uskutečnily dodání uvedená v čl. 23 bodě 2, a
2. celková hodnota těchto dodání od každé takové osoby každé osobě, které bylo přiděleno identifikační číslo pro účely DPH uvedené v čl. 23 bodě 1.
Hodnoty podle bodu 2 se vyjadřují v měně členského státu, který poskytl informace, a vztahují se ke kalendářním čtvrtletím.
Článek 25
1. Jestliže je příslušný orgán členského státu povinen udělit přístup k informacím podle článků 23 a 24, učiní tak co nejdříve, nejpozději však ve lhůtě tří měsíců od konce kalendářního čtvrtletí, ke kterému se informace vztahují.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud jsou informace doplněny do databáze za okolností uvedených v článku 22, udělí se přístup k nim co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců od konce čtvrtletí, ve kterém byly dodatečné informace získány.
3. Podmínky, za nichž lze poskytnout přístup k opraveným informacím, se stanoví postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 26
Jestliže příslušné orgány členských států uchovávají pro účely článků 22 až 25 informace v elektronických databázích a vyměňují si tyto informace elektronickými prostředky, učiní veškerá opatření nezbytná k dodržení článku 41.
Článek 27
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi se seznamem osob, kterým bylo přiděleno identifikační číslo pro účely DPH v daném členském státě.
2. Příslušný orgán každého členského státu může kdykoli přímo získat nebo obdržet na základě údajů získaných podle článku 22 potvrzení platnosti identifikačního čísla pro účely DPH, pod nímž určitá osoba uvnitř Společenství uskutečnila dodání zboží nebo poskytování služeb nebo je obdržela.
Dožádaný orgán sdělí na zvláštní žádost rovněž datum vydání a případně datum skončení platnosti identifikačního čísla pro účely DPH.
3. Příslušný orgán poskytne na žádost neprodleně rovněž jméno a adresu osoby, které bylo číslo přiděleno, za předpokladu, že tyto informace dožadující orgán neuchovává s výhledem na jejich možné použití v budoucnu.
4. Příslušný orgán každého členského státu zajistí, aby osobám podílejícím se na dodání zboží nebo poskytování služeb uvnitř Společenství a po dobu stanovenou v článku 4 směrnice 2002/38/ES i osobám poskytujícím služby podle čl. 9 odst. 2 písm. e) poslední odrážky směrnice 77/388/EHS bylo umožněno získat potvrzení o platnosti identifikačního čísla pro účely DPH jakékoli blíže určené osoby.
Po dobu stanovenou v článku 4 směrnice 2002/38/ES poskytují členské státy zejména tato potvrzení elektronicky v souladu s postupem podle čl. 44 odst. 2.
5. Pokud příslušné orgány pro účely odstavců 1 až 4 uchovávají informace v elektronických databázích a vyměňují si tyto informace elektronickými prostředky, učiní všechna opatření nezbytná k dodržení článku 41.
KAPITOLA VI USTANOVENÍ O ZVLÁŠTNÍM REŽIMU PODLE ČLÁNKU 26 C SMĚRNICE 77/388/EHS
Článek 28
Následující ustanovení se použijí v případě zvláštního režimu podle článku 26 c směrnice 77/388/EHS.
Definice obsažené v části A uvedeného článku se použijí rovněž pro účely této kapitoly.
Článek 29
1. Informace předkládané neusazenou osobou povinnou k dani členskému státu identifikace při zahájení její činnosti podle čl. 26 c části B odst. 2 druhého pododstavce směrnice 77/388/EHS se podávají elektronicky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronicky příslušným orgánům ostatních členských států do deseti dnů od skončení měsíce, ve kterém informace od neusazené osoby povinné k dani obdržel.
Stejným způsobem jsou příslušné orgány ostatních členských států informovány o přiděleném identifikačním čísle.
Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy, kterým se tato informace sděluje, se stanoví postupem podle čl. 44 odst.
3. Členský stát identifikace informuje neprodleně elektronickými prostředky příslušné orgány ostatních členských států o vynětí neusazené osoby povinné k dani z identifikačního registru.
Článek 30
Daňové přiznání s údaji stanovenými v čl. 26 c části B odst. 5 druhém pododstavci směrnice 77/388/EHS se podává elektronicky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 44 odst. 2.
Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronicky příslušnému orgánu členského státu nejpozději do deseti dnů od skončení měsíce, ve kterém daňové přiznání obdržel.
Členské státy, které požadují daňové přiznání s údaji v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kursů platných poslední den zdaňovacího období.
Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo, pokud není v uvedený den kurs zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den.
Technické podrobnosti o sdělování těchto údajů se stanoví postupem podle čl. 44 odst.
Členský stát identifikace zašle elektronicky členskému státu spotřeby informace potřebné pro přiřazení jednotlivých plateb příslušným čtvrtletním daňovým přiznáním.
Článek 31
Ustanovení článku 22 se vztahují rovněž na informace shromažďované členským státem identifikace podle čl. 26a části B odst. 2 a 5 směrnice 77/388/EHS.
Článek 32
Členský stát identifikace zajistí, aby částka uhrazená neusazenou osobou povinnou k dani byla převedena na bankovní účet vedený v eurech, který určil členský stát spotřeby, jemuž platba náleží.
Členské státy, které vyžadují platby v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kursů platných poslední den zdaňovacího období.
Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo, pokud není v uvedený den kurs zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den.
Převod se uskuteční nejdéle do 10 dnů po skončení měsíce, ve kterém byla platba obdržena.
Pokud neusazená osoba povinná k dani neuhradí celou splatnou daň, členský stát identifikace zajistí, aby platby členským státům spotřeby byly převedeny v poměru k dani splatné v jednotlivých členských státech.
Členský stát identifikace o tom uvědomí elektronickými prostředky příslušné orgány členských států spotřeby.
Článek 33
Členské státy oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států čísla bankovních účtů pro příjem plateb podle článku 32.
Členské státy neprodleně oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi změny základní sazby daně.
Článek 34
Články 28 až 33 se použijí pro období stanovené v článku 4 směrnice 2002/38/ES.
KAPITOLA VII VZTAHY S KOMISÍ
Článek 35
1. Členské státy a Komise prověří a vyhodnotí fungování úpravy správní spolupráce obsažené v tomto nařízení.
Komise shromáždí zkušenosti členských států, aby se zlepšilo fungování této úpravy.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné údaje týkající se toho, jak používají toto nařízení.
3. Seznam statistických údajů potřebných pro vyhodnocení tohoto nařízení se stanoví postupem podle čl. 44 odst. 2. Členské státy sdělí tyto údaje Komisi, pokud je mají k dispozici a pokud jejich sdělení nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž.
4. Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce v boji proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem mohou členské státy sdělit Komisi jakékoli další informace podle článku 1.
5. Komise předá ostatním dotčeným členským státům informace podle odstavců 2, 3 a 4.
KAPITOLA VIII VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 36
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat dále příslušným orgánům těch členských států, které by mohly mít o tyto informace zájem, v každém případě však všem členským státům, které o tyto informace požádají, pokud to platná ujednání o pomoci uzavřená s konkrétní třetí zemí povolují.
2. Pokud se dotčená třetí země zavázala poskytnout pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví v rozporu s právními předpisy týkajícími se DPH, mohou být informace získané podle tohoto nařízení třetí zemi sděleny, a to se souhlasem příslušných orgánů, které informace poskytly, a v souladu s jejich vnitrostátními předpisy o předávání osobních údajů třetím zemím.
KAPITOLA IX PODMÍNKY VÝMĚNY INFORMACÍ
Článek 37
Informace sdělené podle tohoto nařízení se poskytují pokud možno elektronicky na základě úpravy přijaté postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 38
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou.
K uvedeným žádostem bude přiložen překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, pouze ve zvláštních případech, kdy má dožádaný orgán důvod o takový překlad požádat.
Článek 39
Po dobu stanovenou v článku 4 směrnice 2002/38/ES zajistí Komise a členské státy, aby existující nebo nové systémy komunikace a výměny informací, které jsou nezbytné pro vzájemnou výměnu informací podle článků 29 a 30 byly provozuschopné.
Komise odpovídá za veškerý další vývoj společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (Common Communication Network/Common Systém Interface - CCN/CSI), který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací mezi členskými státy.
Členské státy odpovídají za veškerý další vývoj svých systémů, který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací prostřednictvím CCN/CSI.
Členské státy se vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při použití tohoto nařízení s výjimkou případných odměn placených odborníkům.
Článek 40
1. Dožádaný orgán jednoho členském státu poskytne dožadujícímu orgánu jiného členského státu informace uvedené v článku 1 za předpokladu, že:
a) počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepřiměřeně nezatěžují dožádaný orgán;
b) dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl podle okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavil nebezpečí nedosažení požadovaného cíle.
2. Toto nařízení neukládá povinnost provést šetření či poskytnout informace, pokud právní předpisy či správní praxe neopravňují příslušné orgány členského státu, který má informace poskytnout, k provedení takového šetření nebo k získání a použití takových údajů pro vlastní daňové účely.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dotčený členský stát z právních důvodů schopen poskytnout odpovídající informace sám poskytnout.
O důvodech odmítnutí uvědomí dožádaný členský stát Komisi.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství, obchodního postupu nebo pokud by poskytnutí daných informací odporovalo veřejnému pořádku.
5. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgán důvody odmítnutí žádosti o pomoc.
6. Postupem podle čl. 44 odst. 2 může být pro žádost o pomoc stanovena minimální přípustná částka.
Článek 41
1. Informace sdělené v jakékoli formě na základě tohoto nařízení podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle práva členského státu, který je obdržel, a odpovídajících předpisů platných pro orgány Společenství.
Tyto informace mohou být použity pro účely stanovení vyměřovacího základu nebo pro výběr či správní kontrolu daní pro účely stanovení vyměřovacího základu.
Informace mohou být rovněž použity pro vyměření jiných dávek, cel a daní, na něž se vztahuje článek 2 směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření [10].
Kromě toho mohou být informace použity v soudních řízeních, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových předpisů, aniž jsou dotčena obecná pravidla a právní předpisy upravující práva žalované strany a svědků v takových řízeních.
2. Osoby pověřené Bezpečnostním akreditačním úřadem Evropské komise, mohou mít přístup k těmto informacím pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro péči o sítě CCN/CSI a pro jejich údržbu a rozvoj.
3. Odchylně od odstavce 1 povolí příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, jejich použití pro jiné účely ve členském státě dožadujícího orgánu, jestliže podle právních předpisů členského státu dožádaného orgánu mohou být v členském státě dožádaného orgánu použity pro obdobné účely.
4. Má-li dožadující orgán za to, že by informace, které získal od dožádaného orgánu, mohly být užitečné pro příslušný orgán třetího členského státu, může mu je se souhlasem dožádaného orgánu předat.
Dožádanému orgánu to oznámí předem.
Dožádaný orgán může požadovat, aby byly informace poskytovány třetí straně pouze po jeho předchozím souhlasu.
5. Pro účely správného používání tohoto nařízení omezí členské státy rozsah povinností a práv uvedených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů stanovených v čl. 13 písm. e) uvedené směrnice.
Článek 42
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy získané pracovníky dožádaného orgánu a poskytnuté dožadujícímu orgánu v rámci pomoci podle tohoto nařízení mohou být příslušnými orgány členského státu dožadujícího orgánu použity jako důkazy stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán členského státu dožadujícího orgánu.
Článek 43
1. Pro účely používání tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a) zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi příslušnými orgány ve smyslu článku 3;
b) vytvořily přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely této koordinace;
c) zajistily hladké fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise co nejdříve sdělí každému členskému státu všechny informace, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
KAPITOLA X OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro správní spolupráci (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 45
1. Ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise každé tři roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání tohoto nařízení.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 46
1. Ustanoveními tohoto nařízení není dotčeno plnění jakýchkoli širších povinností týkajících se vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních aktů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
2. Pokud členské státy uzavřou dvoustranná ujednání o záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi.
Komise poté uvědomí ostatní členské státy.
Článek 47
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 218/92.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 48
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1799/2003
ze dne 13. října 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2003/495/SZBP ze dne 7. července 2003 o Iráku [1] ve znění společného postoje 2003/735/SZBP [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na rezoluci 1483 (2003) Rady bezpečnosti OSN ze dne 22. května 2003 přijala Rada nařízení (ES) č. 1210/2003 ze dne 7. července 2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem [3], které mimo jiné stanoví opatření pro zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů zaměřené na bývalou iráckou vládu a na ostatní státní subjekty.
Tato opatření vstoupila v platnost dne 9. července 2003.
(2) Přezkoumání příslušných textů ukázalo, že rezoluce nevyžaduje, aby se zmrazení vztahovalo na prostředky a hospodářské zdroje ministerstev a ostatních státních subjektů, které se nenacházely mimo Irák ke dni 22. květnu 2003, avšak opustily Irák po tomto dni.
(3) Je proto třeba znovu zvážit zákaz přístupu státních subjektů v Iráku k prostředkům a hospodářským zdrojům, který těmto subjektům ztěžuje fungování a zbytečně brzdí rekonstrukci Iráku.
V důsledku toho se objasňování příchozích plateb souvisejících s vývozy a prováděných prostřednictvím státních bank uvedených v příslušné příloze nařízení (ES) č. 1210/2003 stává nadbytečným.
(4) Rezoluce 1483 (2003) představuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů jako první krok v procesu vedoucím k jejich převodu do Fondu rozvoje pro Irák.
Zároveň z tohoto procesu vyjímá prostředky a hospodářské zdroje, které podléhají zástavnímu právu nebo soudnímu rozhodnutí přijatému nebo vynesenému před 22. květnem 2003.
Z tohoto důvodu není tudíž vhodné zachovávat opatření ke zmrazení prostředků, jestliže jsou příslušné prostředky a hospodářské zdroje od povinného převedení do uvedeného fondu výslovně osvobozeny.
(5) Je třeba poznamenat, že neexistence požadavku na zmrazení by se neměla dotknout použitelnosti obvyklých předpisů o uznávání a vymáhání arbitrážních rozhodnutí a zahraničních rozsudků.
Kromě toho by se neměla udělovat žádná osvobození v případě, že vynesené rozhodnutí je v rozporu s nařízením Rady (ES) č. 3541/92 ze dne 7. prosince 1992, kterým se zakazuje uspokojení nároků Iráku, pokud jde o smlouvy a obchodní operace, jejichž plnění bylo dotčeno rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 661 a rezolucemi s ní souvisejícími [4].
(6) Jelikož se tyto změny týkají výkladu rezoluce 1483 (2003), je vhodné jim propůjčit zpětnou účinnost ke dni, kdy vstoupilo v platnost nařízení (ES) č. 1210/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1210/2003 se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Zmrazují se veškeré prostředky a hospodářské zdroje předchozí irácké vlády nebo jakýchkoli státních subjektů, podniků, včetně soukromoprávních společností, v nichž mají státní orgány většinový nebo kontrolní podíl, a dále institucí irácké vlády, které jsou označeny Výborem pro sankce a uvedeny v příloze III, pokud se nacházely mimo území Iráku ke dni 22. květnu 2003.
2. Zmrazují se veškeré prostředky a hospodářské zdroje, jež jsou ve vlastnictví nebo držení následujících osob, které jsou označeny Výborem pro sankce a uvedeny v příloze IV:
a) bývalý prezident Saddám Husajn;
b) vysocí představitelé jeho režimu;
c) blízcí příbuzní těchto osob, nebo
d) právnické osoby, orgány nebo subjekty vlastněné nebo přímo či nepřímo ovládané osobami uvedenými pod písmeny a), b) a c) nebo jakoukoli fyzickou či právnickou osobou jednající jejich jménem nebo podle jejich pokynů.
3. Žádné prostředky nesmí být dány přímo či nepřímo k dispozici fyzickým nebo právnickým osobám, orgánům nebo subjektům uvedeným v přílohách III a IV.
4. Žádné hospodářské zdroje nesmí být dány přímo či nepřímo k dispozici fyzickým nebo právnickým osobám, orgánům nebo subjektům uvedeným v přílohách III a IV anebo v jejich prospěch, aby tak těmto osobám, orgánům nebo subjektům nebylo umožněno získat prostředky, zboží nebo služby."
2. V článku 5 se zrušuje odstavec 2.
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Odchylně od článku 4 mohou příslušné orgány členských států, jak jsou uvedeny v příloze V, povolit uvolnění zmrazených prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a) prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo arbitrážního zástavního práva, které vzniklo před 22. květnem 2003, nebo se na ně vztahuje před tímto dnem vynesené soudní, správní nebo arbitrážní rozhodnutí;
b) prostředky nebo hospodářské zdroje se použijí výlučně k uspokojení nároků zajištěných tímto zástavním právem nebo uznaných za platné v tomto rozhodnutí, a to v mezích stanovených platnými právními předpisy upravujícími práva osob, které tyto nároky mají;
c) uspokojení nároku není v rozporu s nařízením (ES) č. 3541/92; a
d) uznání zástavního práva nebo rozhodnutí neodporuje veřejnému pořádku příslušného členského státu.
2. Za všech ostatních okolností se prostředky, hospodářské zdroje a výnosy z hospodářských zdrojů, které jsou zmrazeny podle článku 4, uvolní pouze za účelem jejich převodu do Fondu rozvoje pro Irák vedeného iráckou centrální bankou za podmínek stanovených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1483 (2003)."
4. Název přílohy V se nahrazuje tímto:
"Seznam příslušných orgánů uvedených v článcích 6, 7 a 8."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1801/2003
ze dne 14. října 2003,
kterým se dočasně povoluje nové použití některých mikroorganismů v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/7/ES [2], a zejména na článek 3 a čl. 9e odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří mikroorganismy, lze dočasně povolit nové použití doplňkové látky v krmivech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud je vzhledem k dostupným výsledkům odůvodněné předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) zmíněné směrnice.
Toto dočasné povolení lze udělit na dobu nepřesahující čtyři roky.
(3) Tato doplňková látka již byla povolena nařízením Komise č. 1411/199/ES [3] pro výkrm prasat a nařízením Komise (ES) č. 1636/1999 [4] pro výkrm skotu a kuřat.
(4) Byly předloženy nové údaje na podporu žádosti o prodloužení povolení k použití doplňkové látky pro výkrm krocanů a krůt.
(5) Hodnocení žádosti o povolení, která byla předložena pro mikroorganismus uvedený v příloze tohoto nařízení, ukazuje, že podmínky čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
(6) Použití mikroorganismu Enterococcus faecium uvedeného v příloze by proto mělo být dočasně povoleno na dobu čtyř let a tento mikroorganismus by měl být zařazen do kapitoly IV seznamu povolených doplňkových látek.
(7) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti použití mikroorganismu Enterococcus faecium v krmivech pro krocany a krůty za podmínek stanovených v příloze tohoto nařízení.
(8) Hodnocení žádosti ukazuje, že pro ochranu pracovníků před expozicí doplňkovým látkám stanoveným v příloze jsou nezbytné určité postupy.
Tato ochrana je však zajištěna uplatňováním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka, která náleží do skupiny "Mikroorganismy" a je uvedena v příloze, se povoluje k použití jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1804/2003
ze dne 22. září 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2037/2000, pokud jde o regulaci halonů vyvážených pro kritická použití, vývoz výrobků a zařízení obsahujících chlorfluoruhlovodíky a regulaci bromchlormethanu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při použití nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [4], vznikla řada otázek, na které je třeba reagovat změnami uvedeného nařízení.
Tyto otázky, které se týkají efektivity a bezpečnosti provádění uvedeného nařízení, byly prodiskutovány s členskými státy v řídícím výboru podle uvedeného nařízení.
Toto nařízení se týká čtyř změn nařízení (ES) č. 2037/2000.
4 bodu iv) nařízení (ES) č. 2037/2000 je Komise pověřena přezkoumávat každoročně kritická použití halonů vyjmenovaná v příloze VII uvedeného nařízení.
Uvedené nařízení však nestanoví v rámci těchto přezkumů lhůty pro případné postupné zastavení těchto kritických použití v důsledku objevení a využití odpovídajících alternativ.
První změna uvedeného nařízení předpokládá možnost stanovit při přezkumu přílohy VII uvedeného nařízení lhůty pro snížení kritických použití halonů s přihlédnutím k dostupnosti technicky a ekonomicky reálných náhradních výrobků nebo technologií, které jsou přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví.
To by mělo zajistit, že se bude stále více snižovat množství halonů pro kritická použití, a tím se urychlí obnova ozonové vrstvy.
(3) Druhá změna se týká vývozu halonů pro kritická použití uvedená na seznamu v příloze VII nařízení (ES) č. 2037/2000.
Uvedené nařízení stanoví, že od 1. ledna 2004 mohou zůstat v protipožárních zařízeních Evropského společenství pouze halony používané pro účely uvedené v příloze VII uvedeného nařízení.
Tato použití se nazývají "kritická", protože k nim v současnosti neexistují žádné technicky a ekonomicky přijatelné alternativy.
Jakékoliv použití halonů v zařízeních, která nejsou uvedena na seznamu v příloze VII, se tudíž nepovažuje za kritické.
Veškerá zařízení tohoto typu by měla být vyřazena z provozu do 31. prosince 2003.
Mělo by být umožněno, aby halony ze zařízení vyřazených z provozu byly skladovány za účelem kritického použití, byly vyvezeny ze skladu pro kritická použití nebo byly zneškodněny.
1 písm. d) nařízení (ES) č. 2037/2000 povoluje vývozy "výrobků a zařízení obsahujících halony pro kritická použití uvedená v příloze VII".
Uvedený článek by se měl změnit tak, aby bylo možno hromadně vyvážet halony pro kritická použití až do 31. prosince 2009 za podmínky, že se jedná o znovuzískané, recyklované a regenerované halony pocházející ze skladovacích zařízení schválených nebo provozovaných příslušným orgánem.
Je třeba požadovat přezkum hromadných vývozů halonů tak, aby je bylo ve vhodných případech možno zakázat dříve než 31. prosince 2009.
Je třeba zakázat vývozy halonů pro kritická použití po dni 31. prosince 2003, pokud tyto halony nepocházejí ze zařízení schválených nebo provozovaných příslušným orgánem pro skladování halonů pro kritická použití.
(5) Komise by měla odpovídat za povolování vývozů halonů vyvážených ve výrobcích a zařízeních pro kritické použití.
Komise by měla tyto vývozy povolovat až poté, co příslušný orgán dotčeného členského státu ověří, že vývozy jsou určeny pro jedno nebo více zvláštních kritických použití vyjmenovaných v příloze VII nařízení (ES) č.
2037/2000. Dále by měl být vývozce povinen na konci roku podat zprávu o skutečných vývozech.
(6) Členské státy by měly každoročně podávat zprávu o regulovaných látkách, včetně halonů, které jsou znovuzískané, recyklované, regenerované nebo zneškodněné.
V současné době nařízení (ES) č. 2037/2000 vyžaduje podání zprávy do 31. prosince 2001, nikoliv každoročně, přičemž každoroční zprávy budou v budoucnosti důležité pro určení dosaženého pokroku, a zejména pokud jde o zneškodňování halonů přesahujících požadavky kritického použití.
(7) Třetí změna se týká vývozu regulovaných látek nebo výrobků obsahujících regulované látky.
Vývoz regulovaných látek nebo výrobků obsahujících regulované látky by se měl zakázat.
Tento zákaz podpoří znovuzískávání a zneškodňování těchto regulovaných látek podle článku 16 nařízení (ES) č. 2037/2000.
Hlavním cílem je zastavit vzrůstající komerční vývoz použitých chladicích a klimatizačních zařízení, a zejména domácích chladniček a mrazniček a stavebních izolačních pěn, které obsahují chlorfluoruhlovodíky (CFC), do rozvojových zemí.
Při nevybavenosti rozvojových zemí zneškodňovacími zařízeními se CFC nakonec uvolní do atmosféry a poškodí ozonovou vrstvu.
Kromě toho rozvojové země dnes postupně začínají vyřazovat CFC a mnohé již oznámily, že si nepřejí nadále přijímat použité výrobky a zařízení obsahující CFC.
(8) Nařízení (ES) č. 2037/2000 se vztahuje nejen na chladicí zařízení a klimatizaci, avšak také na všechny výrobky a zařízení obsahující izolační pěnu nebo pěnu s hladkým povrchem vyrobenou s pomocí CFC.
To například znamená, že použitá letadla a ojetá vozidla obsahující tvrdou izolační pěnu nebo pěnu s hladkým povrchem napěněnou s pomocí CFC, by nemohla být vyvážena z Evropského společenství.
Protože záměrem uvedeného nařízení bylo zakázat vývoz použitých chladicích a klimatizačních zařízení obsahujících CFC, nikoliv však jiných výrobků a zařízení obsahujících pěnu napěněnou pomocí CFC, je třeba uvedené nařízení změnit, aby se vyloučily výrobky obsahující CFC, které by neměly být předmětem uvedeného nařízení.
(9) Čtvrtá změna se týká ustanovení o nových látkách podle článku 22 a podle přílohy II nařízení (ES) č. 2037/2000.
Uvedené nařízení nestanoví pro bromchlormethan jako novou látku uvedenou v příloze II stejnou úroveň regulace jako pro ostatní regulované látky a tím Evropské společenství neplní zcela své závazky podle Montrealského protokolu.
Aby došlo k nápravě této situace, je nutné, aby se ustanovení vztahující se na regulované látky vztahovala také na bromchlormethan.
(10) Tyto změny nařízení (ES) č. 2037/2000 jsou plně v souladu s jeho environmentálními cíli, které zahrnují další opatření na ochranu ozonové vrstvy v rámci možností, snížení celosvětové výroby látek, které poškozují ozonovou vrstvu, podporu bezpečných postupů pro přepravu těchto látek, zajištění povinného sledování veškerých vývozů a v případech nutnosti poskytnutí právního vyjasnění,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2037/2000 se mění takto:
1. V článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Toto nařízení se vztahuje na výrobu, dovoz, vývoz, uvádění na trh, použití, znovuzískání, recyklaci, regeneraci a zneškodňování chlorfluoruhlovodíků, jiných plně halogenovaných chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu, 1,1,1,- trichlorethanu, methylbromidu, hydrobromfluoruhlovodíků, hydrochlorfluoruhlovodíků a bromchlormethanu, na podávání informací o těchto látkách a na dovoz, vývoz, uvádění na trh a použití výrobků nebo zařízení, které obsahují tyto látky."
2. Článek 2 se mění takto:
a) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
"— "regulovanými látkami"; chlorfluoruhlovodíky, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, halony, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan, methylbromid, hydrobromfluoruhlovodíky, hydrochlorfluoruhlovodíky a bromchlormethan, vyskytující se samostatně nebo ve směsi, bez ohledu na to, zda jsou nově vyrobené, znovuzískané, recyklované nebo regenerované.
Tato definice se nevztahuje ani na regulované látky, které jsou obsaženy ve výrobku, s výjimkou nádoby používané pro přepravu nebo skladování této látky, ani na zanedbatelná množství kterékoli regulované látky, která vznikla náhodně nebo jako vedlejší produkt při výrobě z nezreagovaných vstupních surovin nebo která vznikla při použití jako technologické činidlo, které je součástí chemických látek jako stopové znečištění, ani na regulované látky, které jsou emitovány při výrobě nebo manipulaci s výrobkem,";
b) za jedenáctou odrážku se vkládá nová odrážka, která zní:
"— bromchlormethanem "regulovaná látka uvedená ve skupině IX přílohy I"."
3. V čl. 3 odst. 1 se doplňuje nové písmeno g), které zní:
"g) bromchlormethanu".
4. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno g), které zní:
"g) bromchlormethan";
b) v odstavci 4 se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) Ustanovení odst.1 písm. c) se neuplatní pro uvádění na trh ani pro použití halonů znovuzískaných, recyklovaných nebo regenerovaných ve stávajících systémech požární ochrany do 31. prosince 2002 ani pro uvádění na trh a použití halonů pro kritická použití v souladu s přílohou VII.
Příslušné orgány členských států oznámí každý rok Komisi množství halonů použitých pro kritická použití a opatření přijatá pro snížení jejich emisí a odhad těchto emisí a rovněž probíhající činnosti pro zjišťování a používání vhodných náhradních látek.
Komise každý rok přezkoumá kritická použití vyjmenovaná v příloze VII, a bude-li to nezbytné, přijme změny, a bude-li to vhodné, stanoví lhůty pro jejich zastavení, s ohledem na dostupnost technicky a ekonomicky reálných alternativ nebo technologií, které by byly přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví, v souladu s postupem podle čl. 18 odst.
c) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Dovoz a uvádění na trh výrobků a zařízení obsahujících chlorfluoruhlovodíky, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, halony, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan, hydrobromfluoruhlovodíky a bromchlormethan je zakázán, s výjimkou výrobků a zařízení, pro které bylo použití regulovaných látek povoleno v souladu s čl. 3 odst. 1 druhým pododstavcem nebo je uvedeno v příloze VII. Na výrobky a zařízení vyrobené před vstupem tohoto nařízení v platnost se tento zákaz nevztahuje."
5. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Propouštění regulovaných látek do volného oběhu ve Společenství nebo do aktivního zušlechťovacího styku podléhá předložení dovozní licence.
Tyto licence uděluje Komise po ověření, že byly dodrženy články 6, 7, 8 a 13.
Komise zasílá kopii licence příslušnému orgánu členského státu, do kterého mají být tyto látky dovezeny.
Každý členský stát určí pro tento účel příslušný orgán.
Regulované látky vyjmenované ve skupinách I, II, III, IV, V a IX v příloze I nejsou dováženy k aktivnímu zušlechťovacímu styku."
6. V článku 11 se odstavec 1 mění takto:
a) úvodní část prvního pododstavce se nahrazuje tímto:
"1. Vývoz chlorfluoruhlovodíků, jiných plně halogenovaných chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu, 1,1,1-trichlorethanu, hydrobromfluoruhlovodíků a bromchlormethanu nebo výrobků a zařízení jiných než pro osobní účely, jež obsahují tyto látky nebo jejichž trvalá funkčnost závisí na dodávkách těchto látek, ze Společenství je zakázán.
Tento zákaz se nevztahuje na vývoz:";
b) písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) znovuzískaných, recyklovaných a regenerovaných halonů, skladovaných pro kritická použití v zařízeních schválených nebo provozovaných příslušným orgánem pro kritická použití uvedená v příloze VII do 31. prosince 2009, jakož i na výrobky a zařízení obsahující halony pro kritická použití uvedená v příloze VII. Do 1. ledna 2005 Komise přezkoumá vývozy znovuzískaných, recyklovaných a regenerovaných halonů pro kritická použití a v souladu s postupem podle čl.
18 odst. 2 přijme rozhodnutí o případném zákazu těchto vývozů dříve než 31. prosince 2009;";
c) doplňuje se nové písmeno g), které zní:
"g) použitých výrobků a zařízení, které obsahují tvrdou izolační pěnu nebo pěnu s hladkým povrchem vyrobenou s pomocí chlorfluoruhlovodíků.
Tato výjimka se nevztahuje na:
- chladicí a klimatizační zařízení a výrobky,
- chladicí a klimatizační zařízení a výrobky, které obsahují chlorfluoruhlovodíky použité jako chladivo nebo jejichž trvalá funkčnost závisí na dodávkách chlorfluoruhlovodíků používaných jako chladivo, v jiných zařízeních a výrobcích,
- stavební izolační pěnu a výrobky."
7. V článku 11 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Od 31. prosince 2003 je zakázáno vyvážet ze Společenství halony pro kritická použití, které nepocházejí ze skladovacích zařízení schválených nebo provozovaných příslušným orgánem pro skladování halonů pro kritická použití."
8. V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Vývoz regulovaných látek ze Společenství podléhá vydání povolení.
Vývozní povolení vydává Komise podnikům na období od 1. ledna do 31. prosince 2001 a pro každé následující dvanáctiměsíční období, po ověření dodržení článku 11.
Podmínky, jimiž se řídí povolování vývozu halonů jako regulovaných látek, jsou stanoveny v odstavci 4.
Komise předá kopii každého vývozního povolení příslušnému orgánu dotčeného členského státu."
9. V článku 12 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Vývoz halonů a výrobků a zařízení obsahujících halony pro kritická použití uvedená v příloze VII ze Společenství podléhá vydání povolení platného pro období od 1. ledna do 31. prosince 2004 a pro každé následující dvanáctiměsíční období.
Toto vývozní povolení vydá vývozci Komise poté, co příslušný orgán dotčeného členského státu ověří dodržení čl. 11 odst.
1 písm. d). Žádost o vydání vývozního povolení musí obsahovat:
- jméno a adresu vývozce,
- obchodní označení vývozu,
- celkové množství halonů,
- zemi nebo země konečného určení výrobků a zařízení,
- prohlášení, že halon se vyváží pro konkrétní kritické použití uvedené v příloze VII,
- jakoukoliv další informaci, kterou příslušný orgán považuje za nezbytnou."
10. V článku 16 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Členské státy podají Komisi do 31. prosince 2001 a za každé následující dvanáctiměsíční období zprávu o systémech zřízených pro účely sběru použitých regulovaných látek včetně údajů o dostupných zařízeních a o množství znovuzískaných, recyklovaných, regenerovaných nebo zneškodněných regulovaných látek."
11. Článek 19 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec 4a, který zní:
"4a. Každý rok před 31. březnem sdělí vývozce Komisi údaje poskytované každým žadatelem podle čl. 12 odst. 4 za období od 1. ledna do 31. prosince předchozího roku a současně zašle kopii příslušnému orgánu dotčeného členského státu.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Postupem podle čl. 18 odst. 2 může Komise pozměnit ustanovení týkající se poskytování informací uvedené v odstavcích 1 až 4, aby splnila závazky sjednané na základě protokolu nebo aby zlepšila praktické uplatňování těchto ustanovení."
12. V příloze I se za slova "Skupina VIII" vkládají nová slova:
Ve sloupci "Skupina" se vkládají slova, která znějí "Skupina IX", ve sloupci "Látka" se vkládají slova, která znějí "CH2BrCl (halon 1011 bromchlormethan)", a ve sloupci "Potenciál poškozování ozonu" se vkládá číslo "0,12".
13. Příloha II se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1805/2003
ze dne 13. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2596/97, kterým se prodlužuje období stanovené v čl. 149 odst. 1 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2596/97 [3] prodlužují až do 31. prosince 2003 období, v němž mohou být přijímána přechodná opatření, pokud jde o požadavky týkající se obsahu tuku v mléce uvedeném na trh, za podmínek stanovených v aktu o přistoupení z roku 1994.
(2) V odvětví mléka a mléčných výrobků požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě nadále způsobují problémy ve Finsku a Švédsku.
(3) Je proto třeba využít možnost stanovenou článkem 149 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 1994 a prodloužit dotyčné období.
Další období až do 30. dubna 2009 se zdá být přiměřené.
(4) Je proto třeba pozměnit nařízení (ES) č. 2596/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2596/97 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Toto období se však prodlužuje až do 30. dubna 2009, pokud jde o požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě a vyrobeném ve Finsku a Švédsku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1809/2003
ze dne 15. října 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o pravidla pro dovoz živého skotu a produktů získaných ze skotu, ovcí a koz z Kostariky a Nové Kaledonie
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1139/2003 [2], a zejména na čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svém stanovisku ze dne 11. května 2001 k zeměpisnému riziku BSE v Kostarice dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že výskyt BSE u tuzemského skotu této země je vysoce nepravděpodobný.
V důsledku toho byla Kostarika zařazena na seznam zemí, na něž se nevztahují určité obchodní podmínky stanovené v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi pro živý skot a produkty ze skotu, ovcí a koz.
(2) Ve svém aktualizovaném stanovisku ze dne 10. dubna 2003 k zeměpisnému riziku BSE v některých zemí Vědecký řídící výbor pozměnil své stanovisko ze dne 11. května 2001 a dospěl k závěru, že výskyt BSE u kostarického tuzemského skotu je nepravděpodobný, ale nelze jej vyloučit.
Kostarika by proto neměla být vyňata z obchodních podmínek stanovených v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi pro živý skot a produkty ze skotu, ovcí a koz.
(3) Ve svém stanovisku ze dne 6. března 2003 k zeměpisnému riziku BSE v Nové Kaledonii dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že výskyt BSE u tuzemského skotu dané země je vysoce nepravděpodobný.
Nová Kaledonie by proto měla být zařazena na seznam zemí, na něž se nevztahují určité obchodní podmínky stanovené v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi pro živý skot a produkty ze skotu, ovcí a koz.
(4) Nařízení (ES) č. 999/2001 je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1812/2003
ze dne 15. října 2003,
kterým se mění a opravuje nařízení (ES) č. 43/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, pokud jde o podpory místní produkce rostlinných produktů v nejvzdálenějších regionech Evropské unie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 12 odst. 4 a čl. 15 odst. 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1922/2002 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 43/2003 [5], ve znění nařízení (ES) č. 995/2003 [6], stanoví částky a podmínky pro poskytnutí podpor pro místní uvedení na trh a pro uvedení na trh mimo produkční region, pokud jde o produkty uvedené v čl. 12 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1452/2001;
(2) schválené hospodářské subjekty, které si přejí zapojit se do režimu podpory ve prospěch místního uvedení ovoce a zeleniny na trh, musí přijmout závazky uvedené v čl. 42 odst.
2. S cílem lépe přihlédnout k účetní praxi uvedených hospodářských subjektů je třeba upravit doklady, které musí být vedeny, aby umožnily kontroly ze strany příslušných orgánů;
(3) pokud jde o podporu pro uvedení na trh mimo produkční region, je třeba stanovit odchylku pro produkt "růžový pepř" kódu KN 0910.
Jelikož se tento produkt nepěstuje, ale sbírá, nemůže splnit podmínku týkající se identifikace ploch, stanovenou v roční smlouvě;
(4) kód KN 0705 zahrnuje hlávkový salát a čekanku.
Příloha II nařízení (ES) č. 43/2003 uvádí hlávkový salát, ale v důsledku věcné chyby vylučuje čekanku, která patří do stejného kódu;
(5) je proto třeba změnit a opravit nařízení (ES) č. 43/2003;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem řídících výborů pro dotyčné produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 43/2003 se mění takto:
1. v čl. 42 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) vést oddělené skladové účetnictví nebo jakýkoli jiný doklad poskytující stejné záruky v oblasti kontroly."
2. v čl. 46 odst. 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) čísla a plochy parcel, na nichž jsou pěstovány dotyčné produkty, jakož i v případě organizací producentů jména a adresy každého dotyčného producenta; čísla parcel se nemusí sdělit v případě růžového pepře kódu KN 0910;"
Článek 2
V příloze II nařízení (ES) č. 43/2003 je ve sloupci II opraven popis produktů kódu KN 0705 takto:
"0705 _BAR_ Hlávkový salát a čekanka" _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1813/2003
ze dne 15. října 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Intervenční centra jsou stanovena v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2273/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1938/2002 [4]. Některé členské státy předložily žádosti o provedení změn u některých z těchto center;
(2) Nařízení (EHS) č. 2273/93 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2273/93 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1822/2003
ze dne 16. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2760/98 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 uzavřela jednání o přistoupení s Kyprem, Českou republikou, Estonskem, Maďarskem, Lotyšskem, Litvou, Maltou, Polskem, Slovenskem a Slovinskem a stanovila datum přistoupení na 1. květen 2004.
Proto je třeba tyto přistupující země vyjmout ze seznamu hranic přicházejících v úvahu pro program přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare.
(2) Evropská rada v Kodani přijala orientační plány pro Bulharsko a Rumunsko, které mají podporovat tyto dvě kandidátské země v jejich úsilí o přistoupení k Evropské unii v roce 2007.
(3) Ve sdělení Komise ze dne 1. července 2003 o vytvoření předpokladů pro nový nástroj sousedství [3] je navrženo zavedení programů sousedství pro období 2004 až 2006, které se týkají vnějších hranic rozšířené Unie.
Rumunské a bulharské hranice se sousedními nekandidátskými zeměmi by tedy měly být zahrnuty do seznamu hranic přicházejících v úvahu.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 2760/98 [4] ve znění nařízení (ES) č. 1596/2002 [5] stanoví rozšíření programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare na hranice s ostatními sousedními zeměmi, které využívají jiných programů pomoci Společenství; je třeba rozšířit program přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare na bulharskou hranici s Tureckem.
(5) Nařízení (ES) č. 2760/98 by proto mělo být změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro pomoc hospodářské restrukturalizaci zemí střední a východní Evropy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2760/98 se nahrazuje tímto:
"1. Hranice přicházející v úvahu jsou hranice mezi
a) Rumunskem a Maďarskem, Rumunskem a Bulharskem, Rumunskem a Ukrajinou, Rumunskem a Moldavskem, Rumunskem a Srbskem a Černou Horou;
b) Bulharskem a Řeckem, Bulharskem a Rumunskem, Bulharskem a Tureckem, Bulharskem a bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, Bulharskem a Srbskem a Černou Horou."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003
ze dne 22. září 2003
o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 95 a na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Volný pohyb bezpečných a zdravých potravin a krmiv je podstatným aspektem vnitřního trhu a významně přispívá ke zdraví a blahu občanů a k jejich sociálním a ekonomickým zájmům.
(2) Při provádění politik Společenství by měla být zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského života a zdraví.
(3) S cílem chránit lidské zdraví a zdraví zvířat by měly potraviny a krmiva, které obsahují geneticky modifikované organismy, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny (dále jen "geneticky modifikované potraviny a krmiva"), před uvedením na trh ve Společenství podléhat hodnocení bezpečnosti podle postupu Společenství.
(4) Rozdíly mezi vnitrostátními právními a správními předpisy, které se týkají hodnocení a povolování geneticky modifikovaných potravin a krmiv, mohou bránit jejich volnému pohybu a vytvářet tím podmínky nerovné a nekalé soutěž.
(5) Postup povolování, do nějž jsou zapojeny členské státy a Komise, byl pro geneticky modifikované potraviny stanoven nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [5].
Tento postup by měl být zjednodušen a měl by být učiněn průhlednějším.
(6) Nařízení (ES) č. 258/97 se rovněž stanoví postup oznamování pro nové potraviny, které jsou v podstatě rovnocenné stávajícím potravinám.
Třebaže je podstatná rovnocennost rozhodujícím krokem v rámci postupu hodnocení bezpečnosti geneticky modifikovaných potravin, není vlastním hodnocením bezpečnosti.
V zájmu zajištění jasnosti, průhlednosti a harmonizovaného rámce pro povolování geneticky modifikovaných potravin by měl být tento postup oznamování, pokud jde o geneticky modifikované potraviny, opuštěn.
(7) Krmiva, která obsahují geneticky modifikované organismy (GMO) nebo z nich sestávají, byla dosud povolována postupem stanoveným směrnicí Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 [6] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [7]. Neexistuje žádný povolovací postup pro krmiva vyráběná z GMO.
Měl by být stanoven jednotný, účinný a průhledný postup Společenství pro povolování krmiv, která obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobena.
(8) Ustanovení tohoto nařízení by se měla vztahovat též na krmiva určená pro zvířata, která nejsou určena k produkci potravin.
(9) Nové postupy povolování geneticky modifikovaných potravin a krmiv by měly zahrnovat nové zásady zavedené ve směrnici 2001/18/ES.
Měly by využívat nový rámec pro hodnocení rizika v oblasti bezpečnosti potravin stanovený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [8].
Geneticky modifikované potraviny a krmiva by tedy měly být povoleny za účelem uvedení na trh Společenství až teprve po vědeckém zhodnocení všech rizik, která mohou představovat pro lidské zdraví a zdraví zvířat, případně pro životní prostředí, přičemž by za provedení tohoto zhodnocení na nejvyšší možné úrovni byl odpovědný Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad").
Po tomto vědeckém zhodnocení by mělo Společenství učinit rozhodnutí o řízení rizik, a to regulativním postupem zajišťujícím úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy.
(10) Zkušenost ukazuje, že povolení by nemělo být uděleno pro jedno použití, může-li být produkt použit jako potravina i krmivo. Takové produkty by tedy měly být povoleny pouze tehdy, splňují-li jak kritéria pro povolování potravin, tak i kritéria pro povolování krmiv.
(11) Podle tohoto nařízení může být povolení uděleno buď GMO, který má být použit jako výchozí materiál pro výrobu potravin nebo krmiv, nebo produktům používaným jako potravina nebo krmivo, obsahujícím GMO, sestávajícím z GMO nebo vyrobeným z GMO, nebo potravinám či krmivům vyrobeným z GMO. Obdrží-li tedy GMO používaný při výrobě potravin nebo krmiv povolení podle tohoto nařízení, nepotřebují potraviny nebo krmiva, které obsahují tento GMO, sestávají z něj nebo jsou z něj vyrobeny, povolení podle tohoto nařízení, podléhají však požadavkům uvedeným v povolení uděleném tomuto GMO. Kromě toho jsou potraviny povolené podle tohoto nařízení osvobozeny od požadavků nařízení (ES) č. 258/97, s výjimkou těch, které spadají do jedné nebo více skupin uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 258/97 vzhledem k charakteristickému znaku, k němuž se nepřihlíželo pro účely povolení podle tohoto nařízení.
(12) Směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [9] upravuje povolování přídatných látek používaných v potravinách.
Kromě tohoto postupu povolování by potravinářské přídatné látky, které obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny, měly též spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení s ohledem na hodnocení bezpečnosti genetické modifikace, zatímco konečné povolení by mělo být udělováno podle směrnice 89/107/EHS.
(13) Látky určené k aromatizaci spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [10], které obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny, by rovněž měly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení s ohledem na hodnocení bezpečnosti genetické modifikace.
(14) Směrnice Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [11] se stanoví postup povolování krmných surovin vyráběných různými technologiemi, které mohou představovat riziko pro lidské zdraví nebo zdraví zvířat a životní prostředí.
Tyto krmné suroviny, pokud obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny, by měly namísto toho spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(15) Směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [12] se stanoví postup povolování pro uvádění doplňkových látek používaných v krmivech na trh.
Kromě tohoto postupu povolování by měly přísady do krmiv, které obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny, rovněž spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(16) Toto nařízení by se mělo vztahovat na potraviny a krmiva vyrobené "z" GMO, avšak nikoli na potraviny a krmiva vyrobené "s použitím" GMO.
Rozhodujícím kritériem je, zda potravina nebo krmivo obsahují materiál vyrobený z geneticky modifikovaného výchozího materiálu.
Pomocné látky, které se používají pouze během výroby potravin nebo krmiv, neodpovídají definici potraviny nebo krmiva, a nespadají tedy do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Rovněž potraviny a krmiva, které se vyrábějí s pomocí geneticky modifikovaných pomocných látek, nespadají do působnosti tohoto nařízení.
To znamená, že produkty získané ze zvířat krmených geneticky modifikovaným krmivem nebo ošetřovaných geneticky modifikovanými léčivými přípravky nepodléhají požadavkům na povolení, ani požadavkům na označování podle tohoto nařízení.
(17) V souladu s článkem 153 Smlouvy přispívá Společenství k podpoře práva spotřebitelů na informace.
Označování produktů, vedle dalších druhů informací určených pro veřejnost, jak je stanoví toto nařízení, umožňuje spotřebiteli učinit informovanou volbu a usnadňuje poctivé transakce mezi prodávajícím a kupujícím.
(18) Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [13] se stanoví, že označení nesmí uvádět kupujícího v omyl, pokud jde o charakteristické znaky potraviny, a mimo jiné o její povahu, identitu, vlastnosti, složení, způsob výroby nebo získání.
(19) Další požadavky na označování geneticky modifikovaných potravin jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 258/97, v nařízení Rady (ES) č. 1139/98 ze dne 26. května 1998 o povinném uvádění údajů, které nejsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování určitých potravin vyrobených z geneticky modifikovaných organismů [14] a v nařízení Komise (ES) č. 50/2000 ze dne 10. ledna 2000 o označování potravin a složek potravin obsahujících přídatné látky a látky určené k aromatizaci, které byly geneticky modifikovány nebo vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů [15].
(20) Měly by být stanoveny harmonizované požadavky na označování geneticky modifikovaných krmiv, aby byly konečným uživatelům, zejména chovatelům hospodářských zvířat, poskytnuty přesné informace o složení a vlastnostech krmiv, a uživateli tak mohl učinit informovanou volbu.
(21) Označení by mělo obsahovat objektivní informace o tom, že potravina nebo krmivo sestávají z GMO, obsahují je nebo jsou z nich vyrobeny.
Jasné označení bez ohledu na to, zda lze v konečném produktu prokázat DNA nebo bílkovinu z genetické modifikace, splňuje požadavky vyjádřené v četných průzkumech velkou většinou spotřebitelů, usnadňuje informovanou volbu a zabraňuje možnému uvedení spotřebitelů v omyl, pokud jde o způsob výroby nebo získání.
(22) Kromě toho by mělo označení udávat informace o všech charakteristických znacích nebo vlastnostech, jimiž se potravina nebo krmivo liší od odpovídajícího konvenčního produktu, pokud jde o složení, výživovou hodnotu nebo výživové účinky, zamýšlené použití potraviny nebo krmiva a zdravotní důsledky pro určité skupiny populace, a rovněž o všech charakteristických znacích nebo vlastnostech, které vyvolávají obavy etického nebo náboženského rázu.
(23) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a o sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [16] zajišťuje, aby významné informace o každé genetické modifikaci byly dostupné v každém stadiu uvádění GMO a z nich vyrobených potravin a krmiv na trh, a mělo by tím usnadňovat přesné označování.
(24) Přestože se někteří provozovatelé vystříhají používání geneticky modifikovaných potravin a krmiv, může být takový materiál přítomen ve stopovém množství v konvenčních potravinách a krmivech v důsledku náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti během produkce osiva, pěstování, sklizně, přepravy nebo zpracování.
V takových případech by se na potravinu nebo krmivo neměly vztahovat požadavky na označování podle tohoto nařízení.
Aby mohlo být dosaženo tohoto cíle, měla by být stanovena prahová hodnota pro náhodnou nebo technicky nevyhnutelnou přítomnost geneticky modifikovaného materiálu v potravině nebo krmivu, a to jak v případě, že uvádění takového materiálu na trh je ve Společenství povoleno, tak v případě, že jeho přítomnost je na základě tohoto nařízení přípustná.
(25) Je vhodné stanovit, že v případě, kdy je celková úroveň náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti geneticky modifikovaných materiálů v potravině nebo v krmivu nebo v některé z jejich složek vyšší než stanovená prahová hodnota, by taková přítomnost měla být uvedena v souladu s tímto nařízením a pravidly přijatými k jeho provedení.
Mělo by být umožněno stanovit nižší prahové hodnoty, zejména pro potraviny a krmiva, která sestávají z GMO nebo je obsahují, anebo za účelem zohlednění vědeckého a technického pokroku.
(26) Je naprosto nezbytné, aby se provozovatelé snažili předcházet jakékoli náhodné přítomnosti geneticky modifikovaného materiálu, který není povolen právními předpisy Společenství, v potravinách a krmivech.
V zájmu použitelnosti a proveditelnosti tohoto nařízení by však měla být, při zachování možnosti stanovit nižší prahové hodnoty zejména pro GMO přímo prodávané konečnému spotřebiteli, stanovena jako přechodné opatření určitá prahová hodnota pro stopová množství tohoto geneticky modifikovaného materiálu v potravinách a krmivech v případě, že je jeho přítomnost náhodná nebo technicky nevyhnutelná, a za předpokladu, že jsou splněny všechny zvláštní podmínky stanovené v tomto nařízení.
Směrnice 2001/18/ES by proto měla být změněna.
Uplatňování tohoto opatření by mělo být přezkoumáno v rámci celkového přezkoumání provádění tohoto nařízení.
(27) Má-li být prokázáno, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná, musí být provozovatelé schopni příslušnému orgánu dokázat, že přijali vhodná opatření s cílem zabránit přítomnosti geneticky modifikovaných potravin nebo krmiv.
(28) Provozovatelé by měli předcházet neúmyslné přítomnosti GMO v jiných produktech.
Komise by měla shromažďovat informace a na jejich základě vypracovat pokyny pro koexistenci geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin.
Kromě toho se Komise vyzývá, aby co nejdříve předložila veškeré další nezbytné návrhy.
(29) Sledovatelnost a označování GMO ve všech stadiích uvádění na trh, včetně možnosti stanovení prahových hodnot, jsou zajišťovány směrnicí 2001/18/ES a nařízením (ES) č. 1830/2003.
(30) Je nezbytné stanovit harmonizované postupy hodnocení rizika a povolování, které jsou účinné, časově omezené a průhledné, a kritéria hodnocení možných rizik plynoucích z geneticky modifikovaných potravin a krmiv.
(31) Má-li být zajištěno harmonizované vědecké hodnocení geneticky modifikovaných potravin a krmiv, měl by taková posouzení provádět úřad.
Vzhledem k tomu, že by však určitá rozhodnutí nebo opomenutí ze strany úřadu mohla mít pro žadatele bezprostřední právní účinky, je vhodné stanovit možnost správního přezkoumání takových úkonů nebo opomenutí.
(32) Uznává se, že vědecké hodnocení rizika nemůže v některých případech samo o sobě poskytnout všechny informace, na nichž by mělo být založeno rozhodnutí o řízení rizika, a že je možné přihlédnout k jiným legitimním faktorům, které jsou významné pro posuzovanou záležitost.
(33) Pokud se žádost týká produktů, které obsahují geneticky modifikovaný organismus nebo z něj sestávají, měl by mít žadatel možnost volby, zda předloží povolení pro záměrné uvolnění do životního prostředí, které již obdržel podle části C směrnice 2001/18/ES, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené tímto povolením, nebo zda požádá, aby bylo současně s hodnocením bezpečnosti podle tohoto nařízení provedeno hodnocení rizika pro životní prostředí.
V posledně uvedeném případě je nezbytné, aby hodnocení rizika pro životní prostředí vyhovovalo požadavkům směrnice 2001/18/ES a aby bylo úřadem konzultováno s příslušnými vnitrostátními orgány určenými pro tento účel členskými státy.
Kromě toho je vhodné umožnit úřadu požádat jeden z těchto příslušných orgánů o provedení hodnocení rizika pro životní prostředí. V souladu s čl.
12 odst. 4 směrnice 2001/18/ES je rovněž vhodné, aby úřad před tím, než dokončí hodnocení rizika pro životní prostředí, vedl ve všech případech týkajících se GMO a potravin nebo krmiv, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, konzultace s příslušnými vnitrostátními orgány určenými podle zmíněné směrnice.
(34) V případě GMO, na které se vztahuje toto nařízení a které mají být použity jako osivo nebo jiný množitelský materiál rostlin, by měl být úřad povinen postoupit hodnocení rizika pro životní prostředí příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
Povoleními podle tohoto nařízení by však neměla být dotčeny směrnice 68/193/EHS [17], 2002/53/ES [18] a 2002/55/ES [19], kterými se stanoví zejména pravidla a kritéria pro uznávání odrůd a jejich úředního uznávání pro zařazení do společných katalogů, ani směrnice 66/401/EHS [20], 66/402/EHS [21], 68/193/EHS, 92/33/EHS [22], 92/34/EHS [23], 2002/54/ES [24], 2002/55/ES, 2002/56/ES [25] nebo 2002/57/ES [26], kterými se upravuje zejména uznávání osiva a jiného množitelského materiálu rostlin a jejich uvádění na trh.
(35) Je nezbytné podle potřeby a na základě závěrů hodnocení rizika zavést požadavky na monitorování po uvedení na trh, pokud jde o používání geneticky modifikovaných potravin určených k lidské spotřebě a geneticky modifikovaných krmiv určených k výživě zvířat.
V případě GMO je směrnicí 2001/18/ES zavedena povinnost provádět plán monitorování účinků na životní prostředí.
(36) K usnadnění kontroly geneticky modifikovaných potravin a krmiv by měli žadatelé o povolení navrhnout vhodné metody vzorkování, identifikace a detekce, a dále by měli u úřadu uložit vzorky geneticky modifikovaných potravin a krmiv.
Metody vzorkování a detekce by měly být podle potřeby validovány referenční laboratoří Společenství.
(37) Při provádění tohoto nařízení by se mělo přihlížet k technickému pokroku a vývoji vědeckých poznatků.
(38) Potraviny a krmiva spadající do působnosti tohoto nařízení, které byly uvedeny na trh Společenství v souladu s předpisy přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, by mělo být možné nadále uvádět na trh pod podmínkou, že provozovatelé předají Komisi do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení informace, které se podle potřeby týkají hodnocení rizika, metod vzorkování, identifikace a detekce, včetně vzorků potravin a krmiv a jejich kontrolních vzorků.
(39) Měl by být vytvořen registr geneticky modifikovaných potravin a krmiv povolených podle tohoto nařízení, obsahující mimo jiné specifické informace o produktu, studií, které prokazují bezpečnost produktu, včetně dostupných odkazů na nezávislé a odborně posouzené studie, a metody vzorkování, identifikace a detekce.
Údaje, které nejsou důvěrné, by měly být zpřístupněny veřejnosti.
(40) Za účelem podpory výzkumu a vývoje v oblasti GMO určených k použití jako potraviny nebo krmiva je vhodné chránit investice, které vynaložili novátoři při shromažďování informací a údajů, o něž se opírá žádost podle tohoto nařízení.
Tato ochrana by však měla být časově omezená, aby nedocházelo ke zbytečnému opakování studií a pokusů, což by bylo v rozporu s veřejným zájmem.
(41) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [27].
(42) Je vhodné stanovit konzultace s Evropskou skupinou pro etiku ve vědě a nových technologiích zřízenou rozhodnutím Komise ze dne 16. prosince 1997 nebo s jiným příslušným subjektem zřízeným Komisí s cílem získat doporučení v etických otázkách týkajících se uvádění geneticky modifikovaných potravin a krmiv na trh.
Těmito konzultacemi by neměly být dotčeny pravomoci členských států v oblasti etiky.
(43) Pro zajištění vysoké úrovně ochrany lidského života a zdraví, zdraví a dobrých životních podmínek zvířat, ochrany životního prostředí a zájmů spotřebitele v souvislosti s geneticky modifikovanými potravinami a krmivy by se požadavky vyplývající z tohoto nařízení měly v souladu s obecnými zásadami uvedenými v nařízení (ES) č. 178/2002 vztahovat nediskriminačním způsobem na produkty pocházející ze Společenství a na produkty dovážené ze třetích zemí.
Obsah tohoto nařízení zohledňuje mezinárodní obchodní závazky Evropských společenství a požadavky Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti, pokud jde o povinnosti dovozce a o oznamování.
(44) V důsledku tohoto nařízení by měly být některé právní akty Společenství zrušeny a jiné změněny.
(45) Provádění tohoto nařízení by mělo být přezkoumáno na základě zkušeností získaných během krátké doby a Komise by měla sledovat důsledky uplatňování tohoto nařízení pro lidské zdraví a zdraví zvířat, ochranu spotřebitele, informovanost spotřebitele a fungování vnitřního trhu,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I CÍL A DEFINICE
Článek 1
Účel
V souladu s obecnými zásadami stanovenými v nařízení (ES) č. 178/2002 je účelem tohoto nařízení:
a) vytvořit základ pro zajištění vysoké úrovně ochrany lidského života a zdraví, zdraví a dobrých životních podmínek zvířat, životního prostředí a zájmů spotřebitele v souvislosti s geneticky modifikovanými potravinami a krmivy při současném zajištění řádného fungování vnitřního trhu;
b) stanovit postupy Společenství pro povolování geneticky modifikovaných potravin a krmiv a pro dohled nad nimi;
c) stanovit předpisy pro označování geneticky modifikovaných potravin a krmiv.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1) použijí definice "potraviny", "krmiva", "konečného spotřebitele", "potravinářského podniku" a "krmivářského podniku" uvedené v nařízení (ES) č. 178/2002;
2) použije definice "sledovatelnosti" stanovená v nařízení (ES) č. 1830/2003;
3) "provozovatelem" rozumí fyzická nebo právnická osoba odpovědná za plnění požadavků tohoto nařízení v potravinářských podnicích nebo krmivářských podnicích, které jsou pod její kontrolou;
4) použijí definice "organismu", "záměrného uvolnění" a "hodnocení rizika pro životní prostředí" uvedené ve směrnici 2001/18/ES;
5) "geneticky modifikovaným organismem" nebo "GMO" rozumí geneticky modifikovaný organismus, jak je definován v čl. 2 odst. 2 směrnice 2001/18/ES, s výjimkou organismů získaných technikami genetické modifikace uvedenými v příloze I B směrnice 2001/18/ES;
6) "geneticky modifikovanou potravinou" rozumí potravina, která obsahuje GMO, sestává z nich nebo je z nich vyrobena;
7) "geneticky modifikovaným krmivem" rozumí krmivo, které obsahuje GMO, sestává z nich nebo je z nich vyrobeno;
8) "geneticky modifikovaným organismem pro použití v potravinách" rozumí GMO, který může být použit jako potravina nebo jako výchozí materiál pro výrobu potravin;
9) "geneticky modifikovaným organismem pro použití v krmivech" rozumí GMO, který může být použit jako krmivo nebo jako výchozí materiál pro výrobu krmiv;
10) "vyrobeným z GMO" rozumí zcela nebo částečně získaný z GMO, avšak neobsahující GMO ani nesestávající z GMO;
11) "kontrolním vzorkem" rozumí GMO nebo jeho genetický materiál (pozitivní vzorek) nebo rodičovský organismus nebo jeho genetický materiál, který byl použit pro účely genetické modifikace (negativní vzorek);
12) "odpovídajícím konvenčním produktem" rozumí podobná potravina nebo krmivo, které jsou vyrobeny bez pomoci genetické modifikace a jejichž bezpečné používání je z dlouhodobého hlediska spolehlivě prokázáno;
13) "složkou" rozumí složka ve smyslu v čl. 6 odst. 4 směrnice 2000/13/ES;
14) "uváděním na trh" rozumí držení potravin nebo krmiv za účelem prodeje, včetně jejich nabízení k prodeji nebo jiné formě převodu, úplatného nebo bezúplatného, a prodej, distribuce a jiné formy převodu jako takové;
15) "balenou potravinou" rozumí každá prodejní jednotka v nezměněném stavu, která se skládá z potraviny a obalu, do nějž byla potravina vložena před tím, než byla nabídnuta k prodeji, a to bez ohledu na to, zda je potravina v takovém obalu uzavřena zcela nebo pouze zčásti, pokud obsah nelze vyměnit, aniž by došlo k otevření nebo změně obalu;
16) "zařízením společného stravování" rozumí zařízení společného stravování ve smyslu článku 1 směrnice 2000/13/ES.
KAPITOLA II
GENETICKY MODIFIKOVANÉ POTRAVINY Oddíl 1
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na:
a) GMO pro použití v potravinách;
b) potraviny obsahující GMO nebo sestávající z GMO;
c) potraviny vyrobené ze složek vyrobených z GMO nebo obsahující složky vyrobené z GMO.
2. V případě potřeby je možné postupem podle čl. 35 odst. 2 stanovit, zda daný druh potraviny spadá do oblasti působnosti tohoto oddílu.
Článek 4
Požadavky
1. Potraviny uvedené v čl. 3 odst. 1 nesmějí:
a) mít nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí;
b) uvádět spotřebitele v omyl;
c) lišit se od potravin, které mají nahradit, do té míry, že by jejich běžná spotřeba byla z hlediska výživové hodnoty pro spotřebitele nevýhodná.
2. Nikdo nesmí uvést na trh GMO pro použití v potravinách nebo potravinu, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1, pokud se na GMO nebo potravinu nevztahuje povolení udělené v souladu s tímto oddílem a pokud nejsou splněny odpovídající podmínky povolení.
3. Žádný GMO pro použití v potravinách ani žádná potravina, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1, nesmějí být povoleny, pokud žadatel o toto povolení řádně a dostatečně neprokázal, že splňují požadavky odstavce 1 tohoto článku.
4. Povolení uvedené v odstavci 2 se může vztahovat na
a) GMO a potraviny, které jej obsahují nebo z něj sestávají, jakož i potraviny, které jsou vyrobeny ze složek vyrobených z tohoto GMO nebo které takové složky obsahují;
b) potravinu vyrobenou z GMO, jakož i potraviny, které jsou vyrobeny z této potraviny nebo ji obsahují;
c) složku vyrobenou z GMO, jakož i potraviny obsahující tuto složku.
5. Povolení uvedené v odstavci 2 se uděluje, zamítá, obnovuje, mění, pozastavuje nebo zrušuje pouze na základě důvodů a podle postupů stanovených v tomto nařízení.
6. Žadatel o povolení uvedený v odstavci 2, a poté co bylo povolení uděleno, držitel povolení nebo jeho zástupce musí být usazeni ve Společenství.
7. Povolením podle tohoto nařízení nejsou dotčeny směrnice 2002/53/ES, 2002/55/ES a 68/193/EHS.
Článek 5
Žádost o povolení
1. K získání povolení uvedeného v čl. 4 odst. 2 musí být podána žádost v souladu s následujícími ustanoveními.
2. Žádost se podává příslušnému vnitrostátnímu orgánu členského státu.
a) Příslušný vnitrostátní orgán:
i) do 14 dnů od obdržení žádosti písemně potvrdí žadateli, že žádost obdržel.
V potvrzení uvede datum obdržení žádosti,
ii) neprodleně o tom uvědomí Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") a
iii) dá úřadu žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem k dispozici.
b) Úřad:
i) neprodleně uvědomí o žádosti ostatní členské státy a Komisi a dá jim žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem k dispozici,
ii) zpřístupní veřejnosti shrnutí dokumentace uvedené v odst. 3 písm. l).
3. V žádosti se uvede nebo se k ní přiloží:
a) jméno a adresa žadatele;
b) název potraviny a její specifikaci včetně použité transformační události nebo událostí;
c) podle potřeby informace, které se poskytují za účelem dosažení souladu s přílohou II Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti (dále jen "Cartagenský protokol");
d) podle potřeby podrobný popis způsobu získání a výroby;
e) kopie studií včetně dostupných nezávislých, odborně posouzených studií, které byly provedeny, a veškeré další dostupné podklady, pomocí nichž lze dokázat, že potravina splňuje kritéria uvedená v čl. 4 odst. 1;
f) buď analýzu podloženou vhodnými informacemi a údaji, která prokazuje, že se charakteristické znaky potraviny s ohledem na uznané mezní hodnoty přirozených odchylek těchto charakteristických znaků neliší od charakteristických znaků odpovídajícího konvenčního produktu a na kritéria uvedená v čl. 13 odst. 2 písm. a), nebo návrh týkající se označení potraviny v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. a) a odst. 3;
g) buď odůvodněné prohlášení, že potravina nemůže vyvolávat obavy etického nebo náboženského rázu, nebo návrh týkající se označení potraviny v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. b);
h) podle potřeby podmínky pro uvedení potraviny nebo potravin, které jsou z této potraviny vyrobeny, na trh, včetně zvláštních podmínek pro použití a nakládání s nimi;
i) metody detekce, vzorkování (včetně odkazů na stávající úřední nebo normalizované metody vzorkování) a identifikace transformační události a podle potřeby metody detekce a identifikace transformační události v potravině nebo v potravinách, které jsou z této potraviny vyrobeny;
j) vzorky potraviny a jejich kontrolní vzorky a informace o místě, kde je dostupný referenční materiál;
k) podle potřeby návrh týkající se monitorování po uvedení na trh, pokud jde o použití potraviny k lidské spotřebě;
l) shrnutí dokumentace v normalizované formě.
4. V případě žádosti týkající se GMO pro použití v potravinách se výraz "potravina" v odstavci 3 vykládá jako odkaz na potravinu obsahující GMO, jehož se žádost týká, sestávající z něj nebo vyrobenou z něj.
5. V případě GMO nebo potravin, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, se k žádosti rovněž připojí:
a) úplná technická dokumentace s informacemi požadovanými podle příloh III a IV směrnice 2001/18/ES a informace a závěry o hodnocení rizika provedeném v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES, nebo bylo-li uvedení GMO na trh povoleno podle části C směrnice 2001/18/ES, kopie rozhodnutí o povolení;
b) plán monitorování účinků na životní prostředí vypracovaný v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES, včetně návrhu týkajícího se doby trvání plánu monitorování; tato doba trvání se může lišit od navržené doby platnosti souhlasu.
V tom případě se nepoužijí články 13 až 24 směrnice 2001/18/ES.
6. Týká-li se žádost látky, jejíž používání a uvádění na trh je podle jiných právních předpisů Společenství podmíněno jejím zařazením do seznamu látek registrovaných nebo povolených při současném vyloučení jiných látek, musí být tato skutečnost uvedena v žádosti a musí být uveden status látky podle příslušných právních předpisů.
7. Komise může po konzultaci s úřadem stanovit postupem podle čl. 35 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přípravu a podávání žádosti.
8. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zveřejní úřad podrobné pokyny s cílem pomoci žadatelům při přípravě a podávání žádosti.
Článek 6
Stanovisko úřadu
1. Úřad se vynasnaží, aby vydal stanovisko do šesti měsíců od obdržení platné žádosti.
Tato lhůta se prodlouží, jestliže úřad požádá žadatele o doplňkové informace podle odstavce 2.
2. Úřad nebo jeho prostřednictvím příslušný vnitrostátní orgán může v případě potřeby požádat žadatele, aby ve stanovené lhůtě doplnil údaje připojené k žádosti.
3. Za účelem vypracování stanoviska úřad:
a) ověří, že údaje a dokumenty předložené žadatelem jsou v souladu s článkem 5, a zjistí, zda potravina splňuje kritéria uvedená v čl. 4 odst. 1;
b) může požádat subjekt členského státu příslušný pro hodnocení potravin, aby provedl hodnocení bezpečnosti potraviny podle článku 36 nařízení (ES) č. 178/2002;
c) může požádat příslušný orgán určený v souladu s článkem 4 směrnice 2001/18/ES, aby provedl hodnocení rizika pro životní prostředí; týká-li se však žádost GMO určeného pro použití jako osivo nebo jiný množitelský materiál rostlin, požádá úřad o provedení hodnocení rizika pro životní prostředí příslušný vnitrostátní orgán;
d) předá referenční laboratoři Společenství zmíněné v článku 32 vzorky a informace uvedené v čl. 5 odst.
3 písm. i) a j). Referenční laboratoř Společenství provede testy a validaci metody detekce a identifikace navržené žadatelem;
e) přezkoumá při ověřování toho, zda je uplatňován čl. 13 odst. 2 písm. a), informace a údaje předložené žadatelem, které mají prokázat, že se charakteristické znaky potraviny s ohledem na mezní hodnoty přirozených odchylek těchto charakteristických znaků neliší od charakteristických znaků odpovídajícího konvenčního produktu.
4. V případě GMO nebo potravin, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, se na hodnocení vztahují požadavky na bezpečnost životního prostředí stanovené směrnicí 2001/18/ES s cílem zajistit přijetí všech vhodných opatření k předcházení nepříznivým účinkům na lidské zdraví, zdraví zvířat a na životní prostředí, které by mohly nastat v důsledku záměrného uvolnění GMO.
Během vyhodnocování žádostí o uvedení produktů, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, na trh vede úřad konzultace s příslušným vnitrostátním orgánem ve smyslu směrnice 2001/18/ES, který je pro tento účel určen každým členským státem.
Příslušné orgány vydají stanovisko do tří měsíců od obdržení žádosti.
5. Je-li stanovisko k povolení potraviny příznivé, musí obsahovat rovněž tyto údaje:
a) jméno a adresu žadatele;
b) název potraviny a její specifikaci;
c) podle potřeby informace požadované podle přílohy II Cartagenského protokolu;
d) návrh týkající se označení potraviny nebo potravin z této potraviny vyrobených;
e) podle potřeby všechny podmínky nebo omezení, kterým by mělo uvádění na trh podléhat, nebo zvláštní podmínky nebo omezení použití a nakládání, včetně požadavků na monitorování po uvedení na trh, založené na výsledcích hodnocení rizika a v případě GMO nebo potraviny, která obsahuje GMO nebo z nich sestává, podmínky týkající se ochrany určitých ekosystémů/životního prostředí nebo zeměpisných oblastí;
f) metodu detekce validovanou referenční laboratoří Společenství, včetně metody vzorkování, identifikace transformační události a podle potřeby metodu detekce a identifikace transformační události v potravině nebo v potravinách z této potraviny vyrobených; údaj o místě, kde je dostupný vhodný referenční materiál;
g) podle potřeby plán monitorování uvedený v čl. 5 odst. 5 písm. b).
6. Úřad předloží své stanovisko Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou, v níž popíše hodnocení potraviny a uvede důvody svého stanoviska a informace, na nichž se stanovisko zakládá, včetně stanovisek příslušných orgánů, pokud s nimi vedl konzultace podle odstavce 4.
7. Úřad v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 své stanovisko zveřejní po odstranění všech informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné. Veřejnost může předložit Komisi své připomínky do 30 dnů od tohoto zveřejnění.
Článek 7
Povolení
1. Do tří měsíců od obdržení stanoviska úřadu předloží Komise výboru uvedenému v článku 35 návrh rozhodnutí, které má být přijato ve věci žádosti, přičemž vezme v úvahu stanovisko úřadu, všechny související právní předpisy Společenství a jiné oprávněné faktory významné pro projednávanou záležitost.
Není-li návrh rozhodnutí v souladu se stanoviskem úřadu, poskytne Komise vysvětlení rozdílů.
2. Návrh rozhodnutí, jímž se zamýšlí udělit povolení, musí obsahovat prvky uvedené v čl. 6 odst. 5, jméno držitele povolení a podle potřeby jednoznačný identifikační kód přiřazený GMO, jak je definován v nařízení (ES) č. 1830/2003.
3. Konečné rozhodnutí o žádosti se přijímá postupem podle čl. 35 odst. 2.
4. Komise neprodleně uvědomí žadatele o přijatém rozhodnutí a zveřejní podrobnosti rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Povolení udělené postupem uvedeným v tomto nařízení je platné v celém Společenství po dobu deseti let a je obnovitelné podle článku 11.
Povolená potravina se zapíše do registru uvedeného v článku 28.
V každém zápisu do registru musí být uvedeno datum povolení a prvky zmíněné v odstavci 2.
6. Povolením podle tohoto oddílu nejsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, které upravují používání látek, které smějí být používány pouze tehdy, jsou-li zařazeny do seznamu látek registrovaných nebo povolených při současném vyloučení ostatních látek, a jejich uvádění na trh.
7. Udělením povolení se nesnižuje obecná občanskoprávní a trestní odpovědnost každého provozovatele v odvětví potravin, pokud jde o dotyčnou potravinu.
8. Odkazy učiněné v částech A a D směrnice 2001/18/ES na GMO povolené podle části C uvedené směrnice se považují za odkazy vztahující se rovněž na GMO povolené podle tohoto nařízení.
Článek 8
Status stávajících produktů
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 smějí být produkty, které spadají do oblasti působnosti tohoto oddílu a byly uvedeny na trh Společenství v souladu s předpisy přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, nadále uváděny na trh, používány a zpracovávány, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) v případě produktů, které byly uvedeny na trh podle směrnice 90/220/EHS před vstupem nařízení (ES) č. 258/97 v platnost nebo v souladu s nařízením (ES) č. 258/97, oznámí provozovatelé odpovědní za uvádění dotyčných produktů na trh Komisi do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení datum jejich prvního uvedení na trh Společenství;
b) v případě produktů, které byly uvedeny na trh Společenství v souladu s předpisy, avšak nespadají pod písmeno a), oznámí provozovatelé odpovědní za uvádění dotyčných produktů na trh Komisi do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení, že produkty byly uvedeny na trh Společenství přede dnem použitelnosti tohoto nařízení.
2. K oznámení uvedenému v odstavci 1 se připojí podle potřeby prvky zmíněné v čl. 5 odst. 3 a 5, které Komise předá úřadu a členským státům. Úřad předá referenční laboratoři Společenství vzorky a informace uvedené v čl. 5 odst. 3 písm. i) a j). Referenční laboratoř Společenství provede testy a validaci metody detekce a identifikace navržené žadatelem.
3. Do jednoho roku ode dne použitelnosti tohoto nařízení a po ověření, že byly předloženy a přezkoumány všechny požadované informace, se provede zápis dotyčných produktů do registru. V každém zápisu do registru musí být podle potřeby zahrnuty prvky uvedené v čl. 7 odst. 2 a v případě produktů zmíněných v odst. 1 písm. a) musí být uvedeno datum prvního uvedení dotyčných produktů na trh.
4. Do devíti let od data prvního uvedení produktů zmíněných v odst. 1 písm. a) na trh, avšak v žádném případě ne dříve než po třech letech ode dne použitelnosti tohoto nařízení, podají provozovatelé odpovědní za uvádění těchto produktů na trh žádost v souladu s článkem 11, který se použije obdobně.
Do tří let ode dne použitelnosti tohoto nařízení podají provozovatelé odpovědní za uvádění produktů zmíněných v odst. 1 písm. b) na trh žádost v souladu s článkem 11, který se použije obdobně.
5. Na produkty uvedené v odstavci 1 a na potraviny, které je obsahují nebo jsou z nich vyrobeny, se vztahuje toto nařízení, zejména články 9, 10 a 34, které se použijí obdobně.
6. Nejsou-li oznámení a k němu připojené prvky uvedené v odstavcích 1 a 2 předloženy ve stanovené lhůtě nebo jsouli shledány nesprávnými nebo není-li ve stanovené lhůtě podána žádost požadovaná podle odstavce 4, přijme Komise postupem podle čl. 35 odst. 2 opatření, kterým se požaduje stažení dotyčného produktu a všech produktů, které jsou z něj vyrobeny, z trhu. V tomto opatření může být stanovena omezená lhůta pro spotřebování stávajících zásob produktu.
7. V případě povolení, která nebyla vydána konkrétnímu držiteli, předloží provozovatel, který dováží, produkuje nebo vyrábí produkty uvedené v tomto článku, informace nebo podá žádost Komisi.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 9
Dohled
1. Po vydání povolení v souladu s tímto nařízením dodržují držitel povolení a dotčené osoby všechny podmínky nebo omezení, které byly uloženy v povolení, a zejména dbají na to, aby produkty, na které se nevztahuje toto povolení, nebyly uváděny na trh jako potravina nebo krmivo. Je-li držiteli povolení uloženo, aby prováděl monitorování po uvedení na trh podle čl. 5 odst. 3 písm. k) nebo monitorování podle čl. 5 odst. 5 písm. b), zajistí držitel povolení jeho provádění a v souladu s podmínkami povolení předkládá Komisi zprávy. Tyto zprávy o monitorování musí být zpřístupněny veřejnosti po odstranění všech informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné.
2. Navrhuje-li držitel povolení změnu podmínek povolení, podá žádost v souladu s čl. 5 odst. 2. Články 5, 6 a 7 se použijí obdobně.
3. Držitel povolení neprodleně předá Komisi veškeré nové vědecké nebo technické informace, které by mohly mít vliv na hodnocení bezpečnosti používání potraviny.
Držitel povolení zejména neprodleně uvědomí Komisi o každém zákazu nebo omezení uložených příslušným orgánem kterékoli třetí země, v níž byla potravina uvedena na trh.
4. Komise neprodleně sdělí informace předložené žadatelem úřadu a členským státům.
Článek 10
Změna, pozastavení platnosti a zrušení povolení
1. Úřad vydá z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo Komise stanovisko k tomu, zda povolení produktu uvedeného v čl. 3 odst. 1 nadále splňuje podmínky stanovené tímto nařízením. Úřad neprodleně předá toto stanovisko Komisi, držiteli povolení a členským státům. Úřad v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 své stanovisko zveřejní po odstranění veškerých informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné. Veřejnost může předložit své připomínky Komisi do 30 dnů od tohoto zveřejnění.
2. Komise posoudí stanovisko úřadu co nejdříve.
V souladu s článkem 34 jsou přijata veškerá vhodná opatření.
V případě potřeby se povolení změní, pozastaví jeho platnost nebo zruší postupem podle článku 7.
3. Ustanovení čl. 5 odst. 2 a články 6 a 7 se použijí obdobně.
Článek 11
Obnovení povolení
1. Povolení udělená podle tohoto nařízení se obnovují na dobu deseti let na základě žádosti, kterou podá držitel povolení Komisi nejpozději jeden rok před uplynutím platnosti povolení.
2. K žádosti se připojí:
a) kopie povolení pro uvedení potraviny na trh;
b) zpráva o výsledcích monitorování, je-li to v povolení stanoveno;
c) veškeré další nové informace, které jsou dostupné s ohledem na hodnocení bezpečnosti používání potraviny a rizik pro spotřebitele nebo životní prostředí v souvislosti s touto potravinou;
d) podle potřeby návrh na změnu nebo doplnění podmínek původního povolení, mimo jiné podmínek týkajících se budoucího monitorování.
3. Ustanovení čl. 5 odst. 2 a články 6 a 7 se použijí obdobně.
4. Není-li z důvodů, na které nemá držitel povolení vliv, před uplynutím platnosti povolení rozhodnuto o jeho obnovení, prodlužuje se platnost povolení bez dalšího do doby, kdy bude rozhodnutí přijato.
5. Komise může po konzultaci s úřadem stanovit postupem podle čl. 35 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel týkajících se přípravy a podávání žádosti.
6. Úřad zveřejní podrobné pokyny s cílem pomoci žadatelům při přípravě a podávání žádosti.
Oddíl 2 Označování
Článek 12
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na potraviny, které mají být dodány jako takové konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování ve Společenství a které
a) obsahují GMO nebo z nich sestávají, nebo
b) jsou vyrobeny z GMO nebo obsahují složky vyrobené z GMO.
2. Tento oddíl se nevztahuje na potraviny obsahující materiál, který obsahuje GMO, sestává z nich nebo je z nich vyroben a jehož podíl v jednotlivých složkách nebo v jednosložkové potravině není vyšší než 0,9 %, za předpokladu, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná.
3. Pro určení, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná, musí být provozovatelé schopni příslušnému orgánu prokázat, že přijali vhodná opatření s cílem předcházet přítomnosti tohoto materiálu.
4. Vhodné nižší prahové hodnoty mohou být stanoveny postupem podle čl. 35 odst. 2 zejména u potravin, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, nebo za účelem zohlednění vědeckého a technického pokroku.
Článek 13
Požadavky
1. Aniž jsou dotčeny další požadavky právních předpisů Společenství týkajících se označování potravin, vztahují se na potraviny spadající do oblasti působnosti tohoto oddílu tyto zvláštní požadavky na označování,
a) sestává-li potravina z více než jedné složky, uvedou se v seznamu složek stanoveném v článku 6 směrnice 2000/13/ES slova "geneticky modifikovaný/á/é" nebo "vyrobený/á/é z geneticky modifikovaného/é (název složky)" v závorkách bezprostředně za dotyčnou složkou;
b) je-li složka označena názvem skupiny, uvedou se slova "obsahuje geneticky modifikovaný/ou/é (název organismu)" nebo "obsahuje (název složky) vyrobený/á/é z geneticky modifikovaného/é (název organismu)" v seznamu složek;
c) neexistuje-li seznam složek, uvedou se slova "geneticky modifikováno" nebo "vyrobeno z geneticky modifikovaného/é (název organismu)" zřetelně na označení;
d) údaje uvedené v písmenech a) a b) mohou být rovněž uvedeny v poznámce k seznamu složek.
V tom případě musí být vytištěny alespoň stejně velkým písmem jako seznam složek.
Není-li uveden seznam složek, uvedou se údaje zřetelně na označení;
e) je-li potravina nabízena k prodeji konečnému spotřebiteli jako nebalená potravina nebo jako balená potravina v malých baleních, jejichž největší plocha je menší než 10 cm2, musí být informace požadované podle tohoto odstavce trvale a viditelně umístěny buď na ploše s vystavenou potravinou či bezprostředně vedle ní, nebo na obalu, a to dostatečně velkým písmem, aby byly snadno rozpoznatelné a čitelné.
2. Kromě požadavků na označování uvedených v odstavci 1 se na označení uvedou všechny charakteristické znaky nebo vlastnosti, jak je stanoveno v povolení, v těchto případech:
a) liší-li se potravina od odpovídajícího konvenčního produktu, pokud jde o tyto charakteristické znaky nebo vlastnosti:
i) složení,
ii) výživová hodnota nebo výživové účinky,
iii) zamýšlené použití,
iv) zdravotní důsledky pro určité skupiny populace;
b) vyvolává-li obavy etického nebo náboženského rázu.
3. Kromě požadavků na označování uvedených v odstavci 1 a stanovených v povolení se na označení potravin, které spadají do oblasti působnosti tohoto oddílu a pro které neexistuje odpovídající konvenční produkt, uvedou vhodné informace o druhu a charakteristických znacích dotyčných potravin.
Článek 14
Prováděcí opatření
1. Podrobná prováděcí pravidla k tomuto oddílu, která se mimo jiné týkají opatření nezbytných k dosažení souladu s požadavky na označování ze strany provozovatelů, mohou být přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
2. Zvláštní pravidla týkající se informací podávaných zařízeními společného stravování, která poskytují potraviny konečnému spotřebiteli, mohou být přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
Ve snaze přihlédnout ke zvláštní situaci zařízení společného stravování mohou být v těchto pravidlech stanoveny úpravy požadavků stanovených v čl. 13 odst. 1 písm. e).
KAPITOLA III
GENETICKY MODIFIKOVANÁ KRMIVA Oddíl 1
Článek 15
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na:
a) GMO pro použití v krmivech;
b) krmiva obsahující GMO nebo sestávající z GMO;
c) krmiva vyrobená z GMO.
2. V případě potřeby je možné postupem podle čl. 35 odst. 2 stanovit, zda daný druh krmiva spadá do oblasti působnosti tohoto oddílu.
Článek 16
Požadavky
1. Krmiva uvedená v čl. 15 odst. 1 nesmějí:
a) mít nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí;
b) uvádět uživatele v omyl;
c) poškozovat spotřebitele nebo jej uvádět v omyl narušením specifických vlastností živočišných produktů;
d) lišit se od krmiv, které mají nahradit, do té míry, že by jejich běžná spotřeba byla z hlediska výživové hodnoty pro zvířata nebo člověka nevýhodná.
2. Nikdo nesmí uvést na trh, používat nebo zpracovávat produkt uvedený v čl. 15 odst. 1, pokud se na produkt nevztahuje povolení udělené v souladu s tímto oddílem a pokud nejsou splněny odpovídající podmínky povolení.
3. Žádný produkt uvedený v čl. 15 odst. 1 nesmí být povolen, pokud žadatel o toto povolení řádně a dostatečně neprokázal, že produkt splňuje požadavky odstavce 1 tohoto článku.
4. Povolení uvedené v odstavci 2 se může vztahovat na:
a) GMO a krmiva, která jej obsahují nebo z něj sestávají, jakož i krmiva vyrobená z tohoto GMO;
b) krmivo vyrobené z GMO, jakož i krmiva, která jsou vyrobena z tohoto krmiva nebo je obsahují.
5. Povolení uvedené v odstavci 2 se uděluje, zamítá, obnovuje, mění, pozastavuje nebo zrušuje pouze na základě důvodů a podle postupů stanovených v tomto nařízení.
6. Žadatel o povolení uvedený v odstavci 2 a – poté co bylo povolení uděleno – držitel povolení nebo jeho zástupce musí být usazeni ve Společenství.
7. Povolením podle tohoto nařízení nejsou dotčeny směrnice 2002/53/ES, 2002/55/ES a 68/193/EHS.
Článek 17
Žádost o povolení
1. K získání povolení uvedeného v čl. 16 odst. 2 musí být podána žádost v souladu s níže uvedenými ustanoveními.
2. Žádost se podává příslušnému vnitrostátnímu orgánu členského státu.
a) Příslušný vnitrostátní orgán:
i) do 14 dnů od obdržení žádosti písemně potvrdí žadateli, že žádost obdržel; v potvrzení uvede datum obdržení žádosti,
ii) neprodleně o tom uvědomí úřad a
iii) dá úřadu žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem k dispozici.
b) Úřad:
i) neprodleně uvědomí o žádosti ostatní členské státy a Komisi a dá jim žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem k dispozici,
ii) zpřístupní veřejnosti shrnutí dokumentace uvedené v odst. 3 písm. l).
3. V žádosti se uvede nebo se k ní přiloží:
a) jméno a adresa žadatele;
b) název krmiva a jeho specifikace včetně použité transformační události nebo událostí;
c) podle potřeby informace, které se poskytují za účelem dosažení souladu s přílohou II Cartagenského protokolu;
d) podle potřeby podrobný popis způsobu získání a výroby a zamýšleného použití krmiva;
e) kopie studií včetně dostupných nezávislých, odborně posouzených studií, které byly provedeny, a veškeré další dostupné podklady, pomocí nichž lze dokázat, že krmivo splňuje kritéria uvedená v čl. 16 odst. 1, a zejména u krmiv spadajících do oblasti působnosti směrnice 82/471/EHS informace požadované podle směrnice Rady 83/228/EHS ze dne 18. dubna 1983, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování určitých produktů používaných ve výživě zvířat [28];
f) buď analýza podložená vhodnými informacemi a údaji, která prokazuje, že se charakteristické znaky krmiva s ohledem na uznané mezní hodnoty přirozených odchylek těchto charakteristických znaků neliší od charakteristických znaků odpovídajícího konvenčního produktu a na kritéria uvedená v čl. 25 odst. 2 písm. c), nebo návrh týkající se označení krmiva v souladu s čl. 25 odst. 2 písm. c) a odst. 3;
g) buď odůvodněné prohlášení, že krmivo nemůže vyvolávat obavy etického nebo náboženského rázu, nebo návrh týkající se označení krmiva v souladu s čl. 25 odst. 2 písm. d);
h) podle potřeby podmínky pro uvedení krmiva na trh, včetně zvláštních podmínek pro použití a nakládání s ním;
i) metody detekce, vzorkování (včetně odkazů na stávající úřední nebo normalizované metody vzorkování) a identifikace transformační události a podle potřeby metody detekce a identifikace transformační události v krmivu nebo v krmivech, která jsou z tohoto krmiva vyrobena;
j) vzorky krmiva a jejich kontrolní vzorky a informace o místě, kde je dostupný referenční materiál;
k) podle potřeby návrh týkající se monitorování po uvedení na trh, pokud jde o použití krmiva k výživě zvířat;
l) shrnutí dokumentace v normalizované formě.
4. V případě žádosti týkající se GMO pro použití v krmivech se výraz "krmivo" v odstavci 3 vykládá jako odkaz na krmivo obsahující GMO, jehož se žádost týká, sestávající z něj nebo vyrobené z něj.
5. V případě GMO nebo krmiv, která obsahují GMO nebo z nich sestávají, se k žádosti rovněž připojí:
a) úplná technická dokumentace s informacemi požadovanými podle příloh III a IV směrnice 2001/18/ES a informace a závěry o hodnocení rizika provedeném v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES, nebo bylo-li uvedení GMO na trh povoleno podle části C směrnice 2001/18/ES, kopie rozhodnutí o povolení;
b) plán monitorování účinků na životní prostředí vypracovaný v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES, včetně návrhu týkajícího se doby trvání monitorování; tato doba trvání monitorování se může lišit od navržené doby souhlasu.
V tom případě se nepoužijí články 13 až 24 směrnice 2001/18/ES.
6. Týká-li se žádost látky, jejíž používání a uvádění na trh je podle jiných právních předpisů Společenství podmíněno jejím zařazením do seznamu látek registrovaných nebo povolených při současném vyloučení jiných látek, musí být tato skutečnost uvedena v žádosti a musí být uveden status látky podle příslušných právních předpisů.
7. Komise může po konzultaci s úřadem stanovit postupem podle čl. 35 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přípravu a podávání žádosti.
8. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zveřejní úřad podrobné pokyny s cílem pomoci žadatelům při přípravě a podávání žádosti.
Článek 18
Stanovisko úřadu
1. Úřad se vynasnaží, aby vydal stanovisko do šesti měsíců od obdržení platné žádosti.
Tato lhůta se prodlouží, jestliže úřad požádá žadatele o doplňkové informace podle odstavce 2.
2. Úřad nebo jeho prostřednictvím příslušný vnitrostátní orgán může v případě potřeby požádat žadatele, aby ve stanovené lhůtě doplnil údaje připojené k žádosti.
3. Za účelem vypracování stanoviska úřad:
a) ověří, že údaje a dokumenty předložené žadatelem jsou v souladu s článkem 17, a zjistí, zda krmivo splňuje kritéria uvedená v čl. 16 odst. 1;
b) může požádat subjekt členského státu příslušný pro hodnocení krmiv, aby provedl hodnocení bezpečnosti krmiva podle článku 36 nařízení (ES) č. 178/2002;
c) může požádat příslušný orgán určený v souladu s článkem 4 směrnice 2001/18/ES, aby provedl hodnocení rizika pro životní prostředí; týká-li se však žádost GMO určeného pro použití jako osivo nebo jiný množitelský materiál rostlin, požádá úřad o provedení hodnocení rizika pro životní prostředí příslušný vnitrostátní orgán;
d) předá referenční laboratoři Společenství vzorky a informace uvedené v čl. 17 odst.
3 písm. i) a j). Referenční laboratoř Společenství provede testy a validaci metody detekce a identifikace navržené žadatelem;
e) přezkoumá při ověřování toho, zda je uplatňován čl. 25 odst. 2 písm. c), informace a údaje předložené žadatelem, které mají prokázat, že se charakteristické znaky krmiva s ohledem na mezní hodnoty přirozených odchylek těchto charakteristických znaků neliší od charakteristických znaků odpovídajícího konvenčního produktu.
4. V případě GMO nebo krmiv, která obsahují GMO nebo z nich sestávají, se na hodnocení vztahují požadavky na bezpečnost životnímu prostředí stanovené směrnicí 2001/18/ES s cílem zajistit přijetí všech vhodných opatření k předcházení nepříznivým účinkům na lidské zdraví, na zdraví zvířat a na životní prostředí, které by mohly nastat v důsledku záměrného uvolnění GMO.
Během hodnocení žádostí o uvedení produktů, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, na trh vede úřad konzultace s příslušným vnitrostátním orgánem ve smyslu směrnice 2001/18/ES, který je pro tento účel určen každým členským státem.
Příslušné orgány vydají stanovisko do tří měsíců od obdržení žádosti.
5. Je-li stanovisko k povolení krmiva příznivé, musí obsahovat rovněž tyto údaje:
a) jméno a adresu žadatele;
b) název krmiva a jeho specifikaci;
c) podle potřeby informace požadované podle přílohy II Cartagenského protokolu;
d) návrh týkající se označení krmiva;
e) podle potřeby všechny podmínky nebo omezení, kterým by mělo uvádění na trh podléhat, nebo zvláštní podmínky nebo omezení použití a nakládání, včetně požadavků na monitorování po uvedení na trh založených na výsledcích hodnocení rizika, a v případě GMO nebo krmiva, které obsahuje GMO nebo z nich sestává, podmínky týkající se ochrany určitých ekosystémů / životního prostředí nebo zeměpisných oblastí;
f) metodu detekce validovanou referenční laboratoří Společenství, včetně metody vzorkování, identifikace transformační události a podle potřeby metodu detekce a identifikace transformační události v krmivu nebo v krmivech z něj vyrobených; údaj o místě, kde je dostupný vhodný referenční materiál;
g) podle potřeby plán monitorování uvedený v čl. 17 odst. 5 písm. b).
6. Úřad předloží své stanovisko Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou, v níž popíše hodnocení krmiva, a uvede důvody svého stanoviska a informace, na nichž se stanovisko zakládá, včetně stanovisek příslušných orgánů, pokud s nimi vedl konzultace podle odstavce 4.
7. Úřad v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 své stanovisko zveřejní po odstranění veškerých informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné. Veřejnost může předložit své připomínky Komisi do 30 dnů od tohoto zveřejnění.
Článek 19
Povolení
1. Do tří měsíců od obdržení stanoviska úřadu Komise předloží výboru uvedenému v článku 35 návrh rozhodnutí, které má být přijato ve věci žádosti, přičemž vezme v úvahu stanovisko úřadu, všechny související právní předpisy Společenství a jiné oprávněné faktory významné pro projednávanou záležitost.
Není-li návrh rozhodnutí v souladu se stanoviskem úřadu, poskytne Komise vysvětlení rozdílů.
2. Návrh rozhodnutí, jímž se zamýšlí udělit povolení, musí obsahovat prvky uvedené v čl. 18 odst. 5, jméno držitele povolení a podle potřeby jednoznačný identifikační kód přiřazený GMO, jak je definován v nařízení (ES) č. 1830/2003.
3. Konečné rozhodnutí o žádosti se přijímá postupem podle čl. 35 odst. 2.
4. Komise neprodleně uvědomí žadatele o přijatém rozhodnutí a zveřejní podrobnosti rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Povolení udělené postupem uvedeným v tomto nařízení je platné v celém Společenství po dobu deseti let a je obnovitelné podle článku 23.
Povolené krmivo se zapíše do registru uvedeného v článku 28.
V každém zápisu do registru musí být uvedeno datum povolení a údaje zmíněné v odstavci 2.
6. Povolením podle tohoto oddílu nejsou dotčena jiné právní předpisy Společenství, které upravují používání látek, které smějí být používány pouze tehdy, jsou-li zařazeny do seznamu látek registrovaných nebo povolených při současném vyloučení ostatních látek, a jejich uvádění na trh.
7. Udělením povolení se nesnižuje obecná občanskoprávní a trestní odpovědnost každého provozovatele v odvětví krmiv, pokud jde o dotyčné krmivo.
8. Odkazy učiněné v částech A a D směrnice 2001/18/ES na GMO povolené podle části C uvedené směrnice se považují za odkazy vztahující se rovněž na GMO povolené podle tohoto nařízení.
Článek 20
Status stávajících produktů
1. Odchylně od čl. 16 odst. 2 smějí být produkty, které spadají do oblasti působnosti tohoto oddílu a byly uvedeny na trh Společenství v souladu s předpisy přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, nadále uváděny na trh, používány a zpracovávány, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) v případě produktů, které byly povoleny podle směrnice 90/220/EHS nebo směrnice 2001/18/ES, včetně použití jako krmivo podle směrnice 82/471/EHS, a které jsou vyrobeny z GMO, nebo v případě produktů, které byly povoleny podle směrnice 70/524/EHS a které obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny, oznámí provozovatelé odpovědní za uvádění dotyčných produktů na trh Komisi do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení datum jejich prvního uvedení na trh Společenství;
b) v případě produktů, které byly uvedeny na trh Společenství v souladu s předpisy, avšak nespadají pod písmeno a), oznámí provozovatelé odpovědní za uvádění dotyčných produktů na trh Společenství Komisi do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení, že produkty byly uvedeny na trh Společenství přede dnem použitelnosti tohoto nařízení.
2. K oznámení uvedenému v odstavci 1 se připojí podle potřeby prvky zmíněné v čl. 17 odst. 3 a 5, které Komise předá úřadu a členským státům. Úřad předá referenční laboratoři Společenství vzorky a informace uvedené v čl. 17 odst. 3 písm. i) a j). Referenční laboratoř Společenství provede testy a validaci metody detekce a identifikace navržené žadatelem.
3. Do jednoho roku ode dne použitelnosti tohoto nařízení a po ověření, že byly předloženy a přezkoumány všechny požadované informace, se provede zápis dotyčných produktů do registru. V každém zápisu do registru musí být podle potřeby zahrnuty prvky uvedené v čl. 19 odst. 2 a v případě produktů zmíněných v odst. 1 písm. a) musí být uvedeno datum prvního uvedení dotyčných produktů na trh.
4. Do devíti let od data prvního uvedení produktů zmíněných v odst. 1 písm. a) na trh, avšak v žádném případě ne dříve než po třech letech ode dne použitelnosti tohoto nařízení, podají provozovatelé odpovědní za uvádění těchto produktů na trh žádost v souladu s článkem 23, který se použije obdobně.
Do tří let ode dne použitelnosti tohoto nařízení podají provozovatelé odpovědní za uvádění produktů zmíněných v odst. 1 písm. b) na trh žádost v souladu s článkem 23, který se použije obdobně.
5. Na produkty uvedené v odstavci 1 a na krmiva, která je obsahují nebo jsou z nich vyrobena, se vztahuje toto nařízení, zejména články 21, 22 a 34, které se použijí obdobně.
6. Nejsou-li oznámení a k němu připojené prvky uvedené v odstavcích 1 a 2 předloženy ve stanovené lhůtě nebo jsou-li shledány nesprávnými nebo není-li ve stanovené lhůtě podána žádost požadovaná podle odstavce 4, přijme Komise postupem podle čl. 35 odst. 2 opatření, kterým se požaduje stažení dotyčného produktu a všech produktů, které jsou z něj vyrobeny, z trhu. V tomto opatření může být stanovena omezená lhůta pro spotřebování stávajících zásob produktu.
7. V případě povolení, která nebyla vydána konkrétnímu držiteli, předloží provozovatel, který dováží, produkuje nebo vyrábí produkty uvedené v tomto článku, informace nebo podá žádost Komisi.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 21
Dohled
1. Po vydání povolení v souladu s tímto nařízením dodržují držitel povolení a dotčené osoby všechny podmínky nebo omezení, které byly uloženy v povolení, a zejména dbají na to, aby produkty, na které se nevztahuje toto povolení, nebyly uváděny na trh jako potravina nebo krmivo. Je-li držiteli povolení uloženo, aby prováděl monitorování po uvedení na trh podle čl. 17 odst. 3 písm. k) nebo monitorování podle čl. 17 odst. 5 písm. b), zajistí držitel povolení jeho provádění a v souladu s podmínkami povolení předkládá Komisi zprávy. Tyto zprávy o monitorování musí být zpřístupněny veřejnosti po odstranění veškerých informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné.
2. Navrhuje-li držitel povolení změnu podmínek povolení, podá žádost v souladu s čl. 17 odst. 2. Články 17, 18 a 19 se použijí obdobně.
3. Držitel povolení neprodleně předá Komisi veškeré nové vědecké nebo technické informace, které by mohly mít vliv na hodnocení bezpečnosti používání krmiva.
Držitel povolení zejména neprodleně uvědomí Komisi o každém zákazu nebo omezení uložených příslušným orgánem kterékoli třetí země, v níž bylo krmivo uvedeno na trh.
4. Komise neprodleně sdělí informace předložené žadatelem úřadu a členským státům.
Článek 22
Změna, pozastavení platnosti a zrušení povolení
1. Úřad vydá z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo Komise stanovisko k tomu, zda povolení produktu uvedeného v čl. 15 odst. 1 nadále splňuje podmínky stanovené tímto nařízením. Úřad neprodleně předá toto stanovisko Komisi, držiteli povolení a členským státům. Úřad v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 své stanovisko zveřejní po odstranění veškerých informací považovaných podle článku 30 tohoto nařízení za důvěrné. Veřejnost může předložit své připomínky Komisi do 30 dnů od tohoto zveřejnění.
2. Komise posoudí stanovisko úřadu co nejdříve.
V souladu s článkem 34 jsou přijata veškerá vhodná opatření.
V případě potřeby se povolení změní, pozastaví jeho platnost nebo zruší postupem podle článku 19.
3. Ustanovení čl. 17 odst. 2 a články 18 a 19 se použijí obdobně.
Článek 23
Obnovení povolení
1. Povolení udělená podle tohoto nařízení se obnovují na období deseti let na základě žádosti, kterou podá držitel povolení Komisi nejpozději jeden rok před uplynutím platnosti povolení.
2. K žádosti se připojí tyto údaje a dokumenty:
a) kopie povolení pro uvedení krmiva na trh;
b) zpráva o výsledcích monitorování, je-li to v povolení stanoveno;
c) veškeré další nové informace, které jsou dostupné s ohledem na hodnocení bezpečnosti používání krmiva a rizik pro zvířata, člověka nebo životní prostředí v souvislosti s tímto krmivem;
d) podle potřeby návrh na změnu nebo doplnění podmínek původního povolení, mimo jiné podmínek týkajících se budoucího monitorování.
3. Ustanovení čl. 17 odst. 2 a články 18 a 19 se použijí obdobně.
4. Není-li z důvodů, na které nemá držitel povolení vliv, před uplynutím platnosti povolení rozhodnuto o jeho obnovení, prodlužuje se platnost povolení bez dalšího do doby, kdy bude rozhodnutí přijato.
5. Komise může po konzultaci s úřadem stanovit postupem podle čl. 35 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přípravu a podávání žádosti.
6. Úřad zveřejní podrobné pokyny s cílem pomoci žadatelům při přípravě a podávání žádosti.
Oddíl 2 Označování
Článek 24
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na krmiva uvedená v čl. 15 odst. 1.
2. Tento oddíl se nevztahuje na krmiva obsahující materiál, který obsahuje GMO, sestává z nich nebo je z nich vyroben a jehož podíl v krmivu a ve složkách, z nichž se toto krmivo skládá, není vyšší než 0,9 %, za předpokladu, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná.
3. Pro určení, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná, musí být provozovatelé schopni příslušnému orgánu prokázat, že přijali vhodná opatření s cílem předcházet přítomnosti tohoto materiálu.
4. Vhodné nižší prahové hodnoty mohou být stanoveny postupem podle čl. 35 odst. 2 zejména u krmiv, která obsahují GMO nebo z nich sestávají, nebo za účelem zohlednění vědeckého a technického pokroku.
Článek 25
Požadavky
1. Aniž jsou dotčeny další požadavky právních předpisů Společenství týkajících se označování krmiv, vztahují se na krmiva zmíněná v čl. 15 odst. 1 níže uvedené zvláštní požadavky na označování.
2. Nikdo nesmí uvést na trh krmivo zmíněné v čl. 15 odst. 1, jestliže nejsou v průvodním dokumentu nebo případně na obalu, nádobě nebo připevněném štítku viditelně, čitelně a nesmazatelně uvedeny níže stanovené údaje.
Na každé krmivo, které je součástí určitého krmiva, se vztahují tato pravidla:
a) u krmiv zmíněných v čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) se slova "geneticky modifikovaný/á/é (název organismu)" uvedou v závorkách bezprostředně za specifickým názvem krmiva.
Tato slova mohou být popřípadě uvedena v poznámce k seznamu krmiv.
Musí být vytištěna alespoň stejně velkým písmem jako seznam krmiv;
b) u krmiv zmíněných v čl. 15 odst. 1 písm. c) se slova "vyrobeno z geneticky modifikovaného/é (název organismu)" uvedou v závorkách bezprostředně za specifickým názvem krmiva.
Tato slova mohou být popřípadě uvedena v poznámce k seznamu krmiv.
Musí být vytištěna alespoň stejně velkým písmem jako seznam krmiv;
c) jak je stanoveno v povolení, uvedou se všechny charakteristické znaky krmiva zmíněného v čl. 15 odst. 1, jimiž se liší od odpovídajícího konvenčního produktu, například:
i) složení,
ii) výživové vlastnosti,
iii) zamýšlené použití,
iv) zdravotní důsledky pro určité druhy nebo kategorie zvířat;
d) jak je stanoveno v povolení, uvedou se všechny charakteristické znaky nebo vlastnosti, pokud by krmivo mohlo vyvolávat obavy etického nebo náboženského rázu.
3. Kromě požadavků uvedených v odst. 2 písm. a) a b) a stanovených v povolení se na označení nebo v průvodních dokumentech krmiv, která spadají do oblasti působnosti tohoto oddílu a které nemá odpovídající konvenční produkt, uvedou vhodné informace o druhu a charakteristických znacích dotyčných krmiv.
Článek 26
Prováděcí opatření
Podrobná prováděcí pravidla k tomuto oddílu, která se mimo jiné týkají opatření nezbytných k dosažení souladu s požadavky na označování ze strany provozovatelů, mohou být přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Produkty, které mohou být použity jako potravina i krmivo
1. Může-li být produkt použit jako potravina i krmivo, podá se jedna žádost podle článků 5 a 17 a vydá se jedno stanovisko úřadu a jedno rozhodnutí Společenství.
2. Úřad posoudí, zda má být žádost o povolení předložena zároveň pro potravinu i krmivo.
Článek 28
Registr Společenství
1. Komise zřídí a vede registr Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva (dále jen "registr").
2. Registr je přístupný veřejnosti.
Článek 29
Přístup veřejnosti
1. Žádosti o povolení, doplňkové informace od žadatelů, stanoviska příslušných orgánů určených v souladu s článkem 4 směrnice 2001/18/ES, zprávy o monitorování a informace od držitele povolení, s výjimkou důvěrných informací, budou zpřístupněny veřejnosti.
2. Při vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, které má v držení, uplatňuje úřad zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [29].
3. Členské státy vyřizují žádosti o přístup k dokumentům, které obdrží podle tohoto nařízení, v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 30
Důvěrnost
1. Žadatel může uvést, které z informací podaných podle tohoto nařízení mají být považovány za důvěrné, neboť by jejich zveřejněním mohlo být podstatně poškozeno poškodit jeho postavení v hospodářské soutěži.
V takových případech musí uvést zdůvodnění, které je možné ověřit.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, určí Komise na základě konzultace se žadatelem, které informace by měly být považovány za důvěrné, a vyrozumí žadatele o svém rozhodnutí.
3. Za důvěrné se nepovažují tyto informace:
a) název a složení GMO, potraviny nebo krmiva uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 a popřípadě údaje o substrátu a mikroorganismu;
b) obecný popis GMO a jméno a adresa držitele povolení;
c) fyzikálně-chemické a biologické charakteristické znaky GMO, potraviny nebo krmiva uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1;
d) účinky GMO, potraviny nebo krmiva uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 na lidské zdraví a zdraví zvířat a na životní prostředí;
e) účinky GMO, potraviny nebo krmiva uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 na charakteristické znaky živočišných produktů a jejich výživové vlastnosti;
f) metody detekce včetně vzorkování a identifikace transformační události a případně metody detekce a identifikace transformační události v potravině nebo krmivu uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1;
g) informace o nakládání s odpady a řešení mimořádných situací.
4. Bez ohledu na odstavec 2 poskytne úřad Komisi a členským státům na vyžádání veškeré informace, které má k dispozici.
5. Použití detekčních metod a množení referenčních materiálů stanovená podle čl. 5 odst. 3 a čl. 17 odst. 3 pro účely použití tohoto nařízení na GMO, potraviny nebo krmiva, na něž se vztahuje žádost, není omezeno výkonem práv k duševnímu vlastnictví nebo jiným způsobem.
6. Komise, úřad a členské státy přijmou nezbytná opatření nezbytná, aby zajistily řádné utajení informací získaných na základě tohoto nařízení, s výjimkou informací, které musí být zveřejněny, pokud to vyžadují okolnosti v zájmu ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat a životního prostředí.
7. Pokud žadatel vzal nebo vezme svou žádost zpět, zachovávají úřad, Komise a členské státy důvěrnost obchodních a průmyslových informací, které poskytl, včetně informací z výzkumu a vývoje a informací, na jejichž důvěrnosti se Komise a žadatel neshodli.
Článek 31
Ochrana údajů
Vědecké údaje a jiné informace v dokumentaci k žádosti požadované podle čl. 5 odst. 3 a 5 a čl. 17 odst. 3 a 5 nesmějí být použity ve prospěch jiného žadatele po dobu deseti let od data povolení, nedohodl-li dotyčný žadatel s držitelem povolení, že tyto údaje mohou být použity.
Po uplynutí tohoto desetiletého období může úřad použít výsledky hodnocení, celého nebo jeho části, provedeného na základě vědeckých údajů a informací obsažených v dokumentaci k žádosti ve prospěch jiného žadatele, je-li tento žadatel schopen dokázat, že potravina nebo krmivo, o jejichž povolení usiluje, jsou v podstatě podobné potravině nebo krmivu, které již obdržely povolení podle tohoto nařízení.
Článek 32
Referenční laboratoř Společenství
Referenční laboratoř Společenství a její povinnosti a úkoly jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Národní referenční laboratoře mohou být určeny postupem podle čl. 35 odst. 2.
Žadatelé o povolení geneticky modifikovaných potravin a krmiv se podílejí na nákladech na plnění úkolů referenční laboratoře Společenství a Evropské sítě laboratoří pro GMO zmíněné v příloze.
Výše příspěvku žadatelů nesmí překročit náklady vzniklé při provádění validace detekčních metod.
Podrobná prováděcí pravidla k tomuto článku, příloze a všem jejich změnám mohou být přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 33
Konzultace s Evropskou skupinou pro etiku ve vědě a nových technologiích
1. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu vést konzultace s Evropskou skupinou pro etiku ve vědě a nových technologiích nebo s jakýmkoli jiným vhodným subjektem, který může zřídit, s cílem získat jeho stanovisko k etickým otázkám.
2. Komise tato stanoviska zpřístupní veřejnosti.
Článek 34
Mimořádná opatření
Je-li zřejmé, že produkty povolené tímto nařízením nebo v souladu s tímto nařízením mohou představovat vážné riziko pro lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí, nebo vyvstává-li na základě stanoviska úřadu vydaného podle článku 10 nebo článku 22 naléhavá potřeba pozastavit platnost nebo změnit povolení, přijmou se opatření postupy stanovenými v článcích 53 a 54 nařízení (ES) č. 178/2002.
Článek 35
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení (ES) č. 178/2002 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 36
Správní přezkum
Veškeré akty přijaté v rámci pravomoci svěřené úřadu nebo nevykonávání těchto pravomocí může přezkoumat Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu či osoby, která je tím přímo a osobně dotčena.
Žádost v tomto smyslu musí být podána Komisi do dvou měsíců ode dne, kdy se dotčená osoba dozvěděla o daném aktu nebo opomenutí.
Komise přijme do dvou měsíců rozhodnutí, které bude případně požadovat, aby úřad zrušil svůj akt nebo napravil své opomenutí.
Článek 37
Zrušení
Tato nařízení se zrušují ode dne použitelnosti tohoto nařízení:
- nařízení (ES) č. 1139/98,
- nařízení (ES) č. 49/2000,
- nařízení (ES) č. 50/2000.
Článek 38
Změny nařízení (ES) č. 258/97
Nařízení (ES) č. 258/97 se ode dne použitelnosti tohoto nařízení mění takto:
1) Zrušují se tato ustanovení:
- čl. 1 odst. 2 písm. a) a b),
- čl. 3 odst. 2 druhý pododstavec a odstavec 3,
- čl. 8 odst. 1 písm. d),
- článek 9.
2) V čl. 3 odst. 4 se první věta nahrazuje tímto:
"4. Odchylně od odstavce 2 se postup uvedený v článku 5 vztahuje na potraviny nebo složky potravin uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. d) a e), které jsou na základě dostupných a obecně přijímaných vědeckých důkazů nebo na základě stanoviska vyjádřeného některým z příslušných subjektů uvedených v čl. 4 odst. 3 v podstatě rovnocenné stávajícím potravinám nebo složkám potravin, pokud jde o jejich složení, výživové hodnoty, metabolismus, zamýšlené použití a obsah nežádoucích látek."
Článek 39
Změna směrnice 82/471/EHS
V článku 1 směrnice 82/471/EHS se ode dne použitelnosti tohoto nařízení doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Tato směrnice se nevztahuje na produkty, které slouží jako přímé nebo nepřímé zdroje bílkovin spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [*] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1." .
Článek 40
Změny směrnice 2002/53/ES
Směrnice 2002/53/ES se ode dne použitelnosti tohoto nařízení mění takto:
1) V článku 4 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Je-li navíc materiál získaný z odrůdy rostliny určen pro použití v potravinách spadajících do působnosti článku 3 nebo v krmivech spadajících do oblasti působnosti článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [*] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1., smí být tato odrůda povolena pouze tehdy, pokud byla povolena podle uvedeného nařízení."
2) V článku 7 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Členské státy zajistí, aby byla odrůda určená pro použití v potravinách nebo v krmivech, jak jsou definovány v článku 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [*] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1., povolena pouze tehdy, pokud byla povolena podle souvisejících právních předpisů."
Článek 41
Změny směrnice 2002/55/ES
Směrnice 2002/55/ES se ode dne použitelnosti tohoto nařízení mění takto:
1) V článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Je-li navíc materiál získaný z odrůdy rostliny určen pro použití v potravinách spadajících do působnosti článku 3 nebo v krmivech spadajících do oblasti působnosti článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [*] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1., smí být tato odrůda povolena pouze tehdy, pokud byla schválena podle uvedeného nařízení."
2) V článku 7 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Členské státy zajistí, aby byla odrůda určená pro použití v potravině nebo krmivu, jak jsou definovány v článku 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [*] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1., povolena pouze tehdy, pokud byla povolena podle souvisejících právních předpisů."
Článek 42
Změna směrnice 68/193/EHS
V článku 5ba směrnice 68/193/EHS se odstavec 3 ode dne použitelnosti tohoto nařízení nahrazuje tímto:
"3. a) Jsou-li produkty získané z révového množitelského materiálu určeny pro použití jako potraviny nebo v potravinách, které spadají do oblasti působnosti článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [*] Úř věst. L 268, 18.10.2003, s. 1., nebo jako krmiva nebo v krmivech, které spadají do oblasti působnosti článku 15 téhož nařízení, smí být tato odrůda révy povolena pouze tehdy, pokud byla povolena podle uvedeného nařízení.
b) Členské státy zajistí, aby odrůda révy vinné, z jejíhož množitelského materiálu jsou získány produkty, které jsou určeny pro použití v potravinách a krmivech podle článků 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [*] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1., byla povolena pouze tehdy, pokud byla povolena podle souvisejících právních předpisů."
Článek 43
Změny směrnice 2001/18/ES
Směrnice 2001/18/ES se ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost mění takto:
1) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12a
Přechodná opatření týkající se náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů s příznivým hodnocením rizika
1. Na uvádění stop GMO nebo kombinací GMO na trh v produktech určených pro přímé použití jako potravina nebo krmivo nebo určených ke zpracování se nevztahují články 13 až 21, pokud tyto produkty splňují podmínky uvedené v článku 47 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [*] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1..
2. Tento článek je použitelný po dobu tří let ode dne použitelnosti nařízení (ES) č. 1829/2003."
2) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 26a
Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti GMO
1. Členské státy mohou přijmout vhodná opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti GMO v jiných produktech.
2. Komise shromažďuje informace založené na studiích na úrovni Společenství i na národní úrovni a zajišťuje jejich koordinaci, sleduje vývoj, pokud jde o koexistenci v členských státech, a na základě těchto informací a pozorování vypracovává pokyny pro koexistenci geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin."
Článek 44
Informace poskytované v souladu s Cartagenským protokolem
1. Komise oznámí každé povolení, obnovení, změnu, pozastavení platnosti nebo zrušení povolení GMO, potraviny uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo b) nebo krmiva uvedeného v čl. 15 odst. 1 písm. a) nebo b) stranám Cartagenského protokolu prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost v souladu s čl. 11 odst. 1 nebo čl. 12 odst. 1 Cartagenského protokolu.
Komise poskytne písemnou kopii tohoto sdělení národnímu kontaktnímu místu každé strany, která předem uvědomí sekretariát, že nemá přístup k Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost.
2. Komise rovněž vyřídí žádost kterékoli strany o doplňující informace podanou v souladu s čl. 11 odst. 3 Cartagenského protokolu a poskytne kopie právních a správních předpisů a pokynů v souladu s čl. 11 odst. 5 uvedeného protokolu.
Článek 45
Sankce
Členské státy stanoví pravidla o sankcích za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňované.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost a neprodleně jí oznámí veškeré pozdější změny, které na ně mají vliv.
Článek 46
Přechodná ustanovení týkající se žádostí, označování a oznámení
1. Žádosti podané podle článku 4 nařízení (ES) č. 258/97 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení se považují za žádosti podle kapitoly II oddílu 1 tohoto nařízení, pokud doposud nebyla předložena Komisi zpráva o prvním posouzení stanovená v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 258/97, jakož i ve všech případech, kdy je požadována zpráva o dalším posouzení v souladu s čl. 6 odst. 3 nebo 4 nařízení (ES) č. 258/97. Jiné žádosti podané podle článku 4 nařízení (ES) č. 258/97 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení se bez ohledu na článek 38 tohoto nařízení vyřizují podle nařízení (ES) č. 258/97.
2. Požadavky na označování uvedené v tomto nařízení se nevztahují na produkty, jejichž výrobní proces byl zahájen přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty označeny v souladu s právními předpisy, které jsou na ně použitelné přede dnem použitelnosti tohoto nařízení.
3. Oznámení týkající se produktů, včetně jejich použití jako krmivo, která byla podána podle článku 13 směrnice 2001/18/ES přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, se mění na žádosti podle kapitoly III oddílu 1 tohoto nařízení, pokud doposud nebyla zaslána Komisi hodnotící zpráva stanovená v článku 14 směrnice 2001/18/ES.
4. Žádosti týkající se produktů uvedených čl. 15 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, které byly podány podle článku 7 směrnice 82/471/EHS přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, se mění na žádosti podle kapitoly III oddílu 1 tohoto nařízení.
5. Žádosti týkající se produktů uvedených v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení, které byly podány podle článku 4 směrnice 70/524/EHS přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, se doplňují žádostmi podle kapitoly III oddílu 1 tohoto nařízení.
Článek 47
Přechodná opatření týkající se náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti geneticky modifikovaného materiálu s příznivým hodnocením rizika
1. Přítomnost materiálu, který obsahuje GMO, sestává z něj nebo je z něj vyroben a jehož podíl v potravině nebo krmivu není vyšší než 0,5 %, se nepovažuje za porušení čl. 4 odst. 2 nebo čl. 16 odst. 2, pokud:
a) je tato přítomnost náhodná nebo je technicky nevyhnutelná;
b) geneticky modifikovaný materiál získal přede dnem použitelnosti tohoto nařízení příznivé stanovisko vědeckého výboru nebo výborů Společenství nebo úřadu;
c) žádost o jeho povolení nebyla zamítnuta v souladu se souvisejícími právními předpisy Společenství a
d) metody detekce jsou veřejně dostupné.
2. Má-li být prokázáno, že přítomnost tohoto materiálu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná, musí být provozovatelé schopni příslušnému orgánu prokázat, že přijali vhodná opatření s cílem předcházet přítomnosti takového materiálu.
3. Prahová hodnota uvedená v odstavci 1 může být postupem podle čl. 35 odst. 2 snížena, zejména u GMO prodávaných přímo konečnému spotřebiteli.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle čl. 35 odst. 2.
5. Tento článek je použitelný po dobu tří let ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
Článek 48
Přezkum
1. Nejpozději do 7. listopadu 2005 předloží Komise na základě získaných zkušeností Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, a zejména článku 47, k níž případně připojí veškeré vhodné návrhy.
Zpráva a případné návrhy musí být zpřístupněny veřejnosti.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci vnitrostátních orgánů, sleduje Komise uplatňování tohoto nařízení a jeho dopad na lidské zdraví, zdraví zvířat, ochranu spotřebitele, informovanost spotřebitele a fungování vnitřního trhu a podle potřeby předloží co nejdříve návrhy.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od šestého měsíce po zveřejnění tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003
ze dne 22. září 2003
o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [5] vyžaduje, aby členské státy přijaly opatření, kterými se zajistí sledovatelnost a označování povolených geneticky modifikovaných organismů (GMO) ve všech stadiích jejich uvádění na trh.
(2) Rozdíly mezi právními a správními předpisy, které se týkají sledovatelnosti a označování GMO nebo produktů je obsahujících, jakož i sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z GMO, mohou bránit jejich volnému pohybu, a vytvářet tím nerovné a nekalé podmínky hospodářské soutěže.
Harmonizovaný rámec Společenství pro sledovatelnost a označování GMO by měl přispět k řádnému fungování vnitřního trhu.
Směrnice 2001/18/ES by proto měla být změněna.
(3) Požadavky na sledovatelnost GMO by měly usnadnit jak stažení produktů, u kterých byly zjištěny nepředvídané nepříznivé účinky na lidské zdraví a zdraví zvířat nebo na životní prostředí včetně ekosystémů, tak i zaměření monitorování na zkoumání možných účinků zejména na životní prostředí.
Sledovatelnost by též měla usnadnit provádění opatření pro řízení rizik v souladu se zásadou předběžné opatrnosti.
(4) Pro usnadnění přesného označování potravin a krmiv vyrobených z GMO by měly být u těchto produktů stanoveny požadavky na sledovatelnost v souladu s požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [6], aby tak byla pro provozovatele a spotřebitele zajištěna dostupnost přesných informací, které jim umožní účinně využívat svobodné volby a které rovněž umožní kontrolu a ověřování údajů uvedených na označeních.
Požadavky na potraviny a krmiva vyrobené z GMO by měly být podobné, aby se zabránilo přerušení toku informací v případě změny konečného použití.
(5) Předávání a uchovávání informací o tom, že produkty obsahují GMO nebo z GMO sestávají, a jednoznačných kódů pro dotyčné GMO ve všech stadiích jejich uvádění na trh jsou základem pro náležitou sledovatelnost a označování GMO.
Kódy mohou být použity pro přístup ke specifickým informacím o GMO v registru a pro usnadnění jejich identifikace, detekce a monitorování v souladu se směrnicí 2001/18/ES.
(6) Předávání a uchovávání informací o tom, že potraviny a krmiva byly vyrobeny z GMO, je rovněž základem pro náležitou sledovatelnost produktů vyrobených z GMO.
(7) Právní předpisy Společenství týkající se GMO používaných jako krmiva nebo jako součásti krmiv by se též měly vztahovat na krmiva pro zvířata, která nejsou určena k získávání potravin.
(8) Měly by být vypracovány pokyny pro odběr vzorků a detekci, aby se usnadnil koordinovaný přístup při kontrole a inspekci a aby byla provozovatelům poskytnuta právní jistota. Je třeba zohlednit registry obsahující informace o genetických modifikacích u GMO, zřízené Komisí v souladu s čl. 31 odst. 2 směrnice 2001/18/ES a článkem 29 nařízení (ES) č. 1829/2003.
(9) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce, které se použijí při porušení tohoto nařízení.
(10) Určité stopy GMO v produktech mohou být náhodné nebo technicky nevyhnutelné.
Taková přítomnost GMO by tedy neměla být podnětem k uplatňování požadavků na označování a sledovatelnost.
Je tudíž nutné stanovit prahové hodnoty pro náhodnou nebo technicky nevyhnutelnou přítomnost materiálu sestávajícího z GMO, obsahujícího je nebo z nich vyrobeného, a to jak v případě, kdy je uvádění takových GMO na trh ve Společenství povoleno, tak i v případě, kdy je jejich náhodná nebo technicky nevyhnutelná přítomnost přípustná na základě článku 47 nařízení (ES) č.
1829/2003. Je rovněž vhodné stanovit, že v případě, kdy je celková úroveň náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti výše uvedeného materiálu v potravinách nebo krmivech nebo v některé z jejich složek vyšší než zmíněné prahové hodnoty pro označování, měla by být taková přítomnost uvedena v souladu s tímto nařízením a prováděcími pravidly k němu.
(11) Je nezbytné zajistit, aby spotřebitelé byli plně a spolehlivě informováni o GMO a potravinách a krmivech z nich vyrobených, aby jim tak byla umožněna informovaná volba produktu.
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28 června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(13) Než budou moci být použita opatření týkající se sledovatelnosti a označování, měly by být pro GMO zavedeny systémy tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů.
(14) Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předkládat zprávu o uplatňování tohoto nařízení, a zejména o účinnosti pravidel týkajících se sledovatelnosti a označování.
(15) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
Toto nařízení stanoví rámec pro sledovatelnost produktů sestávajících z geneticky modifikovaných organismů (GMO) nebo je obsahujících a potravin a krmiv vyrobených z GMO s cílem usnadnit přesné označování, monitorování účinků na životní prostředí a popřípadě na zdraví a provádění vhodných opatření pro řízení rizik, v případě nutnosti včetně stažení produktů.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje ve všech stadiích uvádění na trh na:
a) produkty sestávající z GMO nebo je obsahující, uvedené na trh v souladu s právními předpisy Společenství;
b) potraviny vyrobené z GMO, uvedené na trh v souladu s právními předpisy Společenství;
c) krmiva vyrobená z GMO, uvedená na trh v souladu s právními předpisy Společenství.
2. Toto nařízení se nevztahuje na humánní a veterinární léčivé přípravky povolené podle nařízení (EHS) č. 2309/93 [8].
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "geneticky modifikovaným organismem" nebo "GMO" geneticky modifikovaný organismus, jak je definován v čl. 2 odst 2 směrnice 2001/18/ES, s výjimkou organismů získaných technikami genetické modifikace uvedenými v příloze IB směrnice 2001/18/ES;
2. výrazem "vyrobený z GMO" získaný úplně nebo částečně z GMO, avšak neobsahující je ani nesestávající z nich;
3. "sledovatelností" schopnost sledovat GMO a produkty vyrobené z GMO ve všech stadiích jejich uvádění na trh prostřednictvím výrobních a distribučních řetězců;
4. "jednoznačným identifikačním kódem" jednoduchý číselný nebo alfanumerický kód, který slouží k identifikaci GMO na základě povolené transformační události, jíž byl vytvořen, a který poskytuje možnosti pro získání specifických informací vztahujících se k uvedenému GMO;
5. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba, která produkt uvádí na trh nebo která přijímá produkt, který byl uveden na trh ve Společenství, z členského státu nebo ze třetí země v jakémkoli stadiu výroby a distribuce, s výjimkou konečného spotřebitele;
6. "konečným spotřebitelem" konečný spotřebitel, který nepoužívá produkt v rámci své podnikatelské činnosti;
7. "potravinou" potravina, jak je definována v článku 2 nařízení (ES) č. 178/2002 [9];
8. "složkou" složka, jak je uvedena v čl.
6 odst. 4 směrnice 2000/13/ES [10];
9. "krmivem" krmivo, jak je definováno v čl. 3 odst.
4 nařízení (ES) č. 178/2002;
10. "uváděním na trh" uvádění na trh, jak je definováno ve zvláštních právních předpisech Společenství, na základě kterých byl daný produkt povolen; v ostatních případech je tento výraz definován v čl. 2 odst.
11. "prvním stadiem uvedení produktu na trh" počáteční operace ve výrobních a distribučních řetězcích, kdy je produkt dán k dispozici třetí osobě;
12. "baleným produktem" každá prodejní jednotka nabízená k prodeji, která se skládá z produktu a obalu, do nějž byl produkt vložen před tím, než byl nabídnut k prodeji, a to bez ohledu na to, zda je produkt v takovém obalu uzavřen úplně nebo jen částečně, pokud obsah nelze vyměnit, aniž by došlo k otevření nebo změně obalu.
Článek 4
Požadavky na sledovatelnost a označování produktů sestávajících z GMO nebo obsahujících GMO
A. SLEDOVATELNOST
1. V prvním stadiu uvedení produktu sestávajícího z GMO nebo je obsahujícího, včetně volně ložených velkých množství, na trh provozovatelé zajistí, aby byly provozovateli přijímajícímu produkt písemně předány tyto informace:
a) že produkt obsahuje GMO nebo se z nich skládá;
b) jednoznačný identifikační kód nebo kódy přiřazené uvedenému GMO v souladu s článkem 8.
2. Ve všech následných stadiích uvedení produktů zmíněných v odstavci 1 na trh provozovatelé zajistí, aby informace obdržené podle odstavce 1 byly písemně předány provozovatelům přijímajícím produkty.
3. V případě produktů sestávajících ze směsí GMO nebo obsahujících takové směsi, které mají být použity pouze a přímo jako potraviny nebo krmiva nebo ke zpracování, mohou být informace uvedené v odst. 1 písm. b) provozovatelem nahrazeny prohlášením provozovatele o použití, k němuž se připojí seznam jednoznačných identifikačních kódů pro všechny GMO, jichž bylo použito k přípravě směsi.
4. Aniž je dotčen článek 6, musí mít provozovatelé zavedeny systémy a standardizované postupy umožňující uchovávání informací uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 a identifikaci provozovatele, od kterého byly produkty uvedené v odstavci 1 obdrženy nebo kterému byly zmíněné produkty dány k dispozici, a to po dobu pěti let od každé jednotlivé operace.
5. Odstavci 1 až 4 nejsou dotčeny jiné zvláštní požadavky právních předpisů Společenství.
B. OZNAČOVÁNÍ
6. U produktů sestávajících z GMO nebo je obsahujících provozovatelé zajistí, aby:
a) u balených produktů sestávajících z GMO nebo je obsahujících byla na štítku uvedena slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovaný/ou/é (jméno organismu/organismů)";
b) u nebalených produktů nabízených konečnému spotřebiteli byla při jejich vystavení k prodeji nebo v souvislosti s jejich vystavením k prodeji uvedena slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovaný/ou/é (jméno organismu/organismů)".
Tímto odstavcem nejsou dotčeny jiné zvláštní požadavky právních předpisů Společenství.
C. VÝJIMKY
7. Odstavce 1 až 6 se nevztahují na stopy GMO v produktech v poměru nepřesahujícím prahové hodnoty stanovené v souladu s čl. 21 odst. 2 nebo 3 směrnice 2001/18/ES a v jiných zvláštních právních předpisech Společenství, pokud jsou tyto stopy náhodné nebo technicky nevyhnutelné.
8. Odstavce 1 až 6 se nevztahují na stopy GMO v produktech určených k přímému použití jako potraviny, krmivo nebo ke zpracování v poměru nepřesahujícím prahové hodnoty stanovené pro dotyčné GMO v souladu s články 12, 24 nebo 47 nařízení (ES) č. 1829/2003, pokud jsou tyto stopy náhodné nebo technicky nevyhnutelné.
Článek 5
Požadavky na sledovatelnost u potravin a krmiv vyrobených z GMO
1. Při uvádění produktů vyrobených z GMO na trh provozovatelé zajistí, aby byly provozovatelům přijímajícím produkt písemně předány tyto informace:
a) údaj o každé složce potravin vyrobené z GMO,
b) údaj o všech krmných surovinách nebo přísadách vyrobených z GMO,
c) v případě produktů, pro které neexistuje seznam složek, údaj, že produkt je vyroben z GMO.
2. Aniž je dotčen článek 6, musí mít provozovatelé zavedeny systémy a standardizované postupy umožňující uchovávání informací uvedených v odstavci 1 a identifikaci provozovatele, od kterého byly produkty uvedené v odstavci 1 obdrženy nebo kterému byly produkty dány k dispozici, a to po dobu pěti let od každé jednotlivé operace.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny jiné zvláštní požadavky právních předpisů Společenství.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se nevztahují na stopy GMO v potravinách a krmivech vyrobených z GMO v poměru nepřesahujícím prahové hodnoty stanovené pro dotyčné GMO v souladu s články 12, 24 nebo 47 nařízení (ES) č. 1829/2003, pokud jsou tyto stopy náhodné nebo technicky nevyhnutelné.
Článek 6
Odchylky
1. V případech, kdy právní předpisy Společenství stanoví zvláštní identifikační systémy, jako je číslování partií u balených produktů, nejsou provozovatelé povinni uchovávat informace uvedené v čl. 4 odst. 1, čl. 4 odst. 2, čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 1, pokud jsou tyto informace a číslo partie jasně vyznačeny na obalu a pokud se informace o číslech partií uchovávají po dobu uvedenou v čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 2.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na první stadium uvedení produktu na trh ani na prvovýrobu nebo přebalování produktu.
Článek 7
Změna směrnice 2001/18/ES
Směrnice 2001/18/ES se mění takto:
1. V článku 4 se zrušuje odstavec 6.
2. V článku 21 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. U produktů určených k přímému zpracování se odstavec 1 nevztahuje na stopy povolených GMO v poměru nepřesahujícím 0,9 % nebo nižší prahové hodnoty stanovené podle čl. 30 odst. 2, pokud jsou tyto stopy náhodné nebo technicky nevyhnutelné."
Článek 8
Jednoznačné identifikační kódy
Postupem podle čl. 10 odst. 2 Komise
a) před použitím článků 1 až 7 zavede systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů GMO;
b) podle potřeby upraví systém uvedený v písmenu a).
Při těchto činnostech zohlední vývoj na mezinárodní úrovni.
Článek 9
Inspekční a kontrolní opatření
1. Členské státy zajistí, aby byly podle potřeby prováděny inspekce a jiná kontrolní opatření včetně kontroly vzorků a testování (kvalitativního a kvantitativního), s cílem zajistit dodržování tohoto nařízení.
Inspekční a kontrolní opatření mohou též zahrnovat inspekci a kontrolu týkající se uchovávání produktu.
2. Před použitím článků 1 až 7 Komise postupem uvedeným v čl. 10 odst. 3 vypracuje a zveřejní technické pokyny pro odběr vzorků a testování s cílem usnadnit koordinovaný přístup při provádění odstavce 1 tohoto článku. Při vypracovávání výše uvedených technických pokynů vezme Komise v úvahu práci příslušných vnitrostátních orgánů, výboru uvedeného v čl. 58 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 a referenční laboratoře Společenství zřízené nařízením (ES) č. 1829/2003.
3. S cílem napomoci členským státům plnit požadavky stanovené v odstavcích 1 a 2 zajistí Komise zřízení centrálního registru na úrovni Společenství, který bude obsahovat všechny dostupné informace pro sekvencování a referenční materiál GMO povolených pro uvádění na trh ve Společenství.
Příslušné orgány členských států mají k tomuto registru přístup.
Registr může též obsahovat informace týkající se GMO, které nejsou povoleny v Evropské unii, pokud jsou tyto informace dostupné.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 30 směrnice 2001/18/ES.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví pravidla o sankcích za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 18. dubna 2004 a neprodleně jí oznámí veškeré pozdější změny, které na ně mají vliv.
Článek 12
Přezkum
Nejpozději do 18. října 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, zejména pokud jde o čl. 4 odst. 3, a v případě potřeby předloží návrh.
Článek 13
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Články 1 až 7 a čl. 9 odst. 1 se použijí od devadesátého dne po zveřejnění opatření uvedeného v čl. 8 písm. a) v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v plném rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003
ze dne 22. září 2003
o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Živočišná výroba zaujímá velice důležité místo v zemědělství Společenství. Uspokojivé výsledky závisí na širokém používání zdravých a jakostních krmiv.
(2) Volný oběh zdravých a bezpečných potravin a krmiv je důležitým aspektem vnitřního trhu a významně přispívá zdraví a spokojenosti občanů, jakož i jejich sociálním a hospodářským zájmům.
(3) Při výkonu politiky Společenství je třeba zajistit vysokou úroveň ochrany lidského života a zdraví.
(4) Aby bylo chráněno lidské zdraví, zdraví zvířat a životní prostředí, měly by doplňkové látky v krmivech podléhat kontrole bezpečnosti prováděné prostřednictvím postupu Společenství, dříve než budou uvedeny na trh, použity nebo zpracovány ve Společenství.
Jelikož krmiva pro zvířata v zájmovém chovu nejsou součástí lidského potravního řetězce a nemají environmentální dopad na ornou půdu, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro krmiva zvířat v zájmovém chovu.
(5) Zásada potravinového práva Společenství obsažená v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [4], zní, že potraviny a krmiva dovážené do Společenství za účelem uvedení na trh musí splňovat příslušné požadavky práva Společenství nebo podmínky Společenstvím považované za přinejmenším srovnatelné.
Dále je nutné, aby dovozy doplňkových látek používaných ve výživě zvířat ze třetích zemí podléhaly požadavkům srovnatelným s požadavky uplatňovanými na doplňkové látky vyráběné ve Společenství.
(6) Jakákoliv činnost Společenství týkající se lidského zdraví, zdraví zvířat a životního prostředí by měla být založena na zásadě předběžné opatrnosti.
(7) V souladu s článkem 153 Smlouvy podporuje Společenství právo spotřebitelů na informace.
(8) Zkušenost s používáním směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [5] ukázala, že je nutné přezkoumat veškeré předpisy o doplňkových látkách, aby se zohlednila nutnost zajistit vyšší stupeň ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat a životního prostředí.
Je také nutné brát v úvahu skutečnost, že technologický pokrok a vědecký vývoj umožnily vznik nových typů doplňkových látek, jako jsou doplňkové látky používané na siláž nebo ve vodě.
(9) Toto nařízení by se mělo také týkat směsí doplňkových látek prodávaných konečným spotřebitelům a při uvádění těchto směsí na trh a jejich používání by měly být splněny podmínky uvedené v povolení každé doplňkové látky.
(10) Premixy by se neměly považovat za přípravky, na které se vztahuje definice doplňkových látek.
(11) Základní zásadou v této oblasti by mělo být, že pouze doplňkové látky povolené postupem uvedeným v tomto nařízení smí být uvedeny na trh, používány a zpracovávány do krmiv, a to za podmínek stanovených v povolení.
(12) Je třeba definovat skupiny doplňkových látek v krmivech, aby se usnadnil hodnotící postup za účelem povolení látky.
Aminokyseliny, jejich soli a analogické produkty, jakož i močovina a její deriváty, které v současné době spadají pod směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [6], by měly být zařazeny jako skupina doplňkových látek v krmivech, a měly by tudíž být převedeny z oblasti působnosti uvedené směrnice do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(13) Prováděcí pravidla týkající se žádostí o povolení doplňkové látky v krmivech by měla brát v úvahu různé požadavky na dokumentaci týkající se výroby potravin a jiných zvířat.
(14) Aby se zajistilo harmonizované vědecké posouzení doplňkových látek v krmivech, měl by takové posouzení provádět Evropský úřad pro bezpečnost potravin zřízený nařízením (ES) č.
178/2002. Žádosti by měly být doplněny o studie reziduí, aby se posoudilo stanovení maximálních limitů reziduí (MLR).
(15) Komise by měla vypracovat pokyny pro povolování doplňkových látek v krmivech ve spolupráci s Evropských úřadem pro bezpečnost potravin.
Při vypracovávání těchto pokynů by se měla věnovat pozornost možnosti extrapolace výsledků studií prováděných na hlavních druzích na druhy menší.
(16) Je také nutné stanovit zjednodušený postup povolování pro doplňkové látky, které byly úspěšně podrobeny postupu povolování pro použití v potravinách podle směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [7].
(17) Uznává se, že vědecké posouzení rizika nemůže v určitých případech samo o sobě poskytnout veškeré informace, na nichž by se rozhodnutí o řízení rizika mělo zakládat, a že by se plným právem měly brát v úvahu další relevantní faktory pro zvažovanou oblast, včetně společenských faktorů, hospodářských faktorů nebo hlavních faktorů v oblasti životního prostředí, proveditelnosti kontrol a přínosu pro zvířata nebo pro spotřebitele živočišných produktů.
Proto by povolení doplňkové látky měla udělovat Komise.
(18) Pro zajištění úrovně ochrany nezbytné pro dobré životní podmínky zvířat a bezpečnost spotřebitele by žadatelům měla být navíc k desetileté lhůtě ochrany údajů uplatňované na všechny druhy, pro něž je doplňková látka povolena, poskytnuta dodatečná lhůta jednoho roku ochrany údajů, aby byli pobídnuti k žádostem o rozšíření povolení na malé druhy.
(19) Komisi by měla být v souladu s postupem zaručujícím úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat svěřena pravomoc k povolování doplňkových látek v krmivech a ke stanovení podmínek pro jejich použití a vedení a zveřejňování registru povolených doplňkových látek v krmivech.
(20) Je nezbytné případně zavést povinnost pro držitele povolení, aby prováděl plán monitorování v období po uvedení látky na trh, aby mohl být sledován a identifikován jakýkoliv přímý nebo nepřímý, okamžitý, opožděný nebo nepředvídatelný účinek na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí způsobený použitím doplňkové látky v krmivech, v rámci systému zpětné vysledovatelnosti produktu podobného systému, který již existuje v jiných odvětvích, a na základě požadavků na sledovatelnost stanovených v potravinovém právu.
(21) Aby bylo možno brát v úvahu technologický pokrok a vědecký vývoj, je nutné pravidelně přezkoumávat povolení udělená doplňkovým látkám v krmivech.
Tento přezkum by měla umožnit časově omezená povolení.
(22) Je třeba sestavit registr povolených doplňkových látek v krmivech, včetně informací specifických pro daný produkt a metody detekce.
Údaje, které nemají důvěrnou povahu, by se měly zveřejnit.
(23) Je nutné stanovit přechodná pravidla, aby se zohlednily doplňkové látky, které již byly uvedeny na trh a které byly povoleny podle směrnice 70/524/EHS, a aminokyseliny, jejich soli a analogické produkty, močovina a její deriváty, které jsou v současné době povoleny na základě směrnice 82/471/EHS, a konzervační látky pro siláže, jakož i doplňkové látky, u nichž povolování právě probíhá.
Zejména je třeba stanovit, že takové produkty mohou zůstat na trhu pouze tehdy, pokud bylo Komisi do jednoho roku po vstupu tohoto nařízení v platnost předloženo oznámení s ohledem na posouzení těchto produktů.
(24) Jistý počet konzervačních látek pro siláže se v současné době ve Společenství uvádí na trh a používá bez povolení podle směrnice 70/524/EHS.
Jelikož je nevyhnutelné, aby se ustanovení tohoto nařízení použila i na tyto látky s ohledem na jejich povahu a použití, je vhodné použít stejná přechodná opatření.
Tak bude možné získat informace o všech látkách používaných v současné době a vypracovat jejich seznam, což by případně umožnilo přijmout ochranná opatření pro látky, které nesplňují kritéria povolení uvedená v článku 5 tohoto nařízení.
(25) Vědecký řídící výbor prohlásil ve svém stanovisku ze dne 28. května 1999, že "s ohledem na použití antimikrobiálních látek jako látek stimulujících růst by se použití prostředků náležejících do skupin, které se používají nebo mohou používat v lidském nebo veterinárním lékařství (tj. pokud existuje riziko křížové resistence vůči látkám používaným proti bakteriálním infekcím), mělo co možná nejdříve postupně omezit a později zakázat".
Druhé stanovisko Vědeckého řídícího výboru o antimikrobiální resistenci, přijaté ve dnech 10. a 11. května 2001, potvrdilo nutnost stanovit dostatečnou dobu pro substituci těchto antimikrobiálních látek alternativními produkty: "Tento postup se musí plánovat a koordinovat, neboť unáhlená opatření by mohla mít nepříznivé účinky na zdraví zvířat".
(26) Proto je nutné stanovit datum, po kterém bude použití antibiotik zatím ještě povolených jakožto látek podporujících růst zakázáno, přičemž je třeba určit dostatečnou lhůtu pro vyvinutí alternativních produktů jako náhrady za tato antibiotika.
Je třeba také zakázat jakékoliv nové použití antibiotik jako doplňkových látek v krmivech.
V rámci postupného omezení použití antibiotik jako látek podporujících růst a k zajištění vysoké úrovně ochrany pro zdraví zvířat bude Evropský úřad pro bezpečnost potravin vyzván, aby do roku 2005 přezkoumal pokrok dosažený ve vývoji náhradních látek a alternativních metod řízení, výživy zvířat, hygieny atd.
(27) Pro účely tohoto nařízení by se některé látky, které mají kokcidiostatické a histomonostatické účinky, měly považovat za doplňkové látky v krmivech.
(28) Mělo by se vyžadovat podrobné označování výrobku, které konečnému spotřebiteli umožní výběr s plnou znalostí skutkového stavu, omezí překážky obchodu a podpoří rovnost transakcí.
V této věci je obecně třeba, aby požadavky na doplňkové látky v krmivech odrážely požadavky vztahující se na přísady v potravinách.
Proto je vhodné stanovit zjednodušené požadavky na označování aromatických látek, srovnatelné s požadavky používanými na aromatické látky v potravinách. To by se však mělo uplatnit, aniž by byla dotčena možnost stanovit zvláštní požadavky na označování u povolování jednotlivých přísad.
(29) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [8] stanoví postup povolování pro uvádění na trh geneticky modifikovaných potravin a krmiv, včetně doplňkových látek v krmivech skládajících se z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahujících či z nich vyrobených.
Jelikož se cíle uvedeného nařízení liší od cílů tohoto nařízení, měly by doplňkové látky v krmivech podléhat dalšímu postupu povolování kromě postupu povolování stanoveného ve zmíněném nařízení před jejich uvedením na trh.
(30) Články 53 a 54 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví postupy pro mimořádná opatření, pokud jde o krmiva pocházející ze Společenství nebo dovezená ze třetí země.
Podle nich mohou být taková opatření přijata, pokud by krmiva mohla představovat vážné nebezpečí pro lidské zdraví, zdraví zvířat nebo pro životní prostředí a pokud by toto nebezpečí nebylo možno uspokojivě zvládnout pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem nebo dotyčnými členskými státy.
(31) Měla by být přijata opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení podle rozhodnutí Rady 1999/468/EHS ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(32) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce uplatňované v případě porušení tohoto nařízení a zajistit, aby byly prováděny.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odstrašující.
(33) Směrnice 70/524/EHS by měla být zrušena.
Ustanovení o označování pro krmné směsi obsahující doplňkové látky by se však měla zachovat do ukončení přezkumu směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [10].
(34) Pokyny zaslané členským státům k předkládání dokumentace se žádostmi jsou obsaženy ve směrnici Rady 87/153/EHS ze dne 16. února 1987, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat [11].
Evropský úřad pro bezpečnost potravin je odpovědný za ověřování shody dokumentace.
Proto je nutné zrušit směrnici 87/153/EHS.
Příloha by však měla zůstat v platnosti až do přijetí prováděcích pravidel.
(35) Je nezbytné stanovit přechodné období, aby se zabránilo přerušení používání doplňkových látek v krmivech.
Proto do doby, než se začnou používat ustanovení tohoto nařízení, mohou látky již povolené zůstat na trhu a mohou být používány za podmínek stávajících právních předpisů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Cílem tohoto nařízení je zavést postup Společenství pro povolování uvedení doplňkových látek v krmivech na trh a jejich používání a stanovit pravidla pro dohled a označování doplňkových látek v krmivech a premixech, aby se položily základy pro zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, životního prostředí a zájmů uživatelů a spotřebitelů, pokud jde o doplňkové látky v krmivech, a zajistit přitom efektivní fungování vnitřního trhu.
2. Toto nařízení se nepoužije na:
a) činidla;
b) veterinární léčivé přípravky definované ve směrnici 2001/82/ES [12], s výjimkou kokcidiostatik a histomonostatik používaných jako doplňkové látky v krmivech.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice "krmivo", "krmivářský podnik", "subjekt podnikající v krmivářském odvětví", "uvedení na trh" a "sledovatelnost", stanovené v nařízení (ES) č. 178/2002.
2. Použijí se též tyto definice:
a) "doplňkovými látkami v krmivech" se rozumí látky, mikroorganismy nebo přípravky, jiné než krmné suroviny a premixy, které se záměrně přidávají do krmiva nebo vody, aby splnily zejména některé z funkcí vyjmenovaných v čl. 5 odst. 3;
b) "krmnými surovinami" se rozumí produkty definované v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin [13];
c) "krmnými směsmi" se rozumí produkty definované v čl. 2 písm. b) směrnice 79/373/EHS;
d) "doplňkovými krmivy" se rozumí produkty definované v čl. 2 písm. e) směrnice 79/373/EHS;
e) "premixy" se rozumí směsi doplňkových látek v krmivech nebo směsi jedné nebo více doplňkových látek v krmivech s krmnými surovinami nebo vodou používanými jako nosiče, neurčené k přímému krmení zvířat;
f) "denní krmnou dávkou" se rozumí celkové množství krmiv přepočtené na obsah vody 12 %, které denně potřebuje jedno zvíře určitého druhu, věkové skupiny a užitkovosti k uspokojení všech svých potřeb;
g) "kompletním krmivem" se rozumí produkty definované v čl. 2 písm. c) směrnice Rady 1999/29/ES ze dne 22. dubna 1999 o nežádoucích látkách a produktech ve výživě zvířat [14];
h) "činidly" se rozumí jakákoliv látka, která není konzumována jako krmivo, záměrně použitá při zpracování krmiv nebo krmných surovin, aby splnila technologický účel během ošetření nebo zpracování, jež může mít za následek nezamýšlenou, avšak technologicky nevyhnutelnou přítomnost reziduí této látky nebo jejích derivátů v konečném produktu, za podmínky, že tato rezidua nemají nepříznivý účinek na zdraví zvířat, lidské zdraví nebo na životní prostředí a nemají žádné technologické účinky na konečné krmivo;
i) "antimikrobiálními látkami" se rozumí látky vyrobené synteticky nebo přírodní cestou, použité ke zneškodnění nebo zastavení růstu mikroorganismů, včetně bakterií, virů či plísní nebo parazitů, a zejména prvoků;
j) "antibiotiky" se rozumí antimikrobiální látky vyrobené nebo odvozené z mikroorganismu, které zneškodňují a nebo zastavují růst jiných mikroorganismů;
k) "kokcidiostatiky" a "histomonostatiky" se rozumí látky určené ke zneškodnění nebo zastavení růstu prvoků;
l) "maximálním limitem reziduí" se rozumí maximální koncentrace reziduí vzniklá použitím doplňkové látky ve výživě zvířat, která je Společenstvím považována za právně přípustnou nebo přijatelnou v potravinách nebo na jejich povrchu;
m) "mikroorganismy" se rozumí mikroorganismy vytvářející kolonie;
n) "prvním uvedením na trh" se rozumí počáteční uvedení doplňkové látky na trh po její výrobě, dovoz doplňkové látky nebo, pokud byla doplňková látka přimíšena do krmiva, aniž byla sama uvedena na trh, první uvedení tohoto krmiva na trh;
3. V případě potřeby se může postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 určit, zda látka, mikroorganismus nebo přípravek je doplňkovou látkou v krmivu spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení.
KAPITOLA III POVOLENÍ, POUŽITÍ, SLEDOVÁNÍ A PŘECHODNÁ OPATŘENÍ UPLATŇOVANÁ NA DOPLŇKOVÉ LÁTKY V KRMIVECH
Článek 3
Uvedení na trh, zpracování a použití
1. Nikdo nesmí uvést na trh, zpracovat nebo použít doplňkovou látku v krmivech, pokud:
a) nebylo uděleno příslušné povolení podle tohoto nařízení;
b) nejsou splněny podmínky pro použití stanovené v tomto nařízení, včetně obecných podmínek stanovených v příloze IV, ledaže je v povolení stanoveno jinak, a v povolení pro doplňkovou látku, a
c) nejsou splněny podmínky označování stanovené v tomto nařízení.
2. Členské státy mohou pro účely vědeckého výzkumu povolit použití látek, které nejsou povoleny na úrovni Společenství, jako doplňkové látky, s výjimkou antibiotik, pokud je tento výzkum veden v souladu se zásadami a podmínkami stanovenými ve směrnici 87/153/EHS, směrnici 83/228/EHS [15] nebo v pokynech podle čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení a pokud podléhá odpovídajícímu úřednímu dohledu. Dotyčná zvířata mohou být použita pro výrobu potravin pouze tehdy, pokud úřední orgány uvedou, že použití nebude mít nepříznivé účinky na zdraví zvířat, lidské zdraví nebo na životní prostředí.
3. V případě doplňkových látek patřících do skupin d) a e) čl. 6 odst. 1 a doplňkových látek spadajících do oblasti působnosti práva Společenství o obchodu s výrobky skládajícími se z geneticky modifikovaných organismů, obsahujících tyto organismy nebo z nich vyrobených (GMO) nesmí nikdo takový produkt poprvé uvést na trh kromě držitele povolení jmenovaného v nařízení o povolení podle článku 9, jeho právního nástupce nebo nástupců či osoby jím písemně zplnomocněné.
4. Pokud není stanoveno jinak, směs doplňkových látek určených k přímému prodeji konečnému uživateli se povolí, pokud jsou splněny podmínky pro používání stanovené v povolení ke každé jednotlivé doplňkové látce.
V důsledku toho již nejsou pro směs povolených doplňkových látek zapotřebí jednotlivá povolení, která se týkají jiných požadavků než stanovených ve směrnici 95/69/ES [16].
5. Je-li to z důvodu technologického pokroku nebo vědeckého vývoje nezbytné, mohou být obecné podmínky stanovené v příloze IV upraveny v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
Článek 4
Povolení
1. Jakákoliv osoba, která usiluje o povolení doplňkové látky v krmivech nebo o nové použití doplňkové látky v krmivech, musí podat žádost podle článku 7.
2. Povolení se uděluje, zamítá, obnovuje, pozměňuje, ruší nebo přezkoumává pouze na základě postupů a v souladu s postupy stanovenými v tomto nařízení, nebo v souladu s články 53 a 54 nařízení (ES) č. 178/2002.
3. Žadatel o povolení nebo jeho zástupce musí být usazen ve Společenství.
Článek 5
Podmínky pro povolení
1. Doplňková látka v krmivech může být povolena pouze tehdy, pokud žadatel o povolení odpovídajícím a dostatečným způsobem v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v článku 7 prokáže, že doplňková látka při použití podle podmínek stanovených v nařízení, jímž se její použití povoluje, splňuje požadavky odstavce 2 a má přinejmenším vlastnosti stanovené v odstavci 3.
2. Doplňková látka v krmivech nesmí:
a) mít nepříznivý účinek na zdraví zvířat, lidské zdraví nebo na životní prostředí;
b) být upravena k prodeji způsobem, který by mohl uvést uživatele v omyl;
c) poškozovat spotřebitele zhoršením charakteristických vlastností produktů živočišného původu nebo uvádět spotřebitele v omyl, pokud jde o charakteristické vlastnosti produktů živočišného původu.
3. Doplňková látka v krmivech musí:
a) mít příznivý vliv na vlastnosti krmiva;
b) mít příznivý vliv na vlastnosti živočišných produktů;
c) mít příznivý vliv na zbarvení okrasných ryb a ptáků;
d) uspokojovat potřeby zvířat týkající se výživy;
e) mít příznivý vliv na důsledky živočišné výroby pro životní prostředí;
f) mít příznivý vliv na živočišnou produkci, užitkovost nebo dobré životní podmínky zvířat, zejména působením na flóru gastro-intestinálního traktu nebo trávení krmiva, nebo
g) mít kokcidiostatický nebo histomonostatický účinek.
4. Jiná antibiotika než kokcidiostatika nebo histomonostatika se jako doplňkové látky v krmivech nepovolují.
Článek 6
Skupiny doplňkových látek v krmivech
1. Doplňkové látky v krmivech se podle svých funkcí a vlastností zařazují v souladu s postupem uvedeným v článcích 7, 8 a 9 do některých z následujících skupin:
a) technologické doplňkové látky: jakákoliv látka přidaná do krmiva z technologických důvodů;
b) senzorické doplňkové látky: jakákoliv látka, která přimíšením do krmiva zlepší nebo změní organoleptické vlastnosti krmiva nebo vizuální vlastnosti potravin získaných ze zvířat;
c) nutriční doplňkové látky;
d) zootechnické doplňkové látky: jakákoliv látka, která se používá s cílem příznivě ovlivnit užitkovost a dobré zdraví zvířat nebo která se používá s cílem příznivě ovlivnit životní prostředí;
e) kokcidiostatika a histomonostatika.
2. V rámci skupin uvedených v odstavci 1 jsou doplňkové látky v krmivech v souladu s postupem uvedeným v článcích 7, 8 a 9 podle jejich hlavní funkce nebo funkcí dále rozděleny do dalších funkčních skupin uvedených v příloze I.
3. Je-li to na základě technologického pokroku nebo vědeckého vývoje nezbytné, mohou být v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 vytvořeny další skupiny doplňkových látek v krmivech a funkční skupiny.
Článek 7
Žádost o povolení
1. Veškeré žádosti o povolení podle článku 4 se zasílají Komisi.
Komise neprodleně informuje členské státy a předá žádost Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad").
2. Úřad:
a) písemně žadateli potvrdí příjem žádosti, včetně údajů a dokladů uvedených v odstavci 3, do 15 dnů ode dne jejího přijetí a uvede datum přijetí;
b) poskytne členským státům a Komisi veškeré informace získané od žadatele;
c) zveřejní souhrn dokumentace uvedené v odst. 3 písm. h), s výhradou požadavků důvěrnosti údajů podle čl. 18 odst. 2.
3. V době podání žádosti žadatel zašle přímo úřadu následující údaje a dokumenty:
a) jeho jméno a adresu;
b) identifikaci doplňkové látky v krmivech, návrh na její zařazení do skupiny a funkční skupiny podle článku 6 a její charakteristické vlastnosti, případně včetně kritérií čistoty;
c) popis výrobní metody, výroby a předpokládaného použití doplňkové látky v krmivech, metody analýzy doplňkové látky v krmivech s ohledem na předpokládané použití a případně metody analýzy pro určení úrovně reziduí doplňkové látky v krmivech nebo jejích metabolitů, které zůstávají v potravinách;
d) kopii studií, které byly provedeny, a jakýkoliv další dostupný materiál, z něhož vyplývá, že doplňková látka v krmivech splňuje kritéria stanovená v čl. 5 odst. 2 a 3;
e) navrhované podmínky pro uvedení doplňkové látky v krmivech na trh, včetně požadavků na označování a případně zvláštních podmínek pro používání a manipulaci (včetně známých neslučitelností), úroveň použití v doplňkových krmivech a živočišné druhy a skupiny, pro které je doplňková látka v krmivech určena;
f) písemné prohlášení, že žadatel v souladu s požadavky stanovenými v příloze II zaslal tři vzorky doplňkové látky v krmivech přímo do referenční laboratoře Společenství podle článku 21;
g) u doplňkových látek, které podle návrhu uvedeného v písmenu b) nepatří do skupin a) nebo b) podle čl. 6 odst. 1, a u doplňkových látek spadajících do oblasti působnosti práva Společenství o obchodu s produkty skládajícími se z geneticky modifikovaných organismů nebo geneticky modifikované organismy obsahujícími či z nich vyrobenými, návrh plánu monitorování v období po uvedení látky na trh;
h) souhrn dokumentace obsahující informace poskytnuté podle písmen a) až g);
i) u doplňkových látek spadajících do oblasti působnosti práva Společenství o uvádění na trh produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů, geneticky modifikované organismy obsahují nebo jsou z nich vyrobeny, podrobnosti o jakémkoliv uděleném povolení v souladu s použitelnými právními předpisy.
4. Komise po konzultaci s úřadem stanoví postupem podle čl. 22 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel týkajících se vypracování a podání žádosti.
Do doby přijetí těchto prováděcích pravidel se žádost bude řídit ustanoveními přílohy směrnice 87/153/EHS.
5. Po konzultaci s úřadem se v souladu s postupem podle čl. 22 odst. 2 vypracují pokyny pro povolování doplňkových látek, případně pro každou skupinu doplňkových látek uvedenou v čl. 6 odst. 1. Tyto pokyny berou v úvahu možnost extrapolace výsledků studií prováděných na velkých druzích na druhy malé.
Po konzultaci s úřadem mohou být v souladu s postupem podle čl. 22 odst.
2 stanovena další prováděcí pravidla k tomuto článku. Tato pravidla by v případě potřeby měla rozlišovat mezi požadavky na doplňkové látky v krmivech určené pro hospodářská zvířata a požadavky na krmiva určená pro jiná zvířata, zejména pro zvířata v zájmovém chovu.
Prováděcí pravidla obsahují ustanovení, která umožní zjednodušené postupy pro povolování doplňkových látek, které již byly povoleny pro použití v potravinách.
6. Úřad zveřejní podrobné pokyny, aby napomohl žadateli při vypracování a podání žádosti.
Článek 8
Stanovisko úřadu
1. Úřad vydá své stanovisko do šesti měsíců po přijetí platné žádosti.
Tato lhůta se prodlouží, pokud úřad po žadateli požaduje dodatečné informace podle odstavce 2.
2. Úřad může v případě potřeby vyzvat žadatele, aby doplnil informace připojené k žádosti ve lhůtě, kterou úřad stanoví po konzultaci s žadatelem.
3. Při vypracovávání stanoviska úřad:
a) ověřuje, zda údaje a dokumenty, které žadatel předložil, jsou v souladu s článkem 7, a posoudí rizika, aby určil, zda doplňková látka v krmivech splňuje podmínky stanovené v článku 5;
b) ověřuje zprávu referenční laboratoře Společenství.
4. V případě příznivého stanoviska pro povolení doplňkové látky v krmivech toto stanovisko mimo jiné obsahuje následující údaje:
a) jméno a adresu žadatele;
b) označení doplňkové látky v krmivech, včetně jejího zařazení do funkční skupiny podle článku 6, její specifikace, případně včetně kritérií čistoty a metody analýzy;
c) podle výsledků hodnocení zvláštní podmínky nebo omezení týkající se manipulace, požadavků na monitorování v období po uvedení látky na trh a použití, včetně druhů zvířat a skupin druhů zvířat, pro které je doplňková látka určena;
d) specifické dodatečné požadavky na označování doplňkových látek v krmivech nezbytné v důsledku podmínek nebo omezení uložených na základě písmene c);
e) návrh na stanovení maximálních limitů reziduí v příslušných potravinách živočišného původu, ledaže úřad ve svém stanovisku dojde k závěru, že stanovení maximálních limitů reziduí pro ochranu spotřebitelů není nutné nebo že maximální limity reziduí již byly stanoveny v přílohách I nebo III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [17].
5. Úřad neprodleně sdělí své stanovisko Komisi, členským státům a žadateli, včetně zprávy popisující posouzení doplňkové látky v krmivech a s uvedením důvodů, které vedly k jeho závěru.
6. Úřad zveřejní své stanovisko poté, co z něho vyloučí veškeré informace označené za důvěrné v souladu s čl. 18 odst. 2.
Článek 9
Povolení Společenství
1. Do tří měsíců od přijetí stanoviska úřadu Komise vypracuje návrh nařízení s ohledem na udělení nebo zamítnutí povolení. Tento návrh bere v úvahu požadavky čl. 5 odst. 2 a 3, práva Společenství a dalších oprávněných faktorů souvisejících s posuzovanou oblastí, a zejména přínos pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat a pro spotřebitele živočišných produktů.
Pokud návrh není v souladu se stanoviskem úřadu, Komise předloží odůvodnění rozdílů.
V mimořádně složitých případech může být tříměsíční lhůta prodloužena.
2. Návrh se přijímá v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména týkající se identifikačního čísla pro povolené doplňkové látky, mohou být stanovena v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
4. Komise neprodleně informuje žadatele o nařízení přijatém podle odstavce 2.
5. Nařízení, kterým se uděluje povolení, obsahuje údaje uvedené v čl. 8 odst. 4 písm. b), c), d) a e) a identifikační číslo.
6. Nařízení, kterým se uděluje povolení doplňkovým látkám patřícím do skupin d) a e) podle čl. 6 odst. 1 a doplňkovým látkám skládajícím se z geneticky modifikovaných organismů, tyto organismy obsahujícím nebo z nich vyrobeným, obsahuje jméno držitele povolení a případně jednotný identifikátor, přidělený geneticky modifikovanému organismu, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [18].
7. Pokud úroveň reziduí doplňkové látky v krmivech přítomných v potravinách vyrobených ze zvířat krmených touto doplňkovou látkou dosahuje výše, která by mohla mít nepříznivý účinek na lidské zdraví, pak nařízení obsahuje maximální limity reziduí pro účinnou látku nebo její metabolity v příslušných potravinách živočišného původu.
V tomto případě se účinná látka pro účely směrnice Rady 96/23/ES [19] považuje za patřící do přílohy I uvedené směrnice.
Pokud maximální limity reziduí pro dotčenou látku již byly stanoveny v právu Společenství, pak se použijí také na rezidua účinné látky nebo jejích metabolitů vzniklých použitím látky jako doplňkové látky v krmivech.
8. Povolení udělené v souladu s postupem stanoveným v tomto nařízení je platné v celém Společenství po dobu deseti let a může být prodlouženo podle článku 14.
Povolená doplňková látka v krmivech se zapíše do registru uvedeného v článku 17 (dále jen "registr").
Každý zápis do registru obsahuje datum povolení a údaje uvedené v odstavcích 5, 6 a 7.
9. Udělením povolení není dotčena obecná občanskoprávní a trestní odpovědnost subjektu podnikajícího v krmivářském odvětví, pokud jde o dotyčnou doplňkovou látku v krmivech.
Článek 10
Status stávajících produktů
1. Odchylně od článku 3 může být doplňková látka v krmivech, která byla uvedena na trh podle směrnice 70/524/EHS, jakož i močovina a její deriváty, aminokyselina, sůl aminokyseliny nebo analogická látka uvedená v bodech 2.1, 3 a 4 přílohy směrnice 82/471/EHS uvedena na trh a používána v souladu s podmínkami stanovenými ve směrnicích 70/524/EHS nebo 82/471/EHS a v jejich prováděcích ustanoveních, včetně zejména specifických ustanovení o označování týkajících se krmných směsí a krmných surovin, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) v roce následujícím po vstupu tohoto nařízení v platnost osoba, která poprvé uvedla doplňkovou látku v krmivech na trh, nebo jakákoliv jiná dotčená strana oznámí tuto skutečnost Komisi. Současně se přímo úřadu zasílají údaje uvedené v čl.
7 odst. 3 písm. a), b) a c);
b) v roce následujícím po oznámení podle písmene a) úřad ověří, zda byly předloženy požadované informace, a oznámí Komisi, že obdržel informace požadované podle tohoto článku.
Dotyčné produkty se zapíší do registru.
Každý zápis do registru obsahuje datum, kdy byl dotyčný produkt poprvé do registru zapsán a případně i datum ukončení platnosti stávajícího povolení.
2. Žádost se podává podle článku 7 nejpozději rok přede dnem ukončení platnosti povolení uděleného v souladu se směrnicí 70/524/EHS u doplňkových látek podléhajících povolení na dobu určitou, a nejpozději sedm let po vstupu tohoto nařízení v platnost u doplňkových látek povolených na dobu neurčitou nebo podle směrnice 82/471/EHS.
Podrobný harmonogram řadící různé třídy doplňkových látek, které se mají přehodnotit, podle priority, může být přijat v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst.
2. Při sestavování tohoto seznamu je konzultován úřad.
3. Produkty zapsané v registru podléhají ustanovením tohoto nařízení, zejména článkům 8, 9, 12, 13, 14 a 16, které se použijí na tyto produkty, jako kdyby byly povoleny podle článku 9, aniž jsou dotčeny specifické podmínky týkající se označování, uvedení na trh a použití každé látky v souladu s odstavcem 1.
4. V případě povolení nevydaných určitému držiteli může dovozce či výrobce produktů uvedených v tomto článku nebo jakákoliv jiná dotčená strana předložit Komisi informace uvedené v odstavci 1 nebo podat žádost uvedenou v odstavci 2.
5. Pokud oznámení a s ním související údaje uvedené v odst. 1 písm. a) nejsou dodány ve stanovené lhůtě nebo se zjistí, že jsou nesprávné, či pokud žádost není podána ve lhůtě předepsané v odstavci 2, přijme se v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 nařízení za účelem stažení dotčených doplňkových látek z trhu. Takové opatření může stanovit omezenou dobu, po kterou se mohou stávající zásoby produktu spotřebovat.
6. Pokud z důvodů nezaviněných žadatelem není přijato rozhodnutí o prodloužení povolení před ukončením jeho platnosti, prodlužuje se doba platnosti povolení výrobku automaticky až do doby, kdy Komise přijme rozhodnutí.
Komise informuje žadatele o tomto prodloužení povolení.
7. Odchylně od článku 3 mohou být látky, mikroorganismy a přípravky používané ve Společenství jako konzervační látky pro siláž ke dni uvedenému v čl. 26 odst. 2 uváděny na trh a používány za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení odst. 1 písm. a) a b) a odstavce 2. Odstavce 3 a 4 se použijí přiměřeně. Pro tyto látky je lhůta pro podání žádosti uvedené v odstavci 2 sedm let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 11
Postupné omezení
1. S ohledem na rozhodnutí o postupném omezení používání kokcidiostatik a histomonostatik jako doplňkových látek v krmivech do 31. prosince 2012 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 1. ledna 2008 zprávu o používání těchto látek jako doplňkových látek v krmivech a o dostupných alternativách, případně s připojenými legislativními návrhy.
2. Odchylně od článku 10 a aniž je dotčen článek 13 mohou být antibiotika, jiná než kokcidiostatika a histomonostatika, uváděna na trh a používána jako doplňkové látky v krmivech do 31. prosince 2005; ode dne 1. ledna 2006 jsou tyto látky z registru vymazány.
Článek 12
Kontrola
1. Je-li doplňková látka podle tohoto nařízení povolena, musí jakákoliv osoba, která tuto látku nebo krmivo, do něhož je tato látka přimíšena, používá nebo uvádí na trh, nebo jakákoliv jiná dotčená strana, zajistit, aby byly dodrženy veškeré podmínky nebo veškerá omezení, která byla uložena s ohledem na uvádění na trh, používání a manipulaci s touto doplňkovou látkou nebo s krmivem tuto látku obsahujícím.
Pokud byly uloženy držiteli povolení požadavky monitorování podle čl. 8 odst.
4 písm. c), musí držitel zajistit, aby se monitorování provádělo, a musí Komisi předávat zprávy v souladu s povolením. Držitel povolení neprodleně Komisi uvědomí o jakékoliv nové informaci, která by mohla mít vliv na hodnocení bezpečnosti při užívání doplňkové látky v krmivech, zejména s ohledem na možné zdravotní účinky na zvlášť citlivé skupiny spotřebitelů.
Držitel povolení Komisi neprodleně uvědomí o jakémkoli zákazu nebo omezení uloženém příslušným orgánem jakékoliv třetí země, v níž je doplňková látka v krmivech uvedena na trh.
Článek 13
Změna, pozastavení a zrušení povolení
1. Úřad vydá z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu nebo Komise stanovisko k otázce, zda povolení stále splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
Toto stanovisko neprodleně předá Komisi, členským státům a případně držiteli povolení.
Stanovisko se zveřejňuje.
2. Komise neprodleně prošetří stanovisko úřadu. Veškerá vhodná opatření se přijímají v souladu s články 53 a 54 nařízení (ES) č. 178/2002. Rozhodnutí o změně, pozastavení nebo zrušení povolení se přijímá v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Pokud držitel povolení navrhuje změnu podmínek povolení tím, že podá žádost Komisi a připojí k ní odpovídající údaje, které podporují žádost o změnu, předá úřad Komisi a členským státům své stanovisko k návrhu. Komise neprodleně prošetří stanovisko úřadu a přijme rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
4. Komise neprodleně uvědomí žadatele o přijatém rozhodnutí.
V případě potřeby se změní registr.
5. Ustanovení čl. 7 odst. 1 a 2 a články 8 a 9 se použijí obdobně.
Článek 14
Prodloužení povolení
1. Povolení vydaná podle tohoto nařízení lze prodloužit vždy o desetileté období.
Žádost o prodloužení se zasílá Komisi nejpozději rok před ukončením platnosti povolení.
V případě, že povolení není vydáno určitému držiteli, může jakákoliv osoba, která poprvé uvede doplňkovou látku na trh, nebo jakákoliv jiná dotčená strana podat Komisi žádost a považuje se za žadatele.
V případě, že povolení je vydáno určitému držiteli, mohou držitel povolení nebo jeho právní nástupce nebo nástupci podat Komisi žádost a považují se za žadatele.
2. Při podání žádosti žadatel zašle přímo úřadu následující údaje a dokumenty:
a) kopii povolení pro uvedení doplňkové látky v krmivech na trh;
b) zprávu o výsledcích monitorování v období po uvedení na trh, pokud je požadavek monitorování obsažen v povolení;
c) jakoukoliv novou dostupnou informaci, pokud jde o hodnocení bezpečnosti při používání doplňkové látky a rizik plynoucích z používání doplňkové látky v krmivech pro zvířata, lidi a životní prostředí;
d) v případě potřeby návrh na změnu nebo doplnění podmínek původního povolení, mimo jiné podmínek týkajících se budoucích kontrol.
3. Ustanovení čl. 7 odst. 1, 2, 4 a 5 a články 8 a 9 se použijí obdobně.
4. Pokud z důvodů nezaviněných žadatelem není přijato žádné rozhodnutí o prodloužení povolení přede dnem ukončení jeho platnosti, doba platnosti povolení produktu se automaticky prodlužuje do doby, než Komise přijme rozhodnutí.
Informace o tomto prodloužení povolení se zveřejní v registru uvedeném v článku 17.
Článek 15
Povolení v naléhavých případech
Ve zvláštních případech, ve kterých je povolení nezbytné k zajištění ochrany dobrých životních podmínek zvířat, může Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 dočasně povolit použití doplňkové látky na dobu nejdéle pěti let.
KAPITOLA III OZNAČOVÁNÍ A BALENÍ
Článek 16
Označování a balení doplňkových látek v krmivech a premixů
1. Nikdo nemůže uvést na trh doplňkovou látku v krmivech nebo premix doplňkových látek, aniž by obal nebo nádoba nebyly na odpovědnost výrobce, baliče, dovozce, prodavače nebo distributora usazených ve Společenství označeny a aniž by na nich nebyly uvedeny přinejmenším v jazyce/jazycích členského státu, v němž je produkt uváděn na trh, pro každou přísadu tam obsaženou, viditelně, jasně, čitelně a nesmazatelně následující informace:
a) specifický název doplňkových látek podle povolení před názvem funkční skupiny uvedené v povolení;
b) název nebo firma a adresa nebo registrované místo podnikání osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto článku;
c) čistá hmotnost, nebo v případě kapalných doplňkových látek a premixů buďto čistý objem nebo čistá hmotnost;
d) v případě potřeby číslo schválení přidělené zařízení nebo zprostředkovateli podle článku 5 směrnice 95/69/ES nebo registrační číslo přidělené zařízení nebo zprostředkovateli podle článku 10 uvedené směrnice;
e) návod k použití a jakékoliv bezpečnostní doporučení týkající se použití a případně i specifických požadavků uvedených v povolení, včetně druhů zvířat a skupin, pro které je doplňková látka nebo premix doplňkových látek určen;
f) identifikační číslo;
g) referenční číslo šarže a datum výroby.
2. U aromatických látek může být seznam doplňkových látek nahrazen slovy "směs z aromatických látek".
Toto ustanovení se nepoužije na aromatické látky podléhající množstevnímu omezení, pokud jsou použita v krmivu a pitné vodě.
3. Kromě informací uvedených v odstavci 1 musí obal nebo nádoba s doplňkovou látkou patřící do funkční skupiny uvedené v příloze III obsahovat viditelné, jasně čitelné a nesmazatelné informace stanovené v uvedené příloze.
4. Dále v případě premixů musí být na štítku a obalovém materiálu jasně uvedeno slovo "premix" (velkými písmeny).
5. Doplňkové látky a premixy mohou být uváděny na trh pouze v uzavřených obalech nebo nádobách, jež musí být zavřeny tak, aby uzávěr byl při otevření nenávratně poškozen a nemohl být použit znovu.
6. Změny přílohy III, za účelem zohlednění technologického pokroku a vědeckého vývoje, mohou být přijaty v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
KAPITOLA IV OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Registr doplňkových látek v krmivech Společenství
1. Komise vypracuje a aktualizuje registr doplňkových látek v krmivech Společenství.
2. Registr je přístupný veřejnosti.
Článek 18
Důvěrnost údajů
1. Žadatel může uvést, se kterými informacemi sdělenými podle tohoto nařízení se má zacházet jako s důvěrnými, protože jejich zveřejněním by mohlo být významně poškozeno jeho postavení vůči konkurentům.
V takových případech musí být podány ověřitelné důvody.
2. Komise po konzultaci s žadatelem určí, které informace jiné než informace uvedené v odstavci 3 by měly zůstat důvěrné, a informuje žadatele o svém rozhodnutí.
3. Za důvěrné se nepovažují tyto informace:
a) název a složení doplňkové látky v krmivech a případně uvedení výrobního kmenu;
b) fyzikálně chemické a biologické vlastnosti doplňkové látky v krmivech;
c) závěry týkající se výsledku studie o účincích doplňkové látky v krmivech na lidské zdraví, zdraví zvířat a na životní prostředí;
d) závěry výsledků studie o účincích doplňkové látky v krmivech na vlastnosti živočišných výrobků a jejich nutriční vlastnosti;
e) metody detekce a identifikace doplňkové látky v krmivech a případně i požadavky monitorování a souhrn výsledků monitorování.
4. Odchylně od odstavce 2 poskytne úřad na požádání Komisi a členským státům veškeré informace, které má k dispozici, včetně informací považovaných za důvěrné podle odstavce 2.
5. Úřad postupuje podle zásad uvedených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [20] při vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, které má úřad k dispozici.
6. Členské státy, Komise a úřad zachovají důvěrnost všech informací považovaných za důvěrné podle odstavce 2, s výjimkou informací, které musí být zveřejněny v zájmu ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí.
Členské státy vyřídí žádosti o přístup k dokumentům získaným podle tohoto nařízení v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1049/2001.
7. Pokud žadatel stáhne nebo stáhl svou žádost, členské státy, Komise a úřad respektují důvěrnost obchodních a průmyslových informací, včetně informací z oblasti výzkumu a vývoje, jakož i informací, u nichž se v názoru na jejich důvěrnost Komise s žadatelem rozcházejí.
Článek 19
Správní přezkum
Rozhodnutí nebo opomenutí úřadu v rámci pravomocí mu svěřených tímto nařízením mohou být přezkoumány Komisí z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu či jakékoliv přímo a individuálně dotčené osoby.
Za tím účelem je třeba Komisi podat žádost do dvou měsíců ode dne, kdy se dotčená strana dozvěděla o dotyčném jednání nebo opomenutí.
Komise přijme rozhodnutí do dvou měsíců a případně požádá, aby úřad vzal své rozhodnutí zpět nebo napravil opomenutí ve stanovené lhůtě.
Článek 20
Ochrana údajů
1. Vědecké údaje a jiné informace, které jsou obsaženy v dokumentaci žádosti požadované podle článku 7, nemohou být použity ve prospěch jiného žadatele po dobu deseti let ode dne vydání povolení, ledaže se nový žadatel dohodne s žadatelem předchozím, že tyto údaje a informace mohou být použity.
2. Aby se podpořilo úsilí vedoucí k získání povolení pro malé druhy u doplňkových látek, jejichž použití je již u jiných druhů povoleno, desetileté období ochrany údajů se prodlužuje o jeden rok u každého malého druhu, pro který je uděleno povolení k rozšíření používání.
3. Žadatel a předchozí žadatel podniknou veškeré nezbytné kroky k dosažení dohody o společném využívání informací, aby se neopakovaly toxikologické pokusy na obratlovcích.
Pokud však nedojde k dohodě o společném využívání informací, může Komise rozhodnout o zveřejnění informací, jejichž znalost je nutná pro zabránění opakovaným toxikologickým pokusům na obratlovcích, přičemž zajistí rozumnou rovnováhu mezi zájmy dotyčných stran.
4. Po ukončení desetiletého období může úřad použít výsledky celého hodnocení nebo jeho části prováděného na základě vědeckých údajů a informací obsažených v dokumentaci žádosti ve prospěch jiného žadatele.
Článek 21
Referenční laboratoře
Referenční laboratoř Společenství a její povinnosti a úlohy jsou stanoveny v příloze II.
Žadatelé o vydání povolení pro doplňkovou látku se podílejí na nákladech za úkony prováděné referenční laboratoří Společenství a konsorciem národních referenčních laboratoří uvedených v příloze II.
Prováděcí pravidla k příloze II a veškeré změny uvedené přílohy se stanoví postupem podle čl. 22 odst. 2.
Článek 22
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený článkem 58 nařízení (ES) č. 178/2002 (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Období uvedené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 23
Zrušující ustanovení1.
1. Směrnice 70/524/EHS se zrušuje ode dne zahájení používání tohoto nařízení.
Článek 16 směrnice 70/524/EHS však zůstává v platnosti do doby, než bude směrnice 79/373/EHS změněna tak, aby zahrnovala pravidla týkající se označování krmiv, které obsahují doplňkové látky.
2. Body 2.1, 3 a 4 přílohy směrnice 82/471/EHS se zrušují ode dne zahájení používání tohoto nařízení.
3. Směrnice 87/153/EHS se zrušuje ode dne zahájení používání tohoto nařízení. Příloha uvedené směrnice však zůstává v platnosti až do doby přijetí prováděcích pravidel podle čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení.
4. Odkazy na směrnici 70/524/EHS se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odstrašující.
Členské státy uvědomí o těchto pravidlech a opatřeních Komisi nejpozději dvanáct měsíců po dni vyhlášení tohoto nařízení a neprodleně ji uvědomí o veškerých pozdějších změnách, které se jich dotýkají.
Článek 25
Přechodná opatření
1. Žádosti podané podle článku 4 směrnice 70/524/EHS přede dnem používání tohoto nařízení se vyřizují jako žádosti podané podle článku 7 tohoto nařízení, pokud první připomínky stanovené podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS nebyly ještě předány Komisi. Každý členský stát, který byl s ohledem na jakoukoliv takovou žádost zvolen jako zpravodaj, neprodleně předá Komisi dokumentaci týkající se této žádosti. Bez ohledu na čl. 23 odst. 1 se takové žádosti budou i nadále vyřizovat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS, pokud Komisi již byly předány první připomínky podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS.
2. Požadavky na označování stanovené v kapitole III se nepoužijí na výrobky, které byly oprávněně vyrobené a označené štítkem ve Společenství nebo oprávněně dovezené do Společenství a uvedené do oběhu přede dnem používání tohoto nařízení.
Článek 26
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se po uplynutí doby dvanácti měsíců po dni vyhlášení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1841/2003
ze dne 17. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1227/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 a články 15 a 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1227/2003 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1203/2003 [4], stanovilo termín pro období uvedené v čl. 2 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, během kterého může producent získat práva na opětovnou výsadbu poté, co byla dotyčná plocha osázena. Protože datum pro použití postupu stanoveného v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 bylo posunuto, je třeba odpovídajícím způsobem posunout rovněž uvedený termín.
(2) Aby bylo možné účinně určit přidělení finančních prostředků stanovené v čl. 14 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, je třeba změnit datum, k němuž musejí členské státy vypracovat svá roční sdělení pro Komisi, a stanovit datum, které se použije pro účely stanovení uskutečněných a potvrzených výdajů.
(3) Pokud jde o zatřídění odrůd révy, je rovněž třeba přizpůsobit stanovený formát dat a informací, které členské státy musejí zasílat Komisi.
(4) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 1227/2000.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1227/2000 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 5 se slova "15. červenec 2002" nahrazují slovy "30. červen 2004";
2. v čl. 16 odst. 1 se první věta a písmena a) a b) nahrazují tímto:
"Ohledně pravidel restrukturalizace a přeměny vinic předají členské státy Komisi nejpozději do 10. června každého roku:
a) prohlášení o výdajích skutečně vzniklých k 30. červnu běžného rozpočtového roku a údaje o příslušné celkové ploše;
b) prohlášení o výdajích potvrzených k 30. červnu běžného rozpočtového roku a údaje o příslušné celkové ploše;;"
3. tabulka 9 "Zatřídění moštových odrůd" v příloze se nahrazuje tabulkou v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1842/2003
ze dne 17. října 2003,
kterým se stanovují úrokové míry používané pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu pro záruční sekci EZOZF pro účetní období 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1259/96 [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Komise (EHS) č. 411/88 ze dne 12. února 1988 o metodě a úrokové míře pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2623/1999 [4] stanoví, že jednotná úroková míra používaná pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření odpovídá tříměsíční a roční úrokové sazbě Euribor ve váženém poměru jedna třetina ku dvěma třetinám.
(2) Komise stanoví tuto míru před započetím každého účetního období záruční sekce EZOZF na základě měr zaznamenaných v šesti měsících před jejím stanovením.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 411/88 stanoví, že pokud je míra úrokových nákladů členského státu po dobu nejméně 6měsíců nižší než jednotná úroková míra stanovená pro Společenství, stanoví se pro tento členský stát zvláštní úroková míra. Pokud členský stát neoznámí míry před koncem účetního období, používaná míra se určuje na základě referenčních úrokových měr stanovených v příloze uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro výdaje vynaložené během účetního období 2004 záruční sekce EZOZF:
1. úroková míra uvedená v článku 3 nařízení (EHS) č. 411/88 se stanoví ve výši 2,3 %;
2. zvláštní úroková míra uvedená v článku 4 nařízení (EHS) č. 411/88 se stanoví pro Itálii ve výši 2,2 %.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1843/2003
ze dne 17. října 2003,
kterým se stanoví procenta snížení hodnoty použitelná při nákupu zemědělských produktů na finanční rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1259/96 [2], a zejména na druhou větu čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení (EHS) č. 1883/78 se musí snížení hodnoty zemědělských produktů uskladněných ve veřejných intervenčních skladech provádět při jejich nákupu.
Procento snížení hodnoty nesmí být vyšší než rozdíl mezi nákupní cenou a předvídatelnou prodejní cenou každého z těchto produktů.
8 odst. 3 nařízení (EHS) 1883/78 může Komise omezit snížení hodnoty v době nákupu na část tohoto procenta snížení hodnoty, avšak tato část nesmí být nižší než 70 % z celkového snížení hodnoty.
Pro některé produkty by měly být pro finanční rok 2004 stanoveny koeficienty, které intervenční agentury použijí na hodnoty měsíčních nákupů těchto produktů, aby mohly stanovit částky snížení hodnoty.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pokud jde o produkty uvedené v seznamu přílohy, které poté, co byly nakoupeny v rámci veřejné intervence, byly uskladněny nebo převzaty intervenčními agenturami v období mezi 1. říjnem 2003 a 30. zářím 2004, sníží orgány jejich hodnotu tak, aby odpovídala rozdílu mezi nákupní cenou a předvídatelnou prodejní cenou dotyčných produktů.
2. Ke stanovení částek snížení hodnoty používají intervenční agentury na hodnoty produktů nakoupených každý měsíc koeficienty stanovené v příloze.
3. Takto stanovené výdaje musejí být oznámeny Komisi v rámci prohlášení podle nařízení Komise (ES) č. 296/96 [3].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1847/2003
ze dne 20. října 2003
o dočasném povolení nových doplňkových látek a trvalém povolení již povolené doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/7/ES [2], a zejména na článek 3, čl. 9d odst. 1 a čl. 9e odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové použití již povolené doplňkové látky vyžaduje povolení Společenství.
(2) V případě doplňkový látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, které se řadí mezi enzymy, může být uděleno dočasné povolení pro nové použití doplňkové látky v krmivech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků předpokládat, že jejich použití v krmivech bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
Dočasné povolení může být uděleno na dobu nepřesahující čtyři roky.
(3) Enzym uvedený v příloze I tohoto nařízení ("enzym") byl poprvé dočasně povolen pro výkrm kuřat nařízením Komise (ES) č. 1436/98 [3], a to po příznivém stanovisku Vědeckého výboru pro výživu zvířat (SCAN), zejména pokud jde o o nezávadnost tohoto produktu.
Dočasné povolení této doplňkové látky bylo nařízením Komise (ES) č. 2200/2001 [4] prodlouženo do 30. června 2004.
(4) Výrobní společnost předložila nové údaje na podporu žádosti o rozšíření povolení používat enzym pro výkrm krocanů a krůt.
(5) Hodnocení žádosti o povolení nového použití enzymu ukazuje, že podmínky stanovené ve směrnici 70/524/EHS pro dočasné povolení jsou splněny.
(6) Dne 27. března 2003 zaujal SCAN příznivé stanovisko k bezpečnosti enzymu pro výkrm krocanů a krůt za podmínek stanovených tímto nařízením.
(7) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že doplňkové látky uvedené v příloze C části II uvedené směrnice mohou být povoleny bez časového omezení, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 3 písm. a).
(8) Mikroorganismus uvedený v příloze II tohoto nařízení ("mikroorganismus") byl poprvé dočasně povolen nařízením Komise (ES) č. 1436/98, a to příznivém stanovisku SCAN, zejména pokud jde o nezávadnost tohoto produktu.
Dočasné povolení mikroorganismu bylo nařízením Komise (ES) č. 2200/2001 prodlouženo do 30. června 2004.
(9) Výrobní společnost předložila nové údaje na podporu žádosti o povolení používat mikroorganismus bez časového omezení.
(10) Hodnocení žádosti o povolení mikroorganismu ukazuje, že veškeré podmínky stanovené ve směrnici 70/524/EHS pro povolení bez časového omezení jsou splněny.
(11) Dne 2. prosince 2002 zaujal SCAN příznivé stanovisko k účinnosti mikroorganismu za určitých podmínek stanovených tímto nařízením.
(12) Je proto vhodné povolit bez časového omezení používání enzymu pro výkrm krocanů a krůt na dobu čtyř let, jakož i používání mikroorganismu pro selata do 35 kg hmotnosti bez časového omezení.
(13) Z hodnocení těchto dvou žádostí vyplývá, že jsou nezbytné určité postupy na ochranu zaměstnanců před expozicí enzymu a mikroorganismu.
Tato ochrana je však zajištěna použitím směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5].
(14) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka, která náleží do skupiny "enzymy" a je uvedena v příloze I, se povoluje pro použití jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Doplňková látka, která náleží do skupiny "mikroorganizmy" a je uvedena v příloze II, se povoluje pro použití jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1851/2003
ze dne 17. října 2003,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 410/2002 [2], a zejména na článek 122 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy nebo jejich příslušné úřady požádaly o provedení změn příloh nařízení (EHS) č. 574/72 postupem, který je v něm uveden.
(2) Navržené změny vyplývají z rozhodnutí přijatých dotyčnými členskými státy nebo jejich příslušnými úřady určujícími úřady příslušné pro provádění právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení podle právních předpisů Společenství.
(3) Bylo obdrženo jednomyslné stanovisko Správní komise pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy 1 až 4 a přílohy 6, 9 a 10 nařízení (EHS) č. 574/72 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1852/2003
ze dne 21. října 2003,
kterým se na deset let povoluje užívání kokcidiostatik v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1847/2003 [2], a zejména na články 3 a 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 70/524/EHS musí členské státy vyžadovat, aby žádná doplňková látka nebyla uvedena na trh, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) V případě doplňkových látek uvedených v části I přílohy C směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří kokcidiostatika a ostatní léčebné látky, může být vydáno povolení spojené s osobou odpovědnou za jejich uvedení na trh.
Takové povolení lze udělit na dobu deseti let, jsou-li splněny všechny příslušné podmínky stanovené v uvedené směrnici.
(3) Hodnocení žádosti o vydání povolení na dobu deseti let, která byla předložena pro kokcidiostatický přípravek "Sacox 120 microGranulate", ukazuje, že jsou splněny příslušné podmínky stanovené ve směrnici 70/524/EHS.
Vědecký výbor pro výživu zvířat vydal příznivé stanovisko, pokud jde o bezpečnost a pozitivní účinky kokcidiostatického přípravku, který náleží do skupiny "Kokcidiostatika a ostatní léčebné látky", na kuřice.
(4) Kokcidiostatický přípravek "Sacox 120 microGranulate" by proto měl být povolen na dobu deseti let a měl by být zařazen do seznamu povolených doplňkových látek, které jsou spojeny s osobou odpovědnou za jejich uvedení na trh a které se povolují na dobu deseti let, jak je stanoveno ve směrnici 70/524/EHS.
(5) Hodnocení žádosti ukazuje, že pro ochranu pracovníků před expozicí doplňkové látce "Sacox 120 microGranulate" jsou nezbytné určité postupy.
Tato ochrana je však zajištěna uplatňováním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka "Sacox 120 microGranulate", která náleží do skupiny "Kokcidiostatika a ostatní léčebné látky" a je uvedena v příloze, se povoluje k použití jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1854/2003
ze dne 20. října 2003,
kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 769/2002 z dovozu kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V květnu 2002 Rada nařízením (ES) č. 769/2002 [2] uložila konečné antidumpingové clo na dovoz kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky.
Toto clo mělo formu zvláštního cla.
2. Zahájení
(2) Dne 30. října 2002 sdělila Komise svým oznámením o zahájení, zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství [3], zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz kumarinu pocházejícího z ČLR do Společenství.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise, aby se prošetřila vhodnost platných opatření.
Současné opatření, tj. clo ve formě zvláštního cla, neřeší situace, kdy bylo zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno.
3. Šetření
(4) Komise úředně informovala vyvážející výrobce, dovozce a známé dotčené uživatele a jejich sdružení, zástupce dotčené vyvážející země a výrobce Společenství o zahájení postupu.
Dotčeným stranám byla dána příležitost, aby písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Dva dovozci písemně sdělili svá stanoviska.
(6) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely určení vhodnosti platných opatření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Článek 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví prováděcí předpisy k celnímu kodexu Společenství [4], stanoví pro případ poškození zboží před propuštěním do volného oběhu pro určení celní hodnoty proporcionální rozdělení skutečně zaplacené nebo dlužné ceny.
(8) Aby nedocházelo k nadměrnému výběru antidumpingového cla, musí být zvláštní clo v případě poškození zboží sníženo poměrně k ceně skutečně zaplacené nebo dlužné.
V souladu se zažitými pravidly, stanovenými celním kodexem Společenství, se celní hodnota snižuje poměrně k ceně skutečně zaplacené nebo dlužné.
(9) Žádná dotčená strana nepodala připomínky nebo argumenty proti tomuto návrhu.
(10) Vzhledem k absenci podstatných argumentů předložených dotčenými stranami se tedy dospělo k závěru, že v případech, kdy bylo zboží poškozeno před propuštěním do volného oběhu a kdy se tedy cena skutečně zaplacená nebo dlužná pro účely určení celní hodnoty poměrně snižuje, specifické clo by mělo být sníženo poměrně k ceně skutečně zaplacené nebo dlužné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 769/2002 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. V případě, že bylo zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno a kdy se tedy cena skutečně zaplacená nebo dlužná pro účely určení celní hodnoty poměrně snižuje podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93, se výše antidumpingového cla, vypočítaného na základě částek stanovených výše, snižuje poměrně k ceně skutečně zaplacené nebo dlužné."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1871/2003
ze dne 23. října 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2658/87 zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura").
Kombinovaná nomenklatura je uvedena v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87.
535/94 ze dne 9. března 1994, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], byla vložena doplňková poznámka 8 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury, která měla objasnit zařazení soleného masa a poživatelných drobů, které patří do kódu KN 0210 ("Maso a poživatelné droby, solené nebo ve slaném nálevu, sušené nebo uzené; poživatelné moučky a prášky z masa nebo drobů").
Tato poznámka byla v roce 1995 přečíslována a označena jako doplňková poznámka 7.
(3) Zařazení v rámci kapitoly 2 kombinované nomenklatury je v podstatě závislé na procesu, který byl použit pro zajištění dlouhodobé konzervace uvedeného produktu.
Vysvětlivky k harmonizovanému systému ke kapitole 2 popisují strukturu této kapitoly.
Do kapitoly 2 patří nevařené maso a droby, které jsou čerstvé nebo chlazené nebo prošly některým z procesů dlouhodobé konzervace, to znamená nevařené maso a droby, které jsou zmrazené, solené, ve slaném nálevu, sušené nebo uzené.
(4) V souladu s těmito vysvětlivkami zůstává čerstvé maso zařazeno jako takové, i pokud bylo baleno společně se solí, která slouží jako dočasné konzervační činidlo během přepravy.
Stejná argumentace se použije i pro zmrazené maso, jinak by se každé maso s přidanou solí považovalo za maso solené, které patří do kódu KN 0210.
Pro účely kódu KN 0210 musí být nasolení natolik dostatečné, aby zajistilo dlouhodobou konzervaci pro jiné účely, než je přeprava.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že ostatní postupy uvedené pod kódem KN 0210, tj. naložení do slaného nálevu, sušení a uzení, jsou určeny spíše pro zajištění dlouhodobé konzervace než ke krátkodobé konzervaci po dobu přepravy.
(5) Dále je vhodné vysvětlit a potvrdit, že nasolení ve smyslu kódu KN 0210 má zajistit dlouhodobou konzervaci.
(6) Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení (EHS) č. 2658/87, musí být tedy změněna.
(7) Výbor pro celní kodex nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení (EHS) č. 2658/87, se nahrazuje tímto:
"Ve smyslu kódu KN 0210 se výrazem "maso a poživatelné droby, solené nebo ve slaném nálevu" rozumí maso a poživatelné droby hluboce a homogenně napuštěné solí ve všech částech, s celkovým obsahem soli nejméně 1,2 % hmotnostních, pokud nasolení zajišťuje dlouhodobou konzervaci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1873/2003
ze dne 24. října 2003,
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 2003, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1490/2003 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 by měly být maximální limity reziduí stanoveny pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí by měly být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky (CVMP) posoudí všechny relevantní informace předložené žadateli v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2377/90 a zohlední veškeré veřejně dostupné relevantní vědecké informace týkající se bezpečnosti reziduí příslušné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu, a zejména stanoviska Vědeckého výboru pro veterinární opatření týkající se veřejného zdraví (SCVPH) a hodnocení společného expertního výboru FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky.
(3) Při stanovování maximálních limitů reziduí pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést odpovídající potraviny získávané z ošetřených zvířat ("cílová tkáň") a také povahu rezidua, které je relevantní pro kontrolu reziduí ("indikátorové reziduum").
V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u zvířat produkujících mléko, musí být maximální limity reziduí stanoveny pro mléko.
(4) Nařízení (EHS) č. 2377/90 stanoví, že stanovení maximálních limitů reziduí nesmí nikterak bránit použití dalších příslušných právních předpisů Společenství.
(5) Progesteron je hormon ze skupiny progestagenů. Jeho podávání podléhá omezením a kontrole stanoveným pro hormony podle směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 [3], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/74/ES [4], podle níž smějí být tyto hormony podávány hospodářským zvířatům pouze z léčebných nebo zootechnických důvodů za určitých podmínek.
(6) Výbor SCVPH opakovaně potvrdil, že používání hormonů pro účely podpory růstu při výrobě masa představuje možné zdravotní riziko pro spotřebitele v důsledku přirozených farmakologických a toxikologických vlastností a s ohledem na epidemiologická zjištění.
Dostupné údaje o progesteronu však v současné době nejsou dostatečné pro jakýkoli kvantitativní odhad rizika z expozice reziduím v mase a masných výrobcích pocházejících z ošetřených zvířat.
Pro progesteron nelze v tomto ohledu stanovit žádnou prahovou hodnotu.
(7) Ve svém počátečním a následném hodnocení výbor CVMP usoudil, že pro ochranu zdraví veřejnosti není nutné stanovit maximální limity reziduí pro progesteron, pokud je používán ve veterinárních léčivých přípravcích registrovaných v souladu s právními předpisy Společenství.
Navrhl tedy zařadit progesteron do seznamu v příloze II nařízení (EHS) č. 2377/90.
Podle článku 13 nařízení (EHS) č. 2377/90 členské státy nesmí zakázat či bránit uvádění potravin živočišného původu pocházejících z jiného členského státu do oběhu z důvodu, že obsahují rezidua veterinárních léčivých přípravků, pokud je dotyčná látka uvedena v příloze II.
(8) Zvířata produkují progesteron rovněž přirozeně.
Hladina vnitřní sekrece progesteronu u zvířat se mění zejména v závislosti na pohlaví, stáří, plemenu a fázi pohlavního cyklu.
Existují validované metody pro detekci progesteronu v živočišných tkáních.
Tyto metody však neumožňují rozlišit mezi přirozeně se vyskytujícími hormony a rezidui progesteronu, a nejsou tedy vhodné pro kontrolu, zda je dodržováno omezení použití stanovené ve směrnici 96/22/ES.
(9) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1642/2003 [6], musí být při zvládání rizika zohledněny výsledky posouzení rizika a další faktory relevantní zvažované záležitosti, jako jsou metody detekce a proveditelnost kontrol pro účely zamezení riziku zneužití takových látek.
(10) Komise je toho názoru, že záruky, pokud jde o možnost zneužití veterinárních léčivých přípravků obsahujících progesteron, jsou nezbytné.
Omezení použití progesteronu výhradně na intravaginální podávání samicím skotu, ovcí, koz a koňovitých poskytne tuto další záruku, nezbytnou pro zamezení zneužití, neboť není reálné, aby byly příslušné veterinární léčivé přípravky vzhledem k jejich formě použity pro zakázané účely.
Považuje se tedy za vhodné zařadit progesteron do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90, a to v souladu s přílohou tohoto nařízení Komise, v níž se použití progesteronu omezuje na určité účely a formy výrobku.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1874/2003
ze dne 24. října 2003
o schválení národních programů některých členských států pro tlumení klusavky, o definici doplňkových záruk a o přiznání odchylek, pokud jde o šlechtitelské programy na odolnost vůči TSE u ovcí na základě rozhodnutí 2003/100/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1234/2003 [2], a zejména na přílohu VIII kapitolu A oddíl 1 písm. b) bod ii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví schválení národního programu tlumení klusavky členského státu, pokud tento program splňuje některá kritéria stanovená v uvedeném nařízení.
Nařízení (ES) č. 999/2001 dále stanoví definici doplňkových záruk, které mohou být vyžadovány v obchodu uvnitř Společenství a při dovozu v souladu s uvedeným nařízením;
(2) rozhodnutí Komise 2003/100/ES ze dne 13. února 2003, kterým se stanoví minimální požadavky na zřízení šlechtitelských programů na odolnost vůči přenosným spongiformním encefalopatiím u ovcí [3], stanoví, že každý členský stát zavede šlechtitelský program zaměřený na selekci odolnosti vůči TSE u některých plemen ovcí.
Uvedené rozhodnutí umožňuje též členskému státu odchýlit se od požadavku na zřízení šlechtitelského programu na základě národního programu tlumení klusavky, předloženého a schváleného podle nařízení (ES) č. 999/2001, který stanoví trvalé aktivní sledování ovcí a koz uhynulých v hospodářství ve všech stádech dotyčného členského státu;
(3) v zájmu zdraví zvířat by národní programy tlumení klusavky měly být schvalovány pouze v členských státech, v nichž je jen malý výskyt klusavky nebo jejichž území je této choroby prosté.
Dne 7. března 2003 Švédsko a dne 5. září 2003 Dánsko předložily národní programy tlumení klusavky, které splňují kritéria stanovená v nařízení (ES) č. 999/2001, a v obou státech je pravděpodobně jen malý výskyt klusavky nebo jí jsou jejich území prosta.
Proto by národní programy tlumení klusavky těchto členských států měly být schváleny;
(4) na základě národních programů tlumení klusavky by Švédsku a Dánsku měla být přiznána odchylka od požadavku na zřízení šlechtitelského programu stanoveného v rozhodnutí 2003/100/ES a měly by být určeny doplňkové obchodní záruky požadované v příloze VIII kapitole A a v příloze IX kapitole E nařízení (ES) č. 999/2001;
(5) národní programy tlumení klusavky spolu s doplňkovými zárukami mohou být schvalovány a definovány v budoucnu i pro jiné členské státy, jakož i odchylky od požadavku na zřízení šlechtitelského programu.
Proto je třeba stanovit tato opatření v nařízení;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Schválení národních programů tlumení klusavky
Národní programy tlumení klusavky členských států vyjmenovaných v příloze se schvalují.
Článek 2
Doplňkové záruky týkající se zemědělských podniků
1. Ovce a kozy určené pro členské státy vyjmenované v příloze a pocházející z členského státu nevyjmenovaného v příloze nebo ze třetích zemí musí být od svého narození chovány a nepřerušovaně drženy v hospodářství, které splňuje níže uvedené podmínky po dobu minimálně sedmi let přede dnem odeslání těchto zvířat:
a) nebyl potvrzen žádný případ klusavky;
b) nebyla použita žádná eradikační opatření z důvodu klusavky;
c) v hospodářství se nenacházejí zvířata označená jako riziková podle čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 999/2001.
2. Sperma, embrya a vajíčka ovcí a koz určená pro členské státy vyjmenované v příloze a pocházející z jiných členských států nevyjmenovaných v příloze nebo ze třetích zemí musí být získána od dárců držených nepřetržitě od narození v hospodářství splňujícím podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 3
Úřední omezení přemísťování
1. Členské státy vyjmenované v příloze použijí úřední omezení přemísťování stanovená v odstavci 2 na hospodářství přijímající ovce nebo kozy nebo jejich sperma, embrya a vajíčka po dobu sedmi let po posledním přijetí uvedených zvířat, spermatu, embryí a vajíček, pokud:
a) zvířata, sperma, embrya a vajíčka byla získána z jiných členských států nevyjmenovaných v příloze nebo ze třetích zemí; a
b) byla potvrzena klusavka během tří let před nebo po odeslání zvířat, spermatu, embryí a vajíček v členském státě odeslání nebo třetí zemí odeslání podle písmene a).
2. Hospodářství, která přijímají zvířata, sperma, embrya nebo vajíčka splňující podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), podléhají úřednímu omezení, podle něhož ovce a kozy, sperma, embrya a vajíčka se nemohou do hospodářství dostat ani je opustit, kromě případu, kdy zvířata jsou určena přímo na porážku.
3. Omezení přemísťování uvedená v odstavci 2 se nepoužijí v případě příjmu ovcí genotypu proteinu prionu ARR/ARR nebo spermatu, embryí a vajíček dárce genotypu proteinu prionu ARR/ARR.
Článek 4
Odchylky od požadavku na zřízení šlechtitelského programu
Podle čl. 3 odst. 1 první odrážky rozhodnutí 2003/100/ES se členským státům uvedeným v příloze přiznává odchylka od požadavku na zřízení šlechtitelského programu podle čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003
ze dne 29. září 2003
o přizpůsobení ustanovení týkajících se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovených v právních aktech Rady přijatých postupem podle článku 251 Smlouvy o ES, ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 40, 47, 55, 71, 80, 95, 137, 150, 152, 153, 155, 156, čl. 175 odst. 1, články 179, 285 a čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem uvedeným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4] bylo nahrazeno rozhodnutí 87/373/EHS [5].
(2) Ustanovení týkající se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovená při provádění rozhodnutí 87/373/EHS, je třeba v souladu s prohlášením Rady a Komise [6] k rozhodnutí 1999/468/ES upravit tak, aby byla uvedena do souladu s články 3, 4 a 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(3) Uvedené prohlášení stanoví metody úpravy postupů projednávání ve výboru, která je automatická, pokud se netýká povahy výboru stanoveného v základním aktu.
(4) Lhůty stanovené v předpisech, které mají být upraveny, musí zůstat v platnosti.
Není-li stanovena žádná zvláštní lhůta pro přijetí prováděcích opatření, je vhodné stanovit tříměsíční lhůtu.
(5) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typu I, zavedeného rozhodnutím 87/373/EHS, je proto nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na poradní postup stanovený v článku 3 rozhodnutí 1999/468/ES.
(6) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIa a IIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na řídicí postup stanovený v článku 4 rozhodnutí 1999/468/ES.
(7) Ustanovení předpisů, které stanoví používání postupu projednávání ve výboru typů IIIa a IIIb, zavedených rozhodnutím 87/373/EHS, je nutné nahradit ustanoveními odkazujícími na regulativní postup stanovený v článku 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(8) Toto nařízení se zaměřuje výlučně na úpravu postupů projednávání ve výboru.
Názvy výborů, jichž se tyto postupy týkají, byly v případě potřeby změněny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o poradní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze I v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 2
Pokud jde o řídicí postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze II v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 3
Pokud jde o regulativní postup, přizpůsobují se předpisy uvedené v příloze III v souladu s touto přílohou odpovídajícím ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES.
Článek 4
Odkazy na ustanovení předpisů uvedených v přílohách I, II a III se považují za odkazy na zmíněná ustanovení v jejich znění upraveném tímto nařízením.
Odkazy na dřívější názvy výborů učiněné v tomto nařízení se považují za odkazy na nové názvy.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1887/2003
ze dne 27. října 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření o zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1905/2003
ze dne 27. října 2003
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu furfurylalkoholu pocházejícího z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropských společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1) Komise podle nařízení (ES) č. 781/2003 [2] (dále jen "prozatímní nařízení")uložila prozatímní cla na dovozy furfurylalkoholu pocházejícícho z Čínské lidové republiky (Číny), vyjádřená jako výše zvláštního cla v rozmezí mezi 21 a 181 EUR na tunu, což odpovídá rozpětím újmy;
2. Následný postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel byly strany informovány o faktech a kritériích, na kterých bylo prozatímní nařízení založeno.
Některé strany předložily písemné připomínky.
Všem dotčeným stranám, které o to požádaly, byla dána příležitost k tomu, aby je Komise vyslyšela.
Všechny strany byly informovány o základních faktech a kritériích, na jejichž základě bylo doporučeno zavedení konečných antidumpingových cel a konečné inkaso částek zajištěných prostřednictvím prozatímních cel.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které po obdržení těchto informací mohly vznést své námitky;
(3) ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly posouzeny a, kde je to na místě, vzaty v úvahu v konečných zjištěních;
(4) Komise i nadále vyhledávala všechny informace, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění.
Mělo by se poznamenat, že kromě ověřovacích návštěv uskutečněných v provozovnách společností uvedených v bodech odůvodnění 10 a 11 prozatímního nařízení, byla po zavedení prozatímních opatření vykonána návštěva na místě v provozovnách tohoto uživatele Společenství:
- Bakelite AG, Iserlohn-Lethmate, Německo;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(5) jelikož nebyly přeloženy žádné připomínky týkající se dotyčného výrobku a obdobného výrobku, obsah a prozatímní závěry bodů odůvodnění 12 až 17 prozatímního nařízení se tímto potvrzují;
C. DUMPING
1. Statut společnosti fungující za podmínek tržní ekonomiky
(6) pokud jde o rozhodnutí neudělit statut společnosti fungující za podmínek tržní ekonomiky čtyřem spolupracujícím čínským vývozcům, nebyly poskytnuty žádné další důkazy.
Zjištění uvedená v bodě odůvodnění 20 prozatímního nařízení se tudíž potvrzují;
2. Individuální zacházení
(7) v prozatímním nařízení bylo individuální zacházení poskytnuto třem spolupracujícím producentům, přičemž jednomu bylo zamítnuto.
Důvody pro poskytnutí a neposkytnutí individuálního zacházení odrážely podmínky stanovené v čl. 9 odst.
5 základního nařízení. Výrobní odvětví Společenství zpochybnilo to, zda Komise může spoléhat na tento článek, neboť vstoupil v platnost až po zahájení současného řízení;
(8) rozhodnutí o otázce individuálního zacházení se zakládalo na kritériích platných v době, kdy bylo zahájeno současné řízení. Tato kritéria jsou shodná s kritérii uvedenými v čl. 9 odst. 5 základního nařízení a používala se po mnoho let. Prozatímní nařízení uvedené v čl. 9 odst. 5 základního nařízení je proto dokladem dlouhodobé praxe;
(9) Komise ve svém prozatímním rozhodnutí zamítla individuální zacházení jednomu spolupracujícímu čínskému vyvážejícímu výrobci, Henan Huilong Chemical industry Co. Ltd (Huilong), který působil jako producent a jako obchodník s furfyrylalkoholem, protože nebylo možné určit míru státní intervence v obchodních činnostech prováděných společností Huilong.
Bod odůvodnění 29 prozatímního nařízení nicméně stanoví, že by se tato otázka měla dále posoudit v konečné fázi;
(10) dotyčný vývozce tvrdí, že prozatímní rozhodnutí nebylo správné a že by se mu mělo poskytnout individuální zacházení.
Na podporu svého argumentu tato společnost poukazuje na to, že nebyly nalezeny žádné důkazy o přímém státním vměšování do samotné společnosti a že obchodní obrat za prodej furfyrylalkoholu představoval méně než 5 % její produkce během období šetření.
Kromě toho byla část tohoto obchodovaného výrobku zakoupena od jiného spolupracujícího vývozce, jemuž bylo individuální zacházení již poskytnuto;
(11) po zavedení prozatímních opatření nebyly zjištěny žádné další informace, které by poukazovaly na státní vměšování do obchodních aktivit prováděných společností Huilong.
Společnost Huilong souhlasila s tím, že ukončí svou obchodní činnost spojenou s furfyrylalkoholem, aby jí mohlo být poskytnuto individuální zacházení;
(12) proto se nyní dochází k závěru, že míra státního vměšování do obchodních záležitostí společnosti Huilong, je-li nějaká, nemůže být velká a není v žádném případě taková, aby dovolovala obcházení daných opatření.
Na tomto základě bylo rozhodnuto o přehodnocení prozatímního rozhodnutí a o poskytnutí individuálního zacházení společnosti Huilong;
3. Podobná země
(13) vyvážející výrobci vznesli námitky proti volbě Spojených států amerických jakožto podobné země a zopakovali své trvání na tom, že by Thajsko představovalo lepší alternativu.
Toto tvrzení se zakládá na těchto argumentech: i) výrobní náklady jsou v Thajsku nižší; ii) Thajsko je hlavním zdrojem furfyrylalkoholu dováženého do EU a iii) stěžovatelé souhlasí s tím, že neexistuje žádný důkaz toho, že se dovozy z Thajska provádějí za dumpingové ceny;
(14) jak je popsáno v bodě odůvodnění 33 prozatímního nařízení, pouze jeden výrobce, ve Spojených státech amerických, byl připraven spolupracovat při šetření.
Mimoto bylo prozatímně stanoveno, že Spojené státy americké splňují nezbytná kritéria pro vhodnou podobnou zem;
(15) neexistují žádné náznaky toho, že by Thajsko, nebo dokonce Jižní Afrika byly lepší alternativou jakožto podobná zem.
Vyvážející producenti nepředložili žádné důkazy, pokud jde o výrobní náklady producentů furfyrylalkoholu v Thajsku nebo Jižní Africe, kromě provedení extrapolace z vývozních cen oznámených ve stížnosti a v údajích Eurostatu.
Thajský výrobce navíc odmítl spolupracovat při řízení.
Tyto země se tudíž pokládaly za země, které nelze adekvátně využít k vypracování běžné hodnoty, a to kvůli nedostatku jakýchkoli spolehlivých a ověřitelných důkazů, na nichž by se mohla zakládat jakákoli zjištění;
(16) proto se za neexistence jakýchkoli nových důkazů, které by hovořily o opaku, potvrzuje prozatímní závěr, jehož bylo dosaženo v bodě odůvodnění 33 prozatímního nařízení;
4. Dumping
4.1.
Běžná hodnota
(17) vyvážející výrobci prohlašovali, že vypracovaná běžná hodnota je příliš vysoká na to, aby byla považována za přiměřenou.
Aby podpořili toto tvrzení, poukazovali na nižší ceny furfyrylalkoholu v Thajsku, o kterých se neprohlašuje, že by byly dumpingové, jakož i na nižší běžná hodnotu, kterou předložili stěžovatelé před zahájením řízení;
(18) v tomto ohledu by se mělo poznamenat, že běžná hodnota byla stanovena v souladu s čl. 2 odst.
7 písm. a) základního nařízení, zejména na základě informací získaných v podobné zemi, tj. ve Spojených státech amerických. Dále se potvrzuje, že vypracovaná běžná hodnota byla vypočítána na základě skutečných cen a nákladů řádně ověřených během šetření na místě v provozovnách spolupracujícího výrobce furfyrylalkoholu ve Spojených státech amerických;
(19) má se tudíž za to, že za neexistence ověřených informacích týkajících se buď Jižní Afriky, nebo Thajska představují údaje, které jsou k dispozici od výrobce furfyrylalkoholu ve Spojených státech amerických, nejlepší dostupné informace pro vypracování běžné hodnoty.
Zjištění v bodě odůvodnění 34 prozatímního nařízení se tudíž potvrzují;
4.2.
Vývozní cena
(20) vývozní ceny byly mírně upraveny po obdržení řádně doložených připomínek k použitým poplatkům za přepravu;
(21) vyvážející výrobci rovněž vznesli námitky proti metodice použité k výpočtu vývozní ceny pro nespolupracující společnosti, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 36 prozatímního nařízení;
(22) v tomto ohledu by se mělo připomenout, že úroveň spolupráce byla v tomto případě nízká a že vývozní ceny se tudíž musely zakládat na faktech, které byly k dispozici v souladu s čl. 18 odst.
1 základního nařízení. U prozatímního nařízení byly použity ceny a objemy spolupracujícího výrobce, jemuž nebylo poskytnuto individuální zacházení, tj. společnosti Huilong;
(23) tomuto výrobci nebylo poskytnuto individuální zacházení a on sám si nechal vypočítat své vlastní dumpingové rozpětí na základě vlastních prodejů do EU během období šetření.
S ohledem na výše uvedené se hodnota vývozů nespolupracujících společností musela znovu vypočítat.
Tento nový výpočet se zakládá na reprezentativním objemu odbytu v EU čtyř spolupracujících vývozců.
Aby se použité transakce mohly považovat za spolehlivé, použil se vzorek odpovídající 25 % z celkového objemu.
Tento vzorek zahrnoval faktury čtyř spolupracujících výrobců s nejnižšími průměrnými cenami transakcí.
Mělo se za to, že je vhodné použít nejnižší ceny transakcí, neboť nebyl důvod věřit, že se odbyt nespolupracujících společností bude uskutečňovat v cenách vyšších než ceny spolupracujících výrobců.
Takto vypočítaná průměrná cena se poté použila k určení zbytkových dumpingových rozpětí a rozpětí újmy;
4.3.
Porovnání
(24) jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, bod odůvodnění 37 prozatímního nařízení se potvrzuje;
4.4.
Dumpingové rozpětí
(25) dumpingová rozpětí, která byla přezkoumána s ohledem na otázky popsané výše, jsou v současné době tato (vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranici Společenství): Společnost _BAR_ Rozpětí _BAR_
Gaoping _BAR_ 93 % _BAR_ Huilong _BAR_ 90 % _BAR_
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(26) čtyři spolupracující vývozci prohlašovali, že Transfurans Chemicals BVBA (TFC), Belgie a International Furan Chemicals BV, Nizozemsko (IFC) nejsou "výrobním odvětvím Společenství" ve smyslu čl. 5 odst. 4 a čl. 4 odst. 1 základního nařízení, protože tyto společnosti jsou velmi malé s ohledem na počet zaměstnanců a jsou vlastněny soukromou společností v Dominikánské republice, Central Romana Corporation (CRC);
(27) tyto argumenty nemohly být akceptovány. Zaprvé, malé a střední podniky jsou jednoznačně oprávněny k podání stížnosti a mohou být výrobním odvětvím Společenství ve smyslu čl. 5 odst. 4 a čl. 4 odst. 1 základního nařízení;
(28) za druhé, šetření ukázalo, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 43 prozatímního nařízení, že furfyrylalkohol vyrobený společností TFC pochází ze Společenství a že se výrobní operace, technologické a kapitálové investice pro výrobní operace a prodejní operace uskutečňují ve Společenství. Kromě toho skutečnost, že TFC, IFC a CRC jsou spojeny společným vlastnictvím, jak je stanoveno v bodě odůvodnění 42 prozatímního nařízení, nevylučuje použití čl. 5 odst. 4 a čl. 4 odst. 1 základního nařízení;
(29) argumenty, které vznesly čínští vyvážející výrobci, byly tudíž zamítnuty a zjištění uvedená v bodě odůvodnění 44 prozatímního nařízení se potvrzují;
E. ÚJMA
1. Spotřeba furfyrylalkoholu ve Společenství
(30) jelikož nebyly předloženy žádné nové informace o spotřebě, prozatímní zjištění popsaná v bodech odůvodnění 46 až 48 prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dovozy furfyrylalkoholu do Společenství
(31) jelikož nejsou k dispozici žádné nové informace o dovozech furfyrylalkoholu do Společenství, prozatímní zjištění popsaná v bodě odůvodnění 49 až 63 prozatímního nařízení se potvrzují;
3. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
(32) čtyři čínští vyvážející výrobci prohlásili, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo újmu, neboť většinu ukazatelů újmy (zejména objem odbytu, prodejní ceny, zásoby, ziskovost, peněžní tok a investice), které stanovila Komise, nelze srovnat se zveřejněnou ověřenou roční účetní uzávěrkou IFC a/nebo TFC.
Argumentovali tím, že některé ukazatele jako ziskovost, zásoby a peněžní toky, obsažené v ověřené roční účetní uzávěrce IFC a/nebo TFC, vykazovaly buď vzestupnou, nebo stabilní tendenci;
(33) mělo by se poznamenat, že zveřejněná ověřená roční účetní uzávěrka IFC a TFC rovněž zahrnuje jiné činnosti než výrobu dotyčného výrobku.
Zveřejněná ověřená roční účetní uzávěrka IFC a TFC navíc zahrnuje období od října 2001 do září 2002, zatímco doba šetření uvedená v bodě odůvodnění 4 prozatímního nařízení zahrnovala období od 1. července 2001 do 30. června 2002.
Kromě toho bylo zjištěno, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 41 a 44 prozatímního nařízení, že TFC je součástí jedné jediné ekonomické entity sestávající z TFC, IFC a CRC.
Za účelem provedení smysluplného zhodnocení některých ukazatelů újmy bylo proto nezbytné, aby se vzala v úvahu také některá data od CRC.
Kromě toho se připomíná, že vlastní obchodní činnost IFC ve Společnosti zmíněná v bodech odůvodnění 105 a 106 prozatímního nařízení spadá mimo rámec šetření, ale tvoří součást ověřené účetní uzávěrky IFC.
Vývozní odbyt IFC zmíněný v bodech odůvodnění 101 až 104 prozatímního nařízení je mimoto zahrnut do ověřené roční účetní uzávěrky, zatímco se šetření týkalo výhradně ekonomické situace výrobního odvětví Společenství, pokud jde o trh Společenství;
(34) tyto skutečnosti brání citování ukazatelů újmy ze zveřejněné účetní uzávěrky IFC a TFC, jak navrhovali čtyři čínští vyvážející výrobci.
Dále se připomíná, že zjištění Komise jsou v souladu s informacemi obsaženými ve spisech předložených dotčeným stranám k nahlédnutí;
(35) argumenty, které vznesli čínští vyvážející výrobci, byly tudíž zamítnuty a zjištění a závěr uvedené v bodech odůvodnění 86 až 91 prozatímního nařízení se potvrzují;
F. PŘÍČINA
(36) čtyři čínští vyvážející výrobci namítali, že kvůli neexistenci jakékoli újmy neexistuje žádná příčina.
Došlo-li k újmě, nejsou to čínské dovozy, ale dovozy z Thajska, které přispěly k ekonomické situaci výrobního odvětví Společenství;
(37) čínští vyvážející výrobci neposkytli žádné důkazy pro toto tvrzení. Připomíná se, že v bodech odůvodnění 107 až 111 prozatímního nařízení a v souladu s čl.
3 odst. 7 základního nařízení Komise analyzovala celkové dovozy furfyrylalkoholu ze třetích zemí do Společenství, a to v rámci zkoumání jiných známých faktorů kromě dumpingových dovozů.
Tato analýza se rovněž týkala dovozů z Thajska, pokud jde o objemy a ceny;
(38) thajské dovozy představovaly asi 96 % dovozů furfyrylalkoholu ze třetích zemí.
Objemy dovozu furfyrylakoholu do Společenství z Thajska se zvýšily ve shodě s vývojem popsaným v bodě odůvodnění 109 prozatímního nařízení.
Kromě toho bylo zjištěno, že dovozní ceny z Thajska jsou vysoko nad úrovní dovozů čínských vyvážejících výrobců (více než 24 % během období šetření) a dokonce i nad úrovněmi dovozů výrobního odvětví Společenství (více než 6 % během období šetření);
(39) argumenty, které vznesli čínští vyvážející výrobci, byly tudíž zamítnuty a zjištění a závěry uvedené v bodech odůvodnění 92 až 113 prozatímního nařízení se potvrzují;
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(40) čínští vyvážející výrobci a jedna asociace tvrdili, že prozatímní opatření mají větší dopad na uživatele a slévárenský průmysl, než naznačovala zjištění Komise.
Namítali zejména to, že zájem uživatelů by měl převažovat s ohledem na nízkou zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství v porovnání s vysokou zaměstnaností ve slévárenském průmyslu;
(41) pokud jde o požadavek předložený čínskými vyvážejícími výrobci, mělo by se poznamenat, že tito výrobci neposkytli žádné nové důkazy, které by mohly mít význam pro přezkum zájmu Společenství.
Čínští vyvážející výrobci v každém případě nesmí být kvalifikováni jako dotčená strana za účelem vymezení zájmu Společenství;
(42) pokud jde o požadavek asociace, mělo by se poznamenat, že byl přezkoumán, třebaže asociace nespolupracovala během šetření a neposkytla nové důkazy pro své argumenty.
Komise za tímto účelem uskutečnila dodatečnou ověřovací návštěvu na místě v provozovnách německého uživatele.
Toto důkladnější šetření potvrdilo výsledek analýzy učiněné v prozatímní fázi, jak je uveden v bodě odůvodnění 126 prozatímního nařízení, jakož i to, že celkový dopad navrhovaných konečných opatření bude zanedbatelný;
(43) argumenty, které vznesli čínští vyvážející výrobci a asociace, byly tudíž zamítnuty a zjištění a závěry uvedené v bodech odůvodnění 114 až 133 prozatímního nařízení se potvrzují;
H. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(44) s ohledem na závěry dosažené ohledně dumpingu, újmy, příčiny a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by se měla zavést, aby se zabránilo způsobení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Číny;
1. Míra odstranění újmy
(45) připomíná se, že bylo předběžně zjištěno, že zisková rozpětí v hodnotě 10 % na celkový obrat furfyrylalkoholu by se mohla považovat za příslušné minimum, jehož dosažení by výrobní odvětví Společenství mohlo odůvodněně očekávat, pokud by nedocházelo k poškozujícímu dumpingu.
Toto ziskové rozpětí by rovněž umožnilo výrobnímu odvětví Společenství, aby uskutečnilo nezbytné dlouhodobé investice;
(46) výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že ziskové rozpětí v hodnotě 10 %, jak je stanoveno v bodě odůvodnění 136 prozatímního nařízení, neodráží obrat, jehož dosažení by bylo možno odůvodněně očekávat za neexistence poškozujícího dumpingu, a požádalo o ziskové rozpětí alespoň 23,15 % z obratu, a to na základě svého výkonu v předchozích letech;
(47) za účelem přezkumu tohoto požadavku byla provedena další hloubková analýza všech dostupných informací o ziskovém rozpětí, které by mohlo být považováno za přiměřené minimum, jehož dosažení by výrobní odvětví Společenství mohlo odůvodněně očekávat za neexistence poškozujícího dumpingu.
Znovu se analyzovaly zisky realizované v letech, která předcházela období šetření.
Bylo zjištěno, že v předchozích letech byly míry zisku ve skutečnosti mnohem vyšší než 10 %.
Došlo se tudíž k závěru, že by bylo možné očekávat ziskové rozpětí v hodnotě 15,17 % založené na průměrném skutečném zisku, kterého bylo dosaženo ve třech letech předcházejících období šetření, a to s ohledem na vývoj ziskovosti výrobního odvětví Společenství a přítomnosti dumpingových dovozů na trhu Společenství.
Tento přístup je v plné shodě s existující právní vědou, zejména s rozhodnutím v případu EFMA vs. Rada [3];
(48) následkem toho byl nárok výrobního odvětví Společenství na ziskové rozpětí v hodnotě 23,15 % zamítnut.
S ohledem na výše uvedené byly výpočty Komise přezkoumány na základě revidovaného ziskového rozpětí;
(49) kromě této změny v ziskovém rozpětí byla míra odstranění újmy vypočítána pomocí téže metodiky, která je uvedena v bodě odůvodnění 137 prozatímního nařízení.
Na tomto základě byla určena nepoškozující úroveň cen, která se bude týkat výrobních nákladů výrobního odvětví Společenství a umožní dosažení přiměřeného zisku za neexistence dumpingových dovozů z dotyčné země.
Následkem upravených výpočtů byla zjištěna rozpětí újmy 8,9 % až 32,1 %;
2. Forma a úroveň konečného cla
(50) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení a vzhledem k tomu, že rozpětí újmy byla nižší než dumpingová rozpětí zjištěná u všech dotyčných vyvážejících výrobců, by se konečné clo mělo stanovit na úrovni rozpětí újmy;
(51) výrobní odvětví Společenství požadovalo, aby konečná opatření měla podobu kombinovaného použití zvláštního cla (pevná částka EUR/tuna) a variabilního cla (rovnajícího se rozdílu mezi dovozní cenou a předem stanovenou minimální cenou) nebo variabilního cla ve formě minimální dovozní ceny.
Výrobní odvětví Společenství dále namítalo, že rozdíl mezi výšemi cla uvaleného na vývozce je tak vysoký, že mohou existovat dodatečná rizika obcházení, například vyrovnávací opatření nebo absorpce;
(52) za účelem přezkumu tohoto požadavku byly hloubkově analyzovány různé možné formy opatření.
S ohledem na potřebu zajištění účinnosti opatření se mělo za to, že ani kombinované použití zvláštního cla (pevná částka EUR/tuna) s variabilním clem, ani samotné variabilní clo nebudou dostačovat k odstranění újmy způsobené dumpingem.
První jmenovaná možnost se používá pouze výjimečně v případě, že tak žádají zvláštní okolnosti případu, např. jasné známky manipulace cen, zatímco druhá možnost vede k základním problémům s uplatňováním.
Jak je stanoveno v prozatímním nařízení, clo, které má být zavedeno, by mělo být ve formě zvláštní částky v EUR/tunu, aby se zajistila účinnost opatření a minimalizovalo existující riziko nahrazení dotyčného výrobku výrobky v téže obecné kategorii výrobků (např. furfural), zvláště, když došlo k zaznamenání cenové manipulace v některých předchozích řízeních, která se týkala furfuralu [4];
(53) aby se však dále minimalizovala rizika obcházení kvůli značné míře nespolupráce (40 %) a vysokému rozdílu ve výších cla, má se za to, že je v tomto případě zapotřebí zvláštních ustanovení, aby se zajistilo řádné uplatňování antidumpingových cel.
Tato zvláštní ustanovení zahrnují předložení platné obchodní faktury celním orgánům členského státu, která má vyhovovat požadavkům stanoveným v příloze.
Pouze dovozy, které doprovází tato faktura, mohou být procleny podle platných doplňkových kódů TARIC dotyčného výrobce.
Dovozy, které nedoprovází tato faktura, podléhají zbytkovému antidumpingovému clu, které platí pro všechny ostatní vývozce.
Dotyčné společnosti byly rovněž vyzvány k předložení pravidelných zpráv Komisi, aby se zajistilo řádné navázání na jejich prodej furfyrylalkoholu do Společenství.
V případech, kdy zprávy nejsou předloženy nebo pokud zprávy vyjeví skutečnost, že opatření nepostačují k odstranění účinků škodlivého dumpingu, může být nezbytné zahájit prozatímní přezkum v souladu s čl. 11 odst.
(54) z výpočtu prahové hodnoty újmy, která se vztahuje k dovozní ceně CIF, plynou cla v rozmezí mezi 84 a 250 EUR na tunu;
(55) oprava učiněná u dumpingového rozpětí a rozpětí újmy neměla žádný vliv na použití pravidla o menším clu. Metodika použitá ke stanovení sazeb antidumpingového cla, jak je popsána v bodě odůvodnění 138 prozatímního opatření, se tudíž tímto potvrzuje. Konečná cla proto budou: Společnost _BAR_ Valorické _BAR_ Zvláštní clo _BAR_ Gaoping _BAR_ 18,3 % _BAR_ 160 EUR/tuna _BAR_ Huilong _BAR_ 17,9 % _BAR_ 156 EUR/tuna _BAR_ Linzi _BAR_ 8,9 % _BAR_ 84 EUR/tuna _BAR_
Zhucheng _BAR_ 10,3 % _BAR_ 97 EUR/tuna _BAR_
Všechny ostatní _BAR_ 32,1 % _BAR_ 250 EUR/tuna _BAR_ I. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(56) s ohledem na význam zjištěných dumpingových rozpětí pro vyvážející výrobce v Číně a s ohledem na míru újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla zavedeného prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností ve výši konečné celní sazby.
Vzhledem k tomu, že jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, měly by se s konečnou platností vybrat pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel;
(57) každá žádost o uplatňování těchto individuálních antidumpingových sazeb společnosti (např. po změně jména právního subjektu nebo po zřízení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by se měla zaslat Komisi neprodleně se všemi příslušnými informacemi, zejména každá změna činností společnosti týkající se výroby, tuzemského nebo vývozního prodeje, spojená např. s uvedenou změnou jména nebo s uvedenou změnou týkající se výrobních a prodejních subjektů.
Je-li to na místě, nařízení bude podle toho změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, které mají prospěch z individuálních cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu furfyrylalkoholu, v současnosti kódu KN ex29321300 (kód TARIC 2932130090), pocházejícího z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje k výrobku pocházejícímu z Čínské lidové republiky, je tato:
Linzi Organic Chemical Inc. _BAR_ 84 _BAR_ A440 _BAR_
3. Používání individuálních celních sazeb určených pro čtyři společnosti v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury celním orgánům členského státu, která vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze.
Není-li tato faktura předložena, použije se celní sazba platná pro všechny ostatní společnosti.
4. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu a kdy je proto skutečně zaplacená nebo splatná cena rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví ustanovení pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], se výše antidumpingového cla, vypočítaná na základě odstavce 2 výše, snižuje o procento, které odpovídá rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
5. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle prozatímního nařízení o dovozech furfyrylalkoholu, v současnosti kódu KN ex29321300 (kód TARIC 2932130090), pocházejícího z Čínské lidové republiky, se s konečnou platností vyberou následovně.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Pokud jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, s konečnou platností se vybírahí pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1914/2003
ze dne 30. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1488/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o propuštění určitých množství některých základních produktů uvedených v příloze I Smlouvy o založení Evropského společenství do režimu aktivního zušlechťovacího styku bez předchozího zkoumání hospodářských podmínek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 3448/93 stanoví, že hospodářské podmínky uvedené v čl. 117 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4], se považují za splněné při přijímání určitých množství některých základních produktů do režimu aktivního zušlechťovacího styku pro využití při výrobě zboží. Podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93 je nutné přijmout prováděcí pravidla k uvedenému ustanovení, která umožní určit, které základní zemědělské produkty budou přijaty do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a kontrolovat a plánovat jejich množství.
(2) Je potřebné pozměnit nařízení Komise (ES) č. 1488/2001 [5], aby bylo jasné, že se při určování základních zemědělských produktů, které budou přijaty do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a při kontrole a plánování jejich množství použijí postupy stanovené v článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1488/2001 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud odhadovaná částka potřebná pro náhrady překročí dostupné finanční prostředky, určí se množství různých produktů, označených osmimístným kódem kombinované nomenklatury, pomocí bilance podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 3448/93."
2. V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "Pokud se odhaduje, že výše potřebných náhrad je vyšší než finanční možnosti, určí Komise na základě množství již schválených ve formě vydaných osvědčení a nevyužitých množství, o nichž byla Komise informována podle článku 25 tohoto nařízení, dostupné zbývající množství pro každý základní produkt podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 3448/93. Toto množství se podruhé zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději do 31. ledna každého roku a potřetí se zveřejní nejpozději do 31. května každého roku."
3. Článek 24 se nahrazuje tímto:
"Článek 24
Mimořádné vydání osvědčení AZS
Během rozpočtového roku a s ohledem na množství již poskytnutá na osvědčeních a na nevyužitá množství, o nichž byla informována podle článku 25 tohoto nařízení, může Komise v naléhavých případech mimořádně určit pro každý základní produkt, označený osmimístným kódem kombinované nomenklatury, dostupný zůstatek podle čl.
11 odst.
1 nařízení (ES) č. 3448/93.
Toto množství se zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 1915/2003
ze dne 30. října 2003,
kterým se mění přílohy VII, VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o obchod s ovcemi a kozami a jejich dovoz a opatření po potvrzení přenosných spongiformních encefalopatií u skotu, ovcí a koz
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1234/2003 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro prevenci, tlumení a eradikaci přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
13 odst. 1 a příloha VII uvedeného nařízení stanoví použití některých opatření v co nejkratší době v případě potvrzeného případu TSE.
Vychází se z toho, že provádění některých aspektů těchto opatření v praxi způsobí potíže.
(2) U ovcí a koz by se pravidla pro dohledávání potomstva po potvrzení případu TSE měla omezit na potvrzené případy u samic, vzhledem k praktickým těžkostem a nejistým výhodám souvisejícím s dohledáním potomstva samců infikovaných TSE.
(3) U skotu se podle nařízení (ES) č. 999/2001 uvádí, že v případě potvrzení případu bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) musí být kohorty, k nimž náleží zasažená zvířata, utraceny a úplně zlikvidovány.
(4) Na valné hromadě v květnu 2003 Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) rozhodl, že kohorty, k nimž náleží skot infikovaný BSE, mohou zůstat naživu až do konce produktivního života, za podmínky, že po smrti budou úplně zlikvidovány.
(5) Podle zákoníku zdraví zvířat OIE není nutné omezovat užití spermatu skotu z důvodu BSE.
Vědecký řídící výbor (SSC) ve stanovisku ze dnů 18. a 19. března 1999 o možném vertikálním přenosu BSE, aktualizovaném dne 16. května 2002, došel k závěru, že je nepravděpodobné, aby sperma skotu představovalo rizikový faktor pro přenos BSE.
(6) Býci v inseminačních stanicích jsou nadto úředně kontrolováni, což umožňuje zajistit po jejich smrti úplnou likvidaci.
(7) Podmínky pro ukončení omezení uložených hospodářstvím s ovcemi infikovaným TSE by se měly rozšířit, pokud je jejich uplatňování kombinováno s intenzivním monitorováním TSE.
Následně by se měla změnit pravidla pro repopulaci stád pomocí koz pocházejících ze smíšených hospodářství.
(8) Pohyb poloodolných bahnic mezi hospodářstvími, na která se vztahují omezení, by se měl povolit, aby se zmírnily některé oblastní problémy při hledání odpovídajících náhradních zvířat za infikovaná stáda.
(9) Aby se usnadnil přechod na nová pravidla, měla by se doba, během které by se udělila výjimka týkající se likvidace některých zvířat, prodloužit u plemen nebo hospodářství ovcí s nízkou úrovní alel ARR, ze dvou na tři roky chovu.
(10) Přílohy VIII a IX nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví podmínky pro obchod s ovcemi a kozami a pro jejich dovoz za účelem rozmnožování a chovu.
Tyto podmínky by měly být objasněny.
(11) Nařízení (ES) č. 999/2001 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy VII, VIII a IX nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1943/2003
ze dne 3. listopadu 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke zkušenostem získaným v posledních letech je nutné změnit nařízení Komise (ES) č. 20/98 ze dne 7. ledna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 983/2000 [4]. V zájmu přehlednosti a racionality musí být toto nařízení nahrazeno novým nařízením.
(2) Nařízení (ES) č. 20/98 by mělo být tudíž zrušeno.
(3) Článek 14 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že novým seskupením producentů může být povoleno přechodné období nejvýše pěti let ke splnění podmínek pro uznání stanovených v článku 11 uvedeného nařízení.
Nařízení Komise (ES) č. 1432/2003 [5] stanoví podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů.
(4) Aby se podpořilo vytváření seskupení producentů, článek 14 nařízení (ES) č. 2200/96 též stanoví, že členské státy mohou předběžně uznaným seskupením producentů v pěti letech po tomto předběžném uznání poskytnout dva druhy podpory, jednu podporu na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na administrativní činnost a druhou na pokrytí části investic nezbytných pro dosažení uznání, které jsou stanoveny v jejich plánech uznání.
(5) K usnadnění řádného provádění režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na administrativní činnost musí být tato podpora poskytována paušálně.
Pro tuto paušální podporu se musí stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení.
Kromě toho, aby se přihlédlo k odlišným finančním potřebám různě velkých seskupení producentů, musí být tato podpora přizpůsobena produkci organizací producentů uváděné na trh.
(6) Aby byl zajištěn stejný postup u organizací producentů uvedených v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 a u seskupení producentů uvedených v článku 14 téhož nařízení, musí být podpora uvedená v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [6], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [7], a v článku 1 nařízení Rady (ES) 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2699/2000 [9], přidána k přiměřené hodnotě produkce uváděné na trh, jak stanoví článek 3 nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční pomoc [10].
(7) Přírodní pohromy mohou působit prudký pokles produkce uváděné na trh v daném roce.
V takových případech, aby se zabránilo tak drastickému snižování podpor poskytovaných Společenstvím předběžně uznaným seskupením producentů, že by to mohlo ohrozit jejich provozuschopnost, musí se pro výpočet podpory brát v úvahu mezní snížení produkce uváděné na trh.
Tato mez musí být určena ve vztahu k výnosům a průměrným cenám docíleným předběžně uznanými seskupeními producentů nebo jejich členy v období tří roků předcházejících roku, kdy došlo k pohromě, a při stanovení její výše se musí vzít v úvahu normální výkyvy produkce v důsledku povětrnostních podmínek.
(8) Aby se zajistilo, že podpora stanovená v tomto nařízení bude použita řádně, musí dotyčný členský stát kontrolovat, aby poskytnutí podpory bylo náležitě odůvodněné, přičemž je třeba vzít v úvahu všechny podpory, které byly předtím poskytnuty na rozběhnutí provozu seskupení producentů a všechny pohyby producentů mezi seskupeními a/nebo organizacemi producentů.
Členské státy též musí zajistit, aby opatřením, která jsou podle tohoto nařízení způsobilá k financování ze strany Společenství, nebylo poskytováno dvojí financování za strany Společenství a na národní úrovni.
(9) V případě fúzí musí být umožněno poskytnutí podpory seskupením producentů vzniklých fúzí, aby byly vzaty v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistilo se řádné používání režimu podpor.
(10) Poskytování podpor stanovených v tomto nařízení se zastaví, jakmile je seskupení producentů uznáno členským státem.
Aby se však vzalo v úvahu mnohaleté financování investic, mohou být ta seskupení producentů, která mají nárok na podporu na investice podle tohoto nařízení, zařazena do operačních programů uvedených v článku 15 nařízení (ES) č. 2200/96.
14 odst. 7 nařízení (ES) 2200/96 stanoví zvláštní režim pro Portugalsko.
Musí se přijmout ustanovení k zajištění dodržování tohoto zvláštního režimu.
Ustanovení, která určují hodnotu produkce uváděné na trh v případě přírodních pohrom, musí platit i pro Portugalsko.
(12) Vzhledem k vysokému stupni odpovědnosti a iniciativy svěřených seskupením producentů se pro případ protiprávního jednání musí stanovit přísné postupy zároveň se sankcemi.
V zájmu zjednodušení a racionality musí být tyto sankce používány podle ustanovení nařízení (ES) č. 1433/2003.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro poskytování podpor podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 předběžně uznaným seskupením producentů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se "produkcí uváděnou na trh" rozumí produkce členů seskupení producentů v kategorii, jíž bylo uděleno předběžné uznání:
i) dodanou seskupení producentů a skutečně prostřednictvím seskupení prodávanou v čerstvém stavu nebo zpracovanou;
ii) se souhlasem seskupení prodávanou podle podmínek druhé a třetí odrážky čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96.
Produkce zahrnuje částku podpory stanovené v článku 2 nařízení 2201/96 a článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 přijatou seskupeními producentů pro totéž roční nebo půlroční období uvedené v článku 3.
Produkce uváděná na trh nezahrnuje produkci členů jiných organizací nebo seskupení producentů uváděnou na trh dotyčným seskupením podle druhé a třetí odrážky čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Pro účely tohoto nařízení se "hodnotou produkce uváděné na trh" rozumí hodnota produkce uváděné na trh ve stadiu "přímo od seskupení producentů", nebo případně jako "balený nebo upravený nezpracovaný produkt".
3. V případě přírodní pohromy uznané příslušnými vnitrostátními orgány se produkce uváděná na trh považuje za nejméně 70 % průměrné teoretické hodnoty odpovídající oblasti patřící předem uznanému seskupení producentů a oseté dotyčným produktem během roku přírodní pohromy, násobené průměrným výnosem a průměrnou cenou docílenou
- seskupením producentů nebo jeho členy u dotyčného produktu během tří let předcházejících přírodní pohromě, nebo
- pokud členský stát tak rozhodne, v téže produkční oblasti během tří let předcházejících přírodní pohromě.
Článek 3
Financování plánů uznání
1. Podpora stanovená v čl. 14 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 se poskytuje na náklady na zřízení a provoz seskupení producentů ve formě paušální podpory.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 se určí každému seskupení producentů na základě hodnoty produkce, kterou uvádí na trh a:
a) rovná se v prvním, druhém, třetím, čtvrtém a pátém roce 5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 %, v uvedeném pořadí, hodnoty produkce uváděné na trh, až do nejvýše 1000000 eur;
b) rovná se v prvním, druhém, třetím, čtvrtém a pátém roce 2,5 %, 2,5 % 2,0 %, 1,5 % a 1,5 %, v uvedeném pořadí, hodnoty produkce uváděné na trh převyšující 1000000 eur;
c) nesmí u jednotlivého seskupení producentů překročit strop ve výši
- 100000 eur v prvním roce,
- 100000 eur v druhém roce,
- 80000 eur ve třetím roce,
- 60000 eur ve čtvrtém roce
- 50000 eur v pátém roce;
d) je vyplácena
- v ročních nebo půlročních splátkách koncem každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání, nebo
- ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 dojde k uznání před koncem ročního období.
Pokud to vyžadují kontroly, mohou členské státy k výpočtu splátek uvedených v písm. d) první odrážce použít jako základ produkci uváděnou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena.
Doba, o kterou období nesouhlasí s dotyčným skutečným obdobím, musí být kratší než je délka skutečného období.
Článek 4
Zvláštní půjčky
1. Podpora stanovená v čl. 14 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 se poskytuje přímo nebo prostřednictvím úvěrových institucí formou zvláštních půjček k pokrytí části investičních nákladů spojených s prováděním opatření plánů uznání, jak je popsáno v článku 16 nařízení (ES) č. 1432/2003.
Vyloučeny jsou investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v jiných hospodářských činnostech organizace.
2. Investice, které jsou přímo nebo nepřímo k užitku takovým činnostem, se financují poměrným dílem odpovídajícím jejich použití předběžně uznanými sektory nebo produkty.
Článek 5
Žádost o podporu
1. Jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 písm. d) podává každé seskupení producentů během tří měsíců koncem každého ročního období jednu žádost o podporu uvedenou v článcích 3 a 4.
2. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů
a) dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 1432/2003, jakož i toto nařízení;
b) přímo ani nepřímo nepobíralo, nepobírá a nebude využívat dvojího financování ze strany Společenství a na národní úrovni pro opatření a/nebo akce, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Společenství.
3. Členské státy vyplácejí podporu do šesti měsíců od přijetí úplné žádosti.
Článek 6
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné s přihlédnutím k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotyčného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi a seskupeními producentů.
Článek 7
Podpora poskytovaná Společenstvím
Náklady členských států na podpory podle článků 3 a 4 jsou způsobilé pro poskytnutí podpory ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Článek 8
Účast Společenství
1. Účast Společenství na financování podpory podle článku 3 činí:
- 75 % způsobilých veřejných výdajů v oblastech spadajících pod cíl 1 a 2 podle článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 [11],
- 50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních oblastech.
2. Účast Společenství na financování podpory podle článku 4 vyjádřená jako ekvivalent kapitálového příspěvku činí nejvýše procentní sazbu způsobilých nákladů investic uvedených v článku 4:
- 50 % v oblastech spadajících pod cíl 1 a 2 podle článku 1 nařízení (ES) č. 1260/1999,
- 30 % v ostatních oblastech.
Dotyčné členské státy se musí zavázat, že se budou podílet nejméně pěti procenty na způsobilých investičních nákladech uvedených v článku 4.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech uvedených v článku 4 musí činit alespoň
- 25 % v oblastech spadajících pod cíl 1 a 2 podle článku 1 nařízení (ES) č. 1260/1999,
- 45 % v ostatních oblastech.
Článek 9
Fúze
1. Podpora stanovená v článcích 3 a 4 tohoto nařízení může být dána nebo nadále dávána seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 1432/2003 a která vznikla fúzí seskupení producentů, kterému bylo uděleno předběžné uznání podle uvedeného nařízení, s:
a) jedním nebo více seskupeními producentů předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 1432/2003;
b) jednou nebo více organizacemi producentů uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 nahrazuje seskupení producentů vzniklé fúzí seskupení a organizace, které fúzi provedly.
Článek 10
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v článcích 3 a 4 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle nařízení (ES) č. 1433/2003 zajistí členský stát vyloučení dvojího financování opatření financovaných podle plánu uznání.
3. Investice, na které je poskytována podpora na náklady uvedené v článku 4, mohou být přeneseny do operačních programů, pokud jsou v souladu s nařízením (ES) č. 1433/2003.
Článek 11
Zvláštní ustanovení pro Portugalsko
Pokud portugalské orgány prokáží, že je v daném roce podpora, která má být vyplacena seskupení producentů v Portugalsku podle tohoto nařízení, nižší než podpora stanovená v čl. 14 odst. 7 nařízení (ES) č. 2200/96, podpora stanovená v čl. 3 odst. 2 se zvýší tak, aby odpovídala ustanovením výše uvedeného článku 14.
V případě přírodní pohromy uznané portugalskými orgány se použije čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení k výpočtu hodnoty produkce uváděné na trh pro účely čl.14 odst. 7 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 12
Kontroly
Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné podle hlavy VI nařízení (ES) č. 2200/96, kontrolují členské státy seskupení producentů, aby ověřily dodržování podmínek pro poskytnutí podpory podle článků 3 a 4.
Článek 13
Zpětné vymáhání podpory a sankce
Zpětné vymáhání podpory a sankce stanovené v článku 24 nařízení (ES) č. 1433/2003 se použijí, pokud kontrola provedená podle článku 12 tohoto nařízení ukáže, že:
a) hodnota produkce uváděné na trh je menší než částka použitá k výpočtu podle článku 3;
b) podpora poskytnutá podle tohoto nařízení není používána podle použitelných nařízení nebo schváleného plánu uznání.
Článek 14
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 20/98.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003
ze dne 15. července 2003
o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cartagenský protokol o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti (dále jen "protokol"), byl podepsán Společenstvím a jeho členskými státy v roce 2000 a rozhodnutí 2002/628/ES [5] o uzavření protokolu jménem Společenství bylo přijato dne 25. června 2002.
(2) Článek 1 protokolu stanoví, že v souladu s přístupem založeným na předběžné opatrnosti podle zásady 15 Deklarace o životním prostředí a rozvoji přijaté v Rio de Janeiru je cílem tohoto protokolu přispět k zajištění přiměřené úrovně ochrany v oblasti bezpečného přenosu a využívání geneticky modifikovaných organismů (GMO) vzniklých použitím moderních biotechnologií, které mohou mít nepříznivé účinky na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, a nakládání s těmito organismy, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví, přičemž je třeba se zaměřit zejména na přeshraniční pohyb.
(3) Protokol požaduje od každé smluvní strany, aby přijala nezbytná a náležitá právní, správní a jiná opatření k plnění svých závazků na základě protokolu.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [6] vyzvala Komisi, aby vypracovala legislativní návrh pro provádění postupů uvedených v protokolu, který bude v souladu s protokolem požadovat od vývozců ze Společenství, aby zajistili splnění všech požadavků postupu předchozího souhlasu, jak stanoví články 7 až 10, 12 a 14 protokolu.
(4) Je důležité organizovat dohled a řízení přeshraničních pohybů GMO, aby se tím přispělo k zajišťování zachování a udržitelného využívání biologické rozmanitosti s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví, a umožnit tak občanům, pokud jde o GMO, volit svobodně a se znalostí věci.
(5) Protože právní předpisy Společenství neobsahují zvláštní požadavky na vývoz GMO do třetích zemí a aby se zajistilo dodržování závazků v protokolu, jež se týkají přeshraničního pohybu GMO, je třeba pro takovéto vývozy zřídit společný právní rámec.
(6) Je nezbytné uznat potřebu respektovat rámec předpisů o biologické bezpečnosti smluvní strany dovozu nebo nesmluvní strany dovozu, a to způsobem, který je v souladu s protokolem.
(7) Léčiva pro humánní medicínu, na něž se vztahují jiné mezinárodní dohody, jejichž smluvní stranou je Společenství nebo příslušný členský stát, nebo jimiž se zabývají jiné mezinárodní organizace, jejichž členem je Společenství nebo příslušný členský stát, by měla být vyňata z působnosti tohoto nařízení.
(8) Vývozy GMO určených pro záměrné uvolňování do životního prostředí je třeba oznamovat smluvní straně dovozu nebo nesmluvní straně dovozu tak, aby se jí umožnilo učinit rozhodnutí se znalostí věci založené na vědecky správném hodnocení rizik.
(9) Toto oznámení by měl zajišťoval vývozce.
Vývozce by měl být odpovědný za správnost informace, kterou v oznámení poskytuje.
(10) Vývozci by měli vyčkat, dokud neobdrží předběžný písemný výslovný souhlas smluvní strany dovozu nebo nesmluvní strany dovozu, než přikročí k prvnímu přeshraničnímu pohybu GMO, který je určen k záměrnému uvolnění do životního prostředí.
(11) S vědomím, že některé rozvojové země a některé země s přechodnou ekonomikou mohou postrádat kapacity, jež by jim umožňovaly činit takováto rozhodnutí se znalostí věci, by Komise a členské státy měly vyvíjet trvalé úsilí, které těmto zemím umožní rozvíjet a posilovat lidské zdroje a institucionální kapacity.
(12) Podle protokolu může Společenství nebo jakákoli další smluvní strana přijmout opatření zajišťující větší ochranu z hlediska zachování a udržitelného využívání biologické rozmanitosti, než opatření, jejichž přijetí požaduje protokol, za předpokladu, že uvedená opatření jsou v souladu s cílem a s ustanoveními protokolu a rovněž s dalšími závazky uvedené smluvní strany stanovenými mezinárodním právním řádem.
(13) Podle protokolu může Společenství používat své vnitřní právní předpisy, pokud jde o pohyby GMO na jeho vlastním celním území.
(14) Jelikož stávající právní předpisy Společenství, zejména směrnice 2001/18/ES a odvětvové právní předpisy, které stanoví, že hodnocení specifických rizik má být prováděno podle zásad stanovených v uvedené směrnici, již obsahují pravidla, která jsou ve shodě s cílem protokolu, není potřebné přijímat doplňující ustanovení týkající se dovozů GMO do Společenství.
(15) Je nezbytné zajistit bezpečnou přepravu a balení GMO a nakládání s nimi.
Protože stávající právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [7] a směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [8], již obsahují náležitá pravidla, není potřebné v tomto ohledu přijímat doplňující ustanovení.
(16) Je nezbytné zajistit identifikaci GMO, které jsou vyváženy ze Společenství nebo dováženy do Společenství.
Pokud jde o sledovatelnost, označování a identifikaci dovozů do Společenství, na takovéto GMO se vztahují pravidla obsažená v právních předpisech Společenství; podobná pravidla je třeba používat pro vývozy.
(17) Komise a členské státy podporují postup pro náležité vypracování mezinárodních pravidel a postupů v oblasti odpovědnosti a náhrad škod vzniklých v důsledku přeshraničních pohybů GMO, přičemž tento postup je nutno schválit, jak stanoví článek 27 protokolu, na prvním zasedání konference smluvních stran úmluvy sloužící jako zasedání smluvních stran protokolu.
(18) Komise a členské státy podporují další rozvoj a používání společných formátů průvodní dokumentace o identifikaci GMO, která probíhá v souladu s článkem 18 protokolu.
(19) Pro účinné reagování na neúmyslné přeshraniční pohyby GMO, které by mohly mít nepříznivý účinek závažného charakteru na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví, je třeba, aby členský stát, jakmile má informace o výskytu situace v rámci své jurisdikce, jejímž důsledkem je uvolnění, které může vést k neúmyslnému přeshraničnímu pohybu GMO, který pravděpodobně má takové účinky, přijal náležitá opatření pro informování veřejnosti a neprodleně uvědomil Komisi, všechny ostatní členské státy, postižené státy nebo státy, kterým postižení hrozí, Informační systém pro biologickou bezpečnost (Biosafety Clearing House) a případně příslušné mezinárodní organizace.
Členský stát by měl rovněž neprodleně zahájit konzultace s postiženými státy nebo se státy, kterým postižení hrozí, aby jim umožnil stanovit odpovídající zásahy a zahájit nezbytná opatření.
(20) Za účelem pomoci při rozvoji Informačního systému pro biologickou bezpečnost by Společenství a jeho členské státy měly zajistit, aby se do systému sdělovaly relevantní informace a aby se sledovalo plnění a podávaly se zprávy o provádění protokolu ve Společenství.
(21) Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí, které se uplatní při porušování tohoto nařízení, a zajistit, aby byly uplatňovány.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(22) Při uplatňování tohoto nařízení je třeba brát v úvahu zásadu předběžné opatrnosti.
(23) Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I CÍLE, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Cíle
Cílem tohoto nařízení je v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, a aniž tím jsou dotčena ustanovení směrnice 2001/18/ES, zřídit společný systém oznamování a informování pro přeshraniční pohyby geneticky modifikovaných organismů (GMO) a zajistit soudržné provádění ustanovení protokolu ze strany Společenství, a tím přispět k zajištění přiměřené úrovně ochrany v oblasti bezpečného přenosu a využívání GMO, které mohou mít nepříznivé účinky na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, a nakládání s těmito organismy, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije pro přeshraniční pohyby všech GMO, které mohou mít nepříznivé účinky na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví.
2. Léčiva pro humánní medicínu, na něž se vztahují jiné mezinárodní dohody nebo jimiž se zabývají jiné mezinárodní organizace, jsou vyňata z působnosti tohoto nařízení.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "organismem" rozumí organismus ve smyslu čl. 2 odst.
2. "geneticky modifikovaným organismem", neboli "GMO" rozumí geneticky modifikovaný organismus ve smyslu čl.
2 odst. 2 směrnice 2001/18/ES, s výjimkou organismů získávaných pomocí technik genetické modifikace uvedených v příloze IB směrnice 2001/18/ES;
3. "záměrným uvolněním" rozumí záměrné uvolnění ve smyslu čl. 2 odst. 3 směrnice 2001/18/ES;
4. "uvedením na trh" rozumí uvedení na trh ve smyslu čl. 2 odst.
5. "uzavřeným nakládáním" rozumí:
a) činnosti definované v čl. 2 písm. c) směrnice 90/219/EHS [9];
b) činnosti, při nichž se geneticky modifikují jiné organismy, než mikroorganismy, nebo při nichž se takovéto GMO pěstují, skladují, přepravují, ničí, zneškodňují nebo jakýmkoli jiným způsobem používají a pro které se vhodným způsobem používají specifická uzavírací opatření, založená na týchž zásadách uzavření jako ve směrnici 90/219/EHS, aby se omezil jejich styk s obyvatelstvem a životním prostředím;
6. "potravinami" rozumí potraviny ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 178/2002 [10];
7. "krmivy" rozumí krmiva ve smyslu čl. 3 odst.
4 nařízení (ES) č. 178/2002;
8. "oznámením" rozumí předložení informací, které se od vývozce požadují podle tohoto nařízení, příslušnému orgánu smluvní strany protokolu nebo příslušnému orgánu nesmluvní strany;
9.
"Informačním systémem pro biologickou bezpečnost", ("Biosafety Clearing-House") rozumí Informační systém pro biologickou bezpečnost zřízený podle článku 20 protokolu;
10. "vývozem" rozumí:
a) trvalé nebo dočasné opuštění celního území Společenství geneticky modifikovanými organismy, které splňují podmínky čl. 23 odst. 2 Smlouvy;
b) zpětný vývoz GMO, které nesplňují podmínky uvedené pod písmenem a) a které jsou propuštěny do celního režimu jiného, než je tranzit;
11. "dovozem" rozumí podřízení celnímu režimu jinému než tranzit takových GMO, které vstoupily na celní území smluvní strany nebo nesmluvní strany vně Společenství ze smluvní strany uvnitř Společenství;
12. "vývozcem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, jejímž prostřednictvím nebo jejímž jménem se podává oznámení, tedy osoba, která v okamžiku odeslání oznámení má uzavřenu smlouvu s příjemcem zásilky ve třetí zemi a má pravomoc určit, že GMO má být odeslán z celního území Společenství.
Pokud nebyla žádná vývozní smlouva uzavřena, nebo pokud účastník smluvního vztahu nejedná vlastním jménem, je rozhodující pravomoc určit, že GMO má být odeslán z celního území Společenství;
13. "dovozcem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která spadá pod jurisdikci smluvní strany dovozu nebo nesmluvní strany dovozu a která zajišťuje dovoz GMO;
14. "přeshraničním pohybem" rozumí záměrný nebo neúmyslný pohyb GMO mezi jednou smluvní stranou nebo nesmluvní stranou a druhou smluvní stranou nebo druhou nesmluvní stranou, s výjimkou záměrných pohybů mezi smluvními stranami uvnitř Společenství;
15. "smluvní stranou" rozumí každá země nebo organizace pro regionální hospodářskou integraci, která je smluvní stranou protokolu;
16. "nesmluvní stranou" rozumí každá země nebo organizace pro regionální hospodářskou integraci, která není smluvní stranou protokolu;
17. "protokolem" rozumí Cartagenský protokol o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti (dále jen "úmluva");
18. "biologickou rozmanitostí" rozumí variabilita živých organismů ze všech zdrojů, mezi něž, mimo jiné, patří suchozemské, mořské a jiné vodní ekosystémy a ekologické komplexy, jichž jsou součástí; patří sem rozmanitost uvnitř druhů, mezi druhy a rozmanitost ekosystémů;
19. "příslušným orgánem" rozumí příslušný orgán jmenovaný smluvní stranou protokolu, nebo příslušný rovnocenný orgán nesmluvní strany, který je odpovědný za výkon správních funkcí požadovaných protokolem, nebo rovnocenných funkcí v případě nesmluvní strany a je pověřený jednáním v jejím zastoupení v souvislosti s výkonem uvedených funkcí;
20. "kontaktním místem" rozumí subjekt určený smluvní stranou jako odpovědný za kontakt se sekretariátem jejím jménem;
21. "sekretariátem" rozumí sekretariát protokolu.
KAPITOLA II VÝVOZ GMO DO TŘETÍCH ZEMÍ
Oddíl 1 GMO určené pro záměrné uvolňování do životního prostředí
Článek 4
Oznámení smluvním stranám dovozu a nesmluvním stranám dovozu
Vývozce zajistí písemné oznámení příslušnému orgánu smluvní strany dovozu nebo nesmluvní strany dovozu před prvním záměrným přeshraničním pohybem GMO určeného pro záměrné uvolňování do životního prostředí a určeného pro použití specifikované v souladu s přílohou I, bod i).
Oznámení musí obsahovat přinejmenším informace uvedené v příloze I. Vývozce zajistí správnost informací obsažených v oznámení.
Článek 5
Případy, kdy chybí rozhodnutí
1. Jestliže smluvní strana dovozu nepotvrdí přijetí oznámení ani nesdělí své rozhodnutí, nelze to považovat za souhlas se záměrným přeshraničním pohybem.
Žádný první záměrný přeshraniční pohyb nesmí být proveden bez předchozího písemného výslovného souhlasu smluvní strany dovozu, nebo případně nesmluvní strany dovozu.
2. V případech, kdy smluvní strana dovozu nesdělí své rozhodnutí jako odpověď na oznámení do 270 dnů ode dne, kdy obdržela oznámení, vývozce zašle příslušnému orgánu smluvní strany dovozu písemnou upomínku se lhůtou pro odpověď v trvání 60 dnů ode dne přijetí upomínky a její kopii zašle sekretariátu, členskému státu dovozu a Komisi.
Při výpočtu doby, v níž musí smluvní strana dovozu odpovědět, se nebere v úvahu počet dnů, po které musí čekat na doplňující příslušné informace.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, vývozce nesmí přistoupit k prvnímu záměrnému přeshraničnímu pohybu GMO určeného pro záměrné uvolňování do životního prostředí, pokud nebyly dodrženy postupy stanovené smluvní stranou dovozu v souladu s články 9 a 10 protokolu nebo popřípadě rovnocenné postupy požadované nesmluvní stranou dovozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se nepoužijí v případech přeshraničních pohybů, na které se vztahují zjednodušené postupy nebo dvoustranné, regionálních a mnohostranné smlouvy nebo ujednání v souladu s články 13 a 14 protokolu.
5. Komise a členské státy učiní po konzultaci se sekretariátem vhodná opatření v souladu s jakýmikoli vhodnými postupy a mechanismy, aby usnadnily rozhodování nebo podpořily dodržování ustanovení protokolu smluvními stranami dovozu, jak o tom rozhodla konference smluvních stran úmluvy sloužící jako zasedání smluvních stran protokolu.
Článek 6
Informování smluvní strany vývozu
Vývozce uchová po dobu nejméně pěti let záznam oznámení uvedeného v článku 4, potvrzení o přijetí a rozhodnutí smluvní strany dovozu nebo popřípadě nesmluvní strany dovozu a zašle kopii těchto dokumentů příslušnému orgánu členského státu, z něhož se GMO vyváží, a Komisi.
Aniž je dotčen článek 16, Komise tyto dokumenty zpřístupní veřejnosti v souladu s pravidly Společenství o přístupu k informacím o životním prostředí.
Článek 7
Přezkoumání rozhodnutí
1. Jestliže vývozce uváží, že došlo ke změně okolností, která může ovlivnit výsledek hodnocení rizik, na kterém bylo založeno rozhodnutí, nebo že byly zpřístupněny další významné vědecké či technické informace, může požádat smluvní stranu dovozu nebo popřípadě nesmluvní stranu dovozu, aby přezkoumala své rozhodnutí, které učinila ohledně oznámení podle článku 10 protokolu.
2. Jestliže smluvní strana dovozu nebo nesmluvní strana dovozu na takou žádost do 90 dnů neodpoví, vývozce zašle písemnou upomínku příslušnému orgánu uvedené smluvní strany dovozu nebo popřípadě nesmluvní strany dovozu, a její kopii zašle sekretariátu s tím, že požaduje odpověď ve stanovené lhůtě po přijetí upomínky.
Článek 8
Výjimky z oddílu 1 této kapitoly
1. GMO určené pro záměrné uvolňování do životního prostředí a označené v rozhodnutí konference smluvních stran úmluvy sloužící jako zasedání smluvních stran protokolu, za organismy, které pravděpodobně nemají nepříznivé účinky na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví, jsou vyňaty z oblasti působnosti oddílu 1 této kapitoly.
2. Oddíl 1 této kapitoly se nepoužije na GMO určené k přímému užití jako potravina nebo krmivo, případně k dalšímu zpracování.
3. Povinnosti uvedené v oddílu 1 této kapitoly se neuplatní, jestliže smluvní strana dovozu podle čl. 13 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 3 protokolu předem oznámí Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost, že takovéto dovozy GMO je nutno vyjmout z postupu předchozího souhlasu, jak stanoví články 7 až 10, 12 a 14 protokolu, za předpokladu, že se použijí přiměřená opatření pro zajištění jejich bezpečného záměrného přeshraničního pohybu v souladu s cílem protokolu.
Oddíl 2 GMO určené k přímému užití jako potravina nebo krmivo, případně k dalšímu zpracování
Článek 9
Informace pro Informační systém pro biologickou bezpečnost
1. Komise jménem Společenství, nebo případně členský stát, který učinil rozhodnutí, musí informovat Informační systém pro biologickou bezpečnost a ostatní smluvní strany prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost o každém konečném rozhodnutí týkajícím se používání, včetně uvedení na trh, v rámci Společenství nebo používání uvnitř některého členského státu, pokud jde o geneticky modifikovaný organismus, který může podléhat přeshraničním pohybům k přímému použití jako potravina nebo krmivo, případně k dalšímu zpracování.
Tyto informace musí být zaslány Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost do 15 dnů po přijetí takového rozhodnutí.
Tento odstavec se nevztahuje na rozhodnutí o záměrném uvolňování podle části B směrnice 2001/18/ES, pokud jde o takový GMO, který není určen k přímému použití jako potravina nebo krmivo, ani k dalšímu zpracování ve třetí zemi bez následného rozhodnutí.
2. Informace uvedené v odstavci 1 a zaslané Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost musí obsahovat přinejmenším informace stanovené v příloze II.
3. Komise nebo členský stát uvedený v odstavci 1 musí vyřídit žádosti předložené jakoukoli smluvní stranou nebo nesmluvní stranou o dodatečné informace týkající se rozhodnutí uvedených v odstavci 1.
4. Komise nebo členský stát uvedený v odstavci 1 musí zaslat písemnou kopii informací uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 kontaktnímu místu každé smluvní strany, která předem informovala sekretariát, že nemá přístup k Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost.
Článek 10
Vnitrostátní rozhodnutí smluvních stran a nesmluvních stran o dovozu
1. Vývozce musí respektovat každé rozhodnutí o dovozu GMO určeného k přímému užití jako potravina nebo krmivo, případně k dalšímu zpracování, které přijme některá smluvní strana dovozu podle čl. 11 odst. 4 protokolu, anebo nesmluvní strana dovozu podle svého vnitrostátního právního rámce, který je v souladu s cílem protokolu.
2. Jestliže smluvní strana dovozu nebo nesmluvní strana dovozu, kterou je rozvojová země nebo země s přechodnou ekonomikou, prohlásila prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost, v souladu s čl. 11 odst. 6 protokolu, že přijme rozhodnutí před dovozem specifického GMO určeného k přímému užití jako potravina nebo krmivo nebo k dalšímu zpracování, vývozce nesmí přistoupit k prvnímu vývozu takového GMO, pokud nebyl dodržen postup stanovený v uvedeném ustanovení.
3. Jestliže smluvní strana dovozu nebo nesmluvní strana dovozu nepotvrdí přijetí oznámení ani nesdělí své rozhodnutí podle odstavce 2, nelze to považovat za souhlas s dovozem GMO určeného k přímému užití jako potravina nebo krmivo nebo k dalšímu zpracování ani za odmítnutí dovozu.
Žádný GMO, který může být předmětem přeshraničních pohybů k přímému užití jako potravina nebo krmivo nebo k dalšímu zpracování, nesmí být vyvezen, pokud není povolen uvnitř Společenství, nebo pokud s jeho dovozem výslovně nesouhlasil příslušný orgán třetí země, jak to požaduje článek 12 nařízení (ES) č. 178/2002.
Oddíl 3 GMO určené pro uzavřené nakládání
Článek 11
1. Ustanovení kapitoly II oddílu 1 se nepoužijí na přeshraniční pohyby GMO určených k uzavřenému nakládání tam, kde se takové přeshraniční pohyby uskutečňují v souladu s normami smluvní strany dovozu nebo nesmluvní strany dovozu.
2. Odstavec 1 se nedotýká práva smluvní strany nebo nesmluvní strany podrobit všechny GMO hodnocení rizik předtím, než jsou učiněna rozhodnutí o dovozu, a stanovit normy pro uzavřené nakládání v rámci vlastní jurisdikce.
Oddíl 4 Společná ustanovení
Článek 12
Identifikace a průvodní dokumentace
1. Vývozci zajistí, že jsou na dokumentu doprovázejícím GMO uvedeny následující informace a že jsou předány dovozci, který GMO přijímá.
a) skutečnost, že produkt obsahuje GMO nebo se z GMO skládá;
b) jedinečný identifikační kód (kódy) těmto GMO přiřazený (přiřazené), pokud takové kódy existují.
2. Pro GMO určené k přímému užití jako potraviny nebo krmiva nebo k dalšímu zpracování se informace uvedené v odstavci 1 doplní o prohlášení vývozce:
a) uvádějící, že GMO jsou určeny k přímému užití jako potraviny nebo krmiva nebo k dalšímu zpracování, a jasně vyznačující, že nejsou určeny k záměrnému uvolňování do životního prostředí a
b) uvádějící podrobné údaje o kontaktním místě k získání dalších informací.
Ustanovení odst. 1 písm. b) se nepoužije pro produkty, které se skládají ze směsí GMO nebo obsahují směsi GMO a které mají být použity výhradně a přímo jako potravina nebo krmivo nebo k dalšímu zpracování.
Na tyto produkty se vztahují požadavky na sledovatelnost směrnice 2001/18/ES a budoucí právní předpisy Společenství týkající se sledovatelnosti, označování a identifikace takovýchto GMO, budou-li použitelné.
3. U GMO určených pro uzavřené nakládání se informace uvedené v odstavci 1 doplní o prohlášení vývozce, které musí uvést:
a) všechny požadavky na bezpečné nakládání s těmito GMO, jejich skladování, přepravu a používání;
b) kontaktní místo k získání dalších informací, včetně jména a adresy osoby nebo organizace, pro kterou jsou GMO určeny.
4. U GMO určených pro záměrné uvolňování do životního prostředí a u všech ostatních GMO, na které se vztahuje toto nařízení, se informace uvedené v odstavci 1 doplní o prohlášení vývozce, které musí uvést:
a) identitu a důležité znaky a vlastnosti GMO;
b) všechny požadavky na bezpečné nakládání s těmito GMO, jejich skladování, přepravu a používání;
c) kontaktní místo k získání dalších informací, jakož i případně jméno a adresa dovozce a vývozce;
d) prohlášení, že pohyb je v souladu s požadavky protokolu použitelnými pro vývozce.
5. Odstavce 1 až 4 se nedotýkají jiných specifických požadavků, které ukládají právní předpisy Společenství, a mezinárodních požadavků na identifikaci, které je nutno vypracovat podle článku 18 protokolu.
Článek 13
Tranzit
Vývozce zajistí oznámení tranzitu GMO smluvním stranám, které přijaly rozhodnutí o regulaci tranzitu GMO přes svá území a o tomto rozhodnutí informovaly Informační systém pro biologickou bezpečnost.
KAPITOLA III NEÚMYSLNÝ PŘESHRANIČNÍ POHYB GMO
Článek 14
1. Členské státy přijmou odpovídající opatření, aby zabránily neúmyslným přeshraničním pohybům GMO.
2. Jakmile má členský stát informace o výskytu situace v rámci své jurisdikce, jejímž důsledkem je uvolnění GMO, které vede nebo může vést k neúmyslnému přeshraničnímu pohybu s pravděpodobnými nepříznivými účinky závažného charakteru na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, s přihlédnutím k riziku pro lidské zdraví, takový členský stát:
a) přijme náležitá opatření pro informování veřejnosti a neprodleně uvědomí Komisi, všechny ostatní členské státy, postižené státy nebo státy, kterým postižení hrozí, Informační systém pro biologickou bezpečnost a případně příslušné mezinárodní organizace;
b) neprodleně zahájí konzultace s postiženými státy nebo se státy, kterým postižení hrozí, aby jim umožnil stanovit odpovídající zásahy a zahájit nezbytná opatření, včetně přijetí mimořádných opatření, aby bylo možné minimalizovat veškeré nepříznivé účinky závažného charakteru.
3. Všechny informace, předané na základě odstavce 2, musí obsahovat údaje uvedené v příloze III.
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Účast v procesu mezinárodní výměny informací
1. Aniž je dotčena ochrana důvěrných informací v souladu s ustanoveními protokolu, členské státy informují Informační systém pro biologickou bezpečnost a Komisi o:
a) vnitrostátních právních předpisech a pokynech týkajících se provádění protokolu, v souladu s čl. 11 odst. 5 a čl. 20 odst. 3 písm. a) protokolu;
b) národních kontaktních místech pro oznamování neúmyslných přeshraničních pohybů, v souladu s článkem 17 protokolu;
c) všech dvoustranných, regionálních či mnohostranných smlouvách a ujednáních, k nimž členský stát přistoupil a které se týkají záměrných přeshraničních pohybů GMO, v souladu s čl. 20 odst. 3 písm. b) protokolu;
d) všech informacích o případech neúmyslných nebo protiprávních přeshraničních pohybů, které se jich týkají, v souladu s články 17 a 25 protokolu;
e) každém konečném rozhodnutí přijatém členským státem, které se týká používání GMO na jeho území, včetně rozhodnutí:
- o uzavřeném nakládání klasifikovaném ve třídě rizik 3 nebo 4 pokud jde o geneticky modifikované organismy, které pravděpodobně budou předmětem přeshraničních pohybů,
- o záměrném uvolňování GMO v souladu s částí B směrnice 2001/18/ES nebo
- o dovozu GMO do Společenství
v souladu s článkem 11 a čl. 20 odst. 3 písm. d) protokolu do 15 dnů po přijetí takového rozhodnutí;
f) každém souhrnném přehledu týkajícím se hodnocení rizik nebo přezkoumání GMO z hlediska životního prostředí, vypracovaných v rámci právních a správních postupů Společenství a provedených v souladu s článkem 15 protokolu, v odůvodněných případech včetně důležitých informací o produktech vytvořených z těchto GMO, jako jsou zpracované materiály pocházející z GMO, které obsahují zjistitelné nové kombinace replikovatelného genetického materiálu získaného použitím moderní biotechnologie, v souladu s čl. 20 odst. 3 písm. c) protokolu;
g) každém přezkoumání vnitrostátních rozhodnutí týkajících se záměrných přeshraničních pohybů, v souladu s článkem 12 protokolu;
h) každém rozhodnutí, které přijme členský stát o ochranných opatřeních podle článku 23 směrnice 2001/18/ES, nebo o mimořádných opatřeních, které členský stát přijme podle právních předpisů Společenství o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech.
2. V souladu s ustanoveními protokolu informuje Komise jménem Společenství Informační systém pro biologickou bezpečnost o:
a) právních předpisech a pokynech Společenství týkajících se provádění protokolu, v souladu s čl. 11 odst. 5 a čl. 20 odst. 3 písm. a) protokolu;
b) všech dvoustranných, regionálních či mnohostranných smlouvách a ujednáních uzavřených na úrovni Společenství, které se týkají záměrných přeshraničních pohybů GMO, v souladu s čl. 20 odst. 3 písm. b) protokolu;
c) každém konečném rozhodnutí přijatém na úrovni Společenství, které se týká používání GMO uvnitř Společenství, včetně rozhodnutí o uvádění na trh nebo dovozu GMO, v souladu s článkem 11 a čl. 20 odst. 3 písm. d) protokolu;
d) každém souhrnném přehledu týkajícím se hodnocení rizik nebo přezkoumání GMO z hlediska životního prostředí, vypracovaným v rámci právních a správních postupů Společenství a provedených v souladu s postupy podobnými těm, jež jsou uvedeny v příloze II směrnice 2001/18/ES, v odůvodněných případech včetně důležitých informací o produktech vytvořených z těchto GMO, jako jsou zpracované materiály pocházející z GMO, které obsahují zjistitelné nové kombinace replikovatelného genetického materiálu získaného použitím moderní biotechnologie, v souladu s čl. 20 odst. 3 písm. c) protokolu;
e) každém přezkoumání rozhodnutí učiněných na úrovni Společenství a týkajících se záměrných přeshraničních pohybů, v souladu s článkem 12 protokolu;
f) každém použití právních předpisů Společenství namísto postupů protokolu pro záměrné pohyby GMO uvnitř Společenství a dovozy GMO do Společenství v souladu s čl. 14 odst. 3 a 4 protokolu;
g) zprávách předkládaných podle článku 19 tohoto nařízení, včetně zpráv o provádění postupu předchozího souhlasu v souladu s čl. 20 odst. 3 písm. e) protokolu.
Článek 16
Důvěrnost
1. Komise ani členské státy neprozradí třetím stranám žádné důvěrné informace, které přijaly nebo si vyměnily podle tohoto nařízení.
2. Vývozce může označit informace v oznámení předkládaném podle článku 4, se kterými je nutno nakládat jako s důvěrnými.
Zdůvodnění bude v uvedených případech předloženo na požádání.
3. V žádném případě nesmějí být následující informace považovány za důvěrné, předkládají-li se v souladu s články 4, 9 nebo 12:
a) jméno a adresa vývozce a dovozce;
b) obecný popis geneticky modifikovaného organismu nebo organismů;
c) souhrnný přehled týkající se hodnocení rizik účinků na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, rovněž s přihlédnutím k riziku pro lidské zdraví a
d) všechny metody a plány pro přijetí mimořádných opatření.
4. Vezme-li vývozce z jakéhokoli důvodu oznámení zpět, musejí členské státy a Komise respektovat důvěrný charakter obchodních a průmyslových informací, včetně informací o výzkumu a vývoji, jakož i informací, na nichž se smluvní strana dovozu nebo nesmluvní strana dovozu a vývozce, pokud jde o jejich důvěrný charakter, neshodli.
Článek 17
Příslušné orgány a kontaktní místa
1. Komise zřídí kontaktní místo Společenství a popřípadě určí všechny příslušné orgány Společenství.
2. Každý členský stát zřídí jedno kontaktní místo, jakož i jmenuje jeden nebo několik příslušných orgánů.
Jediný subjekt může plnit funkce jak kontaktního místa, tak příslušného orgánu.
3. Komise jménem Společenství a každý členský stát samostatně musejí nejpozději ke dni, kdy pro ně vstoupí protokol v platnost, informovat sekretariát o názvech a adresách svých kontaktních míst a příslušných orgánů.
Pokud členský stát nebo Komise jmenuje více než jeden příslušný orgán, připojí při jejich sdělení sekretariátu náležité informace o příslušných oblastech odpovědnosti těchto orgánů.
Obsahem uvedených informací je případně minimálně údaj, který příslušný orgán je odpovědný za který typ GMO.
Komise a členské státy bezodkladně oznámí sekretariátu všechny změny týkající se jmenování jejich kontaktních míst nebo jména a adresy nebo oblastí odpovědnosti jejich příslušného orgánu nebo orgánů.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí, které se uplatní při porušování tohoto nařízení, a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění toho, aby byly uplatňovány.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 5. listopadu 2004 a oznámí jí neprodleně každou pozdější změnu, která je ovlivní.
Článek 19
Sledování plnění a podávání zpráv
1. Členské státy zasílají Komisi zprávu o provádění tohoto nařízení v pravidelných intervalech, nejméně jednou za 3 roky, pokud není v článku 33 protokolu stanoveno jinak.
2. Komise sestaví v intervalech určených Konferencí smluvních stran úmluvy sloužící jako zasedání smluvních stran protokolu zprávu na základě informací poskytnutých členskými státy a předloží ji Konferenci smluvních stran úmluvy sloužící jako zasedání smluvních stran protokolu.
Článek 20
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne vstupu protokolu v platnost v souladu s čl. 37 odst. 1 protokolu nebo ode dne vstupu v platnost tohoto nařízení, podle toho, co nastane později.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1948/2003
ze dne 4. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro sýry určené pro Chorvatsko a Rusko, a kterým se stanovují odchylky od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1787/2003 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem umožnit přijetí zvláštních opatření diferencovaných podle místa určení článek 15 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1392/2003 [4], stanoví, že licence pro vývoz sýra se vydávají pouze pro jednu oblast určení a jsou platné pouze pro země nacházející se v této oblasti.
(2) Podle ustanovení čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999 je Chorvatsko jednou ze zemí určení v oblasti I. Za účelem stabilizace obchodních toků se sýrem do této země stanoví nařízení Komise (ES) č. 951/2003 [5] zvláštní opatření, která zahrnují omezení doby platností vývozních licencí. Má-li být vývoj tohoto trhu lépe sledován, je třeba vytvořit z Chorvatska zvláštní oblast, aby mohla být pro toto místo určení přijata zvláštní opatření. Kromě toho je nezbytné omezit dobu platnosti vývozních licencí vydaných pro Chorvatsko jako místo určení, aby nebyla ohrožena účinnost těchto opatření.
(3) Podle uvedeného čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999 je jednou ze zemí určení v oblasti IV Rusko. S ohledem na vývoj vývozů a žádostí o vývozní licence pro vývoz sýru do Ruska je třeba pro tuto zemi vytvořit zvláštní oblast, aby mohla být pro toto místo určení přijata zvláštní diferencovaná opatření.
(4) Je proto nutné pozměnit nařízení (ES) č. 174/1999 a stanovit od něj odchylky, jakož i zrušit nařízení (ES) č. 951/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 15 nařízení (ES) č. 174/1999 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pro účely odstavce 1 se stanovují tyto oblasti:
a) oblast I: kódy místa určení 070, 091 a 093 až 096 (včetně);
b) oblast II: kód místa určení 092;
c) oblast III: kód místa určení 400;
d) oblast IV: kód místa určení 075;
e) oblast VI: všechny ostatní kódy místa určení."
Článek 2
Odchylně od čl. 6 písm. c) nařízení (ES) č. 174/1999, doba platnosti vývozních licencí se stanovením náhrady předem, které byly vydány v době od 1. prosince 2003 do 31. prosince 2003 pro produkty kódu KN 0406 s Chorvatskem jako místem určení, končí dne 31. prosince 2003.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (ES) č. 951/2003.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1949/2003
ze dne 3. listopadu 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2176/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s kombinovanou nomenklaturou stanovenou v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 mají být některé zeleninové omáčky zařazeny do čísla 2103, zatímco upravená nebo konzervovaná zelenina spadá do kapitoly 20.
(2) Pro snadnější rozlišení výrobků, které mají být zařazeny do čísla 2103 a výrobků spadajících do kapitoly 20, byla nařízením Komise (ES) č. 288/97 ze dne 17. února 1997, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a kterým se zrušují některá nařízení týkající se zařazení, [3] vložena do kapitoly 21 kombinované nomenklatury doplňková poznámka 1.
V této doplňkové poznámce se stanoví jako rozlišovací kritérium propad standardizovaným kovovým sítem. Aby bylo možné považovat výrobek za omáčku, bylo jako kritérium stanoveno nejméně 80 % hmotnostních přísad propadlých tímto kovovým sítem.
(3) Podle vysvětlivek k harmonizovanému systému k číslu 2103 části A zahrnuje výraz "omáčky" také některé přípravky ze zeleniny nebo ovoce, které jsou obvykle ve formě kapalin, emulzí nebo suspenzí a někdy obsahují viditelné kousky zeleniny nebo ovoce.
Tyto přípravky se liší od upravené nebo konzervované zeleniny a ovoce kapitoly 20 v tom, že jsou používány jako omáčky, tj. jako příloha k některým potravinám nebo při přípravě určitých jídel, ale nejsou určeny k samostatné spotřebě.
(4) V současné době byl představen a uveden na trh nový druh zeleninové omáčky, který obsahuje viditelné a rozpoznatelné kousky zeleniny nebo ovoce, ale u nějž propadne sítem méně než 80 % hmotnostních přísad.
Podle doplňkové poznámky 1 ke kapitole 21 kombinované nomenklatury nelze tento druh omáčky považovat za omáčku čísla 2103, zatímco podle nomenklatury harmonizovaného systému by mohl být jako omáčka zařazen [4].
(5) Proto se zdá vhodné a nutné zrušit doplňkovou poznámku 1 ke kapitole 21 kombinované nomenklatury.
(6) Je třeba připomenout, že nebylo možné dosáhnout dohody o změně znění čísla 2103 v nomenklatuře harmonizovaného systému ve věci zařazení omáček ani o přizpůsobení doplňkové poznámky 1 ke kapitole 21 kombinované nomenklatury, založené na harmonizovaném systému.
(7) Nařízení (EHS) č. 2658/87 musí být proto změněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková poznámka 1 ke kapitole 21 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení (EHS) č. 2658/87, se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1954/2003
ze dne 4. listopadu 2003
o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství, kterým se mění nařízení (ES) č. 2847/93 a zrušují nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4 nařízení Rady (EHS) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [3] stanoví, že Rada přijme opatření Společenství, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(2) Použitelnost ustanovení o přístupu do určitých oblastí a ke zdrojům definovaných v článcích 156 až 166 a v článcích 347 až 353 aktu o přistoupení Španělska a Portugalska skončila dnem 31. prosince 2002. V důsledku toho je třeba některá ustanovení nařízení Rady (ES) č.
685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [4] a nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [5] přizpůsobit nové právní situaci.
685/95 a (ES) č. 2027/95 jsou zaměřena na zavedení všeobecného režimu řízení intenzity rybolovu s cílem zaručit, že nedojde ke zvýšení intenzity rybolovu, a nejsou v žádném vztahu k aktu o přistoupení Španělska a Portugalska.
Uvedená ustanovení jsou důležitá pro řízení rybolovu a měla by zůstat zachována.
(4) S cílem zaručit, že nedojde ke zvýšení současné celkové intenzity rybolovu, je třeba zavést nový režim řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V, VI, VII, VIII, IX a X a divizích CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0.
Tento režim omezí intenzitu rybolovu na základě intenzity rybolovu uskutečněné v uvedených oblastech a divizích v období let 1998 až 2002.
(5) Pro zajištění shody mezi různými pravidly řízení intenzity rybolovu by mělo být všeobecné omezení intenzity rybolovu stanovené tímto nařízením přezkoumáno pokaždé, když Rada v rámci plánu obnovy přijme pravidla řízení intenzity rybolovu pro rybolov v téže oblasti nebo její části.
Také přezkum uplatňování tohoto režimu do prosince 2006 by umožnil Radě přehodnotit situaci.
(6) V zájmu ochrany citlivé biologické situace vod kolem Azorských ostrovů, Madeiry a Kanárských ostrovů a zachování místního hospodářství těchto ostrovů s ohledem na jejich strukturální, sociální a hospodářskou situaci je nezbytné omezit určité rybolovné činnosti v uvedených vodách na plavidla registrovaná v přístavech těchto ostrovů.
Přezkum těchto opatření do prosince 2006 by umožnil Radě přehodnotit situaci.
(7) Oblast ležící jižním a západním směrem od Irska byla identifikována jako oblast s vysokou koncentrací nedospělého štikozubce obecného.
Tato oblast podléhá zvláštním omezením používání zařízení pro lov při dně.
Z téhož důvodu zachování by měla rovněž podléhat zvláštním požadavkům na omezení intenzity rybolovu v rámci výše popsaného všeobecného režimu.
Přezkum těchto požadavků provedený do prosince 2008 by umožnil Radě přehodnotit situaci.
(8) Členské státy vlajky jsou odpovědné za přijetí opatření k řízení intenzity rybolovu, a je proto nutné zajistit transparentnost a spravedlnost postupů řízení a kontroly.
(9) S ohledem na zvláštní požadavky na zachování druhů, jejichž zeměpisné rozšíření zasahuje do vod ve svrchovanosti nebo jurisdikci více než jednoho členského státu, by členským státům mělo být povoleno omezit rybolovné činnosti plavidel plujících pod jejich vlajkou na určitá zařízení, určitá období a určité oblasti.
(10) Komise by měla mít možnost upravit maximální limity intenzity rybolovu na základě odůvodněné žádosti členského státu, a umožnit mu tak plné využití jeho rybolovných práv.
(11) V důsledku změny režimu řízení intenzity rybolovu je nezbytné provést odpovídající změny v hlavách IIA a III nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [6].
(12) Nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95 je třeba zrušit, aby byla zajištěna právní jistota, zabránilo se změnám současné rovnováhy dotyčných oblastí a zdrojů a bylo zaručeno, že uskutečňovaná intenzita rybolovu bude v rovnováze s dostupnými zdroji.
(13) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví kritéria a postupy pro režim řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V, VI, VII, VIII, IX a X a divizích CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zónami ICES a CECAF" zóny vymezené v nařízení Rady (EHS) č. 3880/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku [8];
b) "intenzitou rybolovu" součin kapacity a činnosti rybářského plavidla; u skupiny plavidel se tím rozumí součet intenzity rybolovu všech plavidel ve skupině.
KAPITOLA II REŽIM ŘÍZENÍ INTENZITY RYBOLOVU
Hlava I Ustanovení o určitých druzích rybolovu
Článek 3
Opatření týkající se odlovu při dně žijících druhů a některých měkkýšů a korýšů
1. S výjimkou oblasti vymezené v čl. 6 odst.1 členské státy:
a) vyhodnocují úrovně intenzity rybolovu uskutečňované plavidly o celkové délce 15 metrů nebo větší jako roční průměr v období let 1998 až 2002 v každé z oblastí ICES a každé z divizí CECAF uvedených v článku 1 pro druhy rybolovu při dně s výjimkou druhů rybolovu při dně podléhajících nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky [9], a rybolovu zaměřeného na hřebenatky, kraba německého a kraba trnitého, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Pro výpočet intenzity rybolovu se rybolovná kapacita plavidla měří instalovaným výkonem v kilowattech (kW);
b) rozdělují úroveň intenzity rybolovu v každé oblasti ICES a divizi CECAF vyhodnocenou v souladu s písmenem a) každému z druhů rybolovu uvedených v písmeni a).
2. Režimem řízení intenzity rybolovu stanoveným v odstavci 1 nesmějí být dotčeny režimy stanovené v plánech obnovy, které může Rada přijmout.
3. Jestliže Rada přijme jakýkoli plán obnovy, jehož součástí je řízení intenzity rybolovu v oblastech či divizích uvedených v článku 1 nebo v jejich částech, musí takový plán současně provést všechny nezbytné změny tohoto nařízení.
4. Nejpozději do 31. prosince 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící provádění režimu řízení intenzity rybolovu stanoveného v odstavci 1.
Na základě této zprávy Rada rozhodne o všech nezbytných úpravách režimu.
Článek 4
Rybářská plavidla o délce 15 metrů nebo menší
1. Intenzita rybolovu plavidel o celkové délce 15 metrů nebo menších se vyhodnocuje celkově pro každý druh rybolovu a oblast nebo divizi uvedené v čl. 3 odst. 1 pro období 1998 až 2002.
2. Intenzita rybolovu u plavidel o celkové délce 10 metrů nebo menších se vyhodnocuje celkově pro každý druh rybolovu a oblast nebo divizi uvedené v čl. 6 odst. 1 pro období 1998 až 2002.
3. Členské státy zajistí, aby intenzita rybolovu těchto plavidel byla omezena na úroveň intenzity rybolovu vyhodnocenou v souladu s odstavci 1 a 2.
Článek 5
Podmínky pro určité rybolovné činnosti
1. Ve vodách až do 100 námořních mil od linie pobřeží Azorských ostrovů, Madeiry a Kanárských ostrovů mohou dotyčné členské státy omezit rybolov na plavidla registrovaná v přístavech těchto ostrovů, s výjimkou plavidel Společenství, která tradičně loví v těchto vodách, pokud tato plavidla nepřekračují tradičně používanou intenzitu rybolovu.
Prováděcí pravidla k ustanovením tohoto odstavce přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Nejpozději do 31. prosince 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání ustanovení stanovených v odstavci 1 a, bude-li to nezbytné, předloží Radě návrhy na úpravu těchto ustanovení.
Hlava II
Článek 6
Podmínky v biologicky citlivých oblastech
1. Zvláštní režim řízení intenzity rybolovu platí pro oblast ohraničenou pobřežím Irska jižně od 53° 30′ severní šířky a západně od 7° 00′ západní délky a přímými spojnicemi těchto zeměpisných souřadnic:
- bod na pobřeží Irska na 53° 30′ severní šířky,
- 53° 30′ severní šířky, 12° 00′ západní délky,
- 53° 00′ severní šířky, 12° 00′ západní délky,
- 51° 00′ severní šířky, 11° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 11° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 07° 00′ západní délky,
- bod na pobřeží Irska na 07° 00′ západní délky.
2. V oblasti vymezené v odstavci 1 vyhodnotí členské státy úrovně intenzity rybolovu uskutečňované plavidly o celkové délce 10 metrů nebo větší jako roční průměr v období let 1998 až 2002 pro druhy rybolovu při dně s výjimkou druhů podléhajících nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 a rybolovu hřebenatek, kraba německého a kraba trnitého, a rozdělí takto vyhodnocenou intenzitu rybolovu každému z uvedených druhů rybolovu.
3. Do 31. prosince 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící provádění režimu řízení intenzity rybolovu stanoveného v odstavcích 1 a 2 spolu s ostatními opatřeními k řízení v dotyčné oblasti.
Na základě této zprávy Rada rozhodne o všech nezbytných úpravách.
Hlava III Obecná ustanovení
Článek 7
Seznam plavidel
1. Členské státy sestaví seznam rybářských plavidel plujících pod jejich vlajkou a registrovaných ve Společenství, která jsou oprávněna provozovat druhy rybolovu vymezené v článcích 3 a 6.
2. Členské státy mohou následně nahrazovat plavidla uvedená ve svých seznamech za předpokladu, že se tím celková intenzita rybolovu plavidel v žádné z oblastí a druhů rybolovu vymezených v článcích 3 a 6 nezvýší.
Článek 8
Regulace intenzity rybolovu
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k regulaci intenzity rybolovu, když intenzita rybolovu odpovídající volnému přístupu plavidel zapsaných v seznamech plavidel uvedených článku 7, překročí přidělenou intenzitu.
2. Členské státy regulují intenzitu rybolovu sledováním činnosti svého loďstva, a jestliže již úroveň intenzity rybolovu bezmála dosahuje úrovně povolené podle článku 11, přijetím vhodných opatření, aby zabránily překročení stanovených limitů intenzity rybolovu.
3. Každý členský stát vydává pro plavidla plující pod jeho vlajkou, která se zabývají rybolovnými činnostmi v rámci druhů rybolovu uvedených v článcích 3 a 6, zvláštní povolení k rybolovu v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povoleních k rybolovu [10].
Článek 9
Členské státy mohou omezit rybolovné činnosti plavidel plujících pod jejich vlajkou na určitá zařízení, určitá období nebo určité části nějaké oblasti ICES nebo divize CECAF.
Článek 10
Oznamování
1. Do 30. listopadu 2003 oznámí členské státy Komisi:
a) seznam plavidel podle článku 7;
b) vyhodnocení intenzity rybolovu, jak je popsáno v článcích 3 a 6;
c) opatření k regulaci intenzity rybolovu podle článku 8.
2. Členské státy pravidelně sdělují Komisi každou změnu v údajích uvedených v odstavci 1.
3. Komise předá údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 všem ostatním členským státům.
4. Členské státy vyznačí při předkládání seznamu plavidel podle článku 7 změny oproti poslednímu seznamu oznámenému podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2092/98 ze dne 30. září 1998 o prohlášení o intenzitě rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [11].
Článek 11
Postup rozhodování
1. Na základě údajů podle článku 10 a po důkladné konzultaci s dotyčnými členskými státy předloží Komise Radě do 29. února 2004 návrh nařízení o určení maximální roční intenzity rybolovu pro každý členský stát a pro každou oblast a druh rybolovu vymezené v článcích 3 a 6.
2. Rada rozhodne na návrh Komise kvalifikovanou většinou o maximální intenzitě rybolovu uvedené v odstavci 1 do 31. května 2004.
Nařízení, které Rada přijme, může stanovit přijetí prováděcích pravidel v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. V případě, že Rada nerozhodne do 31. května 2004, přijme Komise do 31. července 2004 nařízení o určení maximální roční intenzity rybolovu pro každý členský stát a pro každou oblast a druh rybolovu vymezené v článcích 3 a 6 na základě návrhu zmíněného v odstavci 1 v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Článek 12
Úpravy
1. Na žádost členského státu může Komise upravit maximální roční intenzitu rybolovu stanovenou podle čl. 11 odst. 2 nebo 3 buď zvýšením maximální intenzity rybolovu v určité oblasti nebo divizi, nebo převedením intenzity rybolovu z jedné oblasti či divize do jiné, a umožnit tak dotyčnému členskému státu plné využití jeho rybolovných práv v případě druhů podléhajících TAC nebo provozování druhů rybolovu nepodléhajících takovým omezením. K žádosti musí být připojeny informace o neúplném využití kvót a – u populací nepodléhajících TAC – vědecké údaje o stavu populací. Komise přijme rozhodnutí do jednoho měsíce od přijetí žádosti v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Dotyčné členské státy upraví maximální intenzitu rybolovu zmíněnou v článku 11 s ohledem na výměny kvót provedené podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 a k přerozdělením nebo odpočtům provedeným podle čl. 23 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 a čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 v souladu s odstavcem 3 tohoto článku.
3. Jestliže se členské státy rozhodnou provést výměnu všech rybolovných práv, která jim byla přidělena, nebo jejich části, oznámí Komisi tuto výměnu, jak se na ní vzájemně dohodly, vyjádřenou nejen v kvótách, ale též v tomu odpovídající intenzitě rybolovu.
V případě přerozdělení nebo odpočtů kvót oznámí členské státy Komisi intenzitu rybolovu odpovídající těmto přerozdělením nebo odpočtům.
KAPITOLA III KONTROLNÍ REŽIM
Článek 13
Zvláštní ustanovení o kontrole
Pro účely tohoto nařízení se použije hlava IIA nařízení (EHS) č. 2847/93:
a) v oblasti vymezené v čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení;
b) ve všech oblastech s výjimkou oblasti vymezené v čl. 6 odst. 1, s vyloučením čl. 19a odst. 3, čl. 19b, 19c, 19d a 19e odst. 3 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 14
Změny předpisů
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. Článek 19a se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro účely této hlavy se "dotyčnými rybolovnými oblastmi"; rozumějí oblasti ICES nebo divize CECAF, pro něž platí režimy omezení intenzity rybolovu podle předpisů Společenství.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Plavidlům Společenství je zakázáno provádět rybolovné činnosti v dotyčných rybolovných oblastech, nejsou-li k tomuto účelu řádně oprávněna členským státem vlajky."
2. Článek 19g se nahrazuje tímto:
"Článek 19g
Každý členský stát zaznamenává intenzity rybolovu uskutečněné plavidly plujícími pod jeho vlajkou v každé dotyčné rybolovné oblasti na základě dostupných údajů obsažených v lodních denících a údajů shromážděných podle čl. 19e odst. 4."
3. Článek 19h se nahrazuje tímto:
"Článek 19h
Každý členský stát celkově vyhodnotí intenzity rybolovu uskutečněné plavidly o celkové délce menší než 15 metrů plujícími pod jeho vlajkou, v každé dotyčné rybolovné oblasti a plavidly o celkové délce menší než 10 metrů v oblasti uvedené v článku 6 nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [12]
4. V článku 19i se první odrážka nahrazuje tímto:
"— uskutečněné během předcházejícího měsíce v každé dotyčné rybolovné oblasti pro bentické druhy do 15. dne každého měsíce."
5. Za článek 19i se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 19j
Každý členský stát musí neprodleně oznámit ostatním členským státům identifikační znaky plavidel plujících pod jeho vlajkou, kterým bylo pozastaveno nebo odebráno oprávnění k výkonu jednoho nebo více druhů rybolovu uvedených v článcích 3 a 6 nařízení (ES) č. 1954/2003."
6. Dosavadní článek 19j se označuje jako článek 19k.
7. V článku 20a se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Pokud rybářská plavidla, na něž se vztahuje hlava IIa, provádějí rybolovné činnosti v dotyčných rybolovných oblastech, smějí s sebou vézt a používat jen odpovídající lovná zařízení.
2. Rybářská plavidla, která však během téhož výjezdu loví také v jiných rybolovných oblastech, než jsou oblasti uvedené v odstavci 1, smějí vézt zařízení odpovídající jejich činnostem v dotyčných oblastech, za podmínky, že lovná zařízení nacházející se na plavidle, jejichž použití není v rybolovných oblastech uvedených v odstavci 1 povoleno, musejí být v souladu s čl. 20 odst. 1 druhým pododstavcem uskladněny tak, aby nebyly připraveny k okamžitému použití."
8. Článek 21a se nahrazuje tímto:
"Článek 21a
Každý členský stát stanoví datum, ke kterému plavidla plující pod jeho vlajkou nebo registrovaná ve Společenství pravděpodobně dosáhnou v rybolovné oblasti maximální úrovně intenzity rybolovu stanovené v nařízení uvedeném v čl. 11 odst.
1954/2003. Počínaje tímto datem se dočasně zakáží rybolovné činnosti těchto plavidel v této oblasti.
Toto opatření se neprodleně oznámí Komisi, která o něm informuje ostatní členské státy."
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95 se zrušují:
a) ode dne vstupu nařízení uvedeného v čl. 11 odst. 2 nebo 3 v platnost,
nebo
b) ode dne 1. srpna 2004,
podle toho, které datum bude dřívější.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1956/2003
ze dne 6. listopadu 2003,
kterým se stanoví množství, jež mají být přidělena dovozcům z první tranše množstevních kvót Společenství pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1351/2003 ze dne 30. července 2003, kterým se stanoví správní postup pro první tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky [3], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1351/2003 stanovilo část každé příslušné kvóty vyhrazené pro tradiční a jiné dovozce a podmínky a metody účasti na přidělování množství, která jsou k dispozici.
Dovozci podali u příslušných vnitrostátních orgánů v době mezi 31. červencem 2003 a 19. zářím 2003, 15:00 hodinami bruselského času žádosti o dovozní licence v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 1351/2003.
(2) Komise obdržela od členských států, podle článku 5 nařízení (ES) č. 1351/2003, údaje o počtu a celkovém objemu podaných žádostí o dovozní licence a celkovém objemu dovezeném tradičními dovozci v referenčním roce 1998 nebo 1999.
(3) Na základě těchto informací může nyní Komise stanovit jednotná množstevní kritéria, na základě kterých mohou příslušné vnitrostátní orgány vyhovět žádostem o licenci podaným dovozci v členských státech pro první tranši množstevních kvót pro rok 2004.
(4) Z přezkumu číselných údajů poskytnutých členskými státy vyplývá, že celkový objem žádostí týkajících se výrobků uvedených v příloze I tohoto nařízení a podaných tradičními dovozci, přesahuje část kvóty, která jim byla vyhrazena.
Proto musí být těmto žádostem vyhověno tak, že na objem dovozů každého dovozce v referenčním období, vyjádřený v množství nebo hodnotě, se použije jednotná sazba snížení uvedená v příloze I.
(5) Z přezkumu číselných údajů poskytnutých členskými státy vyplývá, že celkový objem žádostí týkajících se výrobků uvedených v příloze II tohoto nařízení a podaných netradičními dovozci, přesahuje část kvóty, která jim byla vyhrazena.
Proto musí být těmto žádostem vyhověno tak, že na množství, o které žádá každý dovozce, se použije jednotná sazba snížení uvedená v příloze II, s přihlédnutím k limitům stanoveným nařízením (ES) č. 1351/2003.
(6) Množství, která nebyla využita netradičními dovozci, byla převedena na tradiční dovozce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě žádostí o licence pro výrobky uvedené v příloze I, řádně podaných tradičními dovozci, přidělí příslušné vnitrostátní orgány každému dovozci množství nebo hodnotu rovnající se jeho dovozům v roce 1998 nebo 1999, podle údajů uvedených dovozcem, která je upravena sazbou snížení určenou pro každou kvótu v uvedené příloze.
Pokud by použití tohoto množstevního kritéria vedlo k přidělení většího množství, než o které je žádáno, množství nebo hodnota se sníží na úroveň uvedenou v žádosti.
Článek 2
Na základě žádostí o licenci pro výrobky uvedené v příloze II, řádně podaných netradičními dovozci, přidělí příslušné vnitrostátní orgány každému dovozci množství nebo hodnotu rovnající se množství, o které žádal, v mezích stanovených nařízením (ES) č. 1351/2003, upravené sazbou snížení určenou v uvedené příloze pro každou kvótu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1966/2003
ze dne 7. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 834/95 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1789/2003 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 834/95 ze dne 12. dubna 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [3] stanoví podmínky pro zařazení zhotoveného pleteného výrobku (nákolenice) do kombinované nomenklatury.
(2) Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ve spojených věcech C-260/00 až C-263/00 [4] týkajícím se zařazení nákolenic a jiných bandáží stanovil kritéria pro odlišení běžných druhů bandáží, které slouží pro všeobecné účely a druhů, které jsou určeny k tomu, aby plnily konkrétní léčebnou funkci a které je v důsledku toho třeba zařazovat do čísla 9021 kombinované nomenklatury.
(3) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je třeba odůvodnit zařazení zboží uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 834/95 tak, aby upřesňovalo, proč je zařazovaný výrobek běžným druhem kolenní bandáže.
(4) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve sloupci 3 (odůvodnění) přílohy nařízení (ES) č. 834/95 se vkládá nový odstavec, který zní:
"Zařazení výrobku do čísla 9021 jako ortopedické prostředky je vyloučeno, protože klouby nákolenic nelze přizpůsobit konkrétní vadě pacienta.
Výrobek navíc nejeví vysokou míru přesnosti.
Výrobek je proto běžným podpůrným prostředkem pro všeobecné použití a neslouží pro konkrétní léčebný účel.
Připevnění výrobku kolem nohy pomocí dvou suchých zipů nemá žádný zvláštní léčebný účel, suché zipy pouze drží nákolenici na svém místě."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1972/2003
ze dne 10. listopadu 2003
o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba přijmout přechodná opatření, aby se zabránilo nebezpečí odklonu obchodu ke škodě společné organizace zemědělských trhů, vyplývající z přistoupení deseti nových států k Evropské unii dne 1. května 2004.
(2) V souladu s pravidly stanovenými v nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [1], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 500/2003 [2], mohou mít nárok na náhrady pouze produkty, které opustily celní území Společenství do 60 dnů od přijetí vývozního prohlášení. Povinnost opustit celní území Společenství do 60 dnů od přijetí vývozního prohlášení je rovněž základní podmínkou, jíž je podřízeno uvolnění jistoty složené při vydání licencí podle nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003 [4]. Vzhledem k tomu, že vnitřní hranice budou zrušeny v okamžiku přistoupení, budou muset produkty vyvážené ze Společenství patnácti opustit ve všech případech celní území Společenství nejpozději do 30. dubna 2004, i když bylo vývozní prohlášení přijato méně než 60 dnů přede dnem přistoupení.
(3) Odklony obchodu, které mohou narušit společné organizace trhů, se často týkají produktů, které jsou uměle přemísťovány vzhledem k rozšíření a které nejsou součástí obvyklých zásob dotyčného státu.
Přebytečné zásoby mohou rovněž pocházet z národní produkce.
Je tedy třeba stanovit odstrašující poplatky za přebytečné zásoby nacházející se v nových členských státech.
(4) Je třeba zabránit tomu, aby pro zboží, pro něž byly vyplaceny náhrady do 1. května 2004, byla vyplacena druhá náhrada, pokud je vyvezeno do třetích zemí po 30. dubnu 2004.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou nezbytná a přiměřená a měla by být jednotně uplatňována.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "Společenstvím patnácti" Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004,
b) "novými členskými státy" Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko,
c) "rozšířeným Společenstvím" Společenství ve složení ke dni 1. května 2004,
d) "produkty" zemědělské produkty a/nebo zboží neuvedené v příloze I Smlouvy o ES;
e) "produkční náhradou" náhrada poskytovaná podle článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [5] nebo článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [6] nebo článku 7 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 [7].
Článek 2
Vývozy ze Společenství patnácti
Pokud produkty určené k vývozu ze Společenství patnácti do jednoho z nových členských států, pro které bylo vývozní prohlášení přijato nejpozději do 30. dubna 2004, nesplňují podmínky stanovené v článku 3 nařízení (ES) č. 800/1999 k uvedenému dni, je příjemce náhrady povinen ji vrátit v souladu s článkem 52 uvedeného nařízení.
Článek 3
Režim s podmíněným osvobozením od cla
1. Tento článek se použije odchylně od přílohy IV kapitoly 5 aktu o přistoupení a od článků 20 a 214 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [8].
2. Produkty uvedené v čl. 4 odst. 5, které byly propuštěny do volného oběhu do 1. května 2004 ve Společenství patnácti nebo v novém členském státě a které jsou dne 1. května 2004 dočasně uskladněny nebo se na ně vztahuje jedno z celně schválených určení nebo jeden z celních režimů uvedených v čl. 4 odst. 15 písm. b) a odst. 16 písm. b) až g) nařízení (EHS) č. 2913/92 v rozšířeném Společenství nebo které jsou přepravovány uvnitř rozšířeného Společenství poté, co splnily vývozní formality, podléhají dovoznímu clu erga omnes platnému v den propuštění do volného oběhu.
První pododstavec se nepoužije na produkty vyvážené ze Společenství patnácti, jestliže dovozce prokáže, že nebylo požádáno o žádnou vývozní náhradu pro produkty z vyvážející země.
Na žádost dovozce dbá vývozce o to, aby příslušný orgán učinil na vývozním prohlášení poznámku, která potvrzuje, že nebylo požádáno o žádnou vývozní náhradu pro produkty z vyvážející země.
3. Produkty uvedené v čl. 4 odst. 5, dovezené ze třetích zemí, propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku podle čl. 4 odst. 16 písm. d) nebo do režimu dočasného použití podle čl. 4 odst. 16 písm. f) nařízení (EHS) č. 2913/92 v novém členském státě dne 1. května 2004 a které jsou propuštěny do volného oběhu k uvedenému dni nebo po uvedeném dni, podléhají dovoznímu clu platnému v den propuštění do volného oběhu produktů dovezených ze třetích zemí.
Článek 4
Poplatky za zboží ve volném oběhu
1. Aniž je dotčena příloha IV kapitola 4 aktu o přistoupení a pokud nejsou na vnitrostátní úrovni používány přísnější právní předpisy, nové členské státy vybírají poplatky od držitelů přebytečných zásob produktů ve volném oběhu k 1. květnu 2004.
2. Ke stanovení přebytečných zásob každého držitele vezmou členské státy zejména v úvahu:
a) průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení;
b) obchodní toky existující během let předcházejících přistoupení;
c) okolnosti, za nichž došlo k vytvoření zásob.
Pojem přebytečné zásoby se vztahuje na produkty dovezené do nových členských států nebo pocházející z těchto států.
Pojem přebytečné zásoby se rovněž vztahuje na produkty určené na trh nových členských států.
Inventura zásob musí být provedena na základě kombinované nomenklatury platné ke dni 1. května 2004.
3. Výše poplatku uvedeného v odstavci 1 je stanovena na základě dovozního cla erga omnes platného ke dni 1. května 2004.
Výnos z poplatku vybraného vnitrostátními orgány se převede do národního rozpočtu nového členského státu.
4. Aby se zajistilo, že poplatek uvedený v odstavci 1 je správně používán, provedou nové členské státy neprodleně inventuru zásob, které jsou k dispozici ke dni 1. května 2004.
Za tímto účelem sdělí nový členský stát Komisi nejpozději do 31. července 2004 množství produktů v přebytečných zásobách, kromě množství veřejných zásob uvedených v článku 5.
5. Tento článek se vztahuje na produkty těchto kódů KN:
- v případě Kypru:
02044310, 02062991, 04081180, 16023211, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1007, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [9], 170240 [10], 170290 [11], 19019099, 20031020, 20031030, 21069098 [12],
- v případě České republiky:
02013000, 02023090, 02062991, 02031110, 02032110, 02071410, 02071460, 02071470, 02072710, 04081180, 04089180, 16023211, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [13], 170240 [14], 170290 [15], 180620, 19019099, 20031020, 20031030, 200820, 200911, 200912, 200919, 200940, 21069098 [16],
- v případě Estonska:
02013000, 02023090, 02043000, 02044310, 02062991, 02031110, 02032110, 02071410, 02071450, 02071460, 02071470, 02072710, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [17], 170240 [18], 170290 [19], 180620, 19019099, 20031020, 20031030, 200911, 200912, 200919, 200940, 200971, 200979, 21069098 [20],
- v případě Maďarska:
02013000, 02023090, 02043000, 02044310, 02062991, 02031110, 02032110, 02071410, 02071460, 02071470, 040210, 040221, 040510, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 110210, 110220, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [21], 170240 [22], 170290 [23], 180620, 20031020, 20031030, 21069098 [24],
- v případě Lotyšska:
02013000, 02023090, 02043000, 02044310, 02062991, 02071290, 02071410, 02071460, 02071470, 02072710, 04081180, 04089180, 040210, 040221, 040510, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [25], 170240 [26], 170290 [27], 180620, 19019099, 20031020, 20031030, 200911, 200919, 21069098 [28],
- v případě Litvy:
02013000, 02023090, 02043000, 02044310, 02062991, 02031110, 02032110, 02071410, 02071460, 02071470, 02072710, 040210, 040221, 040510, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [29], 170240 [30], 170290 [31], 19019099, 200290, 20031020, 20031030, 200820, 200911, 200912, 200919, 200940, 21069098 [32],
- v případě Malty:
02023090, 02043000, 02044310, 04081180, 04089180, 02062991, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [33], 170240 [34], 170290 [35], 180620, 20031020, 20031030, 21069098 [36],
- v případě Polska:
02013000, 02023090, 02031110, 02032110, 02043000, 02044310, 02062991, 040210, 040221, 040510, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [37], 170240 [38], 170290 [39], 20031020, 20031030, 200820,
- v případě Slovenska:
02013000, 02023090, 02062991, 02031110, 02032110, 02071410, 02071460, 02071470, 02072710, 04081180, 04089180, 16023211, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [40], 170240 [41], 170290 [42], 180620, 19019099, 20031020, 20031030, 200820, 200911, 200912, 200919, 200940, 21069098 [43],
- v případě Slovinska:
02013000, 02023090, 02043000, 02044310, 02062991, 02031110, 02032110, 02071210, 02071290, 02071410, 02071460, 02071470, 04081180, 04089180, 16023211, 040210, 040221, 040510, 04052010, 04052030, 040590, 0406, 07032000, 07115100, 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 100610, 100620, 100630, 100640, 1007, 1008, 1101, 1102, 1103, 1104, 1107, 1108, 1509, 1510, 1517, 170230 [44], 170240 [45], 170290 [46], 20031020, 20031030, 200820, 200911, 200912, 200919, 200940, 21069098 [47].
Pokud se kód KN vztahuje na produkty, pro něž dovozní clo uvedené v odstavci 3 není stejné, musí být inventura zásob uvedená v odstavci 4 provedena pro každý produkt nebo pro každou skupinu produktů podléhajících různému dovoznímu clu.
6. Komise může do seznamu sestaveného v odstavci 5 produkty doplnit nebo je z něho vypustit.
Článek 5
Soupis veřejných zásob
Nejpozději do 31. července 2004 každý nový členský stát předá seznam a množství zboží uskladněného ve veřejných zásobách uvedeného státu, jak je uvedeno v příloze IV kapitole 4 aktu o přistoupení.
Článek 6
Národní bezpečnostní zásoby
4 odst. 4 a článku 5 nezahrnují národní bezpečnostní zásoby, které mohly být vytvořeny novými členskými státy.
Nové členské státy sdělí Komisi každou změnu, jež nastala ohledně uvedených zásob, jakož i podmínky, kterými se tyto změny řídí, za účelem sestavení bilance zásobování Společenství.
Článek 7
Opatření v případě nezaplacení poplatků
Jestliže má nějaký členský stát podezření, že nějaký produkt unikl poplatku stanovenému v článcích 3 a 4, uvědomí o tom dotyčný členský stát, aby mu umožnil přijmout vhodná opatření.
Článek 8
Důkaz o nezaplacení náhrad/produkční náhrady
Produkty, pro něž je vývozní prohlášení do třetích zemí přijato novými členskými státy během období od 1. května 2004 do 30. dubna 2005, mohou mít nárok na vývozní náhradu nebo na náhradu podle jednoho z režimů uvedených v článcích 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [48] pod podmínkou, že je stanoveno, že uvedené produkty nebo jejich složky dosud nedostaly vývozní náhradu.
Článek 9
Zákaz dvojího vyplacení náhrad
Žádný produkt nemůže mít nárok na více než jednu náhradu.
V žádném případě nemá produkt, pro který byla vyplacena vývozní náhrada, nárok na produkční náhradu, pokud je použit pro výrobu produktů uvedených v příloze I nařízení Komise (ES) 1722/93 [49] nebo v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 [50].
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vstupu a s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii v platnost.
Jeho použitelnost končí dnem 30. dubna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1979/2003
ze dne 11. listopadu 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 (Westlandse druif, Alcachofa de Benicarló nebo Carxofa de Benicarló a Marrone di San Zeno)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Nizozemsko Komisi žádost o zápis názvu "Westlandse druif" jako zeměpisného označení; Španělsko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Alcachofa de Benicarló" nebo "Carxofa de Benicarló" jako označení původu a Itálie zaslala žádost o zápis názvu "Marrone di San Zeno" jako označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Tyto tři názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu nebo chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1665/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tři názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná označení původu (CHOP) nebo chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
1980/2003
ze dne 21. října 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o definice a aktualizované definice
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanovilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou nezbytná prováděcí opatření pro harmonizaci definic, zejména zavedení definic příjmů, definic členů domácnosti a bývalých členů domácnosti, jakož i pro stanovení časového plánu zahrnování různých příjmových proměnných.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice požadované podle čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zejména s ohledem na zavedení definic příjmů uvedených v čl. 2 písm. l) a m) uvedeného nařízení, jsou stanoveny v příloze I.
Podmínky pro předávání údajů o hrubém příjmu na úrovni složky a časový plán zahrnování různých příjmových složek jsou stanoveny v příloze II.
Článek 2
Kromě definice bývalých členů domácnosti jsou definice uvedené v tomto nařízení a časový plán zahrnování různých příjmových složek platné pro průřezové i panelové složky statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC).
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
1981/2003
ze dne 21. října 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o aspekty šetření v terénu a postupy imputace
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. e) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanovilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou nezbytná prováděcí opatření pro harmonizaci metod a definic týkajících se aspektů šetření v terénu a postupů imputace.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aspekty terénní fáze šetření, včetně identifikačních čísel domácností a osobních identifikačních čísel, pravidla a obecné postupy pro používání substitucí a postupů imputace jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
1982/2003
ze dne 21. října 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o pravidla pro výběr a dohledávání
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanovilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou nezbytná prováděcí opatření pro harmonizaci metod a definic týkajících se aspektů výběru a pravidel pro dohledávání.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pravidla a obecné postupy pro výběr a pro dohledávání, jakož i definice pro statistiku Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
1983/2003
ze dne 7. listopadu 2003,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o seznam cílových primárních proměnných
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 11772003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanovilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou potřebná prováděcí opatření pro stanovení seznamu cílových primárních proměnných, které mají být zahrnuty v každé oblasti za průřezovou složku, a seznamu cílových proměnných zahrnutých v panelové složce, včetně specifikace kódů proměnných a technického formátu pro předávání údajů.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam cílových primárních proměnných, kódy proměnných a technický formát předávání údajů pro hlavní zjišťování o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1984/2003
ze dne 8. dubna 2003,
kterým se zavádí systém statistického sledování obchodu s tuňákem obecným, mečounem obecným a tuňákem velkookým ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od 14. listopadu 1997 a po přijetí rozhodnutí Rady 86/238/EHS [3] je Společenství smluvní stranou mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku podepsané v Rio de Janeiro dne 14. května 1966 ve znění protokolu připojeného k závěrečnému aktu konference zplnomocněných zástupců smluvních států úmluvy podepsaného v Paříži dne 10. července 1984 (dále jen "úmluva ICCAT").
(2) Úmluva ICCAT vytváří rámec pro regionální spolupráci v oblasti ochrany a řízení stavů tuňáků a jim podobných druhů v Atlantickém oceánu a přilehlých mořích zřízením Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku, dále jen "ICCAT", a přijetím ochranných opatření uvedenou komisí, která jsou pro smluvní strany závazná.
(3) V rámci opatření pro řízení stavů tuňáka velkookého a mečouna obecného přijala ICCAT pro zlepšení kvality a věrohodnosti statistických údajů a pro omezení nelegálního rybolovu doporučení pro zavedení programů statistické dokumentace pro tuňáka velkookého a mečouna obecného.
Tato doporučení se stala závaznými pro Společenství a je nezbytné je provést.
(4) Rozhodnutí Rady 95/399//ES [4] schválilo přistoupení Společenství k Dohodě o zřízení Komise pro tuňáky Indického oceánu.
Tato dohoda vytváří rámec pro upevnění mezinárodní spolupráce za účelem zachování a rozumného využívání tuňáků a příbuzných druhů v Indickém oceánu, a to zřízením Komise pro tuňáky Indického oceánu, dále jen "IOTC" a přijetím usnesení o ochraně a řízení v oblasti působnosti IOTC, která jsou pro smluvní strany závazná.
(5) IOTC přijala usnesení o zavedení programu statistické dokumentace pro tuňáka velkookého.
Toto usnesení se stalo závazným pro Společenství a je nezbytné ho provést.
(6) Doporučení a usnesení o programu statistické dokumentace pro tuňáka obecného přijatá dříve ICCAT byla začleněna do právních předpisů Společenství nařízením Rady (ES) č. 858/94 ze dne 12. dubna 1994, kterým se zavádí režim statistického sledování obchodu s tuňákem obecným (Thunnus thynnus) ve Společenství [5].
Aby se zajistila lepší srozumitelnost a jednotné používání ustanovení o statistické dokumentaci, je vhodné zrušit nařízení (ES) č. 858/94 a všechna příslušná ustanovení zahrnout do tohoto nařízení.
(7) Opatření k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1 OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví obecná pravidla a podmínky pro používání Společenstvím:
a) programů statistické dokumentace pro tuňáka obecného (Thunnus thynnus), mečouna obecného (Xiphias gladius) a tuňáka velkookého (Thunnus obesus) přijatých "ICCAT";
b) programů statistické dokumentace pro tuňáka velkookého (Thunnus obesus) přijatých "IOTC".
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije pro tuňáka obecného, mečouna obecného a tuňáka velkookého, jak je uvedeno v článku 1:
a) uloveného plavidlem nebo výrobcem Společenství nebo
b) dovezeného do Společenství nebo
c) vyvezeného nebo zpětně vyvezeného ze Společenství do třetí země.
Toto nařízení se nepoužije pro tuňáka velkookého loveného plavidly lovícími vlečnou sítí (typ "seiner") nebo rybářskými (návnadovými) čluny, který je určen zejména pro konzervárenský průmysl v oblastech působnosti Dohody o zřízení Komise pro tuňáky Indického oceánu (dále jen "dohody IOTC") a úmluvy ICCAT.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "tuňákem obecným" ryba druhu Thunnus thynnus kódů TARIC uvedených v příloze I;
b) "mečounem obecným" ryba druhu Xiphias gladius kódů TARIC uvedených v příloze II;
c) "tuňákem velkookým" ryba druhu Thunnus obesus kódů TARIC uvedených v příloze III;
d) "rybolovem" odlov ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1 plavidlem za účelem vykládky, překládky či umístění do klece nebo odlov výrobcem, který používá stavěcí síť na tuňáky;
e) "výrobcem Společenství" fyzické nebo právnické osoby, které používají výrobní prostředky pro získání produktů rybolovu s úmyslem je poprvé uvést na trh;
f) "dovozem" celní režimy uvedené v čl. 4 odst. 16 písm. a) až f) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7].
KAPITOLA 2
STATISTICKÉ SLEDOVÁNÍ Oddíl 1 Povinnosti členských států týkající se dovozu
Článek 4
Statistický dokument pro dovoz
1. Všechna množství ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, která jsou dovážena ze třetí země na území Společenství, musí být doprovázena statistickým dokumentem, který odpovídá vzorům uvedeným:
- v příloze IVa v případě tuňáka obecného,
- v příloze V v případě mečouna obecného,
- v příloze VI nebo v příloze VII v případě tuňáka velkookého.
2. Statistický dokument pro dovoz splňuje následující podmínky:
a) Obsahuje všechny informace podle příslušných příloh uvedených v odstavci 1 a všechny požadované podpisy příslušných hospodářských subjektů odpovědných za správnost prohlášení v něm uvedených.
b) Správnost údajů je potvrzována:
i) v případě rybolovu prováděného plavidlem: zmocněným úředníkem státu vlajky dotčeného plavidla nebo kteroukoliv jinou osobou řádně zmocněnou uvedeným státem nebo úřadem řádně zmocněným uvedeným státem.
V případě třetích zemí uvedených v příloze IVb může platnost dokumentu potvrdit úřad danou zemí pro tento účel uznaný;
ii) v případě rybolovu prováděného za pomoci stavěcí sítě: zmocněným úředníkem státu, v jehož teritoriálních vodách byl úlovek získán;
iii) v případě mečouna obecného, tuňáka obecného a tuňáka velkookého uloveného plavidlem na základě smlouvy o pronájmu: úředníkem zmocněným vyvážejícím státem nebo kteroukoliv jinou osobou zmocněnou vyvážejícím státem nebo úřadem zmocněným vyvážejícím státem;
iv) v případě tuňáka velkookého uloveného jedním z plavidel uvedených v přílohách VIIIa a VIIIb: úředníkem japonské nebo tchajwanské vlády nebo kteroukoliv jinou osobou zmocněnou pro tento účel vládami těchto zemí.
3. Statistický dokument se předává příslušným orgánům členského státu, do kterého se produkt dováží.
4. Členské státy zajistí, aby jejich celní nebo jiné příslušné orgány vyžadovaly a kontrolovaly všechny dokumenty pro dovoz ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, včetně statistického dokumentu.
Tyto orgány mohou také kontrolovat obsah nákladu, aby ověřily správnost informací uvedených v těchto dokumentech.
5. Pokud dotčený náklad není doprovázen statistickým dokumentem pro příslušný dovoz, vyplněným a potvrzeným podle odstavců 1 a 2, je dovoz ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1 zakázán.
Oddíl 2 Povinnosti členských států týkající se vývozu
Článek 5
Statistický dokument pro vývoz
1. Všechna množství ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1 ulovená plavidlem nebo výrobcem Společenství a vyvážená do třetí země musí být doprovázena statistickým dokumentem, který odpovídá vzorům uvedeným:
- v příloze IVa v případě tuňáka obecného,
- v příloze V v případě mečouna obecného,
- v příloze VI nebo v příloze VII v případě tuňáka velkookého.
2. Statistický dokument pro vývoz splňuje následující podmínky:
a) Obsahuje všechny informace podle příslušných příloh uvedených v odstavci 1 a všechny požadované podpisy příslušných hospodářských subjektů odpovědných za správnost prohlášení v něm uvedených.
b) Správnost údajů je potvrzována:
i) příslušnými orgány členského státu vlajky nebo
ii) příslušnými orgány jiného členského státu, v němž byly produkty vyloženy, pokud se odpovídající množství vyvážejí z území tohoto státu mimo Společenství.
Tento druhý členský stát předá do dvou měsíců opis potvrzeného statistického dokumentu členskému státu vlajky.
3. Členské státy zajistí, aby jejich celní nebo jiné příslušné orgány vyžadovaly a kontrolovaly všechny dokumenty pro dovoz ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, včetně statistického dokumentu.
Tyto orgány mohou také kontrolovat obsah nákladu, aby ověřily správnost informací uvedených v těchto dokumentech.
4. Každý členský stát zašle Komisi informaci o svých příslušných orgánech uvedených v odst.
2 písm. b). Komise poskytne tuto informaci ostatním členským státům.
5. Pokud dotčený náklad není doprovázen statistickým dokumentem pro příslušný vývoz, vyplněným a potvrzeným podle odstavců 1 a 2, je dovoz ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1 zakázán.
Oddíl 3 Povinnosti členských států týkající se zpětného vývozu
Článek 6
Osvědčení o zpětném vývozu
1. Osvědčení o zpětném vývozu doprovází všechna množství ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, která jsou:
a) zpětně vyvážena ze Společenství do třetí země po dovozu do Společenství nebo
b) dovážena na území Společenství ze třetí země poté, co byla zpětně vyvezena uvedenou třetí zemí.
Osvědčení o zpětném vývozu se vystavují podle vzoru, který je uveden:
a) v příloze IX v případě tuňáka obecného;
b) v příloze X v případě mečouna obecného;
c) v příloze XI nebo v příloze XII v případě tuňáka velkookého.
2. Osvědčení o zpětném vývozu splňuje následující podmínky:
a) Obsahuje všechny informace podle příslušných příloh uvedených v odst. 1 druhém pododstavci a všechny požadované podpisy hospodářských subjektů odpovědných za správnost prohlášení v něm uvedených.
b) Údaje jsou potvrzovány příslušnými orgány členského státu, z něhož se má zpětný vývoz uskutečnit, nebo příslušnými orgány třetí země, z níž se zpětný vývoz uskutečnil.
c) Osvědčení je doprovázeno ověřeným opisem statistického dokumentu pro dovoz podle článku 4.
Členské státy, které potvrzují osvědčení o zpětném vývozu podle odst. 2 písm. b), vyžadují od zpětných vývozců nezbytné dokumenty, které osvědčují, že náklad zpětně vyvážených ryb odpovídá nákladu ryb původně dovezených.
Členské státy poskytnou na žádost státu vlajky nebo vyvážejícímu státu opis osvědčení.
4. Osvědčení o zpětném vývozu se předává příslušným orgánům členského státu dovozu nebo členského státu zpětného vývozu.
5. Členské státy zajistí, aby jejich celní nebo jiné příslušné orgány vyžadovaly a kontrolovaly všechny dokumenty pro zpětný vývoz ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, včetně osvědčení o zpětném vývozu.
Tyto orgány mohou také kontrolovat obsah nákladu, aby ověřily správnost informací uvedených v těchto dokumentech.
6. Pokud dotčený náklad není doprovázen odpovídajícím osvědčením, vyplněným a potvrzeným podle odstavců 1 a 2, je zpětný vývoz a dovoz po zpětném vývozu ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1 zakázán.
Článek 7
Opakované zpětné vývozy
1. Všechna množství ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, která jsou zpětně vyvážena poté, co již byla zpětně vyvezena, musí být doprovázena novým osvědčením o zpětném vývozu, vyplněným a potvrzeným podle čl. 6 odst. 1 a 2.
Použije se čl. 6 odst. 3 až 6.
2. Nové osvědčení podle odstavce 1 je doprovázeno ověřeným opisem předchozích, řádně potvrzených osvědčení o zpětném vývozu, které doprovázejí náklad.
KAPITOLA 3 PŘEDÁVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 8
Informace týkající se potvrzení
Každý členský stát předloží Komisi nejpozději do 30 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost vzor svých statistických dokumentů a osvědčení o zpětném vývozu.
Rovněž předloží Komisi všechny potřebné informace týkající se potvrzení a včas předloží všechny změny těchto dokumentů a osvědčení v souladu se:
a) vzorem ICCAT uvedeným v příloze XIII pro tuňáka obecného, mečouna obecného a tuňáka velkookého;
b) vzorem IOTC uvedeným v příloze XIV pro tuňáka velkookého.
Článek 9
Předávání údajů
1. Členské státy, které dovážejí, vyvážejí nebo zpětně vyvážejí ryby jednoho z druhů uvedených v článku 1, předloží Komisi do 15. března za období od 1. července do 31. prosince předcházejícího roku a do 15. září za období od 1. ledna do 30. června běžného roku v elektronické formě zprávu o:
a) množstvích každé obchodní úpravy ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, dovezených na jejich území, tříděných podle země původu, místa odlovu a druhu použitého lovného zařízení;
b) množstvích každé obchodní úpravy ryb jednoho z druhů uvedených v článku 1, dovezených na jejich území poté, co byly zpětně vyvezeny třetí zemí, tříděných podle země původu, místa odlovu a druhu použitého lovného zařízení.
2. Zpráva podle odstavce 1 obsahuje informace uvedené v:
a) příloze XV pro tuňáka obecného;
b) příloze XVI pro mečouna obecného;
c) příloze XVII nebo příloze XVIII pro tuňáka velkookého.
Článek 10
Vnitrostátní zpráva
Členské státy, které vyvážejí ryby jednoho z druhů uvedených v článku 1, kontrolují, zda informace o dovozu předané Komisi odpovídají jejich vlastním informacím.
Sdělí Komisi výsledek těchto kontrol ve vnitrostátní zprávě podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 1936/2001 ze dne 27. září 2001, kterým se stanoví kontrolní opatření pro rybolov některých populací vysoce stěhovavých ryb [8].
KAPITOLA 4 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Změna příloh
Přílohy tohoto nařízení je možné změnit v souladu s ochrannými opatřeními ICCAT a IOTC, které se staly závaznými pro Společenství, a v souladu s postupem stanoveným v čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [9].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zrušení
1. Zrušuje se nařízení (ES) č. 858/94.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení (v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIX).
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1985/2003
ze dne 10. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 427/2003 o přechodném ochranném mechanismu pro určité dovážené produkty pocházející z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 427/2003 [1] stanoví množstevní kvóty pro určité produkty pocházející z Čínské lidové republiky.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1351/2003 [2] stanoví správní postup pro první tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro určité produkty pocházející z Čínské lidové republiky.
(3) Vzhledem k rozšíření Evropského společenství ke dni 1. května 2004 je vhodné zvýšit kvóty v souladu s článkem XXVIII GATT 1994 a s ujednáním o výkladu tohoto článku.
(4) Je proto vhodné změnit přílohu I nařízení (ES) č. 427/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 427/2003 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1988/2003
ze dne 12. listopadu 2003,
kterým se stanoví přidělování vývozních licencí pro sýry, které mají být v roce 2004 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót vyplývajících z dohod GATT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1787/2003 [2], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1471/2003 [3] se zahajuje postup přidělování vývozních licencí pro sýry, které budou v roce 2004 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót vyplývajících z dohod GATT.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1948/2003 [5], stanoví v čl. 20 odst. 3 kritéria pro přidělování prozatímních licencí v případě, kdy jsou tyto licence požadovány na množství produktů, která jsou vyšší než jedna z kvót stanovených pro dotyčný rok.
(3) Poptávka po vývozních licencích pro některé kvóty a skupiny produktů značně vzrostla a v některých případech výrazně překračuje disponibilní množství.
Tato okolnost může vést k podstatnému snížení množství přidělovaného jednomu žadateli, čímž se sníží efektivita a účinnost celého programu.
Kromě toho zkušenosti ukazují, že pokud jsou množství přidělená jednotlivým hospodářským subjektům velice malá, existuje riziko, že hospodářský subjekt za těchto okolností nebude schopen plnit svoji vývozní povinnost a v důsledku toho přijde o jistotu.
(4) Pro řešení této situace je vhodné využít kombinaci tří kritérií uvedených v čl. 20 odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999. V souladu s písmeny a) a b) uvedeného článku je třeba přednostně přidělovat licence žadatelům, kteří již působili ve Spojených státech amerických, kteří určili za dovozce své dceřinné společnosti a kteří v minulosti vyvezli množství dotyčných produktů do uvedeného místa určení. Kromě toho je nutné použít koeficient snížení podle zmíněného čl. 20 odst. 3 písm. c).
(5) V případě skupin produktů a kvót, u nichž požadovaná množství přesáhla disponibilní množství pouze nepatrně, postačí pro přidělení ekonomicky rentabilních množství použít kombinaci kritérií uvedených v čl. 20 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 174/1999. Za těchto okolností je tedy třeba dávat přednost žadatelům, jejichž dovozci jsou dceřinými společnostmi, a současně použít koeficient snížení.
(6) V případě skupin produktů a kvót, u nichž se žádosti podávají na množství menší než jsou disponibilní množství, je nutné v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 174/1999 zajistit, aby zbývající množství byla mezi žadatele rozdělena v poměru k požadovaným množstvím. Přidělení těchto dodatečných množství musí být podmíněno tím, že dotčený hospodářský subjekt podá žádost a složí jistotu.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Všechny žádosti o prozatímní vývozní licence, které se týkají skupin produktů a kvót označených ve sloupci 3 přílohy tohoto nařízení jako 16-Tokio, 16-, 17-, 20- a 21- Uruguay, 25-Tokio a 25-Uruguay a které v souladu s nařízením (ES) č. 1471/2003 podali
- žadatelé, kteří doloží vývoz dotčených produktů do Spojených států amerických v průběhu nejméně jednoho roku za poslední tři roky a jejichž určení dovozci jsou dceřinými společnostmi, se přijmou v souladu s koeficienty přidělení uvedenými ve sloupci 5 přílohy,
- žadatelé jiní než žadatelé uvedení v první odrážce, kteří doloží vývoz dotčených produktů do Spojených států amerických v průběhu každého z předcházejících tří let, se přijmou v souladu s koeficienty přidělení uvedenými ve sloupci 6 přílohy,
- žadatelé jiní než žadatelé uvedení v první a druhé odrážce, se zamítnou.
Pokud je přidělené množství vyplývající z použití čl. 1 odst.
1 nižší než dvě tuny, žadatel může svoji žádost stáhnout. V takovém případě o tom informuje příslušné orgány během pěti pracovních dnů následujících po vyhlášení tohoto nařízení, a jeho jistota je poté neprodleně uvolněna.
Příslušný orgán sdělí Komisi v průběhu osmi pracovních dní následujících po vyhlášení tohoto nařízení množství, u nichž byly staženy žádosti a uvolněna jistota.
3. Žádosti o prozatímní vývozní licence, které se týkají skupin produktů a kvót označených ve sloupci 3 přílohy tohoto nařízení jako 18-Uruguay a které podle nařízení (ES) č. 1471/2003 podali
- žadatelé, jejichž určení dovozci jsou dceřinými společnostmi, se přijmou s použitím koeficientu přidělení uvedeného ve sloupci 7 přílohy,
- žadatelé jiní než žadatelé uvedení v první odrážce, se přijmou s použitím koeficientu přidělení uvedeného ve sloupci 8 přílohy.
Žádosti o prozatímní vývozní licence podané podle nařízení (ES) č. 1471/2003 pro skupiny produktů a kvóty, které jsou ve sloupci 3 přílohy označeny jako 22-Tokio a 22-Uruguay, se přijmou v požadovaných množstvích.
Pokud jde o další žádosti, které hospodářský subjekt podá během 20 pracovních dnů následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost a s výhradou složení požadované jistoty, pak prozatímní vývozní licence mohou být vydány na další množství v souladu s koeficientem přidělení uvedeným ve sloupci 9 přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1989/2003
ze dne 6. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2568/91 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 796/2002 [4], definuje fyzikální, chemické a organoleptické vlastnosti olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a stanoví metody analýzy těchto charakteristik. Charakteristiky dotyčných olejů musí být upraveny tak, aby vzaly v úvahu nové popisy a definice olivového oleje a olivového oleje z pokrutin, které platí od 1. listopadu 2003 v důsledku změny přílohy nařízení č. 136/66/EHS, zejména začlenění kategorie obyčejného panenského olivového oleje do kategorie lampantového oleje a snížení obsahu volných mastných kyselin (kyselosti) ve všech kategoriích.
(2) Aby pokračoval proces harmonizace s mezinárodními normami, stanovenými Mezinárodní radou pro olivový olej a v Codex Alimentarius, je třeba upravit některé limity, týkající se charakteristik olivového oleje a olivového oleje z pokrutin, uvedených v nařízení (EHS) č. 2568/91.
(3) V zájmu snížení počty analýz nezbytných pro klasifikaci vzorků daných olivových olejů je dávána přednost tomu, aby kontrolní laboratoře prováděly analýzy jakosti a čistoty olejů v pořadí stanoveném v rozhodovacím schématu, které je nutno přijmout pro ověřování, zda je vzorek v souladu s deklarovanou kategorií.
Také je nutné zrušit metody analýzy uvedené v přílohách VIII a XIII nařízení (EHS) č. 2568/91, které byly nahrazeny jinými, spolehlivějšími metodami, které jsou již obsaženy v uvedeném nařízení.
(4) Odběr vzorků ze šarží olivového oleje nebo olivového oleje z pokrutin ve spotřebitelských obalech podle přílohy Ia nařízení (EHS) č. 2568/91 je spojen s řadou praktických obtíží pro kontrolní laboratoře.
V zájmu vyřešení těchto obtíží a maximálního snížení odebíraných množství je třeba změnit obsah dílčího vzorku.
(5) V zájmu umožnění dostatečně dlouhého přechodného období pro přizpůsobení se novým normám a pro zavedení prostředků potřebných k jejich uplatnění a v zájmu zabránění narušení trhu je třeba použitelnost změn stanovených v tomto nařízení odložit do 1. listopadu 2003.
Ze stejných důvodů je třeba stanovit, že olivový olej a olivový olej z pokrutin, které byly stočeny do obalů před tímto dnem, mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2568/91 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Oleje s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodech 1 a 2 přílohy I tohoto nařízení, jsou považovány za panenské olivové oleje ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
2. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 3 přílohy I tohoto nařízení, je považován za lampantový olivový olej ve smyslu bodu 1 písm. c) přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
3. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 4 přílohy I tohoto nařízení, je považován za rafinovaný olivový olej ve smyslu bodu 2 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
4. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 5 přílohy I tohoto nařízení, je považován za olivový olej obsahující směs rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje ve smyslu bodu 3 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
5. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 6 přílohy I tohoto nařízení, je považován za surový olivový olej z pokrutin ve smyslu bodu 4 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
6. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 7 přílohy I tohoto nařízení, je považován za rafinovaný olivový olej z pokrutin ve smyslu bodu 5 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
7. Olej s charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným v bodu 8 přílohy I tohoto nařízení, je považován za olivový olej z pokrutin ve smyslu bodu 6 přílohy nařízení č. 136/66/EHS."
2. V čl. 2 odst. 1 se vypouští sedmá a dvanáctá odrážka.
3. První pododstavec čl. 2 odst. 4 se nahrazuje tímto: "Pro účely ověření podle odstavce 3 se analýzy uvedené v přílohách II, III, IX, X a XII, jakož i případné kontrolní analýzy stanovené vnitrostátními právními předpisy, provádějí před datem minimální trvanlivosti. Pokud se odběr vzorků provede více než čtyři měsíce před datem minimální trvanlivosti, analýzy se provedou nejpozději ve čtvrtém měsíci po odebrání vzorku. Pro ostatní analýzy tohoto nařízení neplatí žádné lhůty."
4. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
Vnitrostátní orgány nebo jejich zástupci mohou ověřit, zda je vzorek v souladu s deklarovanou kategorií:
a) buď provedením analýz uvedených v příloze I v jakémkoli pořadí;
b) nebo v pořadí uvedeném v příloze Ib v rozhodovacím schématu, dokud není dosaženo jedno z rozhodnutí uvedených v rozhodovacím schématu."
5. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Pokud jde o přítomnost kontaminujících látek, použijí se příslušné předpisy Společenství.
Pokud jde o halogenovaná rozpouštědla, zavádějí se pro všechny kategorie olivového oleje tyto limity:
- maximální obsah každého zjištěného halogenovaného rozpouštědla: 0,1 mg/kg,
- maximální celkový obsah zjištěných halogenovaných rozpouštědel: 0,2 mg/kg."
6. Přílohy se pozměňují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1991/2003
ze dne 12. listopadu 2003,
kterým se po dvacáté čtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1794/2003 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení Rady (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 3. listopadu 2003 Výbor Rady bezpečnosti Organizace spojených národů pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1992/2003
ze dne 27. října 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, aby nabylo účinku přistoupení Evropského společenství k Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek přijatému v Madridu dne 27. června 1989
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení (ES) č. 40/94 [4] (nařízení o ochranné známce Společenství), založeného na článku 308 Smlouvy, je vytvořit trh, který řádně funguje a nabízí podmínky obdobné těm, které existují na trhu vnitrostátním.
Pro vytvoření takového trhu a posílení jeho jednotnosti vytvořilo uvedené nařízení systém ochranných známek Společenství, na jehož základě mohou podniky nabýt na základě jediného řízení ochranné známky Společenství, kterým je poskytnuta jednotná ochrana a které mají účinky na celém území Evropského společenství.
(2) Diplomatická konference za účelem uzavření Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek přijala v Madridu dne 27. června 1989 Protokol k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek (dále jen "Madridský protokol").
(3) Madridský protokol byl přijat za účelem zavedení některých nových znaků do systému mezinárodního zápisu ochranných známek, existujícího na základě Madridské dohody o mezinárodním zápisu ochranných známek ze dne 14. dubna 1891 ve znění pozdějších předpisů (dále jen "Madridská dohoda") [5].
(4) Ve srovnání s Madridskou dohodou zavedl Madridský protokol v článku 14 jako jednu z hlavních změn možnost, aby se mezivládní organizace, která má regionální úřad pro zápis ochranných známek s účinkem na území organizace, mohla stát smluvní stranou Madridského protokolu.
(5) Madridský protokol vstoupil v platnost dne 1. prosince 1995 a nabyl účinku dne 1. dubna 1996, a k tomuto datu nabyl účinku i systém ochranných známek Společenství.
(6) Systém ochranných známek Společenství a systém mezinárodního zápisu podle Madridského protokolu jsou systémy doplňkové.
K tomu, aby podniky mohly mít prospěch z výhod ochranné známky Společenství prostřednictvím Madridského protokolu a opačně, je nezbytné umožnit přihlašovatelům ochranné známky Společenství a majitelům uvedených ochranných známek, aby se ucházeli o mezinárodní ochranu svých ochranných známek podáním mezinárodní přihlášky na základě Madridského protokolu, a naopak, umožnit majitelům mezinárodních zápisů podle Madridského protokolu, aby se ucházeli o ochranu svých ochranných známek v rámci systému ochranných známek Společenství.
(7) Vytvoření vazby mezi systémem ochranných známek Společenství a systémem mezinárodního zápisu podle Madridského protokolu by navíc podpořilo harmonický rozvoj hospodářských činností, eliminovalo narušení hospodářské soutěže, zefektivnilo náklady a zvýšilo úroveň integrace a fungování vnitřního trhu.
Přistoupení Společenství k Madridskému protokolu je proto nezbytné z důvodu zvýšení atraktivity systému ochranných známek Společenství.
(8) Z výše uvedených důvodů schválila Rada na návrh Komise [6] Madridský protokol a zmocnila předsedu Rady k uložení listiny o přístupu v úřadu generálního ředitele Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) ke dni, k němuž Rada přijala opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Evropského společenství k Madridskému protokolu mohlo nabýt účinku.
Uvedená opatření jsou obsahem tohoto nařízení.
(9) Tato opatření by měla být začleněna do nařízení o ochranné známce Společenství prostřednictvím nové hlavy "Mezinárodní zápis ochranných známek".
Z tohoto důvodu by měl být právní základ tohoto návrhu stejný jako právní základ nařízení o ochranné známce Společenství, tj. článek 308 Smlouvy.
(10) Kromě toho je nezbytné stanovit pravidla pro podávání mezinárodní přihlášky u Mezinárodního úřadu Světové organizace duševního vlastnictví prostřednictvím Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad").
(11) Pokud je podána mezinárodní přihláška na základě přihlášky ochranné známky Společenství v jiném jazyce, než jaké jsou podle Madridského protokolu pro podání mezinárodních přihlášek povoleny, měl by úřad vyvinout maximální úsilí k zajištění překladu seznamu výrobků nebo služeb do jazyka uvedeného přihlašovatelem, aby mohla být přihláška doručena Mezinárodnímu úřadu včas, tak aby den práva přednosti zůstal zachován.
(12) V Madridském protokolu nebo v nařízeních přijatých na základě Madridského protokolu není žádné ustanovení určující jazykový režim, který má úřad při vyřizování mezinárodní přihlášky nebo mezinárodního zápisu dodržovat.
(13) Pravidla a postupy pro mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství by se měly v zásadě shodovat s pravidly a postupy pro přihlášky ochranné známky Společenství a pro ochranu ochranných známek Společenství.
Podle této zásady by měly mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství podléhat průzkumu, pokud jde o absolutní důvody pro zamítnutí, rešerše v rejstříku ochranných známek Společenství a v rejstřících ochranných známek těch členských států, které uvědomily Úřad o svém rozhodnutí provést uvedenou rešerši, a měly by podléhat řízení o námitce stejně jako zveřejněné ochranné známky Společenství.
Mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství by rovněž měly podléhat stejným pravidlům o užívání a neplatnosti jako ochranné známky Společenství.
Kromě toho může být vyznačení Evropského společenství pomocí mezinárodních zápisů převedeno na přihlášky národních ochranných známek nebo na vyznačení členských států, které jsou smluvními stranami Madridského protokolu nebo Madridské dohody, je-li vyznačení Evropského společenství prostřednictvím uvedených mezinárodních zápisů zamítnuto nebo pozbývá účinku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 40/94 se mění takto:
1. V čl. 8 odst. 2 písm. a) se doplňuje nový bod, který zní:
"iv) ochranné známky zapsané na základě mezinárodní přihlášky s účinky pro Společenství;"
2. V článku 134 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Aniž jsou dotčeny ostatní druhy příjmů, příjmem úřadu se rozumí výnos z poplatků vybíraných podle poplatkového řádu, výnos z poplatků za mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství vybíraných podle Madridského protokolu uvedeného v článku 140 a jiné platby ve prospěch smluvních stran Madridského protokolu a případně i dotace poskytovaná ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství z oddílu Komise."
3. Za hlavu XII se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA XIII MEZINÁRODNÍ ZÁPIS OCHRANNÝCH ZNÁMEK
ODDÍL 1 OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 140
Uplatňování předpisů
Není-li v této hlavě stanoveno jinak, použije se toto nařízení a všechna nařízení provádějící toto nařízení a přijatá podle článku 158 pro žádosti o mezinárodní zápis podle Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek, přijatého v Madridu dne 27. června 1989 (dále jen "mezinárodní přihlášky" a "Madridský protokol") založený na přihlášce ochranné známky Společenství nebo na ochranné známce Společenství a pro zápisy ochranných známek do mezinárodního rejstříku vedeného Mezinárodním úřadem Světové organizace duševního vlastnictví (dále jen "mezinárodní zápisy" a "Mezinárodní úřad") s vyznačením Evropského společenství.
ODDÍL 2 MEZINÁRODNÍ ZÁPIS ZALOŽENÝ NA PŘIHLÁŠCE OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ A NA ZAPSANÉ OCHRANNÉ ZNÁMCE SPOLEČENSTVÍ
Článek 141
Podání mezinárodní přihlášky
1. Mezinárodní přihlášky podle článku 3 Madridského protokolu založené na přihlášce ochranné známky Společenství nebo na ochranné známce Společenství se podávají u úřadu.
2. Je-li mezinárodní přihláška podána ještě předtím, než-li je ochranná známka, na níž má být založen mezinárodní zápis, zapsána jako ochranná známka Společenství, musí přihlašovatel mezinárodního zápisu uvést, zda má být mezinárodní zápis založen na přihlášce nebo na zápisu ochranné známky Společenství.
Má-li být mezinárodní zápis založen na již zapsané ochranné známce Společenství, má se za to, že mezinárodní přihláška byla u úřadu podána dnem zápisu ochranné známky Společenství.
Článek 142
Forma a obsah mezinárodní přihlášky
1. Mezinárodní přihláška se podává v jednom z úředních jazyků Evropského společenství na formuláři poskytovaném úřadem.
Není-li ve formuláři při podání mezinárodní přihlášky přihlašovatelem blíže určeno jinak, úřad koresponduje s přihlašovatelem v jazyce podání.
2. Je-li mezinárodní přihláška podána v jazyce, který není přípustný podle Madridského protokolu, musí přihlašovatel určit druhý jazyk z přípustných jazyků.
Určený jazyk bude jazykem, ve kterém úřad doručí mezinárodní přihlášku Mezinárodnímu úřadu.
3. Je-li mezinárodní přihláška podána v jazyce jiném, než jaké jsou přípustné podle Madridského protokolu pro podání mezinárodní přihlášky, může přihlašovatel poskytnout překlad seznamu výrobků nebo služeb do jazyka, ve kterém má být podle odstavce 2 mezinárodní přihláška doručena Mezinárodnímu úřadu.
4. Úřad předá mezinárodní přihlášku bez prodlení Mezinárodnímu úřadu.
Podání mezinárodní přihlášky podléhá zaplacení poplatku u úřadu. V případech uvedených ve druhé větě čl.
141 odst. 2 je poplatek splatný ke dni zápisu ochranné známky Společenství.
Přihláška není považována za podanou, dokud není zaplacen požadovaný poplatek.
6. Mezinárodní přihláška musí splňovat příslušné podmínky stanovené v prováděcím nařízení, které je uvedeno v článku 157.
Článek 143
Záznam do spisu a zápis do rejstříku
1. Datum a číslo mezinárodního zápisu založeného na přihlášce ochranné známky Společenství se zaznamená do spisu této přihlášky.
Dojde-li na základě přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství, do rejstříku se zapíše datum a číslo mezinárodního zápisu.
2. Do rejstříku se zapíše datum a číslo mezinárodního zápisu založeného na ochranné známce Společenství.
Článek 144
Žádost o územní rozšíření ochrany následně po mezinárodním zápisu
Žádost o územní rozšíření ochrany vznesená následně po uskutečnění mezinárodního zápisu podle čl. 3 ter odst.
2 Madridského protokolu může být podána prostřednictvím úřadu. Žádost musí být podána v jazyce, v němž byla podána mezinárodní přihláška podle článku 142.
Článek 145
Mezinárodní poplatky
Veškeré poplatky splatné Mezinárodnímu úřadu podle Madridského protokolu se hradí přímo Mezinárodnímu úřadu.
ODDÍL 3 MEZINÁRODNÍ ZÁPISY S VYZNAČENÍM EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
Článek 146
Účinky mezinárodních zápisů s vyznačením Evropského společenství
1. Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství má, počínaje datem zápisu podle čl. 3 odst. 4 Madridského protokolu nebo datem následného vyznačení Evropského společenství podle čl. 3 ter odst. 2 Madridského protokolu, stejný účinek jako přihláška ochranné známky Společenství.
2. Nebylo-li oznámeno odmítnutí podle čl. 5 odst. 1 a 2 Madridského protokolu nebo bylo-li takové odmítnutí vzato zpět, má mezinárodní zápis ochranné známky s vyznačením Evropského společenství, počínaje datem uvedeným v odstavci 1, stejný účinek jako zápis ochranné známky jako ochranné známky Společenství.
3. Pro účely uplatňování čl. 9 odst. 3 se zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství nahrazuje zveřejněním údajů o mezinárodním zápisu s vyznačením Evropského společenství podle čl. 147 odst. 1 a zveřejnění zápisu ochranné známky Společenství se nahrazuje zveřejněním podle čl. 147 odst. 2.
Článek 147
Zveřejnění
1. Úřad zveřejní datum zápisu ochranné známky s vyznačením Evropského společenství podle čl. 3 odst. 4 Madridského protokolu nebo datum následného vyznačení Evropského společenství podle čl. 3 ter odst. 2 Madridského protokolu, jazyk podání mezinárodní přihlášky a druhý jazyk určený přihlašovatelem, číslo mezinárodního zápisu a datum zveřejnění takového zápisu ve Věstníku vydávaném Mezinárodním úřadem, vyobrazení ochranné známky a čísla tříd výrobků nebo služeb, pro které je ochrana požadována.
2. Nebylo-li podle čl. 5 odst. 1 a 2 Madridského protokolu oznámeno odmítnutí ochrany mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství, nebo bylo-li takové odmítnutí vzato zpět, úřad zveřejní tuto skutečnost spolu s číslem mezinárodního zápisu, případně s datem zveřejnění takového zápisu ve Věstníku vydávaném Mezinárodním úřadem.
Článek 148
Seniorita
1. Přihlašovatel mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství může v mezinárodní přihlášce uplatnit nárok na senioritu starší ochranné známky zapsané v některém členském státě, včetně ochranné známky zapsané pro území Beneluxu, nebo starší ochranné známky, která byla předmětem mezinárodního zápisu s účinkem pro některý členský stát, jak je stanoveno v článku 34.
2. Majitel mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství může, počínaje dnem zveřejnění účinků uvedeného zápisu podle čl. 147 odst. 2 uplatnit u úřadu nárok na senioritu starší ochranné známky zapsané v některém členském státě, včetně ochranné známky zapsané pro území Beneluxu, nebo starší ochranné známky, který byla předmětem mezinárodního zápisu s účinkem pro některý členský stát, jak je stanoveno v článku 35. Úřad o této věci uvědomí Mezinárodní úřad.
Článek 149
Průzkum absolutních důvodů zamítnutí
1. Mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství podléhají průzkumu absolutních důvodů zamítnutí stejně jako přihlášky ochranných známek Společenství.
2. Ochranu mezinárodního zápisu lze zamítnout teprve poté, co byla majiteli mezinárodního zápisu poskytnuta možnost zříci se ochrany v Evropském společenství nebo ji omezit nebo předložit svá vyjádření.
3. Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství se nahrazuje odmítnutím ochrany.
4. Pokud je ochrana mezinárodního zápisu odmítnuta rozhodnutím podle tohoto článku, které se stalo pravomocným, nebo pokud se majitel mezinárodního zápisu zřekl podle odstavce 2 ochrany v Evropském společenství, vrátí úřad majiteli mezinárodního zápisu část uhrazeného individuálního poplatku stanoveného v prováděcím nařízení.
Článek 150
Rešerše
1. Jakmile úřad obdrží oznámení o mezinárodním zápisu s vyznačením Evropského společenství, vypracuje rešeršní zprávu Společenství podle čl. 39 odst. 1.
2. Jakmile úřad obdrží oznámení o mezinárodním zápisu s vyznačením Evropského společenství, předá kopii tohoto oznámení ústředním úřadům průmyslového vlastnictví všech členských států, které oznámily úřadu své rozhodnutí provádět rešerši ve svém vlastním rejstříku ochranných známek podle čl. 39 odst. 2.
3. Obdobně se použije čl. 39 odst. 3, 4 a 5.
4. Úřad informuje majitele starších ochranných známek Společenství nebo přihlášek ochranných známek Společenství, které jsou uvedeny v rešeršní zprávě Společenství, o zveřejnění mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství podle čl. 147 odst. 1.
Článek 151
Námitky
1. Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství podléhá řízení o námitkách stejně jako zveřejněné přihlášky ochranné známky Společenství.
2. Námitky se podávají ve lhůtě tří měsíců, která začíná běžet uplynutím šesti měsíců od zveřejnění podle čl. 147 odst. 1. Námitky se považují za řádně podané až po zaplacení poplatku za podání námitek.
3. Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství se nahrazuje odmítnutím ochrany.
4. Pokud je ochrana mezinárodního zápisu odmítnuta rozhodnutím podle tohoto článku, které se stalo pravomocným, nebo pokud se majitel mezinárodního zápisu vzdal ochrany v Evropském společenství před vydáním konečného rozhodnutí podle tohoto článku, vrátí úřad majiteli mezinárodního zápisu část uhrazeného individuálního poplatku stanoveného v prováděcím nařízení.
Článek 152
Nahrazení ochranné známky Společenství mezinárodním zápisem
Úřad na žádost zaznamená do rejstříku, že ochranná známka Společenství se považuje za nahrazenou mezinárodním zápisem v souladu s článkem 4 bis Madridského protokolu.
Článek 153
Neplatnost účinků mezinárodního zápisu
1. Účinky mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství mohou být prohlášeny za neplatné.
2. Návrh na zrušení podle článku 50 nebo na prohlášení neplatnosti podle článků 51 nebo 52 se nahrazuje návrhem na prohlášení neplatnosti účinků mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství.
Článek 154
Převod vyznačení Evropského společenství prostřednictvím mezinárodního zápisu na přihlášku národní ochranné známky nebo na vyznačení členských států
1. Bylo-li vyznačení Evropského společenství prostřednictvím mezinárodního zápisu odmítnuto nebo pozbylo-li účinku, může majitel mezinárodního zápisu požádat o převod vyznačení Evropského společenství na:
a) přihlášku národní ochranné známky podle článků 108 až 110 nebo na
b) vyznačení členského státu, který je smluvní stranou Madridského protokolu nebo Madridské dohody o mezinárodním zápisu ochranných známek přijaté v Madridu dne 14. dubna 1891, ve znění pozdějších revizí a změn (dále jen "Madridská dohoda"), za předpokladu, že ke dni žádosti o převod bylo možné podle Madridského protokolu nebo Madridské dohody vyznačit uvedený členský stát přímo.
Použijí se články 108 až 110.
2. Přihlášce národní ochranné známky nebo vyznačení členského státu, který je smluvní stranou Madridského protokolu nebo Madridské dohody v důsledku převodu vyznačení Evropského společenství prostřednictvím mezinárodního zápisu, je přiznáno ve vztahu k dotčenému členskému státu datum mezinárodního zápisu podle čl. 3 odst. 4 Madridského protokolu, nebo datum územního rozšíření na Evropské společenství podle čl. 3 ter odst. 2 Madridského protokolu, bylo-li rozšíření provedeno až následně po mezinárodním zápisu, nebo datum vzniku práva přednosti uvedeného zápisu, a případně seniorita ochranné známky uvedeného státu uplatňovaná podle článku 148.
3. Žádost o převod se zveřejní.
Článek 155
Užívání ochranné známky, která je předmětem mezinárodního zápisu
Pro účely použití čl. 15 odst. 1, čl. 43 odst. 2, čl. 50 odst. 1 písm. a) a čl. 56 odst. 2 se datum zápisu nahrazuje datem zveřejnění podle čl. 147 odst. 2 za účelem určení data, od něhož musí být ochranná známka, která je předmětem mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství, řádně užívána ve Společenství.
Článek 156
Přeměna
1. S výhradou odstavce 2 se ustanovení použitelná pro přihlášky ochranné známky Společenství použijí obdobně pro žádosti o přeměnu mezinárodního zápisu na přihlášku ochranné známky Společenství podle článku 9 quinquies Madridského protokolu.
2. Souvisí-li žádost o přeměnu s mezinárodním zápisem s vyznačením Evropského společenství, jehož podrobnosti byly zveřejněny podle čl. 147 odst. 2, články 38 až 43 se nepoužijí."
4. Dosavadní hlava XIII se označuje jako hlava XIV.
5. Dosavadní články 140, 141, 142 a 143 se označují takto:
dosavadní článek 140 se označuje jako článek 157
dosavadní článek 141 se označuje jako článek 158
dosavadní článek 142 se označuje jako článek 159
dosavadní článek 143 se označuje jako článek 160.
6. Odkaz na článek 140 v čl. 26 odst. 3 se nahrazuje odkazem na článek 157.
7. Odkaz na článek 141 v čl. 139 odst. 3 a v čl. 140 odst. 3 se nahrazuje odkazem na článek 158.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem, kdy vstupuje v platnost pro Evropské společenství Madridský protokol.
Den vstupu tohoto nařízení v platnost bude zveřejněn
Nařízení Komise (ES) č. 2000/2003
ze dne 13. listopadu 2003,
kterým se stanoví procentní sazby snížení pro rok 2004 pro žádosti netradičních hospodářských subjektů o přidělení množství v rámci celních kvót pro dovoz banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z oznámení členských států podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001 vyplývá, že přidělená požadovaná množství činí 4961407,00 tun pro všechny netradiční hospodářské subjekty A/B a 399750,00 tun pro všechny netradiční hospodářské subjekty C.
(2) Je tedy třeba stanovit procentní sazby pro výpočet přidělených množství pro netradiční hospodářské subjekty v rámci celních kvót A/B a C pro rok 2004.
(3) Je třeba zdůraznit, že ustanovení tohoto nařízení se přijímají, aniž jsou dotčena opatření, která mohou být přijata později v souvislosti s rozšířením Unie.
(4) Toto nařízení musí vstoupit v platnost neprodleně, aby měly hospodářské subjekty dostatek času pro podání žádostí o licence pro první čtvrtletí roku 2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci celních kvót A/B a C podle článku 18 nařízení (EHS) č. 404/93 odpovídá množství přidělené každému netradičnímu hospodářskému subjektu pro rok 2004 podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 896/2001 této procentní sazbě požadovaného množství:
a) pro všechny netradiční hospodářské subjekty A/B: 9,09036 %,
b) pro všechny netradiční hospodářské subjekty C: 20,63789 %.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. listopadu 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003
ze dne 13. října 2003
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [4], směrnice Rady 80/876/EHS ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se jednosložkových hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku [5], směrnice Komise 87/94/EHS ze dne 8. prosince 1986 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se postupů pro kontrolu charakteristik a limitních hodnot jednosložkových hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku a jejich odolnosti vůči výbuchu [6] a směrnice Komise 77/535/EHS ze dne 22. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv [7] byly několikrát podstatně změněny.
V souladu se sdělením Komise určeném Evropskému parlamentu a Radě "Zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh" (SLIM) a s akčním plánem jednotného trhu by měly být uvedené směrnice v zájmu přehlednosti zrušeny a nahrazeny jediným právním nástrojem.
(2) Právní předpisy Společenství týkající se hnojiv mají co do svého obsahu velice technický ráz.
Nařízení je tedy nejvhodnějším právním nástrojem, neboť předepisuje přímo výrobcům přesné požadavky, které mají být současně a stejným způsobem uplatňovány v celém Společenství.
(3) V každém členském státě musí hnojiva vykazovat určité technické charakteristiky stanovené závaznými předpisy.
Tyto předpisy, které se týkají zejména složení a definice jednotlivých typů hnojiv, označení těchto typů, jejich identifikace a balení, se v jednotlivých členských státech liší.
Pro svou rozdílnost jsou překážkou obchodu na území Společenství, a měly by tedy být harmonizovány.
(4) Jelikož cíle zamýšleného kroku, totiž zajištění vnitřního trhu s hnojivy, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, pokud neexistují společná technická kritéria, a proto, z důvodu rozsahu akce, jej lze lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(5) Je nezbytné stanovit na úrovni Společenství označení, definice a složení některých hnojiv (hnojiv ES).
(6) Měla by být rovněž stanovena pravidla Společenství pro identifikaci, sledovatelnost a označování hnojiv ES a pravidla pro uzávěry obalů.
(7) Měl by být stanoven postup na úrovni Společenství, který se použije v případech, kdy členský stát pokládá za nezbytné omezit uvádění hnojiv ES na trh.
(8) Při výrobě hnojiv může docházet k více či méně výrazným výkyvům způsobeným výrobními technologiemi nebo surovinami.
Při odběru vzorků a analýze může docházet k chybám.
Je tedy nezbytné povolit odchylky od deklarovaného obsahu živin.
V zájmu zemědělských spotřebitelů je žádoucí udržovat tyto odchylky v úzkém rozmezí.
(9) Úřední kontroly hnojiv ES týkající se dodržování požadavků tohoto nařízení na jakost a složení by měly být prováděny laboratořemi, které jsou schváleny členskými státy a oznámeny Komisi.
(10) Dusičnan amonný je hlavní složkou řady výrobků, z nichž některé jsou určeny pro použití jako hnojiva a jiné jako výbušniny.
S ohledem na zvláštní povahu hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku a na následné požadavky, které z ní vyplývají pro zajištění veřejné bezpečnosti, zdraví a ochrany pracovníků, je nezbytné stanovit pro hnojiva ES tohoto typu dodatečná pravidla Společenství.
(11) Některé z těchto výrobků by mohly být nebezpečné a mohly by být v určitých případech použity k jiným účelům, než pro které jsou určeny.
To by mohlo ohrozit bezpečnost osob a majetku.
Výrobci by tedy měli mít povinnost přijmout vhodná opatření k zabránění takovému použití, a zejména zajistit sledovatelnost takových hnojiv.
(12) V zájmu veřejné bezpečnosti je především důležité stanovit na úrovni Společenství charakteristiky a vlastnosti, kterými se hnojiva ES typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku liší od různých forem dusičnanu amonného používaných k výrobě výrobků používaných jako výbušniny.
(13) Hnojiva ES typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku by měla splňovat určitá kritéria, aby byla zaručena jejich neškodnost.
Výrobci by měli zajistit, aby všechna hnojiva s vysokým obsahem dusíku byla před uvedením na trh podrobena zkoušce odolnosti vůči výbuchu.
(14) Je nezbytné stanovit pravidla pro metody uzavřených tepelných cyklů, třebaže tyto metody nutně nesimulují všechny možné podmínky, které mohou nastat při přepravě a skladování.
(15) Hnojiva mohou být kontaminována látkami, které mohou představovat riziko pro lidské zdraví a zdraví zvířat a pro životní prostředí.
Na základě stanoviska Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí má Komise v úmyslu zabývat se otázkou nezáměrného obsahu kadmia v minerálních hnojivech a podle potřeby vypracuje návrh nařízení, který hodlá předložit Evropskému parlamentu a Radě.
Podobné přezkoumání provede podle potřeby i u dalších kontaminujících látek.
(16) Je vhodné stanovit postup, který musí dodržet každý výrobce nebo jeho zástupce, máli mu být umožněno označit nový typ hnojiva, který si přeje zařadit do přílohy I, jako "hnojivo ES".
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(18) Členské státy by měly stanovit sankce při porušení tohoto nařízení.
Mohou stanovit, že výrobci, který poruší článek 27, může být uložena pokuta ve výši odpovídající desetinásobku tržní hodnoty zásilky nevyhovující požadavkům.
(19) Směrnice 76/116/EHS, 77/535/EHS, 80/876/EHS a 87/94/EHS by měly být zrušeny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Oblast působnosti a definice
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na výrobky, které jsou uváděny na trh jako hnojiva s označením "hnojiva ES".
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "hnojivem" materiál, jehož hlavní funkcí je poskytovat rostlinám živiny;
b) "hlavní živinou" výhradně dusík, fosfor a draslík;
c) "druhotnou živinou" vápník, hořčík, sodík a síra;
d) "stopovými živinami" bor, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek, jejichž množství nezbytné pro růst rostliny je ve srovnání s hlavními a druhotnými živinami malé;
e) "minerálním hnojivem" hnojivo, v němž jsou deklarované živiny ve formě minerálních látek získaných extrakcí nebo průmyslovým fyzikálním nebo chemickým postupem.
Dusíkaté vápno, močovina a její kondenzační a asociační produkty a hnojiva obsahující stopové živiny ve formě chelátů nebo komplexů mohou být konvenčně zařazeny mezi minerální hnojiva;
f) "stopovou živinou v chelátu" stopová živina vázaná na jednu z organických molekul uvedených v příloze I oddílu E.3.1;
g) "stopovou živinou v komplexu" stopová živina vázaná na jednu z molekul uvedených v příloze I oddílu E.3.2;
h) "typem hnojiva" hnojiva se společným označením typu, jak jsou uvedena v příloze I;
i) "jednosložkovým hnojivem" dusíkaté, fosforečné nebo draselné hnojivo, u něhož je deklarován obsah pouze jedné z hlavních živin;
j) "vícesložkovým hnojivem" hnojivo s deklarovatelným obsahem alespoň dvou hlavních živin a získané chemickou reakcí nebo mísením;
k) "komplexním hnojivem" vícesložkové hnojivo získané chemickou reakcí, rozpouštěním nebo v tuhé formě granulací, s deklarovatelným obsahem alespoň dvou hlavních živin.
V tuhé formě obsahuje každá granule všechny živiny v jejich deklarovaném složení;
l) "směsným hnojivem" hnojivo získávané suchým mísením několika hnojiv, aniž dochází k chemické reakci;
m) "listovým hnojivem" hnojivo, které je vhodné pro aplikaci na list a jehož živiny jsou vhodné pro příjem prostřednictvím listů plodiny;
n) "kapalným hnojivem" roztokové nebo suspenzní hnojivo;
o) "roztokovým hnojivem" kapalné hnojivo, které neobsahuje pevné částice;
p) "suspenzním hnojivem" hnojivo obsahující dvě fáze, v němž jsou pevné částice suspendovány v kapalné fázi;
q) "deklarací" údaj o obsahu živin a jejich forem a rozpustnosti, který je zaručen v rámci stanovené odchylky;
r) "deklarovaným obsahem" obsah prvku nebo jeho oxidu, který je v souladu s právními předpisy Společenství uveden na etiketě hnojiva ES nebo v průvodní dokumentaci;
s) "odchylkou" přípustná odchylka naměřené hodnoty obsahu živiny od její deklarované hodnoty;
t) "evropskou normou" norma CEN (Evropský výbor pro normalizaci), která byla úředně uznána Společenstvím a odkaz na ni byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství;
u) "obalem" uzavíratelná schránka pro uchovávání, ochranu, distribuci hnojiv a nakládání s nimi, o kapacitě nejvýše 1000 kg;
v) "volně loženým hnojivem" hnojivo, které není uzavřeno v obalu předepsaném tímto nařízením;
w) "uvedením na trh" dodání hnojiva za úplatu nebo bezplatně nebo jeho skladování pro účely dodání.
Dovoz hnojiva na celní území Evropského společenství se považuje za uvedení na trh;
x) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za uvedení hnojiva na trh; za výrobce se považují zejména producent, dovozce, balírna provozující činnost na vlastní účet nebo jakákoli osoba, která mění charakteristiky hnojiva.
Distributor, který nemění charakteristiky hnojiva, se však nepovažuje za výrobce.
KAPITOLA II
Uvedení na trh
Článek 3
Hnojivo ES
Hnojivo, které patří k některému z typů hnojiv uvedených v příloze I a splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení, může být označeno jako "hnojivo ES".
Jako "hnojivo ES" nesmí být označeno hnojivo, které není v souladu s tímto nařízením.
Článek 4
Usazení ve Společenství
Výrobce musí být usazen ve Společenství a odpovídá za shodu "hnojiva ES" s tímto nařízením.
Článek 5
Volný oběh
1. Aniž je dotčen článek 15 a jiné právní předpisy Společenství, nesmějí členské státy z důvodu složení, identifikace, označování nebo balení a z důvodu jiných ustanovení tohoto nařízení zakázat, omezit nebo bránit uvádění hnojiv označených jako "hnojivo ES", které vyhovují požadavkům tohoto nařízení, na trh.
2. Hnojiva, která jsou označena jako "hnojivo ES" v souladu s tímto nařízením, smějí být uvedena do volného oběhu ve Společenství.
Článek 6
Povinné údaje
1. Za účelem splnění požadavků článku 9 mohou členské státy předepsat, že údaj o obsahu dusíku, fosforu a draslíku v hnojivu uváděném na jejich trh musí být vyjádřen takto:
a) dusík pouze v elementární formě (N) a buď
b) fosfor a draslík pouze v elementární formě (P, K), nebo
c) fosfor a draslík pouze ve formě oxidů (P2O5, K2O), nebo
d) fosfor a draslík současně v elementární formě i ve formě oxidů.
Pokud členské státy využijí možnosti předepsat, že obsah fosforu a draslíku musí být vyjádřen v elementární formě, vykládají se všechny odkazy na formu oxidů v přílohách jako vyjádřené v elementární formě a číselné hodnoty jsou přepočteny s použitím těchto koeficientů:
a) fosfor (P) = oxid fosforečný (P2O5) × 0,436;
b) draslík (K) = oxid draselný (K2O) × 0,830.
2. Členské státy mohou předepsat, že obsah vápníku, hořčíku, sodíku a síry v hnojivech s druhotnými živinami, a pokud jsou splněny podmínky článku 17, v hnojivech s hlavními živinami uváděných na trh musí být vyjádřen
a) ve formě oxidu (CaO, MgO, Na2O, SO3), nebo
b) v elementární formě (Ca, Mg, Na, S), nebo
c) současně v obou formách.
Pro převod obsahu oxidu vápenatého, oxidu hořečnatého, oxidu sodného a oxidu sírového na obsah vápníku, hořčíku, sodíku a síry se použijí tyto faktory:
a) vápník (Ca) = oxid vápenatý (CaO) × 0,715;
b) hořčík (Mg) = oxid hořečnatý (MgO) × 0,603;
c) sodík (Na) = oxid sodný (Na2O) × 0,742;
d) síra (S) = oxid sírový (SO3) × 0,400.
Pokud se obsah oxidu nebo elementární formy přepočítává, musí být výsledná deklarovaná hodnota zaokrouhlena na jedno desetinné místo.
3. Členské státy nesmějí bránit uvádění "hnojiva ES" označeného oběma způsoby uvedenými v odstavcích 1 a 2 na trh.
4. Obsah jedné nebo více stopových živin boru, kobaltu, mědi, železa, manganu, molybdenu nebo zinku v hnojivech ES, která patří k typům hnojiv uvedeným v oddílech A, B, C a D přílohy I, se deklaruje, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) stopové živiny jsou přidány a jsou přítomny alespoň v množství, které odpovídá minimálnímu obsahu stanovenému v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I,
b) hnojivo ES nadále splňuje požadavky oddílů A, B, C a D přílohy I.
5. Jsou-li stopové živiny obvyklou složkou suroviny určené k dodání hlavních (N, P, K) a druhotných (Ca, Mg, Na, S) živin, mohou být deklarovány, pokud jsou přítomny alespoň v množství stanoveném v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I.
6. Obsah stopových živin musí být deklarován takto:
a) v případě hnojiv, která patří k typům hnojiv uvedeným v oddílu E.1 přílohy I, v souladu s požadavky stanovenými ve sloupci 6 uvedeného oddílu;
b) v případě směsí hnojiv uvedených v písmenu a), které obsahují alespoň dvě různé stopové živiny a splňují požadavky oddílu E.2.1 přílohy I, a v případě hnojiv, která patří k typům hnojiv uvedeným v oddílech A, B, C a D přílohy I, se uvede
i) celkový obsah vyjádřený v hmotnostních procentech hnojiva,
ii) obsah vodorozpustného podílu vyjádřený v hmotnostních procentech hnojiva, činíli tento rozpustný podíl nejméně polovinu celkového obsahu.
Pokud je stopová živina zcela rozpustná ve vodě, deklaruje se pouze obsah vodorozpustného podílu.
Jeli stopová živina chemicky vázána na organickou molekulu, deklaruje se obsah této stopové živiny v hnojivu v hmotnostních procentech hnojiva bezprostředně za údajem o obsahu vodorozpustného podílu a za údajem o obsahu stopové živiny slovy "v chelátu s…" nebo "v komplexu s…" a názvem organické molekuly, jak je stanoven v oddílu E.3 přílohy I. Místo názvu organické molekuly může být uvedena jeho zkratka.
Článek 7
Identifikace
1. Výrobce opatří hnojivo ES identifikačními označeními uvedenými v článku 9.
2. Jestliže jsou hnojiva balena, uvedou se tato identifikační označení na obalu nebo na připevněné etiketě.
U volně ložených hnojiv se tato identifikační označení uvedou v průvodní dokumentaci.
Článek 8
Sledovatelnost
26 odst. 3, je výrobce povinnen uchovávat záznamy o původu hnojiv, aby zajistil sledovatelnost hnojiv ES.
Tyto záznamy musí být k dispozici ke kontrole členskými státy po dobu, po kterou je hnojivo dodáváno na trh, a po dobu dalších dvou let poté, co výrobce ukončil jeho dodávání.
Článek 9
Označení
1. Aniž jsou dotčena jiné předpisy Společenství, uvedou se na obalech, etiketách a v průvodní dokumentaci podle článku 7 tato označení:
a) Povinné identifikační údaje
- slova "HNOJIVO ES" velkými písmeny;
- označení typu hnojiva podle přílohy I, pokud existuje;
- u směsných hnojiv označení "směsné hnojivo" za označením typu;
- další označení uvedená v článcích 19, 21 a 23;
- údaje o živinách se uvádějí jak slovy, tak odpovídajícími chemickými symboly nebo vzorci, např. dusík (N), fosfor (P), oxid fosforečný (P2O5), draslík (K), oxid draselný (K2O), vápník (Ca), oxid vápenatý (CaO), hořčík (Mg), oxid hořečnatý (MgO), sodík (Na), oxid sodný (Na2O), síra (S), oxid sírový (SO3), bor (B), měď (Cu), kobalt (Co), železo (Fe), mangan (Mn), molybden (Mo), zinek (Zn);
- obsahujeli hnojivo stopové živiny, jež jsou zcela nebo zčásti vázány na organickou molekulu, následuje za názvem živiny jeden z těchto údajů:
i) "v chelátu s…" (název chelátotvorného činidla nebo jeho zkratka podle oddílu E.3.1 přílohy I),
ii) "v komplexu s…" (název komplexotvorného činidla podle oddílu E.3.2 přílohy I);
- stopové živiny obsažené v hnojivu, uvedené v abecedním pořadí jejich chemických symbolů: B, Co, Cu, Fe, Mn, Mo, Zn.
- u výrobků uvedených v oddílech E.1 a E.2 přílohy I zvláštní pokyny pro použití;
- množství kapalného hnojiva vyjádřené jako hmotnost.
Vyjádření množství kapalného hnojiva jako objemu nebo jako poměru hmotnosti a objemu (v kilogramech na hektolitr nebo gramech na litr) není povinné;
- čistá nebo hrubá hmotnost a nepovinně objem kapalných hnojiv.
Pokud je uvedena hrubá hmotnost, musí být vedle ní uvedena rovněž hmotnost obalu;
- jméno nebo obchodní firma a adresa výrobce.
b) Nepovinné identifikační údaje
- údaje uvedené v příloze I;
- pokyny pro skladování hnojiva a nakládání s ním a u hnojiv, která nejsou uvedena v oddílech E.1 a E.2 přílohy I, zvláštní pokyny pro použití hnojiva;
- údaje o dávkování a podmínkách používání, které nejlépe odpovídají typům půdy a plodin, na nichž má být hnojivo použito;
- značka výrobce a obchodní název výrobku.
Údaje uvedené v písmenu b) nesmějí být v rozporu s údaji uvedenými v písmenu a) a musí být od nich zřetelně odděleny.
2. Všechna označení uvedená v odstavci 1 musí být zřetelně oddělena od všech dalších informací na obalech, etiketách a v průvodní dokumentaci.
3. Kapalná hnojiva mohou být uvedena na trh pouze tehdy, pokud výrobce poskytne vhodné doplňující pokyny týkající se zejména skladovací teploty a prevence nehod během skladování.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle čl. 32 odst. 2.
Článek 10
Označování
1. Etikety nebo označení vytištěná na obalu obsahující údaje zmíněné v článku 9 musí být umístěny na viditelném místě.
Etikety musí být připevněny na obalu nebo na jeho uzávěru.
Jeli uzávěrem pečeť nebo plomba, musí být na ní uvedeno název nebo značka balírny.
2. Označení uvedená v odstavci 1 musí být nesmazatelná a vždy jasně čitelná.
3. U volně ložených hnojiv zmíněných v čl. 7 odst. 2 druhé větě musí být ke zboží přiložena průvodní dokumentace, která musí obsahovat předepsané identifikační označení a musí být k dispozici pro účely kontroly.
Článek 11
Jazyky
Etiketa, označení na obalu a průvodní dokumentace musí být alespoň v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je hnojivo ES uváděno na trh.
Článek 12
Obaly
U balených hnojiv ES musí být obaly uzavřeny takovým způsobem nebo zařízením, aby je nebylo možné otevřít bez neopravitelného poškození uzávěru, pečeti či plomby nebo samotného obalu.
Mohou být používány pytle s ventily.
Článek 13
Odchylky
1. Obsah živin v hnojivech ES musí být v souladu s odchylkami stanovenými v příloze II, které mají zohlednit kolísání při výrobě, odběru vzorků a analýze.
2. Výrobce nesmí systematicky využívat ve svůj prospěch odchylky uvedené v příloze II.
3. Pro minimální a maximální hodnoty obsahu podle přílohy I nejsou přípustné žádné odchylky.
Článek 14
Požadavky na hnojiva
Typ hnojiva smí být zařazen do přílohy I pouze tehdy, pokud
a) dodává živiny účinným způsobem;
b) jsou k dispozici vhodné metody odběru vzorků, analýzy a popřípadě metody zkoušení;
c) nemá za běžných podmínek použití nepříznivý vliv na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo rostlin nebo na životní prostředí.
Článek 15
Ochranná doložka
1. Jestliže má členský stát oprávněné důvody domnívat se, že určité hnojivo ES představuje riziko pro bezpečnost nebo zdraví člověka, zvířat nebo rostlin nebo riziko pro životní prostředí, přestože splňuje požadavky tohoto nařízení, může uvádění tohoto hnojiva na trh na svém území dočasně zakázat nebo pro ně stanovit zvláštní podmínky.
Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise přijme rozhodnutí o této záležitosti postupem podle čl. 32 odst. 2 do 90 dnů ode dne, kdy tuto informace obdrží.
3. Toto nařízení nebrání tomu, aby Komise nebo členský stát přijaly z důvodu veřejné bezpečnosti opatření, jimiž se zakazuje nebo omezuje uvádění hnojiva ES na trh.
HLAVA II
USTANOVENÍ PRO SPECIFICKÉ TYPY HNOJIV
KAPITOLA I
Minerální hnojiva s hlavními živinami
Článek 16
Oblast působnosti
Tato kapitola se vztahuje na minerální hnojiva s hlavními živinami, tuhá nebo kapalná, jednosložková nebo vícesložková, včetně těch, která obsahují druhotné živiny nebo stopové živiny, s minimálním obsahem živin stanoveným v příloze I oddílech A, B, C, E.2.2 nebo E.2.3.
Článek 17
Deklarace druhotných živin v hnojivech s hlavními živinami
V hnojivech ES, která patří k typům uvedeným v příloze I oddílech A, B a C, smí být obsah vápníku, hořčíku, sodíku a síry deklarován jako obsah druhotné živiny za předpokladu, že tyto živiny jsou přítomny alespoň v těchto minimálních množstvích:
a) 2 % oxidu vápenatého (CaO), tj. 1,4 % Ca;
b) 2 % oxidu hořečnatého (MgO), tj. 1,2 % Mg;
c) 3 % oxidu sodného (Na2O), tj. 2,2 % Na;
d) 5 % oxidu sírového (SO3), tj. 2 % S.
Označení typu se v takovém případě doplní doplňujícím označením uvedeným v čl. 19 odst. 2 bodě ii).
Článek 18
Vápník, hořčík, sodík a síra
1. Údaj o obsahu hořčíku, sodíku a síry v hnojivech uvedených v příloze I oddílech A, B a C se vyjadřuje jedním z těchto způsobů:
a) celkovým obsahem vyjádřeným v hmotnostních procentech hnojiva;
b) činíli rozpustný obsah nejméně čtvrtinu celkového obsahu, uvedením celkového obsahu a vodorozpustného obsahu v hmotnostních procentech hnojiva;
c) u plně vodorozpustných živin pouze uvedením vodorozpustného obsahu v hmotnostních procentech hnojiva.
2. Není-li v příloze I stanoveno jinak, smí být obsah vápníku deklarován pouze tehdy, jednáli se o vápník rozpustný ve vodě, a tento obsah se vyjádří v hmotnostních procentech hnojiva.
Článek 19
Identifikace
1. Kromě povinných identifikačních označení uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) se uvedou označení stanovená v odstavcích 2, 3, 4, 5 a 6 tohoto článku.
2. Za označením typu vícesložkového hnojiva se uvedou
i) chemické symboly deklarovaných druhotných živin v závorkách za symboly hlavních živin;
ii) čísla udávající obsah hlavních živin.
Deklarovaný obsah druhotných živin se uvede v závorkách za obsahem hlavních živin.
3. Za označením typu hnojiva smějí následovat pouze číselné údaje o obsahu hlavních a druhotných živin.
4. Jsou-li deklarovány stopové živiny, smějí být uvedena slova "se stopovými živinami" nebo předložka "s", po nichž následuje název nebo názvy a chemické symboly přítomných stopových živin.
5. Deklarovaný obsah hlavních živin a druhotných živin se uvede v hmotnostních procentech jako celé číslo nebo podle potřeby, existujeli vhodná metoda analýzy, jako číslo zaokrouhlené na jedno desetinné místo.
U hnojiv obsahujících více než jednu deklarovanou živinu se hlavní živiny uvedou v pořadí: N, P2O5 nebo P, K2O nebo K, a druhotné živiny se uvedenou v pořadí: CaO nebo Ca, MgO nebo Mg, Na2O nebo Na, SO3 nebo S.
Údaj o deklarovaném obsahu stopových živin musí obsahovat název a symbol každé jednotlivé živiny, údaj o obsahu v hmotnostních procentech, jak je uvedeno v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I, a její rozpustnost.
6. Formy a rozpustnost živin musí být rovněž vyjádřeny v hmotnostních procentech hnojiva, pokud příloha I výslovně nestanoví jiný způsob vyjádření tohoto obsahu.
Tento obsah se zaokrouhlí na jedno desetinné místo, s výjimkou stopových živin, pro které je počet desetinných míst stanoven v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I.
KAPITOLA II
Minerální hnojiva s druhotnými živinami
Článek 20
Oblast působnosti
Tato kapitola se vztahuje na minerální hnojiva s druhotnými živinami, v tuhé nebo kapalné formě, včetně těch, která obsahují stopové živiny, s minimálním obsahem živin stanoveným v příloze I oddílech D, E.2.2 a E.2.3.
Článek 21
Identifikace
1. Kromě povinných identifikačních označení uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) se uvedou označení stanovená v odstavcích 2, 3, 4 a 5 tohoto článku.
2. Jsou-li deklarovány stopové živiny, smějí být uvedena slova "se stopovými živinami" nebo předložka "s", po nichž následuje název nebo názvy a chemické symboly přítomných stopových živin.
3. Deklarovaný obsah druhotných živin se uvede v hmotnostních procentech jako celé číslo, nebo podle potřeby, existujeli vhodná metoda analýzy, jako číslo zaokrouhlené na jedno desetinné místo.
Je-li přítomno více druhotných živin, uvedou se v pořadí:
CaO nebo Ca, MgO nebo Mg, Na2O nebo Na, SO3 nebo S.
Údaj o deklarovaném obsahu stopových živin musí obsahovat název a symbol každé jednotlivé živiny, údaj o obsahu v hmotnostních procentech, jak je uvedeno v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I, a její rozpustnost.
4. Formy a rozpustnost živin musí být rovněž vyjádřeny v hmotnostních procentech hnojiva, pokud příloha I výslovně nestanoví jiný způsob vyjádření tohoto obsahu.
Tento obsah se zaokrouhlí na jedno desetinné místo, s výjimkou stopových živin, pro které je počet desetinných míst stanoven v oddílech E.2.2 a E.2.3 přílohy I.
5. Není-li v příloze I stanoveno jinak, smí být obsah vápníku deklarován pouze tehdy, jednáli se o vápník rozpustný ve vodě; obsah se vyjádří v hmotnostních procentech hnojiva.
KAPITOLA III
Minerální hnojiva se stopovými živinami
Článek 22
Oblast působnosti
Tato kapitola se vztahuje na minerální hnojiva se stopovými živinami, v tuhé nebo kapalné formě, s minimálním obsahem živin stanoveným v příloze I oddílech E.1 a E.2.1.
Článek 23
Identifikace
1. Kromě povinných identifikačních označení uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) se uvedou označení stanovená v odstavcích 2, 3, 4 a 5 tohoto článku.
2. Obsahuje-li hnojivo více než jednu stopovou živinu, uvede se označení typu "směs stopových živin", po němž následuje název přítomných stopových živin a jejich chemické symboly.
3. U hnojiv obsahujících pouze jednu stopovou živinu (oddíl E.1 přílohy I) se deklarovaný obsah stopové živiny uvede v hmotnostních procentech jako celé číslo nebo podle potřeby jako číslo zaokrohlené na jedno desetinné místo.
4. Formy a rozpustnost stopových živin musí být vyjádřeny v hmotnostních procentech hnojiva, pokud příloha I výslovně nestanoví jiný způsob vyjádření obsahu.
Počet desetinných míst pro stopové živiny je stanoven v oddílu E.2.1 přílohy I.
5. Pod povinnými nebo nepovinnými deklarovanými údaji se v případě výrobků uvedených v oddílech E.1 a E.2.1 přílohy I na etiketě nebo v průvodní dokumentaci uvede:
"Používat pouze v případě skutečné potřeby.
Nepřekračovat doporučené dávkování."
Článek 24
Obaly
Hnojiva ES, na která se vztahuje tato kapitola, musí být balena.
KAPITOLA IV
Hnojiva typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku
Článek 25
Oblast působnosti
Pro účely této kapitoly se hnojivy typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku rozumějí jednosložkové nebo vícesložkové výrobky na bázi dusičnanu amonného vyráběné pro použití jako hnojiva, které obsahují více než než 28 % hmotnostních dusíku pocházejícího z dusičnanu amonného.
Hnojiva tohoto typu mohou obsahovat anorganické nebo inertní látky.
Látky použité při výrobě hnojiv tohoto typu nesmějí zvyšovat jeho citlivost vůči teplu nebo jeho sklon k výbušnosti.
Článek 26
Bezpečnostní opatření a kontroly
1. Výrobce zajistí, aby jednosložková hnojiva typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku byla v souladu s oddílem 1 přílohy III.
2. Kontroly, analýzy a zkoušení jednosložkových hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku za účelem jejich úřední kontroly, jak jsou stanoveny v této kapitole, se provádějí metodami popsanými v příloze III oddílu 3.
3. S cílem zajistit sledovatelnost hnojiv ES typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku uváděných na trh uchovává výrobce záznamy s názvy a adresami závodů, v nichž byly hnojivo a jeho základní složky vyrobeny, a jména a adresy jejich provozovatelů.
Tyto záznamy musí být k dispozici za účelem kontroly ze strany členských států po dobu, po kterou je hnojivo dodáváno na trh, a po dobu dalších dvou let poté, co výrobce ukončil jeho dodávání.
Článek 27
Zkouška odolnosti vůči výbuchu
Aniž jsou dotčena opatření uvedená v článku 26, zajistí výrobce, aby byl každý typ hnojiva ES typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku uvedený na trh podroben zkoušce odolnosti vůči výbuchu popsané v oddílech 2, 3 (metoda 1 bod 3) a 4 přílohy III tohoto nařízení.
Tuto zkoušku provede jedna ze schválených laboratoří uvedených v čl. 30 odst.
1. Výrobci předloží výsledky zkoušky příslušnému orgánu dotyčného členského státu alespoň pět dnů před uvedením hnojiva na trh, nebo v případě dovozů alespoň pět dnů před příjezdem hnojiva na hranice Evropského společenství.
Výrobce poté i nadále zaručuje, že všechny dodávky hnojiva uvedeného na trh jsou schopné projít výše uvedenou zkouškou.
Článek 28
Obaly
Hnojiva typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku smějí být dodávána konečnému uživateli pouze v balené formě.
HLAVA III
POSUZOVÁNÍ SHODY HNOJIV
Článek 29
Kontrolní opatření
1. Členské státy mohou podrobovat hnojiva označená jako "hnojivo ES" úředním kontrolám za účelem ověření jejich shody s tímto nařízením.
Členské státy mohou vybírat poplatky nepřevyšující náklady na zkoušky nezbytné pro takové kontroly; výrobci však nejsou povinni opakovat zkoušky nebo platit za opakované zkoušky, pokud byla první zkouška provedena laboratoří, která splňuje podmínky článku 30, a pokud tato zkouška prokázala shodu dotyčného hnojiva.
2. Členské státy zajistí, aby odběry vzorků a analýzy pro úřední kontrolu hnojiv ES, která patří k typům hnojiv uvedeným v příloze I, byly prováděny metodami popsanými v příloze III a IV.
3. Dodržování tohoto nařízení z hlediska shody s typy hnojiva a z hlediska dodržování deklarovaného obsahu živin nebo deklarovaného obsahu živin vyjádřeného formami a deklarovanou rozpustností těchto živin může být při úředních kontrolách ověřován pouze prostřednictvím metod odběru vzorků a analýzy stanovených v souladu s přílohami III a IV s přihlédnutím k odchylkám uvedeným v příloze II.
Při přizpůsobování a modernizaci metod měření, odběru vzorků a analýzy se postupuje podle čl. 32 odst.
2 a pokud možno se využívají evropské normy. Shodným postupem se přijímají prováděcí pravidla nezbytná pro bližší určení kontrolních opatření stanovených v tomto článku a v článcích 8, 26 a 27.
Tato pravidla se zabývají zejména četností, s jakou mají být zkoušky opakovány, ale i opatřeními, jimiž se má zajistit, že hnojiva uváděná na trh jsou shodná se zkoušenými hnojivy.
Článek 30
Laboratoře
1. Členské státy oznámí Komisi seznam schválených laboratoří na svém území, které jsou způsobilé poskytovat nezbytné služby pro kontrolu souladu hnojiv ES s požadavky tohoto nařízení.
Tyto laboratoře musí splňovat normy zmíněné v oddíle B přílohy V. Oznámení musí být učiněno do 11. června 2004 a při každé následné změně.
2. Komise zveřejní seznam schválených laboratoří v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Má-li členský stát oprávněné důvody domnívat se, že schválená laboratoř nesplňuje normy zmíněné v odstavci 1, předloží tuto záležitost výboru uvedenému v článku 32.
Jestliže se výbor shodne na tom, že dotyčná laboratoř nesplňuje normy, vymaže Komise jméno laboratoře ze seznamu zmíněného v odstavci 2.
4. Komise rozhodne v této záležitosti postupem podle čl. 32 odst. 2 do 90 dnů ode dne, kdy tyto informace obdrží.
5. Komise zveřejní změněný seznam v Úředním věstníku Evropské unie.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Přizpůsobení příloh
Článek 31
Nová hnojiva ES
1. O zařazení nového typu hnojiva do přílohy I tohoto nařízení se rozhoduje postupem podle čl. 32 odst. 2.
2. Výrobce nebo jeho zástupce, kteří si přejí navrhnout zařazení nového typu hnojiva do přílohy I a musí za tímto účelem vypracovat technickou dokumentaci, tak učiní s přihlédnutím k technickým dokumentům uvedeným v oddíle A přílohy V.
3. Změny nezbytné k přizpůsobení příloh technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 32 odst. 2.
Článek 32
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA II
Přechodná ustanovení
Článek 33
Způsobilé laboratoře
1. Aniž je dotčen čl. 30 odst. 1, členské státy mohou po dobu přechodné období až do 11. prosince 2007 nadále používat vlastní vnitrostátní předpisy, jimiž se způsobilým laboratořím povoluje poskytovat nezbytné služby pro kontrolu shody hnojiv ES s požadavky tohoto nařízení.
2. Členské státy oznámí seznam těchto laboratoří Komisi, přičemž uvedou podrobné údaje o svém systému povolování.
Oznámení musí být učiněno do 11. června 2004 a při každé následné úpravě.
Článek 34
Obaly a označování
Bez ohledu na čl. 35 odst. 1 mohou být označení, obaly, etikety a doprovodná dokumentace hnojiv ES stanovené dřívějšími směrnicemi nadále používány až do 11. června 2005.
KAPITOLA III
Závěrečná ustanovení
Článek 35
Zrušené směrnice
1. Zrušují se směrnice 76/116/EHS, 77/535/EHS, 80/876/EHS a 87/94/EHS.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení. Zejména odchylky od článku 7 směrnice 76/116/EHS udělené Komisí podle čl.
95 odst. 6 Smlouvy se považují za odchylky od článku 5 tohoto nařízení a jsou nadále platné bez ohledu na vstup tohoto nařízení v platnost.
Do přijetí sankcí podle článku 36 mohou členské státy nadále uplatňovat sankce za porušení vnitrostátních předpisů, kterými se prováděly směrnice zmíněné v odstavci 1.
Článek 36
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 37
Vnitrostátní předpisy
Členské státy oznámí Komisi do 11. června 2005 vnitrostátní předpisy, které přijaly podle čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 29 odst. 1 a článku 36 tohoto nařízení, a neprodleně jí oznámí veškeré jejich pozdější změny.
Článek 38
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie s výjimkou článku 8 a čl. 26 odst. 3, které vstupují v platnost dnem 11. června 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003
ze dne 4. listopadu 2003
o statutu a financování politických stran na evropské úrovni
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 191 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 191 Smlouvy je uvedeno, že politické strany na evropské úrovni jsou významným faktorem integrace uvnitř Unie a že přispívají k vytváření evropského povědomí a k vyjadřování politické vůle občanů Unie.
(2) Pro politické strany na evropské úrovni by měla být stanovena řada základních pravidel ve formě statutu, zejména v souvislosti s jejich financováním.
Zkušenosti získané při používání tohoto nařízení by měly odhalit, do jaké míry by měl nebo neměl být tento statut doplněn.
(3) Zkušenosti ukázaly, že členy politické strany na evropské úrovni jsou buď občané sdružení ve formě politické strany, nebo politické strany, které společně tvoří svazek.
Pojmy "politická strana" a "svazek politických stran", které jsou použity v tomto nařízení, by měly být tudíž objasněny.
(4) Aby bylo možné identifikovat "politickou stranu na evropské úrovni", musí být stanoveny určité podmínky.
Zejména je nezbytné, aby politické strany na evropské úrovni dodržovaly zásady, na kterých je založena Evropská unie a které jsou zakotveny ve Smlouvách a uznány v Listině základních práv Evropské unie.
(5) Měl by být stanoven postup pro politické strany na evropské úrovni, které chtějí dostávat finanční prostředky v souladu s tímto nařízením.
(6) Mělo by být rovněž stanoveno pravidelné ověřování podmínek, jež se uplatňují při identifikaci politické strany na evropské úrovni.
(7) Politické strany na evropské úrovni, které obdržely finanční prostředky v souladu s tímto nařízením, by měly plnit povinnosti, jejichž cílem je zajištění průhlednosti zdrojů financování.
(8) V souladu s prohlášením č. 11 o článku 191 Smlouvy o založení Evropského společenství připojeným k závěrečnému aktu Smlouvy z Nice by se finanční prostředky poskytnuté v souladu s tímto nařízením neměly využívat k přímému ani nepřímému financování politických stran na vnitrostátní úrovni.
Na základě téhož prohlášení by se ustanovení o financování politických stran na evropské úrovni měla na stejném základě uplatňovat na všechny politické síly zastoupené v Evropském parlamentu.
(9) Měla by být vymezena povaha výdajů, které mohou být financovány v souladu s tímto nařízením.
(10) Rozpočtové položky určené k financování v souladu s tímto nařízením by měly být stanoveny v rámci ročního rozpočtového procesu.
(11) Musí být zajištěna maximální průhlednost a finanční kontrola politických stran na evropské úrovni, které jsou financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(12) Měl by být stanoven klíč pro rozdělování rozpočtových položek, které jsou každý rok dostupné, přičemž je na jedné straně zapotřebí vzít v úvahu počet příjemců a na druhé straně počet zvolených členů v Evropském parlamentu.
(13) Technická pomoc Evropského parlamentu politickým stranám na evropské úrovni by se měla řídit zásadou rovného zacházení.
(14) Uplatňování tohoto nařízení a financované činnosti by se měly přezkoumat ve zprávě Evropského parlamentu, která by měla být zveřejněna.
(15) Soudní kontrola, ke které je příslušný Soudní dvůr, přispívá k řádnému uplatňování tohoto nařízení.
(16) Aby byl usnadněn přechod na nová pravidla, mělo by být uplatňování některých ustanovení tohoto nařízení odloženo až do ustavení nového Evropského parlamentu po volbách v červnu roku 2004,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro statut a financování politických stran na evropské úrovni.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "politickou stranou" sdružení občanů,
- které sleduje politické cíle a
- které je buď uznáváno, nebo zřízeno v souladu s právním řádem alespoň jednoho členského státu;
2. "svazkem politických stran" strukturovaná spolupráce mezi alespoň dvěma politickými stranami;
3. "politickou stranou na evropské úrovni" politická strana nebo svazek politických stran, které splňují podmínky uvedené v článku 3.
Článek 3
Podmínky
Politická strana na evropské úrovni musí splňovat tyto podmínky:
a) má právní subjektivitu v členském státě, v němž se nachází její sídlo;
b) je alespoň v jedné čtvrtině členských států zastoupena členy Evropského parlamentu nebo v celostátních parlamentech či regionálních parlamentech nebo v regionálních shromážděních; nebo
obdržela alespoň v jedné čtvrtině členských států alespoň tři procenta hlasů odevzdaných v každém z nich při posledních volbách do Evropského parlamentu;
c) dodržuje zejména ve svém programu a při svých činnostech zásady, na kterých je založena Evropská unie, tj. zásadu svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu;
d) účastnila se voleb do Evropského parlamentu nebo vyjádřila úmysl se jich zúčastnit.
Článek 4
Žádost o finanční prostředky
1. Aby politická strana na evropské úrovni mohla obdržet finanční prostředky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, musí každý rok podat u Evropského parlamentu žádost.
Evropský parlament přijímá rozhodnutí do tří měsíců a povoluje a spravuje odpovídající rozpočtové položky.
2. K první žádosti musí být přiloženy tyto dokumenty:
a) doklady o tom, že žadatel splňuje podmínky uvedené v článku 3;
b) politický program, v němž jsou vytyčeny cíle politické strany na evropské úrovni;
c) stanovy, které stanoví zejména orgány odpovědné za politické a finanční řízení, jakož i orgány či fyzické osoby, které jsou v každém členském státě zákonnými zástupci zejména pro účely nabývání či zcizování movitého a nemovitého majetku a zastupování při soudních řízeních.
3. Každá změna dokumentů podle odstavce 2, zejména politického programu nebo stanov, které již byly předloženy, musí být Evropskému parlamentu oznámena do dvou měsíců.
V případě jejího neoznámení je financování pozastaveno.
Článek 5
Ověřování
1. Evropský parlament pravidelně ověřuje, zda politické strany na evropské úrovni splňují podmínky stanovené v čl. 3 písm. a) a b).
2. S ohledem na podmínku uvedenou v čl. 3 písm. c) ověří Evropský parlament většinou svých členů na žádost jedné čtvrtiny svých členů, kteří zastupují alespoň tři politické skupiny v Evropském parlamentu, zda politická strana na evropské úrovni i nadále splňuje uvedenou podmínku.
Před provedením takového ověření vyslechne Evropský parlament zástupce dotyčné politické strany na evropské úrovni a požádá výbor složený z nezávislých osobností, aby v přiměřené lhůtě sdělil své stanovisko k této záležitosti.
Výbor se skládá ze tří členů, přičemž Evropský parlament, Rada a Komise jmenují po jednom členovi.
Sekretariát a finanční prostředky pro výbor poskytuje Evropský parlament.
3. Jestliže Evropský parlament zjistí, že některá z podmínek podle čl. 3 písm. a), b) a c) již není splněna, je dotyčná politická strana na evropské úrovni, která z tohoto důvodu ztratila toto postavení, vyloučena z financování v souladu s tímto nařízením.
Článek 6
Povinnosti spojené s financováním
Politická strana na evropské úrovni:
a) zveřejňuje každý rok své příjmy a výdaje a rozvahu;
b) zveřejňuje své zdroje financování tím, že poskytuje seznam svých dárců a darů, které od nich obdržela a které přesáhly částku 500 eur;
c) nepřijímá:
- anonymní dary,
- dary z rozpočtů politických skupin v Evropském parlamentu,
- dary od podniků, v nichž mohou na základě vlastnictví, na základě finanční účasti v nich nebo na základě předpisů platných pro podnik uplatňovat přímo či nepřímo převládající vliv orgány veřejné moci,
- dary, které přesahují 12000 eur ročně na osobu od jakékoli fyzické či právnické osoby, jež není podnikem ve smyslu třetí odrážky, a aniž je dotčen druhý pododstavec.
Příspěvky od politických stran, které jsou členy politické strany na evropské úrovni, jsou přípustné.
Nesmějí přesáhnout 40 % ročního rozpočtu politické strany na evropské úrovni.
Článek 7
Zákaz financování
Financování politických stran na evropské úrovni ze souhrnného rozpočtu Evropské unie nebo z jakéhokoli jiného zdroje nesmí být použito pro přímé ani nepřímé financování jiných politických stran, a zejména vnitrostátních politických stran, které se i nadále řídí vnitrostátními předpisy.
Článek 8
Charakter výdajů
Rozpočtové položky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie v souladu s tímto nařízením lze použít pouze na výdaje, které jsou spojené s cíli vytyčenými v politickém programu podle čl. 4 odst. 2 písm. b).
Tyto výdaje zahrnují správní výdaje a výdaje spojené s technickou pomocí, jednáními, výzkumem, přeshraničními akcemi, studiemi, informacemi a zveřejňováním.
Článek 9
Provádění a kontrola
1. Rozpočtové položky pro financování politických stran na evropské úrovni se stanoví v rámci ročního rozpočtového procesu a provádějí se v souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2].
2. Ocenění movitého a nemovitého majetku a jeho odpisy se provádějí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2909/2000 ze dne 29. prosince 2000 o účetní správě nefinančních stálých aktiv Evropských společenství [3].
3. Kontrola finančních prostředků poskytnutých podle tohoto nařízení se provádí v souladu s finančním nařízením a prováděcími předpisy k němu.
Kontrola se rovněž provádí na základě ročního auditu, který provádí externí a nezávislý auditor.
Auditorský nález je do šesti měsíců od konce daného účetního období předložen Evropskému parlamentu.
4. Na základě použití tohoto nařízení se jakékoli finanční prostředky, které politické strany na evropské úrovni obdržely ze souhrnného rozpočtu Evropské unie neoprávněně, vracejí do uvedeného rozpočtu.
5. Politické strany na evropské úrovni, které jsou financovány v souladu s tímto nařízením, předloží Účetnímu dvoru jakýkoli dokument nebo informace, o něž Účetní dvůr požádá za účelem splnění svých úkolů.
Podílejí-li se politické strany na evropské úrovni na výdajích společně s vnitrostátními politickými stranami a jinými organizacemi, musí být Účetnímu dvoru předložen doklad o výdajích vynaložených politickými stranami na evropské úrovni.
6. Na financování politických stran na evropské úrovni jako subjektů, které sledují cíl obecného evropského zájmu, se nevztahují ustanovení článku 113 finančního nařízení o postupném snižování finančních prostředků.
Článek 10
Rozdělování
1. Dostupné rozpočtové položky jsou mezi politické strany na evropské úrovni, jejichž žádosti o financování ve smyslu článku 4 byly vyřízeny kladně, rozdělovány každý rok takto:
a) 15 % je rozděleno rovným dílem;
b) 85 % je rozděleno mezi strany, které jsou v Evropském parlamentu zastoupeny svými zvolenými členy, v poměru k počtu zvolených členů.
Pro účely těchto ustanovení může být člen Evropského parlamentu členem pouze jedné politické strany na evropské úrovni.
2. Finanční prostředky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie nesmějí překročit 75 % rozpočtu politické strany na evropské úrovni.
Důkazní břemeno nese příslušná politická strana na evropské úrovni.
Článek 11
Technická podpora
Veškerá technická podpora Evropského parlamentu politickým stranám na evropské úrovni se opírá o zásadu rovného zacházení.
Poskytuje se za podmínek, které nejsou méně výhodné, než jsou podmínky poskytované jiným externím organizacím a sdružením, jimž může být poskytována podobná podpora, a dodává se na základě faktury a za úplatu.
Evropský parlament zveřejňuje podrobnosti technické podpory, kterou poskytuje každé politické straně na evropské úrovni, ve výroční zprávě.
Článek 12
Zpráva
Evropský parlament zveřejní nejpozději do 15. února 2006 zprávu o uplatňování tohoto nařízení a o financovaných činnostech.
Zpráva může obsahovat případné návrhy změn systému financování.
Článek 13
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost tři měsíce po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2010/2003
ze dne 14. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1104/2003 [2], a zejména na článek 13 a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) (l) Stávající předpisy v rámci předběžného financování se zpracováním stanoví režim rovnocennosti pro základní produkty skladované volně ložené a meziprodukty skladované volně ložené, které mají být po zpracování vyvezeny.
Rovnocennost může být dosažena u produktů umístěných na různých místech; rovnocennost může být dosažena též u produktů umístěných na stejném místě.
Rovnocennost je vyloučena u produktů v některých situacích, jako jsou intervenční produkty určené na vývoz.
Obecně platí, že rovnocennost není povolena v rámci předběžného financování skladování, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení v jednotlivých odvětvích, která stanoví, že určité produkty mohou být skladovány volně ložené v tomtéž sile nebo skladovacím místě společně s jinými produkty, které mají jiný celní status.
Evropský účetní dvůr poznamenal ve své zvláštní zprávě č. 1/2003, že režim rovnocennosti je zbytečně složitý a obtížně kontrolovatelný.
Kromě toho Účetní dvůr zjistil, že se předpisy v různých členských zemích používají velmi odlišně a že je tomu tak dokonce v různých regionech v rámci téhož členského státu.
Proto se v předběžném financování se zpracováním doporučuje možnost rovnocennosti zrušit.
565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 444/2003 [4], zavedlo pro produkty zpracované v režimu předběžného financování použití skutečného procenta výtěžnosti.
Aby se vzala v úvahu proměnlivost výtěžnosti, je třeba zavést určitou pružnost, když je výtěžnost uvedená v prohlášení vyšší než výtěžnost skutečná.
(3) Za účelem zajištění účinnější správy žádostí o výplatu vývozních náhrad by mělo být členským státům umožněno rozhodnout, že se musejí podávat pouze elektronické žádosti.
(4) Za účelem zjednodušení správního postupu pro výplatu náhrad týkajících se malých množství je třeba zrušit povinnost předložit důkaz o dovozu v rámci požadavku ohledně rovnocenných dokumentů, pokud jde o náhrady nepřesahující 2400 eur.
(5) Pro zjednodušení vedení dokumentace, které se týká sankcí dosahujících malých částek, je třeba zvýšit minimální částku, při které se mohou členské státy zříci vrácení platby.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2003, by se proto mělo odpovídajícím způsobem změnit.
(7) Příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtách stanovených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 800/1999 se mění takto:
1. Článek 28 se mění takto:
a) v odstavci 3 se druhý, třetí a čtvrtý pododstavec zrušují;
b) odstavce 4 a 5 se zrušují.
2. V čl. 35 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud však rozdíl mezi splatnou částkou a částkou vyplacenou předem vyplývá z rozdílu mezi procentem výtěžnosti uvedeným v platebním prohlášení a procentem výtěžnosti získaným po zpracování, zvýšení o 15 % uvedené v druhém pododstavci se nepoužije, jestliže je rozdíl mezi procenty výtěžností nižší než 2 %.
Článek 51 se nepoužije, když je rozdíl mezi procentem výtěžnosti uvedeným v prohlášení a procentem výtěžnosti získaným po zpracování.".
3. Článek 49 se mění takto:
a) v odstavci 1 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Členské státy však mohou rozhodnout, že žádosti o náhradu musejí být podávány výhradně jedním ze způsobů uvedených v druhém pododstavci.";
b) v odst. 3 druhém pododstavci písm. a) se částka "1200 eur" nahrazuje částkou "2400 eur".
4. V čl. 51 odst. 9 se částka "60 eur" nahrazuje částkou"100 eur".
5. V čl. 52 odst. 3 se částka "60 eur" nahrazuje částkou "100 eur".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2011/2003
ze dne 14. listopadu 2003,
kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1873/2003 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, mají být maximální limity reziduí obvykle stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a proto mají být maximální limity reziduí vždy stanoveny i pro tkáně svalovou nebo tukovou;
(5) v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) alfa-cypermethrin a metamizol by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) aby bylo možné dokončit vědecké studie, měl by být foxim zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) před vstupem tohoto nařízení v platnost musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci dotyčných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3];
(9) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění způsobem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2012/2003
ze dne 14. listopadu 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se stanoví odchylka od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1787/2003 [2], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem provádění koncesí stanovených rozhodnutím Rady 2003/263/ES ze dne 27. března 2003 o podpisu a uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Polskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty [3], a po zvýšení množství kvót pro dovoz do Společenství nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 787/2003 [4] mimo jiné bod 1 části I.B přílohy I nařízení Komise (ES) č.
1157/2003 [6], s účinkem od 1. května 2003. Při té příležitosti odkaz na poznámku pod čarou, v níž bylo uvedeno, že dovoz v rámci kvóty je vyhrazen pro produkty, na které nebyly v Polsku poskytnuty vývozní subvence, rovněž mylně poukazoval na produkty, které nemusí tuto podmínku splňovat.
Proto je třeba pro dotyčné produkty tuto podmínku zrušit s účinkem od 1. května 2003.
(2) Po provedení poslední změny obsahuje nyní nařízení (ES) č. 2535/2001 prováděcí pravidla, která vyplývají z rozhodnutí Rady 2003/465/ES [7] o uzavření dohody mezi Společenstvím a Norskem týkající se některých zemědělských produktů.
(3) Uvedená dohoda se mimo jiné týká skutečnosti, že od 1. července 2003 bude způsob správy kvóty původně založené na vydávání osvědčení IMA 1 podle hlavy 2 kapitoly III nařízení (ES) č. 2535/2001 nahrazen správou založenou pouze na dovozní licenci stanovené v kapitole I hlavy 2.
(4) Tuto správu charakterizuje schvalovací řízení, které pro hospodářské subjekty znamená povinnost předložit do 1. dubna každého roku žádost o schválení.
1157/2003 zprošťuje hospodářské subjekty povinnosti získat schválení k tomu, aby dne 1. července 2003 byla otevřena první tranše kvót pro dovozy z Norska uvedené v příloze I části H nařízení (ES) č. 2535/2001, protože již nebylo možné dodržet lhůtu pro podávání žádostí o schválení stanovenou na 1. dubna.
Pro otevření druhé tranše uvedených kvót, stanovené na leden 2004, je tedy třeba stanovit pro dotyčné hospodářské subjekty přechodná schvalovací pravidla.
(6) Z tohoto důvodu je nutné nařízení (ES) č. 2535/2001 opravit a stanovit od něj odchylku.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I části I.B nařízení (ES) č. 2535/2001 se bod 1 nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001 se pro celní kvóty uvedené v příloze I části H uvedeného nařízení a otevřené dne 1. ledna 2004 poskytne schválení všem hospodářským subjektům, které podají žádost o schválení v souladu s postupy stanovenými v uvedeném článku do 1. prosince 2003.
2. Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 2535/2001:
a) příslušný orgán sdělí žadatelům o schválení kvót uvedených v příloze I části H uvedeného nařízení výsledek schvalovacího řízení nejpozději do 15. prosince 2003;
b) doba platnosti schválení je pouze šest měsíců.
3. Odchylně od čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001:
a) nejpozději do 20. prosince 2003 členské státy sdělí Komisi v souladu s ustanoveními odstavce 3 uvedeného článku seznam hospodářských subjektů schválených k účasti na přidělování kvót uvedených v příloze I části H uvedeného nařízení a otevřených dne 1. ledna 2004;
b) pouze hospodářské subjekty uvedené na seznamu podle písmene a) jsou oprávněny podat v době od 1. ledna do 30. června 2004 žádosti o licence pro kvóty uvedené v příloze I části H uvedeného nařízení a otevřené dne 1. ledna 2004.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003
ze dne 4. listopadu 2003
o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 98/8/ES má být prováděn pracovní program zaměřený na přezkoumání všech účinných látek biocidních přípravků, které byly ke dni 14. května 2000 již na trhu (dále jen "existující účinné látky"). Počáteční etapa programu byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích [2].
(2) Podle nařízení (ES) č. 1896/2000 měly být identifikovány existující účinné látky pro použití v biocidních přípravcích a existující účinné látky určené ke zhodnocení s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES v jednom nebo ve více typech přípravků měly být oznámeny nejpozději do 28. března 2002. Nařízením Komise (ES) č. 1687/2002 ze dne 25. září 2002 o dodatečné lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 pro oznámení některých účinných látek pro biocidní použití, které jsou již na trhu [3], byla poskytnuta dodatečná lhůta pro předložení oznámení existujících účinných látek, které byly pouze identifikovány nebo byly oznámeny pouze pro určité typy přípravků. Tato lhůta uplynula dnem 31. ledna 2003.
(3) Je nezbytné vytvořit úplný seznam existujících účinných látek, které byly identifikovány podle čl. 3 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000 nebo pro které byly předloženy rovnocenné informace v oznámení podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Je rovněž nezbytné vytvořit úplný seznam existujících účinných látek, pro které bylo přijato alespoň jedno oznámení podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000 nebo o které členský stát projevil zájem podle čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení. V tomto seznamu by měly být stanoveny dotyčné typy přípravků.
(5) Vzhledem k tomu, že existující účinné látky, které byly pouze identifikovány, nebudou hodnoceny v rámci programu přezkoumání, neměly by být zařazeny do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES.
Totéž by mělo platit pro každou kombinaci existující účinné látky a typu přípravku, pro kterou nebylo přijato oznámení.
(6) Je nezbytné stanovit datum, po kterém musí členské státy s ohledem na rozhodnutí o nezařazení splnit své závazky podle čl. 16 odst. 3 směrnice 98/8/ES.
(7) Po vytvoření úplného seznamu existujících účinných látek by nemělo být povoleno žádné další přechodné období pro účinné látky, které nebyly identifikovány ve lhůtách stanovených v nařízení (ES) č. 1896/2000, nebo pro biocidní přípravky, které je obsahují.
(8) Pro druhou etapu programu přezkoumání by měly být stanoveny priority, pokud jde o hodnocení existujících účinných látek.
Měly by být stanoveny seznamy prioritních látek a termíny pro předložení úplných dokumentací.
Úkol hodnocení by měl být rozdělen mezi příslušné orgány různých členských států.
Aby se programu přezkoumání mohly po přistoupení účastnit nové členské státy, je vhodné prozatím určit členské státy zpravodaje pouze pro určité typy přípravků.
Členský stát, který projevil zájem o přezkoumání určité účinné látky, by neměl být jmenován jako členský stát zpravodaj pro tuto látku.
(9) Aby se předešlo duplicitě práce, a zejména aby se omezilo zkoušení na obratlovcích, měly by být stanoveny takové požadavky na přípravu a předkládání úplné dokumentace, které by povzbuzovaly osoby, jejichž oznámení byla přijata (dále jen "účastníky"), ke společnému postupu, a to zejména k předkládání společných dokumentací.
Členský stát zpravodaj by měl mít možnost zveřejnit odkaz na jakoukoli zkoušku na obratlovcích, která byla provedena v souvislosti s oznámenou existující účinnou látkou, pokud tento odkaz není důvěrný podle článku 19 směrnice 98/8/ES.
S cílem získat zkušenosti, pokud jde o vhodnost požadavků na údaje, a zajistit, aby bylo přezkoumání prováděno způsobem efektivním z hlediska nákladů, měli by být účastníci povzbuzováni též k tomu, aby poskytovali informace o nákladech na sestavení dokumentace a o nutnosti provádění zkoušek na obratlovcích.
(10) Nemá-li dojít ke zpožděním, měli by účastníci zahájit rozhovory s členskými státy zpravodaji co nejdříve, aby vyřešili nejasnosti týkající se požadavků na údaje.
Žadatelé, kteří nejsou účastníky a mají v úmyslu požádat v souladu s článkem 11 směrnice 98/8/ES o zařazení kombinace existující účinné látky a typu přípravku, která je hodnocena v tomto programu přezkoumání, do přílohy I, IA nebo IB uvedené směrnice, by neměli předkládat úplnou dokumentaci pro uvedenou kombinaci dříve než účastníci, aby nenarušili hladké fungování programu přezkoumání.
(11) Měly by být vymezeny požadavky na obsah a formu dokumentací a počet dokumentací, které mají být předloženy.
(12) Měla by být přijata ustanovení pro případ, že se k účastníkovi připojí producent, výrobce přípravku nebo sdružení, a pro případ, že účastník odstoupí od účasti v programu přezkoumání.
(13) Producenti, výrobci přípravku nebo sdružení by měli mít možnost do určité lhůty převzít roli účastníka, pokud jde o kombinaci existující účinné látky a typu přípravku, v jejímž případě odstoupili všichni účastníci nebo žádná dokumentace nesplňovala požadavky.
V téže lhůtě by měly mít za určitých podmínek možnost projevit zájem o zařazení takové kombinace do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES také členské státy.
Na členský stát, který projevil takový zájem, by mělo být pohlíženo jako na účastníka.
(14) V úplné dokumentaci by měly být předloženy všechny informace požadované pro řádné zhodnocení dotyčné účinné látky a pro přijetí rozhodnutí o ní podle kritérií stanovených v článcích 10 a 11 směrnice 98/8/ES.
Jsou-li předloženy pouze omezené informace, zejména pro účely posouzení rizika expozice člověka nebo životního prostředí, měly by být podmínky pro zařazení účinné látky do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES podle potřeby stanoveny přísněji.
(15) Měly by být stanoveny lhůty, v nichž musí členské státy zpravodajové ověřit úplnost dokumentací.
Členské státy zpravodajové by měly mít ve výjimečných případech možnost stanovit nový konečný termín pro předložení částí dokumentace, a to zejména pokud účastník prokázal, že nebylo možné předložit informace ve stanovené lhůtě, nebo pokud bylo třeba vyřešit nejasnosti týkající se požadavků na údaje, které přetrvávaly i přes předchozí rozhovory mezi účastníkem a členským státem zpravodajem.
(16) Členský stát zpravodaj by měl pro každou existující účinnou látku prozkoumat a zhodnotit dokumentaci a výsledky předložit Komisi a ostatním členským státům ve formě zprávy příslušného orgánu a doporučení, jaké rozhodnutí by mělo být pro dotyčnou účinnou látku přijato.
Aby se rozhodování zbytečně neprodlužovalo, měl by členský stát zpravodaj současně pečlivě zvážit nezbytnost dalších studií.
Z téhož důvodu by členské státy zpravodajové měly mít povinnost přihlédnout k informacím předloženým po přijetí dokumentace pouze za určitých podmínek.
(17) Zprávy příslušných orgánů by měly být před jejich předložením Stálému výboru pro biocidní přípravky prozkoumány ostatními členskými státy v rámci programu koordinovaného Komisí.
(18) Pokud — navzdory doporučení zařadit účinnou látku do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES — přetrvávají obavy uvedené v čl. 10 odst.
5 zmíněné směrnice, měla by mít Komise možnost, aniž je však dotčen článek 12 uvedené směrnice, vzít v úvahu dokončení hodnocení jiných existujících účinných látek pro stejnou oblast použití. Mělo by být stanoveno, že členské státy zpravodajové v případě nutnosti aktualizují zprávy příslušných orgánů.
(19) Měla by být stanovena pravidla pro přístup k informacím obsaženým v závěrečných zprávách příslušných orgánů.
(20) Mělo by být možné pozastavit postupy stanovené v tomto nařízení na základě použití jiných právních předpisů Společenství, zejména směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [4], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/53/ES [5].
(21) Požadavek čl. 4 odst. 3 a prvního pododstavce čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000, aby oznamovatelé předkládali úplnou dokumentaci Komisi, a nikoli členskému státu zpravodaji, je neslučitelný s články 8 a 11 směrnice 98/8/ES. Vzhledem k tomu, že bylo naléhavé neprodleně zahájit hodnocení účinných látek pro typy přípravků 8 a 14, byla ustanovení pro tyto látky stanovena v nařízení (ES) č. 1896/2000. Z důvodu jasnosti a jednotnosti je však vhodné stanovit ustanovení pro všechny typy přípravků uvedené ve směrnici 98/8/ES v jednom aktu.
(22) Nařízení (ES) č. 1896/2000 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(23) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví podrobná pravidla pro provedení druhé etapy pracovního programu systematického zkoumání všech účinných látek, které již byly na trhu ke dni 14. května 2000 jako účinné látky biocidních přípravků, dále jen "program přezkoumání", podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice v článku 2 směrnice 98/8/ES a článku 2 nařízení (ES) č. 1896/2000.
Mimoto se "účastníkem" rozumějí producent, výrobce přípravku nebo sdružení, který předložil oznámení, které bylo Komisí přijato podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000, nebo členský stát, který v souladu s čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení projevil zájem.
Článek 3
Identifikované a oznámené existující účinné látky
1. Příloha I obsahuje úplný seznam existujících účinných látek, které byly identifikovány v souladu s požadavky čl. 3 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000 nebo pro něž byly poskytnuty rovnocenné informace v oznámení předloženém podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Příloha II obsahuje úplný seznam existujících účinných látek,
a) pro něž bylo Komisí podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000 přijato alespoň jedno oznámení nebo
b) o něž členský stát projevil zájem podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1896/2000.
Pro každou oznámenou existující účinnou látku zahrnutou v tomto seznamu je specifikován typ přípravku (typy přípravků), pro který (které) bylo oznámení přijato nebo o který (které) členský stát projevil zájem.
3. Příloha III obsahuje seznam účinných látek, které byly identifikovány, avšak nebylo pro ně přijato žádné oznámení, ani o ně neprojevil zájem žádný členský stát.
Článek 4
Nezařazení
1. Účinné látky uvedené v příloze III se v rámci programu přezkoumání nezařazují do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES.
Účinná látka uvedená v příloze II se v rámci programu přezkoumání nezařazuje do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES pro žádný typ přípravku, který není stanoven v příloze II v souvislosti s touto látkou.
2. Aniž je dotčen článek 8 směrnice 98/8/ES, datum, od něhož zruší členské státy v souladu s čl. 16 odst. 3 směrnice 98/8/ES stávající povolení nebo registrace biocidních přípravků obsahujících účinné látky uvedené v příloze III a zajistí, aby takové biocidní přípravky nebyly uváděny na trh na jejich území, je 1. září 2006.
V případě účinné látky uvedené v příloze II se první pododstavec použije rovněž na tuto účinnou látku, a to v souvislosti s každým typem přípravku, pro který nebylo přijato žádné oznámení.
3. Od data vstupu tohoto nařízení v platnost se každá účinná látka neuvedená v příloze I považuje za látku, která nebyla uvedena na trh pro biocidní účely ke dni 14. května 2000.
Článek 5
Přezkoumání oznámených existujících účinných látek
1. Přezkoumání účinné látky uvedené v příloze II provede pro stanovený typ přípravku (stanovené typy přípravků) členský stát zpravodaj určený pro tento účel, a to na základě úplné dokumentace pro tuto látku a tento typ přípravku a za těchto předpokladů:
a) dokumentace vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze IV;
b) úplná dokumentace byla předložena ve lhůtě, která je pro dotyčný typ přípravku stanovena v příloze V tohoto nařízení, spolu se souhrnnou dokumentací uvedenou v čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 98/8/ES definovanou v příloze IV tohoto nařízení.
Aniž je dotčen článek 8 tohoto nařízení, účinná látka uvedená v příloze II se přezkoumá výhradně ve vztahu k typu přípravku (typům přípravků), pro který (které) bylo přijato oznámení.
2. Členské státy zpravodajové určené pro účely přezkoumání účinných látek uvedených v příloze II pro typy přípravků 8 a 14 jsou stanoveny v části A přílohy V.
Členské státy zpravodajové určené pro účely přezkoumání účinných látek uvedených v příloze II pro typy přípravků 16, 18, 19 a 21 jsou stanoveny v části B přílohy V.
Členský stát, který podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1896/2000 projevil zájem o existující účinnou látku, nemůže být určen členským státem zpravodajem pro tuto látku.
3. Aniž je dotčen článek 8 tohoto nařízení, žadatel, který není účastníkem a který má v úmyslu požádat v souladu s článkem 11 směrnice 98/8/ES o zařazení existující účinné látky, která byla oznámena nebo o kterou členský stát projevil zájem, do přílohy I, IA nebo IB uvedené směrnice v souvislosti s typem přípravku stanoveným v příloze V tohoto nařízení, předloží úplnou dokumentaci ve lhůtě stanovené pro tuto kombinaci účinné látky a typu přípravku v uvedené příloze.
4. Příslušné orgány ode dne 1. července 2003 jsou uvedeny v příloze VI.
Článek 6
Příprava úplné dokumentace
1. Při přípravě úplné dokumentace musí být vynaloženo veškeré přiměřené úsilí, aby se mimo jiné předešlo duplicitě zkoušení na obratlovcích a aby byla v případě potřeby vypracována společná úplná dokumentace.
2. Dříve než účastník zahájí sestavování úplné dokumentace,
a) informuje členský stát zpravodaje o všech zkouškách na obratlovcích, které již byly provedeny;
b) požádá členský stát zpravodaje o radu, pokud jde o přijatelnost zdůvodnění pro upuštění od určitých studií;
c) informuje členský stát zpravodaje o každém záměru provést další zkoušky na obratlovcích pro účely úplné dokumentace;
d) byl-li členským státem zpravodajem informován o tom, že jiný účastník oznámil záměr provést shodné zkoušky, vynaloží veškeré přiměřené úsilí vedoucí ke spolupráci s tímto účastníkem při provádění společného zkoušení.
Rada poskytnutá členským státem zpravodajem podle prvního pododstavce písmena b) předem nerozhoduje o výsledku kontroly úplnosti podle čl. 9 odst. 1.
3. Členský stát zpravodaj smí zveřejnit odkaz na jakoukoli zkoušku na obratlovcích, která byla provedena v souvislosti s účinnou látkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení, s výjimkou případu, kdy s tímto odkazem musí být nakládáno jako s důvěrným podle článku 19 směrnice 98/8/ES.
Takový odkaz může obsahovat název dotyčné účinné látky, parametry zkoušek a kontaktní adresu vlastníka údajů.
4. Jestliže členský stát zpravodaj má poznatky o tom, že o přezkoumání určité účinné látky žádá více účastníků, uvědomí o tom tyto účastníky.
5. Účastníci, kteří žádají o přezkoumání stejné účinné látky pro shodný typ přípravku (shodné typy přípravků), vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby předložili společnou úplnou dokumentaci, přičemž plně dodržují pravidla Společenství soutěže.
Pokud za takových okolností není společná dokumentace předložena, musí být v každé jednotlivé dokumentaci podrobně uvedeno, jaké úsilí bylo vynaloženo k zajištění spolupráce a jaké jsou důvody k neúčasti na ní.
6. V úplné dokumentaci a v souhrnné dokumentaci se uvedou podrobnosti ohledně úsilí vynaloženého s cílem předejít duplicitě zkoušení na obratlovcích.
7. S cílem poskytnout informace o nákladech spojených s žádostí o přezkoumání a o nezbytnosti zkoušení na zvířatech pro účely sestavení úplné dokumentace mohou účastníci předložit členskému státu zpravodaji společně s úplnou dokumentací rozpis nákladů na jednotlivé provedené činnosti a studie.
Členský stát zpravodaj předá tyto informace Komisi současně s předložením zprávy příslušného orgánu podle čl. 10 odst. 5.
8. Komise zahrne do zprávy uvedené v čl. 18 odst. 5 směrnice 98/8/ES informace o nákladech vzniklých při sestavování úplné dokumentace a o zkouškách na zvířatech provedených za tímto účelem společně se všemi vhodnými doporučeními týkajícími se úpravy požadavků na údaje s cílem omezit nezbytnost zkoušek na obratlovcích na minimum a zajistit efektivnost z hlediska nákladů a přiměřenost.
Článek 7
Předkládání úplné dokumentace
Účastník předloží členskému státu zpravodaji alespoň jednu tištěnou kopii úplné dokumentace a jednu kopii v elektronické formě.
Členský stát zpravodaj může požadovat další tištěné kopie nebo kopie v elektronické formě.
Účastník předloží v souladu s čl. 9 odst. 3 rovněž jednu tištěnou kopii souhrnné dokumentace a jednu kopii v elektronické formě Komisi a každému z ostatních členských států.
Článek 8
Připojení, nahrazení nebo odstoupení účastníků
1. Jestliže se po vzájemné dohodě producent, výrobce přípravku nebo sdružení připojí pro účely předkládání úplné dokumentace k účastníkovi nebo jej nahradí, všechny strany dohody o tom společně informují Komisi a členský stát zpravodaje, přičemž přiloží příslušnou přístupovou listinu.
Komise o tom uvědomí všechny ostatní účastníky, kteří žádají o přezkoumání stejné účinné látky pro shodný typ přípravku/shodné typy přípravků.
2. Jestliže má účastník v úmyslu ukončit účast v programu přezkoumání, neprodleně o tom písemně vyrozumí příslušný členský stát zpravodaje a Komisi a uvede důvody.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy a všechny ostatní účastníky, kteří žádají o přezkoumání stejné účinné látky pro shodný typ přípravku/shodné typy přípravků.
3. Dojde-li k tomu, že pro určitou kombinaci existující účinné látky a typu přípravku odstoupí všichni účastníci, Komise o tom uvědomí členské státy.
Tato informace bude rovněž zveřejněna elektronickou cestou.
4. Do tří měsíců od zveřejnění informace uvedené v odstavci 3 vyrozumí producent, výrobce přípravku, sdružení nebo jakákoli jiná osoba, která má v úmyslu převzít roli účastníka pro dotyčnou kombinaci existující účinné látky a typu přípravku, o svém úmyslu Komisi.
Ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci může také členský stát oznámit Komisi svůj zájem o zařazení určité kombinace existující účinné látky a typu přípravku do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES, pokud existují použití, která členský stát považuje za nezbytná, zejména pro ochranu lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí.
Vyjádřením takového zájmu se členský stát považuje za účastníka.
V případech uvedených v prvním a druhém pododstavci může být příslušná lhůta stanovená v příloze V podle potřeby prodloužena a může být určen jiný členský stát zpravodaj.
5. Pokud Komise neobdrží žádnou odezvu podle odstavce 4, přijme rozhodnutí o nezařazení existující účinné látky uvedené v příloze I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES do programu přezkoumání pro dotyčný typ přípravku (dotyčné typy přípravků).
Článek 9
Kontrola úplnosti dokumentace
1. Do tří měsíců od obdržení dokumentace pro kombinaci existující účinné látky a typu přípravku a nejpozději do tří měsíců po uplynutí lhůty uvedené v příloze V tohoto nařízení ověří členský stát zpravodaj, zda má být dokumentace uznána jako úplná v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 98/8/ES.
Pokud členský stát zpravodaj zahájil konzultace s jinými členskými státy a s Komisí ohledně přijatelnosti dokumentace, může být tato lhůta prodloužena až do ukončení konzultací, nejdéle však na šest měsíců ode dne obdržení dokumentace.
2. Členský stát zpravodaj může jako podmínku uznání úplnosti dokumentace požadovat, aby byl předem zaplacen celý poplatek nebo část poplatku podle článku 25 směrnice 98/8/ES a aby byl doklad o platbě předložen v dokumentaci.
3. Pokud je dokumentace považována za úplnou, potvrdí členský stát zpravodaj účastníkovi přijetí dokumentace a sdělí mu souhlas s tím, aby do jednoho měsíce od obdržení potvrzení předložil souhrnnou dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
4. Ve výjimečných případech smí členský stát zpravodaj stanovit novou lhůtu pro předložení informací, které nebyl účastník schopen z řádně doložených důvodů předložit v řádné lhůtě.
Účastník předloží členskému státu zpravodaji do tří měsíců ode dne, kdy byl informován o nové lhůtě, důkazy o tom, že práce, jejichž cílem je předložit chybějící informace, byly zahájeny.
Pokud má členský stát za to, že obdržel dostatečné důkazy, provede v souladu s článkem 10 hodnocení dokumentace, jako kdyby byla úplná.
V opačném případě hodnocení nezapočne, dokud nebudou předloženy chybějící informace.
5. Pokud členský stát zpravodaj neobdrží úplnou dokumentaci ve lhůtě stanovené v příloze V nebo případně v nové lhůtě stanovené podle odstavce 4, uvědomí o tom Komisi a uvede ospravedlňující důvody předložené účastníkem.
Členský stát zpravodaj rovněž informuje Komisi v případech, kdy účastník nepředloží důkazy požadované podle odstavce 4 druhého pododstavce.
V případech uvedených v prvním a druhém pododstavci — a pokud se žádná jiná dokumentace netýká shodné kombinace existující účinné látky a typu přípravku — se přiměřeně použije postup podle čl. 8 odst. 3, 4 a 5.
6. Má-li členský stát, který v souladu s odstavcem 3 obdržel souhrnnou dokumentaci, oprávněný důvod domnívat se, že dokumentace je neúplná, neprodleně sdělí své obavy členskému státu zpravodaji, Komisi a ostatním členským státům.
Členský stát zpravodaj neprodleně zahájí konzultace s dotyčným členským státem a s Komisí s cílem projednat vyjádřenou obavu a sjednotit rozdílná stanoviska.
Článek 10
Hodnocení dokumentací členským státem zpravodajem
1. V případě dokumentace, kterou považuje za úplnou, provede členský stát zpravodaj hodnocení podle čl. 11 odst. 2 směrnice 98/8/ES a připraví zprávu o tomto hodnocení (dále jen "zpráva příslušného orgánu").
Aniž je dotčen článek 12 směrnice 98/8/ES, členský stát zpravodaj může přihlédnout k jiným příslušným technickým nebo vědeckým informacím, které se týkají vlastností účinné látky, jejích metabolitů nebo reziduí.
2. Účastník může požadovat, aby členský stát zpravodaj přihlédl k dodatečným informacím týkajícím se účinné látky, pro kterou byla dokumentace přijata jako úplná, pouze tehdy, pokud v době předložení dokumentace informoval členský stát zpravodaje o tom, že se tyto informace připravují, a
a) jsou-li tyto informace předloženy nejpozději do devíti měsíců po přijetí dokumentace podle čl. 9 odst. 3;
b) jsou-li tyto informace ve srovnání s původně předloženými údaji díky použití stejně přísných nebo přísnějších jakostních norem stejně spolehlivé nebo spolehlivější;
c) podporují-li tyto informace ve srovnání s původně předloženými údaji jiný závěr týkající se dotyčné účinné látky pro účely doporučení podle odstavce 7.
Členský stát zpravodaj přihlédne k dodatečným informacím předloženým jinými osobami než účastníkem pouze tehdy, pokud tyto informace splňují podmínky stanovené v písm. a), b) a c) prvního pododstavce.
3. Tam, kde je to při použití odstavce 1 vhodné, zejména pokud bylo ve lhůtě stanovené členským státem zpravodajem požádáno o dodatečné informace, může členský stát zpravodaj požádat účastníka, aby po obdržení těchto informací předložil aktualizované souhrnné dokumentace Komisi a ostatním členským státům.
Ustanovení čl. 8 odst. 3, 4 a 5 se použijí přiměřeně,
a) nejsou-li dodatečné informace přijaty ve stanovené lhůtě;
b) nepředloží-li účastník dostatečné odůvodnění pro další posunutí lhůty;
c) netýká-li se žádná jiná dokumentace shodné kombinace existující účinné látky a typu přípravku.
4. Komise v případě nutnosti uspořádá zasedání odborníků z členských států s cílem projednat specifické otázky vyplývající ze souvislosti probíhajících hodnocení.
Členský stát zpravodaj může požádat Komisi, aby zařadila do programu těchto zasedání určité specifické problémy, a v takovém případě poskytne nezbytné dokumenty k rozeslání prostřednictvím Komise.
5. Členský stát zpravodaj zašle kopii zprávy příslušného orgánu bez zbytečného prodlení Komisi, ostatním členským státům a účastníkovi.
6. Členský stát zpravodaj se může rozhodnout zadržet zprávu příslušného orgánu, pokud nebyly v plné výši zaplaceny poplatky podle článku 25 směrnice 98/8/ES, a v takovém případě o tom informuje účastníka a Komisi.
Ustanovení čl. 8 odst. 3, 4 a 5 se použijí přiměřeně,
a) není-li poplatek zaplacen v plné výši do tří měsíců ode dne obdržení informace o tom;
b) netýká-li se žádná jiná dokumentace shodné kombinace existující účinné látky a typu přípravku.
7. Zpráva příslušného orgánu se předkládá ve formátu, který doporučí Komise, a obsahuje jedno z těchto doporučení:
a) doporučení zařadit existující účinnou látku do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES, v němž jsou podle potřeby stanoveny podmínky pro zařazení, nebo
b) doporučení nezařadit existující účinnou látku do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES, v němž jsou uvedeny důvody.
Článek 11
Postupy Komise
1. Jakmile Komise obdrží zprávu příslušného orgánu podle čl. 10 odst. 5 tohoto nařízení, připraví bez prodlení návrh rozhodnutí podle článku 27 směrnice 98/8/ES.
2. Pokud je to vzhledem k obdrženým připomínkám ke zprávě příslušného orgánu nezbytné, uspořádá Komise před vypracováním návrhu rozhodnutí podle odstavce 1 zasedání odborníků členských států s cílem projednat jakékoli nevyřešené problémy.
V případě nutnosti a na žádost Komise připraví členský stát zpravodaj aktualizovanou zprávu příslušného orgánu.
3. V případě existující účinné látky, která — navzdory doporučení ohledně zařazení podle čl. 10 odst. 7 — i nadále vyvolává obavy zmíněné v čl. 10 odst. 5 směrnice 98/8/ES, může Komise, aniž je dotčen článek 12 uvedené směrnice, přihlédnout k dokončenému hodnocení jiných existujících účinných látek pro stejné použití.
Článek 12
Přístup k informacím
Poté, co členský stát zpravodaj předložil zprávu příslušného orgánu v souladu s čl. 10 odst. 5 tohoto nařízení, zveřejní se zpráva elektronickou cestou, s výjimkou informací, se kterými má být v souladu s článkem 19 směrnice 98/8/ES nakládáno jako s důvěrnými.
Článek 13
Pozastavení postupů
Předloží-li Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh podle směrnice 76/769/EHS týkající se účinné látky uvedené v příloze II tohoto nařízení s cílem zakázat uvedení dotyčné účinné látky na trh nebo zakázat její použití, včetně použití pro biocidní účely, v určitém typu nebo ve všech typech přípravků, může být postup stanovený v tomto nařízení v případě použití dotyčné látky v dotyčném typu přípravku (dotyčných typech přípravků) pozastaven do rozhodnutí o tomto návrhu.
Článek 14
Změny v nařízení (ES) č. 1896/2000
Nařízení (ES) č. 1896/2000 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Pokud je oznámení Komisí přijato, poskytne oznamovatel příslušnému orgánu určeného členského státu zpravodaje veškeré údaje a informace nezbytné pro zhodnocení existující účinné látky s ohledem na její možné zařazení do přílohy I nebo přílohy IA směrnice 98/8/ES v průběhu druhé etapy programu přezkoumání. Určení členského státu zpravodajem provede Komise poté, co byl vytvořen seznam uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení."
2. V čl. 4 odst. 4 se zrušují první tři pododstavce.
3. Článek 7 se zrušuje.
4. V čl. 8 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud je oznámení Komisí přijato, poskytne oznamovatel příslušnému orgánu určeného členského státu zpravodaje veškeré údaje a informace nezbytné pro zhodnocení existující účinné látky s ohledem na její možné zařazení do přílohy IB směrnice 98/8/ES v průběhu druhé etapy programu přezkoumání. Určení členského státu zpravodajem provede Komise poté, co byl vytvořen seznam uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení."
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2034/2003
ze dne 19. listopadu 2003
o zahájení přezkumu pro "nového vývozce" nařízení (ES) č. 2605/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých elektronických vah pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Tchaj-wanu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení") a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(1) Komise obdržela žádost o přezkum pro nového vývozce podle čl. 11 odst.
4 základního nařízení. Žádost podala společnost Charder Electronic Co., Ltd. (dále jen "žadatel"), vyvážející výrobce z Tchaj-wanu (dále jen "dotyčná země").
B. VÝROBEK
(2) Výrobkem, jehož se přezkum týká, jsou elektronické váhy s maximálním zatížením nejvýše do 30 kg, pro použití v maloobchodě, s digitálním ukazatelem hmotnosti, jednotkové ceny a ceny, která má být zaplacena (bez ohledu na to, zda má nebo nemá zařízení k vytištění těchto údajů) pocházející z Tchaj-wanu (dále jen "dotyčný výrobek"), v souačasnosti kódu KN ex84238150 (kód TARIC 8423815010).
Tento kód KN je uveden pouze pro informaci.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(3) Současnými platnými opatřeními jsou antidumpingová cla uložená nařízením Rady (ES) č.
2605/2000 [2], podle něhož dovozy do Společenství dotyčného výrobku pocházejícího z Tchaj-wanu podléhají konečným antidumpingovým clům ve výši 13,4 % s výjimkou některých výslovně uvedených společností, pro které platí individuální celní sazby.
D. DŮVODY PŘEZKUMU
(4) Žadatel tvrdí, že dotyčný výrobek do Společenství v době šetření, na němž se antidumpingová opatření zakládají, tj. v období od 1. září 1998 do 31. srpna 1999 (dále jen "původní období šetření"), nevyvážel a že není ve spojení se žádným z vyvážejících výrobců, kterých se výše uvedená antidumpingová opatření týkají.
(5) Žadatel dále tvrdí, že zahájil vývoz dotyčného výrobku do Společenství až po ukončení původního období šetření.
E. ŘÍZENÍ
(6) Známí výrobci ve Společenství, kterých se to týká, byli o výše uvedené žádosti informováni a dostali příležitost k podání připomínek.
Žádné připomínky však nedošly.
(7) Po přezkoumání podkladů jež měla k dispozici, došla Komise k závěru, že existuje dostatečný důvod k zahájení přezkumu pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení za účelem určení individuálního dumpingového rozpětí žadatele, a v případě zjištění dumpingu, výše cla, které by mělo být na dovozy dotyčného výrobku uvaleno.
a) Dotazníky
(8) Pro získání informací nezbytných pro šetření zašle Komise žadateli dotazník.
b) Sběr informací a vyslechnutí stran
(9) Všechny dotčené strany se vyzývají k písemnému oznámení svých názorů a poskytnutí podpůrných dokladů.
(10) Kromě toho může Komise vyslechnout dotčené strany za předpokladu, že o to písemně požádají a prokáží, že existují závažné důvody pro vyslechnutí.
F. ZRUŠENÍ PLATNÉHO CLA A EVIDENCE DOVOZŮ
(11) Podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení by měla být platná antidumpingová cla na dovozy dotyčného výrobku vyráběného žadatelem, zrušena. Současně by však měly dovozy podléhat v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení evidenci, aby bylo zajištěno, že bude-li výsledkem přezkumu zjištěn v případě žadatele dumping, mohou být uložena antidumpingová cla se zpětnou platností ode dne zahájení tohoto přezkumu. Výši možného budoucího celního dluhu žadatele nelze v tomto stadiu šetření odhadnout.
G. LHŮTY
(12) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty během nichž:
- se dotčené strany mohou přihlásit Komisi, předložit písemně své názory a odpovědět na otázky v dotazníku podle bodu 8 odůvodnění tohoto nařízení, nebo poskytnout jakékoliv jiné informace, které by se měly vzít při šetření v úvahu,
- mohou dotčené strany písemně požádat Komisi o vyslechnutí.
H. ODMÍTNUTÍ SPOLUPRÁCE
(13) V případech, kdy kterákoliv ze dotčených stran odmítne přístup k nezbytným informacím nebo je jiným způsobem odmítne poskytnout ve stanovených lhůtách nebo jiným závažným způsobem brání setření, mohou být použita zjištění, ať kladná či negativní, získaná na základě dostupných skutečností.
(14) Zjistí-li se, že kterákoliv ze dotčených stran poskytla mylné nebo zavádějící informace, nebude k takovým informacím přihlíženo a použijí se dostupné skutečnosti.
Jestliže některá dotčená strana nespolupracuje nebo spolupracuje pouze částečně, může pro ni být výsledek méně výhodný, než kdyby spolupracovala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se přezkum nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 podle čl. 11 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 384/96 s cílem zjistit, zda a v jakém rozsahu by antidumpingovým clům, uloženým nařízením Rady (ES) č. 2605/2000, měly podléhat dovozy elektronických vah s maximálním zatížením nejvýše do 30 kg, pro použití v maloobchodě, s digitálním ukazatelem hmotnosti, jednotkové ceny a ceny, která má být zaplacena (bez ohledu na to, zda má nebo nemá zařízení k vytištění těchto údajů) kódu KN ex84238150 (kód TARIC 8423815010), pocházejících z Tchaj-wanu a vyráběných společností Charder Electronic Co., Ltd.
Článek 2
Antidumpingová cla uložená nařízením Rady (ES) č. 2605/2000 se pro dovozy uvedené v článku 1 tohoto nařízení (dodatkový kód TARIC A499) zrušují.
Článek 3
Celním orgánům se ukládá, aby podle čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 podnikly patřičné kroky k evidenci dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Evidence pozbývá platnosti devět měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
1. Mají-li být informace dotčených stran vzaty při šetření v úvahu, musejí se strany přihlásit Komisi, předložit písemně své názory a odpovědět na otázky v dotazníku podle bodu 8 odůvodnění tohoto nařízení, nebo poskytnout jakékoliv jiné informace, není-li stanoveno jinak, do 40 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Je třeba upozornit na to, že výkon většiny procedurálních práv uvedených v nařízení Rady (ES) č. 384/96 je podmíněn přihlášením ve výše uvedené lhůtě.
V téže lhůtě 40 dnů mohou dotčené strany písemně požádat Komisi o vyslechnutí.
2. Všechny návrhy a požadavky dotčených stran musejí být podány písemně (nikoliv v elektronické formě, není.li stanoveno jinak) a musejí obsahovat jméno, adresu, adresu elektronické pošty, telefon a fax, případně číslo telexu dotčené strany. Všechny písemné návrhy, včetně informací požadovaných v této vyhlášce, vyplněné dotazníky a korespondence podávané dotčenými stranami, musejí být na základě jejich důvěrnosti označeny slovy "Jen k vnitřnímu použití" [3] a, musejí být v souladu s čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 provázeny nedůvěrnou verzí označenou slovy "K NAHLÉDNUTÍ DOTČENÝM STRANÁM".
Všechny informace týkající se této věci a všechny žádosti o vyslechnutí by měly být zasílány na tuto adresu:
Evropská Komise Generální ředitelství pro obchod
Ředitelství B
J-79 5/16
B-1049 Brusel Fax (32-2) 295 65 05 Telex COMEU B 21877 .
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2035/2003
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy a o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 a čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 181 a čl. 41 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení pro souhrnný rozpočet Evropských společenství [2], obsahují, počínaje rokem 2004, ustanovení o třídění výdajů Společenství podle účelu použití. Výsledkem tohoto způsobu třídění výdajů mají být méně podrobné kapitoly rozpočtové klasifikace.
(2) Za účelem zachování stejné úrovně informací a průhlednosti jako dosud v účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), by měly být informace o výdajích, oznamované měsíčně členskými státy Komisi v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1997/2002 [4], rozepsány podle článků nebo položek rozpočtu.
(3) Nařízení (ES) č. 296/96 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 296/96 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Sdělení uvedené v odstavci 3 obsahuje rozpis výdajů podle článků rozpočtové klasifikace Evropských společenství, a pro kapitoly o auditu zemědělských výdajů dodatečný rozpis podle položek rozpočtu; výdaje kapitoly týkající se rybolovu se však uvádějí podle kapitol."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2036/2003
ze dne 19. listopadu 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 896/2001, pokud jde o stanovení vyrovnávacích koeficientů, které se mají použít na referenční množství každého tradičního hospodářského subjektu v rámci celních kvót pro dovozy banánů v roce 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2587/2001 [2], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93 o dovozu banánů do Společenství [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1439/2003 [4], stanoví způsob výpočtu referenčního množství pro tradiční hospodářské subjekty A/B a C pro roky 2004 a 2005 na základě dovozních licencí pro tyto hospodářské subjekty během referenčního roku.
(2) Podle zpráv členských států na základě čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 896/2001, představují takto stanovená referenční množství pro rok 2004 celkem 2197147,342 tun pro všechny tradiční hospodářské subjekty A/B a 630713,105 tun pro všechny tradiční hospodářské subjekty C. Protože tato množství jsou nižší než množství, která jsou k dispozici v rámci celních kvót, vedlo by použití čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení ke stanovení vyrovnávacího koeficientu, který by referenční množství pro tradiční hospodářské subjekty zvýšil.
(3) Tradičním hospodářským subjektům by mohlo být přiděleno výjimečně malé množství v důsledku mimořádných obtíží, které ovlivnily jejich činnost během referenčního roku. V souladu s čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 896/2001 může Komise provést patřičná opatření opravňující k řešení zvláštních situací v mezích celních kvót A/B a C. Celková referenční množství oznámená některými členskými státy, stanovená pro tradiční hospodářské subjekty v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001, mohou být dále upravena po ukončení probíhajících soudních řízení.
(4) Dokud k takovým situacím nedojde, a aby bylo případně umožněno provést nezbytná opatření týkající se dotyčných hospodářských subjektů, doporučuje se nestanovovat zatím vyrovnávací koeficienty pro referenční množství tradičních hospodářských subjektů k použití v roce 2004.
(5) Mělo by být proto přijato ustanovení o odchylce od nařízení (ES) č. 896/2001.
(6) Aby měly hospodářské subjekty dostatek času na podání žádostí o licence pro první čtvrtletí roku 2004, mělo by toto nařízení vstoupit neprodleně v platnost.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 896/2001 se vyrovnávací koeficienty k použití pro referenční množství tradičních hospodářských subjektů v rámci celních kvót A/B a C v roce 2004, zatím nestanovují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2042/2003
ze dne 20. listopadu 2003
o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (EASA) [1], (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Základní nařízení stanoví společné hlavní požadavky pro zajištění vysoké jednotné úrovně bezpečnosti civilního letectví a ochrany životního prostředí; požaduje, aby Komise přijala nezbytná prováděcí pravidla pro zajištění jejich jednotného používání; zřizuje "Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví" (dále jen "agentura"), aby byla nápomocna Komisi při vytváření takových prováděcích pravidel.
(2) Stávající letecké předpisy v oblasti údržby, které jsou uvedeny v příloze II nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 [2], budou ke dni 28. září 2003 zrušeny.
(3) Je nezbytné přijmout společné technické požadavky a správní postupy pro zajištění zachování letové způsobilosti leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení, na které se vztahuje základní nařízení.
(4) U organizací a personálu zapojeného do údržby výrobků, letadlových částí a zařízení by se měla požadovat shoda s určitými technickými požadavky za účelem prokázání jejich způsobilosti a prostředků pro plnění jejich povinností a s tím spojených práv; od Komise se požaduje přijetí opatření stanovících podmínky vydávání, udržování, měnění, pozastavení nebo zrušení platnosti osvědčení potvrzujících takovouto shodu.
(5) Potřeba zajistit jednotné uplatňování společných technických požadavků v oblasti zachování letové způsobilosti leteckých letadlových částí a zařízení vyžaduje, aby příslušné úřady postupovaly podle společných postupů za účelem posouzení shody s těmito požadavky; agentura by měla vytvořit certifikační specifikace pro usnadnění nezbytné jednotnosti předpisů.
(6) Je nezbytné poskytnout leteckému průmyslu a správním orgánům členských států dostatek času pro přizpůsobení novému předpisovému rámci; je také nezbytné uznat zachování platnosti osvědčení vydaných před vstupem tohoto nařízení v platnost, v souladu s článkem 57 základního nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou založena na stanovisku vydaném agenturou [3] v souladu s čl. 12 odst. 2 písm. b) a čl. 14 odst. 1 základního nařízení.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropské agentury pro bezpečnost letectví [4], zřízeného čl. 54 odst. 3 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví společné technické požadavky a správní postupy pro zajištění zachování letové způsobilosti letadel, včetně jakéhokoliv zastavěného letadlového celku, které jsou:
a) zapsány v leteckém rejstříku členského státu, nebo
b) zapsány v leteckém rejstříku třetí země a jsou používány provozovatelem, pro kterého členský stát zajišťuje dohled nad jeho provozem.
2. Odstavec 1 se nevztahuje pro letadla, jejichž bezpečnostní dozor byl převeden na třetí zemi a která nejsou používána provozovatelem Společenství, ani na letadla uvedená v příloze II základního nařízení.
3. Ustanovení tohoto nařízení související s obchodní leteckou dopravou se vztahují na licencované letecké dopravce, jak je vymezují právní předpisy Společenství.
Článek 2
Definice
V oblasti působnosti základního nařízení se použijí tyto definice:
a) "letadlem" se rozumí jakékoliv zařízení schopné vyvozovat sílu nesoucí jej v atmosféře z reakcí vzduchu, které nejsou reakcemi vůči zemskému povrchu;
b) "osvědčujícím personálem" se rozumí personál odpovědný za uvolnění letadla nebo letadlového celku po údržbě;
c) "letadlovým celkem" se rozumí jakýkoliv motor, letadlová část, součást nebo zařízení;
d) "zachováním letové způsobilosti" se rozumějí veškeré postupy, které zajišťují, že kdykoliv během provozní životnosti letadlo vyhovuje platným požadavkům letové způsobilosti a je ve stavu pro bezpečný provoz;
e) "JAA" se rozumí "Sdružené letecké úřady" (Joint Aviation Authorities);
f) "JAR" se rozumí "Společné letecké předpisy" (Joint Aviation Requirements);
g) "velkým letadlem" se rozumí letadlo klasifikované jako letoun s maximální vzletovou hmotností více než 5700 kg nebo vícemotorový vrtulník;
h) "údržbou" se rozumí generální oprava, oprava, prohlídka, výměna, modifikace nebo odstranění závady na letadle nebo letadlovém celku anebo kombinace několika těchto operací, s výjimkou předletové prohlídky;
i) "organizací" se rozumí fyzická osoba, právnická osoba nebo část právnické osoby. Taková organizace může být usazena na více než jednom místě, též mimo území členských států;
j) "předletovou prohlídkou" se rozumí prohlídka prováděná před letem k zajištění připravenosti letadla pro plánovaný let.
Článek 3
Požadavky na zachování letové způsobilosti
1. Zachování letové způsobilosti letadel a letadlových celků se zajišťuje v souladu s přílohou I.
2. Organizace a personál zapojené v zachování letové způsobilosti letadel a letadlových celků, včetně údržby, musí splňovat požadavky přílohy I a případně i článků 4 a 5.
3. Odchylně od odstavce 1 se zachování letové způsobilosti letadla, kterému bylo vydáno povolení k letu, zajišťuje na základě vnitrostátních předpisů států zápisu do rejstříku, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství.
Článek 4
Oprávnění organizace k údržbě
1. Organizace zapojené v údržbě velkých letadel nebo letadel používaných v obchodní letecké dopravě a letadlových celků určených pro zástavbu do nich musí být oprávněny podle přílohy II.
2. Oprávnění k údržbě vydaná nebo uznaná členskými státy v souladu s požadavky a postupy JAA a platná před vstupem tohoto nařízení v platnost se považují za vydaná v souladu s tímto nařízením.
Pro tento účel, odchylně od bodu 145.B.50 odst. 2 přílohy II, mohou být nálezy úrovně 2 spojované s rozdíly mezi JAR 145 a přílohou II uzavřeny během jednoho roku.
Osvědčení o uvolnění do provozu a osvědčení o uvolnění oprávněnou osobou vydaná organizací schválenou podle požadavků JAA během tohoto jednoletého období se považují za vydaná podle tohoto nařízení.
3. Personál kvalifikovaný k provádění nebo řízení nedestruktivních zkoušek konstrukcí letadel nebo letadlových celků týkajících se zachování letové způsobilosti může pokračovat v provádění nebo řízení takových zkoušek na základě jakékoliv normy uznané před vstupem tohoto nařízení v platnost členským státem jako poskytující rovnocennou úroveň kvalifikace.
Článek 5
Osvědčující personál
1. Osvědčující personál musí být kvalifikovaný v souladu s přílohou III kromě toho, co je stanoveno v bodu M.A.607 písm. b) a v bodu M.A.803 přílohy I a v bodu 145.A.30 písm. j) a v dodatku IV k příloze II.
2. Každý průkaz způsobilosti k údržbě letadel a veškerá případná technická omezení spojená s tímto průkazem vydaná nebo uznaná členským státem v souladu s požadavky a postupy JAA a platná ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost se považují za vydaná podle tohoto nařízení.
Článek 6
Požadavky na výcvikové organizace
1. Organizace zapojené do výcviku personálu uvedeného v článku 5 se opravňují v souladu s přílohou IV, aby byly oprávněny:
a) provádět schválené kurzy základního výcviku nebo
b) provádět schválené kurzy typového výcviku a
c) provádět zkoušky a
d) vydávat osvědčení o výcviku.
2. Každé oprávnění organizace pro výcvik údržby vydané členským státem v souladu s požadavky a postupy JAA a platné ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost se považuje za vydané v souladu s tímto nařízením.
Pro tento účel, odchylně od bodu 147.B.130 písm. b) přílohy IV, mohou být nálezy úrovně 2 spojované s rozdíly mezi JAR 147 a přílohou IV uzavřeny během jednoho roku.
Článek 7
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Odchylně od odstavce 1 se příloha I, kromě bodu M.A.201 písm. h) odst. 2 a bodu M.A.708 písm. c), použije ode dne 28. září 2005.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 se mohou členské státy rozhodnout nepoužívat:
a) do 28. září 2008 přílohu I na letadla, která nejsou používána pro obchodní leteckou dopravu;
b) do 28. září 2008 přílohu I hlavu I na letadla používaná pro obchodní leteckou dopravu;
c) do 28. září 2006 tato ustanovení přílohy II:
- bod 145.A.30 písm. e) prvky lidských činitelů,
- bod 145.A.30 písm. g), jak je použitelné pro velká letadla s maximální vzletovou hmotností větší než 5700 kg,
- bod 145.A.30 písm. h) odst. 1, jak je použitelný pro letadla s maximální vzletovou hmotností větší než 5700 kg,
- bod 145.A.30 písm. j) odst. 1 dodatek IV,
- bod 145.A.30 písm. j) odst. 2 dodatek IV;
d) do 28. září 2008 tato ustanovení přílohy II:
- bod 145.A.30 písm. g), jak je použitelné pro letadla s maximální vzletovou hmotností 5700 kg nebo nižší,
- bod 145.A.30 písm. h) odst. 1, jak je použitelný pro letadla s maximální vzletovou hmotností 5700 kg nebo nižší,
- bod 145.A.30 písm. h) odst. 2;
e) do 28. září 2005 přílohu III, jak je použitelná pro letadla s maximální vzletovou hmotností nad 5700 kg;
f) do 28. září 2006 přílohu III, jak je použitelná pro letadla s maximální vzletovou hmotností 5700 kg nebo nižší.
4. Členské státy mohou do 28. září 2005 vydávat oprávnění, která se týkají přílohy II a přílohy IV, s omezenou dobou platnosti.
5. Pokud členský stát využije odstavce 3 a 4, uvědomí o tom Komisi a agenturu.
6. Agentura vyhodnotí důsledky přílohy I tohoto nařízení s cílem předložit stanovisko Komisi, včetně jeho možné změny, do 28. března 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2044/2003
ze dne 20. listopadu 2003,
kterým se stanoví správní postupy pro druhou tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 2 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3 a články 13, 23 a 24 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 427/2003 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1985/2003 [4] stanoví roční množstevní kvóty pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, uvedené v příloze I tohoto nařízení. Na tyto kvóty se vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 520/94.
(2) Vzhledem k rozšíření Evropského společenství ke dni 1. května 2004 byly kvóty stanovené v příloze I nařízení Rady (ES) č. 427/2003 zvýšeny nařízením Rady (ES) č. 1985/2003.
(3) Vzhledem k tomu, že dne 1. května 2004 bude Evropské společenství rozšířeno, je vhodné přidělit kvótu pro rok 2004 ve dvou tranších, první od ledna do dubna roku 2004 pro dovozce ve stávajících členských státech a druhou od května do prosince roku 2004 pro dovozce ve všech zemích, které budou členskými státy počínaje květnem roku 2004.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 1351/2003 [5] stanovilo správní postupy pro první tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky.
(5) Toto nařízení přiděluje kvóty týkající se množství pro období od května do prosince roku 2004.
(6) Komise proto přijala nařízení (ES) č. 738/94 [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 983/96 [7], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 520/94. Tato ustanovení se používají pro správu výše uvedených kvót s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
(7) Některé charakteristické rysy čínského hospodářství, sezónní povaha některých výrobků a doba potřebná pro dopravu způsobují, že objednávky výrobků podléhajících kvótě se obvykle předkládají před začátkem kvótového období.
Proto je důležité zajistit, aby správní omezení nenarušila uskutečnění plánovaných dovozů.
Aby nebyla narušena kontinuita obchodních toků, měla by být opatření pro přidělení a správu druhé tranše kvót pro rok 2004 přijata před květnem roku 2004.
(8) Z přezkoumání různých správních metod stanovených nařízením (ES) č. 520/94 vyplývá, že by měla být přijata metoda založená na tradičních obchodních tocích.
Podle této metody se kvóty rozdělují na dvě části, z nichž jedna je vyhrazena tradičním dovozcům a druhá ostatním žadatelům.
(9) To se ukázalo jako nejlepší způsob zajištění kontinuity obchodu pro příslušné dovozce Společenství a zamezení jakémukoli narušení obchodních toků.
(10) Referenční období pro přidělení části kvóty, která je vyhrazena pro tradiční dovozce ve Společenství, uvedené v předchozím nařízení o správě těchto kvót, nelze aktualizovat.
Roky 2000 a 2001 byly charakterizovány některými deformacemi, zejména více než dvojnásobným nárůstem počtu žádostí z jednoho členského státu, což vedlo k podstatnému snížení jednotlivých přídělů kvót pro všechny netradiční dovozce ve všech členských státech.
V roce 2002 došlo k významnému nárůstu počtu žádostí britských netradičních dovozců v porovnání s jinými členskými státy, což svědčí o úsilí obejít ustanovení o osobách, které jsou ve spojení.
Probíhá také prošetřování mnoha majitelů licencí pro roky 2002 a 2003, kteří mohli porušit ustanovení o osobách, které jsou ve spojení.
Roky 1998 a 1999 jsou proto poslední roky reprezentující běžné vývojové tendence obchodních toků příslušných výrobků, dovezených dovozci Společenství.
Tradiční dovozci Společenství proto musí prokázat, že dovezli výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, na které se vztahují příslušné kvóty pro rok 1998 nebo 1999.
Roky 2001 a 2002 jsou posledními roky, které reprezentují běžnou vývojovou tendenci obchodních toků příslušných výrobků dovezených dovozci z přistupujících států.
Vzhledem k tomu, že velká většina dovozců z přistupujících států nepodléhala dovozním omezením, a proto neměla žádný právní závazek uchovávat dovozní doklady za roky 1998 a 1999, opatřování dokladů týkajících se let 1998 a 1999 by pro ně znamenalo neúměrné zatížení.
Tradiční dovozci z přistupujících států proto musí prokázat, že v roce 2001 nebo 2002 dovezli výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, na které se vztahují příslušné kvóty.
(11) V minulosti bylo zjištěno, že metoda stanovená v článku 12 nařízení (ES) č. 520/94, která je založena na pořadí, v jakém jsou žádosti obdrženy, nemusí být vhodným způsobem přidělování části kvóty vyhrazené pro netradiční dovozce. V důsledku toho je, v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 520/94, vhodné stanovit přidělování přímo úměrné požadovaným množstvím, na základě současného přezkoumání skutečně podaných žádostí o dovozní licence v souladu s článkem 13 nařízení (ES) č. 520/94.
(12) Komise považuje za nezbytné, aby hospodářské subjekty, které žádají jako netradiční dovozci a na které se vztahuje definice osoby ve spojení ve smyslu článku 143 nařízení Komise EHS č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [8], kterým se vydává celní kodex Společenství, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 881/2003 [9], mohly podat jen jednu žádost o licenci pro každou položku kvóty vyhrazenou pro netradiční dovozce. Pro vyloučení spekulativních žádostí by se mělo předem vymezit množství, o které může každý netradiční dovozce žádat.
(13) Je vhodné stanovit podíl kvóty vyhrazené tradičním dovozcům na 75 % a podíl pro netradiční dovozce na 25 %.
(14) Je také vhodné převést množství nevyužitá netradičními dovozci na tradiční dovozce, aby se zajistilo, že tato množství mohou být přidělena ještě v tom roce, ve kterém byla přiznána.
(15) Pro účely přidělení kvóty musí být stanovena lhůta pro podání žádostí o licence tradičními a netradičními dovozci.
(16) Členské státy a přistupující státy informují Komisi o žádostech o dovozní licence, které obdržely v souladu s postupem stanoveným v článku 8 nařízení (ES) č.
520/94. Informace o předchozích dovozech tradičních dovozců musí být vyjádřeny ve stejných jednotkách jako příslušná kvóta.
(17) Aby bylo tradičním dovozcům Společenství umožněno pokračovat v jejich obchodních praktikách dovozu celkového množství zaručeného na začátku kvótového roku a za účelem zajištění konkurenceschopnosti s dovozci v přistupujících státech, kteří nepodléhají požadavkům týkajícím se licencí přede dnem 1. května 2004, vydají se licence vydávané příslušnými vnitrostátními orgány v členských státech co nejdříve po té, co Komise přijme množstevní kritéria.
Tyto licence jsou platné ode dne vydání do 31. prosince 2004.
(18) Tato opatření jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro správu kvót zřízeného v souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 520/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní ustanovení pro správu množstevních kvót uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1985/2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 427/2003, pokud jde o kvóty týkající se množství pro období od května do prosince 2004.
Nařízení (ES) č. 738/94, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 520/94, se použije s výhradou zvláštních ustanovení tohoto nařízení.
Článek 2
1. Množstevní kvóty uvedené v článku 1 se přidělují pomocí metody založené na tradičních obchodních tocích, uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 520/94.
2. Části každé množstevní kvóty vyhrazené pro tradiční a netradiční dovozce v rámci druhé tranše kvót pro rok 2004 jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
3. a) Část vyhrazená pro netradiční dovozce se rozdělí pomocí metody založené na přidělování v poměru k požadovaným množstvím.
Objem požadovaný jednotlivými žadateli nesmí přesáhnout objem uvedený v příloze II.
b) Hospodářské subjekty, jež jsou považovány za osoby ve spojení ve smyslu článku 143 nařízení (EHS) č. 2454/93, mohou podat jen jednu žádost o licenci pro část kvóty vyhrazenou pro netradiční dovozce, pokud jde o zboží popsané v žádosti. Kromě prohlášení požadovaného čl. 3 odst. 2 písm. g) nařízení (ES) č. 738/94, ve znění článku 1 nařízení (ES) č. 983/96, žádosti o licence týkající se netradiční kvóty uvádějí, že žadatel není ve spojení s žádným jiným hospodářským subjektem, který žádá o příslušnou položku netradiční kvóty.
c) Části množství, které jsou vyhrazeny pro netradiční dovozce a které nejsou přiděleny, se přičtou k množstvím vyhrazeným pro tradiční dovozce.
Článek 3
Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů uvedených v příloze III tohoto nařízení ode dne následujícího po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie do 15:00 hodin (bruselského času) dne 31. prosince 2003.
Článek 4
1. Pro účely přidělení části každé kvóty vyhrazené pro tradiční dovozce se termínem "tradiční" dovozci rozumí:
- hospodářské subjekty usazené ve Společenství před dnem 1. května 2004, které mohou prokázat, že v kalendářním roce 1998 nebo 1999 dovezly zboží do Společenství,
- hospodářské subjekty usazené v jednom z přistupujících států přede dnem 1. května 2004, které mohou prokázat, že v kalendářním roce 2001 nebo 2002 dovezly zboží do přistupujících států.
2. Doklady uvedené v článku 7 nařízení (ES) č. 520/94 se týkají propuštění do volného oběhu během roku 1998 nebo 1999 v případě tradičních dovozců usazených ve Společenství a během roku 2001 nebo 2002 v případě tradičních dovozců usazených v přistupujících státech, podle údajů dovozce, pokud jde o výrobky pocházející z Čínské lidové republiky, které jsou zahrnuty v kvótě, jíž se žádost týká.
3. Namísto dokladů uvedených v první odrážce článku 7 nařízení (ES) č. 520/94 mohou žadatelé přiložit ke svým žádostem o licence doklady vystavené a potvrzené příslušnými vnitrostátními orgány na základě dostupných celních údajů jako důkazy o dovozech příslušných výrobků buď v kalendářním roce 1998 nebo 1999 (členské státy Společenství), nebo v kalendářním roce 2001 či 2002 (přistupující státy), uskutečněných buď jimi samými, nebo případně hospodářským subjektem, jehož činnosti převzali.
Článek 5
Členské státy a přistupující státy informují Komisi nejpozději do 10.00 hodin (bruselského času) dne 23. ledna 2004 o počtu a celkovém množství žádostí o dovozní licence a v případě žádostí tradičních dovozců o objemu předchozích dovozů uskutečněných tradičními dovozci během referenčního období uvedeného v čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 6
Komise přijme množstevní kritéria, podle kterých příslušné vnitrostátní orgány vyhoví žádostem dovozců nejpozději do 10. února 2004.
Článek 7
Dovozní licence vydané příslušnými vnitrostátními orgány v přistupujících státech jsou platné ode dne 1. května 2004 do 31. prosince 2004.
Dovozní licence vydané příslušnými vnitrostátními orgány v členských státech se vydají co nejdříve po té, co Komise přijme množstevní kritéria.
Jsou platné ode dne vydání do 31. prosince 2004.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2052/2003
ze dne 17. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Právní předpisy Společenství stanoví od 1. ledna 2004 pouze dvě kategorie vajec.
Nebude již tedy nadále možné prodávat vejce třídy B jako konzumní vejce.
To vyvolává určité obavy, zejména v některých členských státech, kde se vejce běžně myjí a kde spotřebitelé přednostně nakupují mytá vejce.
Komise proto byla požádána o povolení, aby praxe mytí vajec byla i nadále zachována.
(2) Dokud nebude předložena vyčerpávající vědecká zpráva, kterou má vypracovat Evropský úřad pro bezpečnost potravin za účelem zjištění potenciálních zdravotních rizik spojených s mytím vajec, je třeba stanovit odchylku, která umožní dobrovolné mytí konzumních vajec.
V takovém případě musí mytá vejce splňovat kritéria stanovená pro vejce třídy A, na obalu však musí být uvedeno "mytá vejce".
Tato odchylka musí být podmíněna tím, že příslušný orgán přijme přísné normy a zavede přísné kontroly.
(3) Vzhledem k možným zdravotním rizikům je rovněž třeba tuto odchylku omezit časově a stanovit, že mytá vejce mohou být uváděna na trh pouze v těch částech území Společenství, kde příslušné orgány odpovědné za vydávání povolení provádějí kontroly.
(4) Ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 [2] se dosud nepoužívala pro vejce prodávaná producenty na místních trzích, s výjimkou trhů dražebních.
Ukázalo se, že je obtížné tuto odchylku kontrolovat, zejména vzhledem k jejímu omezení na vlastní produkci zemědělců.
Má-li být provádění kontrol usnadněno, musí být producenti povinni vyznačovat na konzumních vejcích určených k prodeji na místních trzích své rozlišovací znaky.
(5) Po sloučení tříd B a C od 1. ledna 2004 mohou být vejce třídy B prodávána pouze k průmyslovému zpracování.
Je nutné pozměnit některá ustanovení o označování těchto vajec a jejich obalů.
(6) Uchování vajec určených pro maloobchodní prodej ve francouzských zámořských departmentech vyžaduje, aby s ohledem na dobu přepravy a klimatické podmínky byly splněny zvláštní podmínky zásobování; proto je třeba povolit, aby vejce určená pro tuto část území Společenství byla expedována jako chlazená.
(7) Nařízení (EHS) č. 1907/90 je proto třeba pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1907/90 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 3 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Vejce, která producent prodává na místním veřejném trhu, však musí být označena znakem uvedeným v čl. 7 odst. 1 písm. a).";
2. v článku 6 se vkládají nové odstavce, které znějí:
"4. Třídírnám, které ke dni 1. června 2003 měly povolení mýt vejce určená konečnému spotřebiteli, lze na přechodnou dobu do 31. prosince 2006 povolit, aby tato vejce dále myly za přísného dohledu příslušného orgánu dotyčného členského státu.
Tato vejce mohou být uváděna na trh ve všech částech území Společenství, v nichž vykonávají své pravomoci orgány členského státu, které vydaly povolení.
Mytá vejce musí splňovat kritéria stanovená pro vejce třídy A, ale jsou zařazena jako "mytá vejce";.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům jména a adresy schválených třídíren, jakož i opatření používaná pro zajištění dohledu.
5. Vejce určená pro maloobchodní prodej ve francouzských zámořských departementech mohou být do těchto částí území Společenství odesílána chlazená. S ohledem na dobu potřebnou pro přepravu se v takovém případě stanoví maximální lhůta pro dodání spotřebiteli uvedená v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Rady 94/371/ES postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2771/75.";
3. v čl. 7 písm. a) se bod 1 nahrazuje tímto:
"a) vejce třídy A a mytá vejce musí být opatřena znakem, který představuje rozlišovací číslo producenta a umožňuje identifikovat způsob chovu.";
4. v článku 8 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Vejce třídy A a mytá vejce, která již neodpovídají požadavkům stanoveným pro tyto třídy, se přeřadí do nižší třídy B. Dodávají se přímo podnikům potravinářského průmyslu schváleným na základě směrnice 89/437/EHS nebo podnikům jiného než potravinářského průmyslu, a jejich určení musí být vždy jasně uvedeno na obalu.";
5. v čl. 10 odst. 1 se písmena e), f) a g) nahrazují tímto:
"e) datum minimální trvanlivosti, za kterým následuje doporučení ohledně vhodného skladování vajec třídy A a mytých vajec;
f) datum balení u vajec třídy B;
g) způsob chovu u vajec třídy A a mytých vajec.
Tyto údaje se použijí podle pravidel, která se stanoví postupem podle článku 20;
h) nekódované označení týkající se chlazení v případě vajec prodávaných ve francouzských zámořských departementech;
i) údaj "mytá vejce"; u vajec, jejichž mytí bylo povoleno v souladu s čl. 6 odst. 4.";
6. článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Vejce musí být vystavená za účelem prodeje nebo nabízená k prodeji v maloobchodní síti odděleně podle třídy jakosti a hmotnostní skupiny a podle způsobu chovu.
Jednotlivé třídy jakosti a hmotnostní skupiny, jakož i způsob chov jsou uvedeny na prodejních regálech s vejci zřetelně a viditelně tak, aby spotřebitel nemohl být uveden v omyl.
2. V případě prodeje vajec bez obalu se uvádějí tyto dodatečné údaje:
a) identifikační číslo třídírny, která vejce třídila, nebo v případě dovážených vajec třetí země původu;
b) datum minimální trvanlivosti, za kterým následuje doporučení ohledně vhodného skladování;
c) nekódované označení týkající se chlazení v případě vajec prodávaných ve francouzských zámořských departementech.
3. Vejce třídy A, s výjimkou vajec třídy A označených "extra"; podle článku 12, mohou být prodávána v malých baleních, která mohou obsahovat různé hmotnostní skupiny.
V takovém případě musí být na balení vyznačena také celková čistá hmotnost a slova "vejce různých velikostí"; nebo uvedeny jejich příslušné hmotnostní skupiny.";
7. bod ee) čl. 15 odst. b) se nahrazuje tímto:
"ee) u vajec třídy A datum balení a datum minimální trvanlivosti, po kterých následuje doporučení ohledně vhodného skladování, a u vajec třídy B datum balení.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2054/2003
ze dne 21. listopadu 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Mantequilla de L'Alt Urgell y la Cerdanya nebo Mantega de l'Alt Urgell i la Cerdanya)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 Španělsko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Mantequilla de L'Alt Urgell y la Cerdanya" nebo "Mantega de l'Alt Urgell i la Cerdanya" jako označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské Unie [3] žádné námitky ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněné označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1979/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2059/2003
ze dne 17. listopadu 2003,
kterým se mění nařízení Rady č. 79/65/EHS o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2]
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zemědělská účetní datová síť založená nařízením Rady č. 79/65/EHS [3] poskytuje Komisi objektivní a relevantní informace o společné zemědělské politice.
(2) Pro účely průběžné správy by měla být Komise zmocněna k tomu, aby mohla na žádost členského státu upravovat seznam oblastí členských států uvedený v příloze nařízení č. 79/65/EHS.
(3) Datová síť je užitečným nástrojem, který umožňuje Společenství rozvíjet svou politiku a tím rovněž slouží členským státům i Společenství.
Náklady na počítačové systémy, na nichž je datová siť založena, jakož i na studie a vývojové činnosti v rámci jiných aspektů sítě, by proto měly přicházet v úvahu pro financování Společenstvím.
(4) Nařízení č. 79/65/EHS je tudíž třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení č. 79/65/EHS se mění takto:
1. V kapitole I se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2a
Na žádost členského státu se seznam oblastí změní postupem podle článku 19, pokud se žádost týká oblastí daného členského státu.";
2. Článek 22 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Výdajové položky uvedené v souhrnném rozpočtu Evropské unie oddílu Komise zahrnují:
a) náklady na účetní datovou síť související s platbou paušálních poplatků účetním střediskům jako úhrada za výkon povinností uvedených v článcích 9 a 14;
b) všechny náklady na počítačové systémy používané Komisí pro příjem, ověřování, zpracování a analýzu účetních dat dodávaných členskými státy.
Náklady uvedené v písmenu b) zahrnují popřípadě náklady na šíření výsledků dotyčných činností a náklady na studie ostatních aspektů datové sítě a na jejich rozvoj."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2065/2003
ze dne 10. listopadu 2003
o kouřových aromatických přípravcích používaných nebo určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [4], a zejména v čl. 5 odst. 1 sedmé odrážce, se stanoví, že musí být přijaty vhodné předpisy týkající se výchozích materiálů používaných pro výrobu kouřových aromatických přípravků a reakčních podmínek, za kterých jsou připravovány.
(2) Volný pohyb bezpečných a zdravých potravin je důležitým hlediskem vnitřního trhu a významně přispívá ke zdraví a blahu občanů a k jejich sociálním a ekonomickým zájmům.
(3) Při provádění politik Společenství by měla být zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského života a zdraví.
(4) Za účelem ochrany lidského zdraví by měly být kouřové aromatické přípravky před uvedením na trh nebo před použitím v potravinách nebo na jejich povrchu ve Společenství podrobeny posouzení bezpečnosti provedenému postupem Společenství.
(5) Rozdíly mezi vnitrostátními právními a správními předpisy týkajícími se posuzování a povolování kouřových aromatických přípravků mohou být překážkou jejich volného pohybu a mohou vytvářet nerovné a nespravedlivé podmínky hospodářské soutěže.
Postup povolování by tedy měl být stanoven na úrovni Společenství.
(6) Chemické složení kouře je složité a závisí kromě jiného na typu použitého dřeva, metodě použité pro vznik kouře, na obsahu vody ve dřevě, na teplotě a na koncentraci kyslíku při tvorbě kouře.
Uzené potraviny obecně vyvolávají obavy ze zdravotního hlediska, zejména pokud jde o možnou přítomnost polycyklických aromatických uhlovodíků.
Vzhledem k tomu, že se kouřové aromatické přípravky vyrábějí z kouře, který prochází frakcionací a čisticími procesy, vyvolává použití kouřových aromatických přípravků obecně méně obav, pokud jde o zdraví, než tradiční proces uzení.
Při posuzování bezpečnosti však musí být přihlédnuto k možnému širšímu používání kouřových aromatických přípravků ve srovnání s obvyklým uzením.
(7) Toto nařízení se vztahuje na kouřové aromatické přípravky, jak jsou definovány ve směrnici 88/388/EHS.
Prvním stupněm při výrobě těchto kouřových aromatických přípravků je kondenzace kouře.
Kondenzovaný kouř se obvykle fyzikálními procesy rozdělí na vodný primární kouřový kondenzát, dehtovou fázi o vysoké hustotě, která je nerozpustná ve vodě, a na olejovou fázi nerozpustnou ve vodě.
Olejová fáze nerozpustná ve vodě je vedlejším produktem nevhodným pro výrobu kouřových aromatických přípravků.
Primární kouřový kondenzát a frakce dehtové fáze o vysoké hustotě nerozpustné ve vodě, tj. "primární dehtové frakce", se čistí s cílem odstranit složky kouře, které jsou pro lidské zdraví nejškodlivější.
Poté mohou, aniž jsou dotčeny podrobnější předpisy Společenství, vhodné jako takové pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu nebo pro výrobu sekundárních kouřových aromatických přípravků vyráběných dalším vhodným fyzikálním zpracováním, jako je extrakce, destilace, zkoncentrování odpařováním, absorpcí nebo membránovou separací, a přidáváním složek potravin, jiných látek určených k aromatizaci, potravinářských přídatných látek nebo rozpouštědel.
(8) Vědecký výbor pro potraviny dospěl k závěru, že v důsledku velkých fyzikálních a chemických rozdílů mezi kouřovými aromatickými přípravky používanými pro aromatizaci potravin není možné navrhnout jednotný postup pro posuzování jejich bezpečnosti, a toxikologické hodnocení by se tedy mělo zaměřit na bezpečnost jednotlivých kouřových kondenzátů.
Ve smyslu tohoto doporučení by mělo být tímto nařízením stanoveno vědecké hodnocení primárních kouřových kondenzátů a primárních dehtových frakcí (dále jen "primárních produktů"), pokud jde o bezpečnost jejich používání jako takových nebo o bezpečnost jejich používání pro výrobu sekundárních kouřových aromatických přípravků určených pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
(9) Pokud jde o podmínky výroby, odráží toto nařízení zjištění, která uvedl Vědecký výbor pro potraviny ve své zprávě o kouřových aromatických přípravcích ze dne 25. června 1993 [5], v níž určil různé výrobní podmínky a informace nezbytné pro hodnocení kouřových aromatických přípravků používaných nebo určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
Tato zpráva se pak zakládala na zprávě Rady Evropy o zdravotních aspektech používání kouřových aromatických přípravků jako složek potravin [6].
Obsahuje také nevýlučný seznam druhů dřeva, který může být považován za výchozí seznam druhů dřeva vhodných pro výrobu kouřových aromatických přípravků.
(10) Mělo by být umožněno stanovit na základě posouzení bezpečnosti seznam primárních produktů, které jsou povoleny jako takové pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu nebo jsou ve Společenství povoleny pro výrobu kouřových aromatických přípravků určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
Tento seznam by měl jasně popisovat primární produkty, upřesnit podmínky jejich použití a stanovit, kdy vstupují povolení v platnost.
(11) k zajištění harmonizace by měla být posuzování bezpečnosti prováděna Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [7].
(12) Po posouzení bezpečnosti konkrétních primárních produktů by mělo následovat rozhodnutí řízení rizika o tom, zda by měl být produkt zařazen do seznamu primárních produktů povolených ve Společenství.
Toto rozhodnutí by mělo být přijato regulativním postupem, aby byla zajištěna úzká spolupráce mezi Komisí a členskými státy.
(13) Je vhodné, aby osoba, která zamýšlí uvést na trh primární produkty nebo sekundární kouřové aromatické přípravky, (dále jen "žadatel") předkládala všechny informace nezbytné pro posouzení bezpečnosti.
Žadatel by měl také navrhnout validovanou metodu pro odběr vzorků a detekci primárních produktů určenou pro použití při kontrole dodržování tohoto nařízení.
Podle potřeby by měla Komise za vědecko-technické podpory úřadu přijmout kritéria jakosti pro tyto metody analýzy.
(14) Vzhledem k tomu, že v členských státech je na trhu již mnoho kouřových aromatických přípravků, měl by být zajištěn hladký přechod k povolování podle postupů Společenství nenarušující stávající trh s kouřovými aromatickými přípravky.
Žadatelům by měla být poskytnuta dostatečná doba na to, aby předložili úřadu informace nezbytné pro posouzení bezpečnosti těchto produktů.
Mělo by tedy být stanoveno určité období, dále jen "první fáze", v jehož průběhu by žadatelé předkládali úřadu informace o stávajících primárních produktech.
V průběhu této první fáze mohou být rovněž podány žádosti o povolení nových primárních produktů.
Úřad by měl neprodleně vyhodnotit všechny žádosti pro stávající i nové primární produkty, pro něž byly v průběhu první fáze předloženy dostatečné informace.
(15) Po ukončení posuzování bezpečnosti všech primárních produktů, pro něž byly v průběhu první fáze předloženy dostatečné informace, by měla Komise vypracovat pozitivní seznam Společenství.
S cílem zajistit rovné a spravedlivé podmínky pro všechny žadatele by mělo být toto první stanovení seznamu jednostupňové.
Po prvním stanovení seznamu povolených primárních produktů by mělo být možné doplnit rozhodnutím Komise do seznamu další primární produkty po posouzení jejich bezpečnosti úřadem.
(16) Kdykoli se při hodnocení úřadem ukáže, že stávající kouřový aromatický přípravek, který je již na trhu v členských státech, představuje vážné riziko pro lidské zdraví, měl by být tento výrobek z trhu neprodleně stažen.
(17) V článcích 53 a 54 nařízení (ES) č. 178/2002 se stanoví postupy pro přijetí mimořádných opatření u potravin s původem ve Společenství nebo dovezených ze třetí země.
Umožňují Komisi přijmout taková opatření v situacích, kdy potravina může představovat vážné riziko pro lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí a kdy se nelze s tímto rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem nebo státy.
(18) Je nezbytné, aby provozovatelé potravinářských podniků, kteří používají primární produkty nebo sekundární kouřové aromatické přípravky, byli povinni vypracovat postupy umožňující na všech stupních uvádění na trh ověřit, zda je primární produkt nebo sekundární kouřový aromatický přípravek povolen podle tohoto nařízení a zda jsou dodrženy podmínky jeho použití.
(19) S cílem zajistit stávajícím a novým primárním produktům rovný přístup na trh by mělo být stanoveno přechodné období, v jehož průběhu by byly ve členských státech nadále použitelné vnitrostátní předpisy.
(20) Mělo by být umožněno přizpůsobovat přílohy tohoto nařízení vědeckému a technickému pokroku.
(21) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto nařízení je zajistit účinné fungování vnitřního trhu, pokud jde o kouřové aromatické přípravky používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu, a současně zajistit základ pro zabezpečení vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a zájmů spotřebitelů.
2. K tomuto účelu toto nařízení stanoví
a) postup Společenství pro hodnocení primárních kouřových kondenzátů a primárních dehtových frakcí a pro povolování jejich použití jako takových v potravinách nebo na jejich povrchu nebo pro výrobu sekundárních kouřových aromatických přípravků a určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu;
b) postup Společenství pro stanovení seznamu primárních kouřových kondenzátů a primárních dehtových frakcí, které jsou povoleny ve Společenství s vyloučením všech ostatních, a podmínek jejich použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na
1. kouřové aromatické přípravky používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu;
2. výchozí materiály pro výrobu kouřových aromatických přípravků;
3. podmínky, za kterých se kouřové aromatické přípravky připravují;
4. potraviny, v nichž nebo na jejichž povrchu jsou kouřové aromatické přípravky přítomny.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 88/388/EHS a v nařízení (ES) č. 178/2002.
Dále se rozumí:
1. "primárním kouřovým kondenzátem" přečištěný vodný podíl kondenzovaného kouře, který spadá pod definici "kouřových aromatických přípravků";
2. "primární dehtovou frakcí" přečištěná frakce dehtové fáze kondenzovaného kouře o vysoké hustotě, která je nerozpustná ve vodě a která spadá pod definici "kouřových aromatických přípravků";
3. "primárními produkty" primární kouřové kondenzáty a primární dehtové frakce;
4. "sekundárními kouřovými aromatickými přípravky" látky určené k aromatizaci vyráběné dalším zpracováním primárních produktů a používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu s cílem udělit těmto potravinám kouřové aroma.
Článek 4
Obecné podmínky použití a požadavky na bezpečnost
1. Použití kouřových aromatických přípravků v potravinách nebo na jejich povrchu se povolí pouze tehdy, je-li dostatečně prokázáno, že
- nepředstavuje riziko pro lidské zdraví,
- neuvádí spotřebitele v omyl.
Každé povolení může být vázáno na zvláštní podmínky použití.
2. Nikdo nesmí uvést na trh kouřový aromatický přípravek ani potravinu, v níž nebo na jejímž povrchu je takový kouřový aromatický přípravek přítomen, není-li dotyčný kouřový aromatický přípravek primárním produktem povoleným podle článku 6 nebo není-li z něj vyroben a nejsou-li splněny podmínky jeho použití stanovené v povolení uděleném podle tohoto nařízení.
Článek 5
Podmínky pro výrobu
1. Dřevo použité pro výrobu primárních produktů nesmí být v období šesti měsíců před pokácením nebo bezprostředně po něm záměrně ani nezáměrně ošetřeno chemickými látkami, pokud nelze prokázat, že přítomnost látky použité pro ošetření nevede při spalování ke vzniku potenciálně toxických látek.
Osoba, která uvádí na trh primární produkty, musí být schopna vhodným potvrzením nebo dokumentací prokázat, že požadavky prvního pododstavce byly splněny.
2. Podmínky pro výrobu primárních produktů jsou stanoveny v příloze I. Olejová fáze nerozpustná ve vodě, která je vedlejším produktem procesu, nesmí být použita pro výrobu kouřových aromatických přípravků.
3. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, smějí být primární produkty dále zpracovávány vhodnými fyzikálními procesy k výrobě sekundárních kouřových aromatických přípravků. Liší-li se názory na vhodnost určitého fyzikálního procesu, může být rozhodnuto postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 6
Seznam primárních produktů povolených na úrovni Společenství
1. Seznam primárních produktů, které jsou s vyloučením všech ostatních povoleny na úrovni Společenství jako takové pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu nebo pro výrobu sekundárních kouřových aromatických přípravků, bude stanoven postupem podle čl. 19 odst. 2.
2. V seznamu podle odstavce 1 se pro každý povolený primární produkt uvede jednoznačný kód produktu, název produktu, jméno a adresa držitele povolení, jasný popis a charakterizace produktu, podmínky jeho použití v konkrétních potravinách nebo kategoriích potravin nebo na jejich povrchu a den, kdy povolení produktu nabývá platnosti.
3. Po stanovení seznamu podle odstavce 1 mohou být primární produkty zařazovány do tohoto seznamu postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 7
Žádost o povolení
1. K zařazení primárního produktu do seznamu podle čl. 6 odst. 1 musí být podána žádost v souladu s následujícími ustanoveními.
2. a) Žádost musí být podána příslušnému orgánu členského státu.
b) Příslušný orgán
i) do 14 dnů od obdržení žádosti písemně potvrdí žadateli, že žádost obdržel.
V potvrzení uvede datum obdržení žádosti;
ii) neprodleně informuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") a
iii) sdělí úřadu žádost a všechny doplňující informace poskytnuté žadatelem.
c) Úřad neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o žádosti a sdělí jim žádost a všechny doplňující informace předložené žadatelem.
3. K žádosti musí být přiloženy
a) jméno a adresa žadatele;
b) informace uvedené v příloze II;
c) odůvodněné prohlášení, že produkt je v souladu s čl. 4 odst. 1 první odrážkou;
d) souhrnný dokumentační soubor údajů.
4. Úřad zveřejní podrobné pokyny týkající se přípravy a podávání žádosti [9].
Článek 8
Stanovisko úřadu
1. Úřad vydá do šesti měsíců od obdržení platné žádosti stanovisko k tomu, zda jsou produkt a jeho zamýšlené použití v souladu s čl.
4 odst. 1.
Úřad může výše uvedenou lhůtu prodloužit. V takovém případě sdělí žadateli, Komisi a členským státům důvod prodloužení.
2. Úřad může v případě potřeby požádat žadatele, aby doplnil údaje přiložené k žádosti ve lhůtě stanovené úřadem, která nesmí v žádném případě překročit 12 měsíců.
Pokud úřad požaduje doplňující informace, staví se lhůta podle odstavce 1 do předložení takových informací.
Tato lhůta se rovněž staví na dobu poskytnutou žadateli k přípravě ústních nebo písemných vysvětlení.
3. Pro účely přípravy stanoviska úřad
a) ověří, že údaje a dokumenty předložené žadatelem jsou v souladu s čl. 7 odst. 3; v tom případě se žádost považuje za platnou;
b) informuje žadatele, Komisi a členské státy v případě, že je žádost neplatná.
4. Je-li stanovisko k povolení hodnoceného produktu příznivé, musí obsahovat
a) podmínky nebo omezení, na něž by mělo být vázáno použití hodnoceného primárního produktu jako takového nebo jako sekundárního kouřového aromatického přípravku v konkrétní potravině nebo kategorii potravin nebo na jejich povrchu;
b) posouzení vhodnosti metody analýzy podle přílohy II bodu 4 pro zamýšlené kontrolní účely.
5. Úřad předloží své stanovisko Komisi, členským státům a žadateli.
6. Úřad své stanovisko zveřejní po odstranění všech informací považovaných podle článku 15 za důvěrné.
Článek 9
Povolení na úrovni Společenství
1. Do tří měsíců od obdržení stanoviska úřadu Komise připraví návrh opatření, které má být přijato ve věci žádosti o zařazení primárního produktu do seznamu podle čl. 6 odst. 1, přičemž zohlední požadavky uvedené v čl. 4 odst. 1, právní předpisy Společenství a jiné faktory oprávněně spojené s danou záležitostí. Není-li návrh opatření v souladu se stanoviskem úřadu, vysvětlí Komise důvody rozdílů.
Opatřením podle prvního pododstavce je
a) návrh nařízení, kterým se mění seznam podle čl. 6 odst. 1 tak, že se dotyčný primární produkt zařazuje do seznamu povolených produktů způsobem uvedeným v čl. 6 odst. 2, nebo
b) návrh rozhodnutí určeného žadateli, kterým se povolení odmítá udělit.
2. Tato opatření se přijímají postupem podle čl. 19 odst. 2. Komise neprodleně vyrozumí žadatele o přijatém opatření.
3. Aniž je dotčen článek 11, platí povolení udělené postupem stanoveným v tomto nařízení v celém Společenství deset let a obnovuje se podle článku 12.
4. Po vydání povolení podle tohoto nařízení musí držitel povolení nebo jakýkoli jiný provozovatel potravinářského podniku, který používá primární produkt nebo sekundární kouřové aromatické přípravky, dodržet všechny podmínky nebo omezení, na něž je takové povolení vázáno.
5. Držitel povolení neprodleně sdělí Komisi veškeré nové vědecké nebo technické informace, které by mohly mít vliv na posuzování bezpečnosti povoleného primárního produktu nebo sekundárních kouřových aromatických přípravků z hlediska lidského zdraví.
Úřad v případě potřeby posouzení přezkoumá.
6. Udělením povolení se nesnižuje obecná občanskoprávní a trestní odpovědnost každého provozovatele potravinářského podniku, pokud jde o povolený primární produkt, sekundární kouřový aromatický přípravek nebo potravinu obsahující povolený primární produkt nebo sekundární kouřový aromatický přípravek.
Článek 10
První stanovení seznamu primárních produktů povolených na úrovni Společenství
1. Během osmnácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost podají provozovatelé potravinářských podniků žádost podle článku 7 pro první stanovení seznamu primárních produktů povolených na úrovni Společenství. Aniž je dotčen čl. 9 odst. 1, bude tento seznam stanoven až poté, co úřad vydá stanovisko ke všem primárním produktům, pro něž byla v této lhůtě podána platná žádost.
Na žádosti, k nimž nemohl úřad vydat stanovisko, protože žadatel nedodržel stanovené lhůty pro předložení doplňujících informací podle čl. 8 odst. 2, není brán zřetel při zařazování do prvního seznamu Společenství.
2. Do tří měsíců od obdržení všech stanovisek podle odstavce 1 Komise připraví návrh nařízení o prvním stanovení seznamu podle čl. 6 odst. 1, přičemž zohlední požadavky uvedené v čl. 6 odst. 2.
Článek 11
Změna, pozastavení a zrušení povolení
1. Držitel povolení může postupem podle článku 7 požádat o změnu uděleného povolení.
2. Úřad vydá z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo Komise podle potřeby postupem podle článku 8 stanovisko k tomu, zda je povolení stále v souladu s tímto nařízením.
3. Komise neprodleně přezkoumá stanovisko úřadu a připraví návrh rozhodnutí, které má být přijato.
4. V návrhu opatření, kterým se mění povolení, se určí všechny nezbytné změny podmínek použití a popřípadě omezení, na něž je toto povolení vázáno.
5. Konečné opatření, tj. změna, pozastavení nebo zrušení povolení, je přijato postupem podle čl. 19 odst. 2.
6. Komise neprodleně vyrozumí držitele povolení o přijatém opatření.
Článek 12
Obnovení povolení
1. Aniž je dotčen článek 11, prodlužují se povolení udělená podle tohoto nařízení na dobu deseti let na základě žádosti, kterou podá držitel povolení Komisi nejpozději osmnáct měsíců před uplynutím doby platnosti povolení.
2. K žádosti musí být přiloženy tyto údaje a dokumenty:
a) odkaz na původní povolení;
b) veškeré dostupné informace týkající se bodů uvedených v příloze II, které doplňují informace, které již byly předloženy úřadu v průběhu jednoho nebo více předchozích hodnocení, a aktualizují je na základě nejnovějšího vědeckého a technického vývoje;
c) odůvodněné prohlášení, že produkt je v souladu s čl. 4 odst. 1 první odrážkou.
3. Články 7 až 9 se použijí obdobně.
4. Jestliže z důvodů, na které nemá držitel povolení vliv, není do jednoho měsíce před uplynutím platnosti povolení rozhodnuto o jeho obnovení, prodlužuje se platnost povolení automaticky o šest měsíců.
Komise vyrozumí držitele povolení a členské státy o prodlení.
Článek 13
Sledovatelnost
1. V první etapě uvádění povoleného primárního produktu nebo kouřového aromatického přípravku vyrobeného z povolených produktů uvedených v seznamu podle čl. 6 odst. 1 na trh provozovatelé potravinářských podniků zajistí, aby byly provozovateli potravinářského podniku, který obdrží produkt, sděleny tyto informace:
a) kód povoleného produktu, jak je uveden v seznamu podle čl. 6 odst. 1;
b) podmínky pro použití povoleného produktu, jak jsou stanoveny v seznamu podle čl. 6 odst. 1;
c) v případě sekundárního kouřového aromatického přípravku kvantitativní poměr přípravku a primárního produktu; tento poměr se vyjádří jasným a snadno srozumitelným způsobem, aby mohl přijímající provozovatel potravinářského podniku použít sekundární kouřový přípravek v souladu s podmínkami pro použití stanovenými v seznamu podle čl. 6 odst. 1.
2. Ve všech následujících etapách uvádění produktů podle odstavce 1 na trh provozovatelé potravinářských podniků zajistí, aby informace, které obdrží podle odstavce 1, byly sděleny provozovatelům potravinářských podniků, kteří tyto produkty obdrží.
3. Provozovatelé potravinářských podniků musí disponovat systémy a postupy umožňujícími zjistit, od koho produkty zmíněné v odstavci 1 obdrželi a komu je dodali.
4. Odstavce 1 až 3 platí, aniž jsou dotčeny jiné zvláštní požadavky právních předpisů Společenství.
Článek 14
Přístup veřejnosti
1. Žádosti o povolení, doplňující informace od žadatelů a stanoviska úřadu, s výjimkou důvěrných informací, musí být v souladu s články 38, 39 a 41 nařízení (ES) č. 178/2002 zpřístupněny veřejnosti.
2. Při vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, které má úřad v držení, uplatňuje úřad zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [10].
3. Členské státy vyřizují žádosti o přístup k dokumentům, které obdrží podle tohoto nařízení, v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 15
Důvěrnost
1. Žadatel může označit informace předkládané podle článku 7, s nimiž má být nakládáno jako s důvěrnými, neboť jejich zpřístupnění může významně poškodit jeho soutěžní postavení.
V těchto případech musí být uvedeno ověřitelné odůvodnění.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, určí Komise po konzultaci se žadatelem, které informace by měly být důvěrné, a vyrozumí žadatele a úřad o svém rozhodnutí.
3. Aniž je dotčen čl. 39 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, nepovažují se za důvěrné tyto informace:
a) jméno a adresa žadatele a název produktu;
b) v případě příznivého stanoviska k povolení hodnoceného produktu podrobné údaje uvedené v čl. 6 odst. 2;
c) informace, které mají bezprostřední význam pro posuzování bezpečnosti produktu;
d) metoda analýzy podle přílohy II bodu 4.
4. Bez ohledu na odstavec 2 předá úřad Komisi a členským státům na požádání všechny informace, které jsou v jeho držení.
5. Komise, úřad a členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily řádné zachování důvěrnosti informací, které obdržely podle tohoto nařízení, s výjimkou informací, které musí být zveřejněny za účelem ochrany lidského zdraví, pokud to vyžadují okolnosti.
6. Jestliže žadatel stahuje nebo stáhl žádost, zachovávají úřad, Komise a členské státy důvěrnost poskytnutých obchodních a výrobních informací, včetně informací o výzkumu a vývoji, a rovněž informací, na jejichž důvěrnosti se Komise a žadatel neshodli.
Článek 16
Ochrana údajů
Informace uvedené v žádosti podané podle článku 7 nesmějí být použity ve prospěch jiného žadatele, nedohodl-li dotyčný žadatel s držitelem povolení, že takové údaje a informace mohou být použity.
Článek 17
Inspekce a kontrolní opatření
1. Členské státy zajistí, aby byly prováděny inspekce a jiná kontrolní opatření s cílem zajistit dodržování tohoto nařízení.
2. Podle potřeby a na žádost Komise je úřad nápomocen při vypracovávání technických pokynů pro odběr vzorků a zkoušení s cílem usnadnit koordinovaný přístup k provádění odstavce 1.
3. Komise po vyžádání vědecko-technické podpory úřadu podle potřeby přijme postupem podle čl. 19 odst. 2 kritéria jakosti pro validované metody analýzy navržené podle přílohy II bodu 4, včetně látek, které mají být stanovovány.
Článek 18
Změny
Změny příloh tohoto nařízení a seznamu podle čl. 6 odst. 1 se přijímají postupem podle čl. 19 odst. 2 po vyžádání vědecko-technického stanoviska úřadu.
Článek 19
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v čl. 58 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 20
Přechodná opatření
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 2, je v případě následujících primárních produktů, sekundárních kouřových aromatických přípravků a potravin obsahujících tyto přípravky, které byly v den vstupu tohoto nařízení v platnost již na trhu, povoleno obchodování a použití po tato období:
a) primární produkty, pro něž je platná žádost podle článku 7 a čl. 8 odst. 3 podána do 16. června 2005, a sekundární kouřové aromatické přípravky: do stanovení seznamu podle čl. 10 odst. 1;
b) potraviny, které obsahují primární produkty, pro něž je platná žádost podle článku 7 a čl. 8 odst. 3 podána do 16. června 2005, nebo které obsahují sekundární kouřové aromatické přípravky: po dvanáct měsíců od stanovení seznamu podle čl. 10 odst. 1;
c) potraviny, které obsahují primární produkty, pro něž není do 16. června 2005 podána platná žádost podle článku 7 a čl. 8 odst. 3, nebo které obsahují sekundární kouřové aromatické přípravky: do 16. června 2006.
Potraviny, které byly dovoleně uvedeny na trh před uplynutím období uvedených v písmenech b) a c), mohou být prodávány do vyčerpání zásob.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 4 odst.
2 se použije ode dne 16. června 2005. Do tohoto dne se v členských státech nadále používají vnitrostátní předpisy týkající se kouřových aromatických přípravků a jejich použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2081/2003
ze dne 27. listopadu 2003
o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [2], a zejména s ohledem na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Verze klasifikace platná dne 1. ledna 2003 byla uvedena v příloze k nařízení Komise (ES) č. 1779/2002 ze dne 4. října 2002 o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy [3].
(2) Klasifikace zemí a území je založena na dvoumístném alfabetickém kódu ISO (A-2) v té míře, v jaké je slučitelný s požadavky právních předpisů Společenství.
(3) Z důvodu změn týkajících se některých kódů je nutné vypracovat novou verzi klasifikace.
(4) Je však žádoucí poskytnout některým členským státům přechodné období, aby se mohly provedeným změnám přizpůsobit; za účelem zjednodušení je nezbytné ukončit toto přechodné období, jakmile vstoupí v platnost opatření upravující náležitosti jednotného správního dokladu.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Verze klasifikace zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy platná od 1. ledna 2004 je uvedena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Do vstupu ustanovení měnících přílohy 37 a 38 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4] v platnost však mohou členské státy používat třímístné číselné kódy, které jsou také uvedeny v příloze k tomuto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2111/2003
ze dne 1. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2699/2000 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 4 a článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zkušeností získaných za poslední léta je nutné pozměnit nařízení Komise (ES) č. 1092/2001 ze dne 30. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [3], naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 350/2002 [4]. V zájmu jasnosti a účelnosti by se nařízení (ES) č. 1092/2001 mělo zrušit a nahradit novým nařízením.
(2) Hospodářské roky a odpovídající období pro citrusové plody sklizené ve Společenství a uvedené v článku 1 nařízení č. 2202/96 by měly být vymezeny s ohledem na jednotné uplatňování režimu podpor zavedeného uvedeným nařízením.
(3) Režim podpor pro producenty některých citrusových plodů je založen na smlouvách mezi organizacemi producentů, které byly uznány nebo předběžně uznány podle nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [5], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č.
47/2003 [6], na jedné straně a zpracovateli na straně druhé. Organizace producentů mohou za určitých okolností také vystupovat jako zpracovatelé.
Pro účely uplatňování režimu podpor by měly být upřesněny typy smluv, jejich trvání a náležitosti, které mají smlouvy obsahovat.
(4) S ohledem na různé strukturální a odrůdové aspekty produkce a podmínky na trhu s čerstvými a zpracovanými citrusovými plody zjištěnými v členských státech a za účelem zajištění pravidelných dodávek pro zpracovatelský průmysl a správného sledování režimu podpor příslušnými orgány je třeba stanovit minimální dobu trvání jiných než víceletých smluv, a to nejméně pět celých a po sobě jdoucích měsíců dotyčného hospodářského roku.
Tyto krátkodobé smlouvy by se měly uzavírat v různých dnech dotyčného hospodářského roku podle délky doby, na kterou se vztahují.
Pro zajištění řádného provádění režimu podpor by na sebe měly dvě různé krátkodobé smlouvy navazovat a vzájemně se nepřekrývat.
(5) Pro každý z produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 by se měly uzavírat smlouvy před stanoveným datem tak, aby organizace producentů mohly stanovit své plány a zaručit zpracovatelům stálé dodávky.
Za účelem zajištění co největší účinnosti programu by smluvní strany měly být oprávněny sjednávat dodatky ke smlouvě, kterými by se v určitém rozsahu upravovalo původně sjednané množství.
(6) Podle článku 2 nařízení (ES) č. 2202/96 a s cílem umožnit producentům a zpracovatelům Společenství přizpůsobit se vyvíjejícím se požadavkům trhu a rostoucí mezinárodní konkurenci, měla by se členským státům povolit určitá tolerance pro stanovení dne, před kterým musí být smlouvy uzavřeny.
(7) Pro zlepšení fungování režimu by měly být příslušné orgány informovány o všech organizacích producentů, které uvádějí na trh produkci svých členů, o členech jiných organizací producentů a samostatných producentech, kteří chtějí využívat režimu podpor.
Příslušné orgány by měly mít rovněž informace o zpracovatelích, kteří podepisují smlouvy s uvedenými organizacemi producentů a o jejich zpracovatelských kapacitách.
Za tímto účelem je třeba, aby zpracovatelé citrusových plodů, kteří chtějí využívat režimu podpor, podali žádosti k příslušným orgánům do dne stanoveného těmito úřady.
(8) Z hospodářských a společenských důvodů probíhá zpracování velkého množství citrusových plodů sklizených ve Společenství v členských státech, které mají pro dotyčný produkt stanoveny vnitrostátní prahy podle přílohy II nařízení (ES) č. 2202/96.
Pro zajištění řádného provádění režimu na základě smluv uzavřených mezi organizacemi producentů a zpracovateli a pro zaručení dodávek hotových produktů spotřebiteli za přiměřené ceny a v odpovídající jakosti, by měly příslušné orgány schválit zpracovatele v těchto členských státech před uzavřením smluv.
(9) Za účelem zlepšení řízení režimu podpor by členské státy, které nemají stanoveny vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt podle přílohy II nařízení (ES) č. 2202/96, měly dostat možnost stanovit požadavky pro schválení zpracovatelů, jejichž zpracovatelské podniky leží na jejich území.
(10) Existuje těsná vazba mezi surovinou dodávanou ke zpracování a získaným hotovým produktem.
Je proto třeba, aby surovina vyhovovala určitým minimálním požadavkům.
(11) Za účelem umožnění pružnějšího používání režimu by měla být oznámení požadovaná od organizací producentů pro udržení kontroly nad produkcí založena na analýze rizik stanovené dotyčnými členskými státy.
(12) Pro zajištění a posílení kontrol příslušnými orgány by měly členské státy všude tam, kde se provádí zpracování v jiném členském státě, než ve kterém se nachází sídlo organizací producentů, které podepsaly smlouvu, stanovit nezbytná dodatečná společná ustanovení a správní postupy týkající se oznámení požadovaných od organizací producentů a potvrzení dodávek.
(13) Žádosti o podporu pro každý produkt by měly obsahovat všechny informace, potřebné pro kontrolu jejich souladu s informacemi obsaženými ve smlouvě.
(14) Pro zajištění provádění režimu podpor by organizace producentů a zpracovatelé měli poskytovat patřičné informace a vést aktuální dokumentaci. Zejména by měli stanovit plochy pro pěstování pomerančů, malých citrusových plodů, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel) na základě nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 495/2001 [8] a nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2550/2001 [10] pro účely všech inspekcí a kontrol považovaných za nezbytné.
(15) Pro uplatňování režimu podpor by se měly vymezit postupy pro fyzickou kontrolu a kontrolu dokladů při dodávkách a zpracovánía stanovit, že ověření musí být provedeno u dostatečně reprezentativního počtu žádostí o podporu.
Měly by se stanovit pokuty pro organizace producentů a zpracovatele, kteří poruší pravidla, zejména nepravdivými prohlášeními, nedodržováním podmínek smluv nebo nezpracováním dodaných produktů.
Přesto je třeba povolit členským státům určité tolerance ohledně těch případů, kde organizace producentů nemohou splnit své smluvní závazky z důvodu chyby zpracovatele.
(16) Při dodržování záruk a kvality prováděných kontrol by měl být počet povinných kontrol skutečného stavu zásob snížen.
Přesto, jde-li o zpracovatele nebo zpracovatelské podniky, které se neúčastnily režimu podpor v předchozím hospodářském roce, měly by se provést nejméně dvě kontroly během prvního roku, v němž se účastní programu.
(17) Za účelem umožnit Komisi provádění a sledování tohoto režimu podpor a v případě nutnosti jeho rychlého přizpůsobení měnícím se podmínkám trhu by měla Komise od členských států dostávat včas spolehlivé a aktuální informace.
(18) Pro usnadnění přechodu z předchozích ustanovení na ustanovení, která zavádí toto nařízení, je vhodné přijmout přechodná ustanovení.
(19) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "organizacemi producentů" organizace producentů uvedené v článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 a seskupení producentů předběžně uznaná podle článku 14 uvedeného nařízení;
b) "sdružením organizací producentů" sdružení uvedená v čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 založená z podnětu organizací producentů a řízená organizacemi producentů uznanými podle tohoto nařízení;
c) "producentem" každá fyzická či právnická osoba, která je členem organizace producentů a dodává své produkty této organizaci za účelem uvedení na trh za podmínek stanovených nařízením (ES) č. 2200/96;
d) "samostatným producentem" každá fyzická či právnická osoba uvedená v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2202/96, která nepatří k žádné organizaci producentů a pěstuje ve svém zemědělském podniku surovinu určenou ke zpracování;
e) "zpracovatelem" každá fyzická či právnická osoba využívající k hospodářským cílům na vlastní odpovědnost jednu nebo více provozoven zařízených na zpracování jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 a v případě potřeby je schválena podle článku 5 tohoto nařízení;
f) "příslušnými orgány" orgán nebo orgány pověřené členským státem prováděním tohoto nařízení.
2. Organizace producentů, které mají sídlo v členském státě, se mohou účastnit režimu podpor Společenství zavedeného v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 za předpokladu, že dotyčný členský stát má pro dotyčný produkt stanoveny vnitrostátní prahy.
3. Pro účely tohoto nařízení se každým odkazem na organizaci producentů rozumí odkaz na sdružení organizací producentů.
Článek 2
Hospodářské roky a období dodávek
1. Hospodářské roky ve smyslu článku 6 nařízení (ES) č. 2202/96 (dále jen "hospodářské roky") začínají dnem 1. října a končí dnem 30. září pro:
a) sladké pomeranče;
b) mandarinky, klementinky a satsumy;
c) grapefruity a šedoky (pomela);
d) citrony.
2. Podpora organizacím producentů, které dodávají mandarinky a klementinky, se poskytne pouze na produkty dodané zpracovatelskému průmyslu v období od 1. října do 30. června.
3. Podpora organizacím producentů, které dodávají satsumy, se poskytne pouze na produkty dodané zpracovatelskému průmyslu v období od 1. října do 31. března.
4. Pro daný hospodářský rok "rovnocenné období" ve smyslu čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2202/96 trvá od 1. dubna předchozího hospodářského roku do 31. března běžného roku.
Článek 3
Identifikace pozemků
Pro účely tohoto nařízení se použije systém identifikace pozemků, který se používá pro integrovaný systém uvedený v článku 4 nařízení (EHS) č.
3508/92. Plochy je nutno uvádět v hektarech na dvě desetinná místa.
Pro účely určení plochy pozemků při kontrolách stanovených v článku 27 tohoto nařízení se použije článek 22 nařízení (ES) č. 2419/2001.
KAPITOLA II SMLOUVY
Článek 4
Forma smluv
1. Smlouvy uvedené v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2202/96 (dále jen "smlouvy") jsou uzavírány v písemné formě. Uzavírají se samostatně pro jednotlivé základní produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení a musí mít identifikační číslo.
2. Smlouvy mohou mít jednu z těchto forem:
a) smlouva mezi organizací producentů a zpracovatelem;
b) závazek k dodávce, pokud je organizace producentů také zpracovatelem.
V kteroukoli dobu a pro každý ze základních produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96 může být v platnosti jen jedna krátkodobá smlouva a/nebo jen jedna víceletá smlouva podle čl. 6 odst. 1, která je uzavřena mezi organizací producentů a zpracovatelem.
Článek 5
Žádosti o účast v režimu podpor a schvalování zpracovatelů
1. Zpracovatelé sladkých pomerančů, mandarinek, klementinek, satsum, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel), kteří se chtějí účastnit režimu podpor poprvé, předloží žádost příslušným orgánům členského státu, ve kterém se nacházejí jejich zpracovatelské podniky do data stanoveného uvedenými úřady.
Tato žádost má obsahovat zejména údaje o hodinovém výkonu zpracovatele a v případě potřeby o hodinovém extrakčním, pasterizačním a koncetračním výkonu každého zpracovatelského podniku, které zpracovatel provozuje.
Členské státy, které mají vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt, jak uvádí příloha II nařízení (ES) č. 2202/96, stanoví požadavky pro schválení zpracovatelů, jejichž zpracovatelské podniky leží na jejich území, a oznámí je Komisi.
Tyto požadavky musí zajistit, že zpracovatelé mají potřebný výkon pro provádění nezbytných operací.
Při přezkoumávání žádostí předkládaných zpracovateli, jejichž zpracovatelské podniky leží na jejich území, zveřejňují příslušné orgány členských států, které mají vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt, seznam schválených zpracovatelů a jejich zpracovatelských podniků nejpozději jeden měsíc před začátkem hospodářského roku.
3. Členské státy, které nemají stanoveny vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt, jak uvádí příloha II nařízení (ES) č. 2202/96, mohou také rozhodnout, že provedou ustanovení uvedená v odstavci 2.
4. Zpracovatelé, jejichž zpracovatelské podniky se nacházejí v členském státě, který má stanoveny vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt, jak uvádí příloha II nařízení (ES) č. 2202/96, musí být schváleni příslušnými orgány před uzavřením smluv.
Článek 6
Smluvní období a množství
1. Krátkodobé smlouvy se uzavírají nejméně na pět celých a po sobě jdoucích měsíců dotyčného hospodářského roku.
Víceleté smlouvy ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2202/96 se uzavírají nejméně na tři po sobě jdoucí hospodářské roky.
V případě klementinek se uzavírají samostatné smlouvy pro každé z jejich dvou možných použití: na šťávu nebo díly.
2. Období pokrytá dvěma krátkodobými smlouvami uzavřenými mezi týmiž stranami ve stejném hospodářském roce na sebe musí navazovat a nesmějí se překrývat.
3. Víceleté smlouvy se mohou vztahovat jak na produkci členů organizací producentů, které smlouvy podepisují, tak na produkci členů jiných organizací producentů, pro které se použije druhá a třetí odrážka čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 nařízení (ES) č. 2200/96.
4. Aby byla způsobilá pro podporu stanovenou v tabulce 2 přílohy I nařízení (ES) č. 2202/96, musí množství dodaná v rámci víceletých smluv činit nejméně 1000 tun na smlouvu, produkt a hospodářský rok.
Článek 7
Obsah smluv
1. Smlouvy obsahují zejména:
- jméno a adresu organizace producentů uzavírající smlouvu;
- jméno a adresu zpracovatele;
- množství surovin, které mají být dodány ke zpracování, v případě víceletých smluv rozepsaná podle hospodářských roků;
- období smlouvy a prozatímní harmonogram dodávek zpracovatelům;
- závazek zpracovatelů zpracovat množství dodaná podle dotyčné smlouvy;
- cena, kterou má zaplatit organizace producentů za suroviny, které se mohou lišit podle odrůdy a/nebo jakosti a/nebo období dodávek, se platí pouze bankovním nebo poštovním převodem;
- náhrada, splatná v případě, že kterákoli z obou stran nesplní své smluvní závazky, zejména ohledně zaplacení plné ceny stanovené ve smlouvě, dodržení lhůt splatnosti a závazků dodat a odebrat smluvní množství.
Smlouva také uvede stadium dovozu, na které se vztahuje cena uvedená v písmenu f), a platební podmínky.
Žádná lhůta splatnosti nesmí být delší než dva měsíce od konce měsíce dodání každé zásilky.
2. V případě krátkodobých smluv může být cena uvedená v odst. 1 písm. f) upravena se souhlasem obou stran písemnými dodatky uvedenými v čl. 11 odst. 1, a to pouze pro dodatečná množství stanovená v těchto dodatcích.
V případě víceletých smluv se cena podle odst. 1 písm. f) pro každý hospodářský rok stanoví při podpisu příslušné smlouvy.
Avšak cena platná pro daný hospodářský rok se může se souhlasem obou smluvních stran upravit prostřednictvím písemného dodatku ke smlouvě do 1. listopadu dotyčného hospodářského roku.
Článek 8
Dodatečná ustanovení jednotlivých států
1. Členské státy mohou přijmout doplňující ustanovení ke smlouvě, zejména pokud jde o odškodné placené zpracovatelem nebo organizací producentů v případě neplnění smluvních závazků.
Článek 9
Uzavírání smluv v případě závazků k dodávce
V případě závazku k dodávce ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) se smlouvy, které se vztahují na produkci členů dotyčné organizace producentů, považují za uzavřené po oznámení následujících údajů příslušným orgánům:
a) jméno a adresa každého producenta, referenční údaje a plochy pozemků, na kterých každý producent pěstuje surovinu;
b) odhad celkové sklizně;
c) množství určené ke zpracování, rozepsané podle typu smlouvy;
d) doba trvání smlouvy a prozatímní rozvrh dodávek podle čl. 7 odst. 1 písm. d);
e) závazek organizace producentů zpracovat množství dodaná v rámci příslušné smlouvy.
Jméno a adresa každého producenta podle písmene a) mohou být nahrazeny jakoukoli jinou informací požadovanou vnitrostátními právními předpisy, která umožňuje jednoznačné určení producenta ke spokojenosti příslušných orgánů.
Toto oznámení je příslušným orgánům zasláno ve lhůtě stanovené v čl. 12 odst. 2.
Článek 10
Data uzavření smluv
1. Členské státy rozhodnou o datu/datech, k němuž/nimž mají uzavřít krátkodobé smlouvy organizace producentů, které mají sídlo na území těchto členských států.
Krátkodobé smlouvy mají být uzavřeny v každém případě:
a) nejpozději dne 1. listopadu dotyčného hospodářského roku v případě krátkodobých smluv, které se uzavírají na dobu nejméně osmi po sobě jdoucích měsíců nebo
b) nejpozději dne 28. února dotyčného hospodářského roku v případě krátkodobých smluv, které se uzavírají na dobu nejméně pěti, ale méně než osmi po sobě jdoucích měsíců.
2. Víceleté smlouvy se uzavírají nejpozději 1. listopadu dotyčného hospodářského roku.
Článek 11
Dodatky ke smlouvám
1. V případě krátkodobých smluv se množství stanovené původně ve zpracovatelské smlouvě podle čl. 7 odst. 1 písm. c) může měnit:
a) se souhlasem obou stran jedním nebo dvěma písemnými dodatky v případě krátkodobých smluv uzavřených nejméně na dobu osmi po sobě jdoucích měsíců nebo
b) se souhlasem obou stran jedním písemným dodatkem v případě krátkodobých smluv uzavřených na dobu nejméně pěti, ale méně než osmi po sobě jdoucích měsíců.
Celkové množství stanovené v dodatku(cích) podle písmene a) nesmí překročit 40 % množství původně stanoveného ve smlouvě.
Jestliže existují dva dodatky, žádný z nich se nesmí týkat více než 20 % množství původně uvedeného ve smlouvě.
Celkové množství stanovené v dodatku podle písmene b) nesmí překročit 20 % množství původně stanoveného ve smlouvě.
Tyto dodatky obsahují identifikační číslo smlouvy, k níž se vztahují.
V dodatcích se uvedou množství dodaná novými členy nebo samostatnými producenty uvedenými v čl. 15 odst. 5.
2. V případě víceletých smluv se množství stanovené původně pro každý rok podle čl. 7 odst. 1 písm. c) může měnit pro každý hospodářský rok se souhlasem obou stran prostřednictvím písemného dodatku.
Tento dodatek obsahuje identifikační číslo smlouvy, ke které se vztahuje.
Dodatky se uzavírají před 28. únorem daného hospodářského roku.
Množství, které se má každý rok podle dodatku dodat, nesmí překročit:
a) 40 % množství stanoveného pro dotyčný rok původně ve smlouvě, byl-li dodatek uzavřen před 1. listopadem daného hospodářského roku nebo
b) 30 % množství stanoveného pro dotyčný rok původně ve smlouvě, byl-li dodatek uzavřen po 1. listopadu, ale před 28. únorem daného hospodářského roku.
Článek 12
Sdělení příslušným orgánům
1. Organizace producentů, které podepisují smlouvy, zašlou jedno vyhotovení každé smlouvy a případných dodatků příslušným orgánům členského státu, v nichž mají své sídlo, a v případě potřeby příslušným orgánům členského státu, ve kterém se uskuteční zpracování.
Celkové množství uvedené ve všech smlouvách podepsaných příslušnou organizací producentů nesmí v počtu produktů překročit množství určené ke zpracování, oznámené organizací producentů podle čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 15 odst. 1 písm. c).
2. Kopie uvedené v odst. 1 prvním pododstavci obdrží příslušné orgány do deseti dnů po uzavření smlouvy nebo dodatku k ní, ne však později, než pět pracovních dnů před zahájením dodávek.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech mohou členské státy přijmout smlouvy a dodatky, které jejich orgány obdrží po uplynutí lhůt stanovených v prvním pododstavci, pokud pozdní doručení není překážkou pro provedení kontroly režimu podpor produkce.
3. V žádném případě se podpora Společenství nevyplácí na množství surovin dodaná organizacemi producentů zpracovatelům předtím, než příslušné orgány obdrží kopie uvedené odst. 1 prvním pododstavci.
KAPITOLA III INFORMACE POSKYTOVANÉ ČLENSKÝM STÁTŮM
Článek 13
Informace o účasti v režimu podpor
Organizace producentů a zpracovatelé, kteří si přejí účastnit se režimu podpor stanoveného v článku 3 nařízení (ES) č. 2202/96, informují v tomto smyslu příslušné orgány členského státu, v němž mají své sídlo, nejpozději 20 dnů před začátkem hospodářského roku.
Současně sdělí informace, které dotyčný členský stát potřebuje pro řízení a kontrolu režimu podpor.
Členské státy mohou rozhodnout, že se tyto informace:
a) oznamují pouze novými organizacemi producentů nebo novými zpracovateli, jsou-li nezbytné informace o ostatních subjektech již k dispozici;
b) vztahují na jediný hospodářský rok, více hospodářských roků nebo na neomezenou dobu.
Článek 14
Informace o zahájení dodávek nebo zpracování
1. Pro každý hospodářský rok organizace producentů a zpracovatelé sdělí, nejméně pět pracovních dnů před zahájením dodávek nebo zpracování, příslušným orgánům týden, ve kterém mají být dodávky a zpracování zahájeny.
Tato povinnost organizací producentů a zpracovatelů se považuje za splněnou, jestliže organizace producentů a zpracovatelé prokáží, že tyto informace zaslali nejpozději osm pracovních dnů před uvedeným datem.
2. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech mohou členské státy přijmout sdělení od organizací producentů a zpracovatelů po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1.
V takových případech však nebude poskytnuta organizacím producentů a zpracovatelům žádná podpora na množství již dodaná nebo na množství, jejichž dodávky právě probíhají, pokud nebude možné provést kontroly potřebné pro stanovení způsobilosti těchto dodávek pro podporu ke spokojenosti příslušných orgánů.
Článek 15
Informace o smlouvách
1. Organizace producentů, která podepisuje smlouvy, zašle pro jednotlivé produkty příslušným orgánům členského státu, ve kterém má své sídlo, následující informace:
a) jméno a adresu každého producenta, na kterého se smlouvy vztahují, referenční údaje a plochy pozemků, na kterých každý producent pěstuje suroviny;
b) odhad celkové sklizně;
c) množství určené ke zpracování;
d) průměrné hektarové výnosy organizace producentů a průměrný podíl v procentech, který byl z tohoto množství odeslán ke zpracování během předchozích dvou hospodářských roků.
Jméno a adresa každého producenta podle odstavce 1 mohou být nahrazeny jakoukoli jinou informací požadovanou vnitrostátními právními předpisy, která umožňuje jednoznačné určení producenta ke spokojenosti příslušných orgánů.
2. Organizace producentů nebo samostatní producenti poskytnou informace uvedené v odstavci 1 organizaci producentů podepisující smlouvu, která je předá subjektu stanovenému členským státem, jestliže organizace producentů podepisující smlouvu:
a) uvádí na trh produkci členů jiných organizací producentů určenou ke zpracování podle druhé a třetí odrážky čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 nařízení (ES) č. 2200/96 a/nebo
b) přenechá prospěch z režimu podpor samostatným producentům podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2202/96.
3. Aby mohli podporu využívat, podepíší organizace producentů a samostatní producenti uvedení v odstavci 2 dohody s organizací producentů, která podepsala smlouvu.
Tyto dohody se musí vztahovat celou produkci citrusových plodů dodanou ke zpracování uvedenými organizacemi producentů a samostatnými producenty a musí stanovit alespoň následující skutečnosti:
a) počet hospodářských roků, na které se dohoda vztahuje;
b) množství, která mají být dodána ke zpracování, rozdělená podle producentů a produktů a založená na harmonogramu dodávek uvedeném v čl. 7 odst. 1 písm. d);
c) důsledky neplnění dohody.
Členské státy mohou přijmout další ustanovení vztahující se na dohody podle prvního pododstavce, zejména ohledně náhrady, kterou zaplatí organizace producentů nebo samostatní producenti, kteří nesplní své smluvní závazky a ohledně nepravdivých prohlášení dotyčných organizací producentů nebo samostatných producentů vůči organizaci producentů, která podepisuje smlouvy.
4. Členské státy stanoví lhůtu, do které musí být informace uvedené v odstavcích 1 a 2 společně s dohodami uvedenými v odstavci 3 zaslány příslušným orgánům uvedeným v odstavci 1 s cílem zajistit provedení nezbytných kontrol.
5. Jestliže se producent stane členem organizace producentů nebo podepisuje-li samostatný producent dohodu s organizací producentů po uplynutí lhůt uvedených v odstavci 4, zašlou se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 společně s dohodami uvedenými v odstavci 3 příslušným orgánům uvedeným v odstavci 1 do 30 dnů poté, kdy uvedené členství nebo dohoda nabývají účinku.
KAPITOLA IV SUROVINY
Článek 16
Minimální požadavky na jakost
Produkty dodané organizacemi producentů zpracovatelům na základě smlouvy musí splňovat minimální požadavky na jakost stanovené v příloze I.
Článek 17
Oznamování dodávek a potvrzení o dodávce
1. Organizace producentů oznámí každou dodávku nejpozději do 18.00 hodin pracovního dne předcházejícího dni dodávky příslušným orgánům členského státu, ve kterém má organizace své sídlo, a v případě nutnosti také příslušným orgánům členského státu, v němž se provádí zpracování.
V tomto oznámení je uvedeno množství, které má být dodáno, určení použitého dopravního prostředku a identifikační číslo smlouvy, která se na dotyčnou dodávku vztahuje.
Oznámení se zasílá elektronicky a úřady, jimž je adresováno, uchovávají jeho záznam nejméně tři roky.
Příslušné orgány dotyčného členského státu mohou požádat o jakékoli další informace, které považují za nezbytné pro fyzickou kontrolu dodávek.
Dojde-li ke změně údajů podle druhého pododstavce poté, co byly oznámeny, musí být pozměněné údaje oznámeny stejným způsobem jako v původním oznámení před zahájením dodávky.
Původní oznámení může být pozměněno pouze jednou.
Na základě analýzy rizik provedené dotyčným členským státem mohou příslušné orgány členského státu zprostit organizaci producentů povinnosti oznamovat každou dodávku nebo mohou požadovat méně podrobnější informace za předpokladu, že to nebude mít nepříznivý vliv na kontroly režimu podpor produkce.
2. Pro každou šarži produktu dodanou podle smlouvy a přijatou ve zpracovatelském podniku ke zpracování se vystaví osvědčení o dodání, které obsahuje:
a) datum a čas vykládky;
b) určení použitého dopravního prostředku;
c) identifikační číslo smlouvy, která se na zásilku vztahuje;
d) hrubou a čistou hmotnost;
e) případně výši srážky vypočtenou na základě minimálních požadavků na jakost stanovených v příloze I.
Osvědčení o dodání se vystaví ve čtyřech vyhotoveních.
Podepíše je zpracovatel nebo jeho zástupce a organizace producentů nebo její zástupce.
Každé osvědčení má identifikační číslo.
3. Zpracovatel a organizace producentů si ponechají po jednom vyhotovení osvědčení o dodání.
Organizace producentů zašle jedno vyhotovení nebo písemné telekomunikační sdělení nebo elektronickou poštovní zásilku obsahující informace uvedené v odstavci 2, nejpozději pátý pracovní den následující po týdnu dodávky, příslušným orgánům členského státu, v němž má své sídlo, a případně také příslušným orgánům členského státu, v němž se provádí zpracování.
4. Nejpozději jeden měsíc před začátkem hospodářského roku musí členské státy, které mají vnitrostátní prahy pro dotyčný produkt stanovené v příloze II nařízení (ES) č. 2202/96, určit a zveřejnit způsob, kterým budou určeny dopravní prostředky uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), aby to umožnilo jejich příslušným orgánům provádět patřičné fyzické kontroly.
5. Tam, kde se zpracování provádí v jiném členském státě a pro zajištění a posílení patřičných fyzických kontrol prováděných příslušnými orgány, členský stát, v němž se provádí zpracování, a členský stát, v němž má sídlo organizace producentů, která podepisuje smlouvu, zavedou nezbytná další společná ustanovení a správní postupy ohledně oznamování a potvrzení o dodávce, uvedených v odstavcích 1 a 2.
Členské státy zejména společně určí použitý dopravní prostředek, který je uveden v požadovaných oznámeních od dotyčných organizací producentů a rovněž v potvrzení o dodávce.
Určení dopravního prostředku dotyčné členské státy zveřejní v souladu s odstavcem 4.
6. V případě, že celá šarže nebo její část náleží producentům uvedeným v čl. 15 odst. 2 písm. a) nebo b), zašle organizace producentů, která uzavírá smlouvu, kopii potvrzení o dodávce, uvedeného v odstavci 2 každé organizaci producentů a každému dotyčnému samostatnému producentovi.
7. Za každé čtvrtletí od zahájení hospodářského roku nejpozději do desátého dne následujícího měsíce oznámí organizace producentů příslušným orgánům uvedeným v odstavci 1 dodaná množství rozdělená podle šarží a produktů.
Množství dodaná v rámci smlouvy musí být rozdělena podle smlouvy a podle odpovídající výše podpory.
8. Pro účely tohoto článku se mohou použít dokumenty požadované na základě vnitrostátních předpisů, pokud obsahují všechny informace uvedené v odstavci 2.
Článek 18
Oznámení zpracovatelů příslušným orgánům
1. Zpracovatelé, kteří podepsali smlouvu s organizací, zašlou za každé šestiměsíční období od začátku hospodářského roku nejpozději desátý den následujícího měsíce příslušným orgánům členského státu, v němž má organizace producentů sídlo, a v případě potřeby příslušným orgánům členského státu, v němž provádějí zpracování, následující informace rozdělené podle produktů:
a) množství produktu přijaté za každou šarži a za každou smlouvu a množství produktu přijaté mimo smlouvy;
b) množství získané šťávy rozdělené podle koncentrace ve stupních Brixe, s uvedením množství získaných ze šarží dodaných podle smlouvy;
c) průměrná hmotnost šťávy získané ze surovin a koncentrace této šťávy ve stupních Brixe;
d) množství získaných segmentů s uvedením množství získaných ze šarží dodaných podle smlouvy.
Množství se vyjadřují v čisté hmotnosti.
Oznámení podepisuje zpracovatel, který tím potvrzuje jejich správnost.
2. Do 45 dnů po ukončení zpracování za hospodářský rok oznámí zpracovatelé příslušným orgánům uvedeným v odstavci 1 pro každý produkt následující informace:
a) přijatá množství rozdělená podle výsledných hotových produktů;
b) množství přijatá na základě smlouvy, rozdělená podle období dodávky a typu smlouvy (krátkodobé nebo víceleté);
c) množství přijaté na základě smlouvy rozdělená podle výsledných hotových produktů;
d) množství hotových produktů získaných z každého množství uvedeného v písmenu a);
e) množství hotových produktů získaných z každého množství uvedeného v písmenu c);
f) množství každého hotového produktu na skladě po ukončení zpracování pro daný hospodářský rok.
Množství se vyjadřují v čisté hmotnosti.
Pokud jde o šťávu, rozdělí se množství uvedená v písmenech d) a e) podle jejich koncentrace ve stupních Brixe.
KAPITOLA V ŽÁDOSTI O PODPORU A VÝPLATA PODPORY
Článek 19
Žádosti o podporu
1. Organizace producentů předkládají své žádosti o podporu pro jednotlivé produkty a hospodářské roky příslušným orgánům členského státu, ve kterém mají sídlo.
Tyto žádosti o podporu se předkládají:
a) nejpozději 30. dubna pro množství sladkých pomerančů, mandarinek, klementinek, satsum, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel) přijatá ke zpracování během první poloviny hospodářského roku;
b) nejpozději 31. října pro množství sladkých pomerančů, satsum, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel) přijatá ke zpracování během druhé poloviny hospodářského roku;
c) nejpozději 31. července pro množství mandarinek a klementinek přijatá ke zpracování během třetího čtvrtletí hospodářského roku.
2. Jestliže jsou žádosti o podporu předloženy po uplynutí lhůt uvedených v odstavci 1, sníží se podpora o 1 % za každý den prodlení, a je-li žádost podána s prodlením přesahujícím 15 dnů, podpora se neposkytne.
3. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech členské státy mohou přijmout žádosti o podporu po uplynutí lhůt uvedených v odstavci 1 za předpokladu, že to není překážkou provádění účinných kontrol režimu podpor produkce.
V takovém případě se odstavec 2 nepoužije.
4. V případě klementinek se předkládají samostatné žádosti o podporu pro obě možná použití, a to na šťávu a na segmenty.
Článek 20
Obsah žádostí o podporu
Každá žádost o podporu obsahuje tyto informace:
a) jméno a adresu organizace producentů;
b) množství, na které se vztahuje žádost o podporu, rozdělené podle smluv a na základě odpovídající částky podpory, nepřesahující množství přijaté ke zpracování, po odečtení všech uplatněných srážek;
c) průměrnou prodejní cenu množství dodaného podle smlouvy;
d) množství dodané během stejného období jinak než podle smlouvy a jeho průměrnou prodejní cenu.
Článek 21
Výplata podpory
Podporu vyplatí příslušné orgány členského státu, v němž má své sídlo organizace producentů, která podepsala smlouvu, jakmile tyto orgány provedly kontroly stanovené v čl. 27 odst. 1 písm. a) a zkontrolovaly, že se žádost o podporu pro dotyčný produkt shoduje s osvědčeními o dodání podle čl. 17 odst. 2.
Proběhne-li zpracování v jiném členském státě, uvedený členský stát poskytne členskému státu, v němž má své sídlo organizace producentů, která podepsala smlouvu, doklad o tom, že produkt byl skutečně dodán a přijat ke zpracování.
Podpora se neposkytne, jestliže není poskytnut doklad uváděný v odstavci 2 a neposkytne se ani na množství, u kterých nebyly provedeny kontroly uváděné v odstavci 1.
Článek 22
Datum výplaty podpory
Podpora organizacím producentů se vyplácí:
a) nejpozději dne 30. června na množství sladkých pomerančů, mandarinek, klementinek, satsum, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel) přijatá ke zpracování během první poloviny hospodářského roku;
b) nejpozději dne 31. prosince následujícího hospodářského roku na množství sladkých pomerančů, satsum, citronů, grapefruitů a šedoků (pomel) přijatá ke zpracování během druhé poloviny hospodářského roku;
c) nejpozději dne 30. září na množství mandarinek a klementinek přijatá ke zpracování během třetího čtvrtletí hospodářského roku.
Článek 23
Výplata podpory členům organizací producentů
Do 15 pracovních dnů po přijetí podpory vyplatí organizace producentů bankovním nebo poštovním převodem v plné výši přijaté částky svým členům a případně producentům uvedeným v čl. 15 odst. 2 písm. a) a b). V případech, na které se vztahuje čl. 4 odst. 2 písm. b), lze platbu provést otevřením úvěru.
V případě, že je organizace producentů tvořena zcela nebo částečně členy, kteří jsou sami organizacemi s právní subjektivitou složenými z producentů, platby stanovené v odstavci 1 musí být těmito členskými organizacemi vyplaceny producentům do 15 pracovních dnů.
KAPITOLA VI KONTROLY A SANKCE
ODDÍL 1 Kontroly
Článek 24
Vnitrostátní opatření
1. Aniž jsou dotčena ustanovení hlavy VI nařízení (ES) č. 2200/96, přijmou členské státy opatření nezbytná k:
a) zajištění dodržování tohoto nařízení;
b) předcházení a stíhání nesrovnalostí a ukládání sankcí stanovených tímto nařízením;
c) vrácení částek ztracených následkem nesrovnalostí nebo nedbalosti;
d) ověření záznamů uvedených v článcích 25 a 26 a jejich shody s účetnictvím podléhajícím vnitrostátním právním předpisům u organizací producentů a zpracovatelů;
e) neohlášené uskutečnění kontrol uvedených v článku 27 v příslušných obdobích.
2. Členské státy musí své ověřovací kontroly plánovat na základě analýzy rizik, která bere v úvahu, mimo jiné
a) zjištění učiněná při kontrolách provedených v předcházejících letech;
b) vývoj od minulého roku;
c) výnos suroviny podle jednotné produkční oblasti;
d) poměr dodaného množství k odhadované celkové sklizni;
e) výtěžnost suroviny ve vztahu k hotovému produktu.
Kritéria analýzy rizik se pravidelně aktualizují.
3. Členské státy zvýší četnost a procento kontrol uvedených v článku 27 v případě, že zjistí nesrovnalosti nebo neobvyklosti, úměrně k závažnosti zjištění.
Článek 25
Záznamy organizací producentů
1. Organizace producentů, které dodávají produkty ke zpracování, vedou záznam o každém dodaném produktu. Tyto záznamy obsahují následující informace:
a) v případě množství dodaných podle víceletých smluv:
i) šarže dodané každý den a identifikační číslo smlouvy, která se na ně vztahuje;
ii) čistou hmotnost každé šarže dodané a přijaté ke zpracování, sníženou o všechny srážky a identifikační číslo příslušného potvrzení o dodávce;
b) v případě množství dodaných podle krátkodobých smluv:
i) šarže dodané každý den a identifikační číslo smlouvy, která se na ně vztahuje;
ii) čistou hmotnost každé šarže dodané a přijaté ke zpracování, sníženou o všechny srážky, a identifikační číslo příslušného potvrzení o dodávce;
iii) celkové množství dodané každý den rozepsané na základě použitelné podpory;
c) v případě množství dodaných jinak než podle smlouvy:
i) dodané šarže za každý den dodání a jméno a adresu zpracovatele;
ii) čistou hmotnost každé šarže dodané a přijaté ke zpracování.
2. Organizace producentů a samostatní producenti uvedení v čl. 154 odst. 2 podléhají všem inspekcím a kontrolám, které příslušné orgány považují za nezbytné, a uchovají všechny dodatečné záznamy a informace požadované těmito úřady pro kontrolu souladu s tímto nařízením.
Pro každý základní produkt musí tyto dodatečné záznamy a informace umožnit u každého producenta stanovení toho, zda se plochy, celková sklizeň, celková množství dodaná organizaci producentů a množství dodaná ke zpracování shodují s výplatami podpory a platbami obdrženými od zpracovatele.
Za tím účelem musí takovéto dodatečné záznamy a informace zachycovat rovněž množství prodaná na trh s čerstvými produkty, množství stažená z trhu a množství zbývající.
3. Členské státy mohou určit jakou formu mají mít záznamy stanovené v odstavcích 1 a 2.
4. Záznamy nebo účetní doklady požadované podle vnitrostátních právních předpisů mohou být pro účely tohoto článku použity za předpokladu, že obsahují všechny informace uvedené v odstavci 1.
Členské státy mohou rozhodnout, že záznamy, stanovené v odstavcích 1 a 2 mají být potvrzeny stejně jako záznamy nebo účetní doklady požadované podle vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že to nemá nepříznivý vliv na kontroly režimu podpor produkce.
Článek 26
Záznamy zpracovatelů
1. Zpracovatelé vedou záznam o každém zakoupeném produktu. Tyto záznamy obsahují následující informace:
a) v případě množství zakoupených od organizace producentů podle smlouvy:
i) šarže přijaté každý den a identifikační číslo smlouvy, která se na ně vztahuje;
ii) čistou hmotnost každé šarže dodané a přijaté ke zpracování, identifikační číslo příslušného potvrzení o dodávce a přesné určení použitého dopravního prostředku;
b) v případě jiných zakoupených množství:
i) šarže přijaté každý den a jméno a adresu prodávajícího;
ii) čistou hmotnost každé přijaté šarže;
c) množství šťávy získané každý den rozdělené podle koncentrací ve stupních Brixe, s uvedením množství získaných ze šarží dodaných podle smlouvy;
d) množství segmentů získané každý den, s uvedením množství získaných ze šarží dodaných podle smlouvy;
e) množství a ceny hotových produktů zakoupených zpracovatelem každý den, s vyznačením názvu a adresy prodávajícího;
f) množství a ceny každého hotového produktu opouštějícího objekty zpracovatele každý den s uvedením názvu a adresy příjemce zásilky; tuto informaci lze zaznamenat odkazem na doklady uchovávané jinde za předpokladu, že požadovanou informaci obsahují;
g) množství každého hotového produktu na skladě na konci hospodářského roku.
Množství se vyjadřují v čisté hmotnosti.
Pokud jde o šťávu, rozdělí se množství uvedená v písmenech e), f) a g) podle koncentrace ve stupních Brixe.
Zpracovatelé aktualizují denně pro každý závod své záznamy o šťávě a/nebo segmentech.
2. Zpracovatelé uchovají platební doklad pro všechny suroviny zakoupené podle smlouvy nebo písemného dodatku smlouvy pět let od konce roku, ve kterém byl dotyčný produkt zpracován.
Zpracovatelé uchovají doklad o všech nákupech a prodejích zpracované šťávy také pět let.
3. Zpracovatelé se podrobí všem inspekcím a kontrolám, které příslušné orgány považují za nezbytné, a uchovají všechny dodatečné záznamy požadované těmito úřady pro účely kontrol považovaných za nezbytné.
4. Členské státy mohou rozhodnout, jako formu mají mít záznamy stanovené v odstavcích 1 a 3.
5. Záznamy nebo účetní doklady požadované podle vnitrostátních právních předpisů mohou být pro účely tohoto článku použity za předpokladu, že obsahují všechny informace uvedené v odstavci 1.
Členské státy mohou rozhodnout, že záznamy stanovené v odstavcích 1 a 3 musí být potvrzeny stejně jako záznamy nebo účetní doklady požadované podle vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že to nemá nepříznivý vliv na kontroly režimu podpor produkce.
Článek 27
Kontroly
1. U každé organizace producentů, která dodává sladké pomeranče, mandarinky, klementinky, satsumy, citrony, grapefruity a šedoky (pomela) ke zpracování, se pro každý produkt a hospodářský rok provádějí tyto kontroly:
a) fyzické kontroly alespoň:
i) 5 % ploch uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) a čl. 15 odst. 1 písm. a);
ii) 20 % množství dodaných ke zpracování, aby se zkontrolovalo, že souhlasí s osvědčeními o dodání uvedenými v čl. 17 odst. 2 a vyhovují minimálním požadavkům na jakost stanoveným v příloze I;
b) správní a účetní kontroly alespoň:
i) 5 % producentů, na které se vztahuje smlouva, zejména za účelem kontroly, že u každého producenta plochy se celková sklizeň, množství dodané organizaci producentů a množství dodané ke zpracování shodují s platbami podpory uvedenými v článku 23 a s platbami, které obdržel;
ii) 10 % dohod uvedených v čl. 15 odst. 3;
c) správní a účetní kontroly pro ověření, že se celkové množství produktů, dodaných organizaci producentů producenty uvedenými v čl. 15 odst. 1 a 2, množství dodaná ke zpracování, osvědčení o dodání podle čl. 17 odst. 2 a množství uvedená v žádostech o podporu shodují s podporou vyplacenou podle článku 23 a s platbami přijatými od zpracovatele;
d) kontroly u všech žádostí o podporu a podkladů a přezkoumání na všech uvedených pozemcích.
2. U zpracovatelů sladkých pomerančů, mandarinek, klementinek, satsum, citronů, grapefruitů a pomel musí být prováděny pro každý podnik, produkt a hospodářský rok tyto kontroly:
a) správní a účetní kontroly alespoň:
i) 5 % šarží přijatých v rámci každého typu smlouvy (krátkodobé a víceleté) pro ověření, že dotyčná množství jsou kryta smlouvou a potvrzeními o dodávce podle čl. 17 odst. 2, přesného určení použitých dopravních prostředků a souladu s minimálními požadavky stanovenými v příloze I;
ii) 10 % převodů cen, uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. f);
b) fyzické a účetní kontroly nejméně na 10 % získaných hotových produktů pro ověření výtěžnosti zpracovaných surovin, vyjádřené pomocí hotového produktu získaného podle smlouvy a jinak než podle smlouvy;
c) správní a účetní kontroly pro ověření, na základě vystavených faktur a podle účetních údajů, že se množství hotových produktů získané z přijatých surovin a množství zakoupených hotových produktů shodují s prodanými množstvími hotových produktů.
d) fyzické a účetní kontroly celkového objemu zásob hotových produktů, nejméně jedenkrát ročně, za účelem ověřit jejich soulad se vyrobenými hotovými produkty, zakoupenými hotovými produkty a prodanými hotovými produkty.
Pokud se zpracovatelé nebo zpracovatelské závody nezúčastnili režimu podpor v předchozím hospodářském roce, provádějí se kontroly uvedené v písmenu d) nejméně dvakrát v prvním roce, v němž se programu účastní.
ODDÍL 2 Sankce
Článek 28
Snížení podpory v případě neshody mezi podporou, o kterou bylo požádáno, a náležitou částkou
1. Pokud se zjistí, že podpora požadovaná pro daný produkt a hospodářský rok přesahuje příslušnou částku, tato částka se sníží, pokud tento rozdíl není zřetelně způsoben chybou.
Toto snížení se rovná zjištěnému rozdílu.
Pokud podpora již byla vyplacena, příjemce podpory vrátí dvojnásobek rozdílu, zvýšený o úrok vypočítaný podle čl. 36 odst.
2. Pokud rozdíl uvedený v odstavci 1 překročí 20 %, příjemce ztratí nárok na podporu, a pokud podpora již byla vyplacena, musí vrátit celou částku zvýšenou o úrok vypočítaný podle čl. 36 odst. 2.
Pokud tento rozdíl překročí 30 %, jsou organizace producentů kromě toho vyloučeny z režimu podpor u daného produktu na tři hospodářské roky.
Článek 29
Snížení podpory v případě neshody mezi dodaným množstvím a minimálním množstvím podle víceletých smluv
Zjistí-li se, že množství produktu dodané podle víceleté smlouvy je v hospodářském roce nižší než minimální množství stanovené v čl. 6 odst. 4, sníží se odpovídající podpora s výjimkou případů vyšší moci pro dotyčný hospodářský rok o 50 %. Jestliže podpora byla již vyplacena, vrátí příjemce podpory rozdíl mezi skutečně vyplacenou podporou a náležitou podporou, navýšený o úrok vypočítaný podle čl. 36 odst. 2.
Kromě toho, jestliže minimální množství za hospodářský rok není dodáno podle tří a více víceletých smluv současně, zakáže se dotyčné organizaci producentů podepsat další víceleté smlouvy na dotyčný produkt.
Trvání zákazu určí členské státy s ohledem na vážnost pochybení.
Článek 30
Snížení podpory v případě neshody mezi množstvím přijatým ke zpracování a smluvně zajištěným množstvím
1. Zjistí-li se, že množství přijatá ke zpracování během hospodářského roku podle každé smlouvy uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. a) a b) jsou nižší než množství smluvně zajištěná pro tento hospodářský rok, včetně všech dodatků k nim, odpovídající podpora se s výjimkou případů vyšší moci sníží o:
a) 25 %, činí-li rozdíl mezi množstvím přijatým ke zpracování a smluveným množstvím 25 % a více, ale méně než 40 % smluveného množství;
b) 40 %, činí-li rozdíl mezi množstvím přijatým ke zpracování a smluveným množstvím 40 % a více, ale méně než 50 % smluveného množství.
Žádná podpora se neposkytne, je-li rozdíl mezi množstvím přijatým ke zpracování a smluvním množstvím roven či vyšší než 50 % smluvně zajištěných množství.
Jestliže podpora již byla vyplacena, organizace producentů vrátí rozdíl mezi skutečně vyplacenou a náležitou podporou, navýšený o úrok vypočítaný podle čl. 36 odst. 2.
2. V případě víceletých smluv, je-li možné použít současně článek 29 a odstavec 1 tohoto článku, je uložena vyšší sankce.
Článek 31
Snížení podpory v případě zrušení smlouvy
Jestliže se zjistí, že zpracovatelská smlouva byla úplně nebo částečně zrušena společnou dohodou obou stran před uplynutím celého období platnosti, organizace producentů, která smlouvu podepsala, uhradí 40 % podpory, kterou obdržela podle téže smlouvy, zvýšených o úrok vypočtený podle čl. 36 odst. 2.
Kromě toho, jestliže se v případě víceletých smluv zjistí, že organizace producentů zrušila úplně nebo zčásti dvě nebo více smluv ve stejném hospodářském roce, organizace producentů nesmí uzavřít žádnou další víceletou smlouvu podle nařízení (ES) č. 2202/96 po tři hospodářské roky ode dne, kdy se příslušný orgán v dotyčném členské státě dozví o zrušení.
Nedodání produktu za jeden hospodářský rok podle víceleté smlouvy se považuje za zrušení dotyčné smlouvy, s výjimkou případu úpadku zpracovatele.
Článek 32
Zrušení smlouvy pro pochybení zpracovatele
V případě, že organizace producentů není schopna splnit své smluvní závazky pro pochybení zpracovatele, příslušné orgány dotyčného členského státu mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy povolit organizaci producentů, která podepsala krátkodobé a/nebo víceleté smlouvy s tímto zpracovatelem, aby takovéto smlouvy zrušila anebo je beze změny přenesla na jiného zpracovatele.
Organizace producentů, které příslušné vnitrostátní orgány udělily oprávnění zrušit nebo přenést své smlouvy, není postižena sankcemi nebo sníženími stanovenými v článku 31.
Článek 33
Snížení podpory v důsledku kontrol ploch
1. Pokud je během kontrol ploch uvedených v čl. 27 odst. 1 písm. a) a d) zjištěno, že je uvedená plocha větší než plocha skutečně zjištěná v rámci celkové kontrolované plochy, podpora splatná organizaci producentů se sníží, pokud není rozdíl zřetelně způsoben chybou:
a) o procentní podíl zjištěného rozdílu, je-li větší než 5 %, ale nepřesahuje 20 % zjištěné plochy;
b) o 30 %, jestliže je rozdíl větší než 20 % zjištěné plochy.
Je-li uvedená plocha menší než plocha skutečně zjištěná a rozdíl je větší než 10 % zjištěné plochy, podpora splatná organizaci producentů se sníží o polovinu procentního podílu zjištěného rozdílu.
2. Snížení podpory stanovené v odstavci 1 se nepoužije, jestliže organizace producentů předložila na faktech založené správné informace nebo může jinak prokázat, že nepochybila.
Snížení stanovená v odstavci 1 se nepoužijí, jestliže organizace producentů nebo její členové informují příslušné orgány písemně, že údaje jsou nesprávné nebo se staly nesprávnými po odeslání informací uvedených v čl. 15 odst. 1, za předpokladu, že organizace producentů nebo její členové nebyli informováni o záměru příslušných orgánů provést kontrolu na místě nebo že je příslušné orgány o žádném zjištěné nesrovnalosti neinformovaly.
Článek 34
Vnitrostátní sankce
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily dodržování ustanovení o výplatách podpory v souladu s článkem 23.
Stanoví zejména sankce proti odpovědným představitelům organizací producentů v závislosti na závažnosti porušení předpisů.
V případě, že organizace producentů opakovaně poruší předpisy, členský stát přistoupí k odebrání uznání organizace producentů nebo předběžného uznání v případě předběžně uznaného seskupení producentů.
Článek 35
Sankce zpracovatelům
1. Zjistí-li se, že celé množství produktu přijatého ke zpracování podle smlouvy nebylo zpracováno na jeden z produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 2202/96, zpracovatel s výjimkou případů vyšší moci zaplatí příslušným orgánům částku, která se rovná dvojnásobku jednotkové sazby podpory vynásobenému množstvím dotyčné suroviny, která nebyla zpracována, zvýšenou o úrok vypočítaný podle čl. 36 odst. 2.
S výjimkou případů řádně odůvodněných ke spokojenosti členského státu se navíc pozastaví schválení zpracovatele podle ustanovení článku 5 tohoto nařízení:
a) na hospodářský rok následující po zjištění, že zjištěný rozdíl mezi množstvím přijatým ke zpracování a skutečně zpracovaným množstvím je roven nebo větší než 10 %, ale je menší než 20 % množství přijatého ke zpracování;
b) na dva hospodářské roky následující po zjištění, že tento rozdíl činí 20 % nebo je větší.
2. Členské státy vyloučí zpracovatele z režimu podpor stanoveného v nařízení (ES) č. 2202/96:
a) uvede-li organizace producentů nepravdivé údaje za spoluúčasti zpracovatele;
b) nezaplatí-li zpracovatel opakovaně cenu uvedenou v čl. 7 odst. 1 písm. f) tohoto nařízení;
c) nedodrží-li zpracovatel opakovaně lhůtu splatnosti uvedenou v čl. 7 odst. 1 posledním pododstavci tohoto nařízení;
d) nezaplatí-li zpracovatel pokuty stanovené v odstavci 1 tohoto článku;
e) neplní-li zpracovatel závazky uvedené v čl. 26 odst. 1, 2 nebo 3 tohoto nařízení;
f) v případě opakovaného použití článku 31 tohoto nařízení.
Délka vyloučení zpracovatele z režimu podpor nesmí být kratší než jeden hospodářský rok a členský stát ji stanoví s ohledem na vážnost pochybení.
Článek 36
Platba navrácených částek
1. Navrácené částky a dlužný úrok podle ustanovení tohoto oddílu se platí příslušné platební agentuře a odečítají se od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
2. Použitelná úroková sazba se vypočítá podle ustanovení vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být nižší než úroková sazba použitelná pro vymáhání částek podle vnitrostátních předpisů.
Článek 37
Soulad se zpracovatelskými prahy
Soulad s vnitrostátními prahy a prahy Společenství se zjišťuje na základě množství zpracovaných s podporou podle nařízení (ES) č. 2202/96 v každém z dotyčných členských států.
Článek 38
Správní spolupráce mezi členskými státy
Členské státy přijmou nezbytná opatření potřebná k zajištění vzájemné správní spolupráce s cílem zajistit správné provádění tohoto nařízení.
KAPITOLA VII OZNÁMENÍ KOMISI
Článek 39
Oznámení
1. Každý členský stát oznámí Komisi:
a) před začátkem každého hospodářského roku případné použití čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2202/96 a množství každé z podprahových hodnot, o které se jedná;
b) množství každého produktu, na něž jsou uzavřeny smlouvy v probíhajícím hospodářském roce, rozdělená podle typu smlouvy, nejpozději do 31. března;
c) množství každého produktu dodané ke zpracování podle nařízení (ES) č. 2202/96 v obdobích uvedených v čl. 2 odst. 4 tohoto nařízení, nejpozději do 1. srpna běžného hospodářského roku.
V případě klementinek se množství uvedené v písmenu c) rozdělí na produkty dodané ke zpracování na segmenty na jedné straně a na šťávu na straně druhé.
2. Nejpozději do 1. března následujícího hospodářského roku každý dotyčný členský stát Komisi oznámí:
a) množství každého produktu obdržená schválenými zpracovateli, kteří pracují na jeho státním území, rozdělená podle získaných hotových produktů a případně množství každého produktu získaného pro zpracování z jiného členského státu;
b) množství každého produktu obdržená zpracovateli podle smlouvy rozdělená podle typu smlouvy (krátkodobá či víceletá);
c) množství každého produktu obdržená zpracovateli podle smlouvy rozdělená podle výsledných hotových produktů;
d) množství hotových produktů získané z každého množství uvedeného v písmenu a);
e) množství hotových produktů získaná z každého množství uvedeného v písmenu c);
f) množství každého hotového produktu ve skladu na konci zpracovatelských operací pro daný hospodářský rok;
g) množství každého produktu zajištěného smlouvou a dodaného podle typu smlouvy (krátkodobé či víceleté);
h) množství každého dodaného produktu rozdělená na základě odpovídající částky podpory;
i) výdaje vyjádřené v národní měně na podporu vyplácenou organizacím producentů za každý produkt.
Množství se vyjadřují v čisté hmotnosti.
Pokud jde o šťávu, rozdělují se množství uvedená v písmenech d) a e) na základě jejich koncentrace ve stupních Brixe.
3. Nejpozději do 1. března následujícího roku každý dotyčný členský stát vypracuje a podá zprávu o provedených kontrolách za každý hospodářský rok, přičemž uvede počet kontrol a jejich výsledky rozdělené podle druhu zjištění.
Tyto výsledky musí být oznámeny Komisi nejpozději do 15. března následujícího roku.
4. Členské státy přijmou nezbytné předpisy, aby zajistily, že veškeré údaje, obsažené v oznámeních a zprávách pro Komisi, uvedených v odstavcích 1, 2 a 3, jsou správné, úplné a konečné a byly řádně ověřeny příslušnými orgány předtím, než byly sděleny Komisi.
KAPITOLA VIII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Uzavírání smluv pro hospodářský rok 2003/2004
Odchylně od článku 10 se na hospodářský rok 2003/2004 smlouvy uzavírají nejpozději 1. listopadu 2003.
Článek 41
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1092/2001 se zrušuje s účinkem ode dne použití tohoto nařízení pro každý z dotyčných produktů.
Články 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 1092/2001 však zůstávají použitelné pro smlouvy, které byly uzavřeny před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Odkazy na zrušené nařízení je se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze II.
Článek 42
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2112/2003
ze dne 1. prosince 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1334/2003, kterým se mění podmínky pro povolení některých doplňkových látek v krmivech, které patří do skupiny stopových prvků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Rady (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na články 3, 9d a 9e této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení Komise (ES) č. 1334/2003 [3] obsahuje tiskovou chybu, kterou je třeba opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1334/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2118/2003
ze dne 2. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1420/1999 a nařízení (ES) č. 1547/1999, pokud jde o přepravu některých druhů odpadů do Tanzanie a do Srbska a Černé Hory
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2557/2001 [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2243/2001 [4], a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. října 2002 zaslala Komise verbální nótu orgánům Svazové republiky Jugoslávie s dotazem, zda by tato země přijala vývoz odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné ze Společenství za účelem využití, a pokud ano, jaký případný kontrolní postup by bylo nutné použít.
(2) Ve své odpovědi ze dne 30. ledna 2003 Srbsko a Černá Hora informovalo Komisi, že dovoz všech odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 ze Společenství bude přijat a že žádný kontrolní postup nebude nutný. Vzhledem k tomu, že bývalá Svazová republika Jugoslávie nedávno změnila ústavu a přejmenovala se na "Srbsko a Černá Hora", měla by žádost (zahrnout všechny odpady do přílohy D nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2243/2001 [6] mít za následek vložení nové položky s novým názvem země.
(3) Dne 27. února 2003 byla Komise oficiálně informována Tanzanií o změně postupu pro dovoz odpadů ze Společenství za účelem jeho využití.
Dovoz odpadů druhu GE 010 ex700100 se již nezakazuje a bude podléhat pouze postupům používaným pro běžné obchodní transakce.
(4) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 byl výbor zřízený článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [7], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [8], uvědomen o oficiální žádosti Tanzanie a oficiální žádosti Srbska a Černé Hory dne 30. dubna 2003.
(5) Pro zohlednění nové situace těchto zemí je nutné současně změnit nařízení (ES) č. 1420/1999 a nařízení (ES) č. 1547/1999.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice 75/442/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha D nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha A nařízení (ES) č. 1420/1999 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2119/2003
ze dne 2. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem a o zrušení nařízení (ES) č. 2465/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 ze dne 7. července 2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem a zrušení nařízení (ES) č. 2465/96 [1], ve znění nařízení (ES) č. 1799/2003 [2], a zejména na čl. 11 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha III nařízení (ES) č. 1210/2003 uvádí seznam fyzických a právnických osob, státních orgánů, podniků, institucí a subjektů předchozí irácké vlády, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 21. listopadu 2003 rozhodl Výbor pro sankce zřízený rezolucí 661 (1990) Rady bezpečnosti OSN pozměnit seznam fyzických a právnických osob, státních orgánů, podniků, institucí a subjektů předchozí irácké vlády, na které by se mělo vztahovat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha III by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření podle tohoto nařízení musí toto nařízení vstoupit v platnost neprodleně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 1210/2003 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2131/2003
ze dne 4. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 214/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 [2] mohou intervenční agentury členských států prodat odstředěné sušené mléko v množství, které bylo uskladněno před 1. květnem 2002.
(2) Vzhledem k současné situaci na trhu, pro kterou je charakteristická nízká sezónní produkce, je třeba, aby se z veřejných skladů dostalo na trh více sušeného odstředěného mléka.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 21 nařízení (ES) č. 214/2001 se datum "1. květnem 2002" nahrazuje datem "1. červnem 2002".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2132/2003
ze dne 4. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2799/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [2] organizovaly intervenční agentury stálé nabídkové řízení na prodej sušeného odstředěného mléka umístěného do skladu před 1. květnem 2002.
(2) Vzhledem k množství, které je ještě k dispozici, a vzhledem k situaci na trhu je třeba uvedené datum nahradit datem 1. června 2002.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 26 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/1999 se datum "1. květnem 2002" nahrazuje datem "1. červnem 2002".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2148/2003
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se od 1. července 2002 opravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], naposledy pozměněným nařízením (ES, Euratom) č. 2265/2002 [2], a zejména na články 63, 64, 65, 65a a 82 a přílohu XI služebního řádu a na čl. 20 první pododstavec a článek 64 pracovního řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 2265/2002 nemohlo správně přihlédnout k vývoji čistých odměn francouzských úředníků.
(2) Čísla vykazující tento vývoj jsou nyní k dispozici a ukazují, že je třeba provést dodatečnou úpravu.
(3) Je proto třeba upravit částky uvedené ve zmíněném nařízení.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. července 2002
a) se tabulka základních měsíčních platů v článku 66 služebního řádu nahrazuje tímto: "Platové třídy _BAR_ Stupně _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_ 6 _BAR_ 7 _BAR_ 8 _BAR_
C 5 _BAR_ 2344,76 _BAR_ 2440,84 _BAR_ 2536,92 _BAR_ 2633,00 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
D 4 _BAR_ 2120,38 _BAR_ 2207,33 _BAR_ 2294,28 _BAR_ 2381,23" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ b) - v čl. 1 odst. 1 přílohy VII služebního řádu se částka 184,33 eur nahrazuje částkou 186,14 eur,
- v čl. 2 odst. 1 přílohy VII služebního řádu se částka 237,38 eur nahrazuje částkou 239,71 eur,
- v čl. 69 druhé větě i v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu se částka 424,07 eur nahrazuje částkou 428,22 eur,
- v čl. 3 prvním pododstavci přílohy VII služebního řádu se částka 212,14 eur nahrazuje částkou 214,22 eur.
Článek 2
Od 1. července 2002 se tabulka základních měsíčních platů v článku 63 pracovního řádu ostatních zaměstnanců nahrazuje tímto: "Kategorie _BAR_ Skupina _BAR_ Stupeň _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ A _BAR_ I _BAR_ 5774,37 _BAR_ 6489,63 _BAR_ 7204,89 _BAR_ 7920,15 _BAR_ II _BAR_ 4190,95 _BAR_ 4599,33 _BAR_ 5007,71 _BAR_ 5416,09 _BAR_ III _BAR_ 3521,83 _BAR_ 3678,71 _BAR_ 3835,59 _BAR_ 3992,47 _BAR_ B _BAR_ IV _BAR_ 3383,18 _BAR_ 3714,38 _BAR_ 4045,58 _BAR_ 4376,78 _BAR_ V _BAR_ 2657,44 _BAR_ 2832,61 _BAR_ 3007,78 _BAR_ 3182,95 _BAR_ C _BAR_ VI _BAR_ 2527,41 _BAR_ 2676,20 _BAR_ 2824,99 _BAR_ 2973,78 _BAR_ VII _BAR_ 2262,12 _BAR_ 2339,09 _BAR_ 2416,06 _BAR_ 2493,03 _BAR_
D _BAR_ VIII _BAR_ 2044,60 _BAR_ 2165,02 _BAR_ 2285,44 _BAR_ 2405,86 _BAR_
Článek 3
Od 1. července 2002 činí paušální příspěvek uvedený v článku 4a přílohy VII služebního řádu:
- 111,71 eur měsíčně pro úředníky platové třídy C4 nebo C5,
- 171,28 eur měsíčně pro úředníky platové třídy C1, C2 nebo C3.
Článek 4
Důchody, na které vznikl nárok do 1. července 2002, se od uvedeného dne vyměřují podle tabulky základních měsíčních platů stanovených v článku 66 služebního řádu, ve znění čl. 1 písm. a) tohoto nařízení.
Článek 5
Od 1. července 2002 se tabulka v čl. 10 odst. 1 přílohy VII služebního řádu nahrazuje tímto: _BAR_ "Při nároku na příspěvek na domácnost _BAR_ od 16. dne _BAR_
Ostatní třídy _BAR_ 63,93 _BAR_ 29,77 _BAR_ 41,15 _BAR_ 20,58" _BAR_
Článek 6
Od 1. července 2002 činí příspěvky za práci na směny stanovené v článku 1 nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 [3] 323,81 eur, 488,74 eur, 534,38 eur a 728,54 eur.
Článek 7
Od 1. července 2002 se na částky uvedené v článku 4 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [4] použije koeficient 4,674337.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2151/2003
ze dne 16. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 ze dne 5. listopadu 2002 o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV) [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2195/2002 stanovilo jednotný klasifikační systém pro veřejné zakázky za účelem sjednocení údajů užívaných zadavateli k popisu předmětu smluv.
(2) S ohledem na vývoj na trzích a požadavky uživatelů mohou struktura a kódy CPV vyžadovat úpravy nebo změny.
(3) S ohledem na konkrétní potřeby členských států a uživatelů CPV a aby byly opraveny věcné chyby zjištěné v různých jazykových verzích, je třeba strukturu a kódy CPV aktualizovat.
(4) Do příloh uvedeného nařízení je třeba promítnout technické úpravy a vylepšení, k nimž došlo v rámci legislativního procesu vedoucího k přijetí nařízení (ES) č. 2195/2002, avšak které v něm nemohly být zohledněny.
(5) Ve svém stanovisku [2] k návrhu nařízení o CPV Výbor regionů upozornil na potřebu vylepšení klasifikace léků a doporučil, aby byla pro doplnění struktury a kódů CPV pro léčivé přípravky použita anatomicko-terapeuticko-chemická klasifikace (ATC) vypracovaná Světovou zdravotnickou organizací.
(6) Zúčastněné strany a uživatelé CPV předložili konkrétní návrhy na vylepšení CPV.
(7) Aktualizace struktury a kódů CPV by se měla zohlednit v informativních srovnávacích tabulkách mezi CPV a pro zatímní ústřední klasifikací produkce (CPC Prov.) Spojených národů, klasifikací ekonomických činností v Evropských společenstvích (NACE rev.1) a kombinovanou nomenklaturou (KN).
(8) V zájmu jasnosti by měly být CPV a srovnávací tabulka mezi CPV a CPC Prov. zcela nahrazeny.
Všechny změny kódů CPV a jejich popisu by měly být uvedeny v samostatné nové příloze nařízení (ES) č. 2195/2002.
(9) Vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 204/2002 ze dne 19. prosince 2001 [3], kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3696/93 ze dne 29. října 1993 o statistické klasifikaci produkce podle činností (CPA) v Evropském hospodářském společenství, zastaraly údaje uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2195/2002, která obsahuje srovnání mezi CPV a CPA 96.
(10) Ve společném postoji (ES) č. 33/2003 ze dne 20. března 2003 přijatém Radou s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [4] a ve společném postoji (ES) č. 34/2003 ze dne 20. března 2003 přijatém Radou s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [5] nejsou oblasti produktů stanoveny odkazem na statistickou klasifikaci produkce podle činností (CPA).
(11) Z uvedených důvodů není vhodné aktualizovat srovnávací tabulku mezi CPV a CPA 96 stanovenou v příloze II nařízení (ES) č.
2195/2002. Přílohu je tudíž třeba zrušit.
(12) Nařízení (ES) č. 2195/2002 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro zadávání veřejných zakázek,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2195/2002 se mění takto:
příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení;
příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto nařízení;
příloha IV se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení;
příloha V se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 2152/2003
ze dne 17. listopadu 2003
o monitorování lesů a environmentálních interakcí ve Společenství (Forest Focus)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lesy plní pro společnost důležitou mnohostrannou úlohu.
Kromě jejich významné úlohy při rozvoji venkovských oblastí mají lesy velký význam pro ochranu přírody, plní důležitou úlohu při zachování životního prostředí, jsou klíčovým prvkem v koloběhu uhlíku a významnou jímkou uhlíku a představují rozhodující faktor řízení koloběhu vody.
(2) Stav lesů může být vážně ovlivněn přírodními faktory, jako jsou extrémní povětrnostní podmínky, napadení škůdci a chorobami, nebo působením člověka, jako jsou klimatické změny, požáry a znečištění ovzduší.
Tyto hrozby mohou lesy vážně poškodit, a dokonce zničit.
Většina přírodních a antropogenních faktorů nepříznivě ovlivňujících lesy může mít přeshraniční účinky.
(3) Ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o strategii lesního hospodářství pro Evropskou unii byla zdůrazněna potřeba chránit přírodní prostředí a lesní dědictví, obhospodařovat lesy trvale udržitelnýmzpůsobem a podporovat mezinárodní a celoevropskou spolupráci při ochraně lesů, přičemž bylo poukázáno na monitorování lesů a podporu úlohy lesů jako jímky uhlíku.
Rada ve svém usnesení ze dne 15. prosince 1998 o strategii lesního hospodářství pro Evropskou unii [5] vyzvala Komisi, aby vyhodnotila a průběžně zlepšovala účinnost evropského systému monitorování stavu lesů a zohlednila všechny potenciální vlivy na lesní ekosystémy.
Vyzvala rovněž Komisi, aby věnovala zvláštní pozornost rozvoji informačního systému Společenství pro lesní požáry, který umožňuje lepší vyhodnocení účinnosti ochranných opatření proti požárům.
(4) V rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o šestém akčním programu Společenství pro ochranu životního prostředí [6] byla uznána potřeba založit vypracovávání, provádění a hodnocení environmentálních politik na znalostním přístupu, a zejména potřeba monitorování rozmanitých funkcí lesů v souladu s doporučeními ministerské konference o ochraně lesů v Evropě, fóra Spojených národů o lesích, Úmluvy o biologické rozmanitosti a dalších fór.
(5) Společenství a členské státy se zavázaly provádět mezinárodně dohodnuté činnosti týkající se zachování a ochrany lesů, zejména návrhy opatření mezivládní skupiny a fóra o lesích, rozšířený pracovní program pro biologickou rozmanitost lesů Úmluvy o biologické rozmanitosti a rovněž Rámcovou úmluvu Spojených národů o klimatických změnách a Kjótský protokol.
(6) Společenství se již zabývalo dvěmi z příčin, které nepříznivě ovlivňují stav lesních ekosystémů, v rámci nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [7] a nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry [8].
(7) Použitelnost obou nařízení skončila dnem 31. prosince 2002 a obecným zájmem Společenství je pokračovat v monitorovacích činnostech a dále rozvíjet tyto činnosti stanovené v uvedených nařízeních jejich začleněním do nového programu nazvaného "Forest Focus".
(8) Program by měl být sladěn se stávajícími vnitrostátními, evropskými a mezinárodními systémy s ohledem na pravomoc Společenství pro lesy a v souladu s jeho strategií lesního hospodářství a aniž je dotčena zásada subsidiarity.
(9) Opatření v rámci programu pro monitorování lesních požárů by měla doplňovat opatření, která byla přijata zejména na základě rozhodnutí Rady 1999/847/ES ze dne 9. prosince 1999 o zavedení akčního programu Společenství v oblasti civilní ochrany [9], nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře rozvoje venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [10] a nařízení Rady (EHS) č. 1615/89 ze dne 29. května 1989, kterým se zavádí evropský lesnický informační a komunikační systém (EFICS) [11].
(10) Program by měl podporovat výměnu informací o stavu lesů a škodlivých vlivech na lesy ve Společenství a umožňovat vyhodnocení stávajících opatření pro zachování a ochranu lesů v zájmu udržitelného rozvoje, se zvláštním důrazem na opatření přijatá za účelem omezení účinků negativně ovlivňujících lesy.
(11) Ochrana lesů před požáry je obzvláště důležitou a naléhavou záležitostí, mimo jiné pro boj proti desertifikaci a pro zamezení negativních účinků požárů na klimatické změny.
Rozhodující význam má zamezení jakémukoli přerušení opatření zavedených členskými státy v souladu s nařízením (EHS) č. 2158/92, jejíž použitelnost skončila.
Toto nařízení by se tedy mělo vztahovat na ochranná opatření, která nejsou podporována nařízením (ES) č. 1257/99 a nejsou zahrnuta do vnitrostátních nebo regionálních programů rozvoje venkova.
(12) Aby napomáhal komplexnímu porozumění vztahu mezi lesy a životním prostředím, měl by program rovněž zahrnovat monitorování dalších důležitých faktorů, jakými jsou biologická rozmanitost, vázání uhlíku, klimatické změny, půda a ochranná funkce lesů.
Program by proto měl zahrnovat opatření, která umožní širší rozsah cílů a pružné provádění, a současně se opírat o výsledky dosažené v rámci nařízení (EHS) č. 3528/86 a (EHS) č.
2158/92. Měl by umožnit přiměřené a hospodárné monitorování lesů a environmentálních interakcí.
(13) Členské státy by měly program provádět prostřednictvím národních programů schválených Komisí postupem, který je třeba stanovit.
(14) Komise by měla ve spolupráci s členskými státy zajistit koordinaci, sledování a rozvoj programu a podávání zpráv o něm, zejména Stálému lesnickému výboru zřízenému rozhodnutím Rady 89/367/EHS [12].
(15) Monitorování lesů a environmentálních interakcí může poskytovat spolehlivé a srovnatelné informace pro ochranu lesů ve Společenství pouze tehdy, jsou-li údaje shromažďovány na základě jednotných metod.
Takové srovnatelné informace na úrovni Společenství by přispěly k vytvoření platformy prostorových údajů pocházejících z různých zdrojů společných environmentálních informačních systémů.
Je proto třeba připravit příručky, ve kterých se stanoví metody použitelné pro monitorování stavu lesů, formát údajů a pravidla pro zpracování údajů.
(16) Komise by měla údaje o vázání uhlíku, klimatických změnách a vlivu na biologickou rozmanitost, které jsou v tomto programu shromážděny, používat jako příspěvek pro zprávy, které musí podávat podle ustanovení příslušných úmluv a protokolů.
V případě rozporných údajů by měla Komise přijmout každé možné opatření s cílem dosáhnout pozitivního řešení.
(17) Komise a členské státy by měly spolupracovat s ostatními mezinárodními orgány v oblasti monitorování lesů na mezinárodní a celoevropské úrovni, a zejména s mezinárodním programem spolupráce pro posuzování a monitorování vlivů znečištění ovzduší na lesy (dále jen "ICP Forests"), s cílem podporovat zachování a ochranu lesů v zájmu udržitelného rozvoje.
(18) Toto nařízení stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán v průběhu ročního rozpočtového procesu přednostní referenční rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [13].
(19) Je vhodné stanovit výši příspěvku Společenství na činnosti financované v rámci tohoto programu.
(20) Pro zajištění kontinuity monitorovacích činností je zapotřebí výjimečně povolit, aby výdaje členského státu byly způsobilé pro spolufinancování, vztahují-li se na opatření, která byla zahájena po 1. lednu 2003 a před vstupem tohoto nařízení v platnost, za předpokladu, že tato opatření nebyla ukončena před schválením příslušného národního programu Komisí.
(21) Členské státy by měly určit orgány a agentury odpovědné za zpracování a předávání údajů a za správu příspěvku Společenství.
(22) Členské státy by rovněž měly vypracovat zprávy o různých monitorovacích činnostech, které by měly být předány Komisi.
(23) Při rozšiřování údajů by měla být zohledněna úmluva EHK/OSN z roku 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně ve věcech životního prostředí (Aarhusská úmluva) a příslušné předpisy Společenství o přístupu k informacím o životním prostředí.
(24) Opatření obecného významu, která jsou nezbytná k provádění tohoto nařízení, by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(25) Stálý lesnický výbor by měl být Komisi nápomocen při použití regulativního postupu v souladu s kritérii stanovenými v čl. 2 písm. b) uvedeného rozhodnutí.
(26) Je důležité program pravidelně přezkoumávat a vyhodnocovat jeho účinnost, aby bylo možné určit potřeby, jimiž je třeba se zabývat.
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě podávat zprávy o provádění programu, zejména pokud jde o jeho pokračování po prováděcím období stanoveném v tomto nařízení.
(27) Vzhledem k tomu, že členské státy nemohou v dostatečné míře dosáhnout cílů navržených opatření, totiž monitorování lesů, jejich stavu a environmentálních interakcí, a těchto cílů je tudíž možné lépe dosáhnout na úrovni Společenství, Společenství může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v tomto článku nepřekračuje toto nařízení to, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(28) Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a kandidátskými zeměmi střední a východní Evropy na druhé straně stanoví účast těchto zemí v programech Společenství, zejména v oblasti životního prostředí.
Program by tedy měl být otevřený účasti ostatních evropských zemí.
(29) Vzhledem ke skončení použitelnosti nařízení (EHS) č. 3528/86 a (EHS) č. 2158/92 a s cílem předejít jakémukoli překrytí nebo přerušení je vhodné, aby se toto nařízení použilo ode dne 1. ledna 2003,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1 Cíle, obsah a definice
Článek 1
1. Zřizuje se program Společenství pro široce založené, harmonizované a komplexní dlouhodobé monitorování stavu lesů (dále jen "program") s cílem:
a) pokračovat v:
- monitorování znečištění ovzduší a vlivů znečištění ovzduší a ostatních činitelů a faktorů, které mají dopad na lesy, jako jsou biotické a abiotické faktory a faktory antropogenního původu,
- monitorování lesních požárů a jejich příčin a následků,
- prevenci lesních požárů a dále je rozvíjet;
b) posuzovat požadavky na monitorování půdy, vázání uhlíku, vlivů klimatických změn a biologické rozmanitosti, jakož i ochranných funkcí lesů, a toto monitorování rozvíjet;
c) průběžně vyhodnocovat účinnost monitorovacích činností při posuzování stavu lesů a další rozvoj těchto monitorovací činností.
Program má poskytovat spolehlivé a srovnatelné údaje a informace o stavu lesů a škodlivých vlivech na lesy na úrovni Společenství.
Rovněž má pomoci vyhodnocovat stávající opatření pro zachování a ochranu lesů v zájmu udržitelného rozvoje se zvláštním důrazem na opatření přijatá za účelem omezení účinků negativně ovlivňujících lesy.
Program zohledňuje stávající a plánované vnitrostátní, evropské a celosvětové monitorovací mechanismy a v případě potřeby na ně navazuje a je ve shodě s příslušnými mezinárodními dohodami.
2. Odkazuje-li se v tomto nařízení na lesy, mohou pod ně členské státy zahrnout i jiné zalesněné plochy.
Odkazuje-li se v tomto nařízení na lesy v souvislosti s lesními požáry, mohou pod ně členské státy zahrnout navíc i jiné plochy.
3. Ve Francii se program nevztahuje na zámořské departementy.
Článek 2
1. 1.Program stanoví opatření určená na:
a) podporu harmonizovaného sběru, zpracování a vyhodnocování údajů;
b) zlepšení vyhodnocování údajů a podporu integrovaného vyhodnocování údajů na úrovni Společenství;
c) zlepšení kvality údajů a informací shromažďovaných v rámci programu;
d) další rozvoj monitorovacích činností programu;
e) lepší porozumění lesům, a zejména vlivu přirozených a antropogenních stresových faktorů;
f) studium dynamiky lesních požárů a jejich příčin a účinků na lesy;
g) rozvoj ukazatelů a metod posuzování rizika týkajících se rozmanitých stresových faktorů, kterým jsou lesy z časového a prostorového hlediska vystaveny.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 doplňují výzkumné programy Společenství.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "lesem" plocha s korunovým zápojem (nebo s odpovídajícím stupněm zakmenění) vyšším než 10 % a o rozloze větší než 0,5 ha.
Stromy by měly být schopny dosáhnout v dospělosti na daném stanovišti minimální výšky 5 m.
Les může být tvořen buď lesními formacemi s plně zapojenými porosty, kde velkou část plochy pokrývají stromy různých vegetačních pater a podrost, nebo lesními formacemi s uvolněným zápojem se souvislým vegetačním krytem, kde korunový zápoj přesahuje 10 %.
Za les se považují rovněž mladé porosty z přirozené obnovy a všechny kultury založené pro účely lesního hospodářství, které dosud nedosáhly korunového zápoje 10 % a výšky 5 m, a rovněž plochy, které běžně tvoří součást plochy lesa, ale které jsou dočasně nezakmeněné v důsledku lidského zásahu nebo z přírodních příčin, u kterých se však předpokládá, že se opět stanou lesem.
Definice "lesa" zahrnuje: lesní školky a semenné sady, které představují nedílnou součást lesa; lesní cesty, přibližovací linky a jiné průseky, protipožární pásy a jiné malé otevřené plochy v lese; lesy v národních parcích, přírodních rezervacích a ostatních chráněných územích, např. územích zvláštního ekologického, vědeckého, historického, kulturního nebo duchovního významu; větrolamy a ochranné lesní pásy o rozloze větší než 0,5 ha a v šíři větší než 20 m. K lesům patří rovněž plantáže kaučukovníků a porosty korkových dubů.
Definice "lesa" však nezahrnuje: plochy převážně používané pro zemědělské účely;
b) "jinými zalesněnými plochami" plochy buď s korunovým zápojem (nebo s odpovídajícím stupněm zakmenění) 5 až 10 % stromů, které jsou schopny dosáhnout na daném stanovišti v dospělosti výšky 5 m, nebo s korunovým zápojem (nebo s odpovídajícím stupněm zakmenění) nad 10 % stromů, které nejsou schopny dosáhnout na daném stanovišti v dospělosti výšky 5 m (např. trpasličí nebo zakrslé stromy), a s křovinami nebo keři.
Definice "jiných zalesněných ploch" nezahrnuje: plochy pokryté stromy, křovinami nebo keři uvedenými výše, které jsou menší než 0,5 ha a užší než 20 m a které jsou zařazeny mezi "jiné plochy"; plochy převážně používané pro zemědělské účely;
c) "jinými plochami" plochy nezařazené mezi lesy a jiné zalesněné plochy podle definic v tomto nařízení, které však byly podle vnitrostátních předpisů zahrnuty do statistik lesních požárů.
Tyto plochy mohou zahrnovat vřesoviště, úhory nebo zemědělskou půdu, která sousedí s lesní plochou nebo je lesní plochou obklopená;
d) "lesním požárem" požár, který vypukne a šíří se v lese nebo na jiné zalesněné ploše nebo který vypukne na jiné ploše a šíří se do lesa a na jinou zalesněnou plochu.
Definice "lesního požáru" nezahrnuje: předepsané nebo kontrolované vypalování, obvykle s cílem snížit nebo odstranit množství nashromážděného paliva na půdě;
e) výrazem "georeferenční" přiřazení k určité zeměpisné oblasti, ve které se shromažďují údaje nebo jiné informace.
Přiřazená oblast může být větší než oblast nebo místo, kde se údaje/informace shromažďují, např. pro zachování anonymity zdroje shromažďovaných údajů/informací.
ODDÍL 2 Monitorování a nástroje pro zlepšování a rozvoj programu
Článek 4
1. Program se opírá o výsledky nařízení (EHS) č. 3528/86 a:
a) udržuje a dále rozvíjí systematickou síť pozorovacích bodů pro provádění pravidelných inventarizací, aby mohly být shromažďovány reprezentativní informace o stavu lesů;
b) udržuje a dále rozvíjí síť pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a stálé monitorování lesů.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 5
1. Program se opírá o výsledky nařízení (EHS) č. 2158/92 a udržuje a dále rozvíjí informační systém pro sběr srovnatelných informací o lesních požárech na úrovni Společenství.
2. Program umožňuje členským státům provádět studie pro zjištění příčin a dynamiky lesních požárů, jakož i jejich účinků na lesy. Tyto studie doplňují činnosti a opatření pro lesní požáry prováděné v souladu s rozhodnutím 1999/847/ES, nařízením (ES) č. 1257/1999 a nařízením (EHS) č. 1615/89.
Mimoto jsou do 31. prosince 2005 v souladu s čl. 13 odst. 1 samostatně financovány kampaně pro zvýšení informovanosti a speciální školení pro osoby, které jsou zapojeny do zásahů protipožární ochrany, nejsou-li tato opatření zahrnuta do programů rozvoje venkova.
3. Opatření na ochranu proti lesním požárům, která byla způsobilá podle nařízení (EHS) č. 2158/92, jsou financována v souladu s čl. 12 odst. 2 písm. b) a čl. 13 odst. 1, nejsou-li podporována nařízením (ES) č. 1257/1999 a zahrnuta do národních/regionálních programů rozvoje venkova.
4. Členské státy se mohou na vlastní žádost účastnit opatření a činností uvedených v odstavcích 1 a 2.
5. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 6
1. Pro dosažení cílů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) musí být program rozvíjen na základě studií, experimentů, demonstračních projektů, pilotního zkoušení a zaváděním nových monitorovacích činností. Komise rozvíjí program ve spolupráci s členskými státy, zejména za účelem:
a) prohloubení poznatků o stavu lesů a jiných zalesněných ploch, jakož i o vztahu mezi jejich stavem a přírodními a antropogenními stresovými faktory;
b) vyhodnocení účinků klimatických změn na lesy a jiné zalesněné plochy, včetně účinků na jejich biologickou rozmanitost a jejich vztah k vázání uhlíku a půdě;
c) zjištění – s ohledem na příslušné stávající ukazatele – nejdůležitějších strukturálních a funkcionálních prvků ekosystému, které se použijí jako ukazatele pro vyhodnocení stavu a vývoje biologické rozmanitosti v lesích a ochranných funkcí lesů.
2. Souběžně s opatřeními uvedenými v odstavci 1 mohou členské státy na žádost Komise nebo z vlastního podnětu provádět studie, experimenty, demonstrační projekty nebo zkušební fázi monitorování.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 napomáhají zjišťování možností pro zavádění nových monitorovacích činností v rámci programu, které by měly výrazně přispět k uspokojení informačních a monitorovacích potřeb v oblastech uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b). Provádění těchto činností se považuje za součást přezkoumání uvedeného v článku 18. Při rozvíjení programu přihlíží Komise k vědeckým i finančním potřebám a omezením.
4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3, včetně rozhodnutí o provádění nových monitorovacích činností, se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 7
1. Pro dosažení cílů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) a kromě opatření stanovených v článku 6 provádí Komise v úzké spolupráci s členskými státy studie, experimenty a demonstrační projekty s cílem:
a) podpořit harmonizovaný sběr, zpracování a vyhodnocování údajů na úrovni Společenství;
b) zlepšit vyhodnocování údajů na úrovni Společenství;
c) zlepšit kvalitu údajů a informací shromažďovaných v rámci programu.
2. Pro dosažení cílů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) a kromě opatření stanovených v článku 6 mohou členské státy do svých národních programů zahrnout studie, experimenty a demonstrační projekty v oblastech popsaných v odstavci 1.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
ODDÍL 3 Národní programy, koordinace a spolupráce
Článek 8
1. Činnosti stanovené v článcích 4 a 5, v čl. 6 odst. 2 a 3 a v čl. 7 odst. 2 se provádějí v rámci národních programů vypracovaných členskými státy na období dvou let.
2. Národní programy se předkládají Komisi do 60 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost a poté před 1. listopadem roku, který předchází datu započetí každého tříletého období.
3. Členské státy přizpůsobí se souhlasem Komise své národní programy, zejména tak, aby umožňovaly rozšíření monitorovací činnosti rozvíjené po jejím zavedení v souladu s článkem 6.
4. S národními programy je Komisi předloženo rovněž vyhodnocení ex ante.
Členské státy také provádějí vyhodnocení v polovině období na konci třetího roku období uvedeného v článku 12 a vyhodnocení ex post na konci tohoto období.
5. Na základě předložených národních programů a schválených přizpůsobení těchto národních programů Komise rozhodne o finančních příspěvcích na způsobilé náklady.
6. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 až 5 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2 s ohledem na vnitrostátní, evropské a mezinárodní monitorovací mechanismy, aby se předešlo jakékoliv další administrativní zátěži.
Článek 9
1. Komise ve spolupráci s členskými státy koordinuje, sleduje a rozvíjí program a podává o něm zprávy, zejména Stálému lesnickému výboru.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy zpracovává údaje na úrovni Společenství a zajišťuje vyhodnocování shromážděných údajů a informací na úrovni Společenství v souladu s článkem 15.
3. Komise zřídí vědeckou poradní skupinu, která bude Stálému lesnickému výboru nápomocna při přípravě jeho práce, zejména při rozvoji programu podle článku 6.
4. Pro plnění úkolů stanovených v odstavcích 1 a 2 Komise zřídí vědecký koordinační orgán v rámci Společného výzkumného střediska a může konzultovat a přizvat výzkumné ústavy a odborníky s ohledem na rozsah různých lesních ekosystémů ve Společenství.
5. Při plnění zpravodajských úkolů stanovených v odstavci 1 je Komisi nápomocna Evropská agentura pro životní prostředí.
6. Prováděcí pravidla k odstavci 3 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 10
1. Pro harmonizaci činností podle článků 4 a 5 a čl. 6 odst. 3 a pro zajištění porovnatelnosti údajů jsou v příručkách uvedeny povinné a nepovinné parametry a stanoveny monitorovací metody, jakož i formáty údajů používané pro přenos údajů. Je-li to možné a vhodné, měly by příručky vycházet ze stávajících systémů.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 11
1. V souvislosti s cíli uvedenými v článku 1 Komise a členské státy spolupracují a podporují součinnost s ostatními orgány na mezinárodní a celoevropské úrovni s cílem podporovat zachování a ochranu lesů v zájmu udržitelného rozvoje.
2. V souvislosti s článkem 4 Komise spolupracuje s ICP Forests, aby byly dodrženy závazky v rámci Úmluvy o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států.
3. Pro účely spolupráce podle odstavců 1 a 2 Komise může podporovat tyto činnosti:
a) vytváření vhodných spojení s vědeckým koordinačním orgánem;
b) studie a vyhodnocování údajů.
ODDÍL 4 Prováděcí období a finanční aspekty
Článek 12
1. Program běží po dobu čtyř let od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006.
2. Pro účely programu se maximální finanční podpora Společenství pro způsobilé náklady národních programů stanoví takto:
a) činnosti prováděné podle článku 4: 50 %;
b) činnosti prováděné podle článku 5: 50 %;
c) činnosti prováděné podle čl. 6 odst. 2: 75 %;
d) činnosti prováděné podle čl. 6 odst. 3: 50 %;
e) činnosti prováděné podle čl. 7 odst. 2: 50 %.
3. Komise vyplácí příspěvek Společenství na způsobilé náklady členským státům.
4. Výdaje vzniklé členským státům při provádění národních programů schválených Komisí jsou výjimečně způsobilé pro spolufinancování, jestliže byla tato opatření zahájena po 1. lednu 2003 a před datem vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud tato opatření nejsou ukončena v době, kdy Komise rozhoduje o národních programech.
5. Komise financuje činnosti prováděné podle čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 1, 2 a 4 v souladu s pravidly platnými pro veřejné zakázky.
6. Společenství může poskytnout příspěvek Evropské agentuře pro životní prostředí na plnění úkolů stanovených v čl. 9 odst. 5 a článku 18.
7. Komise může financovat činnosti vědecké poradní skupiny uvedené v čl. 9 odst. 3 pro plnění úkolů stanovených v prováděcích pravidlech.
8. Společenství může poskytnout příspěvek ICP Forests, aby splnilo závazky Společenství stanovené v čl. 11 odst. 2.
Článek 13
1. Finanční rámec pro provádění programu v období 2003 až 2006 představuje 61 milionů EUR, z nichž 9 milionů EUR může být použito na opatření na protipožární ochranu.
2. Finanční zdroje stanovené v odstavci 1 se v případě přistoupení nových členských států k Evropské unii zvýší.
3. Roční přidělené prostředky povoluje rozpočtový orgán v rámci ročního rozpočtového procesu a v rámci limitů finančního výhledu.
ODDÍL 5 Provádění, podávání zpráv členskými státy, Stálý lesnický výbor
Článek 14
1. Členské státy určí subjekty příslušné k řízení činností, které jsou součástí schválených národních programů, na základě finančních a provozních možností těchto subjektů.
Tyto subjekty mohou být buď orgány státní správy nebo jiné subjekty, s výhradou schválení Komise, že soukromé subjekty pověřené veřejnou službou poskytují přiměřené finanční záruky a splňují podmínky stanovené v prováděcích pravidlech k tomuto odstavci.
2. Aniž jsou dotčeny stávající příslušné orgány, členské státy určí orgány a agentury pověřené prováděním opatření přijatých v souladu s tímto nařízením.
3. Členské státy jsou odpovědné za řádnou a účinnou správu příspěvku Společenství.
K tomuto účelu přijmou opatření nezbytná k tomu, aby:
a) zajistily, že činnosti financované Společenstvím jsou skutečně prováděny a že jsou prováděny náležitým způsobem, který zaručuje viditelnost příspěvku Společenství;
b) zabránily všem nesrovnalostem;
c) získaly zpět částky, které propadly v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti;
d) zajistily, že subjekty uvedené v odstavci 1 mají řádné vnitřních systémů řízení a kontroly;
e) zajistily, že členské státy ručí za subjekty zmíněné v odstavci 1, které nejsou veřejnoprávním subjektem.
4. Členské státy poskytnou Komisi všechny nezbytné informace a přijmou všechna opatření, která mohou usnadnit kontroly, včetně kontrol na místě prováděných Komisí nebo Evropským účetním dvorem, a která Komise považuje za vhodná pro účely řízení financování Společenství.
Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých k tomuto účelu.
5. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 až 4 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 15
1. Členské státy každoročně předají Komisi prostřednictvím určených orgánů a agentur údaje shromážděné v rámci programu spolu se zprávou o těchto údajích.
Údaje jsou georeferenční a jsou Komisi předávány počítačovými telekomunikačními a/nebo elektronickými prostředky.
Komise v úzké spolupráci s členskými státy stanoví formát a podrobnosti potřebné pro toto předávání.
2. Členské státy aktivně rozšiřují shromážděné údaje na základě společných formátů a norem a prostřednictvím elektronických georeferenčních databází, které jsou spravovány v souladu se zásadami Aarhusské úmluvy a příslušnými předpisy Společenství o přístupu k informacím o životním prostředí.
3. Pro podporu vyhodnocování údajů a pro získání co nejvyššího dodatečného užitku z těchto údajů nesmí být omezováno právo Komise na používání a rozšiřování údajů v souladu se zásadami Aarhusské úmluvy a příslušných předpisů Společenství o přístupu k informacím o životním prostředí.
Při každém rozšiřování údajů, které byly shromážděny členskými státy, musí být členské státy uvedeny jako jejich zdroj.
4. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 16
1. Každý členský stát vypracuje zejména na základě činností uvedených v čl. 4 odst. 1 zprávu o vnitrostátní situaci, pokud jde o stav lesů.
Zpráva se Komisi předá nejpozději do 31. prosince 2005.
2. Každý členský stát, který se účastní činností uvedených v článku 5, vypracuje zprávu o vnitrostátní situaci, pokud jde o dopad požárů na lesy.
Zpráva se Komisi předá nejpozději do 31. prosince každého roku počínaje rokem 2003.
3. Každý členský stát vypracuje po zavedení monitorovacích činností uvedených v čl. 6 odst. 3 zprávu o vnitrostátní situaci, pokud jde o aspekty, kterých se týkají tyto monitorovací činnosti.
Pokyny pro podávání zpráv a zpravodajské období se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2.
Článek 17
1. Komisi je nápomocen Stálý lesnický výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
ODDÍL 6 Podávání zpráv Komisí, přezkoumání, kandidátské země
Článek 18
16 odst. 1 a s ohledem na všechny zprávy předané podle článku 16 Komise ve spolupráci s Evropskou agenturou pro životní prostředí předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění programu, ve které je přezkoumána účinnost programu, s cílem poskytnout základ pro rozhodování o pokračování těchto činností po roce 2006.
Za tímto účelem se Komise vyzývá k předložení návrhu.
Článek 19
Před uplynutím období uvedeného v čl. 12 odst. 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění programu s ohledem na přezkoumání uvedené v článku 18.
Článek 20
Tento program je otevřen účasti:
a) kandidátských zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a rozhodnutích příslušných rad přidružení;
b) Kypru, Malty a Turecka na základě dvoustranných dohod, které budou s těmito zeměmi uzavřeny;
c) ostatních evropských zemí na dobrovolném základě a na vlastní náklady.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2154/2003
ze dne 10. prosince 2003,
kterým se dočasně povolují některé mikroorganismy v krmivech (Enterococcus faecium a Lactobacillus acidophilus)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/7/ES [2], a zejména na článek 3 a čl. 9e odst. 1 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří mikroorganismy, lze dočasně povolit novou doplňkovou látku nebo nové užití doplňkové látky, která již byla v krmivech povolena, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že její použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
Toto dočasné povolení lze udělit na dobu nejvýše čtyř let.
(3) Z posouzení žádostí o povolení vyplývá, že mikroorganismy uvedené v příloze tohoto nařízení splňují podmínky stanovené v čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524.
(4) Používání Enterococcus faecium již bylo povoleno na dobu čtyř let nařízením Komise (ES) č. 666/2003 [3] pro selata a výkrm prasat.
(5) Byly předloženy nové údaje na podporu žádosti o rozšíření povolení k používání Enterococcus faecium pro prasnice.
(6) Byly předloženy údaje na podporu žádosti o povolení nové doplňkové látky Lactobacillus acidophilus pro nosnice.
(7) Používání Lactobacillus acidophilus pro nosnice a Enterococcus faecium pro prasnice, které je blíže vymezeno v příloze, by tedy mělo být dočasně povoleno na dobu čtyř let a zahrnuto do kapitoly IV seznamu povolených doplňkových látek.
(8) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivá stanoviska k bezpečnosti používání těchto mikroorganismů za podmínek uvedených v příloze tohoto nařízení.
(9) Hodnocení žádostí ukazuje, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu pracovníků před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v příloze.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [5].
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňkové látky, které náleží do skupiny "mikroorganismů" a jsou uvedeny v příloze, se povolují jako doplňkové látky v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003
ze dne 17. listopadu 2003
o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Živá zvířata a produkty živočišného původu se uvádějí na seznamu přílohy I Smlouvy.
Chov a uvádění na trh produktů živočišného původu představují významný zdroj příjmů pro venkovské obyvatelstvo.
Provádění veterinárních opatření směřujících ke zvýšení úrovně veřejného zdraví a zdraví zvířat ve Společenství napomáhá racionálnímu rozvoji zemědělského sektoru.
(2) Ochrana lidského zdraví před chorobami a infekcemi přenášenými přímo nebo nepřímo ze zvířat na člověka (zoonózami) má prvořadý význam.
(3) Zoonózy přenosné potravinami mohou lidem způsobovat utrpení, jakož i hospodářské ztráty v produkci potravin a v potravinářském průmyslu.
(4) Zoonózy přenášené jinými zdroji než potravou, zejména volně žijícími zvířaty a zvířaty v zájmovém chovu, též vyvolávají obavu.
(5) Zoonózy přítomné v primární produkci musí být patřičně tlumeny, aby se zajistilo dosažení cílů tohoto nařízení.
V případě primární produkce, kdy producent daných produktů tuto produkci dodává v malých množstvích konečnému spotřebiteli nebo místním obchodům, je však vhodné chránit veřejné zdraví prostřednictvím vnitrostátních právních předpisů.
V tomto případě totiž existuje úzký vztah mezi producentem a spotřebitelem.
Tato produkce by neměla mít celkově velký význam pro průměrné rozšíření zoonóz v populacích zvířat ve Společenství.
Obecné požadavky pro odběr vzorků a analýzy nemusejí být praktické nebo vhodné pro producenty s velmi malým počtem zvířat, nacházející se v oblastech potýkajících se s mimořádnými zeměpisně danými potížemi.
(6) Směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [4] stanovila systémy sledování u některých zoonóz a tlumení salmonely v některých hejnech drůbeže.
(7) Tato směrnice požadovala, aby členské státy předložily Komisi vnitrostátní opatření, jež přijaly pro dosažení cílů směrnice, a aby vypracovaly plány pro sledování salmonel u drůbeže.
Směrnice Rady 97/22/ES [5], kterou se mění směrnice 92/117/EHS, však tento požadavek pozastavila do přezkumu podle článku 15a směrnice 92/227/EHS.
(8) Některé členské státy již předložily plány pro sledování salmonel, které již Komise schválila.
Všechny členské státy měly s účinkem ode dne 1. ledna 1998 dodržovat minimální opatření stanovená pro salmonely v příloze III oddílu I směrnice 92/117/EHS a vypracovat opatření, jež se přijmou proti zavlečení salmonel do hospodářství.
(9) Tato minimální opatření byla zaměřena na sledování a tlumení salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus.
Pokud byly v odebraných vzorcích zjištěny a potvrzeny sérotypy Salmonella enteritidis nebo Salmonella typhimurium, směrnice 92/117/EHS stanovila zvláštní opatření pro tlumení infekce.
(10) Jiné právní předpisy Společenství stanoví sledování a tlumení některých zoonóz v populacích zvířat.
Zejména směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [6] se zabývá tuberkulózou skotu a brucelózou skotu.
Směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [7] se zabývá brucelózou ovcí a koz.
Tímto nařízením by nemělo vzniknout žádné zdvojení těchto existujících požadavků.
(11) Budoucí právní předpisy Společenství o hygieně potravin by měly uvádět konkrétní prvky nezbytné pro prevenci, tlumení a sledování zoonóz a původců zoonóz a měly by obsahovat zvláštní požadavky na mikrobiologickou kvalitu potravin.
(12) Směrnice 92/117/EHS stanovila shromažďování informací o případech zoonóz a původců zoonóz v krmivech, u zvířat, v potravinách a u lidí.
Tento systém shromažďování informací, i když není harmonizovaný, a není tudíž vhodný ke vzájemnému porovnávání mezi členskými státy, představuje základ pro posuzování současné situace ohledně zoonóz a původců zoonóz ve Společenství.
(13) Výsledky tohoto systému shromažďování informací ukazují, že někteří původci zoonóz, konkrétně Salmonella spp. a Campylobacter spp., způsobují většinu případů zoonóz u lidí.
Zdá se, že počet případů salmonelóz u lidí klesá, zejména chorob způsobených salmonelami Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium, což svědčí o úspěchu opatření pro tlumení přijatých ve Společenství.
Mnoho případů však není pravděpodobně zaznamenáno, a shromážděné informace tudíž nemusí nutně poskytovat úplný obraz situace.
(14) Ve stanovisku o zoonózách přijatém dne 12. dubna 2000 se Vědecký výbor pro veterinární opatření týkající se veřejného zdraví uvedl, že tehdy platná opatření určená k tlumení zoonotických infekcí přenášených potravou byla nedostatečná.
Dále se domníval, že epizootologické informace, které členské státy shromáždily, nebyly ani úplné, ani plně srovnatelné.
V důsledku toho výbor doporučil zlepšit opatření sledování a zjistil možnosti řízení rizika.
(15) Dále je nutné zlepšit stávající systémy pro tlumení u některých původců zoonóz.
Zároveň pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES ze dne 17. listopadu 2003 o sledování zoonóz a původců zoonóz, o změně rozhodnutí Rady 90/424/EHS a o zrušení směrnice Rady 92/117/EHS [8] nahradí systémy sledování a shromažďování informací zavedené směrnicí 92/117/EHS.
(16) V zásadě by opatření pro tlumení měla pokrývat celý potravní řetězec, od zemědělce až po spotřebitele.
(17) Pravidla pro tato opatření pro tlumení by obecně měla být pravidla stanovená podle právních předpisů Společenství o krmivech, zdraví zvířat a hygieně potravin.
(18) U některých zoonóz a původců zoonóz je však nutné stanovit na opatření pro tlumení zvláštní požadavky.
(19) Tyto zvláštní požadavky by měly být založeny na cílech zaměřených na snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz.
(20) Je třeba stanovit cíle u zoonóz a původců zoonóz postihujících populace zvířat a brát přitom v úvahu zejména jejich četnost a epidemiologický vývoj v populacích zvířat i lidí a v krmivech a potravinách, jejich nebezpečnost pro člověka, jejich případné ekonomické důsledky, vědecké názory a existenci vhodných opatření na snížení jejich výskytu.
Mohou být případně stanoveny cíle i pro jiné části potravního řetězce.
(21) Aby se zajistilo dosažení cílů v požadované době, je třeba, aby členské státy stanovily konkrétní programy opatření pro tlumení, jež by mělo schválit Společenství.
(22) Hlavní odpovědnost za nezávadnost potravin by měly nést hospodářské subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu.
Členské státy by tudíž měly podpořit vypracování programů pro tlumení na úrovni celého podniku.
(23) V rámci vlastních programů pro tlumení mohou členské státy a hospodářské subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu požadovat použití určitých tlumicích metod.
Některé metody však nemusejí být přijatelné, zejména pokud brzdí dosažení daného cíle, kříží se určitým způsobem s nezbytnými testovacími systémy nebo představují možnou hrozbu pro veřejné zdraví.
Je tudíž třeba stanovit vhodné postupy, které Společenství umožní, aby rozhodlo, že některé metody tlumení se nebudou užívat jako součást programů pro tlumení.
(24) Mohou též existovat nebo se vyvíjet tlumicí metody, které nespadají pod žádné konkrétní právní předpisy Společenství o schvalování produktů, avšak přispěly by k dosažení cílů snížení výskytu některých zoonóz a některých původců zoonóz.
Je proto třeba, aby bylo možné schválit užití takových metod na úrovni Společenství.
(25) Bude nezbytné zajistit, aby obnova zvířat pocházela z hejn nebo stád, na která se vztahovala opatření pro tlumení v souladu s požadavky tohoto nařízení.
Pokud platí určitý program pro tlumení, měly by se výsledky provedených testů oznámit osobě kupující zvířata.
Za tím účelem je třeba připojit zvláštní požadavky k příslušným právním předpisům Společenství o obchodu uvnitř Společenství a o dovozu ze třetích zemí, zejména pokud jde o zásilky živých zvířat a násadových vajec.
Směrnice 64/432/EHS, směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [9] a směrnice Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [10] by proto měly být odpovídajícím způsobem pozměněny.
(26) Přijetím tohoto nařízení by neměly být dotčeny doplňkové záruky udělené Finsku a Švédsku při jejich přistoupení ke Společenství a potvrzené rozhodnutími Komise 94/968/ES [11], 95/50/ES [12], 95/160/ES [13], 95/161/ES [14], 95/168/ES [15] a rozhodnutími Rady 95/409/ES [16], 95/410/ES [17] a 95/411/ES [18].
Toto nařízení by mělo stanovit postup pro udělení záruk po přechodné období každému členskému státu, jehož schválený národní program pro tlumení jde nad rámec minimálních požadavků Společenství týkajících se salmonel.
Výsledky testů na živých zvířatech a násadových vejcích obchodovaných v takovém členském státě by měly splňovat kritéria stanovená v jeho národním programu pro tlumení.
Budoucí právní předpisy Společenství o hygienických pravidlech pro potraviny živočišného původu by mělo stanovit podobný postup, pokud jde o maso a konzumní vejce.
(27) Třetí země vyvážející do Společenství musí provádět rovnocenná opatření pro tlumení zoonóz souběžně s opatřeními používanými ve Společenství.
(28) Pokud jde o tlumení salmonel, z dostupných informací vyplývá, že největším zdrojem salmonelózy u člověka jsou produkty z drůbeže.
Na jejich produkci by se tudíž měla použít opatření pro tlumení a měla by se tak rozšířit opatření přijatá podle směrnice 92/117/EHS.
Pokud jde o produkci konzumních vajec, je důležité stanovit konkrétní opatření týkající se umístění na trh produktů pocházejících z hejn, jež z testování nevyšla jako prosta daných salmonel.
Pokud jde o drůbeží maso, cílem je umístit na trh maso s přiměřenou zárukou, že je prosto daných salmonel.
Je nutné přechodné období, aby se hospodářské subjekty v potravinářském průmyslu mohly přizpůsobit plánovaným opatřením, která budou moci být ještě dále upravena na základě vědeckého posouzení rizika.
(29) Je vhodné určit národní referenční laboratoře a referenční laboratoře Společenství pověřené poradenstvím a pomocí v otázkách spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(30) Pro zajištění jednotného použití tohoto nařízení je třeba přijmout ustanovení pro audity a kontroly organizované Společenstvím, v souladu s jinými právními předpisy Společenství v této oblasti.
(31) Je třeba stanovit vhodné postupy pro změnu některých ustanovení tohoto nařízení s ohledem na technický a vědecký pokrok a pro přijetí prováděcích a přechodných opatření.
(32) Aby se zohlednil technický a vědecký pokrok, je třeba zajistit úzkou a účinnou spolupráci mezi Komisí a členskými státy ve stálém výboru zřízeném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [19].
(33) Prováděcí opatření pro toto nařízení by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [20],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Cílem tohoto nařízení je zajistit, aby byla přijata vhodná a účinná opatření na zjišťování a tlumení salmonel a jiných původců zoonóz na všech úrovních produkce, zpracování a distribuce, zejména pak na úrovni primární produkce, včetně krmiv, aby se snížil jejich výskyt a riziko, jež představují pro veřejné zdraví.
2. Toto nařízení se týká:
a) přijetí cílů zaměřených na snížení výskytu určitých zoonóz v populacích zvířat:
i) na úrovni primární produkce a
ii) v případě potřeby u dotyčné zoonózy nebo původce zoonózy, na jiných stupních potravního řetězce, zahrnujícího též potraviny a krmivo;
b) schválení zvláštních programů pro tlumení vypracovaných členskými státy a hospodářskými subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu;
c) přijetí zvláštních pravidel týkajících se některých tlumicích metod používaných pro snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz;
d) přijetí pravidel týkajících se obchodu uvnitř Společenství a dovozu některých zvířat a produktů z nich pocházejících ze třetích zemí.
3. Toto nařízení se nepoužije na primární produkci:
a) pro soukromé domácí užití; nebo
b) kdy producent dodává malá množství primárního produktu přímo konečnému spotřebiteli nebo místním maloobchodům, které přímo dodávají primární produkty konečnému spotřebiteli.
4. Členské státy podle vnitrostátního práva stanoví předpisy pro činnosti uvedené v odst.
3 písm. b). Tyto vnitrostátní právní předpisy zajistí dosažení cílů tohoto nařízení.
5. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena podrobnější ustanovení Společenství o zdraví zvířat, krmivech, hygieně potravin, chorobách přenosných na člověka, zdraví a bezpečnosti v zaměstnání, genetické technologii a přenosných spongiformních encefalopatiích.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1. definice stanovené v nařízení (ES) č. 178/2002;
2. definice stanovené ve směrnici 2003/99/ES a
3. tyto definice:
a) "stádem" se rozumí zvíře nebo skupina zvířat držená v hospodářství jako epizootologická jednotka a
b) "hejnem" se rozumí veškerá drůbež stejného nákazového statusu držená ve stejném místě nebo ve stejném prostoru a představující epizootologickou jednotku; v případě drůbeže v klecových chovech tento termín zahrnuje všechny ptáky sdílející stejný objem vzduchu.
Článek 3
Příslušné orgány
1. Každý členský stát jmenuje příslušný orgán nebo příslušné orgány pro účely tohoto nařízení a uvědomí o tom Komisi.
Pokud členský stát jmenuje více než jeden příslušný orgán,
a) oznámí Komisi, který příslušný orgán bude působit jako styčný bod pro kontakty s Komisí; a
b) zajistí, aby příslušné orgány spolupracovaly tak, aby zaručily vhodné plnění požadavků tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán nebo příslušné orgány odpovídají zejména za:
a) vypracování programů stanovených v čl. 5 odst. 1 a za přípravu změn, které se ukáží jako nezbytné, zejména na základě shromážděných údajů a získaných výsledků;
b) sběr dat nezbytných pro posouzení použitých prostředků a získaných výsledků při provádění národních programů pro tlumení uvedených v článku 5 a za každoroční předkládání těchto údajů a výsledků Komisi, včetně výsledků jakéhokoliv případného provedeného šetření, s ohledem na pravidla stanovená podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/99/ES;
c) provádění pravidelných kontrol v objektech podniků potravinářského, případně krmivářského průmyslu pro účely kontroly dodržování tohoto nařízení.
KAPITOLA II CÍLE SPOLEČENSTVÍ
Článek 4
Cíle Společenství směřující ke snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz
1. Stanovují se cíle Společenství za účelem snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz vyjmenovaných v příloze I sloupci 1 v populacích zvířat vyjmenovaných v příloze I sloupci 2, s ohledem zejména na:
a) zkušenost získanou na základě stávajících vnitrostátních opatření a
b) údaje předané Komisi nebo Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin podle stávajících požadavků Společenství, zejména v rámci údajů získaných podle směrnice 2003/99/ES, a zejména článku 5 uvedené směrnice.
Cíle a jakékoliv jejich změny se stanoví postupem podle čl. 14 odst. 2.
2. Cíle uvedené v odstavci 1 obsahují přinejmenším:
a) číselné vyjádření:
i) maximálního procenta epizootologických jednotek, které zůstávají pozitivní; a/nebo
ii) minimálního procenta snížení počtu epizootologických jednotek, které zůstávají pozitivní;
b) nejzazší termín, do kterého musí být cíle dosaženo;
c) definici epizootologických jednotek uvedených v písmenu a);
d) definici testovacích programů nezbytných pro ověření toho, zda bylo cíle dosaženo; a
e) popřípadě definici sérotypů, které mají význam pro veřejné zdraví, nebo jiných podtypů zoonóz nebo původců zoonóz vyjmenovaných v příloze I sloupci 1, s ohledem na obecná kritéria vyjmenovaná v odst. 6 písm. c) a na konkrétní kritéria stanovená v příloze III.
3. Cíle Společenství se poprvé stanoví v příslušných termínech uvedených v příloze I sloupci 4.
4. a) a) Při definování každého cíle Společenství dodá Komise analýzu odhadovaných nákladů a zisků.
Tato analýza bere v úvahu zejména kritéria stanovená v odst. 6 písm. c).
Členské státy Komisi na její žádost poskytnou veškerou nezbytnou pomoc, aby jí umožnily tuto analýzu připravit.
b) Před navržením každého cíle Společenství konzultuje Komise s členskými státy v rámci výboru uvedeného v čl. 14 odst. 1 výsledky této analýzy.
c) Na základě výsledků této analýzy a konzultace s členskými státy navrhne Komise v případě potřeby cíle Společenství.
5. Odchylně od odst. 2 písm. e) a od odstavce 4 se však níže uvedená pravidla použijí na drůbež během přechodného období.
Cíl Společenství stanovený pro reprodukční hejna ptáků Gallus gallus během tohoto přechodného období se týká pěti nejčastějších sérotypů salmonel u salmonelóz lidí, které se identifikují na základě údajů shromážděných prostřednictvím systémů sledování prováděných ve Společenství.
Cíle Společenství stanovené pro nosnice, brojlery, krocany a krůty během přechodného období se týkají salmonel Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium.
Tyto cíle však podle potřeby mohou být rozšířeny o další sérotypy, na základě výsledků analýzy provedené v souladu s odstavcem 4.
Přechodné období se použije na každý cíl Společenství týkající se snížení výskytu salmonel u drůbeže.
V každém případě je tříleté a začíná od data uvedeného v příloze I sloupci 5.
6. a) a) Příloha I může být pozměněna postupem podle čl. 14 odst. 2, pro účely vyjmenované v písmenu b) a poté, co byla vzata v úvahu zejména kritéria vyjmenovaná v písmenu c).
b) Změny přílohy I mohou upravit oblast působnosti požadavků týkajících se zavedení cílů Společenství tím, že dojde k doplnění, omezení nebo změně:
i) zoonóz nebo původců zoonóz;
ii) etap potravního řetězce a/nebo
iii) dotčených populací zvířat.
c) Kritéria, která je třeba vzít v úvahu před změnou přílohy I, zahrnují, pokud jde o dotčené zoonózy nebo původce zoonóz:
i) jejich četnost v populacích zvířat a lidí a v krmivech a potravě;
ii) závažnost účinků na lidi;
iii) jejich ekonomické důsledky na zdraví zvířat a lidské zdraví, jakož i na podniky v odvětví krmiv a potravin;
iv) epidemiologické trendy v populacích zvířat a lidí, v odvětví krmiv a potravin;
v) vědecká stanoviska;
vi) technologický vývoj, zejména týkající se realizovatelnosti různých stávajících druhů tlumení; a
vii) požadavky a trendy týkající se způsobů chovu a produkčních metod.
7. Příloha III může být pozměněna nebo doplněna postupem podle čl. 14 odst. 2.
8. Komise přezkoumá provedení cílů Společenství a vezme v úvahu tento přezkum při navrhování dalších cílů.
9. Opatření přijatá za účelem snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz vyjmenovaných v příloze I se provádějí v souladu s pravidly stanovenými v tomto nařízení a s pravidly přijatými na jeho základě.
KAPITOLA III PROGRAMY PRO TLUMENÍ
Článek 5
Národní programy pro tlumení
1. Pro dosažení cílů Společenství stanovených v článku 4 zavedou členské státy národní programy pro tlumení pro každou zoonózu a každého původce zoonóz vyjmenované v příloze I. Národní programy pro tlumení vezmou v úvahu zeměpisné rozdělení zoonóz v každém členském státě a finančních dopady zavedení účinných opatření pro tlumení na primární producenty a na hospodářské subjekty v odvětví krmiv a potravin.
2. Národní programy pro tlumení jsou trvalé a zahrnují období přinejmenším tří po sobě jdoucích let.
3. Národní programy pro tlumení:
a) předpokládají zjišťování zoonóz a původců zoonóz v souladu s požadavky a minimálními pravidly pro odběr vzorků stanovenými v příloze II;
b) definují odpovědnost jednak příslušných orgánů, jednak hospodářských subjektů v potravinářském a krmivářském průmyslu;
c) stanovují, jaká opatření pro tlumení se mají přijmout po zjištění zoonóz a původců zoonóz, zejména na ochranu veřejného zdraví, včetně provádění zvláštních opatření stanovených v příloze II;
d) umožňují zhodnotit, jakého pokroku bylo dosaženo na základě jejich ustanovení, a je možné je přezkoumat, zejména na základě výsledků získaných při zjišťování zoonóz a původců zoonóz.
4. Národní programy pro tlumení zahrnují přinejmenším tyto etapy potravního řetězce:
a) výrobu krmiva;
b) primární produkci zvířat;
c) zpracování a přípravu potravin živočišného původu.
5. Národní programy pro tlumení obsahují případně přijatá ustanovení o testovacích metodách a kritériích, s nimiž se výsledky těchto testů hodnotí při testování zvířat a násadových vajec zasílaných uvnitř vnitrostátního území, jako součást úředních opatření pro tlumení stanovených v příloze II části A.
6. Požadavky a minimální pravidla pro odběr vzorků stanovená v příloze II mohou být změněna, upravena nebo doplněna, postupem podle čl. 14 odst. 2 a poté, co byla vzata v úvahu zejména kritéria vyjmenovaná v čl. 4 odst. 6 písm. c).
7. Do šesti měsíců od stanovení cílů Společenství podle článku 4 předloží členské státy Komisi národní programy pro tlumení a určí, jaká opatření mají být prováděna.
Článek 6
Schválení národních programů pro tlumení
1. Poté, co členský stát předloží národní program pro tlumení v souladu s článkem 5, má Komise dva měsíce na to, aby daný členský stát požádala o příslušné a nezbytné další informace.
Členský stát dodá takové další informace do dvou měsíců od data obdržení žádosti.
Komise do dvou měsíců od data obdržení těchto dalších informací nebo, pokud o takové informace nežádala, do šesti měsíců následujících po předložení programu pro tlumení, určí, zda tento plán je v souladu s příslušnými pravidly, zejména s tímto nařízením.
2. Pokud Komise zjistí shodu národního programu pro tlumení, nebo na žádost členského státu, který ho předložil, posoudí se program bez zbytečného prodlení za účelem schválení postupem podle čl. 14 odst. 2.
3. Změny programu dříve schváleného podle odstavce 2 mohou být schváleny postupem podle čl. 14 odst. 2, na základě vývoje situace v dotyčném členském státě, zejména s ohledem na výsledky uvedené v čl. 5 odst. 3 písm. d).
Článek 7
Tlumicí programy hospodářských subjektů v potravinářském a krmivářském průmyslu
1. Hospodářské subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu nebo organizace zastupující takové hospodářské subjekty mohou vypracovat programy pro tlumení zahrnující pokud možno všechny etapy produkce, zpracování a distribuce.
2. Pokud chtějí, aby jejich programy pro tlumení tvořily součást národního programu pro tlumení, předloží hospodářské subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu nebo jejich zastupující organizace své programy pro tlumení a jakoukoliv jejich změnu ke schválení příslušnému orgánu členského státu, v němž se nacházejí.
Pokud provozují dané činnosti v několika členských státech, schvalují se programy samostatně v každém členském státě.
3. Příslušný orgán může schválit programy pro tlumení předložené podle odstavce 2 pouze tehdy, pokud se uspokojivě prokáže, že programy pro tlumení splňují požadavky stanovené v příloze II, jakož i cíle příslušného národního programu pro tlumení.
4. Členské státy řádně vedou seznamy schválených tlumicích programů hospodářských subjektů v potravinářském a krmivářském průmyslu nebo jejich zastupujících organizací.
Seznamy jsou k dispozici Komisi na vyžádání.
5. Hospodářské subjekty v potravinářském a krmivářském průmyslu nebo jejich zastupující organizace pravidelně sdělují výsledky svých programů pro tlumení příslušným orgánům.
KAPITOLA IV TLUMICÍ METODY
Článek 8
Zvláštní tlumicí metody
1. Z podnětu Komise nebo na žádost členského státu a postupem podle čl. 14 odst. 2:
a) může být rozhodnuto, že pro snížení výskytu zoonóz a původců zoonóz ve stádiu primární produkce zvířat a v dalších etapách potravního řetězce mohou nebo musí být použity zvláštní tlumicí metody;
b) mohou být přijata pravidla týkající se podmínek užití metod uvedených v písmenu a);
c) mohou být přijata podrobná pravidla týkající se nezbytných dokladů a postupů, jakož i minimálních požadavků pro metody uvedené v písmenu a); a
d) může být rozhodnuto, že některé zvláštní tlumicí metody se nepoužijí jako součást tlumicích programů.
2. Ustanovení uvedená v odst. 1 písm. a), b) a c) se nepoužijí na metody používající látky nebo techniky, na které se vztahují právní předpisy Společenství o výživě zvířat, o přísadách v potravinách nebo o veterinárních léčivých přípravcích.
KAPITOLA V OBCHOD
Článek 9
Obchod uvnitř Společenství
1. Nejpozději od dat uvedených v příloze I sloupci 5 se hejna drůbeže původu a stáda zvířat původu druhů vyjmenovaných ve sloupci 2 testují na zoonózy a původce zoonóz vyjmenované ve sloupci 1 před každým odesláním živých zvířat nebo násadových vajec z potravinářského podniku původu.
Datum a výsledek testování se uvede v příslušných veterinárních osvědčeních stanovených právními předpisy Společenství.
2. Členskému státu určení může být postupem podle čl. 14 odst. 2 během přechodného období povoleno vyžadovat, aby výsledky testů, které se mají uvádět v příslušných veterinárních osvědčeních u zásilek zvířat a násadových vajec podléhajících testování v členském státě odeslání, splňovaly stejná kritéria, pokud jde o salmonely, jaká se stanoví v rámci jeho schváleného národního programu v souladu s čl. 5 odst. 5, pro zásilky odesílané na jeho území.
Toto povolení může být stejným postupem odejmuto.
3. Zvláštní opatření týkající se salmonel, která se používala na živá zvířata odesílaná do Finska a Švédska před vstupem tohoto nařízení v platnost, se i nadále použijí, jako kdyby byla povolena v souladu s odstavcem 2.
4. Aniž je dotčen čl. 5 odst. 6, mohou být postupem podle čl. 14 odst. 2 stanovena specifická pravidla týkající se určení kritérií, uvedených v čl. 5 odst. 5 a v odstavci 2 výše, členskými státy.
Článek 10
Dovoz ze třetích zemí
1. Od dat uvedených v příloze I sloupci 5 uvedení nebo ponechání třetích zemí, ze kterých je podle právních předpisů Společenství povolen dovoz zvířat nebo násadových vajec v působnosti tohoto nařízení, na seznamu Společenství, podléhá předložení programu danou třetí zemí rovnocenného s programy uvedenými v článku 5 Komisi a jejímu schválení v souladu s tímto článkem.
Tento program uvádí podrobnosti záruk nabízených danou zemí, pokud jde o inspekce a kontroly týkající se zoonóz a původců zoonóz.
Uvedené záruky musí být přinejmenším rovnocenné se zárukami stanovenými tímto nařízením.
Potravinový a veterinární úřad Komise bude plně využit při ověřování skutečnosti, zda ve třetích zemích existují rovnocenné programy pro tlumení.
2. Tyto programy se schvalují postupem podle čl. 14 odst. 2, pokud bude rovnocennost opatření, jež takový program popisuje, a relevantních požadavků použitelných podle právních předpisů Společenství objektivně prokázána. Alternativní záruky k zárukám stanovenými v tomto nařízení mohou být povoleny v souladu s uvedeným postupem, pokud nebudou příznivější než záruky, které se vztahují na obchod uvnitř Společenství.
3. Pro třetí země, s nimiž existují řádné obchodní toky, se použijí ustanovení čl. 5 odst. 7 a čl. 6 odst. 1, pokud jde o lhůty pro předkládání a schvalování programů. Pro třetí země zavádějící nebo obnovující obchodní tok se použijí lhůty stanovené v článku 6.
4. Hejna a stáda původu druhů vyjmenovaných v příloze I sloupci 2 se podrobí testům před jakýmkoliv odesláním živých zvířat nebo násadových vajec z potravinářského podniku původu.
Hejna a stáda se testují na zoonózy a původce zoonóz vyjmenované v příloze I sloupci 1 nebo, v případě potřeby, pro dosažení cíle rovnocenných záruk uvedených v odstavci 1, je možné takové zoonózy a původce zoonóz určit postupem podle čl. 14 odst.
2. Datum a výsledek testování se uvede na příslušných dovozních osvědčeních, jejichž vzory stanovené právem Společenství se vhodným způsobem změní.
5. Členskému státu konečného určení může být povoleno postupem podle čl. 14 odst. 2, aby vyžadoval po přechodné období, aby výsledky testů uvedených v odstavci 4 splňovaly stejná kritéria, jaká jsou stanovena v jeho národním programu v souladu s čl. 5 odst. 5. Postupem podle čl. 14 odst. 2 může být povolení odejmuto a, aniž je dotčen čl. 5 odst. 6, mohou být stanovena pravidla týkající se takových kritérií.
6. Uvedení nebo ponechání třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz produktů v působnosti tohoto nařízení, na seznamu Společenství, podléhá předložení záruk danou třetí zemí Komisi srovnatelných se zárukami stanovenými tímto nařízením.
KAPITOLA VI LABORATOŘE
Článek 11
Referenční laboratoře
1. Referenční laboratoře Společenství pro analýzu a testování zoonóz a původců zoonóz vyjmenovaných v příloze I sloupci 1 jsou určeny postupem podle čl. 14 odst. 2.
2. Pravomoci a úkoly referenčních laboratoří Společenství, zejména pokud jde o koordinaci jejich činností s činnostmi národních referenčních laboratoří, se stanoví postupem podle čl. 14 odst. 2.
3. Členské státy určí národní referenční laboratoře pro analýzu a testování zoonóz a původců zoonóz vyjmenovaných v příloze I sloupci 1. Názvy a adresy laboratoří se oznámí Komisi.
4. Některé pravomoci a úkoly národních referenčních laboratoří, zejména pokud jde o koordinaci jejich činností s činnostmi příslušných laboratoří členských států určených v souladu s čl. 12 odst. 1 písm. a), mohou být stanoveny postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 12
Schválení laboratoří, požadavky na kvalitu a schválené testovací metody
1. Laboratoře účastnící se programů pro tlumení podle článků 5 a 7 pro účely analýzy vzorků testovaných na přítomnost zoonóz a původců zoonóz uvedených v příloze I sloupci 1:
a) určí příslušný orgán; a
b) použijí systémy zabezpečování jakosti, které jsou ve shodě s požadavky současné normy EN/ISO, nejpozději 24 měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost nebo do 24 měsíců následujících po připojení nových zoonóz nebo původců zoonóz k příloze I sloupci 1.
2. Laboratoře se pravidelně účastní společného testování organizovaného nebo koordinovaného národní referenční laboratoří.
3. Testování na přítomnost zoonóz a původců zoonóz uvedených v příloze I sloupci 1 se zakládá na metodách a protokolech doporučených mezinárodními organizacemi pro normalizaci, jež jsou referenčními metodami.
Mohou být použity i jiné metody, pokud byly validovány v souladu s mezinárodně uznanými pravidly a pokud nabízejí výsledky srovnatelné s výsledky, k nimž se dospěje pomocí příslušné referenční metody.
V případě potřeby je možné schválit jiné testovací metody, postupem podle čl. 14 odst. 2.
KAPITOLA VII PROVÁDĚNÍ
Článek 13
Prováděcí a přechodná opatření
Mohou být přijata vhodná přechodná nebo prováděcí opatření včetně nezbytných změn příslušných veterinárních osvědčení, postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený nařízením (ES) č. 178/2002 (dále jen "výbor").
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na ustanovení článku 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin
Komise konzultuje s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin jakoukoliv otázku v oblasti působnosti tohoto nařízení, která by mohla mít významný dopad na veřejné zdraví, a zejména před navrhováním cílů Společenství v souladu s článkem 4 nebo určitých tlumicích metod v souladu s článkem 8.
Článek 16
Zpráva o finančních opatřeních
1. Komise do tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Zpráva bude pojednávat o:
a) zavedených opatřeních na úrovni Společenství a na úrovni členských států, týkajících se finančních opatření přijatých pro tlumení zoonóz a původců zoonóz; a
b) účinku, jaký taková opatření mají na efektivnost těchto opatření.
3. Komise v případě potřeby připojí ke zprávě příslušné návrhy.
4. Členské státy poskytují Komisi na její žádost veškerou pomoc nezbytnou pro vypracování zprávy.
KAPITOLA VIII OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Kontroly prováděné Společenstvím
1. Znalci Komise ve spolupráci s příslušnými orgány členských států provedou kontroly na místě, aby se ujistili, že ustanovení tohoto nařízení, pravidla přijatá podle tohoto nařízení a ochranná opatření se používají jednotně.
Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům veškerou pomoc nezbytnou pro plnění jejich úkolů.
Komise uvědomí příslušný orgán o výsledku provedených kontrol.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla, jimiž se řídí způsob spolupráce s příslušnými vnitrostátními orgány, se stanoví postupem podle článku 14 odst. 2.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od šesti měsíců po vstupu v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2162/2003
ze dne 11. prosince 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví konečná částka podpory pro některé luskoviny pěstované na zrno
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1577/96 ze dne 30. července 1996, kterým se zavádí zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení (ES) č. 1577/96 rozděluje maximální zaručenou plochu mezi čočku a cizrnu na jedné straně a vikev na straně druhé, a umožňuje převést nevyužitý zůstatek jedné maximální zaručené plochy na jinou maximální zaručenou plochu, dříve než dojde k překročení.
(2) Maximální zaručená plocha pro čočku a cizrnu uvedená v článku 3 nařízení (ES) č. 1577/96 nebyla v roce 2003/2004 překročena, zatímco maximální zaručená plocha pro vikev, zvýšená o nevyužitý zůstatek maximální zaručené plochy pro čočku a cizrnu, byla v roce 2003/2004 překročena o 10,37 %. Proto je třeba pro dotčený hospodářský rok úměrně snížit částku podpory uvedenou v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1577/96 pro vikev.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Konečná částka podpory pro některé luskoviny pěstované na zrno se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví ve výši 181 eur/ha pro čočku a cizrnu a 163,99 eur/ha pro vikev.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2170/2003
ze dne 12. prosince 2003,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 701/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002, pokud jde o režim použitelný pro dovoz některých produktů z odvětví drůbežího masa a vajec pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházející z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při kontrole byla nalezena chyba v článku 2 a v příloze I nařízení Komise (ES) č. 701/2003 [4] a, pokud jde o francouzské a řecké znění, rovněž ve druhém odstavci článku 1.
Proto je nutné provést nezbytné opravy.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 701/2003 se opravuje takto:
1. v článku 2 se úvodní věta nahrazuje větou: "Roční celní kvóty uvedené v příloze I jsou rozloženy takto:";
2. příloha I uvedeného nařízení se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Týká se pouze francouzského znění.
Článek 3
Týká se pouze řeckého znění.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2171/2003
ze dne 12. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2879/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 ze dne 14. prosince 1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2879/2000 [2] nestanoví žádné roční lhůty pro předložení programů oborových nebo mezioborových organizací ve Společenství členskému státu.
(2) S ohledem na žádost některých členských států na jedné straně a na příležitost harmonizovat na straně druhé ustanovení nařízení (ES) č. 2879/2000 s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 94/2002 ze dne 18. ledna 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [3], je třeba stanovit pro uvedené organizace konečné termíny pro předložení nových programů opatření členskému státu, jakož i sjednotit podmínky týkající se složení jistoty na řádné provedení smlouvy.
(3) S cílem dodržet zásadu rovného zacházení s hospodářskými subjekty je třeba, aby se změna týkající se jistoty použila ode dne 1. října 2003.
(4) V zájmu právní jistoty je třeba upřesnit, že navrhované programy musejí dodržovat zejména všechny právní předpisy Společenství vztahující se na dotyčné produkty a jejich uvádění na trh.
(5) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 2879/2000.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2879/2000 se mění takto:
1. v článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
S ohledem na provádění opatření, která jsou součástí programů podle článku 7 nařízení (ES) č. 2702/1999, předkládají oborové nebo mezioborové organizace ve Společenství zastupující jedno nebo více dotčených odvětví každý rok nejpozději do 30. dubna a 31. října programy, k jejichž podání je vyzval dotyčný členský stát.
Tyto programy odpovídají předpisům Společenství vztahujícím se na dotyčné produkty a jejich uvádění na trh a seznamu úkolů, obsahujícímu vylučovací, výběrová a vyhodnocovací kritéria, zveřejněnému k tomuto účelu danými členskými státy."
2. v čl. 11 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Smlouvy mezi oběma stranami lze uzavřít až po složení jistoty ve výši 15 % maximálního ročního finančního příspěvku Společenství a daného členského státu nebo států, aby bylo zajištěno řádné provedení smlouvy. Jistota se skládá v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2172/2003
ze dne 12. prosince 2003,
kterým se mění a opravuje nařízení (ES) č. 2273/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o přehled cen některého skotu na reprezentativních trzích Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na článek 41 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2273/2002 [2] obsahuje ustanovení o přehledu cen některého skotu na reprezentativních trzích členských států.
Prováděcí pravidla pro informace, které mají být poskytovány pro přehled cen každé z těchto kategorií, jsou stanovena v přílohách uvedeného nařízení.
(2) Na žádost příslušných členských států je vhodné částečně změnit přílohy I, II a III nařízení (ES) č. 2273/2002, a to s ohledem na vývoj v oblasti uvádění na trh a velikosti stád skotu v členských státech.
(3) S ohledem na získané zkušenosti je zjevné, že příloha II nařízení (ES) 2273/2002 obsahuje chybu.
(4) Je proto vhodné změnit a opravit nařízení (ES) č. 2273/2002.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2273/2002 se mění takto:
1. v příloze I části G se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Jakosti a koeficienty Jakosti _BAR_ Váhové koeficienty _BAR_
—Zwartbont _BAR_ 60 _BAR_ —Roodbont _BAR_ 25 _BAR_
2. v příloze I části H se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Jakosti a koeficienty Jakosti _BAR_ Váhové koeficienty _BAR_
Rearing calves —from dairy bulls _BAR_ 56 _BAR_
3. v příloze II části F se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Jakosti a koeficienty
Jakosti _BAR_ Váhové koeficienty _BAR_ —dairy yerling steers _BAR_ 10 _BAR_
4. v příloze III části B se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Jakosti
Veaux blancs, moyenne des types commerciaux "extra"., "blanc bleu"., "pieu rouge". et "pie noire"..".
Článek 2
V příloze II části C nařízení (ES) č. 2273/2002 se bod 2 opravuje takto:
"2. Jakosti a koeficienty Jakosti _BAR_ Váhové koeficienty _BAR_
Race limousine de conformation U _BAR_ 30" _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2173/2003
ze dne 12. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1799/2001, kterým se stanoví obchodní norma pro citrusové ovoce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise(ES) č. 1799/2001 [2] uvádí mimo jiné ustanovení o zralosti pomerančů;
(2) pracovní skupina pro stanovení norem zemědělských produktů podléhajících zkáze a pro rozvoj jakosti Evropské hospodářské komise OSN (EHK/OSN) se rozhodla doporučit, v rámci normy FFV-14 EHK/OSN o kontrole tržní a obchodní jakosti citrusového ovoce, nová ustanovení o vyzrálosti pomerančů pro ovoce, které má více než jednu pětinu celkového povrchu zelenou a které se pěstuje v klimatických oblastech, ve kterých může být ovoce zralé, i když je ještě zelené;
(3) norma FFV-14 EHK/OSN neobsahuje žádné ustanovení o postupech pro odstraňování zelené barvy povolených členskými státy ani o postupech, na které se vztahují ustanovení směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3].
Navíc, pro mandarinky větší než velikost 1 není stanoveno žádné pravidlo pro jednotnou velikost. Je proto nezbytné pozměnit tabulku, která stanoví maximální rozdíl v průměru největšího a nejmenšího plodu v obalu;
(4) nařízení (ES) č. 1799/2001 musí být v souladu s tím pozměněno;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1799/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2174/2003
ze dne 12. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o aflatoxiny
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1425/2003 [3], stanoví maximální limity pro obsah aflatoxinu B1 a pro celkový obsah aflatoxinů v určitých potravinách.
(2) Nařízení (ES) č. 466/2001 stanoví, že pokud nebude do 1. července 2003 stanoven specifický limit pro kukuřici, jež podléhá dalšímu třídění nebo jinému fyzikálnímu ošetření před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako potravinová složka, použijí se limity stanovené pro obiloviny určené k přímé spotřebě.
Důvodem byla skutečnost, že u kukuřice nelze vyloučit, že třídění nebo jiná fyzikální ošetření snižují úroveň kontaminace aflatoxiny, ale skutečnou účinnost bude třeba prokázat.
Bylo rovněž stanoveno, že nebudou-li dostupné údaje odůvodňující stanovení specifických maximálních limitů pro nezpracované obiloviny, použijí se limity 2 μg/kg pro aflatoxin B1 a 4 μg/kg pro celkový obsah aflatoxinů.
(3) V této souvislosti byly předloženy údaje týkající se kukuřice.
Z předložených údajů vyplývá, že obsah aflatoxinů lze různým tříděním a fyzikálními ošetřeními nezpracované kukuřice významně snížit po čištění v konečném výrobku určeném ke spotřebě (krupice pro výrobu lupínků, jiná krupice).
Kontaminace aflatoxinem byla soustředěna zejména ve zbytcích z třídění (odpadu) a v kukuřičných klíčcích, otrubách a v rozdrcené kukuřici (produkty určené k výživě zvířat).
Ačkoli není možné přesně kvantitativně a s jistotou posoudit, jakého snížení lze dosáhnout, je z dostupných údajů zřejmé, že různé stupně čištění a zpracování jsou dostatečně účinné, aby odstranily aflatoxiny z kukuřičných výrobků určených k lidské spotřebě, takže z nezpracované kukuřice obsahující 5 μg aflatoxinu B1 na kg a s celkovým obsahem aflatoxinu 10 μg/kg se získá kukuřičný výrobek určený k lidské spotřebě, který splňuje maximální limity 2 μg/kg pro aflatoxin B1 a 4 μg/kg pro celkový obsah aflatoxinu a zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitele.
(4) Zdá se, že někteří analytici zodpovědní za kontrolu potravin používají při podávání zprávy o analytickém výsledku stejný počet číselných tvarů údajů o maximálním obsahu jaký je vyjádřen v právních předpisech.
(5) Nařízení (ES) č. 466/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 466/2001 se mění takto:
1. Čl. 4 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jádra podzemnice olejné, skořápkové plody a sušené ovoce, u nichž nejsou dodrženy maximální limity aflatoxinů stanovené v bodě 2.1.1.1 přílohy I, a kukuřice, u nichž nejsou dodrženy maximální limity stanovené v bodě 2.1.2.1 uvedené přílohy, lze uvést na trh, pokud tyto produkty:
a) nejsou určeny k přímé lidské spotřebě nebo nejsou určeny pro použití jako potravinová složka;
b) v případě jader podzemnice olejné splňují maximální limity stanovené v bodě 2.1.1.2 přílohy I, v případě skořápkových plodů a sušeného ovoce maximální limity stanovené v bodě 2.1.1.3 přílohy I a v případě kukuřice maximální limity stanovené v bodě 2.1.2.3 přílohy I;
c) jsou podrobeny pozdějšímu ošetření zahrnujícímu třídění nebo jinému fyzikálnímu ošetření a po tomto ošetření nejsou překročeny maximální limity stanovené v bodech 2.1.1.1 a 2.1.2.1 přílohy I, přičemž toto ošetření nezanechá jiná zdraví škodlivá rezidua;
d) jsou zřetelně označeny, pokud jde o jejich určení, a je na nich uvedena poznámka "produkt musí být před použitím k lidské spotřebě nebo před použitím jako potravinová složka vytříděn nebo jinak fyzikálně ošetřen za účelem snížení kontaminace aflatoxiny"."
2. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2180/2003
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 3 posledním pododstavcem nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [2], je vhodné zveřejnit úplné znění nomenklatury náhrad platné k 1. lednu 2004, jak vyplývá z ustanovení nařízení o režimech vývozu pro zemědělské produkty.
(2) Vzhledem k přistoupení deseti nových členských států je třeba upravit některé oblasti určení uvedené v příloze II nařízení (EHS) č. 3846/87.
S cílem zjednodušení postupů je stanoveno kombinovat tuto úpravu s roční aktualizací nařízení (ES) č. 3846/87.
(3) Je proto třeba změnit nařízení EHS) č. 3846/87.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3846/87 se mění takto:
1. příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
2. příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Ustanovení čl. 1 bodu 2 se použije ode dne 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2181/2003
ze dne 8. prosince 2003
o přechodných opatřeních v rámci reformy služebního řádu, zejména pokud jde o odměny a důchody
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na článek 13 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství,
s ohledem na návrh Komise předložený po obdržení stanoviska Výboru pro služební řád,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Reforma současného služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, které byly původně přijaty v roce 1962, vyžaduje postupně zavést některá reformní opatření: ode dne 1. ledna 2004 má nabýt účinku roční úprava platových stupnic na základě současné metody, nový zvláštní odvod a nová výše příspěvku na důchodové zabezpečení, a to formou přechodných opatření, přičemž nařízení, kterým se mění služební řád, má vstoupit v platnost dne 1. května 2004.
(2) Dne 19. května 2003 přijala Rada pokyny a dne 29. září 2003 schválila zprávu dohodovacího výboru zřízeného rozhodnutím Rady ze dne 23. června 1981.
(3) Nový zvláštní odvod se zavádí, aby odrážel náklady na sociální politiku, lepší pracovní podmínky a evropské školy.
83 odst. 4 služebního řádu, pokud pojistně matematické posouzení důchodového systému ukáže, že příspěvky úředníků nepostačují k financování jedné třetiny dávek, které mají být v rámci tohoto systému vypláceny, má být stanovena nová výše příspěvku.
Toto posouzení ukázalo, že současné příspěvky úředníků nepostačují k financování jedné třetiny vyplácených dávek.
(5) Podle článku 65 služebního řádu Rada každoročně přezkoumá a případně upraví odměny úředníků a ostatních zaměstnanců Společenství.
Podle návrhu přijatého Radou budou platové stupnice upraveny na základě současné metody.
Za tímto účelem by se měla přiměřeně prodloužit doba platnosti přílohy XI služebního řádu, která přestala platit dne 30. června 2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 66a služebního řádu se odstavce 1 až 5 nahrazují tímto:
"1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [4] se ode dne 1. ledna 2004 použije dočasné opatření týkající se odměn vyplácených Společenstvím zaměstnancům v činné službě (dále jen "zvláštní odvod").
2. Sazba zvláštního odvodu, která se použije na základ definovaný v odstavci 3 činí 2,5 %.
3. a) Základem pro výpočet zvláštního odvodu je základní plat pro platovou třídu a stupeň použitý k výpočtu odměny po odečtení
- příspěvků na sociální a důchodové zabezpečení a daně před odečtením zvláštního odvodu splatného úředníkem ve stejné platové třídě a stupni bez vyživovaných osob ve smyslu článku 2 přílohy VII,
- částky rovnající se základnímu platu úředníka v platové třídě D 4 stupni 1.
b) Složky použité ke stanovení základu pro výpočet zvláštního odvodu se vyjadřují v eurech a jsou váženy koeficientem 100.
4. Zvláštní odvod se sráží měsíčně u zdroje; výtěžek je zapsán jako příjem souhrnného rozpočtu Evropských společenství."
Článek 2
Od 1. ledna 2004 činí sazba příspěvku uvedeného v čl. 83 odst.
2 služebního řádu 9,25 %. Maximální sazba plateb uvedených v článku 42 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropského společenství činí 18,5 %.
Článek 3
1. V čl. 15 odst. 1 přílohy XI služebního řádu se datum "30. června 2003" nahrazuje datem "30. června 2004".
2. Úprava odměn na rok 2003 uvedená v čl. 65 odst. 1 služebního řádu nabývá účinku, odchylně od čl. 3 odst. 1 přílohy XI, dnem 1. ledna 2004.
3. V souladu s činiteli uvedenými v příloze XI služebního řádu je hodnota této úpravy 3,4 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2182/2003
ze dne 8. prosince 2003,
kterým se od 1. ledna 2004 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1] naposledy pozměněným nařízením (ES, Euratom) č. 2265/2002, [2] a zejména na články 63, 64, 65 a 82 služebního řádu a čl. 20 první pododstavec a článek 64 pracovního řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s politickou dohodou, jíž bylo dosaženo na zasedání Rady dne 29. září 2003, by roční úprava odměn za rok 2003 podle současné metody měla výjimečně nabýt účinku dne 1. ledna 2004.
Komise připravila odpovídající návrh nařízení, které by prodloužilo použitelnost přílohy XI služebního řádu až do 30. června 2004.
(2) Přezkoumání odměn úředníků a ostatních zaměstnanců provedené na základě zprávy Komise ukázalo, že odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Společenství by měly být upraveny v rámci ročního přezkoumání v roce 2003.
(3) Každoroční úprava v roce 2004 může zahrnovat stanovení nových koeficientů před 31. prosincem 2004, které by měly zpětný účinek od 1. července 2004.
(4) Tyto nové koeficienty by mohly vést ke zpětným úpravám odměn a důchodů (v obojím směru) za období rozpočtového roku 2004, za které již byly na základě tohoto nařízení platby uskutečněny.
(5) Proto by měla být upravena výplata doplatků v případě zvýšení způsobeného změnami těchto koeficientů nebo vrácení přeplatků v případě snížení v době mezi dnem nabytí účinku a dnem vstupu v platnost rozhodnutí Rady o úpravě v rozpočtovém roce 2004.
(6) Mělo by být stanoveno, že vrácení přeplatků může být rozloženo na dobu nejvýše 12 měsíců ode dne vstupu rozhodnutí Rady o úpravě v rozpočtovém roce 2004 v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2004
a) se tabulka základních měsíčních platů v článku 66 služebního řádu nahrazuje tímto: "Platové třídy _BAR_ Stupně _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_ 6 _BAR_ 7 _BAR_ 8 _BAR_
C 5 _BAR_ 2424,48 _BAR_ 2523,83 _BAR_ 2623,18 _BAR_ 2722,53 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
D 4 _BAR_ 2192,47 _BAR_ 2282,38 _BAR_ 2372,29 _BAR_ 2462,20" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ b) - v čl. 1 odst. 1 přílohy VII služebního řádu se částka 186,14 eur nahrazuje částkou 192,47 eur,
- v čl. 2 odst. 1 přílohy VII služebního řádu se částka 239,71 eur nahrazuje částkou 247,86 eur,
- v článku 69 druhé větě služebního řádu a v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu se částka 428,22 eur nahrazuje částkou 442,78 eur,
- v čl. 3 prvním pododstavci přílohy VII služebního řádu se částka 214,22 eur nahrazuje částkou 221,50 eur.
Článek 2
Od 1. ledna 2004 se tabulka základních měsíčních platů v článku 63 pracovního řádu ostatních zaměstnanců nahrazuje tímto: "Kategorie _BAR_ Skupina _BAR_ Třída _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ A _BAR_ I _BAR_ 5970,70 _BAR_ 6710,28 _BAR_ 7449,86 _BAR_ 8189,44 _BAR_ II _BAR_ 4333,44 _BAR_ 4755,70 _BAR_ 5177,96 _BAR_ 5600,22 _BAR_ III _BAR_ 3641,57 _BAR_ 3803,78 _BAR_ 3965,99 _BAR_ 4128,20 _BAR_ B _BAR_ IV _BAR_ 3498,21 _BAR_ 3840,67 _BAR_ 4183,13 _BAR_ 4525,59 _BAR_ V _BAR_ 2747,79 _BAR_ 2928,92 _BAR_ 3110,05 _BAR_ 3291,18 _BAR_ C _BAR_ VI _BAR_ 2613,34 _BAR_ 2767,19 _BAR_ 2921,04 _BAR_ 3074,89 _BAR_ VII _BAR_ 2339,03 _BAR_ 2418,62 _BAR_ 2498,21 _BAR_ 2577,80 _BAR_
D _BAR_ VIII _BAR_ 2114,12 _BAR_ 2238,63 _BAR_ 2363,14 _BAR_ 2487,65 _BAR_
Článek 3
Od 1. ledna 2004 činí paušální příspěvek uvedený v článku 4a přílohy VII služebního řádu:
- 115,51 eur měsíčně pro úředníky platové třídy C4 nebo C5,
- 177,10 eur měsíčně pro úředníky platové třídy C1, C2 nebo C3.
Článek 4
Důchody, na které vznikl nárok do 1. ledna 2004, se od uvedeného dne vyměřují podle tabulky základních měsíčních platů stanovených v článku 66 služebního řádu, ve znění čl. 1 písm. a) tohoto nařízení.
Článek 5
Od 1. ledna 2004 se v čl. 63 druhém pododstavci služebního řádu datum "1. července 2002" nahrazuje datem "1. července 2003".
Článek 6
1. Od 16. května 2003 se koeficienty použitelné na odměny úředníků a ostatních zaměstnanců zaměstnaných v kterékoli níže uvedené zemi nebo místě stanoví takto:
- žádné.
2. Od 1. ledna 2004 se koeficienty použitelné na odměny úředníků a ostatních zaměstnanců zaměstnaných v níže uvedených zemích a místech stanoví takto: Belgie _BAR_ 100,0 _BAR_ Dánsko _BAR_ 135,7 _BAR_ Německo _BAR_ 101,7 _BAR_ kromě: _BAR_ Bonnu _BAR_ 95,7 _BAR_ Karlsruhe _BAR_ 95,0 _BAR_ Mnichova _BAR_ 107,3 _BAR_ Řecko _BAR_ 91,4 _BAR_ Španělsko _BAR_ 98,5 _BAR_ Francie _BAR_ 119,1 _BAR_
Irsko _BAR_ 123,3 _BAR_ Itálie _BAR_ 106,9 _BAR_
kromě: _BAR_ Culhamu _BAR_ 111,5 _BAR_ 3. Koeficienty použitelné na důchody se určí v souladu s čl. 82 odst. 1 služebního řádu. Články 3 až 10 nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2175/88 ze dne 18. července 1988, kterým se stanoví koeficienty platné pro třetí země [3], zůstávají použitelné.
4. Koeficienty mohou být upraveny do 31. prosince 2004 nařízením Rady, kterým se stanoví nové koeficienty od 1. července 2004.
V tom případě upraví orgány odpovídajícím způsobem směrem nahoru nebo dolů odměny a důchody úředníků, bývalých úředníků a ostatních dotčených osob zpětně za období mezi dnem nabytí účinku a dnem vstupu v platnost rozhodnutí o úpravě v roce 2004.
Pokud tato zpětná úprava vyžaduje, aby byly přeplatky vráceny, může být vrácení přeplatků rozloženo na dobu nejvýše 12 měsíců ode dne vstupu v platnost rozhodnutí o úpravě v roce 2004.
Článek 7
Od 1. ledna 2004 se tabulka v čl. 10 odst. 1 přílohy VII služebního řádu nahrazuje tímto: _BAR_ "Při nároku na příspěvek na domácnost _BAR_ Bez nároku na příspěvek na domácnost _BAR_
1. až 15. den _BAR_ od 16. dne _BAR_ 1. až 15. den _BAR_ od 16. dne _BAR_
Článek 8
Od 1. ledna 2004 činí příspěvky za práci na směny stanovené v článku 1 nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 [4] 334,82 eur, 505,36 eur, 552,55 eur a 753,31 eur.
Článek 9
Od 1. ledna 2004 se na částky uvedené v článku 4nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [5] použije koeficient 4,833264.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2186/2003
ze dne 15. prosince 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví nový odhad produkce nevyzrněné bavlny a z toho vyplývající nové dočasné snížení cílové ceny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Řecka, a zejména na protokol č. 4 o bavlně [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na čl. 19 odst. 2 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 16 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3], stanoví, že nový odhad produkce nevyzrněné bavlny podle čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1051/2001 a z toho vyplývající nové dočasné snížení cílové ceny musejí být stanoveny do 1. prosince příslušného hospodářského roku.
(2) Ustanovení čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 1051/2001 stanoví, že nový odhad produkce musí být stanoven s ohledem na postup sklizní. Je proto třeba stanovit uvedený nový odhad pro hospodářský rok 2003/2004 na základě dostupných údajů.
(3) Ustanovení čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1051/2001 stanoví, že od 16. prosince po začátku hospodářského roku se výše zálohy stanoví na základě nového odhadu produkce zvýšeného minimálně o 7,5 %. S ohledem, pokud jde o hospodářský rok 2003/2004, na nejaktuálnější údaje o množstvích podrobených kontrole sdělené členskými státy v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. c) bodu i) nařízení (ES) č. 1591/2001, je třeba použít jako bezpečnostní rozpětí procento zvýšení o 9,5 % pro Řecko, 7,5 % pro Španělsko a 7,5 % pro Portugalsko.
(4) Nové dočasné snížení cílové ceny musí být vypočteno v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1051/2001, přičemž se skutečná produkce nahradí novým odhadem zvýšené produkce.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přírodní vlákna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro hospodářský rok 2003/2004 je nový odhad produkce nevyzrněné bavlny stanoven na: —1 065 668 tun _BAR_ pro Řecko, _BAR_ —306 787 tun _BAR_ pro Španělsko, _BAR_
—1 108 tun _BAR_ pro Portugalsko. _BAR_
2. Pro hospodářský rok 2003/2004 je nové dočasné snížení cílové ceny stanoveno na:
—26,150 EUR/100 kg _BAR_ pro Řecko, _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2187/2003
ze dne 15. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 639/2003, pokud jde o první místo vykládky ve třetí zemi konečného určení při silniční přepravě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy [2], se na zvířata vztahuje veterinární kontrola v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(2) Jestliže jsou zvířata přepravována do země konečného určení po silnici, mohou být vyložena před koncem cesty, aby byla splněna ustanovení o době jízdy a odpočinku podle směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [3]. Kontrola podle čl.
3 odst. 1 písm. b) by se však měla konat až v místě konečné vykládky ze silničního vozidla a nikoliv v místě, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
(3) Je rovněž zapotřebí umožnit vývozci uplatnit toto ustanovení ode dne použití nařízení (ES) č. 639/2003.
(4) Nařízení (ES) č. 639/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článek 1 nařízení (ES) č. 639/2003 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě "prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení" rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2193/2003
ze dne 8. prosince 2003
o zavedení dodatečných cel na dovoz určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. března 2000 přijal Orgán pro řešení sporů (DSB) Světové obchodní organizace na žádost Společenství zprávy skupiny odborníků a odvolacího orgánu, které uváděly, že daňový režim ve Spojených státech amerických pro vývozní společnosti (Foreign Sales Corporations - FSC) představuje zakázanou podporu vývozu podle dohody WTO.
(2) Dne 15. listopadu 2000 Spojené státy americké přijaly "FSC Repeal and Extraterritorial Income Exclusion Act" z roku 2000, zákon o zrušení režimu pro FSC.
Dne 29. ledna 2002 DSB přijal zprávy skupiny odborníků a odvolacího orgánu, které uváděly, že zmíněný zákon rovněž představuje zakázanou podporu vývozu podle WTO a neodstraňuje podporu FSC.
V důsledku toho dne 7. května 2003 DSB zmocnil Společenství k uvalení protiopatření do výše 4043 milionů USD v podobě dodatečných valorických cel ve výši 100 % na určité produkty pocházející ze Spojených států amerických.
(3) Má se za to, že na počátku je vhodným opatřením ve fázích prováděné uvalení dodatečných valorických dovozních cel ve výši 17 % na dovozy vybraných produktů pocházejících ze Spojených států amerických, vzhledem k tomu, že Spojené státy americké neprovedly doporučení DSB.
Po dosažení výše uvedené úrovně dodatečných cel by Komise měla Radě předložit návrh na další opatření ve světle dosavadního vývoje.
(4) U těchto vybraných produktů by celní koncese Společenství měly být pozastaveny od 1. března 2004.
Pozastavení celních závazků by mělo být dočasné a mělo by být uplatněno pouze do okamžiku, kdy bude odstraněno opatření, které není v souladu s WTO.
Původ jakéhokoli produktu, na který se uplatní toto nařízení, by se měl určovat v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Produkty, na které byla před datem vstupu tohoto nařízení v platnost vydána dovozní licence s osvobozením od cla nebo snížením cla, by neměly být předmětem těchto dodatečných cel.
(6) Produkty, u kterých lze prokázat, že byly vyvezeny ze Spojených států amerických do Společenství před datem prvního použití dodatečných cel, by neměly být předmětem těchto dodatečných cel.
(7) Produkty dotčené pozastavením koncesí by měly být propuštěny do celního režimu "přepracování pod celním dohledem" v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [3] pouze na základě šetření Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní koncese Společenství se od 1. března 2004 pozastavují pro produkty pocházející ze Spojených států amerických, uvedené v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
1. Dodatečné valorické clo ke clům uplatňovaným podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 se ukládá na produkty pocházející ze Spojených států amerických, uvedené v příloze k tomuto nařízení takto:
- 5 % od 1. března 2004 do 31. března 2004,
- 6 % od 1. dubna 2004 do 30. dubna 2004,
- 7 % od 1. května 2004 do 31. května 2004,
- 8 % od 1. června 2004 do 30. června 2004,
- 9 % od 1. července 2004 do 31. července 2004,
- 10 % od 1. srpna 2004 do 31. srpna 2004,
- 11 % od 1. září 2004 do 30. září 2004,
- 12 % od 1. října 2004 do 31. října 2004,
- 13 % od 1. listopadu 2004 do 30. listopadu 2004,
- 14 % od 1. prosince 2004 do 31. prosince 2004,
- 15 % od 1. ledna 2005 do 31. ledna 2005,
- 16 % od 1. února 2005 to 28. února 2005,
- 17 % od 1. března 2005.
2. Po 1. březnu 2005 Komise předloží Radě návrh na přezkum nařízení ve světle dosavadního vývoje.
3. Původ produktů, na které se uplatní toto nařízení, se určuje v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Rada rozhodne o zrušení tohoto nařízení, jakmile Spojené státy americké plně provedou doporučení Orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace.
Článek 4
1. Produkty uvedené v příloze, na které byla před datem vstupu tohoto nařízení v platnost vydána dovozní licence s osvobozením od cla nebo snížením cla, nejsou předmětem dodatečného cla.
2. Produkty uvedené v příloze, u kterých lze prokázat, že k datu vstupu tohoto nařízení v platnost jsou již na cestě do Společenství a jejichž místo určení nelze změnit, nejsou předmětem dodatečného cla.
3. Produkty uvedené v příloze lze propustit do celního režimu "přepracování pod celním dohledem" v souladu s čl. 551 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (EHS) č. 2454/93 pouze v případě, že Výbor pro celní kodex prošetřil hospodářské podmínky a pokud nejsou produkty uvedeny v příloze 76 části A uvedeného nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2195/2003
ze dne 16. prosince 2003
o otevření celních kvót pro dovoz zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Norska do Evropského společenství pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/981/ES ze dne 11. listopadu 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 ke dvoustranné Dohodě o volném obchodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro rok 2004 by měly být otevřeny roční kvóty pro některé zpracované zemědělské produkty pocházející z Norska stanovené v Dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 ke dvoustranné Dohodě o volném obchodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1335/2003 [5], stanoví pravidla pro správu celních kvót. Je vhodné zajistit, aby celní kvóty otevřené tímto nařízením byly spravovány v souladu s těmito pravidly.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóty Společenství pro dovoz zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Norska, které jsou uvedeny v příloze, se od 1. ledna do 31. prosince 2004 otevírají jako osvobozené od cla.
Článek 2
Celní kvóty Společenství uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (ES) č. 2454/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2196/2003
ze dne 16. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Základní množství cukru, isoglukosy a inulinového sirupu stanovená v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 se mění Aktem o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii ode dne vstupu zmíněného aktu v platnost. S cílem zohlednit uvedená základní množství by měla být s účinkem od téhož data přizpůsobena tabulka stanovující koeficienty uvedené v čl. 10 odst. 4 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1260/2001.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka v čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se nahrazuje tímto:
Česká republika _BAR_ 0,010082 _BAR_ 0,000312 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2197/2003
ze dne 16. prosince 2003,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 rozděluje formou národních zaručených množství 5000 tun krátkých lněných vláken a konopných vláken mezi Dánsko, Řecko, Irsko, Itálii a Lucembursko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 245/2001 [2], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1673/2000, stanoví, že rozdělení 5000 tun krátkých lněných vláken a konopných vláken formou národních zaručených množství v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1673/2000 se uskuteční do 16. listopadu probíhajícího hospodářského roku.
(2) Za tímto účelem Dánsko a Itálie předaly Komisi informace o plochách, na které se vztahují smlouvy o koupi a prodeji, zpracovatelské závazky a smlouvy o zpracování, jakož i odhady výnosů lněných a konopných stonků a vláken.
(3) Naopak v Řecku, Irsku a Lucembursku nebudou v hospodářském roce 2003/2004 produkována žádná lněná nebo konopná vlákna.
(4) Na základě odhadů produkce, které vyplývají z uvedených informací, celková produkce v pěti příslušných členských státech nedosáhne celkového množství 5000 tun, které mezi ně bylo rozděleno, a je vhodné stanovit národní zaručená množství uvedená níže.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro přírodní vlákna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/2004 je rozdělení národních zaručených množství podle čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1673/2000 toto:
- Dánsko: 7 tun,
- Řecko: 0 tun,
- Irsko: 0 tun,
- Itálie: 399 tun,
- Lucembursko: 0 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2198/2003
ze dne 16. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 464/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro sušené švestky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 464/1999 [3] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro sušené švestky.
(2) Pro zpřísnění režimu minimálních cen je třeba stanovit, že při výpočtu ceny placené zpracovateli by se neměl brát v úvahu obsah odpadu.
(3) Kontrolní mechanismy režimu podpory produkce sušených švestek je třeba zlepšit vyjasněním pravidel pro kontroly surovin prováděné členskými státy.
(4) Nařízení (ES) č. 464/1999 je proto třeba změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 464/1999 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro získání podpory uvedené v článku 6a nařízení (ES) č. 2201/96 musí sušené švestky odpovídat požadavkům uvedeným v příloze I části B, pocházet z usušených švestek odpovídajících požadavkům uvedeným v příloze I části A a minimální cena musí být za ně zaplacena v plné výši podle dodaných množství bez odpadu."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Členské státy přijmou nezbytná opatření, zejména kontrolu skladových výkazů, aby se ujistily, že celková množství uvedená na trh nebo skladovaná každým zpracovatelem odpovídají množstvím, pro která byla vyplacena podpora."
3. Bod 3 přílohy I části B oddílu I se nahrazuje tímto:
"3. Zásilky sušených švestek musí být po dodání do zpracovatelského závodu kontrolovány zpracovatelem za přítomnosti zástupce organizace producentů a musí být tříděny podle velikosti, pokud nejsou určeny k průmyslovému zpracování."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2199/2003
ze dne 16. prosince 2003,
kterým se stanoví přechodná opatření k provádění nařízení Rady (ES) č. 1259/1999, pokud jde o režim jednotných plateb na plochu pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1b nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněného aktem o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") umožňuje novým členským státům nahradit platby podle režimů podpor podle článku 1 uvedeného nařízení jednotnou platbou (dále jen "jednotná platba na plochu").
(2) Toto ustanovení vstoupí v platnost po přistoupení.
Pro usnadnění příprav na přechod od stávajícího režimu v nových členských státech k režimu, který vyplývá z použití tohoto ustanovení, je žádoucí stanovit přechodná opatření pro první rok používání a umožnit výplatu záloh v případě výjimečných okolností.
(3) Je žádoucí stanovit zvláštní předpisy pro přepočet částek poskytnutých v roce 2004 v rámci režimu jednotné platby na plochu na národní měny nových členských států.
Skutečnosti rozhodné pro použitelný směnný kurz budou stanoveny na základě kritérií uvedených v článku 3 nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [2].
(4) Pro zajištění správného provádění režimu jednotné platby na plochu by se mělo používat nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [3], není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(5) Pro zajištění udržování zemědělských ploch v dobrém zemědělském stavu v souladu s ochranou životního prostředí podle čl. 1b odst. 6 nařízení (ES) č. 1259/1999, je žádoucí stanovit společný rámec, ve kterém může každý nový členský stát přijímat normy s ohledem na zvláštní vlastnosti příslušných oblastí, včetně půdních a klimatických podmínek, stávajících způsobů hospodaření (využití půdy, střídání plodin, zemědělské praktiky) a struktur podniků.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví přechodná prováděcí pravidla pro režim jednotných plateb na plochu pro nové členské státy podle článku 1b nařízení (ES) č. 1259/1999 pro rok 2004.
Článek 2
Směnný kurz
Rozhodnou skutečností pro přepočet částky poskytnuté v režimu jednotné platby na plochu na národní měny nových členských států je 1. červenec 2004.
Používaný směnný kurz je průměrem směnných kurzů používaných v období od 1. ledna 2004 do 30. června 2004 stanoveným poměrným dílem.
Komise stanoví průměrný směnný kurz do 31. července 2004.
Článek 3
Používání nařízení (ES) č. 2419/2001
Nařízení (ES) č. 2419/2001 se použije pro režim jednotné platby na plochu s výjimkou čl. 5 odst. 1 písm. c) a odst. 2, čl. 6 odst. 2 a 3, článků 7, 9, 10, čl. 13 odst. 2, 3 a 4, čl. 18 odst. 1 písm. b) a c), článků 24 až 29, čl. 31 odst. 3 a článků 32 až 43.
Článek 4
Použití jednotné platby na plochu
1. Pro využití režimu jednotné platby na plochu musí zemědělec předložit příslušnému orgánu do data stanoveného novým členským státem, které není pozdější než 15. červen 2004, žádost uvádějící plochy, pro než lze poskytovat platbu na plochu v souladu s podmínkami podle čl. 1b odst. 5 nařízení (ES) č. 1259/1999.
2. Datem pro změny žádostí v režimu jednotné platby na plochu je podle čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 2419/2001 15. červen 2004.
3. Žádost o jednotnou platbu na plochu se považuje za žádost o podporu ve smyslu čl. 2 písm. i) nařízení (ES) č. 2419/2001.
Článek 5
Snížení a vyloučení v souvislosti s oprávněností podpory
1. Kromě případů vyšší moci nebo výjimečných okolností podle článku 48 nařízení (ES) č. 2419/2001 platí, pokud je při správní kontrole nebo kontrole na místě zjištěno, že stanovený rozdíl mezi plochou vykázanou a plochou zjištěnou ve smyslu čl. 2 písm. r) nařízení (ES) č. 2419/2001 je větší než 3 %, ale menší než 30 % zjištěné plochy, sníží se částka poskytnutá pro příslušný rok v režimu jednotné platby na plochu o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
Je-li rozdíl větší než 30 % zjištěné plochy, neposkytuje se pro příslušný rok žádná podpora.
Je-li rozdíl větší než 50 %, bude zemědělci navíc poskytování podpory až do částky, která odpovídá rozdílu mezi plochou vykázanou a plochou zjištěnou, zamítnuto.
Tato částka bude vyrovnána z plateb podpory, na které má zemědělec nárok na základě žádostí, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
2. Pokud rozdíly mezi vykázanou a zjištěnou plochou vyplývají z úmyslných nesrovnalostí, je podpora, na kterou by měl zemědělec nárok, pro příslušný kalendářní rok zamítnuta.
Je-li kromě toho rozdíl větší než 20 % zjištěné plochy, bude zemědělec navíc ještě jednou vyloučen z poskytování podpory až do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou.
Tato částka bude vyrovnána z plateb podpory, na které má zemědělec nárok na základě žádostí, které podá v průběhu tří kalendářních let po kalendářním roce zjištění.
3. Pro účely stanovení zjištěné plochy ve smyslu čl. 2 písm. r) nařízení (ES) č. 2419/2001 platí pravidla pro poskytování podpory uvedená v čl. 1b odst. 5 a v čl. 1b odst. 6 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1259/1999 a v článku 4 tohoto nařízení.
Článek 6
Dobrý zemědělský a ekologický stav
1. Nové členské státy zajistí, aby všechna zemědělská půda, zejména zemědělská půda, která již není používána k produkčním účelům, byla udržována v dobrém zemědělském a ekologickém stavu.
Nové členské státy stanoví minimální požadavky na dobrý zemědělský a ekologický stav na základě rámce uvedeného v příloze s ohledem na zvláštní vlastnosti příslušných oblastí, včetně půdních a klimatických podmínek, stávajících způsobů hospodaření (využití půdy, střídání plodin, zemědělské praktiky) a struktur podniků.
2. Nejsou-li v roce 2004 splněny minimální požadavky podle odstavce 1 v důsledku jednání nebo zanedbání, kterého se přímo dopustí konkrétní zemědělec, je celková částka stanovená v režimu jednotné platby na plochu pro kalendářní rok 2004 snížena takto:
a) při zanedbání jakéhokoli z minimálních požadavků stanovených členským státem činí snížení 5 % z částky stanovené pro příslušnou plochu, které se zanedbání týká.
Snížení se použijí nezávisle na sobě a samostatně.
Celková částka snížení však nepřekročí 5 % z celkové částky stanovené podpory;
b) při úmyslném porušení jakéhokoli z minimálních požadavků stanovených členským státem činí snížení 20 % z částky stanovené pro příslušnou plochu, které se porušení týká.
Snížení se použijí nezávisle na sobě a samostatně.
Celková částka snížení však nepřekročí celkovou částku podpory stanovené pro příslušnou plochu, které se porušení týká;
c) při úmyslném porušení všech minimálních požadavků stanovených členským státem se pro příslušnou plochu, které se porušení týká, neposkytuje žádná podpora.
Týká-li se navíc toto porušení více než 50 % zjištěné plochy, je zemědělec celkově vyloučen z poskytování podpory v režimu jednotné platby na plochu pro příslušný kalendářní rok.
Celková částka snížení podle prvního pododstavce není vyšší než celková částka podpory, která má být poskytnuta.
3. Snížení a výjimky podle tohoto nařízení platí, aniž jsou dotčeny dodatečné sankce podle jiných předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů.
Článek 7
Koeficient snížení
V případě, že jednotné platby na plochu v novém členském státě při použití článku 5 a 6 překročí roční finanční rámec podle čl. 1b odst. 3 nařízení (ES) č. 1259/1999, sdělí příslušný nový členský stát Komisi koeficient snížení podle čl. 1b odst. 7 tohoto nařízení nejpozději do 30. listopadu 2004.
Článek 8
Platba
1. Platby se provádějí jednou ročně v období od 1. prosince 2004 do 30. dubna 2005.
2. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku a v souladu s postupem uvedeným v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1259/1999 může Komise novým členským státům s výhradou stavu rozpočtu umožnit výplatu záloh až do výše 50 % plateb před 1. prosincem v regionech, kde za výjimečných podmínek zemědělci čelí vážným finančním obtížím.
Článek 9
Předávání informací Komisi
1. Nové členské státy předají nejpozději do 15. září 2004 přehled žádostí přijatých v režimu jednotné platby na plochu a uvedou v něm celkové částky stanovené pro tyto žádosti v souladu s článkem 4.
2. Nejpozději do 15. května 2005 sdělí konečné údaje o plochách, pro které byla skutečně vyplacena podpora po sníženích podle článků 5 a 6.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003
ze dne 27. listopadu 2003
o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství si stanovilo za cíl vytvořit prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob.
Proto přijímá Společenství mimo jiné opatření týkající se soudní spolupráce v občanskoprávních věcech, která jsou nezbytná k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2) Evropská rada na zasedání v Tampere potvrdila zásadu vzájemného uznávání soudních rozhodnutí jako základ vytvoření skutečného soudního prostoru a jako prioritu určila právo na styk s dítětem.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 [4] stanoví pravidla pro příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem, vydávaných v případě řízení ve věcech manželských.
Obsah tohoto nařízení byl z velké části převzat z úmluvy ze dne 28. května 1998 zabývající se stejnou věcí [5].
(4) Dne 3. července 2000 Francie předložila podnět k přijetí nařízení Rady o vzájemném výkonu rozhodnutí ve věcech práv na styk s dítětem [6].
(5) V zájmu zajištění rovnosti všech dětí se toto nařízení vztahuje na veškerá rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti, včetně opatření k ochraně dítěte, bez jakýchkoliv vazeb na řízení ve věcech manželských;
(6) Protože předpisy o rodičovské zodpovědnosti jsou často používány v souvislosti s řízením ve věcech manželských, je vhodnější upravit věci týkající se rozvodu a rodičovské zodpovědnosti v jediném předpise.
(7) Toto nařízení se použije na občanskoprávní věci bez ohledu na druh soudu.
(8) Ve věci rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné by toto nařízení mělo být používáno pouze na zrušení manželských svazků a nemělo by se týkat takových otázek, jakými jsou důvody rozvodu, majetkové důsledky manželství nebo případná jiná dodatečná opatření.
(9) Ohledně jmění dítěte by se toto nařízení mělo použít pouze na opatření k ochraně dítěte, tj. i) na určení osoby, orgánu nebo jiného subjektu pověřených správou jmění dítěte, jeho zastupováním nebo napomáháním dítěti a na stanovení jejich úkolů a ii) na správu, zachování jmění dítěte nebo nakládání s ním.
V této souvislosti by toto nařízení například mělo být použito v případech, kdy jsou rodiče ve sporu ve věci správy jmění dítěte.
Opatření týkající se jmění dítěte, která se netýkají ochrany dítěte, by se měla nadále řídit nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [7].
(10) Toto nařízení nemá být použito ve věcech týkajících se sociálního zabezpečení, veřejnoprávních opatření obecné povahy ve věci vzdělání nebo zdraví nebo rozhodnutí o právu na azyl a imigraci.
Kromě toto se nepoužije na určení rodičovství, protože tato otázka je odlišná od otázky určení rodičovské zodpovědnosti, ani na otázky spojené s osobním stavem.
Nařízení se nepoužije ani na opatření přijatá v důsledku trestných činů spáchaných dětmi.
(11) Toto nařízení se nevztahuje na vyživovací povinnosti, které jsou již upraveny nařízením Rady č. 44/2001. Soudy příslušné podle tohoto nařízení budou obecně příslušné k rozhodování o vyživovací povinnosti podle čl. 5 odst. 2 nařízení Rady č. 44/2001.
(12) Pravidla pro určení příslušnosti ve věcech rodičovské zodpovědnosti stanovená tímto nařízením jsou formulována s ohledem na nejlepší zájmy dítěte, zejména na blízkost.
To znamená, že příslušným by měl být především soud členského státu, ve kterém má dítě své obvyklé bydliště, s výjimkou určitých případů změny bydliště dítěte, nebo soud určený dohodou nositelů rodičovské zodpovědnosti.
(13) V zájmu dítěte toto nařízení výjimečně a za určitých podmínek umožňuje příslušnému soudu postoupit věc soudu jiného členského státu, pokud je tento jiný soud z hlediska svého umístění vhodnější k projednání věci.
V tomto případě by však druhý soud neměl mít možnost postoupit věc soudu třetímu.
(14) Toto nařízení by mělo být použitelné, aniž je dotčeno použití mezinárodního práva veřejného ve věci diplomatických imunit.
Pokud z důvodu diplomatické imunity podle mezinárodního práva nemůže věc rozhodovat soud jinak příslušný podle tohoto nařízení, měla by být soudní příslušnost určena v souladu s vnitrostátním právem členského státu, v němž dotčená osoba takové imunity nepožívá.
(15) Nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech [8] se použije na doručování písemností v řízení zahájených na základě tohoto nařízení.
(16) Toto nařízení nebrání soudům členských států učinit v naléhavých případech předběžná opatření, včetně ochranných, s ohledem na osoby nebo majetek vyskytující se v uvedeném státě.
(17) V případech neoprávněného odebrání nebo zadržení dítěte by mělo být neprodleně zajištěno navrácení dítěte, proto by se měla nadále používat Haagská úmluva ze dne 25. října 1980, doplněná ustanoveními tohoto nařízení, zejména článkem 11.
Soudy členského státu, do kterého bylo dítě neoprávněně odebráno nebo ve kterém bylo neoprávněně zadrženo, by měly mít možnost odmítnout jeho navrácení ve zvláštních, řádně odůvodněných případech.
Takové rozhodnutí by však mělo být nahrazeno pozdějším rozhodnutím soudu členského státu, ve kterém mělo dítě bydliště před neoprávněným odebráním nebo zadržením.
Pokud by takové rozhodnutí ukládalo navrácení dítěte, mělo by navrácení proběhnout bez zvláštního řízení o uznání a výkonu tohoto rozhodnutí v členském státě, do kterého bylo dítě neoprávněně odebráno nebo ve kterém bylo neoprávněně zadrženo.
(18) V případě, že soud odmítl vrácení dítěte podle článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980, měl by informovat příslušný soud nebo ústřední orgán členského státu, ve kterém mělo dítě bydliště před neoprávněným odebráním nebo zadržením.
Pokud soud v uvedeném členském státě věc nepřevezme, měl by to tento soud nebo ústřední orgán oznámit stranám.
Tato povinnost by neměla ústřednímu orgánu bránit v tom, aby toto oznámil rovněž příslušným státním orgánům v souladu s vnitrostátním právem.
(19) Výslech dítěte má významnou úlohu při používání tohoto nařízení, ačkoli tento nástroj nemá měnit platné vnitrostátní postupy.
(20) Výslech dítěte v jiném členském státě může proběhnout způsoby stanovenými nařízením Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech [9].
(21) Uznání a výkon rozhodnutí vydaných v členském státě by měly být založeny na zásadě vzájemné důvěry a důvody pro neuznání by měly být omezeny na nezbytné minimum.
(22) Veřejné listiny a dohody stran vykonatelné v jednom členském státě by měly být pro účely používání pravidel pro uznávání a výkonu považovány za rovnocenné rozhodnutím.
(23) Evropská rada došla na zasedání v Tampere k závěru (bod 34), že je zapotřebí, aby rozhodnutí vydaná v řízeních o rodinných věcech byla "automaticky uznávána v celé unii bez jakéhokoli zprostředkujícího řízení nebo důvodů pro zamítnutí výkonu".
Proto by rozhodnutí o právu na styk s dítětem a rozhodnutí o navrácení osvědčená v členském státě původu v souladu s tímto nařízením měla být uznávána a vykonatelná ve všech ostatních členských státech, aniž by bylo vyžadováno další řízení.
Opatření pro výkon těchto rozhodnutí se nadále řídí vnitrostátním právem.
(24) Proti osvědčení vystavenému pro usnadnění výkonu rozhodnutí by nemělo být možné podat opravný prostředek.
Opravný prostředek by měl být přípustný pouze v případech věcné chyby, tj. pokud osvědčení nevyjadřuje přesně obsah rozhodnutí.
(25) Ústřední orgány by měly spolupracovat v obecných i konkrétních věcech, včetně spolupráce za účelem podpory smírného řešení rodinných sporů ve věcech rodičovské zodpovědnosti.
Proto by ústřední orgány měly být zapojeny do Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci, zřízené rozhodnutím Rady 2001/470/ES ze dne 28. května 2001 o vytvoření Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci [10].
(26) Komise by měla zveřejňovat a aktualizovat seznamy soudů a opravných prostředků, které jí sdělí členské státy.
(27) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(28) Toto nařízení nahrazuje nařízení (ES) č. 1347/2000, které se v důsledku toho zrušuje.
(29) Pro řádné uplatňování tohoto nařízení by Komise měla přezkoumávat jeho používání a navrhovat nezbytné změny.
(30) Spojené království a Irsko podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(31) Dánsko se v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, neučastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(32) Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(33) Toto nařízení ctí základní práva a zachovává zásady Listiny základních práv Evropské unie.
Zejména se snaží zajistit dodržování základních práv dítěte stanovených v článku 24 Listiny základních práv Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se bez ohledu na druh soudu vztahuje na občanskoprávní věci týkající se
a) rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné;
b) přiznání, výkonu, převedení a úplného nebo částečného odnětí rodičovské zodpovědnosti.
2. Věci uvedené v odst. 1 písm. b) se mohou zejména týkat
a) práva péče o dítě a práva na styk s dítětem;
b) poručnictví, opatrovnictví a podobných institutů;
c) určení osoby, orgánu nebo jiného subjektu odpovědných za dítě či jeho jmění nebo pověřených zastupováním dítěte či napomáháním dítěti a stanovení jejich úkolů,
d) umístění dítěte do pěstounské rodiny nebo ústavní péče;
e) opatření k ochraně dítěte spojených se správou, zachováním a nakládáním se jměním dítěte.
3. Toto nařízení se nevztahuje na
a) určení nebo popření rodičovství;
b) rozhodnutí o osvojení, předadopční opatření nebo na neplatnost či zrušení osvojení;
c) příjmení a jména dítěte;
d) dosažení zletilosti;
e) vyživovací povinnosti;
f) správy jmění nebo dědictví;
g) opatření přijatá v důsledku trestných činů spáchaných dětmi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1. "soud" zahrnuje všechny orgány členských států příslušné k rozhodování ve věcech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení podle článku 1;
2. "soudcem" se rozumí soudce nebo úředník s pravomocemi rovnocennými soudcovským ve věcech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení;
3. "členským státem" se rozumí všechny členské státy s výjimkou Dánska;
4. "rozhodnutím" se rozumí rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné a rozhodnutí týkající se rodičovské zodpovědnosti, vydané soudem členského státu, bez ohledu na to, jak je označeno, včetně výrazů "rozhodnutí", "rozsudek", "usnesení" nebo "nařízení";
5. "členským státem původu" se rozumí členský stát, ve kterém bylo vydáno rozhodnutí, které má být vykonáno;
6. "členským státem výkonu" se rozumí členský stát, ve kterém je navrhován výkon rozhodnutí;
7. "rodičovskou zodpovědností" se rozumějí veškerá práva a povinnosti fyzické nebo právnické osoby týkající se dítěte nebo jmění dítěte, která jsou jí svěřena rozhodnutím, právními předpisy nebo právně závaznou dohodou.
Tento pojem zahrnuje především právo péče o dítě a právo na styk s dítětem;
8. "nositelem rodičovské zodpovědnosti" se rozumí osoba, která má rodičovskou zodpovědnost k dítěti;
9. "právem péče o dítě" se rozumějí práva a povinnosti týkající se péče osoby o dítě, a zejména právo určit místo bydliště dítěte;
10. "právo na styk s dítětem" zahrnuje zejména právo vzít dítě na omezenou dobu na místo odlišné od místa jeho obvyklého bydliště;
11. "neoprávněným odebráním nebo zadržením" se rozumí odebrání nebo zadržení dítěte,
a) kterým je porušováno právo péče o dítě vyplývající ze soudního rozhodnutí, ze zákona nebo z právně závazné dohody podle právních předpisů členského státu, ve kterém mělo dítě své obvyklé bydliště bezprostředně před odebráním nebo zadržením,
a
b) za předpokladu, že v době odebrání nebo zadržení bylo skutečně vykonáváno právo péče o dítě, ať společně nebo samostatně, nebo by toto právo bylo vykonáváno, kdyby k odebrání nebo zadržení nedošlo.
Péče o dítě se považuje za vykonávanou společně v případě, kdy podle rozhodnutí nebo ze zákona jeden z nositelů rodičovské zodpovědnosti nemůže rozhodnout o místě bydliště dítěte bez souhlasu jiného nositele rodičovské zodpovědnosti.
KAPITOLA II
PŘÍSLUŠNOST
ODDÍL 1
Rozvod, rozluka a prohlášení manželství za neplatné
Článek 3
Obecná příslušnost
1. Ve věcech týkajících se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné jsou příslušné soudy toho členského státu,
a) na jehož území
- mají manželé obvyklé bydliště, nebo
- měli manželé poslední společné obvyklé bydliště, pokud zde jeden z nich ještě bydlí, nebo
- má odpůrce bydliště, nebo
- v případě společného návrhu na zahájení řízení má alespoň jeden z manželů obvyklé bydliště, nebo
- má navrhovatel obvyklé bydliště, v němž bydlel nejméně jeden rok bezprostředně před podáním návrhu na zahájení řízení, nebo
- má navrhovatel obvyklé bydliště, v němž bydlel nejméně šest měsíců bezprostředně před podáním návrhu na zahájení řízení, a zároveň je buď státním příslušníkem tohoto členského státu, nebo, v případě Spojeného království a Irska, zde má "domicil";
b) jehož státními příslušníky jsou oba manželé nebo, v případě Spojeného království a Irska, se jedná o zemi "domicilu" obou manželů.
2. Pro účely tohoto nařízení se pojem "domicil" vykládá podle právních řádů Spojeného království a Irska.
Článek 4
Protinávrh
Soud, u něhož probíhá řízení na základě článku 3, je rovněž příslušný rozhodovat o protinávrhu, pokud spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 5
Změna rozluky na rozvod
Aniž je dotčen článek 3, je soud členského státu, který vydal rozhodnutí o rozluce, rovněž příslušný změnit toto rozhodnutí na rozvodové, pokud to právní předpisy tohoto členského státu umožňují.
Článek 6
Výlučná povaha příslušnosti podle článků 3, 4 a 5
Manžel, který
a) má obvyklé bydliště na území některého členského státu nebo
b) je státním příslušníkem některého členského státu nebo, v případě Spojeného království a Irska, má v některém z těchto států "domicil",
může být v jiném členském státě žalován pouze podle článků 3, 4 a 5.
Článek 7
Zbytková příslušnost
1. Není-li žádný soud některého členského státu příslušný na základě článků 3, 4 a 5, určí se příslušnost v každém členském státě v souladu s právem tohoto státu.
2. Proti odpůrci, který nemá obvyklé bydliště na území některého členského státu a není ani státním příslušníkem některého členského státu nebo, v případě Spojeného království a Irska, nemá na území některého z těchto členských států "domicil", může kterýkoli státní příslušník některého členského státu, který má obvyklé bydliště na území jiného členského státu, využít stejně jako státní příslušník tohoto státu pravidla pro určení příslušnosti platná v tomto státě.
ODDÍL 2
Rodičovská zodpovědnost
Článek 8
Obecná příslušnost
1. Soudy členského státu jsou příslušné ve věci rodičovské zodpovědnosti k dítěti, které má v době podání žaloby obvyklé bydliště na území tohoto členského státu.
2. Odstavec 1 platí s výhradou článků 9, 10 a 12.
Článek 9
Zachování příslušnosti podle předchozího obvyklého bydliště dítěte
1. V případě, že se dítě zákonným způsobem přestěhuje z jednoho členského státu do jiného a získá zde nové obvyklé bydliště, ponechají si soudy členského státu předchozího obvyklého bydliště dítěte odchylně od článku 8 příslušnost po dobu tří měsíců po přestěhování pro účely úpravy rozhodnutí o právu na styk s dítětem vydaného v tomto členském státě před přestěhováním dítěte v případě, že nositel práva na styk s dítětem podle rozhodnutí o právu na styk má nadále obvyklé bydliště v členském státě předchozího obvyklého bydliště dítěte.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud nositel práva na styk s dítětem uvedený v odstavci 1 přijal příslušnost soudů členského státu nového obvyklého bydliště dítěte tím, že se účastní řízení u těchto soudů, aniž by vznesl námitku jejich nepříslušnosti.
Článek 10
Příslušnost v případech únosu dítěte
V případech neoprávněného odebrání nebo zadržení dítěte jsou soudy členského státu, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před svým neoprávněným odebráním nebo zadržením, příslušné do doby, kdy dítě získá obvyklé bydliště v jiném členském státě, a
a) každá osoba, orgán nebo jiný subjekt mající právo péče o dítě dá souhlas k odebrání nebo zadržení,
nebo
b) dítě mělo bydliště v jiném členském státě po dobu nejméně jednoho roku poté, co se osoba, orgán nebo jiný subjekt mající právo péče o dítě dozvěděla nebo se měla dozvědět místo, kde se dítě nachází, dítě si ve svém novém prostředí zvyklo a byla splněna nejméně jedna z těchto podmínek:
i) do jednoho roku poté, kdy se nositel práva péče o dítě dozvěděl nebo se měl dozvědět místo pobytu dítěte, nebyla podána žádost o navrácení dítěte u příslušných orgánů členského státu, kam bylo dítě odebráno nebo kde je zadržováno;
ii) žádost o navrácení dítěte podaná nositelem práva péče o dítě byla vzata zpět a ve lhůtě stanovené v bodě i) nebyla podána nová žádost;
iii) věc projednávaná u soudu v členském státě, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před svým neoprávněným odebráním nebo zadržením, byla uzavřena podle čl. 11 odst. 7;
(iv) soudy členského státu, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před neoprávněným odebráním nebo zadržením, vydaly rozhodnutí o právu péče o dítě, které neobsahuje navrácení dítěte.
Článek 11
Navrácení dítěte
1. V případě, že osoba, orgán nebo jiný subjekt mající právo péče o dítě požádá příslušné orgány v členském státě o vydání rozhodnutí na základě Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen "Haagská úmluva z roku 1980"), aby dosáhl navrácení dítěte, které bylo neoprávněně odebráno nebo zadrženo v jiném členském státě než v členském státě, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před neoprávněným odebráním nebo zadržením, použijí se odstavce 2 až 8.
2. Při použití článků 12 a 13 Haagské úmluvy z roku 1980 se zajistí dítěti během řízení možnost být vyslechnuto, pokud se to nejeví jako nevhodné s vzhledem k jeho věku nebo stupni vyspělosti.
3. Soud, u kterého je podána žádost o navrácení dítěte uvedená v odstavci 1, jedná v řízení o žádosti rychle, přičemž využívá nejrychlejší postupy, které vnitrostátní právo umožňuje.
Aniž je dotčen první pododstavec, vydá soud s výjimkou případů, kdy to neumožňují mimořádné okolnosti, rozhodnutí do šesti týdnů od podání žádosti.
4. Soud nemůže zamítnout žádost o navrácení dítěte na základě článku 13 písm. b) Haagské úmluvy z roku 1980, pokud se prokáže, že byla přijata vhodná opatření k zajištění ochrany dítěte po jeho navrácení.
5. Soud nemůže zamítnout žádost o navrácení dítěte, pokud osoba, která o navrácení dítěte požádala, nedostala příležitost být vyslechnuta.
6. Pokud soud vydá rozhodnutí o nenavrácení na základě článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980, musí ihned, přímo či prostřednictvím svého ústředního orgánu, zaslat opis soudního rozhodnutí o nenavrácení a příslušných písemností, zejména přepisu výslechů učiněných před soudem, příslušnému soudu nebo ústřednímu orgánu členského státu, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před svým neoprávněným odebráním nebo zadržením, a to v souladu s vnitrostátním právem.
Soud musí obdržet všechny uvedené písemnosti do jednoho měsíce ode dne rozhodnutí o nenavrácení.
7. Pokud již před soudy v členském státě, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před neoprávněným odebráním nebo zadržením, nebylo řízení jednou ze stran zahájeno, musí soud nebo ústřední orgán, který obdrží hlášení podle odstavce 6, informace takto získané oznámit stranám a vyzvat je, aby v souladu s vnitrostátním právem do tří měsíců od tohoto oznámení doručily svá podání soudu, aby soud mohl prošetřit otázku práva péče o dítě.
Aniž jsou dotčena pravidla pro soudní příslušnost uvedená v tomto nařízení, soud věc uzavře, pokud v dané lhůtě neobdrží žádné podání.
8. Bez ohledu na rozhodnutí o nenavrácení vydané na základě článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980 je za účelem zajištění navrácení dítěte vykonatelné v souladu s oddílem 4 kapitoly III každé následné rozhodnutí nařizující navrácení dítěte, které vydal soud příslušný podle tohoto nařízení.
Článek 12
Pokračování příslušnosti
1. Soudy členského státu příslušné podle článku 3 rozhodovat o návrhu na rozvod, rozluku nebo na prohlášení manželství za neplatné jsou příslušné rozhodovat o každé věci týkající se rodičovské zodpovědnosti spojené s tímto návrhem v případě,
a) že alespoň jeden z manželů má rodičovskou zodpovědnost k dítěti
a
b) manželé a nositelé rodičovské zodpovědnosti v době zahájení řízení příslušnost soudů výslovně či jiným jednoznačným způsobem přijali a je to v zájmu dítěte.
2. Soudní příslušnost podle odstavce 1 končí,
a) jakmile se rozhodnutí vyhovující návrhu na rozvod, rozluku nebo na prohlášení manželství za neplatné nebo tento návrh zamítající stane pravomocným;
b) v případech, kdy řízení o rodičovské zodpovědnosti ke dni uvedenému v písmenu a) stále probíhá, jakmile se rozhodnutí vydané v takovém řízení stane pravomocným;
c) jakmile řízení uvedená v písmenech a) a b) skončí z jiného důvodu.
3. Soudy členského státu jsou příslušné k rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti i v jiných řízeních, než která jsou uvedena v odstavci 1, v případě, že
a) dítě má silný vztah k tomuto členskému státu, zejména z toho důvodu, že jeden z nositelů rodičovské zodpovědnosti má v tomto členském státě obvyklé bydliště nebo dítě je státním příslušníkem tohoto členského státu,
a
b) všechny strany řízení v době zahájení řízení příslušnost soudů výslovně či jiným jednoznačným způsobem přijaly a je to v zájmu dítěte.
4. V případě, že dítě má své obvyklé bydliště na území třetího státu, který není smluvní stranou Haagské úmluvy ze dne 19. října 1996 o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí, považuje se soudní příslušnost podle tohoto článku za příslušnost v zájmu dítěte, zejména pokud se zjistí nemožnost konání řízení v daném třetím státě.
Článek 13
Příslušnost založená na přítomnosti dítěte
1. V případě, že nelze zjistit obvyklé bydliště dítěte podle článku 12, jsou příslušné soudy členského státu, ve kterém se dítě nachází.
2. Odstavec 1 se použije i na děti, které jsou uprchlíky, nebo děti mezinárodně přemístěné z důvodu nepokojů v jejich zemi.
Článek 14
Zbytková soudní příslušnost
Není-li žádný soud některého členského státu příslušný na základě článků 8 až 13, určí se příslušnost v každém členském státě v souladu s právem tohoto státu.
Článek 15
Postoupení věci k projednání vhodněji umístěnému soudu
1. Výjimečně mohou soudy členského státu příslušné ve věci, pokud se domnívají, že soud jiného členského státu, ke kterému má dítě zvláštní vztah, je vzhledem ke svému umístění vhodnější k projednání věci nebo její určité části, a v případě, že je to v zájmu dítěte,
a) přerušit řízení v dané věci nebo její části a vyzvat strany, aby podaly návrh u soudu tohoto jiného členského státu v souladu s odstavcem 4, nebo
b) požádat soud jiného členského státu, aby převzal příslušnost v souladu s odstavcem 5.
2. Odstavec 1 se použije
a) na žádost strany, nebo
b) z podnětu soudu, nebo
c) na žádost soudu jiného členského státu, ke kterému má dítě zvláštní vztah v souladu s odstavcem 3.
Postoupit věc z podnětu soudu nebo na žádost soudu jiného členského státu je možné pouze se schválením alespoň jedné ze stran.
3. Má se za to, že dítě má zvláštní vztah k členskému státu ve smyslu odstavce 1, pokud tento členský stát
a) se stal obvyklým bydlištěm dítěte poté, co bylo zahájeno řízení u soudu uvedeného v odstavci 1, nebo
b) je bývalým obvyklým bydlištěm dítěte, nebo
c) dítě je jeho státním příslušníkem, nebo
d) je obvyklým bydlištěm nositele rodičovské zodpovědnosti, nebo
e) je místem, kde se nachází jmění dítěte, a věc se týká opatření k ochraně dítěte ve vztahu ke správě, zachování a nakládání s tímto jměním.
4. Soud členského státu příslušný ve věci stanoví lhůtu, ve které musí být zahájeno řízení u soudů tohoto jiného členského státu v souladu s odstavcem 1.
Pokud do této doby řízení u soudů zahájeno není, pokračuje soud, který řízení zahájil, ve výkonu své příslušnosti v souladu s články 8 až 14.
5. Soudy tohoto jiného členského státu mohou z důvodu zvláštních okolností věci v zájmu dítěte přijmout soudní příslušnost do šesti týdnů ode dne, kdy o to byly požádány v souladu s odst.
1 písm. a) nebo b). V tomto případě se soud, který zahájil řízení jako první, prohlásí za nepříslušný.
Jinak soud, který zahájil řízení jako první, pokračuje ve výkonu své příslušnosti v souladu s články 8 až 14.
6. Pro účely tohoto článku soudy spolupracují buď přímo, nebo prostřednictvím ústředních orgánů určených podle článku 53.
ODDÍL 3
Společná ustanovení
Článek 16
Zahájení řízení u soudu
1. Za zahájení řízení u soudu se považuje okamžik, kdy
a) návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost byl podán k soudu za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro doručení odpůrci,
nebo
b) písemnost byla převzata orgánem odpovědným za její doručení v případě, že musí být doručena před podáním k soudu, za předpokladu, že navrhovatel následně neopomněl přijmout opatření požadovaná pro podání písemnosti k soudu.
Článek 17
Přezkoumání příslušnosti
Pokud je soudu některého členského státu předložena věc, k níž není podle tohoto nařízení příslušný a k níž je podle tohoto nařízení příslušný soud jiného členského státu, prohlásí tento soud bez návrhu svou nepříslušnost.
Článek 18
Přezkoumání přípustnosti
1. Pokud se odpůrce, který má obvyklé bydliště v jiném státě, než je členský stát, ve kterém byl návrh podán, nedostaví k soudu, přeruší příslušný soud řízení do té doby, než bude prokázáno, že odpůrce mohl být písemně vyrozuměn o zahájení řízení v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který by mu umožnil přípravu na jednání před soudem, nebo že k tomu byly učiněny veškeré nezbytné kroky.
2. Má-li být návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost zaslán podle tohoto nařízení z jednoho členského státu do druhého, použije se místo odstavce 1 tohoto článku článek 19 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000.
3. Pokud nelze použít nařízení Rady (ES) č. 1348/2000, doručí se návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost do ciziny podle článku 15 Haagské úmluvy ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních.
Článek 19
Překážka litispendence a závislé žaloby
1. Je-li u soudů různých členských států zahájeno mezi týmiž stranami řízení ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první.
2. Pokud je řízení ve věci rodičovské zodpovědnosti ke stejnému dítěti v téže věci zahájeno u soudů různých členských států, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první.
3. Pokud je určena příslušnost soudu, který zahájil řízení jako první, prohlásí se soud, který řízení zahájil později, za nepříslušný ve prospěch tohoto soudu.
V tom případě může strana, která podala návrh u soudu, který zahájil řízení později, podat tento návrh u soudu, který zahájil řízení jako první.
Článek 20
Předběžná a zajišťovací opatření
1. V naléhavých případech nebrání toto nařízení soudům členského státu, pokud jde o osoby a majetek v tomto státě, přijmou předběžná a zajišťovací opatření přípustná podle práva tohoto členského státu, a to i když je podle tohoto nařízení k rozhodování ve věci samé příslušný soud jiného členského státu.
2. Opatření přijatá podle odstavce 1 pozbývají účinnosti v případě, že soud členského státu příslušný ve věci podle tohoto nařízení přijal opatření, která považuje za vhodná.
KAPITOLA III
UZNÁVÁNÍ A VÝKON
ODDÍL 1
Uznávání
Článek 21
Uznávání rozhodnutí
1. Rozhodnutí vydaná v některém členském státě jsou v jiných členských státech uznávána, aniž by bylo vyžadováno zvláštní řízení.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, nevyžaduje se zejména žádné zvláštní řízení v případě aktualizace záznamů o osobním stavu v jednom členském státě na základě rozhodnutí týkajících se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, která byla vydána v jiném členském státě a proti kterým podle práva tohoto jiného členského státu není možné podat opravný prostředek.
3. Aniž je dotčen oddíl 4 této kapitoly, může kterákoliv dotčená osoba postupy uvedenými v oddílu 2 této kapitoly požádat o vydání rozhodnutí o uznání nebo neuznání rozhodnutí.
Místní příslušnost soudů uvedených v seznamu, který každý členský stát zašle Komisi na základě článku 68, se určuje podle vnitrostátního práva členského státu, ve kterém je návrh na uznání nebo neuznání rozhodnutí podáván.
4. Je-li otázka uznání rozhodnutí vznesena u soudu členského státu jako předběžná otázka, může o ní tento soud rozhodnout.
Článek 22
Důvody pro neuznání rozhodnutí ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné
Rozhodnutí ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné se neuzná,
a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá;
b) jestliže odpůrce, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno, nebyl písemně vyrozuměn o zahájení řízení v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který by mu umožnil přípravu na jednání před soudem, pokud není zjištěno, že odpůrce rozhodnutí jednoznačným způsobem přijal;
c) jestliže je neslučitelné s rozhodnutím vydaným v řízení mezi stejnými stranami v členském státě, v němž se o uznání rozhodnutí žádá; nebo
d) jestliže je neslučitelné s dřívějším rozhodnutím, které bylo vydáno v řízení mezi stejnými stranami v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, za předpokladu, že toto dřívější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné k uznání rozhodnutí v členském státě, v němž se o uznání žádá.
Článek 23
Důvody pro neuznání rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti
Rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti se neuzná,
a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá, přičemž jsou vzaty v úvahu zájmy dítěte;
b) jestliže bylo rozhodnutí, s výjimkou naléhavých případů, vydáno, aniž mohlo dítě využít práva být vyslechnuto, a tím byly porušeny základní procesní zásady platné v členském státě, v němž se o uznání žádá;
c) bylo-li rozhodnutí vydáno v nepřítomnosti strany, která nebyla písemně vyrozuměna o zahájení řízení v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který by jí umožnil přípravu na jednání před soudem, pokud není zjištěno, že tato strana rozhodnutí jednoznačným způsobem přijala;
d) na žádost jakékoli osoby, která prohlašuje, že rozhodnutí zasahuje do její rodičovské zodpovědnosti, pokud bylo vydáno, aniž mohla tato osoba využít práva být vyslechnuta;
e) jestliže je neslučitelné s pozdějším rozhodnutím ve věci rodičovské zodpovědnosti, které bylo vydáno v členském státě, v němž se o uznání žádá;
f) jestliže je neslučitelné s pozdějším rozhodnutím ve věci rodičovské zodpovědnosti, které bylo vydáno v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, ve které má dítě obvyklé bydliště, za předpokladu, že toto pozdější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro jeho uznání v členském státě, v němž se o uznání žádá,
nebo
g) jestliže nebyl dodržen postup stanovený v článku 56.
Článek 24
Zákaz přezkoumání příslušnosti soudu země původu
Příslušnost soudu členského státu původu nesmí být přezkoumávána. Hledisko veřejného pořádku uvedené v čl.
22 písm. a) a čl. 23 písm. a) nelze uplatnit v případě pravidel pro určení příslušnosti stanovených v článcích 3 až 14.
Článek 25
Rozdíly v použitelném právu
Uznání rozhodnutí nesmí být zamítnuto z toho důvodu, že právo členského státu, v němž se o uznání žádá, nepřipouští rozvod, rozluku nebo prohlášení manželství za neplatné na základě týchž skutečností.
Článek 26
Zákaz přezkoumání ve věci samé
Rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.
Článek 27
Přerušení řízení
1. Soud členského státu, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, může řízení přerušit, jestliže byl proti rozhodnutí podán řádný opravný prostředek.
2. Soud členského státu, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v Irsku nebo ve Spojeném království, může řízení přerušit, jestliže je jeho výkon v členském státě původu z důvodu podání opravného prostředku odložen.
ODDÍL 2
Návrh na prohlášení vykonatelnosti
Článek 28
Vykonatelná rozhodnutí
1. Výkon rozhodnutí o výkonu rodičovské zodpovědnosti ve vztahu k dítěti vydaných v členském státě, v němž jsou vykonatelná a která byla doručena, je nařízen v jiném členském státě, byla-li tam tato rozhodnutí na návrh kterékoli zúčastněné strany prohlášena za vykonatelná.
2. Ve Spojeném království je však výkon takových rozhodnutí nařízen v Anglii a Walesu, ve Skotsku nebo v Severním Irsku, pouze byla-li na návrh kterékoli zúčastněné strany v této části Spojeného království zaregistrována za účelem výkonu rozhodnutí.
Článek 29
Místní příslušnost soudů
1. Návrh na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí se podává u soudu uvedeného v seznamu, který každý členský stát zašle Komisi podle článku 68.
2. Místní příslušnost se určuje podle místa obvyklého bydliště osoby, vůči které je výkon rozhodnutí navrhován, nebo podle místa obvyklého bydliště kteréhokoli dítěte, na něž se návrh vztahuje.
Pokud se ani jedno z míst uvedených v prvním pododstavci nenalézá v členském státě výkonu, určí se místní příslušnost podle místa výkonu rozhodnutí.
Článek 30
Postup
1. Postup při podání návrhu se řídí právem členského státu výkonu.
2. Navrhovatel musí poskytnout adresu pro doručování v obvodu soudu, ke kterému se návrh podává.
Jestliže však právní předpisy členského státu výkonu poskytnutí takové adresy nestanoví, ustanoví navrhovatel zvláštního zástupce.
3. K návrhu se přiloží písemnosti uvedené v článcích 37 a 39.
Článek 31
Rozhodnutí soudu
1. Soud, u kterého byl návrh podán, neprodleně rozhodne, přičemž ani osoba, vůči níž je výkon navrhován, ani dítě, nejsou v tomto stadiu řízení oprávněny podat k návrhu jakékoli připomínky.
2. Návrh může být zamítnut pouze na základě některého z důvodů uvedených v článcích 22, 23 a 24.
3. Rozhodnutí nesmí být za žádných okolností přezkoumáváno ve věci samé.
Článek 32
Oznámení rozhodnutí
Příslušný soudní úředník neprodleně oznámí navrhovateli rozhodnutí o návrhu vydané v souladu s postupem stanoveným právními předpisy členského státu výkonu.
Článek 33
Opravné prostředky proti rozhodnutí
1. Proti rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti může kterákoliv strana podat opravný prostředek.
2. Opravný prostředek se podává u soudu uvedeného v seznamu, který každý členský stát zašle Komisi na základě článku 68.
3. Opravný prostředek se projednává podle předpisů upravujících postup ve sporných řízeních.
4. Jestliže opravný prostředek podala osoba, která prohlášení vykonatelnosti navrhla, bude strana, vůči níž se výkon požaduje, předvolána před odvolací soud.
Jestliže se tato strana nedostaví, použijí se článek 18.
5. Opravný prostředek proti prohlášení vykonatelnosti musí být podán do jednoho měsíce od doručení tohoto prohlášení.
Jestliže má strana, vůči níž se výkon požaduje, obvyklé bydliště v jiném členském státě, než ve kterém bylo prohlášení vykonatelnosti vydáno, činí lhůta pro podání opravného prostředku dva měsíce a počíná běžet dnem doručení prohlášení vykonatelnosti této straně osobně nebo v místě jejího bydliště.
Lhůta nemůže být prodloužena z důvodu vzdálenosti pro doručení.
Článek 34
Odvolací soudy a opravné prostředky proti jejich rozhodnutím
Rozhodnutí vydané na základě opravného prostředku může být napadeno pouze v rámci řízení uvedených v seznamu, který každý členský stát zašle Komisi podle článku 68.
Článek 35
Přerušení řízení
1. Soud, u něhož byl podle článku 33 nebo 34 podán opravný prostředek, může na žádost strany, vůči níž se výkon navrhuje, řízení přerušit, jestliže bylo v členském státě původu rozhodnutí napadeno řádným opravným prostředkem nebo jestliže lhůta pro podání takového řádného opravného prostředku ještě neuplynula.
V druhém případě může soud stanovit lhůtu, během níž je možné opravný prostředek podat.
2. Pokud bylo rozhodnutí vydáno v Irsku nebo ve Spojeném království, posuzuje se jakýkoli opravný prostředek použitelný v členském státě původu pro účely odstavce 1 jako řádný opravný prostředek.
Článek 36
Částečný výkon rozhodnutí
1. Pokud se rozhodnutí týká více věcí a výkon nemůže být nařízen v plném rozsahu, nařídí soud výkon jedné nebo více z těchto věcí.
2. Navrhovatel může požádat o částečný výkon rozhodnutí.
ODDÍL 3
Ustanovení společná pro oddíly 1 a 2
Článek 37
Písemnosti
1. Strana, která žádá o uznání rozhodnutí nebo je napadá nebo navrhuje vydání prohlášení o jeho vykonatelnosti, musí předložit
a) jedno vyhotovení rozhodnutí, které splňuje podmínky nezbytné pro uznání jeho pravosti,
a
b) osvědčení uvedené v článku 39.
2. V případě rozsudku pro zmeškání musí strana, která žádá o jeho uznání nebo navrhuje vydání prohlášení o jeho vykonatelnosti, dále předložit
a) prvopis nebo ověřený opis písemnosti, která potvrzuje, že straně, která se k řízení nedostavila, byl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná obdobná písemnost,
nebo
b) jakoukoli písemnost, která dosvědčuje, že odpůrce rozhodnutí jednoznačným způsobem přijal.
Článek 38
Nepředložení písemností
1. Pokud nejsou písemnosti uvedené v čl. 37 odst. 1 písm. b) nebo odst. 2 předloženy, může soud určit lhůtu pro jejich předložení, přijmout rovnocenné písemnosti, nebo pokud soud uváží, že již byl dostatečně informován, od jejich předložení upustit.
2. Na vyžádání soudu se předloží překlad takových písemností.
Překlad musí být ověřen osobou k tomu způsobilou v jednom z členských států.
Článek 39
Osvědčení o rozhodnutích ve věcech manželských a osvědčení o rozhodnutích ve věcech rodičovské zodpovědnosti
Příslušný soud nebo orgán členského státu původu na žádost zúčastněné strany vydá osvědčení na jednotném formuláři obsaženém v příloze I (rozhodnutí ve věcech manželských) nebo v příloze II (rozhodnutí ve věcech rodičovské zodpovědnosti).
ODDÍL 4
Vykonatelnost určitých rozhodnutí o právu na styk s dítětem a určitých rozhodnutí nařizujících navrácení dítěte
Článek 40
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se použije
a) na právo na styk s dítětem
a
b) na navrácení dítěte nařízeného rozhodnutím vydaným na základě čl. 11 odst. 8.
2. Tento oddíl nebrání nositeli rodičovské zodpovědnosti v dovolávání se uznání a výkonu rozhodnutí v souladu s oddíly 1 a 2 této kapitoly.
Článek 41
Právo na styk s dítětem
1. Právo na styk s dítětem, uvedené v čl. 40 odst. 1 písm. a), přiznané vykonatelným rozhodnutím vydaným v jednom členském státě se uznává a je vykonatelné v jiném členském státě bez nutnosti prohlášení vykonatelnosti a bez možnosti námitky proti uznání rozhodnutí, pokud bylo rozhodnutí osvědčeno v členském státě původu v souladu s odstavcem 2.
I v případě, že vnitrostátní právo nestanoví vykonatelnost rozhodnutí přiznávajícího právo na styk s dítětem ze zákona, může původní soud prohlásit rozhodnutí za vykonatelné bez ohledu na případný opravný prostředek.
2. Původní soudce vystaví osvědčení uvedené v odstavci 1 na jednotném formuláři obsaženém v příloze III (osvědčení týkající se práva na styk s dítětem) pouze, pokud
a) v případě vydání rozsudku pro zmeškání byla osoba, která se k řízení nedostavila, písemně vyrozuměna o zahájeném řízení v dostatečném předstihu a takovým způsobem, který by této osobě umožnil přípravu na jednání před soudem, nebo byla osobě písemnost doručena, ale nikoli v souladu s těmito podmínkami, nicméně je zjištěno, že tato osoba rozhodnutí jednoznačným způsobem přijala;
b) všechny dotčené strany dostaly příležitost být vyslechnuty,
a
c) dítě dostalo příležitost být vyslechnuto, pokud nebyl výslech považován za nevhodný s přihlédnutím k jeho věku nebo stupni vyspělosti.
Osvědčení se vyhotovuje v jazyce rozhodnutí.
3. V případě, že má právo na styk s dítětem v době vydání rozhodnutí přeshraniční povahu, vydává se osvědčení z moci úřední v okamžiku, kdy se rozhodnutí stane vykonatelným, byť i jen předběžně.
Pokud situace až následně získá přeshraniční povahu, vydává se osvědčení na žádost jedné ze stran.
Článek 42
Navrácení dítěte
1. Vykonatelné rozhodnutí stanovící navrácení dítěte, uvedené v čl. 40 odst. 1 písm. b), vydané v jednom členském státě se uznává a je vykonatelné v jiném členském státě bez nutnosti prohlášení vykonatelnosti a bez možnosti námitky proti uznání rozhodnutí, pokud bylo rozhodnutí osvědčeno v členském státě původu v souladu s odstavcem 2.
I v případě, že vnitrostátní právo nestanoví vykonatelnost rozhodnutí požadujícího navrácení dítěte podle čl. 11 odst. 8 ze zákona, může původní soud prohlásit rozhodnutí za vykonatelné bez ohledu na případný opravný prostředek.
2. Původní soudce, který vydal rozhodnutí uvedené v čl. 40 odst. 1 písm. b), vystaví osvědčení uvedené v odstavci 1, pouze pokud
a) dítě dostalo příležitost být vyslechnuto, pokud nebyl výslech považován za nevhodný s přihlédnutím k jeho věku nebo stupni vyspělosti;
b) strany dostaly příležitost být vyslechnuty a
c) soud při vydání svého rozhodnutí přihlédl k důvodům a důkazům, na jejichž základě bylo vydáno rozhodnutí podle článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980.
V případě, že soud nebo jiný orgán přijme opatření k zajištění ochrany dítěte po jeho navrácení do státu jeho obvyklého bydliště, obsahuje osvědčení údaje o těchto opatřeních.
Původní soudce bez návrhu vystaví osvědčení na jednotném formuláři obsaženém v příloze IV (osvědčení týkající se navrácení dítěte).
Osvědčení se vyhotovuje v jazyce rozhodnutí.
Článek 43
Oprava osvědčení
1. Na veškeré opravy osvědčení se použije právo členského státu původu.
2. Proti vydání osvědčení na základě čl. 41 odst. 1 nebo čl. 42 odst. 1 nelze podat opravný prostředek.
Článek 44
Účinnost osvědčení
Osvědčení je účinné pouze v mezích vykonatelnosti rozhodnutí.
Článek 45
Písemnosti
1. Strana, která žádá o výkon rozhodnutí, musí předložit
a) jedno vyhotovení rozhodnutí, které splňuje podmínky nezbytné pro uznání jeho pravosti,
a
b) osvědčení uvedené v čl. 41 odst. 1 nebo v čl. 42 odst. 1.
2. Pro účely tohoto článku
- se k osvědčení uvedenému v čl. 41 odst. 1 přikládá překlad bodu 12 týkajícího se podmínek pro výkon práva na styk s dítětem,
- se k osvědčení uvedenému v čl. 42 odst. 1 přikládá překlad jeho bodu 14 týkajícího se podmínek k provádění opatření přijatých pro zajištění navrácení dítěte.
Překlad musí být proveden do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu výkonu nebo do jiného jazyka, který členský stát výkonu výslovně přijme.
Překlad musí být ověřen osobou k tomu způsobilou v jednom z členských států.
ODDÍL 5
Veřejné listiny a dohody
Článek 46
Veřejné listiny přijaté a vykonatelné v jednom členském státě a dohody stran vykonatelné v členském státě původu jsou uznávány a prohlašovány za vykonatelné za stejných podmínek jako rozhodnutí.
ODDÍL 6
Jiná ustanovení
Článek 47
Vykonávací řízení
1. Vykonávací řízení se řídí právem členského státu výkonu.
2. Každé rozhodnutí vydané soudem jiného členského státu a prohlášené za vykonatelné v souladu s oddílem 2 nebo osvědčené v souladu s čl. 41 odst. 1 nebo čl. 42 odst. 1 se vykoná v členském státě výkonu za stejných podmínek, za jakých by bylo v tomto členském státě vykonáno, kdyby v něm bylo i vydáno.
Zejména rozhodnutí, které bylo osvědčeno v souladu s čl. 41 odst. 1 nebo čl. 42 odst. 1, nelze vykonat, pokud je neslučitelné s později vydaným vykonatelným rozhodnutím.
Článek 48
Praktické podmínky výkonu práva na styk s dítětem
1. Soudy členského státu výkonu mohou stanovit praktické podmínky organizace výkonu práva na styk s dítětem, pokud nezbytné podmínky nebyly zcela nebo dostatečně uvedeny v rozhodnutí vydaném soudy členského státu příslušnými ve věci a za předpokladu, že základní obsah tohoto rozhodnutí je nedotčen.
2. Praktické podmínky stanovené podle odstavce 1 pozbývají účinnosti na základě pozdějšího rozhodnutí soudu členského státu příslušného rozhodnout ve věci.
Článek 49
Náklady
Ustanovení této kapitoly, vyjma oddíl 4, se rovněž použijí na stanovení výše nákladů řízení podle tohoto nařízení a na výkon rozhodnutí o těchto nákladech.
Článek 50
Právní pomoc
Navrhovatel, jemuž se v členském státě původu dostává výhod úplné nebo částečné právní pomoci nebo který je osvobozen od úhrady nákladů řízení nebo poplatků, je oprávněn v rámci postupů podle článků 21, 28, 41, 42 a 48 požívat nejvýhodnější právní pomoci nebo nejrozsáhlejšího osvobození od úhrady nákladů řízení nebo poplatků podle práva členského státu výkonu.
Článek 51
Záruka nebo jistota
Po straně, která v jednom členském státě navrhuje výkon rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, nemůže být požadována žádná záruka ani jistota, jakkoli označená z toho důvodu, že
a) nemá obvyklé bydliště v členském státě, v němž je výkon rozhodnutí navrhován, nebo
b) je cizím státním příslušníkem, nebo pokud navrhuje výkon rozhodnutí ve Spojeném království nebo v Irsku, nemá v žádném z těchto členských států "domicil".
Článek 52
Legalizace nebo další podobné formality
Písemnosti, na něž odkazují články 37, 38 a 45, nebo písemnosti o procesní plné moci nevyžadují legalizaci ani jiné podobné formality.
KAPITOLA IV
SPOLUPRÁCE MEZI ÚSTŘEDNÍMI ORGÁNY VE VĚCECH RODIČOVSKÉ ZODPOVĚDNOSTI
Článek 53
Určení
Každý členský stát určí jeden nebo více ústředních orgánů, které budou nápomocny při používání tohoto nařízení, a stanoví místní nebo věcnou příslušnost každého orgánu.
V případě, že členský stát určil více než jeden ústřední orgán, zasílají se sdělení obvykle přímo danému příslušnému ústřednímu orgánu.
Pokud se sdělení zašle nepříslušnému ústřednímu orgánu, odpovídá tento orgán za předání sdělení příslušnému ústřednímu orgánu a za informování odesílatele v tomto smyslu.
Článek 54
Obecné úkoly
Ústřední orgány sdělují informace o vnitrostátních právních předpisech a řízeních a přijímají opatření ke zdokonalení používání tohoto nařízení a k posílení jejich spolupráce.
Za tímto účelem se využívá Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci, zřízená rozhodnutím 2001/470/ES.
Článek 55
Spolupráce ve věcech týkajících se rodičovské zodpovědnosti
Ústřední orgány na žádost ústředního orgánu jiného členského státu nebo nositele rodičovské zodpovědnosti spolupracují v jednotlivých věcech v zájmu dosažení cílů tohoto nařízení.
Proto činí přímo nebo prostřednictvím orgánů veřejné moci nebo jiných subjektů veškeré potřebné kroky v souladu s právem tohoto členského státu ve věci ochrany osobních údajů, aby
a) shromažďovaly a vyměňovaly informace;
i) o situaci dítěte;
ii) o probíhajících řízeních nebo
iii) o rozhodnutích týkajících se dítěte;
b) poskytovaly informace a pomoc nositelům rodičovské zodpovědnosti, kteří žádají o uznání a výkon rozhodnutí na jejich území, zejména ve věci práva na styk s dítětem a na navrácení dítěte;
c) usnadňovaly komunikaci soudů, zejména při aplikaci čl. 11 odst. 6 a 7 a čl. 15;
d) poskytovaly informace a pomoc, které soudy potřebují při používání článku 56 a
e) usnadňovaly uzavírání dohod mezi nositeli rodičovské zodpovědnosti uchýlením se ke zprostředkování či k jiným prostředkům a usnadňovaly přeshraniční spolupráci v této věci.
Článek 56
Umístění dítěte v jiném členském státě
1. V případě, že soud příslušný podle článků 8 až 15 zvažuje umístění dítěte do ústavní péče nebo do pěstounské rodiny a pokud k tomuto umístění má dojít v jiném členském státě, soud nejprve konzultuje ústřední orgán nebo jiný příslušný orgán tohoto členského státu, pokud se v tomto jiném členském státě pro vnitrostátní případy umístění dětí vyžaduje zásah orgánu veřejné moci.
2. Rozhodnutí o umístění uvedené v odstavci 1 lze v dožadujícím členském státě vydat, pouze pokud příslušný orgán dožádaného členského státu s umístěním souhlasil.
3. Postupy pro konzultaci nebo udělení souhlasu uvedené v odstavcích 1 a 2 se řídí vnitrostátním právem dožádaného členského státu.
4. V případě, že soud příslušný podle článků 8 až 15 rozhodne o umístění dítěte do pěstounské rodiny a pokud k tomuto umístění má dojít v jiném členském státě a pro vnitrostátní případy umístění dětí se v tomto členském státě nevyžaduje žádný zásah orgánu veřejné moci, uvědomí o tom příslušný soud ústřední orgán nebo jiný příslušný orgán tohoto členského státu.
Článek 57
Způsob práce
1. Každý nositel rodičovské zodpovědnosti může ústřednímu orgánu členského státu, ve kterém má obvyklé bydliště, nebo ústřednímu orgánu členského státu, ve kterém má dítě obvyklé bydliště nebo ve kterém se dítě zdržuje, podat žádost o pomoc podle článku 55. Obecně žádost musí zahrnovat všechny dostupné údaje, které by mohly usnadnit výkon. Pokud se žádost o pomoc týká uznání nebo výkonu rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti, které spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, přiloží nositel rodičovské zodpovědnosti odpovídající osvědčení stanovená v článku 39, čl. 41 odst. 1 nebo čl. 42 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi úřední jazyk nebo jazyky orgánů Společenství jiné než své vlastní, ve kterých jsou přípustná sdělení ústředním orgánům.
3. Pomoc poskytovaná ústředními orgány podle článku 55 je bezplatná.
4. Každý ústřední orgán hradí vlastní náklady.
Článek 58
Schůze
1. Pro usnadnění používání tohoto nařízení se ústřední orgány pravidelně scházejí.
2. Tyto schůze jsou svolávány v souladu s rozhodnutím 2001/470/ES o vytvoření Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci.
KAPITOLA V
VZTAH K JINÝM NÁSTROJŮM
Článek 59
Vztah k jiným nástrojům
1. Aniž jsou dotčeny články 60, 63, 64 a odstavec 2 tohoto článku, nahrazuje toto nařízení mezi členskými státy smlouvy platné v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost, které byly uzavřeny mezi dvěma nebo více členskými státy ve věcech upravených tímto nařízením.
2. a) Finsko a Švédsko mají možnost prohlásit, že se na jejich vzájemné vztahy zcela nebo zčásti použije Úmluva ze dne 6. února 1931 mezi Dánskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem zahrnující ustanovení mezinárodního práva soukromého o manželství, osvojení a poručnictví, spolu se závěrečným protokolem k této úmluvě, namísto pravidel obsažených v tomto nařízení.
Tato prohlášení se připojí k tomuto nařízení a zveřejní se v Úředním věstníku Evropské unie.
Tato prohlášení je možné kdykoli zcela nebo zčásti odvolat.
b) Mezi občany Evropské unie musí být zachovávána zásada nediskriminace na základě státní příslušnosti.
c) Pravidla pro určení příslušnosti obsažená v jakékoliv úmluvě uzavřené v budoucnu mezi členskými státy podle písmene a), která se bude týkat věcí upravených tímto nařízením, musí být v souladu s pravidly pro určení příslušnosti stanovenými tímto nařízením.
d) Rozhodnutí vydaná podle pravidel o určení příslušnosti odpovídajících pravidlům uvedeným v kapitole II tohoto nařízení v některém ze severských států, který učinil prohlášení uvedené v písmenu a), se v jiných členských státech uznají a vykonají podle pravidel stanovených v kapitole III tohoto nařízení.
3. Členské státy zašlou Komisi
a) opisy dohod a jednotných právních předpisů, které tyto dohody uvedené v odst. 2 písm. a) a c) provádějí;
b) oznámení o vypovězení nebo změně těchto dohod nebo jednotných právních předpisů.
Článek 60
Vztahy k některým mnohostranným úmluvám
Pokud se týče věcí upravených tímto nařízením, má ve vztazích mezi členskými státy toto nařízení přednost před těmito úmluvami:
a) Haagská úmluva ze dne 5. října 1961 o pravomoci orgánů a použitelném právu při ochraně nezletilých,
b) Lucemburská úmluva ze dne 8. září 1967 o uznávání rozhodnutí týkajících se rozluky manželů,
c) Haagská úmluva ze dne 1. června 1970 o uznávání rozvodů a zrušení manželského soužití,
d) Evropská úmluva ze dne 20. května 1980 o uznávání a výkonu rozhodnutí o výchově dětí a obnovení výchovy dětí
a
e) Haagská úmluva ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.
Článek 61
Vztah k Haagské úmluvě ze dne 19. října 1996 o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí
Pokud jde o vztah k Haagské úmluvě ze dne 19. října 1996 o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí, použije se toto nařízení
a) v případě, že dotčené dítě má obvyklé bydliště na území členského státu;
b) ohledně uznávání a výkonu rozhodnutí vydaného soudem členského státu na území jiného členského státu, i pokud má dotčené dítě obvyklé bydliště na území třetího státu, který je smluvní stranou uvedené úmluvy.
Článek 62
Rozsah účinnosti
1. Dohody a úmluvy uvedené v čl. 59 odst. 1 a v článcích 60 a 61 jsou i nadále účinné ve vztahu k věcem neupraveným tímto nařízením.
2. Úmluvy uvedené v článku 60, zejména Haagská úmluva z roku 1980, jsou i nadále účinné mezi členskými státy, které jsou jejich smluvními stranami, v souladu s článkem 60.
Článek 63
Smlouvy se Svatým stolcem
1. Toto nařízení platí, aniž je dotčena mezinárodní smlouva (konkordát) mezi Svatým stolcem a Portugalskem, uzavřená ve Vatikánu dne 7. května 1940.
2. Každé rozhodnutí týkající se neplatnosti manželství přijaté na základě smlouvy uvedené v odstavci 1 se v členských státech uzná za podmínek stanovených v kapitole III oddílu 1.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž vztahují na tyto mezinárodní smlouvy (konkordáty) se Svatým stolcem:
a) Lateránská smlouva ze dne 11. února 1929 mezi Itálií a Svatým stolcem, ve znění dohody a jejího dodatkového protokolu podepsaných v Římě dne 18. února 1984;
b) Dohoda mezi Svatým stolcem a Španělskem o právních záležitostech ze dne 3. ledna 1979.
4. Uznávání rozhodnutí uvedených v odstavci 2 může v Itálii nebo ve Španělsku podléhat stejným pravidlům a kontrolám, které se používají pro rozhodnutí církevních soudů vydaná v souladu s mezinárodními smlouvami uzavřenými se Svatým stolcem, uvedenými v odstavci 3.
5. Členské státy zašlou Komisi
a) opisy smluv uvedených v odstavcích 1 a 3,
b) oznámení o vypovězení nebo změnách těchto smluv.
KAPITOLA VI
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 64
1. Toto nařízení se použije pouze na soudní řízení zahájená, na veřejné listiny přijaté nebo na dohody uzavřené mezi stranami po dni použitelnosti tohoto nařízení stanoveném v článku 72.
2. Rozhodnutí vydaná po dni použitelnosti tohoto nařízení v řízeních zahájených před tímto dnem, ale po vstupu nařízení (ES) č. 1347/2000 v platnost, jsou uznávána a vykonávána v souladu s kapitolou III tohoto nařízení, jestliže příslušnost soudu byla určena na základě pravidel, která jsou v souladu s pravidly uvedenými buď v kapitole II tohoto nařízení, nebo v nařízení (ES) č. 1347/2000, nebo ve smlouvě uzavřené mezi členským státem původu a dožádaným členským státem, která byla platná v době zahájení řízení.
3. Rozhodnutí vydaná přede dnem použitelnosti tohoto nařízení v řízeních zahájených po vstupu nařízení (ES) č. 1347/2000 v platnost, jsou uznávána a vykonávána v souladu s kapitolou III tohoto nařízení, jestliže se týkají rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné nebo pokud se jedná o rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem vydaného při příležitosti některého z těchto řízení ve věcech manželských.
4. Rozhodnutí vydaná přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, ale po dni vstupu nařízení (ES) č. 1347/2000 v platnost, v řízeních zahájených přede dnem vstupu nařízení (ES) č. 1347/2000 v platnost jsou uznávána a vykonávána v souladu s kapitolou III tohoto nařízení, jestliže se týkají rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, nebo pokud se jedná o rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem vydané při příležitosti některého z těchto řízení ve věcech manželských a jestliže příslušnost soudu byla určena na základě pravidel, která jsou v souladu s pravidly uvedenými buď v kapitole II tohoto nařízení, nebo v nařízení (ES) č. 1347/2000, nebo ve smlouvě uzavřené mezi členským státem původu a dožádaným členským státem, která byla platná v době zahájení řízení.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 65
Přezkum
Nejpozději 1. ledna 2012 a následně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení na základě informací poskytnutých členskými státy a v případě potřeby se ke zprávě přiloží návrhy změn.
Článek 66
Členské státy se dvěma nebo více právními systémy
S ohledem na členský stát, ve kterém platí v různých územních celcích dva nebo více právních systémů nebo souborů pravidel upravujících věci, na něž se vztahuje toto nařízení,
a) se odkazem na obvyklé bydliště v tomto členském státě rozumí bydliště v územním celku;
b) se odkaz na státní příslušnost nebo v případě Spojeného království "domicil" vztahuje k územnímu celku určenému právem tohoto státu;
c) se odkaz na orgán členského státu vztahuje k orgánu dotčeného územního celku tohoto státu;
d) se odkaz na právo dožádaného státu vztahuje k právu územního celku, ve kterém se žádá přiznání příslušnosti, uznání nebo výkon.
Článek 67
Údaje o ústředních orgánech a přípustných jazycích
Členské státy sdělí Komisi do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost
a) názvy, adresy a komunikační prostředky ústředních orgánů určených na základě článku 53,
b) jazyky přípustné pro sdělení ústředním orgánům na základě čl. 57 odst. 2
a
c) jazyky přípustné pro vydání osvědčení o právu na styk s dítětem na základě čl. 45 odst. 2.
Členské státy sdělí Komisi veškeré změny těchto údajů.
Komise tyto údaje zveřejní.
Článek 68
Údaje o soudech a opravných řízeních
Členské státy zašlou Komisi seznamy soudů a opravných řízení uvedené v článcích 21, 29, 33 a 34 a veškeré jejich změny.
Komise tyto údaje aktualizuje a zveřejňuje je formou zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie a jinými vhodnými způsoby.
Článek 69
Změny příloh
Změny jednotných formulářů uvedených v přílohách I až IV se přijímají s postupem podle čl. 70 odst. 2.
Článek 70
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 71
Zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000
1. Nařízení (ES) č. 1347/2000 se zrušuje dnem použitelnosti tohoto nařízení.
2. Odkazy na nařízení (ES) č. 1347/2000 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 72
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2004.
Použije se ode dne 1. března 2005, s výjimkou článků 67, 68, 69 a 70, které se použijí ode dne 1. srpna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 2204/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1210/2003 ze dne 7. července 2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2119/2003 [2], a zejména na čl. 11 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha V nařízení (ES) č. 1210/2003 uvádí seznam příslušných orgánů, kterým jsou svěřeny zvláštní úkoly při provádění uvedeného nařízení.
(2) Itálie, Irsko, Portugalsko a Švédsko požádaly o zařazení dalších orgánů do uvedeného seznamu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha V nařízení (ES) č. 1210/2003 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2206/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Thüringer Leberwurst, Thüringer Rotwurst, Thüringer Rostbratwurst)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Německo Komisi žádost o zápis názvů "Thüringer Leberwurst", "Thüringer Rotwurst" a "Thüringer Rostbratwurst" jako zeměpisných označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise obdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství v souladu s čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení [3] jednu námitku přípustnou podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92, avšak ta byla později odvolána.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2054/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2207/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1901/2000, pokud jde o zjednodušení uvádění čisté hmotnosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [1], a zejména na čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství zboží je spolehlivá a stálá informace, nezbytná pro porovnávání mezinárodního obchodu.
(2) Jednotky množství se používají pro kontrolu spolehlivosti shromážděných údajů a pro výpočet indexů.
(3) Podle nařízení Komise (ES) č. 1901/2000 [2], kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
3330/91, je čistá hmotnost vyjádřená v kilogramech hlavním ukazatelem mezi jednotkami množství a v zásadě by se měla uvádět u každého druhu zboží, avšak pro určité výrobky není vhodnou měrnou jednotkou; zpravodajská jednotka by tudíž měla být v takových případech od povinnosti uvádět čistou hmotnost osvobozena.
(4) Nařízení (ES) č. 1901/2000 již obsahuje seznam výrobků, u nichž je uvádění čisté hmotnosti pro zpravodajské jednotky nepovinné.
Tento seznam je nutno pozměnit tak, aby byla vzaty v úvahu změny vyplývající z každoroční aktualizace kombinované nomenklatury.
(5) V zájmu jasnosti je třeba tyto změny zavést nařízením pozměňujícím nařízení (ES) č. 1901/2000.
(6) Nařízení (ES) č. 1901/2000 je proto nutno pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1901/2000 se mění takto:
V čl. 23 písm. a) se zrušuje věta "Pro informování zpravodajských jednotek o případných aktualizacích přílohy na základě ročních změn v kombinované nomenklatuře se
Nařízení Komise (ES) č. 2208/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2921/90 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 [2] stanoví podporu pro odstředěné mléko zpracované na kasein nebo na kaseináty. S ohledem na vývoj tržní ceny kaseinu a kaseinátů na trhu Společenství a na světovém trhu je nutné podporu snížit.
(2) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanové jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2921/90 se částka "6,70 euro" nahrazuje částkou "6,30 euro".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2211/2003
ze dne 15. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 a kterým se prodlužuje jeho platnost do 31. prosince 2005
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od roku 1971 poskytuje Společenství obchodní preference rozvojovým zemím v rámci svého systému všeobecných celních preferencí.
(2) Je třeba, aby společná obchodní politika Společenství byla v souladu s cíli politiky rozvoje, které musí podporovat, zejména pokud jde o vymýcení chudoby a podporu udržitelného rozvoje v rozvojových zemích.
(3) Mnohostranná obchodní jednání, jež byla zahájena na čtvrté ministerské konferenci Světové obchodní organizace v Dohá v listopadu 2001, dosud neskončila.
Je proto předčasné zpracovávat obecné směry pro uplatňování systému od roku 2005 do roku 2014, což je důvodem k obnovení současného systému na jeden rok v souladu s obecnými směry dle sdělení Komise Radě ze dne 1. června 1994.
Je třeba vyhodnotit režim pro drogy.
Toto obnovení mimo jiné umožní kandidátským státům, které mají přistoupit v roce 2004, plně se zapojit do přípravy nového systému preferencí.
(4) Zkušenosti s použitím nařízení (ES) č. 2501/2001 [3] ukázaly, že je třeba, aby některá jeho ustanovení byla změněna.
(5) V dubnu 2003 se Rada a Komise zavázaly zkoumat veškeré vhodné změny ročního mechanismu týkajícího se vylučování zvýhodněných zemí/odvětví na základě jejich rozvoje (odstupňování), s přihlédnutím k potřebě podporovat rozvoj trvale udržitelné a konkurenceschopné výroby, mimo jiné včetně možné úpravy systému odstupňování i pro jiné kultury než drogy.
Do doby než budou provedeny další případné změny budoucího systému všeobecných celních preferencí, měl by být nyní změněn článek 12 nařízení (ES) č. 2501/2001 tak, aby se předešlo negativnímu působení na zvýhodněné země, které z důvodu svého nízkého objemu obchodu v rámci systému všeobecných celních preferencí mohou být ohroženy jakoukoli změnou celních preferencí.
(6) Za účelem zohlednění zvláštních charakteristik rozvojových zemí, které systém všeobecných celních preferencí využívají, je nutno posílit zvláštní pobídkový režim na ochranu práv pracovníků tak, aby se více podpořila postupná integrace norem stanovených v Deklaraci Mezinárodní organizace práce (MOP).
(7) Nařízení (ES) č. 2501/2001 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2501/2001 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 1 se výraz "a 2004" nahrazuje výrazem, "2004 a 2005";
2. v čl. 6 písm. a) na konci se slova "celních kvót" nahrazují slovy "celních kvót přijatých podle článku 26 Smlouvy nebo přílohy VII nařízení (EHS) č. 2658/87";
3. v článku 12 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Na základě nejnovějších údajů, které jsou k dispozici k 1. září každého roku, Komise stanoví, která odvětví splňují podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2.
Odstavce 1 a 2 se však nepoužijí v případě zvýhodněných zemí, jejichž dovoz do Společenství v alespoň jednom ze tří let uvedených v odstavcích 1 a 2 představuje méně než 1 % hodnoty celkového dovozu do Společenství, pokud jde o produkty, které spadají do působnosti systému preferencí Společenství.
Obdobně se obnovují celní preference odstraněné podle sloupce D přílohy 1.";
4. V článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Zvláštní pobídkový režim na ochranu práv pracovníků lze poskytnout zemi:
a) jejíž vnitrostátní právní předpisy zahrnují věcný obsah norem stanovených v Úmluvách MOP č. 29 a č.
105 o zrušení nucené nebo povinné práce, č.
87 a č. 98 o svobodě sdružování a o právu kolektivně vyjednávat, č.
100 a č. 111 o odstranění diskriminace v zaměstnání a v povolání a č.
138 a č. 182 o skutečném odstranění dětské práce a která účinně používá uvedené právní předpisy, nebo
b) jejíž vnitrostátní právní předpisy zahrnují věcný obsah norem uvedených v písmenu a) a která jasně a významně používá uvedené právní předpisy, včetně všech vhodných prostředků, které předpokládají úmluvy MOP, a co nejvíce zohledňuje hodnocení situace ze strany MOP.
V případě uvedeném v písmenu b) lze režim poskytnout na omezenou dobu a jeho obnovení je podmíněno tím, že zvýhodněná země podá důkaz o pokroku v této oblasti.
Hodnocení tohoto pokroku se provádí podle memoranda o porozumění, které úřady zvýhodněné země musí přijmout.";
5. v čl. 25 odst. 4 se rok "2004" nahrazuje rokem "2005";
6. v čl. 41 odst. 2 se rok "2004" nahrazuje rokem "2005".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2212/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 964/2003 o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli z Čínské lidové republiky a Thajska a potrubních tvarovek odesílaných z Tchaj-wanu, ať už jsou prohlášené za pocházející z Tchaj-wanu, či nikoliv
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 452/2003 ze dne 6. března 2003 o opatřeních, které může Společenství přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními [1],
s ohledem na návrh Komise, po konzultacích s poradním výborem zřízeným článkem 15 nařízení Rady č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] ("základní nařízení"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada nařízením (ES) č. 778/2003 [3] pozměnila, mimo jiné, nařízení Rady (ES) č. 584/96 a nařízení Rady (ES) č. 763/2000, pokud jde o antidumpingová opatření použitelná na některé potrubní tvarovky ze železa nebo oceli pocházející z Čínské lidové republiky a Thajska a potrubní tvarovky odesílané z Tchaj-wanu, ať již jsou prohlášené za pocházející z Tchaj-wanu či nikoliv. Účelem bylo stanovit opatření pro situaci, kdy se uvedené dovozy stávají rovněž předmětem platby ochranného cla tak, jak bylo přijato nařízením Komise (ES) č. 1694/2002 ze dne 27. září 2002 o uložení konečných ochranných opatření proti dovozům některých výrobků z oceli [4];
(2) za takových okolností, kdy je antidumpingové clo stejné nebo nižší než částka ochranného cla, bylo považováno za vhodné, aby se žádné antidumpingové clo neplatilo.
V případě, kdy je antidumpingové clo vyšší než částka ochranného cla bylo považováno za vhodné, aby se platila pouze ta část antidumpingového cla, která přesahuje částku ochranného cla;
(3) podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení byla opatření uložená nařízeními (ES) č. 584/96 a (ES) č. 763/2000 rozšířena nařízením Rady (ES) č. 964/2003 [5]. V nařízení Rady (ES) č. 964/2003 však nebylo přijato žádné opatření podobné opatření popsanému v 2. bodě odůvodnění tohoto nařízení pro situace, kdy jsou dovozy také předmětem platby ochranného cla;
(4) nařízení Rady (ES) č. 964/2003 by tudíž mělo být změněno tak, aby byla zohledněna situace, kdy jsou dovozy předmětem platby ochranného cla, stejným způsobem jako byla nařízením 778/2003 změněna nařízení (ES) č. 584/96 a (ES) č. 763/2000;
(5) toto nařízení by se mělo použít zpětně ode dne vstupu nařízení (ES) č. 964/2003 v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 964/2003 se mění takto:
a) v článku 1 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a Aniž je dotčen odstavec 2, jsou-li dovozy dotyčného výrobku z Thajska předmětem dodatečného ochranného cla podle čl. 1 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1694/2002 [6], sazba antidumpingového cla použitelná na cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením činí: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba valorického cla (%) použitelná v případě platby dodatkového ochranného cla _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
b) v článku 3 se první odstavec označuje
"1" a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Aniž je dotčen odstavec 1, s výjimkou tvarovek vyrobených řečenými společnostmi Hsin Enterprise Co. Ltd., Rigid Industries Co. Ltd a Niang Pipe Fittings Co. Ltd, jsou-li dovozy tvarovek odesílaných z Tchaj-wanu předmětem dodatečného ochranného cla podle čl. 1 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1694/2002, přičemž sazba antidumpingového cla použitelná na cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením činí: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba valorického cla (%) použitelná v případě platby dodatkového ochranného cla _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Do 28. 3. 2003 _BAR_ 29. 3. 2003 až 28. 9. 2003 _BAR_ 29. 9. 2003 až 28. 3. 2004 _BAR_ 29. 3. 2004 až 28. 9. 2004 _BAR_ 29. 9. 2004 až 28. 3. 2005 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2228/2003
ze dne 22. prosince 2003
o zastavení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření týkajících se dovozu močoviny pocházející z Ruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) Dne 10. května 2001 Rada uložila nařízením (ES) č. 901/2001 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny pocházející z Ruska.
Clo bylo stanoveno ve formě variabilního cla na základě minimální dovozní ceny ("MIP").
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise zveřejnila oznámením [3] v Úředním věstníku Evropské unie (dále jen "oznámení o zahájení") zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření vztahujících se na dovozy močoviny pocházející z Ruska do Společenství, podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise s cílem přezkoumat přiměřenost platných opatření ve formě minimální dovozní ceny, která nerozlišují ani mezi prodejem spřízněným stranám a prodejem nezávislým stranám, ani mezi prvním a následným prodejem do Společenství, což by, jak se ukázalo, mohlo vést k prohloubení problémů.
Proto se stávající opatření zdají být k odstranění dumpingu, který je příčinou újmy, nedostatečná.
3. Šetření
(4) Komise úředně informovala dovozce, známé dotyčné uživatele a jejich sdružení, zástupce dotyčné země vývozu a výrobce Společenství o zahájení řízení.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost k podání jejich písemných stanovisek a žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Sdružení výrobců Společenství, sdružení dovozců, dvě sdružení uživatelů, jeden uživatel a jedna společnost zastupující 10 italských dovozců, obchodníků a uživatelů podali svá písemná stanoviska.
Všechny strany, které o to ve stanovené lhůtě požádaly a které prokázaly existenci zvláštních důvodů k jejich vyslechnutí, dostaly příležitost ke slyšení.
(6) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které pokládala za nezbytné pro účely určení přiměřenosti platných opatření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Zahájení prozatímního přezkumu bylo motivováno nezbytností omezit nebezpečí vyhýbání se clu.
Toto vyhýbání se clu se může vyskytnout za různých okolností.
Jestliže vývozci, kteří v současné době podléhají opatřením zavádějícím minimální dovozní cenu, vyvážejí do Společenství, mohou fakturovat cenu vyšší než minimální dovozní cenu, a následně tuto cenu po celním prohlášení, po dohodě s dovozci, kompenzovat.
Tím se může minimální dovozní cena stát neúčinnou, protože by to znamenalo, že dotyčný výrobek je ve skutečnosti do Společenství i nadále vyvážen pod hodnotou minimální dovozní ceny.
To by mohlo tudíž vést k následným maloobchodním cenám ve Společenství, které brání dosažení zamýšleného účinku opatření, tj. odstranění škodlivých účinků dumpingu.
Podstatné nebezpečí zmanipulování cen, mají-li cla podobu minimální dovozní ceny, bylo zdůrazněno zjištěními uvedenými ve výroční zprávě Evropského účetního dvora [4].
K vyřešení tohoto problému bylo stanoveno nahradit minimální dovozní ceny valorickým clem.
(8) Ačkoliv valorické clo je k vyloučení nebezpečí cenové manipulace zpravidla považováno za vhodnější, bylo zjištěno, že za některých zvláštních okolností je v tomto případě nebezpečí cenové manipulace velmi nízké, protože dovozní ceny byly zpravidla po delší dobu vyšší než minimální dovozní cena.
Vývozci by tudíž neměli žádný důvod k manipulaci cen způsobem uvedeným v bodu 7 odůvodnění, aby zůstali konkurenceschopní.
To vyplynulo i z připomínek dotyčných stran, které, s výjimkou sdružení výrobců Společenství, byly toho názoru, že by stávající forma opatření neměla být měněna.
(9) Podle názoru sdružení výrobců Společenství by k odstranění nebezpečí cenové manipulace bylo vhodnější zvláštní clo.
Sdružení rovněž považovalo valorické clo za účinnější než minimální dovozní cenu.
Bylo však zjištěno, že za zvláštních okolností tohoto případu je nebezpečí cenové manipulace velmi nízké.
Pokud se ovšem situace na trhu s močovinou změní a Komisi se předloží důkazy, že tato změna zvyšuje nebezpečí cenové manipulace, lze přijmout přiměřená opatření.
Mezitím věnuje Komise zvláštní pozornost dovozním cenám močoviny pocházející z Ruska a na celou záležitost se upozorní celní orgány.
(10) Proto byl přijat závěr, že z důvodu zvláštních a velmi zvláštních okolností uvedeného případu nejsou v současné době žádné důvody ke změně formy opatření týkajících se dovozů močoviny pocházející z Ruska a že by současný částečný prozatímní přezkum měl být ukončen bez jakékoliv změny antidumpingových opatření zavedených nařízením (ES) č. 901/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření týkajících se dovozu močoviny pocházející z Ruska, zahájený podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96, se zastavuje beze změny platného antidumpingového cla.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2229/2003
ze dne 22. prosince 2003,
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu silikonu pocházejícího z Ruska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. Postup
1.1.
Prozatímní opatření
(1) Komise na základě nařízení (ES) č. 1235/2003 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingová opatření na dovozy silikonu pocházejícího z Ruska.
Opatření byla vyjádřena jako valorické clo v rozmezí mezi 24,0 % a 25,2 %;
(2) připomíná se, že šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2001 do 30. září 2002 ("období šetření" nebo "OŠ").
Přezkoumávání vývoje v souvislosti se zkoumáním analýzy újmy se týkalo období od 1. ledna 1998 do konce OŠ ("zkoumané období");
1.2.
Jiná platná opatření
(3) u dovozů silikonu pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "Čína") se v současné době uplatňují antidumpingová valorická cla ve výši 49 % [3]. Přezkum [4] těchto opatření podle č.
11 odst. 2 základního nařízení probíhá;
1.3.
Následný postup
(4) po uložení prozatímních antidumpingových cel byla stranám odhalena fakta a kritéria, na kterých se zakládalo prozatímní nařízení.
Některé strany předložily písemné návrhy.
Všem dotčeným stranám, které o to požádaly, byla dána příležitost k tomu, aby je Komise vyslyšela;
(5) všechny strany byly informovány o základních faktech a kritériích, na jejichž základě bylo doporučeno uložení konečných antidumpingových cel a konečné inkaso částek zajištěných prostřednictvím prozatímních cel.
Kromě toho jim byla poskytnuta doba, v níž mohly po odhalení faktů předkládat své připomínky;
(6) ústní a písemné připomínky, které předložily dotčené strany, byly posouzeny a tam, kde to bylo vhodné, se podle nich pozměnila konečná zjištění;
(7) Komise i nadále vyhledávala všechny informace, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění;
(8) kromě ověřovacích návštěv, které se uskutečnily v provozovnách společností uvedených v bodě odůvodnění 7 prozatímního nařízení, by se mělo zaznamenat, že po uložení prozatímních opatření se uskutečnila návštěva na místě v provozovnách těchto uživatelů Společenství:
- GE Bayer Silicones, Leverkusen, Německo,
- Raffinera Metalli Capra SpA, Brescia, Itálie,
- Vedani Carlo Metalli SpA, Milan, Itálie.
2. Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
2.1.
Dotyčný výrobek
2.1.1.
Připomínky vyvážejících výrobců
(9) v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotyčný výrobek definován jako silikon, který je v současné době zařaditelný pod kód KN 28046900.
Někteří vývozci se dotazovali, zda jsou odpadní plyny z křemíku, které jsou vedlejším produktem křemíkového kovu získaného filtrací během výroby silikonu, zahrnuty do současného řízení;
(10) mělo by se upozornit na to, že odpadní plyny z křemíku neodpovídají definici dotyčného výrobku stanovené v 9. a 10. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neboť jsou pouze vedlejším produktem při výrobě silikonu ve formě prášku, který se používá jako přísada do betonu.
Potvrzuje se tudíž, že se tento produkt, který je zahrnut do kódu KNex28112200, nachází mimo rámec tohoto řízení;
(11) definici dotyčného výrobku zpochybnil jeden ruský vyvážející výrobce, který prohlašoval, že ve skutečnosti existují dva odlišné druhy silikonu v rámci tohoto kódu KN. Jeden druh je určený pro uživatele v metalurgickém průmyslu a druhý pro uživatele v chemickém průmyslu.
Ruský výrobce na podporu tohoto tvrzení prohlašoval, že tyto dvě třídy mají značně odlišné chemické složení, které se zakládá na obsahu stopových prvků s odlišnými konečnými uživateli. Dále tvrdil, že existují dvě odlišné skupiny uživatelů, které si navzájem nekonkurují, a že mezi těmito dvěma skupinami neexistuje žádná významná zaměnitelnost;
(12) šetření ukázalo, že se silikon vyrábí v různých třídách a že silikon prodávaný na trhu EU během OŠ, bez ohledu na to, zda byl vyroben výrobním odvětvím Společenství, nebo dovezen z Ruska, obsahoval více než 95 % hmotnostních silikonu.
Jakost silikonu se v prvé řadě určuje na základě procenta silikonu a v druhé řadě na základě jiných prvků, zejména obsahu železa a vápníku.
Pokud jde o specializované uživatele, zejména uživatele v chemickém průmyslu, poměr ostatních stopových prvků určuje, zda je silikon vhodný pro zamýšlené použití.
Pro specializovaného uživatele se silikon často vyrábí podle zvláštních požadavků a k jeho koupi dochází až po zdlouhavém ověření jednotlivými uživateli.
Třebaže jsou hladiny stopových prvků pro uživatele z chemického průmyslu důležité, tato skutečnost nicméně nedostačuje k vyvození toho, že uvedený silikon je samostatným výrobkem vedle silikonu, který spotřebovávají uživatelé z metalurgického průmyslu;
(13) kromě toho byly předloženy důkazy, které mají prokázat, že se materiál vysoké jakosti neprodává výhradně uživatelům v chemickém průmyslu a že tito uživatelé rovněž nakupují určitá množství silikonu nižší třídy, takzvaného metalurgického silikonu.
Také se má obecně za to, že uživatelé s menšími požadavky na jakost, zejména druhotní uživatelé v metalurgickém průmyslu, jsou schopni používat silikon vyšší jakosti.
Určujícím faktorem je pro ně cena, neboť nejsou ochotni platit přirážku za silikon vyšší jakosti, než potřebují;
2.1.2.
Připomínky uživatelů
(14) několik uživatelů rovněž zpochybnilo prozatímní vymezení dotyčného výrobku.
Jejich připomínky byly velmi podobné připomínkám obdrženým od vyvážejících výrobců, zejména od uživatelů z metalurgického průmyslu.
Všichni uživatelé z metalurgického průmyslu tvrdili, že existují tři odlišné druhy výrobku, tj. chemický silikon a standardní silikon a silikon nízké jakosti pro uživatele z metalurgického průmyslu.
Všichni však souhlasili s tím, že jsou schopni používat všechny tyto jakosti ve svých výrobních procesech, třebaže dávají přednost silikonu nízké jakosti z cenových důvodů.
Tyto připomínky zopakovaly organizace uživatelů z metalurgického průmyslu;
(15) jeden uživatel z chemického průmyslu vyjádřil svou připomínku k otázce dotyčného výrobku.
Potvrdil, že silikon, který si koupil, je ušitý na míru podle jeho specifikace a že stopové prvky v silikonu jsou pro něho nejdůležitějším faktorem;
2.1.3.
Připomínky výrobního odvětví Společenství
(16) výrobní odvětví Společenství souhlasilo s prozatímním rozhodnutím, že by se všechny jakosti silikonu spadající do definice použité v bodech odůvodnění 9 a 10 prozatímního nařízení měly považovat za dotyčný výrobek.
Poukázal rovněž na to, že mnohé argumenty nebyly vzneseny v souvislosti s vymezením dotyčného výrobku, ale v souvislosti s vymezením obdobného výrobku, a že vyvážející výrobci tyto dvě otázky pletou;
2.1.4.
Závěr týkající se dotyčného výrobku
(17) silikon je výrobkem, který se vyrábí v několika stupních jakosti, v prvé řadě v závislosti na obsahu železa, potom na obsahu vápníku a za třetí na jiných stopových prvcích.
Výrobní proces používaný v EU a Rusku, tj. martinské pece, je do značné míry totožný;
(18) na trhu EU existují v podstatě dva odlišné druhy uživatelů: uživatelé v chemickém průmyslu, kteří hlavně vyrábějí silikony, a uživatelé v metalurgickém průmyslu, kteří hlavně vyrábějí hliník.
Uživatele v metalurgickém průmyslu lze dále členit na výrobce prvotního hliníku a na výrobce druhotného (recyklovaného) hliníku.
Veškerý použitý silikon však obsahuje nejméně 95 % hmotnostních silikonu, typicky se jedná o 98 nebo 99 % silikonu;
(19) byly zjištěny tři stupně jakosti silikonu: vysoká jakost, standardní jakost a nízká jakost, a to v závislosti na procentech železa a vápníku v silikonu.
Bylo zjištěno, že mezi těmito stupni jakosti existuje určité překrytí, pokud jde o používání různými skupinami uživatelů.
Obecně se přijímá, že neexistují žádné fyzikální, chemické nebo technické vlastnosti, které by bránily výrobcům druhotného hliníku v používání všech ostatních jakostí silikonu nebo výrobcům prvotního hliníku v používání hliníku standardní nebo vysoké jakosti.
V opačném směru sice neexistuje stejná míra zaměnitelnosti, ale byly předloženy důkazy o tom, že uživatelé v chemickém průmyslu jsou připraveni používat silikon standardní nebo nízké jakosti.
Cena různých jakostí obvykle rozhoduje o tom, který stupeň jakosti používá jaká skupina uživatelů;
(20) šetření ukázalo, jak je uvedeno výše, že všechny druhy silikonu mají bez ohledu na rozdíly v obsahu jiných chemických prvků tytéž fyzikální, chemické a technické vlastnosti.
Zatímco se silikon může používat pro různá konečná použití, bylo zjištěno, že v menší či větší míře existuje zaměnitelnost mezi různými stupni jakosti a různými uživateli;
(21) zjištění v bodech odůvodnění 9 a 10 prozatímního nařízení se proto s konečnou platností potvrzují;
2.2.
Obdobný výrobek
(22) po analýze bylo zjištěno, že požadavek týkající se kontrolního čísla výrobku uvedený v bodě odůvodnění 14 prozatímního nařízení se týkal porovnání cen silikonu pocházejícího z Ruska se silikonem vyrobeným ve Společenství a odpovídající míry odstranění újmy.
Rozdíly v cenách, jakosti a použitích nutně nevedou k závěru, že výrobky nejsou podobné.
V této souvislosti je ve skutečnosti důležité, zda dotyčné druhy výrobku sdílejí tytéž základní fyzikální a chemické vlastnosti a základní použití.
Výše uvedené rozdíly se budou brát v úvahu při porovnávání mezi vývozní cenou a obvyklou hodnotou a například při zjišťování podbízení a míry odstranění újmy;
(23) jeden ruský vyvážející výrobce se odvolával na antidumpingová opatření, která jsou v současné době uložená u dovozů silikonu z Číny (viz bod odůvodnění 3).
Odvolával se zejména na bod odůvodnění 55 nařízení Rady (ES) č. 2496/97, v němž se uvádí, že "jakost silikonového kovu z Ruska a Ukrajiny není srovnatelná z evropským nebo čínským silikonovým kovem";
(24) v reakci na tento bod by se nejprve mělo poukázat na to, že toto prohlášení bylo učiněno při šetření, které probíhalo před více než pěti lety a které se zakládalo na údajích předložených při uvedeném šetření, které nejsou potvrzeny v současném šetření.
Mimoto se bod odůvodnění 55 výše uvedeného nařízení zabývá pouze otázkou příčiny.
Z formulace jasně vyplývá, že dotyčným výrobkem a vlastně obdobným výrobkem ze všech zdrojů, ať už jimi je Čína, Rusko, EU nebo analogová země, tj. Norsko, je silikon.
Tento silikon je jedním obdobným výrobkem podle definice čl. 1 odst.
4 základního nařízení. Tyto rozdíly se navíc mohou do té míry, že lze nalézt rozdíly v jakosti mezi různými výrobci silikonu v různých zemích, odpovídajícím způsobem brát v úvahu pomocí úprav.
Kromě toho je zaznamenáno, že mezi různými druhy vyváženými z Ruska do Společenství existovaly rozdíly v jakosti;
(25) na základě výše uvedeného a na základě závěrů šetření se potvrzuje, že silikon vyrobený v Rusku a prodaný na tuzemském trhu, jakož i silikon vyvezený do Společenství, silikon prodaný na tuzemském trhu analogové země a silikon vyrobený a prodaný ve Společenství výrobním odvětvím Společenství má tytéž základní fyzikální a chemické vlastnosti.
Dochází se tudíž k závěru, že všechny druhy silikonu tvoří jeden skupinu výrobků a považují se za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst.
3. Dumping
3.1.
Běžná hodnota
(26) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, body odůvodnění 15 až 18 prozatímního nařízení, které se týkají statutu společnosti fungující podle podmínek tržního hospodářství, se potvrzují;
(27) všichni vyvážející výrobci učinili připomínky v tom smyslu, že by se náklady na využitou elektrickou energii v prozatímní fázi měly pozměnit.
Zdůraznili, že jejich hlavním dodavatelem elektrické energie je majoritní soukromá společnost a že její nízkou cenu lze vysvětlit přítomností největší světové soustavy hydroelektráren, založené na přírodní srovnávací výhodě.
Tato záležitost byla dále prošetřována, ale vzhledem ke zjištění, že ceny elektrické energie jsou v Rusku regulovány a že cena, kterou si účtoval uvedený dodavatel elektrické energie, byla velmi nízká, dokonce i ve srovnání s jinými dodavateli elektrické energie vyráběné hydroelektrárnami v analogové zemi Norsku a také v Kanadě, bylo rozhodnuto o zamítnutí tohoto tvrzení a o potvrzení prozatímního rozhodnutí používat cenu elektrické energie, kterou si účtoval jiný dodavatel elektrické energie v Rusku.
Bylo zjištěno, že tato cena je stejná jako nejnižší cena reprezentativních výrobců elektrické energie zjištěná ve Společenství;
(28) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, body odůvodnění 19 až 26 prozatímního nařízení, které se týkají určení běžné hodnoty, se potvrzují;
3.2.
Vývozní cena
(29) všichni vyvážející výrobci tvrdili, že společnosti zapojené do prodeje dotyčného výrobku Evropskému společenství, které se nacházejí mimo Rusko, jsou příbuzné strany a že by se tyto společnosti měly považovat ze jeden jediný hospodářský subjekt se společnostmi, které se nacházejí v Rusku.
Prohlašovali, že použitá vývozní cena by proto měla být cenou, kterou účtují tyto příbuzné společnosti prvnímu nezávislému zákazníkovi v ES;
(30) v případě dovozce, který se nachází ve Společenství (Spojené království), nebyl předložen žádný nový důkaz, který by prokazoval, že je příbuzný s vyvážejícím výrobcem.
Toto tvrzení bylo proto zamítnuto a prozatímní přístup, který spočívá ve stanovení vývozní ceny na základě snížené ceny tomuto dovozci, byl zachován;
(31) v případě dovozce do Švýcarska se uskutečnila ověřovací návštěva na místě po uložení prozatímního opatření. Bylo zjištěno, že tato společnost je ve skutečnosti příbuzná s vyvážejícím výrobcem.
U prodejů prováděných prostřednictvím tohoto dovozce se proto vývozní cena zakládala na ceně tohoto dovozce prvnímu nepříbuznému zákazníkovi ve Společenství;
(32) pokud jde o dovozce sídlícího na Britských panenských ostrovech, mělo by se v prvé řadě poznamenat, že podle čl. 2 odst.
8 základního nařízení je vývozní cena, která se má použít, "cena, která je skutečně zaplacená cena nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu ze země vývozu do Společenství". Jinými slovy, v případech, kdy se vývozní transakce do Společenství týkají zprostředkovatelů, nezáleží na ceně nakonec účtované zákazníkovi ve Společenství (která není často vyvážejícímu výrobci známá), ale záleží na ceně, ve které výrobek "opouští" vyvážející zem.
Je možné, že se tato cena bude muset nahradit následnými cenami při opětovném prodeji, zejména pokud jsou strany příbuzné.
Rusal předložil nové informace, které podle něj prokazují tento vztah. Má se však za to, že tento vztah nebyl prokázán přesvědčivým a jednoznačným způsobem.
Ve skutečnosti mezi Rusalem a společností na Britských panenských ostrovech neexistuje žádná držba akcií, přičemž jejich struktury jsou složité a netransparentní.
Podle této společnosti je tato vazba výsledkem nepřímé držby akcií, nepředložila však v tomto smyslu žádné ověřitelné doklady.
Podle Rusalu navíc společnost na Britských panenských ostrovech nevykonává hospodářskou činnosti spočívající v prodeji nebo distribuci vyvážených výrobků, ale je pouze společností – tzv. "poštovní schránkou".
Jinými slovy se ve skutečnosti nejedná o prodej prostřednictvím třetí strany.
Společnost na Britských panenských ostrovech je spíše jen adresátem pro nejasné účetní účely.
Nebylo možné ověřit skutečnou roli této společnosti, která se nachází na Britských panenských ostrovech, případně vysledovat s dostatečnou jistotou toky plateb.
Následně bylo proto rozhodnuto zachovat prozatímní přístup a stanovit vývozní ceny na základě snížené ceny společnosti na Britských panenských ostrovech;
3.3.
Srovnání
(33) jeden vyvážející výrobce znovu požádal o úpravu fyzikálních vlastností na základě toho, že průměrná jakost silikonu prodávaného na ruském trhu je vyšší jakost, a tudíž obnáší vyšší výrobní náklady.
Společnost však nepředložila nové důkazy, které by prokazovaly, že mezi druhy výrobku prodávanými na tuzemském trhu a druhy vyváženými do Společenství existuje konzistentní rozdíl v jakosti.
Byl proto zachován prozatímní přístup a nebyla učiněna žádná úprava fyzikálních rozdílů;
(34) dvě společnosti zopakovaly své žádosti týkající se úpravy u množství a úrovně obchodu.
Žádost o úpravu u množství nemohla být vzata v úvahu, neboť společnost nebyla schopna prokázat, že slevy nebo rabaty byly poskytnuty specificky za účelem nákupu různých množství a vzhledem k tomu, že tyto rozdíly v množství již byly vzaty v úvahu, pokud jde o úroveň úpravy obchodu u různých druhů zákazníků povolené v prozatímní fázi.
Pokud jde o žádost o dodatečnou úpravu u úrovně obchodu, společnost nebyla schopna prokázat, že úprava učiněná v prozatímní fázi byla nedostatečná, a tudíž nebylo možno povolit žádnou dodatečnou úpravu;
3.4.
Dumpingová rozpětí
(35) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky, stanovení dumpingového rozpětí, jak je popsáno v bodech odůvodnění 29 a 30 prozatímního nařízení, se potvrzuje;
(36) konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranici Společenství, jsou tato:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Rusko _BAR_ 24,8 % _BAR_ 4. Újma
4.1.
Výrobní odvětví Společenství
(37) vzhledem k tomu, že nebyly obdrženy žádné připomínky ohledně definice výrobního odvětví Společenství, obsah a prozatímní závěry bodů odůvodnění 33 a 34 a 36 prozatímního nařízení se potvrzují;
4.2.
Spotřeba silikonu ve Společenství
(38) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové informace o spotřebě, předběžná zjištění popsaná v bodech odůvodnění 35 až 36 prozatímního nařízení se potvrzují;
4.3.
Dovozy silikonu do Společenství
4.3.1.
Objem a tržní podíl dovozů
(39) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové informace, ať už o dovozech silikonu do Společenství nebo o jejich tržním podílu, předběžná zjištění popsaná v bodech odůvodnění 37 až 43 prozatímního nařízení se potvrzují;
4.3.2.
Podbízení a stlačování cen
(40) propočty podbízení byly přezkoumány tak, aby odrážely úroveň obchodu a jakost.
Tyto úpravy byly stanoveny na základě ověřených informací a odpovídají přiměřenému odhadu tržní hodnoty rozdílů;
(41) konečná rozpětí podbízení ukázala, že podbízení činilo 10,2 %;
(42) na existenci a míru podbízení by se mělo pohlížet s ohledem na skutečnost, že ceny byly stlačeny.
Během zkoumaného období ceny značně klesly (-16 %), a to do té míry, že nepokrývaly plné výrobní náklady výrobního odvětví Společenství během OŠ;
4.4. spodářská situace výrobního dvětví Společenství
(43) dva ruští vyvážející výrobci prohlašovali, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo materiální újmu vzhledem k tomu, že většina ukazatelů újmy vykazovala pozitivní vývoj.
Vyvážející výrobci poukazovali především na zlepšení výroby, kapacity, využívání kapacit, objem prodeje ve Společenství, tržní podíl, zásoby, zaměstnanost a produktivitu během zkoumaného období;
(44) pokud však jde o ukazatele újmy, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 71 a 72 prozatímního nařízení, bližší přezkoumání ukázalo, že k hlavnímu pozitivnímu vývoji pro výrobní odvětví Společenství došlo mezi rokem 1998 a 2000.
Mezi rokem 2000 a OŠ téměř všechny ukazatele vzrostly pouze mírně, zůstaly stagnující, nebo opravdu poklesly.
Právě v tomto období byla materiální újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nejzřejmější;
(45) mělo by se poznamenat, že, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 72 prozatímního nařízení, poměrně dobrý výkon výrobního odvětví Společenství do roku 2000 byl přímo spojen s rozhodnutími výrobního odvětví Společenství investovat do dalších výrobních zařízení Společenství.
Během uvedeného období výroby výrobního odvětví Společenství opravdu vzrostla výrobní kapacita, objem odbytu, tržní podíl, zaměstnanost a produktivita.
Ziskovost byla stanovena na 5 % čisté prodejní hodnoty;
(46) následně se situace výrobního odvětví Společenství, která odrážela zvýšený výskyt levných dumpingových dovozů z Ruska, zhoršila.
Hodnoty jako tržní podíl, peněžní tok, investice a návratnost investic se významným způsobem snížily;
(47) kromě toho vedl vývoj u jiných ukazatelů újmy, a zejména snížení ziskovosti a snížené ceny, které se dotkly výrobního odvětví Společenství během zvažovaného období, k závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální újmu;
4.5.
Závěr týkající se újmy
(48) z těchto důvodů a s ohledem na neexistenci jakýchkoli nových informací, které by vyžadovaly úpravu zjištění, podle něhož výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální újmu během OŠ, zejména pokud jde o ceny a ziskovost, se argumenty, které vznesly ruští vyvážející výrobci, zamítají.
Zjištění a závěry stanovené v bodech odůvodnění 71 až 73 prozatímního nařízení potvrzují;
5. Příčina
(49) jeden ruský vyvážející výrobce namítal, že přestože bylo zjištění materiální újmy potvrzeno, tuto újmu nezpůsobily ruské dovozy silikonu.
Za pravou příčinu újmy utrpěné výrobním odvětvím Společenství, došlo-li k nějaké, bylo označeno několik dalších faktorů.
K vysvětlení újmy utrpěné výrobním odvětvím Společenství byly uváděny různé důvody: jiné třetí země s daleko větším podílem dovozů v porovnání s Ruskem, fakt, že si újmu způsobilo Společenství samo, exportní výkonnost výrobního odvětví Společenství, dovozy silikonu samotným výrobním odvětvím Společenství a rozdíly v trzích pro chemický a metalurgický silikon.
Jeden ruský výrobce kromě toho uvedl, že mezi cenami výrobního odvětví Společenství a ruskými cenami během OŠ existoval 16 % rozdíl a že takto velký rozdíl prokazuje, že mezi silikonem z těchto dvou zdrojů na trhu Společenství neexistuje cenová konkurence;
5.1.
Dovozy ze třetích zemí
(50) jak je uvedeno v bodě odůvodnění 98 prozatímního nařízení, dovozy z několika dalších třetích zemí se uskutečňovaly v daleko větších objemech než dovozy z Ruska.
S výjimkou Číny však dovozy z každé z těchto zemí ve skutečnosti poklesly na objemu mezi rokem 2000 a OŠ, tj. ve chvíli, kdy výrobní odvětví Společenství zaznamenalo pokles ve své hospodářské situaci.
Navíc byly ceny těchto dalších dovozů ve všech případech vyšší než ceny ruských dovozů a pokud skutečně nabízely snížené ceny než výrobní odvětví Společenství, cenový rozdíl byl velmi omezený;
(51) jeden ruský vyvážející výrobce tvrdil, že se nelze spoléhat na informace od Eurostatu, neboť se nebere žádný ohled na rozdíly v sortimentní skladbě.
Poukázal na to, že mezi silikonem převážně nižší jakosti vyváženým z Ruska a silikonem vyšší jakosti z ostatních třetích zemí existují významné cenové rozdíly.
Prohlašoval, že by se při porovnávání cen měly spíše používat ceny skutečně zaplacené uživateli silikonu z různých zdrojů;
(52) tento výrobce neuvedl žádné důkazy na podporu svého tvrzení.
Kromě toho nebylo možné provést toto cenové porovnání kvůli nedostatku podstatných údajů od uživatelů, jako je cena, kterou zaplatil za silikon z jiných třetích zemí.
Údaje Eurostatu představují za těchto okolností nejlepší zdroj pro stanovení cen silikonu ze třetích zemí.
Co se týče údajů, které jsou k dispozici pro paralelní vypršení doby přezkumu vůči Číně, ukázalo se, že průměrné rozpětí podbízení zjištěné při porovnávání cen podle jednotlivých stupňů jakosti bylo ve shodě s rozpětím zjištěným při porovnávání průměrné dovozní ceny Eurostatu s průměrnou cenou výrobního odvětví Společenství;
(53) kromě toho by se mělo poznamenat, že za účelem spravedlivého porovnání dovozních cen byly údaje Eurostatu použity ve všech případech.
Pokud jde o Rusko, u něhož byly pro OŠ k dispozici ověřené informace, byla pravá cena dovozů ve skutečnosti o něco nižší než cena zaznamenaná Eurostatem;
5.2.
Újma, kterou si výrobní odvětví Společenství způsobilo samo
(54) objevilo se tvrzení, že újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství vznikla v prvé řadě kvůli zvýšeným nákladům vydaným na nové výrobní kapacity za účelem zvýšení tržního podílu.
Za tímto účelem se tvrdilo, že výrobní odvětví Společenství má nejvyšší průměrné výrobní náklady na světě.
Toto tvrzení se zakládalo na srovnání ověřených nákladů na výrobu u výrobního odvětví Společenství a u ruských výrobců v tomto řízení oproti zveřejněným nákladům u jiných třetích zemí.
Nákladové prvky zahrnuté do zveřejněných údajů však nebyly jasně určeny a tudíž neexistoval žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto výrobní náklady bylo možné srovnávat s výrobními náklady ověřenými během období šetření.
Typicky se zdálo, že tyto zveřejněné údaje se zakládají pouze na výrobních nákladech a nezahrnovaly základní nákladové prvky, jako například prodejní, administrativní a běžné náklady.
Mimoto je za zajímavé všimnout si, že ruský výrobce neposkytl žádné odpovídající zveřejněné údaje pro výrobce Společenství.
Vzhledem k tomu se má za to, že není možné vyjádřit se k tomuto tvrzení, přičemž argumenty vznesené ruským vývozce byly zamítnuty.
Na podporu tohoto postoje bylo zjištěno, že ověřené výrobní náklady v analogové zemi, Norsku, byly opravdu vyšší než náklady, které předložil ruský výrobce.
Bylo zjištěno, že po přizpůsobení se úplným nákladům byly ověřené výrobní náklady v Norsku konzistentní s náklady výrobního odvětví Společenství;
(55) přestože byly náklady výrobního odvětví Společenství porovnatelně vyšší, tento fakt by sám o sobě nepřerušil vazbu mezi levnými dumpingovými dovozy a újmou utrpěnou výrobním odvětvím Společenství.
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 83 prozatímního nařízení, pokud by ceny mezi rokem 2000 a OŠ neklesly, výrobní odvětví Společenství by dosáhlo zisku 1,7 % oproti skutečné ztrátě v hodnotě 2,1 %;
5.3.
Vývozy prováděné výrobním odvětvím Společenství
(56) tvrdilo se, že omezení vývozních prodejů výrobním odvětvím Společenství bude mít vliv na ziskovost jeho prodejů v EU.
Nebyl však přeložen žádný důkaz, který by to potvrzoval;
(57) celkový pokles ve vývozních prodejích mezi rokem 1998 a OŠ představoval pouze 2,3 % všech prodejů výrobního odvětví Společenství během OŠ.
Jeho dopad na ceny a ziskovost výrobního odvětví Společenství na trhu EU, byl-li nějaký, byl proto pouze mírný.
Kromě toho lze odůvodněně předpokládat, že omezení vývozu je částečně způsobeno poptávkou po silikonu vyráběném ve Společenství během OŠ;
5.4.
Dovozy silikonu výrobním odvětvím Společenství
(58) jeden ruský výrobce zpochybnil závěry v bodu odůvodnění 85 prozatímního nařízení, podle něhož společnosti spojené s výrobním odvětvím Společenství, které nakupují silikon, učinily toto rozhodnutí svým vlastním jménem a bez vlivu výrobního odvětví Společenství.
Na podporu tohoto bodu tvrdil, že těmto příbuzným společnostem nebylo dovoleno vyjádřit své stanovisko k řízení.
To uváděl jako důkaz toho, že tyto společnosti jsou ve skutečnosti kontrolovány výrobním odvětvím Společenství;
(59) fakt, že společnosti spojené s výrobním odvětvím Společenství nevyjádřily své připomínky, které by odporovaly antidumpingovým opatřením v tomto řízení, neznamená, že nemohou svobodně čerpat své vlastní suroviny na základě finančních kritérií.
Vzhledem k tomu, že tyto společnosti byly spatřeny při nákupu silikonu od výrobního odvětví Společenství, z Ruska a z kteréhokoli jiného zdroje, který si přály, závěr uvedený v bodě odůvodnění 85 prozatímního nařízení se proto potvrzuje;
5.5.
Rozdíly mezi trhy pro chemický a metalurgický silikon
(60) bylo uvedeno, že problémy, kterým čelilo výrobní odvětví Společenství od roku 2000 dále, byly způsobeny poklesem poptávky po chemickém silikonu, který byl způsobena poklesem poptávky po výrobcích tohoto uživatelského průmyslu.
Tvrdilo se, že výrobní odvětví Společenství prodává vyšší poměr svého silikonu uživatelům v chemickém průmyslu než uživatelům v metalurgickém průmyslu, zatímco opak je pravdou u ruských vyvážejících výrobců.
Vzhledem k tomu, že ruský silikon nekonkuruje silikonu vyráběnému ve Společenství na chemickém trhu, všechny problémy, kterým čelí výrobní odvětví Společenství, proto nelze připisovat ruským dovozům;
(61) tabulka uvedená níže uvádí vývoj cen a objemů odbytu výrobního odvětví Společenství, pokud jde o silikon prodávaný zákazníkům v chemickém průmyslu;
Prodeje výrobního odvětví Společenství spotřebitelům v chemickém průmyslu
Zdroj:
výrobní odvětví Společenství
Index _BAR_ 100 _BAR_ 88 _BAR_ 86 _BAR_ 88 _BAR_ 87 _BAR_ (62) z této tabulky vyplývá, že během zvažovaného období se prodeje silikonu prodávaného uživatelům v chemickém průmyslu zvýšily o 42 % v objemu, ale poklesly o 13 %, co se týče průměrné ceny.
To je srovnatelné s 57 % zvýšením v objemu a 16 % poklesem v cenách u všech prodejů silikonu během zvažovaného období (viz tabulky 8 a 9 prozatímního nařízení);
(63) během období mezi rokem 2000 a OŠ, kdy vývoj újmy vykazoval obzvláštní pokles, pokud jde o ceny a ziskovost, prodeje uživatelům v chemickém průmyslu poklesly o pět tisíc tun (-7,0 %), ale průměrné ceny se zvýšily o 14 eur na tunu (+ 1,1 %).
U všech prodejů porovnatelné údaje vykazují zvýšení o přibližně tři tisíce tun (+ 2,1 %), zatímco průměrné ceny poklesly o 46 eur na tunu (-3,7 %);
(64) neexistují proto žádné důvody věřit, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla způsobena poklesem v prodeji spotřebitelům v chemickém průmyslu.
Ve skutečnosti je s ohledem na povahu utrpěné újmy opak pravdou;
(65) proto se také zamítá argument, že pravou příčinou újmy utrpěné během OŠ byl vývoj prodejů výrobního odvětví Společenství spotřebitelům v chemickém průmyslu;
5.6.
Cenová konkurence
(66) pokud jde o cenový rozdíl mezi silikonem vyráběným ve Společenství a silikonem dováženým z Ruska, je potvrzeno, že tento rozdíl není 16 %, jak tvrdil ruský vývozce, ale 11 % v průměru během OŠ (viz bod odůvodnění 46 prozatímního nařízení).
Tento rozdíl existoval navzdory poklesu cen výrobního odvětví Společenství o 7 % mezi rokem 2001 a OŠ.
Chápe se to jako jasná známka účinku, který měly ruské ceny na ceny výrobního odvětví Společenství.
Tvrdit, že cenové podbízení je tak velké, že nemohlo způsobit újmu výrobního odvětví Společenství, je absurdní;
(67) šetření ve skutečnosti prokázalo, že výrobní odvětví Společenství a ruští vyvážející výrobci prodávají velká množství silikonu stejným spotřebitelům nebo spotřebitelům pracujícím ve stejném odvětví.
Kromě toho je jasné, že nízká hladina ruské ceny byla použita jako "páka" při vyjednávání cen s výrobním odvětvím Společenství;
5.7.
Závěr týkající se příčiny
(68) s ohledem na výše uvedené se argumenty vznesené ruskými vyvážejícími výrobci zamítají a zjištění a závěry stanovené v bodech odůvodnění 101 a 102 prozatímního nařízení se potvrzují;
6. Zájem Společenství
(69) po předběžném rozhodnutí o tom, že uložení opatření nebylo provedeno proti zájmu Společenství, byly dotčené strany vyzvány, aby se přihlásily a spolupracovaly v řízení.
Od čtyř uživatelů a sdružení uživatelů, která spolupracovala během prozatímní fáze řízení, byly obdrženy připomínky.
Kromě toho pět uživatelů a jedno sdružení uživatelů, které nespolupracovalo během prozatímní fáze řízení, učinili připomínky k prozatímním zjištěním.
Žádné připomínky neučinili dovozci silikonu.
Tři dodavatelé surovin ze Společenství ruským výrobcům již své připomínky předložili v prozatímní fázi;
(70) tyto připomínky, které byly učiněny po vyhlášení prozatímního nařízení, se týkaly pouze potřeby rozlišovat mezi chemickým a metalurgickým silikonem, tj. otázky týkající se dotyčného výrobku a obdobného výrobku.
Uživatelé nepředložili žádné připomínky ohledně dopadu všech opatření, ať už na náklady, nebo na ziskovost, a neposkytly nezbytné údaje, které by umožňovaly provedení takového vyhodnocení;
(71) po návštěvách na místě u uživatelů však bylo zjištěno, že zatímco tito uživatelé jsou proti opatřením, neboť zvýší jejich náklady, obecně souhlasí s metodami, které jsme použili v naší analýze.
Je pravděpodobné, že opatření budou mít nějaký dopad na uživatele.
Dostupné informace naznačují, že cla zvýší náklady pro uživatele metalurgickém průmyslu v řádu 11 EUR na tunu hotového výrobku, tj. o 0,8 %;
(72) pokud jde o dodavatele surovin ze Společenství, i kdyby se souhlasilo s tím, že uložení opatření může mít nějaké negativní následky na jejich obrat a ziskovost, nebyly předloženy žádné důkazy, které by vedly k závěru, že tento dopad by byl takový, aby vyvážil očekávané výhody výrobního odvětví Společenství;
(73) nebyly tudíž předloženy vůbec žádné nové informace, které by mohly vést ke zjištění, že uložení konečných opatření bude odporovat zájmu Společenství.
Závěr dosažený v bodě odůvodnění 118 prozatímního nařízení se proto s konečnou platností potvrzuje;
7. Konečná opatření
(74) s ohledem na závěry dosažené ohledně dumpingu, újmy, příčiny a zájmu Společenství se má za to, že by se měla zavést konečná antidumpingová opatření, aby se zabránilo způsobení další újmy výrobního odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Ruska;
7.1.
Míra odstranění újmy
(75) bylo vzneseno několik požadavků, pokud jde o metodiku použitou k výpočtu míry odstranění újmy v prozatímní fázi;
7.1.1.
Tabulka kontrolního čísla výrobku
(76) jak je uvedeno v bodě odůvodnění 14 prozatímního nařízení, tvrdilo se, že tabulka kontrolního číslo výrobku, která určuje všechny druhy silikonu, nezahrnovala dostatečně podrobné údaje o chemickém složení různých druhů silikonu a že tudíž nebylo možné provést řádné srovnání různých jakostí silikonu.
Byla proto navržena změna tabulky kontrolního čísla výrobku, která by jasně určovala druhy dovážené z Ruska v porovnání s druhy prodávanými výrobním odvětvím Společenství;
(77) jedna společnost požadovala, aby se doplnil stupeň jakosti "extra", který by zahrnoval silikon s obsahem železa vyšším než 0,8 %.
Třebaže je možné, že silikon s vysokým obsahem železa ovládá nižší ceny na trhu, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že mezi silikonem obsahujícím více než 0,5 % železa a silikonem obsahujícím více než 0,8 % existuje jasný tržní rozdíl.
Vzhledem k tomu, že je možné vypořádávat se s cenovými rozdíly plynoucími z těchto různých obsahů železa prostřednictvím úpravy ceny, která byla vlastně provedena, tento požadavek byl zamítnut;
(78) jiní ruští vyvážející výrobci požádali o dvě změny v tabulce kontrolního čísla výrobku.
Nejprve žádali, aby se definovala nová jakost tam, kde jsou stopové prvky hlavním určujícím faktorem.
Tvrdili, že bez této úpravy by se silikon prodávaný uživatelům v metalurgickém průmyslu mohl nespravedlivě porovnávat se silikonem prodávaným uživatelům v chemickém průmyslu.
Kromě toho žádali o to, aby se silikon obsahující přesně 0,5 % železa klasifikoval jako silikon nízké jakosti namísto standardní jakosti, jak je tomu ve stávající tabulce kontrolního čísla výrobku;
(79) přijetí prvního požadavku by nevedlo k přesnější tabulce kontrolního čísla výrobku, ale namísto toho by z ní vyplynula špatně definovaná kritéria s rizikem, že dotčené strany by měly určitou míru svobody v přidělování prodejů k určitým kontrolním číslům výrobků.
Tato svoboda by narušila spolehlivost údajů, které poskytují kontrolní čísla výrobků a tím i spolehlivost míry odstranění újmy.
Kromě toho neexistuje žádný důkaz, který by naznačoval, že by zachování stávající struktury kontrolního čísla výrobku vedlo k chybným nebo k méně přesným zjištěním.
Například výpočet prodeje pod cenou založený na silikonu standardní a nízké jakosti by vedl pouze k rozpětím, která by se změnila o nejvíce 0,2 %.
Z těchto důvodů byl požadavek zamítnut;
(80) pokud jde o druhý požadavek, opět nebyl předložen žádný důkaz, který by tuto změnu podpořil.
Ve skutečnosti existují signály o tom, že uživatelé vnímají silikon obsahující 0,5 % železa za silikon standardní jakosti.
Žádná změna tabulky kontrolního čísla výrobku proto nebyla považována za nezbytnou;
7.1.2.
Ziskové rozpětí
(81) předběžně bylo zjištěno, že ziskové rozpětí v hodnotě 6,5 % z celkového obratu by se mohlo považovat za přiměřené minimum, jehož dosažení by výrobní odvětví Společenství mohlo odůvodněně očekávat, pokud by nedošlo k poškozujícímu dumpingu.
Tvrdilo se, že toto rozpětí bylo příliš vysoké a že rozpětí v hodnotě okolo 3 % by bylo přiměřenější;
(82) žádost o použití 3 % rozpětí se neopírá o fakta.
Ve skutečnosti je zisk v hodnotě 6,5 % ve shodě se zisky dosaženými výrobním odvětvím Společenství v době, kdy na trhu Společenství převládaly spravedlivé tržní podmínky, tj. mezi rokem 1998 a 2000.
Mimoto je s ohledem na zjištěnou úroveň dumpingových rozpětí a objem dovozů z Ruska rovněž pravděpodobné, že by výrobní odvětví Společenství dosáhlo zisků, které by byly během OŠ přinejmenším na této úrovni;
7.1.3.
Úprava jakosti
(83) jeden ruský výrobce tvrdil, že silikon vyráběný v jednom z jeho závodů je nižší jakosti než silikon vyráběný v jiném závodě, a to vzhledem k rozdílům ve výrobním procesu.
Tvrdilo se tudíž, že silikon nižší jakosti by se měl přizpůsobit, aby umožňoval nestranné porovnání s cenami výrobního odvětví Společenství.
Požadovaná úprava byl rozdíl mezi průměrnými náklady na výrobu mezi těmito dvěma závody;
(84) existence rozdílu mezi oběma závody se skutečně uznává.
Aby však byla úprava zasloužená, mělo by se prokázat, že tyto rozdíly mají vliv na ceny, kterých lze dosáhnout na trhu, v tomto případě EU.
Bylo proto provedeno srovnání podle jednotlivých stupňů jakosti, aby se zjistilo, zda v prodejních cenách dosažených mezi oběma závody existoval stálý rozdíl.
Pokud jde o silikon vyšší jakosti, nedošlo k žádným prodejům silikonu ze závodu s nižší jakostí a žádné úpravy nebylo třeba.
Pokud jde o silikon standardní jakosti, byl zaznamenán jasný cenový rozdíl a byla provedena úprava o 4 % u prodejů této jakosti z dotyčného závodu.
Pokud jde o silikon nízké jakosti, nebyl zjištěn žádný cenový rozdíl a žádná úprava nebyla zaručena;
(85) druhý ruský výrobce tvrdil, že veškerý silikon je tak nízké jakosti, že se nedá přímo srovnávat dokonce ani s cenami silikonu nízké jakosti, který vyrábí výrobní odvětví Společenství;
(86) opět se uznává, že obsah železa je vyšší zejména u silikonu, který vyrábí tento výrobce, ve srovnání se silikonem, který vyrábí výrobní odvětví Společenství a jiný ruský výrobce.
Za účelem vypočítání dopadu jakosti, je-li nějaký, na ceny dosažené tímto výrobcem na trhu EU bylo provedeno porovnání s průměrnými cenami dosaženými jiným ruským výrobcem, a to opět podle jednotlivých stupňů jakosti;
(87) výsledky tohoto porovnání ukázaly, že úprava cen u silikonu nízké jakosti od tohoto ruského výrobce by se měla povolit, aby bylo možné činit porovnání s cenami silikonu nízké jakosti, který vyrábí výrobní odvětví Společenství.
7.1.4.
Úroveň úpravy obchodu
(88) ruští výrobci požadovali úpravu cen, která by umožnila různé úrovně obchodu pro jejich prodeje do EU.
Bylo zjištěno, že jeden ruský výrobce prodal veškerý svůj silikon prostřednictvím obchodníka na Britských panenských ostrovech.
Druhý výrobce prodával silikon prostřednictvím příbuzného obchodníka ve Švýcarsku, prostřednictvím nepříbuzného obchodníka v EU a přímo konečným uživatelům.
Výrobní odvětví Společenství prodalo téměř veškerý svůj silikon přímo konečným uživatelům;
(89) za účelem rozhodnutí o tom, zda byla úroveň úpravy obchodu odůvodněná, byly analyzovány všechny prodeje téže jakosti od téhož výrobce přes různé prodejní kanály, aby se zjistilo, zda u nich existuje stálý cenový rozdíl.
V důsledku této analýzy byla u všech prodejů prostřednictvím nepříbuzného obchodníka povolena úroveň úpravy obchodu;
7.2.
Forma a úroveň konečného cla
9 odst. 4 základního nařízení by se měla zavést konečná antidumpingová opatření na úrovni zjištěného dumpingu nebo rozpětí újmy, podle toho, která je nižší.
Tato opatření by podobně jako prozatímní opatření měla mít podobu valorického cla;
7.3.
Konečný výběr prozatímního cla
(91) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců v Rusku a s ohledem na úroveň újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Společenství, se považuje za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého na základě prozatímního nařízení, tj. nařízení Komise (ES) č. 1235/2003, s konečnou platností vybraly ve výši uložených konečných cel.
Pokud jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, s konečnou platností by se měly vybrat pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel;
(92) každý požadavek o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro individuální společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po zřízení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by se měl adresovat Společenství, a to neprodleně se všemi příslušnými údaji, zejména pokud jde o každou úpravu činností společnosti spojenou s výrobou, tuzemským odbytem a vývozními prodeji spojenými například se změnou názvu, nebo změnou výrobních a prodejních subjektů.
Je-li to na místě, nařízení se změní pomocí aktualizace seznamu společností, které mají prospěch z individuálních cel;
7.4.
Závazky
(93) po uložení prozatímních opatření a po odhalení konečných zjištění nabídl jeden vyvážející výrobce v Rusku cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(94) dotyčný vyvážející výrobce je výrobcem různých druhů výrobků, které lze prodávat společně.
Vzniká zde potenciální riziko protichůdné kompenzace, tj. toho, že všechny závazné ceny by se formálně dodržovaly, ale ceny u jiných výrobků, než je dotyčný výrobek, by se snížily, pokud by byly prodávány společně s dotyčným výrobkem.
To vše by způsobilo, že závazek dodržovat minimální ceny silikonu by se snadno obcházel a velmi obtížně by se jeho dodržování sledovalo;
(95) z důvodů stanovených výše tudíž vyplynulo, že závazky nabízené po odhalení konečných zjištění nemohou být přijaty jako takové ve své stávající podobě.
Dotčené strany o tom byly informovány a nedostatky týkající se těchto nabízených závazků byly podrobně sděleny dotyčným vývozcům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu silikonu o obsahu silikonu méně než 99,99 % hmotnostních, kódu KN 28046900 a pocházejícího z Ruska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná u výrobku vyráběného společnostmi uvedenými níže a pocházejícího z Ruska je tato:
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 23,6 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (ES) č. 1235/2003 o dovozech silikonu o obsahu silikonu méně než 99,99 % hmotnostních, kódu KN 28046900 a pocházejícího z Ruska se s konečnou platností vyberou v souladu s pravidly stanovenými níže.
Zajištěné částky přesahující konečnou sazbu antidumpingových cel se uvolňují.
Pokud jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2232/2003
ze dne 23. prosince 2003
o otevření celních kvót pro dovoz některých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Švýcarska do Evropského společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/239/ES ze dne 13. března 2000 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací [2], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro rok 2004 by měly být otevřeny roční celní kvóty pro některé zpracované zemědělské produkty stanovené v Dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací (dále jen "dohoda").
(2) Roční kvóta pro zboží kódů KN 22021000 a ex22029010, která byla stanovena v dohodě, byla vyčerpána.
V důsledku toho je třeba v souladu s dohodou kvótu pro rok 2004 zvýšit o 10 %.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], stanoví pravidla pro správu celních kvót.
Je vhodné zajistit, aby celní kvóty otevřené tímto nařízením byly spravovány v souladu s těmito pravidly.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóty Společenství pro dovoz zpracovaných zemědělských produktů pocházejících ze Švýcarska, které jsou uvedeny v příloze, se od 1. ledna do 31. prosince 2004 otevírají jako osvobozené od cla.
V případě dovozu zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy nad rámec kvóty, která je osvobozena od cla, se použije clo ve výši 9,1 %.
Článek 2
Celní kvóty Společenství uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2233/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 otevírají celní kvóty Společenství pro ovce, kozy, skopové a kozí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba pro rok 2004 otevřít celní kvóty Společenství pro skopové a kozí maso.
Cla a množství uvedená v nařízení (ES) č. 2529/2001 je třeba stanovit v souladu s příslušnými mezinárodními dohodami platnými v roce 2004.
(2) S výhradou ratifikace Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, Česká republika, Slovinsko a Slovensko přistoupí k Evropské unii dne 1. května 2004.
Je tudíž třeba, aby kvóty připadající na tyto země byly otevřeny až do dne jejich přistoupení.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 312/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se ze strany Společenství provádějí celní předpisy stanovené v Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [2] stanovilo otevření dodatečné dvoustranné celní kvóty na 2000 tun s 10 % ročním zvýšením pro produkty čísla 0204 od 1. února 2003.
Tuto kvótu je třeba přičíst ke kvótě GATT/WTO pro Chile a obě kvóty je třeba řídit stejným způsobem od 1. ledna 2004.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1329/2003 ze dne 21. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 992/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska [3], uděluje dodatečné dvoustranné obchodní koncese některým zemědělským produktům.
(5) Některé celní kvóty pro produkty ze skopového a kozího masa byly uděleny státům AKT v rámci dohody z Cotonou [4].
(6) Jelikož dovozy jsou řízeny na základě kalendářního roku, u kvót definovaných pro období od 1. července do 30. června je množství stanovené pro rok 2004 součtem poloviny množství pro období od 1. července 2003 do 30. června 2004 a poloviny množství od 1. července 2004 do 30. června 2005.
(7) Je nutné stanovit hmotnostní ekvivalent jatečně upraveného těla, aby bylo zajištěno řádné fungování celních kvót Společenství.
Dále, jelikož některé celní kvóty předpokládají možnost volby mezi dovozem živých zvířat a dovozem jejich masa, je třeba stanovit převodní koeficient.
(8) Zkušenost se správou celních kvót Společenství ukázala nutnost zlepšit řízení takových kvót. Zkušenost s užíváním zásady, kdo dřív přijde, je dřív na řadě, se ukázala pozitivní v jiných odvětvích zemědělství. V zájmu zjednodušení správy je třeba, aby kvóty týkající se produktů ze skopového a kozího masa pocházejících ze třetích zemí byly řízeny odchylně od nařízení Komise (ES) č. 1439/95 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa [5], podle čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2529/2001. Mělo by se tak dít v souladu s články 308a, 308b a s čl. 308c odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6]. Pokud je dovoz řízen v souladu s uvedenými ustanoveními, není již nutné požadovat dovozní licence.
(9) Aby se vyloučila jakákoliv diskriminace mezi vyvážejícími zeměmi a jelikož srovnatelné celní kvóty nebyly v posledních dvou letech rychle vyčerpány, je třeba, aby se na celní kvóty podle tohoto nařízení pohlíželo jako na nekritické ve smyslu článku 308c nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jsou řízeny podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě". Dále je třeba oprávnit celní orgány, aby netrvaly na složení jistoty pro zboží původně dovážené v rámci uvedených kvót v souladu s čl. 308c odst. 1 a čl. 248 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2454/93. S ohledem na zvláštnosti související s převodem z jednoho řídicího systému do jiného by se čl. 308c odst. 2 a 3 uvedeného nařízení neměl použít.
(10) Uplatňování zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" požaduje některá další přípravná opatření v případech Austrálie a Nového Zélandu, s ohledem na velký objem kvót a jejich tradiční užití.
Proto by se zásada "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" měla použít na dovoz z těchto dvou zemí až od 1. května 2004 a doba platnosti dovozních licencí by se měla prodloužit až do 30. dubna 2004 v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (ES) č.
1439/95. Je tudíž třeba přijmout opatření ohledně dostupných množství v rámci obou řídicích systémů.
(11) Je třeba objasnit, jaký typ dokladu osvědčující původ produktů je třeba předkládat proto, aby se na ně vztahovaly celní kvóty podle zásady „ kdo dřív přijde, je dřív na řadě“.
(12) Když se produkty ze skopového masa předkládají celním orgánům za účelem dovozu, je těžké pro dané orgány stanovit, zda produkty pocházejí z domácích ovcí nebo z jiných ovcí, což způsobuje použití různých celních sazeb.
Proto je vhodné stanovit, že je za tím účelem třeba podat důkaz původu obsahující objasnění.
(13) V souladu s článkem 3 směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa ze třetích zemí [7] a se směrnicí Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [8], se povolují pouze dovozy produktů splňujících požadavky veterinárních pravidel a osvědčení platných v současné době ve Společenství.
(14) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovce a kozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení otevírá celní kvóty Společenství pro ovce, kozy, skopové a kozí maso pro období od 1. ledna do 31. prosince 2004.
Článek 2
Cla použitelná na dovoz živých ovcí a koz a skopového a kozího masa kódů KN 01041030, 01041080, 01042090, 02109921, 02109929 a 0204, pocházejících ze zemí uvedených v příloze do Společenství se pozastavují nebo snižují v souladu s tímto nařízením.
Článek 3
1. Množství vyjádřená v hmotnostním ekvivalentu jatečně upraveného těla u dovozu masa kódu KN 0204 a živých zvířat kódů KN 01041030, 01041080 a 01042090, jakož i příslušná použitelná cla jsou stanovena v příloze.
2. Pro účely výpočtu množství se "hmotnostním ekvivalentem jatečně upraveného těla" uvedeným v odstavci 1 rozumí čistá hmotnost produktů ze skopového a kozího masa vynásobená těmito koeficienty:
a) u živých zvířat: 0,47;
b) u vykostěného masa jehňat a kůzlat: 1,67;
c) u vykostěného skopového a kozího masa jiného než jehněčího a kůzlečího a jejich směsí: 1,81;
d) u nevykostěných produktů: 1,00.
3. "Kůzletem" se rozumí koza stará nejvíce jeden rok.
Článek 4
Odchylně od hlavy II částí A a B nařízení (ES) č. 1439/95 se celní kvóty stanovené v příloze tohoto nařízení pro země skupin č. 2, 3, 4 a 5 a pro Argentinu, Uruguay, Chile, Island a Slovinsko řídí podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě", v souladu s články 308a, 308b a čl. 308c odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 od 1. ledna do 31. prosince 2004. Čl. 308c odst. 2 a 3 uvedeného nařízení se nepoužije. Nepožadují se žádné dovozní licence.
Článek 5
1. Od 1. ledna do 30. dubna 2004 se celní kvóty stanovené pro Austrálii a Nový Zéland, uvedené v příloze v rámci skupiny č. 1, řídí v souladu s pravidly podle hlavy II části A nařízení (ES) č. 1439/95.
2. Od 1. května 2004 do 31. prosince 2004, odchylně od hlavy II části A nařízení (ES) č. 1439/95, se celní kvóty uvedené v odstavci 1 řídí v souladu s článkem 4 tohoto nařízení.
Dovozní licence vydané nejpozději dne 30. dubna 2004 podle odstavce 1 však zůstávají v platnosti až do uplynutí jejich doby platnosti.
3. Množství řízené v souladu s odstavcem 2 odpovídá prozatímně ročnímu množství 18650 tun pro Austrálii a 226700 tun pro Nový Zéland minus odhadované množství pro obě země, vyjádřené v hmotnostním ekvivalentu jatečně upravených těl, pro které byly vydány dovozní licence nejpozději dne 30. dubna 2004.
Toto prozatímní množství bude později upraveno podle skutečně vydaných licencí během měsíce dubna.
Množství stanovené ke dni 1. května bude následně zvýšeno o množství vyjádřené v hmotnostním ekvivalentu jatečně upravených těl, pro které na základě licencí zaslaných zpět příslušným orgánům nebyly vydané licence použity nebo byly použity pouze částečně.
Licence nevrácené ke dni 15. srpna se považují za plně využité licence.
4. Pro účely odstavce 3 členské státy:
a) sdělí množství uvedená v čl. 19 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1439/95, též v hmotnostním ekvivalentu jatečně upravených těl;
b) sdělí Komisi každý první pracovní den v týdnu za měsíc duben 2004, s ohledem na požadavky stanovené v čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 1439/95, kolik dovozních licencí bylo vydáno v předchozím týdnu, jakož i odpovídající hmotnostní ekvivalent jatečně upravených těl;
c) odchylně od čl. 19 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1439/95 sdělí údaje uvedené v daném ustanovení nejpozději do 25. srpna 2004.
5. Pro účely výpočtu hmotnostního ekvivalentu jatečně upravených těl podle odstavců 3 a 4 se použijí koeficienty uvedené v čl. 3 odst. 2.
Článek 6
1. Aby bylo možno využít celní kvóty stanovené v příloze a řízené v souladu s článkem 4, je třeba celním orgánům Společenství předložit platný důkaz původu, vydaný příslušným orgánem dané třetí země, spolu s celním prohlášením o propuštění dotčeného zboží do volného oběhu.
Původ produktů podléhajících celním kvótám jiným než kvótám vyplývajícím z preferenčních celních dohod, se určuje podle platných předpisů Společenství.
2. Důkazem původu uvedeným v odstavci 1 je:
a) v případě celní kvóty, která je součástí preferenční celní dohody, důkaz stanovený v uvedené dohodě;
b) v případě jiných celních kvót důkaz stanovený v souladu s článkem 47 nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahující, kromě prvků za tím účelem v daném článku určených, tyto údaje:
- kód KN (přinejmenším čtyři první číslice),
- pořadové číslo nebo pořadová čísla dotyčné celní kvóty v souladu s třetím pododstavcem tohoto odstavce,
- celkovou čistou hmotnost každé kategorie koeficientu, jak se uvádí v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení;
c) v případě země, jejíž kvóty patří pod písmena a) a b) a jež byly seskupeny, důkaz uvedený v písmenu a).
V případě uvedeném v písmenu b) mohou být během roku 2004 použity formuláře uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 1439/95, v nichž jsou obsaženy všechny další informace požadované v uvedeném písmenu, za podmínky, že se škrtne znění odkazující na dovozní licence, pokud se použije článek 4 tohoto nařízení.
Pokud se důkaz původu uvedený v písmenu b) předkládá jako podpůrný doklad k jedinému prohlášení o propuštění do volného oběhu, může obsahovat několik pořadových čísel.
Ve všech ostatních případech může obsahovat pouze jedno pořadové číslo.
3. Aby bylo možné využít celní kvótu uvedenou v příloze pro skupinu 4, pokud jde o produkty kódů KN ex0204, ex02109921 a ex02109929, musí důkaz původu obsahovat v kolonce týkající se popisu produktů některý z těchto údajů:
a) "produkt(y) ze skopového masa z domácích ovcí";
b) "produkt(y) ze skopového masa z jiných než domácích ovcí".
Tyto údaje odpovídají údajům ve veterinárním osvědčení doprovázejícím uvedené produkty.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2004.
Pro Českou republiku, Slovinsko a Slovensko je použitelné do dne 30. dubna 2004, s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2234/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty produktů kategorie "baby beef" pocházejících z Chorvatska, Bosny a Hercegoviny, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Srbska a Černé Hory
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení Rady č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [2], stanoví roční preferenční celní kvótu ve výši 11475 tun produktů "baby beef", která je rozdělena mezi Bosnu a Hercegovinu a Srbsko a Černou Horu včetně Kosova.
(2) Prozatímní dohody s Chorvatskem a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie, schválené rozhodnutím Rady 2002/107/ES ze dne 28. ledna 2002 o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé [3] a rozhodnutím Rady 2001/330/ES ze dne 9. dubna 2001 o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé [4], stanoví roční preferenční celní kvótu ve výši 9400 tun pro Chorvatsko a 1650 tun pro Makedonii.
(3) Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 2248/2001 ze dne 19. listopadu 2001 o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou [5] a článek 2 nařízení Rady (ES) č. 153/2002 ze dne 21. ledna 2002 o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejichčlenskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie [6] stanoví, že je třeba přijmout prováděcí pravidla pro koncese na produkty "baby beef".
(4) Nařízení (ES) č. 2007/2000 pro účely kontroly stanoví, že při dovozu produktů "baby beef" v rámci kvóty pro Bosnu a Hercegovinu a Srbsko a Černou Horu včetně Kosova je nutné předložit osvědčení o pravosti potvrzující, že produkty pocházejí z dané země a že přesně odpovídají definici uvedené v příloze II uvedeného nařízení.
Z důvodu harmonizace je rovněž nezbytné stanovit, že při dovozu v rámci kvót produktů "baby beef" pocházejících z Chorvatska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie je nutné předložit osvědčení o pravosti potvrzující, že produkty pocházejí z dané země a že přesně odpovídají definici uvedené v příloze III Prozatímní dohody s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a Prozatímní dohody s Chorvatskem.
Kromě toho je třeba stanovit vzor osvědčení o pravosti a prováděcí pravidla pro používání těchto osvědčení.
(5) Podle definice v rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1244 ze dne 10. června 1999 se Kosovo nachází pod mandátem mezinárodní civilní správy Mise Spojených národů v Kosovu (UNMIK), která také zřídila samostatnou celní správu.
Pro zboží pocházející ze Srbska a Černé Hory/Kosova je proto třeba stanovit zvláštní osvědčení o pravosti.
(6) Dotyčné celní kvóty musí být spravovány na základě dovozních licencí. Za tímto účelem se s výhradou ustanovení tohoto nařízení použijí nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [8].
(7) Má-li být zajištěna řádná správa dovozu dotyčných produktů, je třeba podmínit vydávání dovozních licencí ověřením, a to zejména ověřením údajů uvedených v osvědčeních o pravosti.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro období od 1. ledna do 31. prosince 2004 se otevírají tyto celní kvóty:
a) 9400 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející z Chorvatska;
b) 1500 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející z Bosny a Hercegoviny;
c) 1650 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie;
d) 9975 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející ze Srbska a Černé Hory včetně Kosova.
Čtyři kvóty uvedené v prvním pododstavci mají pořadová čísla 09.4503, 09.4504, 09.4505 a 09.4506.
Pro účely přidělení těchto kvót se 100 kilogramů živé hmotnosti rovná 50 kilogramům hmotnosti jatečně upraveného těla.
2. Cla použitá v rámci kvót uvedených v prvním pododstavci činí 20 % valorického cla a 20 % specifického cla stanoveného ve společném celním sazebníku.
3. Dovoz v rámci kvót uvedených v prvním pododstavci je vyhrazen pro živá zvířata a masa těchto kódů KN, uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2007/2000 a v příloze III prozatímních dohod uzavřených s Chorvatskem a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie:
- ex01029051, ex01029059, ex01029071 a ex01029079,
- ex02011000 a ex02012020,
- ex02012030,
- ex02012050,
Článek 2
Nestanoví-li toto nařízení jinak, na dovoz v rámci kvót uvedených v článku 1 se použijí nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95.
Článek 3
1. Dovoz množství uvedených v článku 1 je při jejich propuštěním do volného oběhu podmíněn předložením dovozní licence.
2. V žádostech o licenci a v licencích samotných musí být kolonce 8 uvedena země původu nebo celní území původu.
Licence představuje pro držitele povinnost dovážet z uvedené země nebo uvedeného celního území.
V žádostech o licenci a v licencích se v kolonce 20 uvádí jeden z těchto údajů:
- "Baby beef" [Reglamento (CE) no2234/2003]
- "Baby beef" [forordning (EF) nr.
2234/2003]
- "Baby beef" [Verordnung (EG) Nr. 2234/2003]
- « Baby beef» [Κανονισμος (EK) αριυ 2234/2003]
- ‘ Baby beef’ (Regulation (EC) No 2234/2003)
- "Baby beef" [Règlement (CE) no 2234/2003]
- "Baby beef" [regolamento (CE) n. 2234/2003]
- "Baby beef" [Verordening (EG) nr.
2234/2003]
- "Baby beef" [Regulamento (CE) n.o 2234/2003]
- "Baby beef" (asetus (EY) N:o 2234/2003)
- "Baby beef" [förordning (EG) nr 2234/2003].
3. Originál osvědčení o pravosti vystaveného v souladu s ustanoveními článku 4 a jeho opis se předloží příslušnému orgánu spolu s žádostí o první dovozní licenci, která se k osvědčení o pravosti vztahuje.
Originál osvědčení pravosti si příslušný orgán ponechá.
Osvědčení o pravosti může být v rámci množství, pro která bylo vystaveno, použito pro vydání více dovozních licencích.
V takovém případě příslušný orgán potvrdí v osvědčení o pravosti přidělená množství.
4. Příslušné orgány mohou vydávat dovozní licence až po ověření, že všechny údaje uvedené v osvědčení o pravosti odpovídají údajům, které ohledně dotyčných dovozů dostávají každý týden od Komise.
Dovozní licenci vydají ihned poté.
Článek 4
1. Ke všem žádostem o dovozní licence v rámci kvót uvedených v článku 1 musí být přiloženo osvědčení o pravosti, které vydaly orgány vyvážející země nebo celního území uvedených v příloze VI a které potvrzuje, že produkty pocházejí z dotyčné země nebo dotyčného celního území a že odpovídají definici uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2007/2000, případně v příloze III prozatímních dohod uvedených v čl. 1 odst. 3.
2. Osvědčení o pravosti se vyhotoví v jednom originále a dvou opisech vytištěných a vyplněných v jednom z úředních jazyků Společenství podle vzoru uvedeného v přílohách I, II, III, IV a V pro dotyčné vyvážející země a celní území.
Může být rovněž vytištěno a vyplněno v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků vyvážející země nebo celního území.
Příslušné orgány členského státu, v němž byla žádost o dovozní licenci podána, mohou vyžadovat překlad osvědčení.
3. Originál a opisy osvědčení o pravosti se vyplní buď na psacím stroji nebo rukou. Pokud se vyplňují rukou, je nutné je vyplnit černým inkoustem a hůlkovým písmem.
Formát osvědčení je 210 × 297 mm.
Použije se papír o minimální hmotnosti 40 g/m2.
Originál je bílý, první opis růžový a druhý opis žlutý.
4. Každé osvědčení má vlastní pořadové číslo, po kterém následuje jméno vydávající země nebo celního území.
Opisy jsou opatřeny stejným pořadovým číslem a názvem jako originál.
5. Osvědčení je platné pouze tehdy, je-li řádně potvrzeno vydávajícím orgánem uvedeným na seznamu v příloze VI.
6. Osvědčení se považují za řádně potvrzená, jestliže je v nich uvedeno datum a místo vydání a jestliže jsou opatřena razítkem vydávajícího orgánu a podpisem osoby nebo osob zmocněných k jejich podpisu.
Článek 5
1. Vydávající orgán uvedený v seznamu v příloze VI:
a) musí být uznán jako takový dotyčnou vyvážející zemí nebo celním územím;
b) se musí zavázat k ověřování údajů v osvědčeních;
c) se musí zavázat, že nejméně jednou týdně bude Komisi poskytovat veškeré údaje nezbytné pro ověření údajů v osvědčeních o pravosti, zejména čísla osvědčení, vývozce, příjemce, zemi určení, produkt (živá zvířata/maso), čistou hmotnost a datum podpisu.
2. Komise může pozměnit seznam v příloze VI, pokud již není splňována podmínka uvedená v odst. 1 písm. a), pokud vydávající orgán neplní některý ze svých závazků nebo pokud byl ustanoven nový vydávající orgán.
Článek 6
Osvědčení o pravosti a dovozní licence jsou platné tři měsíce ode dne jejich vydání.
Jejich platnost však skončí dnem 31. prosince 2004.
Článek 7
Orgány dotyčných vyvážejících zemí nebo celního území sdělí Komisi vzory otisků razítek používaných jejich vydávajícími orgány a jména a podpisy osob zmocněných k podpisu osvědčení o pravosti.
Komise tyto údaje sdělí příslušným orgánům členských států.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2235/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 1868/94, pokud jde o bramborový škrob
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola 6 hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví podporu pro zemědělce, kteří produkují brambory určené k výrobě škrobu.
Podle článku 93 uvedeného nařízení se výše podpory vztahuje na množství brambor, které je potřebné pro výrobu jedné tuny škrobu.
(2) Článek 4a nařízení (ES) č. 1868/94 stanoví minimální cenu brambor určených k výrobě škrobu.
Tato cena se upravuje podle obsahu škrobu v bramborách.
Článek 5 uvedeného nařízení upravuje prémii, která je vyplácena podnikům vyrábějícím bramborový škrob za množství vyrobeného bramborového škrobu.
(3) Je nezbytné stanovit společná pravidla pro určování hmotnosti brambor, výši podpory pro bramborový škrob, minimální cenu a prémii vyplácenou v závislosti na obsahu škrobu v bramborách.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby a Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely článků 93 a 94 nařízení (ES) č. 1782/2003 a článků 4a a 5 nařízení (ES) č. 1868/94 se hmotnost brambor určuje v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Výše podpory pro bramborový škrob uvedené v článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003, minimální cena a prémie vyplácená v závislosti na obsahu škrobu v bramborách, uvedené v článcích 4a a 5 nařízení (ES) č. 1868/94, jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2236/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 97/95 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1868/94. Z důvodu změn nařízení (ES) č. 1868/94 provedených Smlouvou o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska a nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, by nařízení (ES) č. 97/95 mělo být upraveno, aby byly vzaty v úvahu uvedené změny. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti je proto nezbytné zrušit nařízení (ES) č. 97/95 a nahradit jej novým zněním.
(2) Pokud podniky vyrábějící bramborový škrob chtějí získat podporu Společenství podle režimu kvót stanoveného v nařízení (ES) č. 1868/94, měly by uzavřít s producenty brambor smlouvy o pěstování.
(3) Je nezbytné vymezit předmět smluv o pěstování uzavíraných mezi podnikem vyrábějícím bramborový škrob a producentem, aby se zabránilo uzavírání smluv, jež překračují subkvótu daného podniku.
Takovým podnikům by mělo být zakázáno přijmout dodávku brambor, na kterou se smlouva o pěstování nevztahuje, protože by to mohlo ohrozit účinnost režimu kvót a dodržování požadavku, aby pro všechny brambory určené k výrobě škrobu byla vyplacena minimální cena stanovená v čl. 4a nařízení (ES) č.
1868/94. Pokud z klimatických důvodů produkce brambor, na které se smlouva o pěstování vztahuje, přesáhne původně předpokládané množství nebo pokud mají brambory vyšší obsah škrobu, měl by podnik vyrábějící bramborový škrob mít možnost přijmout tyto brambory za předpokladu, že zaplatí minimální cenu.
(4) Brambory, které mají obsah škrobu nižší než 13 %, nelze považovat za brambory určené k výrobě bramborového škrobu.
Podniky vyrábějícími škrob nesmí přijímat brambory s obsahem škrobu nižším než 13 %.
Mají-li brambory z klimatických důvodů nízký obsah škrobu, měla by Komise za určitých podmínek mít možnost povolit na žádost členského státu přijetí brambor o obsahu škrobu nižším než 13 %.
(5) Je nezbytné definovat přijatelné metody pro určení hmotnosti brambor pod vodou a sestavit tabulku, ve které se uvede obsah škrobu a odpovídající splatná podpora.
(6) Měla by být zavedena kontrolní opatření, kterými se zajistí, že platby prémií budou vypláceny pouze pro škrob vyrobený v souladu s tímto nařízením.
Za účelem ochrany producentů brambor určených k výrobě škrobu je nezbytné, aby byla minimální cena stanovená v čl. 4a nařízení (ES) č.
1868/94 vyplácena pro všechny brambory. Je proto nutné, aby byly stanoveny sankce pro případ, že minimální cena nebyla vyplacena nebo že podniky vyrábějící škrob přijaly brambory, které nejsou uvedeny ve smlouvě o pěstování.
(7) Tato pravidla jsou nezbytná, aby bylo zajištěno, že bramborový škrob vyrobený nad subkvótu daného podniku vyrábějícího škrob je vyvezen bez vývozní náhrady, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1868/94. V případě porušení by měly být uloženy sankce.
(8) Je nutné upřesnit, co se stane se subkvótou podniků vyrábějících škrob, u nichž dojde k fúzi, ke změně vlastníka nebo k ukončení obchodní činnosti.
(9) Je nutné umožnit členským státům a Komisi kontrolovat fungování režimu kvót.
Měly by být upřesněny informace, které podniky vyrábějící bramborový škrob musí sdělit členskému státu a členský stát Komisi.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I DEFINICE – REŽIM KVÓT
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "kvótou": kvóta pro jednotlivé členské státy stanovená podle čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1868/94;
b) "subkvótou": ta část kvóty, kterou členský stát přidělil podniku vyrábějícímu bramborový škrob;
c) "podnikem vyrábějícím bramborový škrob": jakákoliv fyzická nebo právnická osoba usazená na území dotyčného členského státu, která obdržela subkvótu a prémii podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
d) "producentem": jakákoliv fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení takových osob, která do podniku vyrábějícího bramborový škrob dodává brambory, které vyprodukovala sama nebo její členové, pod svým jménem a na vlastní účet na základě smlouvy o pěstování, kterou uzavřela sama nebo svým jménem;
e) "smlouvou o pěstování": jakákoliv smlouva uzavřená mezi producentem nebo seskupením producentů a podnikem vyrábějícím bramborový škrob;
f) "bramborami": brambory určené k výrobě bramborového škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003 o obsahu škrobu nejméně 13 %;
g) "nezpracovaným škrobem": škrob kódu KN 11081300, který neprošel žádným zpracováním;
h) "fúzí podniků vyrábějících bramborový škrob": spojení dvou nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob do jednoho podniku vyrábějícího bramborový škrob;
i) "změnou vlastnického práva k podniku vyrábějícímu bramborový škrob": převod nebo převzetí jmění podniku, kterému byla přidělena subkvóta, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob;
j) "změnou vlastnického práva k továrně na škrob": převod vlastnického práva k technické jednotce včetně veškerého zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob, což vede k částečnému nebo celkovému převzetí produkce podniku vyrábějícího bramborový škrob, který vlastnické právo převádí;
k) "nájmem továrny": smlouva o nájmu technické jednotky včetně veškerého zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, za účelem jejího provozování, uzavřená na dobu nejméně tří po sobě následujících hospodářských let s podnikem vyrábějícím bramborový škrob, který je usazen ve stejném členském státě jako dotyčná továrna, pokud lze poté, co nájem nabude účinnosti, považovat podnik pronajímající dotyčnou továrnu za jediný podnik vyrábějící bramborový škrob v rámci své celkové produkce;
l) "podporou pro brambory určené pro výrobu škrobu": podpora pro zemědělce produkující brambory určené pro výrobu bramborového škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 2
Použije-li se čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94, přidělené subkvóty se na počátku hospodářského roku následujícího po roce, ve kterém byla kvóta překročena, odpovídajícím způsobem upraví.
KAPITOLA II REŽIM CEN A PRÉMIÍ
Článek 3
1. Smlouva o pěstování se uzavírá pro každý hospodářský rok.
Každá smlouva má identifikační číslo a obsahuje alespoň tyto náležitosti:
a) jméno a adresu producenta nebo seskupení producentů;
b) název a adresu podniku vyrábějícího bramborový škrob;
c) obdělávané plochy, vyjádřené v hektarech na dvě desetinná místa a identifikované v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2419/2001 [3] o integrovaném administrativním a kontrolním systému (IACS);
d) předpokládané množství brambor v tunách, které na nich má být sklizeno a dodáno do podniku vyrábějícího bramborový škrob;
e) průměrný obsah škrobu v bramborách založený na průměrném obsahu škrobu v bramborách, které producent dodal do podniku vyrábějícího bramborový škrob během posledních tří hospodářských let nebo, není-li takový údaj k dispozici, na průměrném obsahu v oblasti dodávky;
f) závazek podniku vyrábějícího bramborový škrob, že vyplatí producentovi minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94.
2. Každý podnik vyrábějící bramborový škrob zašle příslušnému orgánu před začátkem hospodářského roku souhrnný přehled smluv, v němž pro každou smlouvu uvede identifikační číslo, jméno producenta, obdělávané plochy a sjednané množství v tunách, vyjádřené ekvivalentem škrobu, do data stanoveného členským státem před počátkem hospodářského roku za účelem zajištění nezbytných kontrol.
3. Celková množství vyjádřená ekvivalentem škrobu, která jsou uvedena ve smlouvách o pěstování, nesmí přesáhnout subkvótu stanovenou pro daný podnik vyrábějící bramborový škrob.
4. Pokud skutečné množství vyprodukované na základě smlouvy o pěstování vyjádřené ekvivalentem škrobu přesáhne množství uvedené ve smlouvě, toto množství může být v závislosti na vůli podniku vyrábějícího bramborový škrob dodáno za předpokladu, že za něj bude vyplacena minimální cena uvedená v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94.
5. Podnik vyrábějící bramborový škrob nesmí převzít dodávku brambor, která není uvedena ve smlouvě o pěstování.
Článek 4
1. Výrobci škrobu převezmou dodávku brambor buď v podnicích vyrábějících bramborový škrob nebo na svých místech dodání.
2. Určení hmotnosti brambor a obsahu škrobu se provede v souladu s články 5 a 7 při dodání a za přítomnosti inspektora schváleného členským státem.
Článek 5
1. Je-li to nezbytné pro použití jedné z metod uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2235/2003 [4], určí se hrubá hmotnost brambor u každé zásilky při dodání srovnávacím vážením naloženého a prázdného použitého dopravního prostředku.
2. Čistá hmotnost brambor se určí jednou z metod popsaných v příloze I nařízení (ES) č. 2235/2003.
3. Přijaté zásilky nesmí mít obsah škrobu nižší než 13 %.
Podniky vyrábějící bramborový škrob však mohou přijmout zásilky brambor s obsahem škrobu nižším než 13 % za předpokladu, že množství škrobu, které může být z těchto brambor vyrobeno, nepřekročí 1 % subkvóty.
Minimální cenou vyplacenou v tomto případě je cena platná pro brambory s obsahem škrobu 13 %.
Článek 6
Obsah škrobu v bramborách se určí na základě hmotnosti brambor pod vodou platné pro 5050 gramů dodaných brambor.
Použitá voda musí být čistá a bez přísad a její teplota musí být nižší než 18 °C.
Článek 7
1. Podnikům vyrábějícím bramborový škrob jsou poskytovány prémie pro škrob, který je vyroben z brambor řádné a uspokojivé obchodní jakosti, na základě množství použitých brambor a jejich obsahu škrobu podle sazeb stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003 až do celkového množství škrobu, pro které jim byla udělena subkvóta. Prémie se v žádném případě neposkytují pro škrob vyrobený z brambor, které nejsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti ani pro škrob vyrobený z brambor, jejichž obsah škrobu je nižší než 13 %, kromě případu použití čl. 5 odst. 3 druhého pododstavce.
Pokud jsou při výpočtu obsahu škrobu v bramborách použity Reimannovy nebo Parrowovy váhy a obsah odpovídá hodnotě uvedené ve dvou nebo třech řádcích ve druhém sloupci přílohy II nařízení (ES) č. 2235/2003, použijí se sazby ve druhém nebo třetím řádku.
2. Pokud dodané zásilky obsahují nejméně 25 % brambor, které projdou sítem se čtvercovými oky o velikosti 28 mm (dále jen "propad"), čistá hmotnost zohledněná při určení minimální ceny, kterou má podnik vyrábějící bramborový škrob zaplatit, se sníží takto: Procento propadu _BAR_ Procento snížení _BAR_
25 až 30 % _BAR_ 10 % _BAR_ 31 až 40 % _BAR_ 15 % _BAR_
41 až 50 % _BAR_ 20 % _BAR_ Se zásilkami obsahujícími více než 50 % propadu bude naloženo po vzájemné dohodě a nevyplácí se pro ně žádná prémie.
Procento propadu se určí současně s čistou hmotností.
3. Dodržování subkvóty podniky vyrábějícími bramborový škrob se určuje na základě množství použitých brambor a obsahu škrobu v nich podle sazeb stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003.
Článek 8
1. Za vystavení potvrzení o příjmu nesou společnou odpovědnost podnik vyrábějící škrob, schválený inspektor a dodavatel.
Podnik vyrábějící bramborový škrob předá kopii producentovi a ponechá si originál, aby ho mohl v případě potřeby předložit subjektu pověřenému kontrolou prémií.
2. Potvrzení o příjmu obsahuje alespoň tyto náležitosti, pokud vyplývají z činností provedených podle článků 4 až 7:
a) datum dodání;
b) číslo dodávky;
c) číslo smlouvy o pěstování;
d) jméno a adresu producenta brambor;
e) hmotnost dopravního prostředku při příjezdu do továrny na škrob nebo na místo dodání;
f) hmotnost dopravního prostředku po vyložení a odstranění zbytků půdy;
g) hrubou hmotnost dodávky;
h) snížení o cizí látky a hmotnost vody absorbované při omývání, vyjádřené v procentech a použité na hrubou hmotnost dodávky;
i) snížení o cizí látky, vyjádřené hmotnostně a použité na hrubou hmotnost dodávky;
j) procento propadu;
k) celkovou čistou hmotnost dodávky (hrubá hmotnost, od níž je odečteno snížení, včetně opravy v důsledku propadu);
l) obsah škrobu vyjádřený v procentech nebo jako hmotnost pod vodou;
m) jednotkovou cenu, která se má zaplatit.
Článek 9
Podnik vyrábějící bramborový škrob sestaví pro každého producenta souhrnný výkaz, ve kterém se uvedou tyto údaje:
a) obchodní název podniku vyrábějícího bramborový škrob;
b) jméno a adresa producenta brambor;
c) číslo smlouvy o pěstování;
d) datum a číslo potvrzení o příjmu;
e) čistá hmotnost každé dodávky po všech sníženích podle čl. 8 odst. 2;
f) jednotková cena za dodávku;
g) celková částka, která má být vyplacena producentovi;
h) částky vyplacené producentovi brambor a datum jednotlivých plateb;
i) podpis a razítko výrobce bramborového škrobu.
KAPITOLA III PLATBY – SANKCE
Článek 10
1. Vyplácení prémie uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94 je vázáno na podmínku, že podnik vyrábějící bramborový škrob prokáže, že byly splněny tyto požadavky:
- předmětný škrob byl vyroben v průběhu daného hospodářského roku,
- cena, která byla vyplacena producentům při dodání do továrny za celkové množství brambor vyprodukované ve Společenství a použité na výrobu škrobu, není nižší než cena uvedená v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94,
- předmětný škrob byl vyroben z brambor, na něž se vztahují smlouvy o pěstování uvedené v článku 3.
2. Důkaz podle odstavce 1 se poskytne předložením souhrnného výkazu uvedeného v článku 9, který je doplněn buď osvědčením, že producent provedl platbu, nebo dokumentem vydaným finančním subjektem, jenž platbu na příkaz výrobce škrobu provedl, který potvrzuje, že se daná platba uskutečnila.
3. Prémie vyplatí podnikům vyrábějícím bramborový škrob členský stát, na jehož území byl bramborový škrob vyroben do čtyř měsíců ode dne, kdy byly předloženy důkazy podle odstavce 1.
Článek 11
1. Členské státy zavedou systém kontrol, aby bylo možné na místě ověřovat činnosti, na jejichž základě lze vyplatit prémii a dodržování subkvóty přidělené každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob.
Za tím účelem mají inspektoři přístup ke skladovým výkazům a k účetnictví podniků vyrábějících bramborový škrob a k místům výroby a skladování.
Kontroly se v průběhu každého zpracovatelského období týkají všech činností prováděných při zpracování nejméně 10 % brambor dodaných do podniku vyrábějícího bramborový škrob.
2. Členský stát oznámí v případě potřeby každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob množství škrobu, o které daný podnik překročil svou subkvótu.
3. Pokud příslušný subjekt zjistí, že podnik nesplnil povinnost uvedenou v čl. 10 odst. 1 druhé odrážce, tento podnik ztrácí, vyjma případů vyšší moci, zcela nebo částečně nárok na prémii podle těchto pravidel:
- pokud nedodržel závazky týkající se množství škrobu, které je nižší než 20 % celkového množství škrobu vyrobeného v tomto podniku, částka poskytnuté prémie se sníží o pětinásobek zjištěného procentního podílu;
- pokud se překročený procentní podíl rovná 20 % nebo je vyšší, prémie se neposkytne.
4. Pokud se zjistí, že byl porušen zákaz podle čl. 3 odst. 5, prémie poskytovaná pro subkvótu se sníží podle těchto pravidel:
- pokud kontrola prokáže, že podnik přijal množství ekvivalentu škrobu nižší než 10 % své subkvóty, celková částka prémií, které mají být vyplaceny danému podniku za příslušný hospodářský rok, se sníží o desetinásobek překročeného procentního podílu,
- pokud je zmíněné množství, které není uvedeno ve smlouvách o pěstování, větší než množství podle první odrážky, prémie se za daný hospodářský rok neposkytne; takovému podniku navíc nebude vyplacena prémie ani v následujícím hospodářském roce.
5. Pokud v rozporu s čl. 5 odst. 3 škrob, který může být vyroben z přijatých zásilek s obsahem škrobu nižším než 13 %:
- překročí 1 % subkvóty přidělené podniku vyrábějícímu bramborový škrob, neposkytne se za překročené množství žádná prémie; kromě toho se prémie poskytnutá pro subkvótu sníží o desetinásobek překročeného procentního podílu,
- překročí 11 % subkvóty přidělené podniku vyrábějícímu bramborový škrob, prémie se za dan hospodářský rok neposkytne; takovému podniku navíc nebude vyplacena prémie ani v následujícím hospodářském roce.
6. Kontroly prováděné podle tohoto článku nejsou překážkou jakýmkoliv dalším kontrolám prováděným příslušnými orgány.
Článek 12
1. Vývoz podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94 se považuje za uskutečněný, pokud:
a) příslušný subjekt členského státu, v němž se provádí výroba, obdržel bez ohledu na to, ze kterého členského státu byl škrob vyvezen, důkaz uvedený v čl. 13 odst. 2;
b) členský stát vývozu přijal příslušné vývozní prohlášení do 1. ledna následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben;
c) dotyčný škrob opustil celní území Společenství nejpozději do 60 dnů po 1. lednu, jak je uvedeno v písmeni b);
d) byl výrobek vyvezen bez náhrady.
Vyjma případů vyšší moci, pokud nejsou splněny všechny podmínky stanovené v prvním pododstavci, považuje se množství škrobu, které překročí subkvótu, za odprodané na vnitřním trhu.
2. Příslušný subjekt členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, přijme v případě vyšší moci opatření přiměřená okolnostem, které dotčená strana uvede.
Pokud se škrob vyváží z území jiného členského státu než ze státu, v němž byl vyroben, jsou tato opatření přijata po obdržení stanovisek příslušných orgánů tohoto členského státu.
3. Pro účely tohoto nařízení nelze uplatňovat článek 36 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [5].
Článek 13
1. Odchylně od článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 [6] činí jistota k vývozní licenci 23 eura za tunu.
2. Důkaz, že dotyčný podnik vyrábějící bramborový škrob splnil podmínky stanovené v čl. 12 odst. 1 prvním pododstavci, se předloží příslušnému subjektu členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, do 1. dubna kalendářního roku následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben.
3. Tento důkaz se poskytne předložením:
a) vývozní licence, kterou dotyčnému podniku vyrábějícímu bramborový škrob vydá příslušný orgán členského státu uvedený v odstavci 2 a ve které se odchylně od článku 3 nařízení (EHS) č. 1518/95 [7] uvede jeden z následujících údajů:
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr.
1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EK) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l’article 6 du règlement (CE) no 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell’articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr.
1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) dokumentů uvedených v článcích 32 a 33 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [8], které jsou nezbytné pro uvolnění jistoty;
c) prohlášení podniku vyrábějícího bramborový škrob, ve kterém potvrzuje, že daný podnik škrob vyrobil.
4. Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím bramborový škrob skladován pro účely vývozu v sile, ve skladě nebo v zásobníku mimo továrnu výrobce v členském státě, v němž se provádí výroba nebo v jiném členském státě, kde je skladován jiný nezpracovaný škrob vyrobený jinými podniky nebo stejným podnikem, aniž by bylo možné odlišit jejich fyzickou totožnost, podléhají všechny tyto výrobky správnímu dohledu, který poskytuje záruky rovnocenné zárukám celní kontroly do doby, než je přijato vývozní prohlášení uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. b), a po přijetí zmíněného prohlášení podléhají celnímu dohledu.
Pokud za okolností uvedených v prvním pododstavci dojde k vyskladnění před přijetím vývozního prohlášení uvedeného v čl. 12 odst. 1 písm. b), důkaz poskytnou příslušné orgány členského státu, v němž došlo k uskladnění.
Pokud dojde k vyskladnění po přijetí vývozního prohlášení uvedeného v čl. 12 odst. 1 písm. b), důkaz ve smyslu čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1291/2000 poskytnou celní orgány členského státu, v němž došlo k uskladnění.
Důkaz uvedený v druhém a třetím pododstavci musí potvrdit vyskladnění dotyčného výrobku nebo odpovídajícího náhradního množství ve smyslu prvního pododstavce.
Článek 14
Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím bramborový škrob volně skladován v celním skladě nebo ve svobodném celním pásmu za účelem platby náhrady předem, jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [9], může být vedle forem manipulace uvedených v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999 také smíchán ve stejném místě uskladnění s jiným škrobem stejné podpoložky nomenklatury užívané pro náhrady, který má stejné technické vlastnosti, splňuje podmínky pro poskytnutí vývozních náhrad a je také propuštěn do celního režimu podle nařízení (ES) č. 800/1999 nebo nařízení (EHS) č. 565/80.
Článek 15
1. Dotyčný členský stát vybere za množství, která jsou ve smyslu čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce považována za odprodaná na vnitřním trhu, nezpracovaného škrobu nebo jakéhokoliv odvozeného produktu podle přílohy nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [10] nebo spadajícího do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [11] paušální částku vypočtenou pro tunu nezpracovaného škrobu, která odpovídá sazbě společného celního sazebníku použitelné pro tunu škrobu kódu KN 11081300 v hospodářském roce, ve kterém byl škrob nebo odvozený produkt vyroben, zvýšenou o 10 %.
2. Dotyčný členský stát sdělí do 1. května následujícího po 1. lednu podle čl. 12 odst. 1 písm. b) podnikům vyrábějícím bramborový škrob celkovou částku, kterou mají zaplatit.
Dotyčné podniky vyrábějící bramborový škrob zaplatí celkovou částku nejpozději do 20. května téhož roku.
Článek 16
1. V případě fúze podniků vyrábějících bramborový škrob přidělí členský stát podniku, který fúzí vznikl, subkvótu rovnající se součtu subkvót přidělených před fúzí dotyčným podnikům vyrábějícím bramborový škrob.
V případě zcizení (změny vlastnictví) podniku vyrábějícího bramborový škrob přidělí členský stát podniku-nabyvateli subkvótu převáděného podniku.
Pokud je více podniků-nabyvatelů, subkvóta se rozdělí poměrně podle objemu výroby škrobu, který každý z nich převzal.
V případě zcizení (změny vlastnictví) továrny na škrobu sníží členský stát subkvótu podniku převádějícího vlastnictví továrny a zvýší o odečtené množství subkvótu podniku nebo podniků vyrábějících bramborový škrob, které dotyčnou továrnu nabývají poměrně podle objemu výroby převzatého každým z nich.
2. Je-li za jiných okolností než je uvedeno v odstavci 1 ukončena činnost podniku vyrábějícího bramborový škrob nebo jedné či více továren náležejících podniku vyrábějícímu bramborový škrob, může členský stát přidělit subkvóty, jichž se ukončení týká, jednomu nebo více podnikům vyrábějícím bramborový škrob.
3. V případě nájmu továrny náležející podniku vyrábějícímu bramborový škrob sníží členský stát subkvótu podniku, který továrnu pronajímá, a přidělí odečtenou část subkvóty podniku, který si továrnu za účelem výroby škrobu najímá.
Je-li nájem ukončen před uplynutím doby uvedené v čl. 1 písm. k), členský stát zruší úpravu subkvóty podle předchozího odstavce se zpětnou působností ke dni, kdy nájem začal.
Je-li následně po použití odst. 1 prvního pododstavce ukončena výroba v továrnách náležejících jednomu nebo více podnikům vyrábějícím bramborový škrob, u kterých došlo k fúzi, čímž je v oblasti, ze které byl dříve některý z těchto podniků zásobován, vážně ohrožena další produkce brambor určených pro výrobu škrobu, může členský stát nařídit podniku, který fúzí vznikl, aby na členský stát převedl subkvótu původně přidělenou podniku, jehož továrny ukončily výrobu.
Kvótu převedenou podle prvního pododstavce může členský stát znovu přidělit jinému podniku vyrábějícímu bramborový škrob, který se zaváže vyrábět škrob v dotyčné oblasti.
Článek 17
Pokud k ukončení činnosti podniku nebo továrny, k fúzi nebo zcizení dojde v období mezi 1. červencem a 31. březnem následujícího roku, opatření uvedená v článku 16 se použijí pro hospodářský rok probíhající v uvedeném období.
Pokud k ukončení činnosti podniku nebo továrny, k fúzi nebo zcizení dojde v období mezi 1. dubnem a 30. červnem téhož roku, opatření uvedená v článku 16 se použijí pro hospodářský rok následující po tomto období.
KAPITOLA IV SDĚLENÍ
Článek 18
Nejpozději do 30. dubna každého hospodářského roku sdělí podniky vyrábějící bramborový škrob příslušným orgánům:
- množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která byla poskytnuta podpora podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- množství škrobu, pro která byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94.
Článek 19
1. Nejpozději do 30. června každého hospodářského roku sdělí členské státy Komisi:
a) množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která byla použita ustanovení článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) množství škrobu, pro která byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
c) množství a subkvóty pro podniky vyrábějící bramborový škrob, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 během hospodářského roku a subkvóty, které jsou k dispozici pro následující hospodářský rok;
d) množství vyvezená bez náhrady podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94;
e) množství uvedená v čl. 11 odst. 3 a 4 tohoto nařízení;
f) množství uvedená v článku 15 tohoto nařízení.
2. Použije-li se článek 16, členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 30. června každého hospodářského roku všechny podrobné informace a doklady o tom, že stanovené podmínky byly splněny.
KAPITOLA V OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Přepočítacím koeficientem, který se použije pro vyjádření minimální ceny uvedené v čl. 4a nařízení (ES) č. 1868/94 a prémie podle článku 5 uvedeného nařízení v národní měně, je přepočítací koeficient zveřejněný Evropskou centrální bankou před dnem, kdy výrobce škrobu přijme brambory.
Článek 21
Nařízení (ES) č. 97/95 se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2004.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2237/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým režimům podpor stanoveným v hlavě IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. c), e), f) a q) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlava IV nařízení (ES) č. 1782/2003 zavádí některé režimy podpor pro zemědělce.
Za účelem zjednodušení je třeba stanovit jediné nařízení, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimům, které vstoupí v platnost v roce 2004.
(2) Od roku 2005 se na uvedené režimy podpor použije integrovaný administrativní a kontrolní systém stanovený v hlavě II kapitole 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 (dále jen "IAKS"). Na některé z uvedených režimů, jakož i na některé z produktů, na něž lze poskytnout přímé platby na základě toho samého režimu, se již vztahuje IAKS. Vzhledem k nutnosti zjednodušit přechod mezi opatřeními stanovenými v nařízení Rady (ES) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [2] na jedné straně a opatřeními stanovenými IAKS na straně druhé, je vhodné, aby uvedené režimy podpor spadaly do oblasti působnosti stávajících pravidel stanovených nařízením (EHS) č. 3508/92 a jeho prováděcích pravidel stanovených v nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 [3].
(3) V zájmu účinnosti a řádné správy režimů podpor je třeba, aby byly platby na plochu vyhrazeny pro některé plochy za podmínek, které mají být blíže určeny.
(4) Je důležité předejít praxi spočívající v osetí půdy pouze za účelem, aby mohly být využity platby na plochu.
Je nutné stanovit určité podmínky pro výsev a pěstování plodin, zejména pokud jde o pšenici tvrdou, bílkovinné plodiny a rýži.
Dodržování místních norem je nezbytné a musí být přitom vzata v úvahu různorodost zemědělské praxe ve Společenství.
(5) Je třeba povolit pouze jedinou žádost o platbu na plochu pro jakýkoli obdělávaný zemědělský pozemek během daného roku s výjimkou případů, kdy platba na plochu tvoří doplatek pro dotyčnou plodinu nebo pokud se podpora týká produkce osiva.
Platby na plochu mohou být poskytnuty pro plodiny, na něž se vztahuje režim podpor zřízený v rámci strukturální nebo environmentální politiky Společenství.
(6) Režimy podpor založené na podpoře na plochu stanoví, že pokud plocha, která je předmětem žádosti o podporu, překročí maximální zaručenou plochu nebo základní plochy nebo základní dílčí plochy, je plocha na zemědělce, která je předmětem žádosti o podporu, poměrně snížena během příslušného roku.
Je tudíž vhodné stanovit pravidla, která mají být prováděna, a lhůty, které mají být dodržovány pro výměnu informací mezi Komisí a členskými státy, aby byl stanoven koeficient snížení a aby byly Komisi sděleny plochy, pro které byla podpora vyplacena.
Stejná ustanovení se použijí pro snížení celkové výše individuálních referenčních množství v případě použití čl. 95 odst.
(7) V souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 1782/2003 poskytnutí zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou je podmíněno použitím určitých množství certifikovaných osiv uznaných odrůd nejvyšší jakosti, v produkční oblasti, pro výrobu krupice nebo těstovin.
Aby byly dodrženy tyto požadavky, je třeba stanovit kritéria, kterými se řídí metoda třídění odrůd v každém členském státě, postup, který má být použit pro sestavení seznamu způsobilých odrůd, jakož i minimální množství certifikovaných osiv, které má být použito.
(8) Vzhledem ke krátkosti období mezi přijetím nařízení (ES) č. 1782/2003 a vstupem zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou v platnost je nemožné sestavit od nynějška seznam způsobilých odrůd pro poskytnutí podpory v roce 2004 a v roce 2005 na základě zamýšlené metody třídění.
Je tudíž nezbytné, aby členské státy sestavily přechodný seznam založený na výběru nynějších odrůd.
(9) Jelikož je způsobilost pro zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podmíněna použitím určitého množství certifikovaných osiv, je třeba zavést kontrolní postup umožňující ověřit skutečné použití požadovaných množství způsobilých osiv.
(10) V některých oblastech se z agronomických důvodů bílkovinné plodiny tradičně vysévají ve směsi s obilovinami.
Výslednou plodinu tvoří převážně bílkovinné plodiny.
Pro účely poskytnutí prémie na bílkovinné plodiny je tudíž třeba plochy takto oseté považovat za plochy bílkovinných plodin.
(11) V zájmu účinnosti a řádné správy režimu podpor pro skořápkové ovoce je třeba zabránit tomu, aby podpora na plochu nesloužila k financování okrajových výsadeb nebo osamocených stromů, a proto je třeba vymezit minimální velikost pozemku a minimální hustotu výsadby specializovaného sadu.
S ohledem na obtíže, které se vyskytnou, pokud stávající plány na zlepšení skončí po dni zavedení nového režimu podpor, je třeba stanovit přechodná opatření.
(12) Platební podmínky, jakož i výpočet zvláštní podpory pro rýži závisí nejen na základní ploše nebo základních plochách stanovených pro každý producentský členský stát v nařízení (ES) č. 1782/2003, ale i na případném dalším rozdělení uvedených ploch na základní dílčí plochy a na objektivních kritériích zvolených každým členským státem pro provedení dalšího rozdělení, na podmínkách, za nichž jsou dotyčné pozemky obdělány, a na minimální velikosti uvedených pozemků.
V důsledku toho je třeba stanovit prováděcí pravidla týkající se stanovení, správy a obdělávání základních ploch a základních dílčích ploch.
(13) Zjištění případného překročení základní plochy uvedeného v článku 82 nařízení (ES) č. 1782/2003 znamená snížení zvláštní podpory pro rýži.
Za účelem stanovení podmínek výpočtu uvedeného snížení, je třeba definovat kritéria, která mají být vzata v úvahu, jakož i použitelné koeficienty.
(14) Sledování plateb týkajících se zvláštní podpory pro rýži předpokládá, že Komisi byly sděleny určité informace týkající se plodin pěstovaných na základních plochách a základních dílčích plochách.
Za tímto účelem je třeba blíže určit podrobné informace, které jsou členské státy povinny sdělit Komisi, jakož i lhůty, které mají být v této oblasti dodrženy.
(15) Zvláštní podpora pro rýži nahrazuje vyrovnávací platby, jejichž prováděcí pravidla byla stanovena v nařízení Komise (ES) č. 613/97 ze dne 8. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
3072/95, pokud jde o podmínky pro poskytovánívyrovnávacích plateb v rámci režimu podpor pro producenty rýže [4]. Uvedené nařízení je nadále bezpředmětné a musí být tedy zrušeno.
(16) Články 93 a 94 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví podporu pro zemědělce, kteří produkují brambory určené pro výrobu škrobu, pro množství brambor, na které se vztahuje pěstitelská smlouva v mezích kvóty přidělené v souladu s nařízením Rady (ES) č.
1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [5]. Proto je třeba stanovit podmínky pro poskytnutí podpory a popřípadě učinit křížové odkazy na stávající ustanovení týkající se režimu kvót zřízeného nařízením (ES) č.
1868/94. Vzhledem k tomu, že jsou brambory dodávány do podniků vyrábějících bramborový škrob postupně a že až dosud se podpora vyplácela na základě dodaných množství, je vhodné zachovat v roce 2004 nynější platební systém.
Pro zajištění účinnosti a řádné správy režimu podpor je třeba rovněž stanovit ustanovení, jimiž se řídí kontroly.
(17) Články 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že producenti využívají prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby.
Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [6], stanoví zvláštní ustanovení v případě nečinnosti.
Je tedy vhodné v případě, že fyzická nebo právnická osoba mající v držbě individuální referenční množství přestane plnit podmínky uvedené v čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č.
1788/2003 po dobu dvanácti měsíců předcházejících 31. březnu dotyčného roku, stanovit vyloučení z poskytování prémie a dodatečných plateb. Pro zajištění účinnosti a řádné správy režimu podpor je třeba rovněž stanovit ustanovení, jimiž se řídí kontroly.
(18) Články 88 až 92 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví pro zemědělce nový režim podpor pro energetické plodiny.
Vzhledem k tomu, že se jedná o nový režim podpor, který vyžaduje dosti složitá správní a kontrolní opatření, je třeba omezit prováděcí pravidla na rok 2004 s cílem jejich přezkoumání, pokud jde o následující roky, ve světle získaných zkušeností.
(19) Ve shodě s nařízením Komise (ES) č. 2461/1999 ze dne 19. listopadu 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce pro produkci surovin, které jsou ve Společenství použity pro zpracování produktů, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat [7], které vylučuje cukrovku z poskytnutí z podpory, je třeba pěstování cukrovky vyloučit z režimu podpor pro energetické plodiny.
(20) Je proto třeba stanovit podmínky, za nichž lze poskytnout podporu.
Za tímto účelem je třeba přesně stanovit podmínku uzavření smlouvy mezi producentem a prvním zpracovatelem, pokud jde o dotyčné zemědělské suroviny.
Musí být rovněž vymezeny podmínky pro případ, že zpracování uskutečňuje zemědělec ve svém zemědělském podniku.
(21) Aby se zajistilo, že surovina bude zpracována na stanovený energetický produkt, musí první zpracovatel složit jistotu, a to navzdory skutečnosti, že mu není poskytnuta podpora, ale je poskytnuta zemědělci.
Výše jistoty musí být dostatečná, aby se předešlo jakémukoli riziku, že suroviny budou nakonec odkloněny od jejich místa určení.
Aby byl systém kontroly režimu účinný, je navíc třeba omezit prodeje surovin, jakož i polozpracovaných produktů na nejvýše dva prodeje před konečným zpracováním.
(22) Je nutné jasně rozlišovat mezi závazky žadatele, které končí při dodávce celkového množství sklizené suroviny, a závazky prvního zpracovatele, které začínají v okamžiku dodávky a končí s konečným zpracováním surovin na energetické produkty.
(23) Některé dopravní operace na území Společenství týkající se surovin a z nich získaných produktů by měly být předmětem kontrolních systémů, které zahrnují použití kontrolních výtisků T5, které mají být vydány v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [8]. Mají být stanoveny náhradní doklady v případě ztráty kontrolního výtisku T5 v důsledku okolností, které nelze přičíst prvnímu zpracovateli.
Pro zajištění účinností a řádné správy režimu podpor je třeba stanovit ustanovení, jimiž se řídí kontroly.
(24) Řídící výbor pro přímé platby nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k těmto režimům podpor stanoveným v hlavě IV nařízení (ES) č. 1782/2003:
a) zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou, stanovená v hlavě IV kapitole 1 uvedeného nařízení;
b) prémie na bílkovinné plodiny stanovená v hlavě IV kapitole 2 uvedeného nařízení;
c) zvláštní podpora pro rýži stanovená v hlavě IV kapitole 3 uvedeného nařízení;
d) platba na plochu pro skořápkové ovoce stanovená v hlavě IV kapitole 4 uvedeného nařízení;
e) pro rok 2004, podpora pro energetické plodiny stanovená v hlavě IV kapitole 5 uvedeného nařízení;
f) podpora pro brambory určené pro výrobu škrobu stanovená v hlavě IV kapitole 6 uvedeného nařízení;
g) prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby stanovené v hlavě IV kapitole 7 uvedeného nařízení.
Článek 2
Použití integrovaného administrativního a kontrolního systému
Nařízení (EHS) č. 3508/92 a nařízení (ES) č. 2419/2001 se použijí na žádosti o přímé platby předložené pro kalendářní rok 2004, uvedené v čl. 1 písm. a) až e) tohoto nařízení, není-li stanoveno jinak.
Pro kalendářní rok 2004 se články 11 až 15, 17, 20, 44 a 46 až 51 nařízení (ES) 2419/2001 použijí na žádosti o přímé platby uvedené v čl. 1 písm. f) a g).
Pro kalendářní rok 2004 se čl. 2 písm. r) a články 4, 22 a 23 nařízení (ES) č. 2419/2001 použijí na žádosti o přímé platby uvedené v čl. 1 písm. f).
Článek 3
Den podání žádostí
Konečná data pro předložení žádostí, které předložili zemědělci žádající o výhody režimů prémií uvedených v článku 1, jsou stanovena členskými státy; uplynou ke dni, který nemůže být později než 15. května.
Ve Finsku a Švédsku může být konečné datum odlišné, avšak ne později než 15. června.
Komise však může postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 dát souhlas k tomu, aby data uvedená v prvním pododstavci byla v některých oblastech posunuta, ukáže-li se tam z klimatických důvodů jako nemožné dodržet obvyklá data.
Článek 8 nařízení (ES) č. 2419/2001 se použije pouze na žádosti týkající se podpory na plochu.
Pokud jde o brambory určené pro výrobu škrobu, ve Finsku a Švédsku je možné provést změny v žádosti o podporu až do 30. června.
Článek 4
Podmínky týkající se platby
1. Přímé platby uvedené v čl. 1 písm. a), b), c) a e) se poskytují pro každý druh plodiny pouze na plochy, které byly předmětem žádosti vztahující se alespoň na 0,3 ha plochy, pokud každý obdělávaný pozemek přesahuje minimální velikost stanovenou členským státem v souladu s ustanoveními článku 4 nařízení (ES) č. 2419/2001.
2. Přímé platby uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) se poskytují pouze na zcela oseté plochy, u nichž byly dodrženy všechny obvyklé pěstební podmínky v souladu s místními normami.
Pokud jde o zvláštní prémii na jakost pro pšenici tvrdou stanovenou v hlavě IV kapitole 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, lze však pro produkty pěstované na plochách, které jsou zcela osety a obdělávány v souladu s místními normami, ale které nedosahují stadia květu z důvodu výjimečných klimatických podmínek uznaných dotyčným členským státem, nadále poskytnout podporu pod podmínkou, že dotyčné plochy nejsou vyčleněny k jinému využití do uvedeného stadia růstu.
3. Aniž je dotčena lhůta stanovená v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, přímé platby, na které se vztahuje toto nařízení, se vyplácejí až po vykonání kontrol provedených v souladu s nařízením (ES) č. 2419/2001 a tímto nařízením.
4. Pro daný rok může být předložena pro obdělávaný pozemek pouze jediná žádost o podporu na plochu podle režimu, na jehož financování se vztahuje čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [9].
Každý obdělávaný pozemek, na který je však ve stejném roce podána žádost:
a) o zvláštní prémii na jakost pro pšenici tvrdou, stanovenou v hlavě IV kapitole 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo o prémii na bílkovinné plodiny stanovenou v hlavě IV kapitole 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být předmětem žádosti o platby pro plodiny na orné půdě, uvedené v článcích 2, 4 a 5 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 [10] nebo v hlavě IV kapitoly 10 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) o zvláštní podporu pro rýži stanovenou v hlavě IV kapitole 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo o prémii na bílkovinné plodiny stanovenou v hlavě IV kapitole 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být předmětem žádosti o podporu pro osivo uvedenou v článku 3 nařízení Rady (ES) č. 2358/71 [11] nebo v hlavě IV kapitole 9 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c) o podporu pro energetické rostliny stanovenou v hlavě IV kapitole 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být předmětem žádosti o platby pro plodiny na orné půdě, uvedené v článcích 2, 4 a 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo v hlavě IV kapitole 10 nařízení (ES) č. 172/2003, aniž je dotčen druhý pododstavec čl. 90 nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo zvláštní podpora pro rýži stanovená v hlavě IV kapitole 3 nařízení (ES) č. 1782/2003;
d) o platby pro plodiny na orné půdě, uvedené v článcích 2, 4 a 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo v hlavě IV kapitole 10 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být předmětemžádosti o podporu pro osivo uvedenou v článku 3 nařízení (ES) č. 2358/71 nebo v hlavě IV kapitole 9 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Půda využívaná pro produkci surovin, pro něž lze poskytnout podporu pro energetické plodiny stanovenou v hlavě IV kapitole 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, není způsobilá pro podporu Společenství stanovenou v kapitole VIII nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [12], s výjimkou podpory pro výsadbu rychle rostoucích druhů, stanovenou v čl. 31 odst. 3 druhém pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 5
Sdělení
Členské státy sdělí Komisi elektronickou cestou:
a) nejpozději do 15. září dotyčného roku: plochy, nebo množství v případě uvedeném v článcích 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003, pro které bylo žádáno o podporu pro dotyčný rok, přičemž tyto údaje mohou být v případě potřeby dále rozepsány podle základní dílčí plochy;
b) nejpozději do 31. října: konečné údaje o plochách nebo množstvích, které byly získány s přihlédnutím k již provedeným kontrolám;
c) nejpozději do 31. července následujícího roku: konečné údaje odpovídající plochám nebo množstvím, pro které byla podpora skutečně vyplacena pro dotyčný kalendářní rok po případném odečtení snížení týkajících se plochy a stanovených v článku 32 nařízení (ES) č. 2419/2001.
Plochy se vyjadřují v počtu hektarů na dvě desetinná místa a množství se vyjadřuje v počtech tun na tři desetinná místa.
Článek 6
Koeficient snížení
1. Koeficient snížení plochy v případě uvedeném v článku 75, čl. 78 odst. 2 a v článcích 82, 85 a v čl. 89 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient snížení množství, jakož i objektivní kritéria v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení se stanoví nejpozději do 15. listopadu dotyčného roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 5 písm. b) tohoto nařízení.
2. V případech uvedených v článcích 75, 82, 85 a v čl. 95 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 sdělí členské státy Komisi nejpozději do 1. prosince dotyčného roku použitý koeficient snížení a v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení použitá objektivní kritéria.
KAPITOLA 2 ZVLÁŠTNÍ PRÉMIE NA JAKOST PRO PŠENICI TVRDOU
Článek 7
Třídění odrůd
1. Členské státy uvedené v čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 sestaví seznam odrůd pšenice tvrdé způsobilých pro zvláštní prémii na jakost, uvedený v článku 72 nařízení (ES) č. 1782/2003, v souladu s metodou třídění odrůd stanovenou v odstavcích 2 až 5 tohoto článku.
2. Členské státy minimálně každé dva roky identifikují alespoň dvě reprezentativní odrůdy.
Reprezentativními odrůdami jsou nejčastěji certifikované odrůdy pšenice tvrdé.
3. Členské státy analyzují odrůdy pšenice tvrdé podle těchto parametrů jakosti a přidělí každému parametru odpovídající váhu:
a) obsah bílkovin (40 %);
b) jakost lepku (30 %);
c) index žluti (20 %);
d) měrná hmotnost nebo hmotnost jednoho tisíce zrn (10 %).
Součet průměrů parametrů jakosti uvedených v písmenech a) až d), vynásobený uvedenou procentní sazbou, představuje index jakosti odrůd.
Každý členský stát porovná v průběhu minimálně dvouletého období indexy jakosti odrůd pšenice tvrdé s indexy reprezentativních odrůd na regionální úrovni.
Odrůdy, které mají být prověřeny, jsou odrůdy zapsané v národním katalogu každého členského státu s výjimkou odrůd, pro něž nejsou k dispozici analytické údaje za poslední tři roky, protože se již přestaly používat nebo certifikovat.
Za tímto účelem na základě průměrného indexu jakosti, který se rovná 100, přidělenému reprezentativním odrůdám vypočítá každý členský stát pro každý z parametrů jakosti uvedených v písmenech a) až d) procento, které se přidělí ostatním odrůdám pšenice tvrdé v porovnání s indexem 100.
Pouze odrůdy pšenice tvrdé, jejichž index je nejméně 98, jsou způsobilé pro prémii na jakost pro pšenici tvrdou.
4. Členský stát může vyloučit ze seznamu způsobilých odrůd odrůdy, které mají průměrnou míru ztráty sklovitého vzhledu pšenice tvrdé ("mitadináž") vyšší než 27 %.
5. Odrůdy, které jsou zapsány v národním katalogu jiného členského státu, mohou být rovněž předmětem třídění, které umožní vyslovit se o jejich způsobilosti.
Článek 8
Metody analýzy
1. Metody analýzy týkající se obsahu bílkovin, měrné hmotnosti a míry ztráty sklovitého vzhledu pšenice tvrdé ("mitadináž") jsou metody stanovené v nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [13].
2. Index žluti se měří podle metody ICC 152 nebo podle rovnocenné uznané metody.
3. Jakost lepku se měří podle metody ICC 158 nebo podle metody ICC 151.
Článek 9
Množství certifikovaných osiv
Členské státy stanoví do 1. října roku předcházejícího roku, pro který je prémie poskytnuta, minimální množství osiv certifikovaných v souladu se směrnicí Rady 66/402/EHS [14], které má být použita v souladu se současnou zemědělskou praxí v dotyčné produkční oblasti.
Článek 10
Zveřejnění a sdělení
1. Členské státy zveřejní seznam vybraných odrůd, které jsou způsobilé na národní nebo regionální úrovni pro zvláštní prémii na jakost pro pšenici tvrdou, u ozimých odrůd nejpozději do 1. října a u jařin nejpozději do 31. prosince roku předcházejícího roku, pro který je prémie poskytnuta.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po dnech stanovených v odstavci 1 seznam uvedený v odstavci 1 a, pokud došlo ze změně, minimální množství certifikovaných osiv, které má být použito.
Článek 11
Platnost
1. Odrůdy zanesené do seznamu uvedeného v čl. 10 odst. 1 jsou způsobilé pro zvláštní prémii na jakost pro pšenici tvrdou na pětiletá období začínající ode dne jejich prvního zanesení do uvedeného seznamu.
2. Způsobilost každé odrůdy může být prodloužena o pětileté období, na základě výsledků kvalitativních analýz prováděných během druhého a třetího roku pětiletého období způsobilosti.
Článek 12
Přechodná opatření
1. Členské státy zveřejní do 15. května 2004 seznam odrůd, které jsou způsobilé pro prémii pouze v letech 2004 a 2005, a sdělí seznam Komisi do 30. června 2004.
2. Členské státy sestaví seznam uvedený v odstavci 1 a odstraní ze seznamu odrůd zapsaných v národním katalogu odrůdy, které nebyly certifikovány v roce 2002 a v roce 2003, a odrůdy, které nevyhovují alespoň dvěma z těchto parametrů:
a) minimální obsah bílkovin 11,5 %;
b) minimální měrná hmotnost 78 kg/hl;
c) hmotnost 1000 zrn rovnající se minimálně 42 g;
d) maximální míra ztráty sklovitého vzhledu pšenice tvrdé ("mitadináž") 27 %;
e) minimální obsah lepku 10 %.
3. Seznamy odrůd, které jsou způsobilé pro prémii v letech 2004, 2005 a 2006, mohou zahrnovat odrůdy uvedené v seznamu vybraných odrůd jiného členského státu na základě výsledků kvalitativních analýz provedených tímto jiným členským státem.
Článek 13
Kontrolní opatření
1. K žádosti o zvláštní prémii na jakost pro pšenici tvrdou je třeba připojit důkazy potvrzující v souladu s pravidly stanovenými členským státem, že bylo použito minimální množství certifikovaného osiva.
2. Ukáže-li se rozdíl mezi minimálním množstvím certifikovaného osiva stanoveným členským státem a skutečně použitým množstvím vypočítá se plocha stanovená ve smyslu čl. 2 písm. r) nařízení (ES) č. 2419/2001 tak, že se celkové množství certifikovaného osiva, pro které zemědělec předložil důkaz o použití, vydělí minimálním množstvím certifikovaného osiva na hektar stanoveným členským státem v dotyčné produkční oblasti.
KAPITOLA 3 PRÉMIE NA BÍLKOVINNÉ PLODINY
Článek 14
Směs obilovin a bílkovinných plodin
V regionech, kde se bílkovinné plodiny tradičně vysévají ve směsi s obilovinami, se prémie na bílkovinné plodiny vyplácí žadateli pouze tehdy, pokud prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že bílkovinné plodiny ve směsi převládají.
Dotyčné plochy jsou nezpůsobilé pro zvláštní regionální podpory pro plodiny na orné půdě uvedené v článku 98 nařízení (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA 4 ZVLÁŠTNÍ PODPORA PRO RÝŽI
Článek 15
Žádost
V žádosti o podporu jsou zemědělci povinni uvést odrůdu rýže použitou pro výsev na každém obdělávaném pozemku, pro který žádají poskytnutí zvláštní podpory pro rýži uvedené v článku 79 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 16
Data výsevu
Způsobilost pro zvláštní podporu pro rýži je podmíněna tím, aby udaná plocha byla oseta nejpozději do:
a) 30. června předcházejícího dotyčné sklizni v případě Španělska a Portugalska;
b) 31. května v případě ostatních producentských členských států uvedených v čl. 80 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Ve Francouzské Guyaně však musí být plochy osety u každého z obou osevních cyklů nejpozději do 31. prosince a do 30. června předcházejícího každému z cyklů a zvláštní podpora pro rýži je poskytnuta na základě průměru osetých ploch pro každý ze dvou osevních cyklů.
Článek 17
Koeficient snížení
Koeficient snížení zvláštní podpory pro rýži uvedený v článku 82 nařízení (ES) č. 1782/2003 se vypočítá podle přílohy I.
Článek 18
Sdělení
1. Členské státy sdělí Komisi elektronickou cestou do 15. května 2004 opatření přijatá pro použití této kapitoly, jakož i popřípadě:
a) další rozdělení jejich základní plochy nebo základních ploch na základní dílčí plochy;
b) objektivní kritéria, na nichž se toto další rozdělení zakládá.
2. Členské státy sdělí Komisi v souladu s článkem 5 tyto informace:
a) nejpozději do 15. září:
i) seznam odrůd zapsaných v národním katalogu, roztříděných podle kritérií definovaných v příloze I bodu 2 nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 [15],
ii) oseté plochy, pro které byly předloženy žádosti o zvláštní podporu pro rýži, podle odrůd rýže a podle základních ploch a základních dílčích ploch v souladu s tabulkou v příloze II A tohoto nařízení, včetně překročení základních ploch a základních dílčích ploch definovaných každým členským státem v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b) nejpozději do 31. října změny týkající se osetých ploch, pro které byly předloženy žádosti o zvláštní podporu pro rýži, sdělené v souladu s odstavcem 1, podle údajů v tabulce uvedené v příloze II B tohoto nařízení;
c) nejpozději do 31. července údaje týkající se osetých ploch, pro které byla za uplynulý hospodářský rok zvláštní podpora pro rýži skutečně vyplacena podle metody výpočtu definované v příloze I tohoto nařízení v souladu s tabulkou v příloze II C tohoto nařízení.
3. V případě Francouzské Guyany se údaje týkající se osetých ploch sdělí na základě průměru osetých ploch během obou osevních cyklů.
4. Členské státy mají možnost každý rok přezkoumat základní dílčí plochy a objektivní kritéria uvedená v odstavci 1.
Tyto informace sdělí Komisi nejpozději do 15. května předcházejícího dotyčné sklizni.
KAPITOLA 5 PLATBA NA PLOCHU PRO SKOŘÁPKOVÉ OVOCE
Článek 19
Podmínky způsobilosti pro podporu Společenství
1. Pro účely této kapitoly se sadem rozumí homogenní plocha, v celku, osázená stromy plodícími skořápkové ovoce, kterou neprolínají žádné jiné plodiny nebo výsadby a která je zeměpisně plynulá.
Osamocené stromy či samotná řada stromů plodících skořápkové ovoce pěstovaná podél silnic nebo jiných plodin se za sad nepovažují.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy povolit přítomnost jiných stromů než stromů plodících skořápkové ovoce pod podmínkou, že jejich počet nepřekročí 10 % počtu stromů stanovených v odstavci 3.
Kromě toho mohou členské státy povolit přítomnost kaštanovníků, je-li dodržen počet stromů stanovený v odstavci 3, pokud jde o způsobilé stromy plodící skořápkové ovoce.
2. Pouze sady produkující skořápkové ovoce a splňující podmínky uvedené v odstavcích 3 a 4 ke dni, který bude stanoven v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, jsou způsobilé pro platbu na plochu stanovenou v článku 83 nařízení (ES) č. 1782/2003.
V případě sadu, který je osázen různými druhy stromů plodícími skořápkové ovoce, a pokud je podpora rozlišena podle produktů, je třeba použít podmínky způsobilosti a/nebo úroveň podpory, které jsou specifické pro převažující druh skořápkového ovoce.
3. Pro sady je minimální velikost pozemku stanovena na 0,10 ha.
Počet stromů plodících skořápkové ovoce na hektar sadu nemůže být nižší než:
- 125 v případě lískových ořechů,
- 50 v případě mandlí,
- 50 v případě vlašských ořechů,
- 50 v případě pistácií,
- 30 v případě svatojánského chleba.
4. Členské státy mohou stanovit minimální velikost pozemku a minimální hustotu výsadby větší, než je velikost a hustota stanovené v odstavci 3, podle objektivních kritérií a s ohledem na specifické vlastnosti dotyčných ploch nebo produkcí.
Článek 20
Podmínky způsobilosti pro vnitrostátní podpory
Článek 19 tohoto nařízení se použije na vnitrostátní podpory uvedené v článku 87 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Aniž je dotčen článek 87 nařízení (ES) č. 1782/2003, členský stát může stanovit další kritéria způsobilosti, pokud jsou taková kritéria ve shodě s ekologickými cíli, cíli rozvoje venkova, sociálními a hospodářskými cíli režimu podpor a pokud z nich nevyplývají nerovnosti mezi producenty.
Členské státy přijmou náležitá opatření ke kontrole těchto kritérií.
Článek 21
Žádost
V žádosti o podporu zemědělci přesně určí počet stromů plodících skořápkové ovoce, rozčleněných podle druhu stromu a podle zemědělských pozemků.
Článek 22
Sdělení
1. Členské státy sdělí Komisi do dne uvedeného v článku 3, nejpozději však do 15. května 2004:
a) pokud členský stát žádá o podporu Společenství podle čl. 83 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, úroveň platby na plochu pro produkt a/nebo pozměněné vnitrostátní zaručené plochy (dále jen "VZP");
b) zvýšené úrovně a kritéria uvedená v čl. 19 odst. 4 tohoto nařízení;
c) doplňující kritéria uvedená v článku 20 tohoto nařízení,
a v následujících letech nejpozději do 31. března údaje uvedené v písmenech b) a c) a nejpozději do 15. května údaje uvedené v písmenu a).
2. Každá změna ve sděleních uvedených v odstavci 1 se použije pro následující rok a členské státy ji neprodleně oznámí Komisi a připojí k ní objektivní kritéria odůvodňující takové změny.
Článek 23
Přechodná opatření
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek mohou být plány na zlepšení uvedené v čl. 86 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 přerušeny před jejich obvyklým dnem ukončení a zda se dotyčné plochy stanou podle tohoto režimu způsobilými k poskytnutí podpory.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členský stát zajistí, aby:
a) plán nebyl přerušen, dokud nebylo roční období úspěšně dokončeno;
b) byly počáteční cíle plánu dosaženy ke spokojenosti členského státu.
KAPITOLA 6 PODPORA PRO BRAMBORY URČENÉ PRO VÝROBU ŠKROBU
Článek 24
Způsobilost
Podpora pro brambory určené pro výrobu škrobu stanovená v článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003 se poskytuje pro brambory, na které se vztahuje pěstitelská smlouva stanovená v článku 3 nařízení (ES) č. 2236/2003 [16] a které jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti, na základě čisté hmotnosti brambor stanovené podle jedné z metod popsaných v příloze I nařízení (ES) č. 2235/2003 [17] a na základě obsahu škrobu dodaných brambor v souladu se sazbami stanovenými v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003.
Žádná podpora pro brambory určené pro výrobu škrobu není poskytnuta v případě brambor, které by nebyly řádné a uspokojivé obchodní jakosti nebo brambor, jejichž obsah škrobu by byl nižší než 13 %, s výjimkou použití čl. 5 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2236/2003.
Článek 25
Žádost
Pro rok 2004 zemědělec předloží žádost o podporu obsahující všechny informace umožňující stanovit způsobilost pro podporu, zejména:
a) totožnost zemědělce;
b) kopii pěstitelské smlouvy uvedené v článku 24;
c) prohlášení zemědělce, v němž zemědělec uvádí, že zná podmínky vztahující se k dané podpoře.
Článek 26
Minimální cena
Poskytnutí podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu je podmíněno předložením důkazu potvrzujícího, že producentovi byla ve stadiu dodávky do závodu zaplacena cena, která není nižší než cena uvedená v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94 v souladu se sazbami stanovenými v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003.
Důkazem, který má být předložen, je důkaz uvedený v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 2236/2003.
Článek 27
Platba
1. Odchylně od čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 a aniž je dotčena lhůta stanovená v uvedeném článku, vyplácí zemědělcům podporu pro brambory určené pro výrobu škrobu na rok 2004 členský stát, na jehož území byl škrob vyroben, podle množství dodaných do podniků vyrábějících bramborový škrob do čtyř měsíců ode dne, k němuž byl poskytnut důkaz uvedený v článku 26 tohoto nařízení a k němuž byly splněny podmínky uvedené v článku 24 tohoto nařízení.
2. Přepočítací koeficient, který se použije pro vyjádření podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu v národní měně, je koeficient použitý v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 2236/2003.
Článek 28
Kontroly a snížení
1. Členské státy si poskytují vzájemnou pomoc v míře, která je vyžadována pro nezbytné kontroly pro účely tohoto článku, jakož i v případě, že brambory určené pro výrobu škrobu jsou předmětem obchodu uvnitř Společenství.
2. Kontroly na místě pro rok 2004 se týkají minimálně 3 % producentů, kteří uzavřeli s podniky vyrábějícími bramborový škrob pěstitelskou smlouvu.
3. Kontroly na místě jsou založeny na základě analýzy rizika, která bere v úvahu:
a) množství brambor určená pro výrobu škrobu vzhledem k plochám udaným v pěstitelské smlouvě uvedené v článku 24;
b) jiné parametry, které mají být definovány.
4. Pokud se ukáže, že skutečná obdělávaná plocha je nižší o více než 10 % než udaná plocha, podpora vyplacená dotyčnému producentovi pro danou sklizeň je předmětem snížení, které se rovná dvojnásobku zjištěného rozdílu.
KAPITOLA 7 PRÉMIE PRO MLÉČNÉ VÝROBKY A DODATEČNÉ PLATBY
Článek 29
Žádost o podporu
Pro rok 2004 producent předloží žádost o podporu obsahující všechny informace umožňující stanovit způsobilost pro podporu, zejména totožnost producenta a prohlášení producenta, jímž producent říká, že zná podmínky vztahující se k dané podpoře.
Článek 30
Případ nečinnosti
1. Pokud fyzická nebo právnická osoba mající v držbě individuální referenční množství nevyhovuje podmínkám uvedeným v čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1788/2003 po dobu dvanácti měsíců končících dnem 31. března dotyčného roku, není jí poskytnuta prémie na mléčné výrobky ani dodatečné platby pro dotyčný rok, ledaže by prokázala před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádosti a ke spokojenosti příslušného orgánu, že výroba byla zahájena.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případech vyšší moci ani v řádně odůvodněných případech, uznaných příslušným orgánem, v nichž je výrobní kapacita dotyčných producentů dočasně ohrožena.
Článek 31
Kontroly a sankce
1. Minimálně 2 % všech žadatelů jsou každý rok podrobena kontrolám na místě.
Uvedené kontroly se týkají podmínek způsobilosti pro prémii pro mléčné výrobky a pro dodatečnou platbu a jsou zejména založeny na dokladech, jako je účetnictví zemědělců.
2. Článek 31, čl. 32 odst. 1 a článek 33 nařízení (ES) č. 2419/2001 se použijí, pokud se výrazem "plocha" rozumí "individuální referenční množství".
Pokud v případě uvedeném v čl. 30 odst. 1 tohoto nařízení dotyčná osoba nezahájí výrobu před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádosti, individuální referenční množství stanovené ve smyslu předchozího odstavce se považuje za rovné nule. V takovém případě se žádost o podporu předložená dotyčnou osobou pro příslušný rok zamítne. Částka rovnající se částce obsažené v zamítnuté žádosti se započte do plateb podpor v rámci kteréhokoliv z režimů podpor uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92, na které může mít osoba nárok na základě žádostí, které podala v kalendářním roce následujícím po kalendářním roce zjištění.
3. Odkaz na čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92 uvedený v čl. 32 odst. 2 a v čl. 33 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2419/2001, jakož i v odstavci 2 tohoto článku se považuje za odkaz na režimy podpor stanovené v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA 8 PODPORA PRO ENERGETICKÉ PLODINY
ODDÍL 1 Definice
Článek 32
Definice
Pro účely této kapitoly se:
a) "žadatelem" rozumí zemědělec, který obdělává plochy uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 za účelem obdržení podpory uvedené v uvedeném článku;
b) "prvním zpracovatelem" rozumí uživatel zemědělských surovin, který provede jejich první zpracování za účelem získání jednoho nebo více produktů uvedených v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003.
ODDÍL 2 Smlouva
Článek 33
Použití suroviny
1. Každá zemědělská surovina, kromě cukrovky, může být pěstována na plochách, na něž se vztahuje podpora stanovená v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003, pod podmínkou, že jejím hlavním konečným určením je výroba energetických produktů uvedených ve výše uvedeném článku.
Hospodářská hodnota energetických produktů, uvedených v prvním pododstavci, získaných zpracováním surovin musí být vyšší než hodnota všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním, v souladu se způsobem hodnocení stanoveným v čl. 49 odst. 3.
2. Suroviny uvedené v odstavci 1 musí být předmětem smlouvy v souladu s článkem 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 za podmínek stanovených dále.
3. Žadatel dodá veškerou sklizenou surovinu prvnímu zpracovateli, který převezme její dodávku a zajistí, že rovnocenné množství této suroviny se použije ve Společenství pro výrobu jednoho nebo více energetických produktů uvedených v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pokud první zpracovatel použije surovinu skutečně sklizenou pro účely výroby meziproduktu nebo vedlejšího produktu, může použít rovnocenné množství uvedeného meziproduktu nebo uvedeného vedlejšího produktu k výrobě jednoho nebo více hotových produktů uvedených v prvním pododstavci.
V případě uvedeném ve druhém pododstavci první zpracovatel informuje příslušný orgán, u kterého byla jistota složena.
Pokud se takové rovnocenné množství použije v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány dotyčných členských států si vzájemně vyměňují informace o uvedené transakci.
4. V rámci vnitrostátních právních předpisů, jimiž se řídí smluvní vztahy, může první zpracovatel zmocnit třetí osobu ke sběru suroviny u zemědělce žádajícího o podporu.
Zmocněná osoba musí jednat jménem a v zájmu zpracovatele, který zůstane jediným odpovědným vzhledem k závazkům stanoveným v této kapitole.
Článek 34
Odchylky
1. Odchylně od čl. 33 odst. 2 a 3 mohou členské státy žadateli povolit, aby:
a) použil všechny obiloviny a všechna olejnatá semena kódů KN 12010090, ex12050090 a 12060091 sklizená:
i) jako palivo pro vytápění svého zemědělského podniku,
ii) pro výrobu energie nebo biopaliv ve svém zemědělském podniku;
b) zpracoval ve svém zemědělském podniku jakoukoli sklizenou surovinu na bioplyn kódu KN 27112900.
2. V případech uvedených v odstavci 1 se žadatel zaváže prohlášením nahrazujícím smlouvu uvedenou v článku 35, že použije nebo přímo zpracuje surovinu, které je předmětem uvedeného prohlášení.
Články 35 až 50 se použijí přiměřeně.
Dále musí žadatel nechat veškerou sklizenou surovinu zvážit subjektem nebo podnikem určeným členským státem a musí zavést oddělené účetnictví pro použitou surovinu a pro produkty a vedlejší produkty vzniklé zpracováním.
V případě obilovin, olejnatých semen a slámy a v případě využití celých rostlin však může být vážení nahrazeno objemovým měřením suroviny.
3. Členský stát, který použije možnost nabízenou v odstavci 1, zavede přiměřená kontrolní opatření, aby zajistil, že surovina se přímo použije v zemědělském podniku nebo se zpracuje na bioplyn kódu KN 27112900.
4. Obiloviny nebo olejnatá semena použité v souladu s odst. 1 písm. a) musí být denaturovány v souladu s metodou stanovenou členským státem. Členské státy mohou však povolit denaturaci oleje pocházejícího ze zpracování olejnatých semen uvedených v odst. 1 písm. a) bodu ii) namísto denaturace semen pod podmínkou, že denaturace se koná přímo po zpracování na olej a že kontrolní opatření týkající se použití semen jsou provedena.
Článek 35
Smlouva
1. Na podporu své žádosti o podporu předloží žadatel příslušnému orgánu smlouvu uzavřenou mezi ním a prvním zpracovatelem.
2. Žadatel zajistí, aby smlouva obsahovala tyto údaje:
a) jméno a adresu smluvních stran;
b) dobu trvání smlouvy;
c) druhy každé dotyčné suroviny a plochu osázenou každým druhem;
d) veškeré podmínky použitelné na dodávku předběžně odhadovaného množství suroviny;
e) závazek dodržovat povinnosti stanovené v čl. 33 odst. 3;
f) zamýšlené hlavní konečné použití suroviny v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 33 odst. 1 a v čl. 49 odst. 3.
3. Žadatel dbá o to, aby byla smlouva uzavřena ke dni, který možní prvnímu zpracovateli uložit kopii smlouvy u příslušného orgánu, jemuž žadatel podléhá, ve lhůtách stanových v čl. 44 odst. 1.
4. Z důvodů kontroly mohou členské státy vyžadovat, aby každý žadatel mohl uzavřít pouze jednu smlouvu o dodávce na každou surovinu.
ODDÍL 3 Změna a ukončení smlouvy
Článek 36
Změna a ukončení smlouvy
Pokud smluvní strany změní nebo ukončí smlouvu poté, co žadatel podal žádost o podporu, může být žadatel oprávněn zachovat svou žádost o podporu, pouze pokud uvědomí příslušný orgán, jemuž podléhá, o změně nebo ukončení, aby umožnil všechny nezbytné kontroly, nejpozději do konečného data stanoveného v dotyčném členském státě pro změnu žádosti o podporu.
Článek 37
Mimořádné okolnosti
Aniž je dotčen článek 36, pokud žadatel uvědomí příslušný orgán, že z důvodu mimořádných okolností nebude schopen dodat úplně nebo částečně surovinu uvedenou ve smlouvě, může příslušný orgán poté, co obdržel dostatečné důkazy o uvedených mimořádných okolnostech, povolit změnu smlouvy, pokud se to jeví jako odůvodněné, nebo její ukončení.
Pokud změna smlouvy má za následek snížení plochy, která je předmětem smlouvy, nebo pokud je smlouva ukončena, pozbývá žadatel právo na podporu uvedenou v této kapitole pro plochy stažené ze smlouvy.
Článek 38
Změny konečných použití
Aniž je dotčen článek 36, první zpracovatel je oprávněn změnit zamýšlená hlavní konečná použití surovin uvedená v čl. 35 odst. 2 písm. f) poté, co mu byly dodány smluvně vázané suroviny a co byly splněny podmínky stanovené v čl. 40 odst. 1 a v čl. 44 odst. 3 prvním pododstavci.
Změna konečných použití je provedena při dodržení podmínek stanovených v čl. 33 odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 49 odst. 3.
První zpracovatel předběžně uvědomí příslušný orgán, jemuž podléhá, aby umožnil provádění nezbytných kontrol.
ODDÍL 4 Reprezentativní výnosy a množství, která mají být dodána
Článek 39
Reprezentativní výnosy
Členské státy stanoví každý rok vhodným postupem reprezentativní výnosy, které musí být skutečně dosaženy, a uvědomí o nich dotyčné žadatele.
Článek 40
Množství, která mají být dodána
1. Žadatel udá příslušnému orgánu, jemuž podléhá, celkové množství sklizené suroviny, pokud jde o každý druh, a potvrdí dodané množství a stranu, které uvedenou surovinu dodal.
2. Množství, které má být skutečně dodáno žadatelem prvnímu zpracovateli, musí alespoň odpovídat reprezentativnímu výnosu.
V řádně odůvodněných případech však mohou členské státy výjimečně souhlasit, aby uvedené množství bylo nižší než reprezentativní výnos, a to až do výše 10 % uvedeného výnosu.
Pokud příslušný orgán povolil změnu nebo ukončení smlouvy v souladu s článkem 37, může dále příslušný orgán, pokud se to jeví jako odůvodněné, snížit množství, které je žadatel povinen dodat podle prvního pododstavce.
Článek 41
Snížení podpory
Pokud se v případě dané suroviny žadateli nepodaří dodat požadované množství v souladu s touto kapitolou, považuje se to v souladu s článkem 32 nařízení (ES) č. 2419/2001, jako kdyby nesplnil povinnosti, které mu příslušejí, pokud jde o pozemky určené pro energetické účely, ve vztahu k ploše vypočtené tak, že se plocha obdělávané půdy, kterou použil pro produkci suroviny podle kritérií stanovených v této kapitole, vynásobí poměrným chybějícím množstvím uvedené suroviny.
ODDÍL 5 Podmínky pro vyplacení podpory
Článek 42
Platba
1. Vyplacení podpory žadateli se může konat před zpracováním suroviny.
Platba se však provede pouze tehdy, pokud množství suroviny, která musí být dodáno v rámci této kapitoly, bylo dodáno prvnímu zpracovateli a pokud:
a) bylo učiněno prohlášení uvedené v článku 40;
b) byla uložena kopie smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá první zpracovatel a pokud byly splněny podmínky uvedené v čl. 33 odst. 1;
c) příslušný orgán obdržel důkaz o úplném složení jistoty uvedené v čl. 45 odst. 2;
d) příslušný orgán pověřený vyplacením ověřil u každé žádosti dodržování podmínek stanovených v článku 35.
2. V případě dvouleté plodiny, kdy se surovina sklízí, tudíž i dodává teprve v průběhu druhého pěstitelského roku, se platba provede během dvou let, které následují po uzavření smlouvy uvedené v článku 35 pod podmínkou, že příslušné orgány zjistí, že:
a) závazky stanovené v odst. 1 písm. b), c) a d) tohoto článku jsou dodržovány od prvního pěstitelského roku;
b) závazky stanovené v odst. 1 písm. a) tohoto článku, jakož i sdělení informací uvedených v čl. 44 odst. 3 prvním pododstavci jsou dodržovány ve druhém pěstitelském roce.
Platba pro první pěstitelský rok se provede pouze tehdy, pokud příslušný orgán obdržel důkaz o složení jistoty uvedené v čl. 45 odst.
2. Pro druhý pěstitelský rok se pro provedení platby jistota nevyžaduje.
3. V případě trvalé nebo víceleté plodiny se vyplacení podpory provádí každý rok od uzavření smlouvy.
Podmínky stanovené v odstavci 2 se použijí přiměřeně.
ODDÍL 6 Smlouva a závazky žadatele a prvního zpracovatele
Článek 43
Počet zpracovatelů
Energetické produkty musí být získány maximálně druhým zpracovatelem.
Článek 44
Smlouva a závazky žadatele a prvního zpracovatele
1. První zpracovatel uloží kopii smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá, nejpozději do konečného data pro předložení žádosti o podporu pro daný rok v dotyčném členském státě.
Pokud žadatel a první zpracovatel změní nebo ukončí smlouvu před datem uvedeným v článku 36 během daného roku, první zpracovatel uloží kopii změněné nebo ukončené smlouvy u příslušného orgánu, jemuž podléhá, nejpozději do uvedeného data.
2. První zpracovatel dodá příslušnému orgánu, jemuž podléhá, potřebné informace týkající se zpracovatelského řetězce, zejména pokud jde o ceny a technické koeficienty zpracování, které slouží ke stanovení množství konečných produktů, které lze získat. Uvedené koeficienty jsou stejné jako koeficienty stanovené v čl. 50 odst. 1.
3. První zpracovatel, který převzal surovinu dodanou žadatelem, uvědomí příslušný orgán, jemuž podléhá, o množství převzaté suroviny a blíže určí druh, jakož i jméno a adresu smluvní strany, která mu surovinu dodala, místo dodávky a referenční číslo dané smlouvy ve lhůtě, která má být stanovena členskými státy tak, aby umožnila vyplacení platby ve lhůtě stanovené v článku 28 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pokud se členský stát prvního zpracovatele liší od členského státu, v němž byla surovina vypěstována, pak dotyčný příslušný orgán uvědomí příslušný orgán, jemuž žadatel podléhá, do čtyřiceti pracovních dnů od přijetí sdělení uvedených v prvním pododstavci o celkovém množství dodané suroviny.
ODDÍL 7 Jistoty
Článek 45
Jistota od prvního zpracovatele
1. První zpracovatel složí celou jistotu uvedenou v odstavci 2 u příslušného orgánu, jemuž podléhá, nejpozději do konečného data pro předložení žádosti o platbu pro daný rok v dotyčném členském státě.
2. Jistota se vypočítá pro každou surovinu na základě částky 60 eur na hektar vynásobené úhrnem všech obdělávaných ploch v rámci tohoto režimu, které jsou předmětem smlouvy podepsané dotyčným prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedené suroviny.
3. Pokud byla smlouva změněna nebo ukončena za podmínek stanovených v článku 36 nebo v článku 37, složená jistota je podle toho upravena.
4. Jistota je uvolněna poměrně pro každou surovinu pod podmínkou, že příslušný orgán, jemuž první zpracovatel podléhá, obdržel důkaz, že dotyčná množství surovin byla zpracována při dodržení požadavku stanoveného v čl. 35 odst. 2 písm. f), v případě potřeby s přihlédnutím k jakékoli změně provedené na základě ustanovení článku 38.
Článek 46
Zásadní a podřízené požadavky
1. Následující povinnosti představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [18]:
a) povinnost hlavně zpracovat množství suroviny do konečných produktů uvedených ve smlouvě. Zpracování musí být provedeno do 31. července druhého roku následujícího po roku sklizně suroviny;
b) povinnost připojit k produktu kontrolní výtisk T5 v souladu s články 47 a 48.
2. Následující povinnosti, které příslušejí prvnímu zpracovateli, představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a) povinnost převzít dodávku všech surovin dodaných žadatelem v souladu s čl. 33 odst. 3;
b) povinnost uložit kopii smlouvy v souladu s čl. 44 odst. 1;
c) povinnost sdělit údaje v souladu s čl. 44 odst. 3 prvním a druhým pododstavcem;
d) povinnost složit jistotu v souladu s čl. 45 odst. 1.
ODDÍL 8 Doklady pro prodej, postoupení nebo dodávku do jiného členského státu nebo pro vývoz
Článek 47
Kontrolní výtisk T5
Pokud první zpracovatel prodá nebo postoupí druhému zpracovateli usazenému v jiném členském státě meziprodukty, které jsou předmětem smlouvy uvedené v článku 35, připojí se k produktu kontrolní výtisk T5 vydaný v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93.
V rubrice "ostatní" se do kolonky 104 kontrolního výtisků T5 zapíše jedna z těchto poznámek:
- Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el artículo 34 del Reglamento (CE) no 2237/2003 de la Comisión
- Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 34 i Kommissionens forordning (EF) Nr. 2237/2003
- Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 34 der Verordnung (EG) Nr. 2237/2003 der Kommission zu verwenden
- Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 34 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
2237/2003 της Επιτροπής
- To be used for processing or delivery in accordance with Article 34 of Commission Regulation (EK) No 2237/2003
- À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l’article 34 du règlement (CE) no2237/2003 de la Commission
- Da consegnare o trasformare conformemente all’articolo 34 del regolamento (CE) n. 2237/2003 della Commissione
- Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 34 van Verordening (EG) Nr. 2237/2003 van de Commissie
- A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 34.o do Regulamento (CE) n.o 2237/2003 da Comissão
- Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 2237/2003 mukaisesti
- Används till bearbetning eller leverans i enlighet med kommissionens förordning (EG) Nr. 2237/2003
Článek 48
Náhradní doklady místo kontrolního výtisku T5
Odchylně od čl. 46 odst. 1 písm. b), pokud se kontrolní výtisk T5 nevrátí do úřadu odeslání subjektu pověřeného kontrolou v členském státě, v němž je první zpracovatel usazen tři měsíce před uplynutím lhůty stanovené v čl. 46 odst. 1 písm. a), v důsledku okolností, které nelze přičíst prvnímu zpracovateli, mohou být jako náhradní důkaz místo kontrolního výtisku T5 přijaty tyto doklady:
a) faktury o koupi meziproduktů;
b) osvědčení druhého zpracovatele o konečném zpracování na energetické produkty uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 a
c) ověřené fotokopie účetních dokladů od druhého zpracovatele, které prokazují, že zpracování je provedeno.
ODDÍL 9 Kontroly
Článek 49
Vedení záznamů
1. Příslušný orgán členského státu přesně stanoví záznamy, které zpracovatel musí vést, a jejich pravidelnost, která musí být nejméně měsíční.
Uvedené záznamy obsahují alespoň tyto údaje:
a) množství různých surovin nakoupených pro zpracování;
b) množství zpracovaných surovin, jakož i množství a druhy konečných produktů, druhotných produktů a vedlejších produktů, které z nich získaných byly získány;
c) ztráty při zpracování;
d) zničená množství a odůvodnění jejich zničení;
e) množství a druhy produktů prodaných nebo postoupených zpracovatelem a dosažené ceny;
f) popřípadě jméno a adresa dalšího zpracovatele.
2. Příslušný orgán, jemuž podléhá první zpracovatel, ověří, zda předložená smlouva dodržuje podmínky stanovené v čl. 33 odst. 1. Pokud tyto podmínky nejsou splněny, uvědomí se o tom příslušný orgán, jemuž podléhá žadatel.
3. Za účelem výpočtu hospodářské hodnoty produktů uvedené v čl. 33 odst. 1 dotyčný příslušný orgán porovná na základě informací uvedených v čl. 44 odst. 2 úhrn hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním. Každá hodnota je výsledek příslušného množství vynásobeného průměrem cen ze závodu ověřených během předcházejícího hospodářského roku. Pokud uvedené ceny nejsou dostupné, stanoví příslušný orgán odpovídající ceny, zejména na základě informací uvedených v čl. 44 odst. 2.
Článek 50
Kontroly u zpracovatelů
1. Příslušné orgány členských států, v nichž se konalo zpracování, provedou kontroly dodržování ustanovení čl. 33 odst. 1 alespoň u 25 % zpracovatelů usazených na jejich území, vybraných na základě analýzy rizika. Uvedené kontroly se týkají alespoň těchto údajů:
a) srovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b) analýzu výrobního systému zpracovatele, zahrnující fyzické kontroly a zkoumání obchodních dokladů, s cílem ověřit si v případě zpracovatele, zda souhlasí dodávky surovin, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty.
Pokud jde o kontroly uvedené v písmenu b), příslušný orgán se zejména opírá o technické koeficienty zpracování dotyčných surovin.
Pokud takové koeficienty týkající se vývozu existují v právních předpisech Společenství, použijí se.
Pokud neexistují, avšak v právních předpisech Společenství existují jiné, použijí se.
Ve všech ostatních případech kontroly spočívají zejména na koeficientech obecně přijatých dotyčným zpracovatelským průmyslem.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud jde o zpracování uvedená v článku 34, se kontroly provádějí u 10 % žadatelů vybraných na základě analýzy rizika, která bere v úvahu:
a) výši podpor;
b) počet zemědělských pozemků a plochu, která je předmětem žádosti o podporu;
c) vývoj ve srovnání s předcházejícím rokem;
d) výsledky kontrol prováděných během předcházejících let;
e) jiné parametry, které mají být definovány členskými státy, na základě prvku reprezentativnosti předložených smluv.
3. Pokud by kontroly uvedené v odstavci 2 ukázaly nesrovnalosti alespoň ve 3 % případů, provede příslušný orgán dodatečné kontroly během právě probíhajícího roku a zvýší podle toho procento zemědělců, kteří mají být předmětem kontroly na místě v následujícím roce.
4. Pokud je stanoveno, že některé části kontrol uvedených v odstavcích 1 a 2 by mohly být provedeny na základě vzorku, musí uvedený vzorek zaručit spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
5. Každá kontrola je předmětem kontrolní zprávy podepsané inspektorem, popisující přesně různé části kontroly.
Uvedená zpráva zejména uvádí:
a) den kontroly;
b) přítomné osoby;
c) kontrolované období;
d) použité kontrolní techniky, včetně popřípadě odkazu na metody odběru vzorků;
e) výsledky kontroly.
Článek 51
Produkce konopí
Použijí se ustanovení týkající se konopí uvedená v čl. 3 odst. 1a, v čl. 5 třetím pododstavci a v článku 21a nařízení (ES) č. 2461/1999.
Článek 52
Další opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření nezbytná pro správné použití této kapitoly a poskytnou si vzájemnou pomoc pro provádění kontrol stanovených uvedenou kapitolou.
V tomto ohledu, pokud nejsou vhodná snížení a vyloučení stanovena touto kapitolou, mohou členské státy rovněž použít vhodné sankce podle vnitrostátních předpisů vůči účastníkům trhu, kteří jsou zapojeni do postupu poskytování podpor.
2. Nakolik je to nezbytné nebo pokud to vyžaduje tato kapitola, poskytnou si členské státy vzájemnou pomoc, aby zajistily účinnost kontrol a umožnily ověření pravosti předložených dokladů a správnosti vyměňovaných údajů.
ODDÍL 10 Vyloučení z režimu a hodnocení
Článek 53
Vyloučení surovin z režimu
Členské státy mohou vyloučit z režimu zavedeného touto kapitolou jakoukoli zemědělskou surovinu, pokud taková surovina způsobuje obtíže z hlediska kontroly, veřejného zdraví, životního prostředí, trestního práva nebo snížené míry konečných energetických produktů.
Článek 54
Hodnocení
Členské státy předají Komisi do 15. října následujícího po konci daného roku všechny informace nezbytné pro hodnocení režimu zavedeného touto kapitolou.
Sdělení obsahují zejména tyto informace:
a) plochy pro každý druh suroviny;
b) množství každého druhu suroviny, získaného konečného produktu, vedlejšího produktu a druhotného produktu s uvedením druhu použité suroviny;
c) opatření přijatá podle článku 34;
d) suroviny vyloučené z režimu podle článku 53.
KAPITOLA 9 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 55
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 613/97 se zrušuje.
Článek 56
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2238/2003
ze dne 15. prosince 2003
o ochraně proti účinkům uplatňování amerického antidumpingového zákona z roku 1916 a proti účinkům opatření na něm založených nebo z něho vyplývajících
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) jedním z cílů Společenství je přispívat k harmonickému rozvoji světového obchodu a k postupnému odstranění omezení v oblasti mezinárodního obchodu;
(2) antidumpingový zákon z roku 1916 [1] ve Spojených státech amerických (dále jen "USA") stanoví občanskoprávní a trestní řízení a sankce uplatňované proti dumpingu veškerého zboží, který je prováděn se záměrem zničit či poškodit výrobní odvětví v USA, zabránit založení určitého výrobního odvětví v USA nebo omezit či získat monopol nad kteroukoliv částí obchodu s takovým zbožím v USA;
(3) dne 26. září 2000 Orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) přijal zprávu Odvolacího orgánu [2] a zprávu Poroty [3], kterou potvrdila zpráva Odvolacího orgánu, a shledal, že antidumpingový zákon z roku 1916 je neslučitelný se závazky USA vyplývajícími z dohod WTO, především protože stanoví opravné prostředky proti dumpingu, jako je například uložení náhrady škod v trojnásobné výši, pokut a trestů odnětí svobody, z nichž žádný není povolen Všeobecnou dohodou o clech a obchodu z roku 1994 ("GATT 1994") ani Dohodou o uplatňování článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen "antidumpingová dohoda");
(4) USA nevyhověly doporučením a usnesením Poroty a Odvolacího orgánu ve lhůtě, která skončila dnem 20. prosince 2001.
V důsledku toho Společenství požádalo o povolení pozastavit USA plnění závazků vyplývajících z GATT z roku 1994 a antidumpingové dohody;
(5) v únoru 2002 Společenství souhlasilo na vlastní návrh s pozastavením požadovaného smírčího řízení za výslovného předpokladu, že v Kongresu Spojených států byl projednáván návrh zákona s cílem zrušit antidumpingový zákon z roku 1916 a ukončit probíhající soudní spory před americkými soudy;
(6) antidumpingový zákon z roku 1916 nebyl doposud zrušen a před americkými soudy jsou stále projednávány žaloby vznesené podle tohoto zákona proti osobám spadajícím do soudní pravomoci členských států;
(7) tato soudní řízení způsobují značné soudní výlohy a mohou nakonec vést k rozsudku ukládajícímu náhradu škody v trojnásobné výši;
(8) udržování antidumpingového zákona z roku 1916 v platnosti a jeho uplatňování znemožňuje dosáhnout výše zmíněných cílů, ovlivňuje zavedený právní řád a má nepříznivé účinky na zájmy Společenství a zájmy fyzických i právnických osob uplatňujících svá práva v souladu se Smlouvou;
(9) za těchto mimořádných okolnosti je nezbytné přijmout opatření na úrovni Společenství s cílem chránit zájmy fyzických a právnických osob spadajících do soudní pravomoci členských států, a to zejména na základě odstranění, kompenzace, zablokování nebo jiného působení proti účinkům antidumpingového zákona z roku 1916,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozsudky soudu či tribunálu a rozhodnutí správního orgánu ve Spojených státech amerických, které by přímo či nepřímo vedly k uplatňování antidumpingového zákona z roku 1916 nebo opatření na něm založených či z něj vyplývajících, se neuznávají, ani nejsou jakýmkoli způsobem vymahatelné.
Článek 2
1. Každá osoba uvedená v článku 3 má nárok na náhradu všech výloh, nákladů, škod a ostatních výdajů, které jí vznikly v důsledku uplatňování antidumpingového zákona z roku 1916 nebo opatření na něm založených či z něj vyplývajících.
2. Náhradu lze vymáhat, jakmile bylo zahájeno opatření podle antidumpingového zákona z roku 1916.
3. Náhradu lze vymáhat od fyzických nebo právnických osob či jiných subjektů, které podaly žalobu podle antidumpingového zákona z roku 1916, nebo od kterékoli osoby či subjektu, které jsou spřízněné s výše zmíněnými osobami či subjekty.
Osoby či subjekty se považují za spřízněné, jestliže:
a) zastávají funkci vedoucího pracovníka nebo ředitele v podniku druhé osoby (druhého subjektu);
b) jsou z právního hlediska obchodními partnery;
c) jedna osoba (jeden subjekt) přímo či nepřímo ovládá druhou osobu (druhý subjekt);
d) oba jsou přímo či nepřímo ovládány třetí osobou.
4. Aniž jsou dotčeny ostatní dostupné prostředky a v souladu s platnými právními předpisy, může mít náhrada podobu zabavení a prodeje aktiv v držení odpůrce včetně akcií v držení právnické osoby zaregistrované ve Společenství.
Článek 3
Osobami uvedenými v čl. 2 odst. 1 mohou být:
a) každá fyzická osoba, která je rezidentem Společenství;
b) každá právnická osoba zaregistrovaná ve Společenství;
c) každá fyzická či právnická osoba uvedená v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4055/86 [4];
d) každá jiná fyzická osoba oprávněná profesně působit ve Společenství, včetně teritoriálních vod a vzdušného prostoru a na palubě každého letadla či plavidla spadajícího do soudní pravomoci či pod kontrolu členského státu.
Pro účely písmene a) se "rezidentem Společenství" rozumí osoba zákonně usazená ve Společenství po dobu nejméně šesti měsíců z dvanáctiměsíčního období bezprostředně předcházejícího datu, k němuž podle tohoto nařízení vzniká povinnost nebo se uplatňuje právo.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2239/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti týkající se antidumpingových opatření uložených nařízením (ES) č. 2398/97 na dovozy ložního prádla z bavlny pocházejícího mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, která nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PLATNÁ OPATŘENÍ
(1) V roce 1997 uložila Rada nařízením (ES) č. 2398/97 [2] konečná antidumpingová cla v rozmezí od 2,6 % do 24,7 % na dovozy bavlněného ložního prádla pocházejícího mimo jiné z Indie. Po zprávě poroty, upravené zprávou Odvolacího orgánu o případu "Antidumpingová cla ES na dovozy bavlněného ložního prádla z Indie" a přijaté v březnu 2001 Orgánem pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO), Rada v srpnu 2001 svým nařízením (ES) č. 1644/2001 [3] pozměnila nařízení (ES) č. 2398/97 snížením celní sazby pro Indii a některé indické společnosti na úroveň mezi 0 a 9,8 % a pozastavila jejich platnost. V dubnu 2002 potvrdila Rada nařízením (ES) č. 696/2002 [4] konečné antidumpingové clo uvalené na dovozy bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie nařízením (ES) č. 2398/97, pozměněné a pozastavené nařízením (ES) č. 1644/2001.
B. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(2) V lednu 2002 obdržela Komise žádost o předběžný přezkum nařízení (ES) č. 2398/97 podle čl.
3 základního nařízení. Žádost podal Výbor bavlnářského a spojeného textilního průmyslu Evropské Unie (dále jen "Eurocoton" nebo "žadatel") jménem výrobců zastupujících většinovou část celkové výroby bavlněných lůžkovin ve Společenství.
Žádost byla založena na tvrzení žadatele, že okolnosti týkajících se dumpingu se podstatně změnily.
(3) V září 2002, po vydání vyhlášky o blížícím se ukončení [5] účinnosti platných antidumpingových opatření, obdržela Komise od organizace Eurocoton, zastupující většinovou část celkové výroby bavlněných lůžkovin ve Společenství, žádost o přezkum podle čl. 11 odst.
2 základního nařízení. Žádost byla založena na tom, že důsledkem ukončení účinnosti opatření bude s největší pravděpodobností další pokračování nebo obnovení dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Společenství.
C. ŠETŘENÍ
1. ŘÍZENÍ
(4) Komise přezkoumala důkazy předložené žadatelem a uznala je jako dostatečný důvod k zahájení předběžného přezkumu a přezkumu ukončení použitelnosti v souladu s ustanoveními čl. 11 odst.
2 a 3 základního nařízení. Po konzultaci s Poradním výborem zahájila Komise dvě šetření vyhláškami v Úředním věstníku Evropských společenství [6].
Předběžný přezkum byl omezen na přezkum dumpingu.
(5) Komise úředně oznámila žadateli, výrobcům ve Společenství a jejich zástupcům zahájení předběžného přezkumu a přezkumu ukončení použitelnosti a poskytla všem stranám, kterých se to přímo týká, příležitost k písemnému podání jejich stanovisek a žádostí o vyslechnutí.
(6) Řada vyvážejících výrobců v Indii, jakož i výrobců, uživatelů a dovozců/obchodníků ve Společenství, podala písemná stanoviska.
Všem stranám, které o to požádaly ve lhůtách uvedených ve vyhláškách o zahájení, uvedených v bodu 4 odůvodnění, a prokázaly konkrétní důvody, byla poskytnuta příležitost k vyslechnutí.
1.1.
Období šetření
(7) Šetření dumpingu probíhalo v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
1.2.
Výběr vzorků
(8) Vzhledem k velkému počtu vyvážejících výrobců v dotyčné zemi vývozu a v souladu s článkem 17 základního nařízení, byl uznán za vhodný namátkový výběr vzorku. Za účelem výběru vzorku byli podle čl.
17 odst. 2 základního nařízení vyvážející výrobci v dotyčné zemi požádáni, aby se do 15 dnů od zahájení řízení přihlásili a poskytli informace o svých vývozech do Společenství během období šetření a obratu na domácím trhu, a uvedli jména a činnosti všech s nimi spojených společností v odvětví dotyčného výrobku.
V tomto směru Komise kontaktovala rovněž indické orgány.
(9) Devadesát čtyři vyvážejících výrobců souhlasilo se začleněním do výběru vzorku a poskytlo informace v požadované lhůtě.
Osm z nich bylo vybráno k odběru vzorku.
Pro výběr vzorku byla vzata v úvahu tato kritéria: velikost společnosti s ohledem na prodej na vývoz do Společenství a skutečnost, že společnosti prodávaly i na domácím trhu.
Vyvážející výrobci, kteří nebyli nakonec do výběru vzorku začleněni, byli informování, že jakékoliv antidumpingové clo na jejich vývozy bude vypočteno v souladu s ustanoveními čl. 9 odst.
6 základního nařízení, tj. bez překročení váženého průměru dumpingového rozpětí stanoveného pro společnosti začleněné do výběru vzorku.
Vzorek byl vybírán ve spolupráci se zástupci vyvážejících výrobců a indickou vládou. Ve zprávě Odvolacího orgánu uvedené v bodu 1 odůvodnění byl přijat závěr, že způsob výpočtu částek na správu, odbyt a všeobecné náklady (dále jen "SOV-náklady") a výpočtu zisků, založený na váženém průměru skutečných částek vzniklých a docílených u jiných vývozců nebo výrobců, může být použit jen tehdy, jestliže jsou k dispozici údaje vztahující se na více než jednoho vývozce nebo výrobce.
Proto bylo usouzeno, že rozhodující je začlenit do výběru vzorku dvě společnosti s odbytem na domácím trhu.
Je třeba také poznamenat, že z 94 přihlášených výrobců pouze dva vykázali odbyt na domácím trhu.
Druhá společnost, která zprvu souhlasila se spoluprací při tomto šetření, však svou spolupráci odvolala.
Vzorek proto musel být odpovídajícím způsobem změněn a byl nakonec sestaven ze sedmi společností, z nichž šest se zabývá výhradně vývozem a jedna vykazuje odbyt obdobného výrobku jak na domácím trhu, tak i ve vývozu.
(10) Žadatel požadoval, aby vůči nespolupracující společností s odbytem na domácím trhu byla použita opatření stanovená v článku 18 základního nařízení.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že článek 18 základního nařízení byl, pokud jde o tuto společnost, skutečně použit (viz bod 30 odůvodnění).
Kromě toho zůstal vzorek stále ještě reprezentativní, protože nespolupracující společnost se podílela na vývozu jen omezeně a i bez této společnosti představuje vzorek stále ještě 43 % vývozů dotyčného výrobku do Společenství během OŠ.
Navíc nespolupráce této společnosti neměla žádný vliv na určení dumpingu pro ostatní společnosti ve vzorku.
Požadavek byl proto odmítnut.
1.3.
Individuální přezkum společností nezačleněných do výběru vzorku
(11) Jedna ze společností nezačleněných do vývěru vzorku požádala o výpočet individuálního dumpingového rozpětí v souladu s čl. 17 odst.
3 základního nařízení a doložila svůj požadavek vyplněným dotazníkem ve lhůtě stanovené pro tento účel. Tento požadavek byl uznán v současném šetření za přijatelný.
1.4.
Dotčené strany a kontrolní návštěvy
(12) Komise rozeslala vybraným společnostem dotazníky a obdržela je vyplněné ve stanovené lhůtě.
Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které pokládala pro účely určení dumpingu za nezbytné, a provedla kontrolní návštěvy v sídle těchto společností:
- The Bombay Dyeing & Manufacturing Co. Ltd, Mumbai
- Nowrosjee Wadia & Sons, Mumbai
- Prakash Cotton Mills Pvt. Ltd, Mumbai
- Texcellence Oversees, Mumbai
- Vigneshwara Exports Limited, Mumbai
(13) V důsledku politické situace v Indii musely být zrušeny kontroly na místě v sídlech společností Jindal Worldwide Ltd, Ahmedabad a Mahalaxmi Exports, Ahmedabad.
Údaje poskytnuté těmito společnostmi však byly použity přestože nebyly zkontrolovány.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jejich vývozní ceny byly shledány v souladu s cenami ostatních indických společností téže podnikové struktury (tj. hlavně společností zabývajících se pouze vývozem), které byly šetřeny.
Navíc byly provedeny některé kontroly přes řadu dovozců EU (křížovým srovnáním faktur) a byly nalezeny nesrovnalosti ve vztahu k vývozním cenám společností Jindal Worldwide Ltd, Ahmedabad a Mahalaxmi Exports, Ahmedabad.
(14) Komise provedla kontrolní návštěvu také v sídle společnosti Divya Textiles, Mumbai, která požadovala individuální šetření, jak je uvedeno výše v bodu 11 odůvodnění.
2. DOTYČNÝ VÝROBEK
(15) Dotyčný výrobek je tentýž, jako v původním šetření, tj. některé ložní prádlo z bavlněných vláken, čistých nebo smíšených s umělými vlákny nebo lnem (kde len není hlavním vláknem), bělené, barvené nebo potištěné, pocházející z Indie a spadající pod kódy KN ex63022100 (kódy TARIC 6302210081, 6302210089), ex63022290 (kód TARIC 6302229019), ex63023110 (kód TARIC 6302311090), ex63023190 (kód TARIC 6302319090), ex63023290 (kód TARIC 6302329019).
3. OBDOBNÝ VÝROBEK
(16) Bylo konstatováno, že bavlněné ložní prádlo prodávané na indickém trhu a bavlněné ložní prádlo vyvážené z Indie do Společenství je co do fyzikálních vlastností a konečného použití identické nebo velmi podobné. Proto bylo toto bavlněné ložní prádlo uznáno za obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
D. VÝSLEDEK ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE PŘEDBĚŽNÉHO PŘEZKUMU
1. BĚŽNÁ HODNOTA
1.1.
Společnosti ve vzorku
(17) Nejdříve je třeba připomenout, že jen jedna ze sedmi společností ve vzorku vykazuje odbyt na domácím trhu.
Ze šesti ostatních společností prodávala jedna společnost na domácím trhu výrobky obecné kategorie (jiné než bavlněné výrobky).
(18) U jediné společnosti s domácím odbytem bylo zjištěno, že žádný z typů jejích výrobků prodávaných na domácím trhu není, v důsledku rozdílů v jakosti s ohledem na množství různých typů výrobku, přímo srovnatelný s výrobky vyváženými do Společenství.
Kromě toho by všechny úpravy, potřebné pro zajištění srovnatelnosti, musely být založeny na odhadech.
Z těchto důvodů musela být běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů dotyčného výrobku, s připočtením jeho vlastních SOV-nákladů a zisku prodeje v obvyklém obchodním styku, v souladu s čl. 2 odst.
(19) Pro ostatní společnosti bylo, v důsledku chybějícího prodeje obdobného výrobku na domácím trhu a v souladu s čl. 2 odst.
1 základního nařízení, zprvu zamýšleno použít ke stanovení běžné hodnoty domácí ceny společnosti s odbytem na domácím trhu.
Srovnání mezi typy výrobku prodávaného na domácím trhu a typy vyváženými do Evropské unie jinými společnostmi však nebylo možné. Proto musela být běžná hodnota pro všechny ostatní spolupracující společnosti bez odbytu na domácím trhu rovněž vypočtena.
(20) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byly ke stanovení vypočtené běžné hodnoty každé společnosti začleněné do vzorku použity, v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení, výrobní náklady dotyčného výrobku. Protože byla jen jedna společnost vykazující odbyt obdobného výrobku na domácím trhu, nemohla být, s ohledem na SOV-náklady a zisky, použita možnost stanovená čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení, založená na váženém průměru skutečných částek určených pro ostatní vývozce nebo výrobce pokud jde o výrobu a odbyt obdobného výrobku na domácím trhu země původu.
(21) Pro ostatní vyvážející výrobce, včetně společnosti s odbytem téže obecné kategorie výrobků na domácím trhu, byly SOV-náklady stanoveny v souladu s čl. 2 odst.
6 písm. c) základního nařízení s přihlédnutím k závěrům zpráv přijatých Orgánem pro řešení sporů WTO. V důsledku toho byly SOV-náklady stanoveny na základě váženého průměru SOV-nákladů jediné společnosti s domácím odbytem obdobného výrobku a SOV-nákladů jediné společnosti s odbytem obecné kategorie výrobků (jiných než bavlněných výrobků) na domácím trhu.
(22) Pokud jde o částky zisku, bylo při výpočtu běžné hodnoty u společnosti s domácím odbytem téže obecné kategorie výrobků zkoumáno několik způsobů stanovení přiměřeného zisku.
Prvním způsobem bylo použití jejích vlastních zisků.
Tato společnost však pracovala se ztrátou, a proto nemohl být tento způsob použit.
2 odst. 6 písm. c) základního nařízení by měl být použit zisk společnosti s domácím odbytem a společnosti prodávající na domácím trhu výrobky téže obecné kategorie.
S ohledem na to, že tyto společnosti pracovaly se ztrátou, indičtí vyvážející výrobci argumentovali, že zisk byl proto nulový.
2 odst. 3 základního nařízení by měla být při výpočtu běžné hodnoty připočtena přiměřená částka na zisky.
Proto nelze nulovou hodnotu považovat za zisk.
(25) Pro nedostatek jakéhokoliv jiného zdroje údajů týkajících se zisku byl pro všechny indické vyvážející výrobce nakonec stanoven zisk ve výši 5 %, což byla hodnota použitá v původním šetření jako cílový zisk výrobního odvětví Společenství.
Žadatel však tvrdil, že toto ziskové rozpětí je příliš nízké.
(26) Žadatel však neuvedl žádné důvody, proč je zisk 5 % příliš nízký a proč by jiné ziskové rozpětí bylo přiměřenější nebo více reprezentativní.
Kromě toho chyběly jakékoliv použitelné informace o ziscích z indických prodejů dotyčného výrobku, nebo výrobků patřících do téže obecné kategorie, na domácím trhu. Z tohoto důvodu, a podle čl.
2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, bylo uznáno za přiměřené, použít ziskové rozpětí stanovené v původním šetření, představující očekávaný zisk, kterého může výrobní odvětví Společenství při absenci škodlivého dumpingu na domácím trhu dosáhnout.
1.2.
Společnost s individuálním přezkumem
(27) Pro tuto společnost byla běžná hodnota stanovena za použití metod popsaných v bodech 19, 20, 21 a 25 odůvodnění.
2. VÝVOZNÍ CENA
(28) Protože dotyčný výrobek byl prodáván na vývoz přímo nezávislým zákazníkům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě ceny zaplacené nebo splatné za dotyčný výrobek prodaný na vývoz z Indie do Společenství.
3. SROVNÁNÍ
(29) Za účelem korektního srovnání byla pro rozdíly mezi faktory, které údajně ovlivňovaly ceny a jejich srovnatelnost, použita patřičná tolerance ve formě úprav. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení s ohledem na manipulaci a nakládku, přepravu, úvěrové náklady, pojištění, provizi a balení.
4. DUMPINGOVÉ ROZPĚTÍ
(30) Žadatel tvrdil, že výjimka stanovená v čl. 2 odst. 11 základního nařízení, která dovoluje srovnání mezi váženým průměrem běžné hodnoty a cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství, by měla být použita pro některé ze společností ve vzorku. Bylo však zjištěno, že nebyly dodrženy podmínky pro použití této metody, a zejména existence struktury vývozních cen, které se u různých kupujících, regionů nebo období značně liší. Proto bylo dumpingové rozpětí stanoveno, v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení, na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem cen všech vývozních transakcí do Společenství.
a) Spolupracující výrobci ve vzorku
Konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranice Společenství jsou stanovena takto: –The Bombay Dyeing & Manufacturing Co. and Nowrisjee–Wadia & Sons (spojená společnost) _BAR_ 26,2 % _BAR_ –Mahalaxmi Exports _BAR_ 0 % _BAR_ –Prakash Cotton Mills Pvt. Ltd _BAR_ 0 % _BAR_
–Vigneshwara Exports Limited _BAR_ 0 % _BAR_
b) Ostatní spolupracující výrobci nezačlenění do vzorku
Jak je vysvětleno v bodu 34 odůvodnění, je pro všechny statní spolupracující výrobce, nezačleněné do vzorku, stanoveno dumpingové rozpětí 0 %.
c) Spolupracující společnost s individuálním přezkumem
–Divya Textiles _BAR_ 0 % _BAR_
d) Nespolupracující společnosti
Jak je stanoveno v bodu 9 odůvodnění, jedna společnost nespolupracovala.
Protože nic nenaznačuje tomu, že tato společnost se nedopouštěla dumpingu a aby z této nespolupráce neměla výhody, bylo pro ni stanoveno dumpingové rozpětí na základě do Společenství nejčastěji vyvážených a nejvíce dumpingových typů výrobku společnosti Bombay Dyeing & Manufacturing Co., a to ve výši 31,4 %.
E. DŮVODY PRO UKONČENÍ PŘEDBĚŽNÉHOM PŘEZKUMU BEZ ZAVEDENÍ OPATŘENÍ
(31) Současný předběžný přezkum by měl být ukončen bez zavedení opatření, protože jen malá část dovozů dotyčného výrobku pocházejícího z Indie byla dumpingová a tento zanedbatelný objem dumpingových dovozů, který se v budoucnosti pravděpodobně nijak významně nezmění, nemůže způsobit žádnou újmu.
Toto vyplývá z níže uvedené analýzy.
1. PŘEVÁŽNÁ ČÁST DOVOZŮ DOTYČNÉHO VÝROBKU POCHÁZEJÍCÍHO Z INDIE NEBYLA DUMPINGOVÁ
(32) Šetřením společností ve vzorku byla zjištěna existence dumpingu během OŠ jen u jedné z těchto společností (Bombay Dyeing) v rozsahu méně než 8 % z celkových vývozů do Společenství dotyčného výrobku pocházejícího z Indie.
Kromě toho, a jak je uvedeno výše, jedna společnost při šetření nespolupracovala a její vývozy byly posouzeny jako dumpingové (viz bod 30 písm. d odůvodnění).
Vývozy dotyčného výrobku této společnosti do Společenství během OŠ však představovaly pouze 0,4 % celkových vývozů pocházejících z Indie.
(33) Zjištění týkající se výše uvedených dvou společností se výrazně liší od situace zbývajících čtyř společností ve vzorku, jakož i vyvážejícího výrobce z nímž bylo zavedeno individuální řízení. Žádná z činností těchto pěti společností nebyla shledána jako dumpingová.
Kromě toho byla jejich situace zásadně rozdílná proti situaci společnosti Bombay Dyeing a nespolupracující společnosti, protože obě vyráběly dotyčný výrobek výhradně na vývoz.
Nedumpingové dovozy společností ve vzorku představovaly kolem 30 % celkových vývozů pocházejících z Indie.
(34) Kromě toho spolupracující vývozci, nezačlenění ve vzorku a s nimiž nebylo zavedeno individuální řízení, vyráběli výhradně na vývoz (založeno na informacích získaných v rámci dotazů při stanovení vzorku ve vyhlášce o zahájení).
Jinými slovy, jejich podniková struktura odpovídá podnikové struktuře uvedené v bodu 33 odůvodnění.
Tato skutečnost svědčí o tom, že jejich vývozy rovněž nebyly dumpingové.
(35) Z výše uvedeného vyplývá, že více než 90 % indických vývozů dotyčného výrobku do Společenství během OŠ nebylo dumpingových.
2. MALÝ OBJEM DUMPINGOVÝCH DOVOZŮ NEMŮŽE V TOMTO PŘÍPADĚ ZPŮSOBIT ŽÁDNOU ÚJMU
(36) Značný rozdíl mezi dumpingovými praktikami zjištěnými při původním šetření a praktikami současnými vyvolává otázku, zda příčinná souvislost zjištěná v původním případě by mohla být na základě současných zjištění stále ještě považována za aktuální.
(37) Za prvé bylo zjištěno, že jen méně než 8 % dovozů dotyčného výrobku pocházejícího z Indie během OŠ bylo dumpingových.
Podíl těchto dovozů na trhu během OŠ představoval méně než 1 %, nebo méně než 3 % celkových dovozů ze všech zdrojů.
Jinými slovy, objem dumpingových dovozů je zanedbatelný, vezmou-li se v úvahu obvykle přijatelné prahové hodnoty v základním nařízení a v dohodě WTO o antidumpingu.
Za druhé ze šetření vyplynulo, že z důvodů uvedených v bodech 32 a 34 odůvodnění nebylo více než 90 % dovozů z Indie dumpingových.
Za těchto okolností je velmi nepravděpodobné, že by z těchto dovozů vznikla během OŠ jakákoliv újma.
Kromě toho nelze rozumně předpokládat, že by se tato situace změnila, jestliže by opatření nebyla zavedena, máme-li na zřeteli skutečnost, že po značnou část OŠ nebyla v platnosti žádná cla a že objem nedumpingových dovozů z Indie byl vždy značný.
(38) Proto na základě zjištění tohoto přezkoumání není možné předpokládat, že příčinné spojení mezi dumpingem a poškozením, zjištěné v původním případě, je přitomné v tomto vyšetřování, i když toto částečné dočasné přezkoumání výslovně nevyloučilo přezkoumání příčinnosti konstatované v původnim připadě.
(39) Kromě toho by opatření, zavedená na základě výsledků tohoto šetření (viz bod 30 odůvodnění), byla neúčinná, protože by se na většinu dovozů z Indie nevztahovala.
3. ZÁVĚR
(40) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nezbytné ukončit předběžný přezkum dovozů bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie, bez zavedení antidumpingových cel.
F. DŮSLEDKY PŘEZKUMU UKONČENÍ
(41) Vzhledem k výsledkům předběžného přezkumu, jehož výsledkem je ukončení použitelnosti antidumpingových opatření zavedených nařízením (ES) č. 2398/97, by mělo být rovněž ukončeno i řízení týkající se přezkumu ukončení.
G. ZVEŘEJNĚNÍ
(42) Dotčené strany byly informovány o skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo rozhodnuto doporučit ukončení stávajícího částečného předběžného přezkumu a přezkumu ukončení bez zavedení opatření a byla jim poskytnuta příležitost k vyjádření.
Jejich vyjádření byla vzata v úvahu a závěry byly, kde to bylo vhodné, odpovídajícím způsobem pozměněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předběžný přezkum podle čl. 11 odst. 3 a přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96, které se týkající dovozů bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie, se zastavují bez uložení opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2244/2003
ze dne 18. prosince 2003,
kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 22 odst. 3 a čl. 23 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 22 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2371/2002 je rybářským plavidlům zakázáno provádět činnosti v rámci působnosti společné rybářské politiky, nemají-li na palubě nainstalováno provozuschopné zařízení, které umožňuje detekci a identifikaci tohoto plavidla pomocí systémů dálkového sledování.
(2) Je třeba stanovit, aby se od 1. ledna 2004 na všechna rybářská plavidla o celkové délce přesahující 18 metrů a od 1. ledna 2005 na všechna rybářská plavidla o celkové délce přesahující 15 metrů vztahoval systém satelitního sledování plavidel (VMS).
(3) Tato povinnost by neměla platit pro rybářská plavidla vykonávající činnost výhradně uvnitř základních linií členských států, protože dopad jejich činnosti na zdroje je zanedbatelný.
(4) Podle čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí členské státy vytvořit správní a technickou strukturu potřebnou k zajištění účinné kontroly, inspekce a vynucování, včetně systémů satelitního sledování.
(5) Přísnější ustanovení VMS umožňují výrazné zvýšení efektivity a účinnosti sledování, kontroly a dohledu na moři i na zemi.
(6) Je třeba stanovit přechodné období pro používání ustanovení o hlášení rychlosti a kursu rybářského plavidla za určitých podmínek.
(7) VMS by měl obdobně platit pro rybářská plavidla Společenství i pro rybářská plavidla třetích zemí vykonávající činnost ve vodách Společenství.
(8) S ohledem na přijetí těchto nových ustanovení je nezbytné zrušit nařízení Komise (ES) č. 1489/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o systémy satelitního sledování plavidel [2].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro činnost systému satelitního sledování plavidel (VMS) provozovaného členskými státy v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. b) a čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení platí pro:
a) rybářská plavidla o celkové délce přesahující 18 metrů od 1. ledna 2004 a
b) rybářská plavidla o celkové délce přesahující 15 metru od 1. ledna 2005.
2. Toto nařízení neplatí pro rybářská plavidla používaná výhradně pro účely akvakultury a vykonávající činnost výhradně uvnitř základních linií členských států.
Článek 3
Střediska sledování lovišť
1. Členské státy provozují střediska sledování lovišť (SSL).
2. SSL členského státu sleduje:
a) rybářská plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu, bez ohledu na vody nebo přístav, kde se nacházejí;
b) rybářská plavidla Společenství plující pod vlajkou jiných členských států a
c) rybářská plavidla třetích zemí v době, kdy se nacházejí ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí uvedeného členského státu.
3. Členské státy mohou SSL provozovat společně.
KAPITOLA II SATELITNÍ SLEDOVÁNÍ RYBÁŘSKÝCH PLAVIDEL SPOLEČENSTVÍ
Článek 4
Požadavky na vybavení rybářských plavidel Společenství zařízeními pro satelitní zaměřování
Rybářské plavidlo Společenství, na které se vztahuje VMS, nesmí opustit přístav bez provozuschopného zařízení pro satelitní zaměřování instalovaného na palubě.
Článek 5
Vlastnosti zařízení pro satelitní zaměřování
1. Zařízení pro satelitní zaměřování instalovaná na palubách rybářských plavidel Společenství musejí kdykoli zajistit automatické předání následujících údajů do SSL členského státu vlajky:
a) identifikace rybářského plavidla;
b) naposledy určená zeměpisná poloha rybářského plavidla se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %;
c) datum a čas (univerzální koordinovaný čas, "UTC"), kdy byla tato poloha rybářského plavidla určena a
d) nejpozději s účinkem od 1. ledna 2006 rychlost a kurs rybářského plavidla.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby zařízení pro satelitní zaměřování neumožňovala vstup nebo výstup chybných údajů o poloze a nemohla být ručně nastavena.
Článek 6
Povinnosti v souvislosti se zařízeními pro satelitní zaměřování
1. Velitel rybářského plavidla Společenství zajistí, aby zařízení pro satelitní zaměřování byla kdykoli plně provozuschopná a aby údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 byly předávány.
2. Velitel rybářského plavidla Společenství zejména zajistí, aby:
a) údaje nebyly nijak pozměněny;
b) anténa nebo antény zařízení pro satelitní zaměřování nebyly nijak rušeny;
c) dodávka elektrického proudu pro zařízení pro satelitní zaměřování nebyla nijak přerušena a
d) zařízení pro satelitní zaměřování nebyla z rybářského plavidla odstraněna.
3. Je zakázáno ničit, poškozovat a vysazovat z provozu zařízení pro satelitní zaměřování nebo jím jinak manipulovat.
Článek 7
Kontrolní opatření členských států vlajky
Každý členský stát vlajky zajistí pravidelné sledování přesnosti údajů uvedených v čl. 5 odst. 1 a neprodleně zasáhne, zjistí-li, že jsou údaje nepřesné.
Článek 8
Četnost předávání údajů
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho SSL nejméně každou hodinu přijímalo prostřednictvím VMS informace uvedené v čl. 5 odst. 1 o rybářských plavidlech plujících pod jeho vlajkou a registrovaných ve Společenství. SSL může rozhodnout, že bude požadovat předávání informací v kratších časových intervalech.
2. Bez ohledu na odstavec 1 může být četnost předávání údajů nejméně každé dvě hodiny, může-li si SSL vyžádat aktuální polohu rybářských plavidel.
3. Nachází-li se rybářské plavidlo v přístavu, zařízení pro satelitní zaměřování může být vypnuto s výhradou předchozího oznámení SSL členského státu vlajky a SSL pobřežního členského státu a pokud příští zpráva potvrdí, že rybářské plavidlo nezměnilo svou polohu oproti předchozí zprávě.
Článek 9
Sledování vjezdu do určitých oblastí a výjezdu z nich
Každý členský stát zajistí, aby jeho SSL prostřednictvím VMS sledovalo u rybářských plavidel plujících pod jeho vlajkou a registrovaných ve Společenství datum a čas vjezdu do a výjezdu z:
a) všech námořních oblastí, kde platí zvláštní pravidla přístupu k vodám a zdrojům;
b) regulačních oblastí regionálních rybářských organizací, v nichž jsou Společenství nebo některé členské státy členem;
c) vod třetí země.
Článek 10
Předávání údajů pobřežnímu členskému státu
1. VMS zavedený každým členským státem zajišťuje automatické předávání údajů, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 5 a které se týkají rybářských plavidel plujících pod jeho vlajkou a registrovaných ve Společenství, středisku sledování lovišť pobřežního členského státu po dobu, kdy se nacházejí ve vodách pobřežního členského státu.
Toto předávání údajů probíhá současně s předáváním údajů SSL členského státu vlajky a je v souladu s formátem stanoveným v příloze I.
2. Každý členský stát předá ostatním členským státům úplný seznam zeměpisných souřadnic, jimiž je ohraničena jeho výlučná hospodářská zóna nebo výlučná rybolovná oblast.
3. Pobřežní členské státy, které oblast sledují společně, mohou určit společnou adresu, na kterou budou zasílány údaje, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 5.
Informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Členské státy zajistí součinnost mezi svými příslušnými orgány při zavedení a používání postupů pro předávání údajů SSL pobřežního členského státu.
5. Členské státy na žádost předají ostatním členským státům seznam plavidel plujících pod jejich vlajkou, na která se vztahuje VMS.
Seznam obsahuje vnitřní číslo v rejstříku loďstva, vnější identifikační číslo, jméno a mezinárodní rádiovou volací značku každého plavidla.
Článek 11
Technické selhání nebo nefunkčnost zařízení pro satelitní zaměřování
1. Při technickém selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní zaměřování instalovaného na palubě rybářského plavidla Společenství sdělí velitel nebo vlastník plavidla nebo jejich zástupce středisku SSL členského státu vlajky a středisku SSL pobřežního členského státu každé čtyři hodiny od okamžiku, kdy byl zjištěn výpadek zařízení, nebo od okamžiku, kdy byl informován v souladu s odstavcem 3 nebo čl. 12 odst. 1, e-mailem, dálnopisem, faxem, telefonicky nebo rádiem prostřednictvím radiové stanice schválené pro příjem takovýchto hlášení aktuální zeměpisnou polohu plavidla.
2. Rybářské plavidlo Společenství nesmí při technickém selhání nebo nefunkčnosti opustit přístav, dokud není zařízení pro satelitní zaměřování instalované na palubě funkční ke spokojenosti příslušných orgánů nebo dokud příslušné orgány nepovolí vyplutí.
3. Členské státy se pokusí informovat velitele nebo vlastníka plavidla nebo jejich zástupce o závadě nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní zaměřování instalovaného na palubě rybářského plavidla Společenství.
4. Členský stát vlajky může povolit výměnu závadného zařízení pro satelitní zaměřování za funkční zařízení, které vyhovuje požadavkům podle článku 5.
Článek 12
Neobdržení údajů
1. Neobdrží-li SSL členského státu vlajky údaje podle článků 8 nebo 11 po dobu dvanácti po sobě následujících hodin, informuje o tom co nejdříve velitele nebo vlastníka plavidla nebo jejich zástupce.
Nastane-li tato situace u určitého plavidla více než třikrát za rok, členský stát vlajky zajistí, aby zařízení pro satelitní zaměřování u dotyčného plavidla bylo překontrolováno.
Příslušný členský stát záležitost prošetří, aby zjistil, zda bylo se zařízením manipulováno. Odchylně od čl.
6 odst. 2 písm. d) může být zařízení za tímto účelem z plavidla odstraněno.
2. Neobdrží-li SSL členského státu vlajky údaje podle článku 8 nebo čl. 11 odst. 1 po dobu dvanácti po sobě následujících hodin a byla-li poslední přijatá poloha ve vodách pobřežního členského státu, informuje o tom co nejdříve SSL tohoto pobřežního členského státu.
3. Pozorují-li příslušné orgány pobřežního členského státu rybářské plavidlo ve svých vodách a neobdrží-li údaje v souladu s čl. 10 odst. 1 nebo čl. 11 odst. 1, informují o tom velitele plavidla a SSL členského státu vlajky.
Článek 13
Sledování rybolovné činnosti
1. Členské státy používají údaje, které obdržely podle článku 8, čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 1 pro účinné sledování rybolovné činnosti plavidel.
2. Členské státy vlajky zajistí, aby údaje obdržené od rybářských plavidel plujících pod jejich vlajkou nebo registrovaných v těchto státech byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem po dobu tří let.
3. Pobřežní členské státy zajistí, aby údaje obdržené od rybářských plavidel plujících pod vlajkou jiného členského státu byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem po dobu tří let.
KAPITOLA III PŘÍSTUP K ÚDAJŮM A ZPRÁVY
Článek 14
Přístup k údajům
1. Členské státy zajistí, aby Komise měla na základě zvláštní žádosti kdykoliv prostřednictvím on-line připojení dálkový přístup k počítačovým souborům, v nichž jsou uloženy údaje zaznamenané jejich SSL.
2. S údaji předávanými v rámci tohoto nařízení se zachází jako s důvěrnými údaji.
Článek 15
Informace o příslušných orgánech
1. Jméno, adresa, telefonní číslo, číslo dálnopisu a faxové číslo, jakož i X.25 a další adresy pro elektronický přenos dat příslušného orgánu, který je odpovědný za SSL, jsou obsaženy v příloze II.
2. Případné změny těchto údajů se oznámí Komisi a ostatním členským státům během jednoho týdne od data takové změny.
Článek 16
Pololetní zprávy členských států
1. Členské státy podávají Komisi pololetně do 1. května a do 1. listopadu zprávu o fungování svého VMS v předchozím půlroce.
2. Zejména sdělují Komisi tyto údaje:
a) počet rybářských plavidel plujících pod vlajkou nebo registrovaných v příslušném členském státě, na která se vztahoval VMS v předchozím půlroce,
b) seznam rybářských plavidel, jejichž zařízení pro satelitní zaměřování opakovaně technicky selhala nebo byla opakovaně nefunkční v předchozím půlroce,
c) počet hlášení o poloze obdržených SSL v předchozím půlroce, rozdělených podle státu vlajky; a
d) celkový čas, který rybářská plavidla plující pod vlajkou nebo registrovaná v příslušném členském státě, na která se vztahuje VMS, strávila v námořních oblastech označených jako podoblasti FAO v předchozím půlroce.
3. Formát pro oznamování informací uvedených v odstavci 2 může být stanoven v rámci konzultací mezi členskými státy a Komisí. KAPITOLA IV
SATELITNÍ SLEDOVÁNÍ RYBÁŘSKÝCH PLAVIDEL TŘETÍCH ZEMÍ VYKONÁVAJÍCÍCH ČINNOST VE VODÁCH SPOLEČENSTVÍ
Článek 17
požadavky na vybavení plavidel zařízeními pro satelitní zaměřování
Rybářské plavidlo třetí země, na které se vztahuje VMS, má na palubě instalováno provozuschopné zařízení pro satelitní zaměřování, nachází-li se ve vodách Společenství.
Článek 18
Vlastnosti zařízení pro satelitní zaměřování
1. Zařízení pro satelitní zaměřování instalovaná na palubách rybářských plavidel třetích zemí musejí zajistit, kdykoli se tato plavidla nacházejí ve vodách Společenství, automatické předání následujících údajů:
a) identifikace rybářského plavidla;
b) naposledy určená zeměpisná poloha rybářského plavidla se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %;
c) datum a čas (univerzální koordinovaný čas, "UTC"), kdy byla tato poloha rybářského plavidla určena, a
d) nejpozději s účinkem od 1. ledna 2006 rychlost a kurs rybářského plavidla.
2. Zařízení pro satelitní zaměřování nesmí umožňovat vstup nebo výstup chybných údajů o poloze a nemohou být ručně nastavena.
Článek 19
Povinnosti v souvislosti se zařízeními pro satelitní zaměřování
1. Velitel rybářského plavidla třetí země, na které se vztahuje VMS, zajistí, aby zařízení pro satelitní zaměřování byla kdykoli plně provozuschopná a aby údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 byly předávány.
2. Velitel rybářského plavidla třetí země zejména zajistí, aby:
a) údaje nebyly nijak pozměněny;
b) anténa nebo antény zařízení pro satelitní zaměřování nebyly nijak rušeny;
c) dodávka elektrického proudu pro zařízení pro satelitní zaměřování nebyla nijak přerušena a
d) zařízení pro satelitní zaměřování nebyla z rybářského plavidla odstraněna.
3. Je zakázáno ničit, poškozovat a vysazovat z provozu zařízení pro satelitní zaměřování nebo jím jinak manipulovat.
Článek 20
Četnost předávání údajů
Automatické předávání údajů se provádí nejméně každou hodinu.
Údaje však mohou být předávány nejméně každé dvě hodiny, může-li si SSL státu vlajky vyžádat aktuální polohu rybářského plavidla.
Článek 21
Předávání údajů pobřežnímu členskému státu
Informace o sledování polohy uvedené v čl. 18 odst. 1 jsou předávány SSL pobřežního členského státu v souladu s formátem stanoveným v příloze I.
Článek 22
Spolupráce mezi členskými státy a třetími zeměmi
1. Každý členský stát předá příslušným orgánům dotyčných třetích zemí úplný seznam zeměpisných souřadnic, jimiž je ohraničena jeho výlučná hospodářská zóna nebo výlučná rybolovná oblast ve formátu, který je slučitelný s World Geodetic System 1984 (WGS 84).
2. Pobřežní členské státy zajistí součinnost s příslušnými orgány dotyčných třetích zemí při zavedení a používání postupů pro automatické předávání údajů jejich SSL.
Článek 23
Technické selhání nebo nefunkčnost zařízení pro satelitní zaměřování
1. Při technickém selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní zaměřování instalovaného na palubě rybářského plavidla třetí země v době, kdy se toto plavidlo nachází ve vodách Společenství, sdělí velitel nebo vlastník plavidla nebo jejich zástupce každé dvě hodiny a vždy při změně polohy plavidla z jedné divize ICES do jiné aktuální zeměpisnou polohu plavidla e-mailem, dálnopisem, faxem, telefonicky nebo rádiem.
2. Informace jsou předávány SSL pobřežního členského státu.
3. Plavidlo třetí země vykonávající činnost ve vodách Společenství nesmí při technickém selhání nebo nefunkčnosti opustit přístav členského státu, dokud není zařízení pro satelitní zaměřování instalované na palubě funkční ke spokojenosti příslušných orgánů nebo dokud příslušné orgány nepovolí vyplutí.
4. Pobřežní členské státy informují velitele nebo vlastníka plavidla nebo jejich zástupce o závadě nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní zaměřování instalovaného na palubě plavidla.
Článek 24
Sledování rybolovné činnosti a hlášení
1. Členské státy používají údaje, které obdržely podle článku 18 a čl. 23 odst. 1 pro účinné sledování rybolovné činnosti rybářských plavidel třetích zemí.
2. Členské státy zajistí, aby údaje obdržené od rybářských plavidel třetích zemí byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem po dobu tří let.
3. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi, pokud nějaké plavidlo nedodržuje pravidla této kapitoly.
KAPITOLA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1489/97 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2004.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 26
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2245/2003
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o dohled nad přenosnými spongiformními encefalopatiemi u ovcí a koz
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 23 první odstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro dohled nad přenosnou spongiformní encefalopatií (TSE) u ovcí a koz.
(2) Je třeba samostatně stanovit odlišný rozsah jednotlivých vzorků ovcí a koz, aby se usnadnilo vyhodnocování výsledků testování na TSE.
(3) Dohled nad velkým množstvím ovcí poražených pro lidskou spotřebu v členských státech s velkou populací ovcí umožnilo odhadnout prevalenci TSE v těchto populacích.
Úroveň dohledu ve velkých populacích ovcí je proto třeba snížit.
Dohled nad ovcemi poraženými pro lidskou spotřebu v členských státech s malou populací ovcí poskytuje omezené informace, a proto by již nemělo být povinné.
(4) Dohled nad dostatečně velkým počtem koz poražených pro lidskou spotřebu za účelem odhalení pravděpodobné prevalence TSE v této kategorii je ve většině členských států obtížné nebo neproveditelné.
Dohled nad uvedenou kategorií by proto již neměl být povinný.
(5) Je třeba zvýšit dohled nad ovcemi a kozami uhynulými v hospodářství, aby se získaly informace o prevalenci TSE a napomohlo se eradikaci choroby.
Členské státy by měly přijmout opatření, která zajistí, aby nakažená zvířata neunikla odběru vzorků.
(6) Nařízení (ES) č. 999/2001 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
Z praktických důvodů je namístě nahradit přílohu III jako celek.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2246/2003
ze dne 19. prosince 2003
o zvláštních podmínkách pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud je průměrná cena za jatečně upravená těla prasat na reprezentativních trzích Společenství nižší než 103 % základní ceny a počítá se s tím, že se pod touto úrovní udrží i nadále, mohou být přijata intervenční opatření v odvětví vepřového masa.
(2) Tržní ceny klesly pod tuto úroveň a tato situace by mohla na základě sezónního a cyklického vývoje přetrvat.
(3) Je nezbytné přijmout intervenční opatření. Tato opatření mohou být omezena na podporu soukromého skladování podle nařízení Komise (EHS) č. 3444/90 ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa [2].
(4) Podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2763/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa [3], může Komise rozhodnout o zkrácení nebo prodloužení doby skladování.
K částkám podpory pro určitou skladovací dobu je třeba dodatečně stanovit přirážky a srážky pro případy, ve kterých Komise přijme uvedené rozhodnutí.
(5) V zájmu usnadnění správní a kontrolní činnosti vyplývající z uzavírání smluv je nutno stanovit minimální množství.
(6) Jistota musí být stanovena na tak vysoké úrovni, aby zaručila dodržování závazků převzatých ze strany skladovatele.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 22. prosince 2003 mohou být podávány žádosti o podpory soukromého skladování podle nařízení (EHS) č.
3444/90. Seznam produktů způsobilých pro podpory a příslušné částky jsou uvedeny v příloze.
2. Pokud je Komisí skladovací doba prodloužena nebo zkrácena, částka podpory se patřičně přizpůsobí.
Částky měsíčních a denních přirážek a srážek jsou stanoveny v příloze ve sloupcích 6 a 7.
Článek 2
Minimální množství pro smlouvu a produkt jsou tyto:
a) 10 tun pro vykostěné produkty;
b) 15 tun pro všechny ostatní produkty.
Článek 3
Jistota činí 20 % částek podpory stanovených v příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2247/2003
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se v odvětví hovězího a telecího masa stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2286/2002 se provádějí změny režimu dovozu ze zemí AKT, ke kterým došlo na základě dohody o partnerství mezi zeměmi AKT a ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [2] (dále jen "dohoda z Cotonou").
1 odst. 3 uvedeného nařízení stanoví obecný režim snížení cel u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení a zvláštní režim snížení cel v rámci celních kvót u některých produktů uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Stanoví se roční kvóta ve výši 52100 tun vykostěného masa.
(2) Před dohodou z Cotonou byla prováděcí pravidla ke koncesím v odvětví hovězího a telecího masa stanovena nařízením Komise (ES) č. 1918/98 ze dne 9. září 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví hovězího a telecího masa k nařízení Rady (ES) č. 1706/98, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 589/96 [3]. Z důvodů srozumitelnosti je třeba nařízení (ES) č. 1918/98 zrušit a nahradit novým nařízením.
(3) Uvedený režim musí být řízen pomocí dovozních licencí. Za tímto účelem je třeba stanovit pravidla pro podávání žádostí, jakož i údaje, které musí být v žádostech a licencích uvedeny, v případě potřeby odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanovíspolečná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [5].
(4) Má-li být zajištěna optimální správa celních kvót, je třeba stanovit, že toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2004, a to na víceletém základě.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence se vydávají na produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a pocházející z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie, za podmínek stanovených v tomto nařízení a v rámci množství vyjádřeného v tunách vykostěného masa a stanoveného v příloze II nařízení (ES) č.
2286/2002. Celkové přidělené množství vyjádřené ve vykostěném mase je mezi jednotlivé země rozděleno takto: Botswana: 18916 tun, Keňa: 142 tun, Madagaskar: 7579 tun, Svazijsko: 3363 tun, Zimbabwe: 9100 tun a Namibie: 13000 tun.
Roční množství ze zemí uvedených v prvním pododstavci mají tato pořadová čísla: kvóta pro Botswanu: 09.4052; pro Keňu: 09.4054; pro Madagaskar: 09.4051; pro Svazijsko: 09.4053; pro Zimbabwe: 09.4055 a pro Namibii: 09.4056.
2. Pro účely výpočtu množství uvedených v čl. 1 odst. 1 se 100 kilogramů vykostěného hovězího masa rovná:
- 130 kilogramům nevykostěného hovězího masa,
- 260 kilogramům živého skotu,
- 100 kilogramům produktů kódů KN 0206, 0210 a 1602.
Článek 2
1. V rámci kvóty se specifická výše cla stanovená ve společném celním sazebníku sníží o 92 % a výše valorického cla o 100 % u produktů uvedených v příloze a dovezených podle tohoto nařízení.
2. Bez ohledu na čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 se snížení uvedené v odstavci 1 nepoužije pro množství přesahující množství uvedená v dovozní licenci.
Článek 3
Pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se nařízení (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1445/95.
Článek 4
1. V žádostech o dovozní licence a v dovozních licencích na produkty, na něž se vztahuje výhodné snížení specifické celní sazby stanovené ve společném celním sazebníku podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2286/2002, se uvádí:
a) v kolonce "poznámky" a v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Producto ACP - Reglamentos (CE) n° 2286/2002 y (CE) n° 2247/2003
- AVS-produkt - forordning (EF) nr.
2286/2002 og (EF) Nr. 2247/2003
- AKP-Erzeugnis - Verordnungen (EG) Nr. 2286/2002 und (EG) Nr. 2247/2003
- Προϊόυ ΑΚΕ – Κανονισμοί (ΕΚ) αριθ.
2286/2002 και (EK) αριθ.
2247/2003
- ACP product - Regulations (EK) No 2286/2002 and (EK) No 2247/2003
- Produit ACP - règlements (CE) n° 2286/2002 et (CE) n° 2247/2003
- Prodotto ACP - regolamenti (CE) n. 2286/2002 e (CE) n. 2247/2003
- ACS-product - Verordeningen (EG) Nr. 2286/2002 en (EG) Nr. 2247/2003
- Produto ACP - Regulamentos (CE) n.° 2286/2002 e (CE) n.° 2247/2003
- AKT-tuote - asetukset (EY) N:o 2286/2002 ja (EY) N:o 2247/2003
- AVS-produkt - förordningarna (EG) Nr. 2286/2002 och (EG) Nr. 2247/2003;
b) v kolonce 8 jméno země, z níž produkt pochází; držitel licence je povinen dovážet z uvedené země;
c) v kolonce 17, kromě počtu zvířat, také jejich živou hmotnost.
2. Žádosti o licence lze podávat pouze během prvních deseti dnů každého měsíce.
3. Členské státy zašlou žádosti Komisi faxem nebo elektronickou poštou nejpozději třetí pracovní den po uplynutí doby stanovené pro podávání žádostí.
V těchto sděleních jsou uvedena množství, která jednotlivé třetí země požadují a která jsou rozepsána podle kódů KN, případně podle skupiny kódů KN.
4. Pokud nebyla podána žádná platná žádost, členské státy o tom musí informovat Komisi faxem nebo elektronickou poštou ve lhůtě uvedené v odstavci 3.
Článek 5
1. U každé dotyčné třetí země Komise rozhodne, do jaké míry lze žádosti přijmout k vyřízení.
Pokud množství produktů pocházejících ze třetí země, na něž se požaduje vydání licence, překračuje množství, jež má uvedená země k dispozici, sníží Komise požadovaná množství o jednotně stanovenou procentní sazbu.
Je-li celkové množství uváděné v žádostech určité třetí země nižší než množství, které má tato země k dispozici, Komise stanoví zbývající množství.
2. S výhradou rozhodnutí Komise přijmout žádosti se licence vydávají dvacátého prvního dne každého měsíce.
Článek 6
Dovoz v režimu sníženého dovozního cla stanoveného tímto nařízením je možný pouze tehdy, je-li původ dotyčných produktů osvědčen příslušnými orgány vyvážejících zemí v souladu s pravidly původu použitelnými na dotyčné produkty podle protokolu 1 přílohy V dohody z Cotonou.
Článek 7
1. Dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením jsou platné po dobu 90 dnů ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000. Platnost licence však končí dnem 31. prosince, který následuje po dni vydání.
2. Licence platí v celém Společenství.
Článek 8
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1918/98.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2257/2003
ze dne 25. listopadu 2003,
kterým se za účelem úpravy seznamu ukazatelů zjišťování mění nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výběrové šetření pracovních sil prováděné podle nařízení Rady (ES) č. 577/98 [2] by mělo přiměřeně reagovat na nové a v poslední době se objevující rysy trhu práce.
(2) V souladu s Evropskou sociální agendou schválenou na prosincovém zasedání Evropské rady v Nice, s rozhodnutím Rady 2002/177/ES ze dne 18. února 2002 o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států pro rok 2002 [3] a s doporučením Rady 2002/549/ES ze dne 21. června 2002 o hlavních směrech hospodářské politiky členských států a Společenství [4] musí být způsob organizace práce přizpůsoben potřebám podniků i jednotlivců.
(3) Ukazatele zjišťování stanovené v nařízení (ES) č. 577/98 byly stanoveny podle statistických potřeb a situace na trhu práce v dané době.
(4) Sběr údajů by zpravodajským jednotkám neměl přinášet zatížení převyšující svým objemem přínos, který uživatelé šetření mohou odůvodněně očekávat.
(5) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989 [5], byl konzultován Komisí.
(6) Nařízení (ES) č. 577/98 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 4 nařízení (ES) č. 577/98 se mění takto:
1. V odstavci 1 se písmena b), c), d) a g) se nahrazují tímto:
"b) pracovní situace:
- pracovní situace v referenčním týdnu,
- nepřetržitý příjem mzdy nebo platu,
- důvod, proč osoba nepracovala, i když měla zaměstnání,
- hledání zaměstnání u nezaměstnané osoby,
- druh hledaného zaměstnání (zaměstnanec nebo samostatně výdělečně činný),
- způsoby použité pro hledání zaměstnání,
- připravenost nastoupit do zaměstnání;
c) ukazatele hlavního zaměstnání:
- postavení v zaměstnání,
- hospodářské odvětví místní jednotky,
- povolání,
- řídící funkce,
- počet osob pracujících v místní jednotce,
- země pracoviště,
- region pracoviště,
- rok a měsíc, v němž osoba začala pracovat v současném zaměstnání,
- využití služby úřadu práce při nalezení současného zaměstnání,
- pracovní poměr na dobu určitou nebo neurčitou (a důvody),
- trvání dočasného zaměstnání nebo pracovního poměru na dobu určitou,
- rozlišení práce na plný nebo částečný úvazek (a důvody),
- smlouva s agenturou zprostředkující práci na dobu určitou,
- domácká práce;
d) pracovní doba:
- počet hodin obvykle odpracovaných v týdnu,
- počet hodin skutečně odpracovaných,
- počet přesčasových hodin v referenčním týdnu,
- hlavní důvod, proč se liší počet skutečně odpracovaných a obvykle odpracovaných hodin;"
"g) hledání zaměstnání:
- druh hledaného zaměstnání,
- doba hledání zaměstnání,
- situace osoby bezprostředně před započetím hledání zaměstnání,
- registrace na úřadu práce a obdržení podpory v nezaměstnanosti,
- ochota osoby nehledající zaměstnání pracovat,
- důvody, proč osoba nehledá zaměstnání,
- nedostatek pečovatelských zařízení."
2. V odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"n) netypická pracovní doba:
- práce na směny,
- večerní práce,
- noční práce,
- práce v sobotu,
- práce v neděli."
3. V odstavci 2 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— rozsah modulu ad hoc nesmí být větší než 11 proměnných."
4. Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"4. Na návrh Komise lze specifikovat seznam proměnných (dále jen "strukturální proměnné") z ukazatelů šetření uvedených v odstavci 1, které se musí zjišťovat jen jako roční průměry vztahující se na 52 týdnů, a ne jako čtvrtletní průměry.
Tento seznam strukturálních proměnných, minimální velikost vzorku a periodicita zjišťování se stanoví postupem podle článku 8.
Španělsko, Finsko a Spojené království mohou v přechodném období až do konce roku 2007 zjišťovat strukturální proměnné za jednotlivá čtvrtletí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2270/2003
ze dne 22. prosince 2003
o otevření celní kvóty pro dovoz některého zboží pocházejícího z Norska, které vzniklo zpracováním zemědělských produktů uvedených v nařízení Rady (ES) č. 3448/93, do Evropského společenství pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/753/ES ze dne 6. prosince 1996 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím [3] na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím, a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím, schválená rozhodnutím 96/753/ES, stanoví roční celní kvótu pro dovoz čokolády a ostatních potravinových přípravků obsahujících kakao pocházejících z Norska.
Tuto kvótu je třeba otevřít pro rok 2004.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1335/2003 [5], stanoví pravidla pro správu celních kvót. Je vhodné zajistit, aby celní kvóta otevřená tímto nařízením byla spravována v souladu s těmito pravidly.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna do 31. prosince 2004 podléhá zboží z Norska uvedené v příloze clu stanovému v této příloze v mezích roční kvóty v ní uvedené.
Článek 2
Celní kvótu uvedenou v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2271/2003
ze dne 22. prosince 2003
o otevření celních kvót pro dovoz některých produktů pocházejících z Rumunska pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/626/ES ze dne 5. října 1998 o uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 3 o obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty k Evropské dohodě s Rumunskem, ve znění protokolu o úpravě této dohody, stanoví pravidla pro poskytování ročních celních kvót pro dovoz produktů pocházejících z Rumunska.
Tyto kvóty by měly být otevřeny pro rok 2004.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], stanoví pravidla pro správu celních kvót.
Je vhodné zajistit, aby celní kvóty otevřené tímto nařízením byly spravovány v souladu s těmito pravidly.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Roční kvóty pro produkty pocházející z Rumunska uvedené v příloze se od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 otevírají za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Celní kvóty Společenství uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2272/2003
ze dne 22. prosince 2003
o otevření celní kvóty pro dovoz některého zboží z Turecka do Evropského společenství pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/97 ze dne 29. dubna 1997 o režimu pro některé zpracované zemědělské produkty [3], a zejména na článek 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/97 je pro povzbuzení rozvoje obchodu v souladu s cíli celní unie stanovena roční valorická kvóta na některé těstoviny dovážené do Společenství z Turecka.
Tato kvóta by měla být otevřena pro rok 2004 a výhody z ní plynoucí by mělo být možné čerpat na základě průvodního osvědčení A.TR ve smyslu rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č.
1/2001 ze dne 28. března 2001, kterým se mění rozhodnutí č. 1/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1335/2003 [6], stanoví pravidla pro správu celních kvót. Je vhodné zajistit, aby celní kvóta otevřená tímto nařízením byla spravována v souladu s těmito pravidly.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro horizontální otázky obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóta Společenství pro dovoz z Turecka uvedená v příloze se otevírá od 1. ledna do 31. prosince 2004.
Výhody plynoucí z této celní kvóty je možné čerpat po předložení průvodního osvědčení A.TR ve smyslu rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2001.
Článek 2
Celní kvótu Společenství uvedenou v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2273/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o výjimky pro programy zpětného odkupu a stabilizace finančních nástrojů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [1], a zejména na článek 8 této směrnice,
po konzultaci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry [2] pro účely technické pomoci,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 směrnice 2003/6/ES stanoví, že zákazy stanovené v uvedené směrnici se nepoužijí na obchodování s vlastními akciemi v rámci programů "zpětného odkupu" nebo za účelem stabilizace finančního nástroje, pokud takové obchodování probíhá v souladu s prováděcími opatřeními přijatými za tímto účelem.
(2) Obchodování s vlastními akciemi v rámci programů zpětného odkupu a opatření stabilizace finančního nástroje, na které se nevztahuje výjimka ze zákazů směrnice 2003/6/ES stanovená v článku 8 uvedené směrnice, by neměly být samy o sobě považovány za zneužívání trhu.
(3) Naproti tomu výjimky uvedené v tomto nařízení pokrývají pouze chování přímo související s účelem zpětného odkupu a stabilizace.
Chování, které přímo nesouvisí s účelem zpětného odkupu a stabilizace, se proto posuzuje stejně jako jakákoli jiná činnost spadající do oblasti působnosti směrnice 2003/6/ES a může být předmětem správních opatření nebo sankcí, pokud příslušný orgán zjistí, že dotyčná činnost představuje zneužívání trhu.
(4) Pokud jde o obchodování s vlastními akciemi uskutečněné v rámci programů zpětného odkupu, není pravidly stanovenými v tomto nařízení dotčeno použití směrnice Rady ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci záruk, které jsou vyžadovány v členských státech ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy od společností pro ochranu zájmů společníků a třetích osob při zakládání akciových společností a při udržování a změnách jejich základního kapitálu, v míře nezbytné k dosažení jejich rovnocennosti (77/91/EHS) [3].
(5) Mezi činnosti zpětného odkupu, na které se může vztahovat výjimka ze zákazů směrnice 2003/6/ES, patří činnosti emitentů, kteří potřebují snížit svůj základní kapitál nebo splnit povinnosti vyplývající z dluhových finančních nástrojů směnitelných za kapitálové nástroje nebo z přidělování akcií zaměstnancům.
(6) Předpokladem pro předcházení zneužívání trhu je průhlednost.
K tomuto účelu mohou členské státy úředně určit mechanismy, které budou používány při uveřejňování informací, jejichž uveřejnění je vyžadováno tímto nařízením.
(7) Emitenti, kteří schválili programy zpětného odkupu, uvědomí příslušný orgán a vždy, je-li to požadováno, též veřejnost.
(8) Obchodování s vlastními akciemi v rámci programů zpětného odkupu může být uskutečňováno pomocí finančních derivátových nástrojů.
(9) Aby se předešlo zneužívání trhu, měl by být denní objem obchodování s vlastními akciemi uskutečněného v rámci programů zpětného odkupu omezen.
Určitá pružnost je však nutná, aby bylo možno reagovat na aktuální tržní podmínky, například nízkou úroveň transakcí.
(10) Zvláštní pozornost je třeba věnovat prodeji vlastních akcií během doby trvání programu zpětného odkupu, případným "uzavřeným" obdobím, kdy jsou transakce u emitentů zakázány, a skutečnosti, že emitent může mít oprávněné důvody pro pozdržení uveřejnění důvěrných informací.
(11) Účinkem stabilizačních operací je hlavně podpořit cenu nabídky cenných papírů po omezenou dobu, jestliže se dostanou pod prodejní tlak, což umožní zmírnit prodejní tlak působený krátkodobými investory a zachovat řádné tržní podmínky pro dotyčné cenné papíry.
Je to v zájmu investorů, kteří upsali nebo zakoupili dotyčné cenné papíry v rámci významné distribuce, a též v zájmu emitentů.
Stabilizace takto může přispět k větší důvěře investorů a emitentů ve finanční trhy.
(12) Stabilizační operace se mohou uskutečňovat buď na regulovaném trhu, nebo mimo něj a mohou se při nich používat finanční nástroje jiné než ty, které jsou nebo mají být přijaty k obchodování na regulovaném trhu, schopné ovlivnit cenu nástroje, který je nebo má být přijat k obchodování na regulovaném trhu.
(13) Mezi dotyčné cenné papíry patří finanční nástroje, které jsou po počátečním období zastupitelné, neboť jsou v zásadě stejné, ačkoli mají jinou počáteční dividendu nebo práva na výplatu úroků.
(14) V souvislosti se stabilizací se blokové obchody nepovažují za významnou distribuci dotyčných cenných papírů, protože jde o výlučně soukromé operace.
(15) Jestliže členské státy povolí v souvislosti s primární veřejnou nabídkou obchodování před zahájením oficiálního obchodování na regulovaném trhu, zahrnuje toto povolení transakce uzavřené před emisí ("when issued trading").
(16) Integrita trhu vyžaduje dostatečné uveřejňování stabilizačních činností emitenty nebo subjekty provádějícími stabilizaci bez ohledu na to, zda jednají jménem těchto emitentů.
Metody používané pro dostatečné uveřejňování takových informací by měly být účinné a mohou brát v úvahu tržní postupy uznávané příslušnými orgány.
(17) Měla by existovat přiměřená koordinace mezi všemi investičními podniky a úvěrovými institucemi provádějícími stabilizaci.
Během stabilizace by měl jeden investiční podnik nebo úvěrová instituce sloužit jako ústřední kontaktní místo pro žádosti o informace příslušného orgánu v každém dotyčném členském státě.
(18) Aby bylo zabráněno omylům účastníků trhu, měly by být stabilizační činnost uskutečňována s ohledem na tržní podmínky a nabídkovou cenu dotyčného cenného papíru a transakce při likvidaci pozic vzešlých z důsledku stabilizační činnosti by měly být prováděny tak, aby byl minimalizován dopad na trh, s řádným přihlédnutím k převládajícím tržním podmínkám.
(19) Možnost nadlimitního úpisu a zajišťovací opce ("greenshoe options") umožňující získání zdrojů a zajištění stabilizační činnosti úzce souvisejí se stabilizací.
(20) Zvláštní pozornost by měla být věnována použití možnosti nadlimitního úpisu investičním podnikem nebo úvěrovou institucí za účelem stabilizace, je-li jejím výsledkem pozice nepokrytá odpovídající zajišťovací opcí ("greenshoe option").
(21) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky, které musí splňovat programy zpětného odkupu a stabilizace finančních nástrojů, aby se na ně mohla vztahovat výjimka stanovená v článku 8 směrnice 2003/6/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se navíc k definicím uvedeným ve směrnici 2003/6/ES rozumí:
1. "investičním podnikem" právnická osoba, jak je definována v čl. 1 bodu 2 směrnice Rady 93/22/EHS [4];
2. "úvěrovou institucí" právnická osoba, jak je definována v čl.
1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES [5];
3. "programem zpětného odkupu" obchodování s vlastními akciemi v souladu s články 19 až 24 směrnice Rady 77/91/EHS;
4. "plánovaným programem zpětného odkupu" program zpětného odkupu, u něhož jsou data operací a objem cenných papírů, které mají být obchodovány během doby trvání programu, stanoveny v době uveřejnění programu zpětného odkupu;
5. "dostatečným uveřejněním" uveřejnění provedené v souladu s postupem stanoveným v čl. 102 odst. 1 a článku 103 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES [6];
6. "dotyčnými cennými papíry" převoditelné cenné papíry ve smyslu směrnice 93/22/EHS, které jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu nebo pro něž byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém trhu, a které jsou předmětem významné distribuce;
7. "stabilizací" každý nákup nebo nabídka nákupu dotyčných cenných papírů nebo každá operace s přidruženými nástroji s nimi rovnocennými uskutečněná investičním podnikem nebo úvěrovou institucí v souvislosti s významnou distribucí takových dotyčných cenných papírů výlučně za účelem podpory jejich tržní ceny po předem určenou dobu z důvodu prodejního tlaku na takové cenné papíry;
8. "přidruženými nástroji" tyto finanční nástroje (včetně nástrojů nepřijatých k obchodování na regulovaném trhu nebo pro něž nebyla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém trhu, pokud dotyčné příslušné orgány dohodly pro operace s takovými finančními nástroji normy průhlednosti):
a) smlouvy nebo práva týkající se úpisu, nabývání nebo zcizování dotyčných cenných papírů;
b) finanční deriváty dotyčných cenných papírů;
c) jestliže dotyčnými cennými papíry jsou konvertibilní nebo vyměnitelné dluhové nástroje, takové cenné papíry, na které mohou být tyto konvertibilní nebo vyměnitelné dluhové nástroje konvertovány nebo vyměněny;
d) nástroje emitované nebo zaručené emitentem nebo ručitelem dotyčných cenných papírů, jejichž tržní cena může podstatně ovlivnit cenu dotyčných cenných papírů, nebo naopak;
e) jestliže dotyčnými cennými papíry jsou cenné papíry rovnocenné akciím, akcie představované těmito cennými papíry (a veškeré jiné cenné papíry rovnocenné těmto akciím);
9. "významnou distribucí" primární nebo sekundární nabídka dotyčných cenných papírů vyhlášená veřejně a lišící se od běžného obchodování jak hodnotou nabízených cenných papírů, tak použitými prodejními metodami;
10. "nabízejícím" dosavadní držitel nebo emitent dotyčných cenných papírů;
11. "přidělením" postup nebo postupy, kterými se určuje počet dotyčných cenných papírů, které mají obdržet investoři, kteří je předtím upsali nebo o upsání požádali;
12. "doplňkovou stabilizací" využití možnosti nadlimitního úpisu nebo zajišťovací opce investičními podniky nebo úvěrovými institucemi v souvislosti s významnou distribucí dotyčných cenných papírů výlučně za účelem usnadnění stabilizační činnosti;
13. "možností nadlimitního úpisu" doložka v dohodě o upisování nebo vedení emise, která umožňuje přijímání úpisů nebo nabídek na nákup většího množství dotyčných cenných papírů, než kolik jich bylo původně nabídnuto;
14. "zajišťovací opcí" (greenshoe option) opce poskytnutá nabízejícím investičnímu podniku (investičním podnikům) nebo úvěrové instituci (úvěrovým institucím) činným při nabídce za účelem pokrytí možnost nadlimitního úpisu, podle jejíchž podmínek mohou tyto podniky nebo instituce nakoupit určité množství dotyčných cenných papírů za nabídkovou cenu po určitou dobu po provedení nabídky dotyčných cenných papírů.
KAPITOLA II
PROGRAMY ZPĚTNÉHO ODKUPU
Článek 3
Cíle programů zpětného odkupu
Aby se na program zpětného odkupu mohla vztahovat výjimka stanovená v článku 8 směrnice 2003/6/ES, musí splňovat podmínky článků 4, 5 a 6 tohoto nařízení a jediným účelem takového programu zpětného odkupu musí být snížení základního kapitálu emitenta (v hodnotě nebo v počtu akcií) nebo splnění povinností vyplývajících z
a) dluhových finančních nástrojů vyměnitelných za kapitálové nástroje;
b) programů akciových opcí pro zaměstnance nebo jiného přidělování akcií zaměstnancům emitenta nebo přidruženého podniku.
Článek 4
Podmínky pro programy zpětného odkupu a pro uveřejňování
1. Program zpětného odkupu musí splňovat podmínky stanovené v čl. 19 odst. 1 směrnice 77/91/EHS.
2. Před začátkem obchodování musí být všechny podrobnosti o programu schváleném v souladu s čl. 19 odst. 1 směrnice 77/91/EHS dostatečně uveřejněny v členských státech, ve kterých emitent požádal o přijetí svých akcií k obchodování na regulovaném trhu.
Tyto podrobnosti musí obsahovat cíl programu podle článku 3, maximální kupní cenu, maximální počet akcií, které mají být získány, a dobu trvání, pro kterou byl program schválen.
Následné změny programu musí být v členských státech předmětem dostatečného uveřejnění.
3. Emitent musí mít zavedeny mechanismy zaručující, že splní své informační povinnosti vůči příslušnému orgánu regulovaného trhu, na němž byly akcie přijaty k obchodování. Tyto mechanismy musí zaznamenávat každou operaci související s programy zpětného odkupu včetně informací uvedených v čl. 20 odst. 1 směrnice 93/22/EHS.
4. Emitent musí uveřejnit podrobnosti o všech operacích uvedených v odstavci 3 nejpozději na konci sedmého burzovního dne po jejich provedení.
Článek 5
Podmínky obchodování
1. Pokud jde o ceny, nesmí emitent při obchodování v rámci programu zpětného odkupu nakupovat akcie za vyšší cenu, než je cena posledního nezávislého obchodování nebo nejvyšší aktuální nezávislá nabídka na trzích, kde se nákup uskutečňuje, podle toho, která je vyšší.
Jestliže tímto trhem není regulovaný trh, bere se jako referenční cena posledního nezávislého obchodování nebo nejvyšší aktuální nezávislá nabídka cena nebo nabídka na regulovaném trhu toho členského státu, v němž se uskutečňuje nákup.
Jestliže emitent uskutečňuje nákup vlastních akcií pomocí finančních derivátových nástrojů, nesmí být uplatněná cena těchto finančních derivátových nástrojů vyšší než cena posledního nezávislého obchodování nebo nejvyšší aktuální nezávislá nabídka, podle toho, která je vyšší.
2. Pokud jde o objem, nesmí emitent za den nakoupit více než 25 % průměrného denního objemu akcií obchodovaných na regulovaném trhu, na němž se nákup uskutečňuje.
Hodnota průměrného denního objemu je vypočítána na základě průměrného denního objemu obchodovaného v měsíci, který předcházel měsíci uveřejnění tohoto programu, a musí být pevná po celou schválenou dobu trvání programu.
Jestliže program na tento objem neodkazuje, musí být hodnota průměrného denního objemu založena na průměrném denním objemu obchodovaném během 20 dnů, které předcházely dnu nákupu.
3. Pro účely odstavce 2 může v případech mimořádně slabé likvidity dotyčného trhu emitent překročit uvedený limit 25 %, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) emitent předem uvědomí příslušný orgán dotyčného trhu o svém úmyslu překročit limit 25 %;
b) emitent vhodným způsobem uveřejní skutečnost, že může překročit limit 25 %;
c) emitent nepřekročí 50 % průměrného denního objemu.
Článek 6
Omezení
1. Aby se na emitenta mohla vztahovat výjimka stanovená v článku 8 směrnice 2003/6/ES, nesmí během své účasti v programu zpětného odkupu provádět tyto obchody:
a) po dobu trvání programu prodávat vlastní akcie;
b) obchodovat v době, která je podle práva členského státu, v němž probíhá obchodování, uzavřeným obdobím;
c) obchodovat v případě, kdy se emitent rozhodl pozdržet uveřejnění důvěrných informací v souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 2003/6/ES.
2. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužije, je-li emitent investiční podnik nebo úvěrová instituce a vytvořil účinné informační bariéry ("čínské zdi"), podléhající kontrole příslušného orgánu, mezi osobami, které nakládají s důvěrnými informacemi vztahujícími se přímo či nepřímo k emitentovi, a osobami odpovědnými za jakékoli rozhodnutí týkající se obchodování s vlastními akciemi (včetně obchodování uskutečněného jménem klientů), pokud obchoduje s vlastními akciemi na základě takového rozhodnutí.
Ustanovení odst. 1 písm. b) a c) se nepoužijí, jestliže emitent je investiční podnik nebo úvěrová instituce a vytvořil účinné informační bariéry ("čínské zdi"), podléhající kontrole příslušného orgánu, mezi osobami, které nakládají s důvěrnými informacemi vztahujícími se přímo či nepřímo k emitentovi (včetně obchodních rozhodnutí v rámci programu zpětného odkupu), a osobami odpovědnými za obchodování s vlastními akciemi jménem klientů, pokud obchoduje s vlastními akciemi jménem těchto klientů.
3. Odstavec 1 se nepoužije, jestliže
a) emitent zavedl plánovaný program zpětného odkupu nebo
b) program zpětného odkupu je uskutečňován pod vedením investičního podniku nebo úvěrové instituce, který přijímá rozhodnutí o dni nákupu akcií emitenta nezávisle na něm a bez jeho vlivu.
KAPITOLA III
STABILIZACE FINANČNÍHO NÁSTROJE
Článek 7
Podmínky stabilizace
Aby se na stabilizaci finančního nástroje mohla vztahovat výjimka stanovená v článku 8 směrnice 2003/6/ES, musí být provedena v souladu s články 8, 9 a 10 tohoto nařízení.
Článek 8
Časové podmínky stabilizace
1. Stabilizace se provádí pouze po omezené období.
2. Pokud jde o akcie a jiné cenné papíry rovnocenné akciím, začíná období zmíněné v odstavci 1 v případě veřejně oznámené primární nabídky dnem zahájení obchodování s dotyčnými cennými papíry na regulovaném trhu a končí nejpozději do 30 kalendářních dnů.
Jestliže se veřejně oznámená primární nabídka koná v členském státě, který umožňuje obchodování před zahájením obchodování na regulovaném trhu, začíná období uvedené v odstavci 1 dnem uveřejnění konečné ceny dotyčných cenných papírů vhodným způsobem a končí nejpozději do 30 kalendářních dnů, pokud takové obchodování probíhá v souladu s případnými pravidly regulovaného trhu, na kterém mají být dotyčné cenné papíry přijaty k obchodování, včetně všech pravidel pro uveřejňování a oznamování operací.
3. Pokud jde o akcie a jiné cenné papíry rovnocenné akciím, začíná období zmíněné v odstavci 1 v případě sekundární nabídky dnem uveřejnění závěrečné ceny dotyčných cenných papírů vhodným způsobem a končí nejpozději do 30 kalendářních dnů po dni přidělení.
4. Pokud jde o dluhopisy a ostatní formy dluhových cenných papírů (které nejsou převoditelné nebo vyměnitelné za akcie nebo jiné cenné papíry rovnocenné akciím), začíná období zmíněné v odstavci 1 dnem uveřejnění podmínek nabídky dotyčných cenných papírů (tj. včetně případného rozpětí od referenční hodnoty, jakmile byla stanovena) vhodným způsobem a končí buď nejpozději do 30 kalendářních dnů po dni, kdy emitent nástroje obdržel výnos z emise, nebo nejpozději do 60 kalendářních dnů po dni přidělení dotyčných cenných papírů, podle toho, co nastane dříve.
5. Pokud jde o dluhové cenné papíry, které jsou převoditelné nebo vyměnitelné za akcie nebo jiné cenné papíry rovnocenné akciím, začíná období zmíněné v odstavci 1 dnem uveřejnění konečných podmínek nabídky dotyčných cenných papírů vhodným způsobem a končí buď nejpozději do 30 kalendářních dnů po dni, kdy emitent nástroje obdržel výnos z emise, nebo nejpozději do 60 kalendářních dnů po dni přidělení dotyčných cenných papírů, podle toho, co nastane dříve.
Článek 9
Podmínky pro uveřejňování a oznamování stabilizace
1. Emitenti, nabízející nebo subjekty uskutečňující stabilizaci, bez ohledu na to, zda jednají jménem těchto osob, musí před zahájením období nabídky dotyčných cenných papírů vhodným způsobem uveřejnit tyto informace:
a) skutečnost, že může být prováděna stabilizace, že neexistuje záruka jejího provedení a že může být kdykoli zastavena;
b) skutečnost, že stabilizační operace mají za cíl podpořit tržní cenu dotyčných cenných papírů;
c) začátek a konec období, během kterého může ke stabilizaci dojít;
d) totožnost vedoucího stabilizace, pokud je známa v době uveřejnění, jinak musí být uveřejněna před zahájením stabilizačních operací;
e) případnou existenci a minimální velikost možnosti nadlimitního úpisu nebo zajišťovací opce, doba uplatnění zajišťovací opce a případné podmínky pro využití možnosti nadlimitního úpisu nebo zajišťovací opce.
Použití tohoto článku se pozastavuje pro nabídky spadající do oblasti působnosti prováděcích opatření ke směrnici 2003/71/ES (směrnice o prospektu) ode dne vstupu v platnost uvedených opatření.
2. Aniž je dotčen čl. 12 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/6/ES, musí podrobnosti o všech stabilizačních transakcích oznamovat emitenti, nabízející nebo subjekty uskutečňující stabilizaci, bez ohledu na to, zda jednají jménem těchto osob, příslušnému orgánu dotyčného trhu nejpozději na konci sedmého burzovního dne ode dne provedení těchto operací.
3. Do týdne od konce stabilizačního období musí emitenti, nabízející nebo subjekty uskutečňující stabilizaci, bez ohledu na to, zda jednají jménem těchto osob, vhodným způsobem uveřejnit tyto informace:
a) zda stabilizace byla nebo nebyla provedena;
b) den, kdy byla stabilizace zahájena;
c) den, kdy byla provedena poslední stabilizační operace;
d) cenové rozpětí, v němž byla stabilizace prováděna, pro každý den, kdy byly prováděny stabilizační operace.
4. Emitenti, nabízející nebo subjekty uskutečňující stabilizaci, bez ohledu na to, zda jednají jménem těchto osob, musí zaznamenat každý stabilizační příkaz nebo operaci nejméně s těmi informacemi, které jsou uvedeny v čl. 20 odst. 1 směrnice 93/22/EHS, s rozšířením na finanční nástroje jiné než ty, které byly nebo mají být přijaty na regulovaný trh.
5. Jestliže stabilizaci provádí více investičních podniků nebo úvěrových institucí, bez ohledu na to, zda jednají jménem emitenta nebo nabízejícího, jedna z těchto osob slouží jako ústřední kontaktní místo pro žádosti o informace příslušného orgánu regulovaného trhu, na kterém byly dotyčné cenné papíry přijaty k obchodování.
Článek 10
Zvláštní cenové podmínky
1. V případě nabídky akcií nebo jiných cenných papírů rovnocenných akciím nesmí být stabilizace dotyčných cenných papírů za žádných okolností prováděna nad nabídkovou cenou.
2. V případě nabídky dluhových cenných papírů převoditelných nebo vyměnitelných za nástroje uvedené v odstavci 1 nesmí být stabilizace těchto nástrojů za žádných okolností prováděna nad tržní cenou těchto nástrojů v době uveřejnění konečných podmínek nové nabídky.
Článek 11
Podmínky doplňkové stabilizace
Aby se na doplňkovou stabilizaci mohla vztahovat výjimka stanovená v článku 8 směrnice 2003/6/ES, musí být provedena v souladu s článkem 9 tohoto nařízení a s těmito podmínkami:
a) možnost nadlimitního úpisu dotyčných cenných papírů je přípustná pouze během období úpisu a za nabídkovou cenu;
b) pozice investičního podniku nebo úvěrové instituce vytvořená využitím možnosti nadlimitního úpisu, která není pokryta odpovídající zajišťovací opcí, nesmí přesáhnout 5 % původní nabídky;
c) zajišťovací opci mohou uplatnit příjemci této opce pouze v případě nadměrného přidělení dotyčných cenných papírů;
d) zajišťovací opce nesmí přesáhnout 15 % původní nabídky;
e) období uplatnění zajišťovací opce musí být stejné jako stabilizační období stanovené v článku 8;
f) uplatnění zajišťovací opce musí být neprodleně uveřejněno spolu se všemi vhodnými podrobnostmi, zejména včetně dne uplatnění opce a počtu a druhu dotyčných cenných papírů.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost v členských státech dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2274/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se otevírá a spravuje celní kvóta Společenství pro maniok pocházející z Thajska na rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) během mnohostranných obchodních jednání Světové obchodní organizace se Společenství zavázalo, že na čtyřleté období otevře celní kvótu omezenou na 21 milionů tun produktů kódů KN 0714101007141091 a ,07141099, pocházejících z Thajska, s celní sazbou sníženou na 6 %.
Tuto kvóta musí otevřít a spravovat Komise;
(2) je nutné zachovat systém správy, který zajistí, že v rámci této kvóty se mohou dovážet pouze produkty pocházející z Thajska.
Vydání dovozní licence by proto mělo být nadále podmíněno předložením vývozního certifikátu vydaného thajskými orgány, jehož vzor byl oznámen Komisi;
(3) dovozy dotyčných produktů na trh Společenství byly tradičně spravovány na základě kalendářního roku, a proto by tento systém měl být zachován.
Z tohoto důvodu je nezbytné otevřít kvótu na rok 2004;
(4) při dovozu produktů kódů KN 07141010, 07141091 a 07141099 musí být předložena dovozní licence podle nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 325/2003 [3], a podle nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 28. července 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [4];
(5) s ohledem na dosavadní zkušenosti a s přihlédnutím ke skutečnosti, že koncese Společenství stanoví celkové množství na čtyři roky s maximálním ročním množstvím 5500000 tun, je třeba zachovat opatření, která za určitých podmínek umožňují, aby do volného oběhu byla propuštěna množství produktů překračující množství uvedená v dovozních licencích nebo aby množství představující rozdíl mezi množstvím uvedeným v dovozních licencích a skutečně dovezeným menším množstvím byla převedena do následujícího období;
(6) má-li být zajištěno správné používání dohody, je nutné vytvořit systém přísných a systematických kontrol, který bude vycházet z údajů uvedených v thajských vývozních certifikátech, jakož i postupů používaných thajskými orgány při vydávání vývozních certifikátů;
(7) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OTEVŘENÍ KVÓTY
Článek 1
1. Na období od 1. ledna do 31. prosince 2004 se otevírá celní kvóta pro dovoz 5500000 tun manioku kódů KN 07141010, 0714 10 91 a 07141099 pocházejícího z Thajska.
V rámci této kvóty se příslušná celní sazba stanoví ve výši 6 % ad valorem.
Pořadové číslo kvóty je 09.4008.
2. Režim stanovený v tomto nařízení se vztahuje na produkty uvedené v odstavci 1, pokud jsou dovezeny na základě dovozních licencí, jejichž vydání je podmíněno předložením certifikátu pro vývoz do Evropského společenství vydaného odborem zahraničního obchodu ministerstva obchodu vlády Thajska (dále jen "vývozní certifikát").
KAPITOLA II VÝVOZNÍ CERTIFIKÁT
Článek 2
1. Vývozní certifikát se vyhotovuje v jednom prvopisu a nejméně jednom opisu na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze.
Rozměry formuláře jsou přibližně 210 x 297 mm.
Prvopis se vyhotovuje na bílém papíře, jehož pozadí je opatřeno tištěným žlutým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoliv pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
2. Vývozní certifikáty se vyplňují v anglickém jazyce.
3. Prvopis a opisy vývozních certifikátů se vyplňují na psacím stroji nebo ručně. Pokud se vyplňují ručně, je nutné je vyplnit inkoustem a tiskacími písmeny.
4. Na každém vývozním certifikátu musí být předtištěné pořadové číslo; v horní kolonce musí být kromě toho uvedeno číslo certifikátu.
Na opisech musí být stejná čísla jako na prvopisu.
Článek 3
1. Vývozní certifikáty vydané od 1. ledna do 31. prosince 2004 jsou platné po dobu 120 dnů ode dne vydání. Datum vydání certifikátu se započítává do doby jeho platnosti.
Certifikát je platný pouze tehdy, pokud jsou kolonky řádně vyplněny podle příslušných pokynů a pokud je náležitě ověřen podle odstavce 2.
V kolonce nazvané "shipped weight" se množství uvádí slovy i číslicemi.
2. Vývozní certifikát je řádně ověřený, pokud je v něm uvedeno datum vydání a pokud je opatřen razítkem vydávajícího orgánu a podpisem povolané osoby nebo osob.
KAPITOLA III DOVOZNÍ LICENCE
Článek 4
Žádosti o dovozní licenci pro produkty kódů KN , 0714101007141091 a 07141099 pocházející z Thajska, vypracované v souladu s nařízeními (ES) č. 1291/2000 a (ES) č. 1342/2003, se předkládají příslušným orgánům členských států spolu s prvopisem vývozního certifikátu.
Prvopis vývozního certifikátu si ponechává subjekt, který vydává dovozní licenci.
Pokud se však žádost o dovozní licenci vztahuje pouze na část množství uvedeného ve vývozním certifikátu, vydávající orgán vyznačí do prvopisu množství, pro které byl prvopis použit, a po otištění svého razítka ho vrátí dotyčné straně.
Při vydávání dovozní licence se bere v úvahu pouze množství uvedené ve vývozním certifikátu v kolonce "shipped weight".
Článek 5
Pokud se zjistí, že množství skutečně vyložená v rámci dané zásilky jsou větší než množství uvedená v dovozní licenci nebo licencích vydaných pro tuto zásilku, pak příslušné orgány, které dotyčnou dovozní licenci nebo licence vydaly, sdělí na žádost dovozce Komisi, podle dané situace telexem nebo faxem a v co nejkratší době, číslo nebo čísla thajských vývozních certifikátů, dovozních licencí, překročené množství a jméno plavidla.
Komise se spojí s thajskými orgány, aby mohly být vyhotoveny nové vývozní certifikáty.
Až do vyhotovení nových certifikátů nemohou být nadbytečná množství propuštěna do volného oběhu podle tohoto nařízení, pokud pro dotyčná množství nejsou předloženy nové dovozní licence.
Nové dovozní licence se vydávají za podmínek stanovených v článku 10.
Článek 6
Odchylně od článku 5 třetího pododstavce, pokud se zjistí, že množství skutečně vyložená v rámci dané zásilky nepřekračují o více než 2 % množství, na něž se vztahuje předložená nebo předložené dovozní licence, pak příslušné orgány členského státu propuštění do volného oběhu povolí na žádost dovozce, aby nadbytečná množství byla propuštěna do volného oběhu pod podmínkou, že bude uhrazeno clo se stropem ve výši 6 % ad valorem a že dovozce složí jistotu ve výši rovnající se rozdílu mezi clem stanoveným ve společném celním sazebníku a uhrazeným clem.
Jistota se uvolní po předložení dodatečné dovozní licence na dotyčná množství příslušným orgánům členského státu propuštění do volného oběhu. Na dodatečnou dovozní licenci se nevztahuje povinnost složit jistotu uvedenou v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 nebo v článku 8 tohoto nařízení.
Dodatečná dovozní licence se vydává za podmínek stanovených v článku 10 a po předložení jednoho nebo více nových vývozních certifikátů vydaných thajskými orgány.
V kolonce 20 dodatečné vývozní licence se uvede jeden z těchto údajů:
- Certificado complementario, artículo 6 del Reglamento (CE) no 2274/2003
- Supplerende licens, forordning (EF) nr.
2274/2003, artikel 6
- Zusätzliche Lizenz — Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 2274/2003
- Συμπληρωματικό πιστοποιητικό — Άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
2274/2003
- Licence for additional quantity, Article 6 of Regulation (EC) No 2274/2003
- Certificat complémentaire, règlement (CE) no 2274/2003, article 6
- Titolo complementare, regolamento (CE) n. 2274/2003 articolo 6
- Aanvullend certificaat — artikel 6, van Verordening (EG) nr.
2274/2003
- Certificado complementar, artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 2274/2003
- Lisätodistus, asetus (EY) N:o 2274/2003, 6 artikla
- Kompletterande licens, artikel 6 i förordning (EG) nr 2274/2003.
S výjimkou případů vyšší moci jistota propadne na množství, pro která nebude do čtyř měsíců od přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu uvedeného v prvním pododstavci předložena dodatečná dovozní licence.
Jistota propadne zejména na množství, pro která nebyla vydána žádná dodatečná dovozní licence podle článku 10 prvního pododstavce.
Po té, co příslušný orgán uvedl do dodatečné dovozní licence příslušné množství a provedl příslušné ověření, jistota stanovená v prvním pododstavci se uvolní a uvedená licence se co nejrychleji vrátí vydávajícímu orgánu.
Článek 7
Žádosti o dovozní licence podle tohoto nařízení se mohou podávat ve všech členských státech a vydané licence jsou platné na území celého Společenství.
Čl. 5 odst. 1 čtvrtá odrážka prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije u dovozu uskutečňovaného podle tohoto nařízení.
Článek 8
Odchylně od článku 12 nařízení (ES) č. 1342/2003, výše jistoty pro dovozní licence stanovené v tomto nařízení činí 5 eur za tunu.
Článek 9
1. V kolonce 8 žádostí o dovozní licence a samotných licencí se uvede údaj "Thajsko".
2. Dovozní licence obsahují:
a) v kolonce 24 jeden z těchto údajů:
- Derechos de aduana limitados al 6 % ad valorem [Reglamento (CE) no 2274/2003]
- Toldsatsen begrænses til 6 % af vardien (forordning (EF) nr.
2274/2003)
- Beschränkung des Zolls auf 6 % des Zollwerts (Verordnung (EG) Nr. 2274/2003)
- Τελωνειακός δασμός κατ’ ανώτατο όριο 6 % κατ’ αξία [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2274/2003]
- Customs duties limited to 6 % ad valorem (Regulation (EC) No 2274/2003)
- Droits de douane limités à 6 % ad valorem [règlement (CE) no 2274/2003]
- Dazi doganali limitati al 6 % ad valorem [regolamento (CE) n. 2274/2003]
- Douanerechten beperkt tot 6 % ad valorem (Verordening (EG) nr.
2274/2003)
- Direitos aduaneiros limitados à 6 % ad valorem [Regulamento (CE) n.o 2274/2003]
- Arvotulli rajoitettu 6 prosenttiin (asetus (EY) N:o 2274/2003)
- Tullsatsen begränsad till 6 % av värdet (förordning (EG) nr 2274/2003);
b) v kolonce 20 tyto údaje:
i) jméno plavidla uvedené v thajském vývozním certifikátu,
ii) číslo a datum thajského vývozního certifikátu.
3. Dovozní licence se přijme jako doklad na podporu prohlášení o propuštění do volného oběhu pouze tehdy, pokud je zejména na základě opisu nákladního listu předloženého dotčenou stranou doloženo, že produkty, pro něž se žádá o propuštění do volného oběhu, byly do Společenství dopraveny plavidlem uvedeným v dovozní licenci.
4. S výhradou použití článku 6 tohoto nařízení a odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí být množství propuštěné do volného oběhu větší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Z tohoto důvodu se v kolonce 19 zmíněné licence uvede číslo 0.
Článek 10
Dovozní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, s výjimkou případu, kdy Komise telexem nebo faxem oznámí příslušným orgánům členského státu, že podmínky stanovené v tomto nařízení nebyly splněny.
Na žádost dotyčné strany a se souhlasem Komise sděleným telexem nebo faxem může být dovozní licence vydána v kratší lhůtě.
Při nesplnění podmínek pro vydání dovozní licence může Komise po konzultaci s thajskými orgány přijmout v případě potřeby příslušná opatření.
Článek 11
Odchylně od článku 6 nařízení (ES) č. 1342/2003, poslední den doby platnosti dovozní licence odpovídá poslednímu dni doby platnosti příslušného vývozního certifikátu plus 30 dnů.
Článek 12
1. U každé žádosti o dovozní licenci oznamují členské státy Komisi každý pracovní den telexem nebo faxem tyto údaje:
a) množství, na nějž se žádá o dovozní licenci, případně s označením "dodatečná dovozní licence";
b) jméno žadatele o dovozní licenci;
c) číslo předloženého vývozního certifikátu uvedené v horní kolonce certifikátu;
d) datum vydání vývozního certifikátu;
e) celkové množství, pro které byl vývozní certifikát vydán;
f) jméno vývozce uvedené na vývozním certifikátu.
2. Nejpozději do konce prvních šesti měsíců roku 2005 orgány odpovědné za vydávání dovozních licencí sdělí Komisi telexem nebo faxem úplný seznam množství, která nejsou považována za schválená a jsou uvedena na zadní straně dovozních licencí, jméno plavidla a čísla příslušných vývozních certifikátů.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2275/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Spressa delle Giudicarie)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Itálie Komisi žádost o zápis názvu "Spressa delle Giudicarie" jako označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněné označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2206/2003 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2276/2003
ze dne 22. prosince 2003
o otevření celních kvót a stanovení celních sazeb použitelných v rámci těchto kvót v případě dovozu některých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Egypta do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do doby, než bude ukončen postup nezbytný pro ratifikaci a vstup v platnost Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Egyptem na straně druhé, podepsané dne 25. června 2001, byla uzavřena Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním používání obchodních ustanovení Evropsko-středomořské dohody o přidružení s Egyptem, dále jen "dohoda", která vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Rada schválila dohodu rozhodnutím ze dne 19. prosince 2003 o prozatímním používání ustanovení o obchodu a obchodních záležitostech Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Egyptem na straně druhé [3].
(2) Dohoda nahradí obchodní ustanovení obsažená v Dohodě o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptem, podepsané v Bruselu dne 18. ledna 1977 [4], a v Dohodě mezi členskými státy Evropského společenství uhlí a oceli a Egyptem, podepsané v Bruselu dne 18. ledna 1977 [5].
(3) Podle obchodních ustanovení dohody se u některých zpracovaných zemědělských produktů použijí u dovozního cla vzájemné koncese.
(4) Koncese Společenství se týkají dovozu některých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Egypta.
Tyto koncese mají formu úplného osvobození od cla, osvobození od valorického cla a snížení specifického cla v rámci ročních celních kvót.
(5) Je vhodné otevřít roční celní kvóty založené na dohodě. Celní sazby použitelné v rámci těchto ročních celních kvót musejí být stanoveny na základě zvláštního výpočtu.
Tento výpočet musí být proveden v souladu s nařízením Komise (ES) č.
1460/96 ze dne 25. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro preferenční právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [6].
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], stanoví pravidla pro správu celních kvót.
Celní kvóty otevřené na základě tohoto nařízení musí být spravovány v souladu s těmito pravidly.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 a od 1. ledna do 31. prosince v následujících letech se za podmínek stanovených v příloze otevírají roční kvóty pro produkty pocházející z Egypta uvedené v příloze I.
Článek 2
Celní kvóty Společenství uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Cla použitelná v rámci celních kvót od 1. ledna 2004 v případě dovozu zboží pocházejícího z Egypta, na které se vztahuje příloha II tabulka 3 protokolu č. 3 k dohodě mezi Společenstvím a Egyptem, jsou uvedena v přílohách I, II a III tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2277/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na druhou odrážku článku 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznamy krmných surovin, doplňkových látek v krmivech, určitých látek používaných ve výživě zvířat a prostředků nápomocných při zpracování krmiv, které jsou stanoveny v příloze II částech C a D nařízení (EHS) č. 2092/91, byly přezkoumány podle bodu 4.15 přílohy I části B uvedeného nařízení.
(2) Určité konvenční krmné suroviny rostlinného původu již nejsou v ekologickém zemědělství na úrovni Společenství potřebné.
Avšak většina konvenčních krmných surovin a zejména bílkovinné plodiny jsou stále nepostradatelné, přinejmenším v některých členských státech.
Mimo to konvenční mléčné vedlejší produkty jsou v ekologickém zemědělství stále nezbytné a pro zajištění dobrých životních podmínek ekologicky chovaných hospodářských zvířat jsou potřebné další minerální látky.
(3) Určité konzervanty je v ekologickém zemědělství povoleno používat pouze jako doplňkové látky v krmivech pro silážování.
V některých členských státech je však používání těchto látek vyžadováno také k ochraně plodin.
Navíc jsou z technologických důvodů v krmivech potřebné další doplňkové látky ze skupiny pojiv, protispékavých látek a koagulantů.
(4) Seznam krmných surovin a doplňkových látek v krmivech by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Harmonizovaná pravidla pro ekologickou živočišnou výrobu jsou poměrně nová.
Genetická banka různých druhů ekologicky chovaných hospodářských zvířat je stále malá.
Navíc se zejména v případě drůbeže systémy produkce skládají z různých fází, které jsou obvykle řízeny různými specializovanými odvětvími.
Kvůli komplikovanosti těchto systémů nebyl dosud v žádném členském státě dokončen celý cyklus ekologické produkce drůbeže.
S cílem zajistit dostatečnou biologickou rozmanitost ekologicky chovaných hospodářských zvířat a usnadnit rozvoj ekologické živočišné výroby je nutné prodloužit přechodné období pro uvádění obvykle chovaných zvířat do systému ekologického zemědělství.
(6) Kvůli doplnění přirozeného nárůstu a obnovování stád nebo hejn je třeba věnovat zvláštní pozornost obvykle chovaným plemenům, u nichž hrozí, že by mohla být nevyužita pro zemědělství.
(7) Jednou ze zásad systému ekologického zemědělství je zajistit provázání živočišné výroby a orné půdy.
Krmivo pro všechny druhy ekologicky chovaných zvířat by mělo pocházet v první řadě z dané jednotky s ekologickou zemědělskou výrobou nebo v případě, že to není možné, mělo by být vyprodukováno ve spolupráci s jinými ekologickými hospodářstvími.
(8) Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2092/91 by proto měly odpovídajícím způsobem změněny.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2285/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu Společenství je pozastavit částečně nebo zcela všeobecná cla společného celního sazebníku pro určitý počet nových produktů, které nejsou uvedeny v příloze nařízení Rady (ES) č. 1255/96 ze dne 27. června 1996 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu [1].
(2) Některé produkty by měly být ze seznamu v příloze daného nařízení vyškrtnuty, jelikož již není v zájmu Společenství, aby byly všeobecné sazby společného celního sazebníku pozastaveny, nebo jelikož s ohledem na technický vývoj musí být změněn jejich popis.
(3) Produkty, u nichž je třeba změnit popis, by se měly považovat za nové produkty.
(4) S ohledem na velký počet změn, které nabudou účinku dnem 1. ledna 2004, by příloha nařízení č. 1255/96 měla být z důvodu přehlednosti pro uživatele nahrazena zcela novým zněním s účinkem od uvedeného data.
(5) S ohledem na rozšíření Evropské Unie od 1. května 2004, bude s účinkem od uvedeného data třeba doplnit přílohu nařízení (ES) č. 1255/96 o nové produkty.
(6) Nařízení (ES) 1255/96 by mělo být podle toho změněno.
(7) S ohledem na hospodářskou důležitost tohoto nařízení je třeba se odvolat na naléhavé důvody uvedené v bodě I.3 protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů
Nařízení Komise (ES) č. 2286/2003
ze dne 18. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které členské státy vydávají pro hospodářské subjekty a které obsahují jak důvěrné, tak i nedůvěrné údaje, se předávají Komisi v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [2] a ukládají se v centrální databázi spravované Komisí a přístupné všem národním správním orgánům.
V minulosti Komise zveřejňovala CD-ROM obsahující výtah z databáze, kde nebyly uvedeny důvěrné údaje.
V současné době bylo vydávání tohoto CD-ROMu z technických a finančních důvodů pozastaveno.
(2) Protože veřejnost i kandidátské země naléhavě potřebují přístup k těmto informacím, měla by Komise tento přístup umožnit zveřejněním výtahu z databáze závazných informací o sazebním zařazení zboží, který nebude obsahovat důvěrné údaje, například údaje o příjemci informace nebo důvěrné údaje o složení zboží, na svých webových stránkách.
Narozdíl od CD-ROMu by tento výtah měl rovněž obsahovat případná vyobrazení.
(3) Hospodářské subjekty, které žádají o závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, by měly být informovány o využití údajů uložených v databázi, a proto je nutné upravit "Důležité upozornění" na tiskopisu žádosti o závaznou informaci o sazebním zařazení a na tiskopisu závazné informace o sazebním zařazení zboží.
(4) Kromě toho je v zájmu srozumitelnosti vhodné přeformulovat znění čl. 8 odst.
2454/93. Současně by mělo být této příležitosti využito ke zjednodušení systému sdělování závazných informací o původu.
Přenos těchto informací by se měl týkat pouze nezbytně nutných údajů.
(5) Od zavedení jednotného správního dokladu dne 1. ledna 1988 prošly právní předpisy v oblasti celnictví zásadními změnami, zejména v důsledku toho, že dne 1. ledna 1993 byl zaveden jednotný trh a dne 1. ledna 1994 se začalo používat nařízení (EHS) č.
2913/92. Technologický pokrok, a zejména stále širší užívání elektronických metod proclení, rovněž vyžaduje, aby byla změněna ustanovení týkající se používání jednotného správního dokladu.
(6) Je rovněž nutné tato ustanovení sloučit a znovu vydat tiskopisy jednotného správního dokladu, které byly od zavedení změněny.
V rámci této aktualizace je třeba nahradit přílohy 31 až 34, 37 a 38 nařízení (EHS) č. 2454/93.
(7) S cílem zajistit hospodářským subjektům a celním správám Společenství co nejvíce harmonizovanou a zjednodušenou dokumentaci, je zřejmě nutné provádět se zástupci příslušných obchodních kruhů pravidelný přezkum požadavků spojených s užíváním tiskopisu ve světle vývoje obchodních postupů a činnosti mezinárodních fór v této oblasti.
(8) Aby se členské státy mohly dostatečně připravit na zavedení nových pravidel týkajících se jednotného správního dokladu, mělo by být stanoveno, že tato pravidla se použijí s účinkem ode dne 1. ledna 2006.
Protože však některé členské státy chtějí zavést nová opatření co nejdříve, je třeba umožnit jejich dřívější používání.
(9) Bude třeba zhodnotit plány členských států na provádění uvedených opatření a podle toho případně stanovit, že toto datum je možné odložit.
(10) Ustanovení čl. 292 odst. 5 a čl. 500 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 určují příslušné orgány, u kterých se mají podávat žádosti o jednotná povolení. Kromě dočasného použití musí být tyto žádosti podány u příslušných celních orgánů v místě, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele a v němž se uskutečňuje alespoň část operací, které mají být v povolení zahrnuty. Praktické zkušenosti ukázaly, že současná kritéria pro určování příslušných orgánů nepokrývají všechny případy, jež v praxi mohou nastat. Je proto vhodné stanovit, že pokud nelze příslušné orgány určit podle stávajících pravidel, musí být žádost podána u příslušných celních orgánů v místě, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele.
(11) V roce 1997 byl nařízením (EHS) č. 2454/93 zaveden systém dohledu nad dovozem.
Situace, kdy na jedné straně významně a rychle narůstá vývoz některých produktů, u kterých jsou poskytovány náhrady, a na straně druhé ve velké míře dochází k preferenčním dovozům stejných produktů, se někdy jeví jako vysoce nepřirozená.
Dohled, který se v současné době omezuje na produkty uváděné do volného oběhu, by měl být v zájmu boje proti zneužívání v souvislosti s tímto tokem zboží rozšířen i na vývoz.
(12) Nařízení (EHS) č. 2454/93 upravuje použití dopravních prostředků v režimu dočasného použití.
Bezplatná přeprava osob v rámci hospodářské činnosti podniku je definována jako "obchodní použití" dopravního prostředku.
Podle istanbulské úmluvy se však "obchodním použitím" rozumí výhradně přeprava osob za úhradu.
Odlišné definice pojmu "obchodní použití" nejsou odůvodněné.
Tato definice by proto měla být změněna.
(13) Nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahuje zvláštní ustanovení o použití rovnocenného zboží v odvětví mléka.
Použití těchto ustanovení vedlo v praxi k určitým problémům.
Proto je žádoucí zjednodušit možnost použití rovnocenného zboží v odvětví mléka.
(14) Pokud vznikne celní dluh v režimu aktivního zušlechťovacího styku, podléhají v některých případech pro účely určení tohoto celního dluhu zušlechtěné výrobky příslušným dovozním clům. Tyto případy jsou zmíněny v čl.
1 nařízení (EHS) č. 2454/93 ve spojení s přílohou 75 uvedeného nařízení.
V souladu s obecnou poznámkou předcházející seznamu uvedenému v příloze 75 může celní úřad vykonávající dohled povolit, aby se čl. 548 odst.
1 použil i pro odpad, šrot, rezidua, odřezky a zmetky, jiné než uvedené v tomto seznamu.
O takových případech již členské státy nemusí Komisi informovat. Proto je vhodné přílohu 75 zjednodušit.
(15) Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být změněno.
(16) Opatření stanovená v tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Čl. 6 odst. 3 pododstavec A písm. k) se nahrazuje tímto:
"k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy v databázi Komise a že údaje závazné informace o sazebním zařazení zboží, včetně případných fotografií, náčrtů, dokumentace atd., s výjimkou údajů, které žadatel označil jako důvěrné, mohou být zveřejněny prostřednictvím internetu; použijí se platné předpisy o ochraně údajů."
2. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Pokud jde o závazné informace o sazebním zařazení zboží, předají celní orgány členských států neprodleně Komisi:
a) kopii žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží (příloha 1B);
b) kopii vydané závazné informace o sazebním zařazení zboží (vyhotovení č. 2 v příloze 1);
c) údaje uváděné ve vyhotovení č. 4 v příloze 1.
Pokud jde o závazné informace o původu, předají Komisi neprodleně příslušné údaje o vydané závazné informaci o původu.
Toto předání se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.
2. Na žádost kteréhokoli členského státu mu Komise neprodleně sdělí údaje získané v souladu s odstavcem 1.
Toto sdělení se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.
Elektronicky přenášené údaje žádosti o závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, vydaná závazná informace o sazebním zařazení zboží a údaje uvedené na vyhotovení č. 4 v příloze 1 se ukládají v centrální databázi Komise.
Údaje závazné informace o sazebním zařazení zboží, včetně případných fotografií, náčrtů, dokumentace atd., s výjimkou údajů uvedených v kolonkách 3 a 8 vydané závazné informace o sazebním zařazení zboží, mohou být zveřejněny prostřednictvím internetu."
3. V článku 212 se doplňuje odstavec 4, který zní:
"4. Členské státy oznámí Komisi seznam údajů, které požadují pro každý z režimů uvedených v příloze 37.
Komise seznam těchto údajů zveřejní."
V článku 213 se doplňuje druhý odstavec, který zní: "Členské státy oznámí Komisi seznam národních kódů používaných pro kolonku 37 (druhý pododdíl), 44 a 47 (první pododdíl).
Komise seznam těchto kódů zveřejní."
5. Článek 216 se nahrazuje tímto:
"Článek 216
Seznam kolonek, které mohou být vyplněny v celním prohlášení s návrhem na propuštění zboží do určitého celního režimu při použití jednotného správního dokladu, je obsažen v příloze 37."
6. V článku 254 se úvod nahrazuje tímto:
"Celní orgány mohou na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37, jestliže obsahují alespoň údaje v kolonce 1 (první a druhý pododdíl), 14, 21 (státní příslušnost), 31, 37, 40 a 54 jednotného správního dokladu a".
7. V článku 269 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Postup podle odstavce 1 druhé odrážky se vztahuje na sklady typu B, avšak s vyloučením možnosti používat obchodní doklad.
Pokud správní doklad neobsahuje všechny údaje uvedené v příloze 37 hlavě I části B, musí být tyto údaje poskytnuty v žádosti o propuštění do daného režimu, která doklad doprovází."
8. V článku 275 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
Celní úřad příslušný k propuštění zboží do jiného celního režimu s ekonomickým účinkem, než je uskladňování v celním skladu a pasivní zušlechťovací styk, může na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění do tohoto režimu, v němž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37 nebo k němuž nejsou přiloženy některé doklady uvedené v článku 220, jestliže obsahují alespoň údaje uvedené v kolonkách 14, 21 (státní příslušnost), 31, 37, 40 a 54 jednotného správního dokladu a v kolonce 44 odkaz na povolení nebo žádost v případech, kdy se použije čl. 508 odst.
9. V článku 280 se odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Celní úřad může na žádost deklaranta přijmout vývozní celní prohlášení, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37, jestliže obsahují alespoň údaje v kolonkách 1 (první pododdíl), 2, 14, 17a, 31, 38, 44 a 54 jednotného správního dokladu a veškeré ostatní údaje, které jsou považovány za nezbytné ke ztotožnění zboží, k použití předpisů o vývozu a ke stanovení výše jistoty, jejímž poskytnutím může být vývoz zboží podmíněn.
U zboží, které podléhá vývoznímu clu nebo na které se vztahuje jiné opatření stanovené v rámci společné zemědělské politiky, obsahují taková vývozní celní prohlášení všechny údaje, které umožňují správné uložení cla nebo provádění uvedených opatření.
2. Celní orgány mohou deklaranta zprostit povinnosti vyplnit kolonky 17a a 33, jestliže prohlásí, že vývoz dotyčného zboží nepodléhá žádným zákazům ani omezením, jestliže o tom celní orgány nemají žádné pochybnosti a jestliže popis zboží umožňuje okamžitě a nepochybně zboží sazebně zařadit."
10. V čl. 292 odst. 5 druhém pododstavci se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— je vedeno hlavní účetnictví žadatele umožňující kontroly režimu na základě auditu v ostatních případech."
11. V části II hlavě I kapitole 3 se název oddílu 2 nahrazuje tímto:
"Dohled Společenství"
12. V článku 308d se odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Je-li třeba, aby Společenství provádělo dohled, poskytují členské státy Komisi alespoň jednou měsíčně zprávy o dohledu obsahující údaje o množstvích produktů propuštěných do volného oběhu nebo vyvezených.
V případě dovozů členské státy na žádost Komise tyto údaje omezí na dovozy využívající preferenčních sazebních režimů.
2. Zprávy členských států o dohledu uvádějí celková množství zboží propuštěného do volného oběhu nebo vyvezeného od prvního dne dotyčného období."
13. V čl. 500 odst. 2 se doplňuje třetí pododstavec, který zní: "V případě, že příslušné celní orgány nelze určit podle prvního nebo druhého pododstavce, podává se žádost u příslušných celních orgánů v místě, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele umožňující kontroly režimu na základě auditu."
14. V čl. 555 odst. 1 se písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) "obchodním použitím". dopravního prostředku k dopravě osob za úhradu nebo k průmyslové nebo obchodní přepravě zboží jak za úhradu, tak i bezplatně;".
15. Příloha 1 se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení.
16. Příloha 1B se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
17. Přílohy 31 až 34 se nahrazují zněním přílohy III tohoto nařízení.
18. Přílohy 37 a 38 se nahrazují zněním přílohy IV tohoto nařízení.
19. Příloha 74 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
20. Příloha 75 se nahrazuje zněním přílohy VI tohoto nařízení.
Článek 2
Do 1. ledna 2005 Komise vyhodnotí plány členských států na provádění opatření stanovených v čl. 1 odst.
3 až 9, 17 a 18. Toto vyhodnocení bude vycházet ze zprávy zpracované na základě příspěvků členských států.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Ustanovení čl. 1 odst. 11 a 12 se použijí ode dne 1. ledna 2004.
3. Ustanovení čl. 1 odst. 1, 2, 15 a 16 se použijí ode dne 1. února 2004.
4. Ustanovení čl.
1 odst. 3 až 9, 17 a 18 se použijí s účinkem ode dne 1. ledna 2006.
Členské státy je však mohou provádět i před tímto datem. V takových případech členské státy oznámí Komisi datum, od kterého budou ustanovení tohoto nařízení provádět.
Komise tyto informace zveřejní.
Komise může na základě hodnocení podle článku 2 a v souladu s postupem ve výboru rozhodnout, zda je nutné datum uvedené v prvním pododstavci odložit, případně za jakých podmínek.
Komise tyto informace zveřejní.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2287/2003
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003 [1], a zejména na článek 24 a přílohy VI, VIII, IX a XII tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 66/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá opatření pro zachování a kontrolu vztahující se na rybolovné činnosti v Antarktidě [3], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí Rada s přihlédnutím k dostupným vědeckým doporučením, a zejména ke zprávě vypracované Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, přijmout nezbytná opatření, aby zaručila přístup do vod a ke zdrojům, jakož i udržitelné provozování rybolovných činností.
(2) Podle článku 20 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí Rada stanovit celkové přípustné odlovy (dále jen "TAC") pro jednotlivé rybolovné oblasti nebo skupiny rybolovných oblastí.
Rybolovná práva by měla být přidělována jednotlivým členským státům a třetím zemím v souladu s kritérii stanovenými v článku 20 uvedeného nařízení.
(3) Za účelem zajištění účinného řízení těchto TAC a kvót by měly být stanoveny zvláštní podmínky, jimiž se rybolovné činnosti řídí.
(4) Je nutno stanovit zásady a určité postupy řízení rybolovu na úrovni Společenství, aby členské státy mohly zajistit řízení činností plavidel plujících pod jejich vlajkou.
(5) Podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót [4], je nutno určit, na které populace ryb se jednotlivá opatření uvedeného nařízení vztahují.
(6) Postupem podle dohod nebo protokolů o vztazích v oblasti rybolovu Společenství jednalo o rybolovných právech s Norskem [5], Faerskými ostrovy [6], Grónskem [7], Islandem [8], Lotyšskem [9], Litvou [10] a Estonskem [11].
(7) Na základě článku 124 aktu o přistoupení z roku 1994 jsou dohody o rybolovu, které Švédsko a Finsko uzavřely se třetími zeměmi, řízeny Společenstvím.
V souladu s těmito dohodami Společenství jednalo s Polskem.
(8) Podle aktu o přistoupení z roku 2003 se ustanovení týkající se rybolovných práv Estonska, Lotyšska, Litvy a Polska budou v souladu se smlouvou o přistoupení používat počínaje datem přistoupení.
V období od 1. ledna 2004 do data přistoupení by se nicméně rybolovná práva měla přidělovat na tomtéž základě.
(9) Společenství je smluvní stranou několika regionálních organizací pro rybolov.
Tyto organizace doporučily stanovit omezení odlovu a jiná pravidla pro zachování určitých druhů.
Společenství by proto mělo tato doporučení provést.
(10) Na výročním zasedání přijala Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) tabulky, které uvádějí, zda smluvní strany ICCAT využívaly rybolovná práva málo či nadměrně.
V této souvislosti přijala ICCAT rozhodnutí, z něhož vyplývá, že Evropské společenství kvóty u některých populací ryb zcela nevyužilo.
(11) Za tím účelem, aby byly dodrženy úpravy kvót Společenství stanovené ICCAT, musejí se nevyužitá práva rozdělit na základě toho, v jaké míře jednotlivé státy svá práva nevyužily, aniž se přitom změní klíč pro roční přidělování TAC zavedený tímto nařízením.
(12) Využívání rybolovných práv by mělo být v souladu s právními předpisy Společenství, jež se týkají této problematiky, a zejména s nařízením Komise (EHS) č. 1381/87 ze dne 20. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel [12], nařízením Rady (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [13], nařízením Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [14], nařízením Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři [15], nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [16], nařízením (ES) č. 66/98, nařízením Rady (ES) č. 88/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltického moře, Velkého a Malého Beltu a Öresundu [17], nařízením Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [18] a nařízením Rady (ES) č. 1434/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví podmínky vykládky sledě obecného pro jiné průmyslové účely než k přímé lidské spotřebě [19].
(13) S cílem přispět k zachování populací ryb by měla být v roce 2004 uplatněna určitá doplňková opatření týkající se kontroly a technických podmínek rybolovných činností.
(14) Je nezbytné přijmout v souladu s pokyny stanovenými v aktu o přistoupení z roku 2003 ustanovení Společenství týkající se rybolovu v Rižském zálivu.
Pro přístup do těchto vod je proto vhodné zavést povinnost mít zvláštní povolení k rybolovu.
(15) Na zasedání v říjnu 2003 přijala Meziamerická komise pro tropické tuňáky (IATTC) zvláštní zákaz rybolovu pro loďstva, která loví pomocí košelkových nevodů, a technická opatření týkající se uchovávání úlovků, ustanovení týkající se vedlejších úlovků a ustanovení týkající se mořských želv.
Ačkoliv Společenství není členem této organizace, je nezbytné tato omezení uplatňovat, aby se zaručilo udržitelné řízení těchto rybolovných zdrojů.
(16) TAC pro populace ryb, u nichž mohou být plány obnovy uskutečněny již v roce 2004, by měly souhlasit se strategiemi obnovy stanovenými v uvedených plánech.
Pro populace ryb, u nichž plány obnovy v roce 2004 uskutečnit nelze, se použije přísnější krátkodobé řízení.
(17) Do přijetí plánů obnovy a zavedení programů řízení intenzity rybolovu, které jsou v plánech obsaženy, je nezbytné používat prozatímní programy řízení intenzity rybolovu, a to alespoň pro nejvíce ohrožené populace, pro něž Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) stanovila na rok 2004 nulový TAC.
(18) Na základě stanoviska ICES je nezbytné použít dočasný systém řízení intenzity průmyslového rybolovu smáčkovitých v podoblasti ICES IV (Skagerrak a Severní moře).
(19) Na svém dvacátém pátém výročním zasedání ve dnech 15. až 19. září 2003 přijala Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO) plán obnovy platýse černého v podoblasti NAFO 2 a divizích NAFO 3KLMNO.
Tento plán stanoví snížení úrovně TAC až do roku 2007 a dodatečná opatření, kterými se zajistí účinnost tohoto plánu.
Tato opatření by se proto měla používat již od roku 2004, dokud nebude přijato nařízení Rady, kterým se zavedou víceletá opatření pro obnovu platýse černého.
(20) Za účelem dodržení mezinárodních závazků, které Společenství učinilo jako smluvní strana Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (CCAMLR), včetně závazku používat opaření přijatá komisí CCAMLR, by se měly používat TAC přijaté komisí CCAMLR pro období 2003-2004, přičemž se použijí příslušná krajní data daného období.
(21) Na svém dvacátém sedmém výročním zasedání v roce 203 schválila CCAMLR účast plavidel plujících pod vlajkou ES na průzkumném rybolovu druhu Dissostichus v podoblastech FAO 88.1 a FAO 48.6 a příslušné rybolovné činnosti podrobila omezení odlovu a vedlejších úlovků a dalším zvláštním technickým opatřením.
Tato omezení a technická opatření by se rovněž měla používat.
(22) Za účelem zajištění obživy rybářů Společenství je důležité tyto rybolovné oblasti otevřít od 1. ledna 2004.
Vzhledem k naléhavosti dané problematiky je nutné udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pro určité populace ryb a skupiny populací ryb rybolovná práva na rok 2004 a zvláštní podmínky, za nichž lze tato rybolovná práva využívat.
Pro populace některých ryb v antarktických mořích se však rybolovná práva stanoví na období vymezené v příloze I F.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na:
a) rybářská plavidla Společenství (dále je "plavidla Společenství"); a
b) plavidla, která jsou registrována ve třetích zemích a plují pod jejich vlajkou (dále jen "plavidla třetích zemí") ve vodách podléhajících svrchovanosti nebo jurisdikci členských států (dále jen "vody ES").
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) se rybolovnými právy rozumí:
i) celkové přípustné odlovy (dále jen "TAC") nebo počet plavidel oprávněných k rybolovu a/nebo doba platnosti těchto oprávnění;
ii) podíly TAC, kterými disponuje Společenství;
iii) kvóty přidělené Společenství ve vodách třetích zemí;
iv) přidělení rybolovných práv Společenství, uvedených pod písmeny b) a c), členským státům v podobě kvót;
v) přidělení rybolovných kvót ve vodách Společenství třetím zemím;
b) "mezinárodními vodami" vody, které nepodléhjí svrchovanosti nebo jurisdikci žádného státu;
c) "oblastí upravenou předpisy NAFO" část oblasti podle úmluvy NAFO (Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku), která nepodléhá svrchovanosti nebo jurisdikci pobřežních států;
d) "Skagerrakem" oblast ohraničená na západě linií vedoucí od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes a na jihu linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a z tohoto bodu k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží;
e) "Kattegatem" oblast ohraničená na severu linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a z tohoto bodu k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží a na jihu linií vedoucí z Hasenøre ke Gnibens Spids, z Korshage ke Spodsbjerg a z Gilbjerg Hoved ke Kullen;
f) "Severním mořem" podoblast ICES IV a ta část divize ICES IIIa, na kterou se nevztahuje definice Skagerraku uvedená v písmenu c);
g) "správní jednotkou 3" subdivize ICES 30 a 31 a část subdivize ICES 29, která se nachází severně od 59°30′ s. š;
h) "Rižským zálivem" oblast ohraničená na západě linií vedoucí od majáku Ovisi (57°34,1234′ s. š. a 21°42,9574′ v. d.) na západním pobřeží Lotyšska k jižním bodu mysu Loode (57°57,4760′ s. š. a 21°58,2789′ v. d.) na ostrově Saaremaa a z tohoto bodu na jih k nejjižnějšímu bodu poloostrova Sõrve a potom severovýchodním směrem podél východního pobřeží ostrova Saaremaa a na severu ohraničená linií vedoucí z bodu na 58°30,0′ s. š. a 23°13,2′ v. d. do bodu na 58°30,0′ s. š. a 23°41′1 v. d.
i) "novými členskými státy" Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Maltská republika, Polská republika, Slovenská republika a Slovinská republika.
Článek 4
Rybolovné oblasti
Pro účely tohoto nařízení:
a) jsou oblasti ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) vymezeny v nařízení (EHS) č. 3880/91;
b) jsou oblasti CECAF (Výbor pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku) vymezeny v nařízení (ES) č. 2597/95;
c) jsou oblasti NAFO (Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku) vymezeny v nařízení (EHS) č. 2018/93;
d) jsou oblasti CCAMLR (Úmluva o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě) vymezeny v nařízení (ES) č. 66/98.
KAPITOLA II
RYBOLOVNÁ PRÁVA A SOUVISEJÍCÍ PODMÍNKY PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ
Článek 5
Rybolovná práva a rozdělování
1. Rybolovná práva pro plavidla Společenství ve vodách Společenství nebo v některých mezinárodních vodách a rozdělení těchto rybolovných práv mezi členské státy se stanoví, jak je uvedeno v přílohách I a II.
2. Plavidla Společenství jsou oprávněna k odlovu v mezích kvót stanovených v příloze I ve vodách spadajících pod rybářskou jurisdikci Estonska, Faerských ostrovů, Grónska, Islandu, Lotyšska, Litvy, Norska a v rybolovné oblasti kolem ostrova Jan Mayen a Ruské federace, a to za podmínek stanovených v článcích 9, 16 a 17.
3. Komise stanoví rybolovná práva týkající se huňáčka severního v oblastech V a XIV (vody Grónska), dostupná pro Společenství, na 70 % podílu Grónska na TAC huňáčka severního, jakmile je tento TAC stanoven.
Po převozu 30000 tun na Island, 10000 tun na Faerské ostrovy a 6700 do Norska bude zbývající množství poskytnuto všem členským státům.
4. Komise může postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002 zvýšit rybolovná práva týkající se populací tresky modravé v oblastech I-XIV (vody Společenství a mezinárodní vody) a sledě obecného v oblastech I a II (vody Společenství a mezinárodní vody), pokud třetí země nezajistí odpovědné řízení těchto populací.
Článek 6
Zvláštní ustanovení o rozdělování
Rozdělení rybolovných práv mezi členské státy, jak je stanoveno v přílohách I a II, se provede, aniž jsou:
a) dotčeny výměny prováděné podle čl. 20 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2371/2002;
b) dotčena opětovná rozdělení prováděná podle čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93;
c) dotčeny dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d) dotčena množství uchovávaná v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e) dotčeny odpočty prováděné na základě článku 5 nařízení (ES) č. 847/96.
Článek 7
Pružnost kvót
Pro populace ryb, na které se vztahuje preventivní nebo analytický TAC, a pro populace ryb, na které se vztahují podmínky meziroční pružnosti řízení stanovené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 847/96 a populace ryb, na které se vztahují sankční koeficienty uvedené v čl. 5 odst. 2 téhož nařízení, jsou pro rok 2004 určeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 8
Podmínky pro vykládku úlovků a vedlejší úlovky
1. Ryby z populací, pro které jsou stanovena rybolovná práva, mohou být uchovávány na palubě nebo vyloženy pouze v těchto případech:
a) odlovy byly provedeny plavidly členského státu, jenž má kvótu, která dosud nebyla vyčerpána; nebo
b) podíl TAC přidělený Společenství nebyl v podobě kvót rozdělen mezi členské státy a není vyčerpán; nebo
c) u všech druhů vyjma sledě obecného a makrely obecné byly úlovky smíšeny s jinými druhy a k jejich odlovu byly v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 850/98 použity sítě o velikosti ok menší než 32 milimetrů a úlovky nebyly tříděny ani na palubě ani při vykládce; nebo
d) úlovky sledě obecného jsou v souladu s článkem 2 nařízení Rady (ES) č. 1434/98; nebo
e) u makrel obecných byly úlovky smíšeny s úlovky kranase obecného nebo sardinky obecné, množství makrel obecných nepřesahuje 10 % celkové hmotnosti makrel obecných, kranasů obecných a sardinek obecných na palubě a úlovky nebyly tříděny; nebo
f) odlovy jsou provedeny v průběhu vědeckých výzkumů uskutečněných podle nařízení (ES) č. 850/98.
2. Všechna vyložená množství jsou připočtena ke kvótě nebo, pokud podíl Společenství nebyl v podobě kvót rozdělen mezi členské státy, k podílu Společenství s výjimkou odlovů provedených v souladu s odst. 1 písm. c), d), e) a f).
3. Dojde-li k vyčerpání rybolovných práv uvedených v příloze II, nebude plavidlům operujícím v rybolovných oblastech, na něž se vztahují příslušná omezení odlovu, bez ohledu na odstavec 1 povolena vykládka úlovků, které nejsou roztříděné a obsahují sledě obecné.
4. Procentní podíl vedlejších úlovků se určí v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 850/98 a vedlejší úlovky se odstraní podle téhož článku.
Článek 9
Omezení vstupu
1. Plavidlům Společenství se zakazuje lovit ve Skagerraku v pásmu 12 námořních mil od základních linií Norska.
Plavidla, která plují pod vlajkou Dánska nebo Švédska, jsou nicméně oprávněna lovit až do 4 námořních mil od základních linií Norska.
2. Rybolovné činnosti plavidel Společenství ve vodách podléhajících jurisdikci Islandu jsou omezeny na oblast vymezenou přímkami, které v uvedeném pořadí spojují následující souřadnice:
Jihozápadní oblast
1. 63°12′ s. š. a 23°05′ z. d. přes 62°00′ s. š. a 26°00′ z. d.
2. 62°58′ s. š. a 22°25′ z. d.
3. 63°06′ s. š. a 21°30′ z. d.
4. 63°03′ s. š. a 21°00′ z. d. a odtud 180°00′ j. š.
Jihovýchodní oblast
1. 63°14′ s. š. a 10°40′ z. d.
2. 63°14′ s. š. a 11°23′ z. d.
3. 63°35′ s. š. a 12°21′ z. d.
4. 64°00′ s. š a 12°30′ z. d.
5. 63°53′ s. š. a 13°30′ z. d.
6. 63°36′ s. š. a 14°30′ z. d.
7. 63°10′ s. š. a 17°00′ z. d. a odtud 180°00′ j. š.
Článek 10
Zvláštní podmínky týkající se sledě obecného v Severním moři
Opatření stanovená v příloze III se použijí pro odlov, třídění a vykládku sledě obecného chyceného v Severním moři, ve Skagerraku a v Kattegatu.
Článek 11
Jiná technická a kontrolní opatření
Pro rok 2004 se kromě technických opatření stanovených v nařízení (ES) č. 850/98, nařízení (ES) č. 88/98, nařízení (ES) č. 1626/94 a nařízení (ES) č. 973/2001 použijí také technická opatření stanovená v příloze IV tohoto nařízení.
Prováděcí pravidla k bodům 11 a 12 přílohy IV mohou být přijata postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Článek 12
Omezení intenzity rybolovu a související podmínky pro řízení populací
1. V období od 1. do 31. ledna 2004 se pro řízení populací tresky obecné ve Skagerraku, Kattegatu, v Severním moři a západně od Skotska použijí omezení intenzity rybolovu a související podmínky stanovené v příloze XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 [20].
2. V období od 1. února do 31. prosince 2004 se pro řízení populací tresky obecné ve Skagerraku, Kattegatu, v Severním moři a ve východní části Lamanšského průlivu, v Irském moři a západně od Skotska použijí omezení intenzity rybolovu a související podmínky stanovené v příloze V.
3. Pokud jde o řízení populací smáčkovitých v podoblasti ICES IV (Skagerrak a Severní moře), použijí se omezení intenzity rybolovu a související podmínky stanovené v příloze VI.
4. Prováděcí pravidla k bodu 6 přílohy VI mohou být přijata postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA III
RYBOLOVNÁ PRÁVA A SOUVISEJÍCÍ PODMÍNKY PRO PLAVIDLA TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 13
Oprávnění
Plavidla, která plují pod vlajkou Barbadosu, Estonska, Guayany, Japonska, Jižní Koreje, Lotyšska, Litvy, Norska, Polska, Ruské federace, Surinamu, Trinidadu a Tobaga a Venezuely, a plavidla registrovaná na Faerských ostrovech jsou oprávněna provádět ve vodách Společenství odlovy v rámci kvót stanovených v příloze I a za podmínek stanovených v článcích 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 23 a 24.
Článek 14
Zeměpisná omezení
Rybolovné činnosti plavidel plujících pod vlajkou:
a) Norska nebo registrovaných na Faerských ostrovech jsou omezeny na ty části rybolovné oblasti o šířce 200 námořních mil, která leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií členských států v Severním moři, Kattegatu, v Baltickém moři a v Atlantickém oceánu severně od 43°00′ s. š., avšak s výjimkou oblasti uvedené v článku 18 nařízení (ES) č. 2371/2002; ve Skagerraku jsou nicméně plavidla plující pod vlajkou Norska oprávněna lovit vně pásma o šířce 4 námořních mil od základních linií Dánska a Švédska;
b) Estonska, Lotyšska a Litvy jsou omezeny na ty části oblasti o šířce 200 námořních mil, která leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií členských států v Baltickém moři jižně od 59°30′ s. š.;
c) Polska nebo Ruské federace jsou omezeny na ty části oblasti o šířce 200 námořních mil, která leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií Švédska v Baltickém moři jižně od 59°30′ s. š.;
d) Barbadosu, Guayany, Japonska, Jižní Koreje, Surinamu, Trinidadu a Tobaga a Venezuely jsou omezeny na ty části oblasti o šířce 200 námořních mil, která leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií francouzského departementu Guayana.
Článek 15
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby populací, pro něž byla stanovena rybolovná práva, mohou být uchovávány na palubě nebo vyloženy pouze tehdy, pokud byly odlovy provedeny plavidly třetí země, která mají kvótu a tato kvóta nebyla vyčerpána.
KAPITOLA IV
REŽIM LICENCÍ PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ
Článek 16
Licence a další podmínky
1. Aniž jsou dotčena obecná ustanovení o licencích k rybolovu a zvláštních povoleních k rybolovu stanovená nařízením (ES) č. 1627/94, lze rybolov ve vodách třetích zemí provozovat pouze na základě licence vydané orgány příslušné třetí země.
Ustanovení prvního pododstavce se však při rybolovu v norských vodách Severního moře nevztahují na:
a) plavidla o prostornosti nejvýše 200 GT;
b) plavidla, která pro účely lidské spotřeby loví jiné druhy než makrelu obecnou;
c) švédská plavidla, v souladu se zavedenou praxí.
2. Maximální počet licencí a jiné související podmínky jsou stanoveny v části I přílohy VII.
V žádostech o licence musejí být uvedeny typy rybolovu a jména a vlastnosti plavidel, pro něž mají být licence vydány, přičemž tyto žádosti budou zaslány Komisi orgány členských států.
Komise předá tyto žádosti orgánům příslušné třetí země.
3. Plavidla Společenství jsou povinna dodržovat opatření pro zachování a kontrolu a všechna další ustanovení, která se vztahují na oblast, ve které operují.
Článek 17
Faerské ostrovy
Plavidla Společenství, která jsou oprávněna k cílenému rybolovu jednoho druhu ve vodách Faerských ostrovů, mohou provozovat cílený rybolov jiných druhů, pokud tuto změnu předem ohlásí faerským orgánům.
KAPITOLA V
REŽIM LICENCÍ PRO PLAVIDLA TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 18
Povinnost držet licenci a zvláštní povolení k rybolovu
1. Aniž je dotčen článek 28b nařízení (ES) č. 2847/93, norská plavidla o prostornosti nejvýše 200 GT jsou osvobozena od povinnosti mít licenci a povolení k rybolovu.
2. Licence a zvláštní povolení k rybolovu budou uchovávány na palubě.
Plavidla registrovaná na Faerských ostrovech a v Norsku budou od této povinnosti osvobozena.
3. Plavidla třetích zemí, která jsou oprávněna lovit ke dni 31. prosince 2003, mohou v rybolovu pokračovat od počátku roku 2004, dokud není seznam plavidel oprávněných k rybolovu předložen Komisi a Komisí schválen.
Článek 19
Žádosti o licence a zvláštní povolení k rybolovu
Všechny žádosti o licenci a zvláštní povolení k rybolovu, které orgán třetí země předkládá Komisi, musejí obsahovat tyto údaje:
a) jméno plavidla;
b) registrační číslo;
c) externí identifikační písmena a čísla;
d) rejstříkový přístav;
e) jméno a adresu vlastníka nebo nájemce;
f) hrubou prostornost a celkovou délku plavidla;
g) výkon motoru;
h) volací značku a radiovou frekvenci;
i) plánovanou metodu rybolovu;
j) plánovanou rybolovnou oblast;
k) cílové druhy;
l) období, pro které se o licenci žádá.
Článek 20
Počet licencí
Počet licencí a zvláštní související podmínky jsou stanoveny v části II přílohy VII.
Článek 21
Zrušení a odebrání
1. Licence a zvláštní povolení k rybolovu mohou být zrušeny za účelem vydání nových licencí a zvláštních povolení k rybolovu.
Taková zrušení nabývají účinku dnem předcházejícím datu, kdy Komise vydá nové licence a zvláštní povolení k rybolovu.
Nové licence a zvláštní povolení k rybolovu nabývají účinku dnem jejich vydání.
2. Licence a zvláštní povolení k rybolovu se zcela nebo zčásti odeberou před datem uplynutí jejich platnosti, dojde-li k vyčerpání kvóty pro danou populaci ryb, stanovenou v příloze I.
3. Licence a zvláštní povolení k rybolovu se odeberou, nejsou-li dodrženy povinnosti stanovené tímto nařízením.
Článek 22
Nedodržení příslušných předpisů
1. Během období nejvýše 12 měsíců nebudou pro plavidlo, které nedodrželo povinnosti stanovené tímto nařízením, vydány licence ani zvláštní povolení k rybolovu.
2. Komise předloží orgánům příslušné třetí země jména a vlastnosti plavidel, která nebudou v důsledku porušení příslušných předpisů během následujícího měsíce nebo měsíců oprávněna lovit v rybolovné oblasti Společenství.
Článek 23
Povinnosti držitele licence
1. Plavidla třetích zemí budou dodržovat opatření pro zachování a kontrolu a všechna další ustanovení, která se vztahují na rybolovné činnosti plavidel Společenství v oblasti, ve které operují, a zejména nařízení (ES) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94, (ES) č. 88/98, (ES) č. 850/98, (ES) č. 1434/98 a nařízení Komise (EHS) č. 1381/87.
2. Plavidla uvedená v odstavci 1 povedou lodní deník, do kterého budou zapisovat údaje stanovené v části I přílohy VIII.
3. Plavidla třetích zemí, s výjimkou norských plavidel lovících v divizi ICES IIIa, Komisi předají v souladu s pravidly stanovenými v příloze IX údaje stanovené v uvedené příloze.
Článek 24
Zvláštní ustanovení týkající se francouzského departementu Guayana
1. Pro přidělení licence k rybolovu ve vodách francouzského departementu Guayana se majitel příslušného plavidla musí zavázat, že na žádost Komise povolí, aby na palubu vstoupil pozorovatel.
2. Velitel každého plavidla, které má licenci k rybolovu kostnatých ryb nebo tuňáka obecného ve vodách francouzského departementu Guayana, bude při vykládce úlovků po každé plavbě předkládat francouzským orgánům prohlášení, v němž uvede množství krevetky severní, které bylo uloveno a uchováváno na palubě od posledního prohlášení.
Toto prohlášení se vypracuje na formuláři, jehož vzor je uveden v části III přílohy VII. Za přesnost prohlášení bude odpovídat velitel plavidla.
Francouzské orgány přijmou všechna vhodná opatření k ověření přesnosti prohlášení, přičemž se budou opírat zejména o údaje uvedené v lodním deníku uvedeném v čl. 23 odst.
2. Po ověření bude prohlášení podepsáno příslušným úředníkem.
Před koncem každého měsíce zašlou francouzské orgány Komisi všechna prohlášení týkající se předcházejícího měsíce.
3. Plavidla, která provozují rybolovné činnosti ve vodách francouzského departementu Guayana, však povedou lodní deník odpovídající vzoru uvedenému v části II přílohy VIII. Kopie tohoto lodního deníku se prostřednictvím francouzských orgánů do 30 dnů od posledního dne plavby zašle Komisi.
4. Pokud během období jednoho měsíce neobdrží Komise žádné sdělení o plavidle, které má v držení licenci k rybolovu ve vodách francouzského departemenetu Guayany, licence se tomuto plavidlu odebere.
KAPITOLA VI
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ, KTERÁ LOVÍ V OBLASTI UPRAVENÉ PŘEDPISY NAFO
ODDÍL 1
Účast Společenství
Článek 25
Seznam plavidel
1. Výhradně plavidla Společenství o prostornosti vyšší než 50 hrubých tun, jimž členský stát vlajky vydal zvláštní povolení k rybolovu, jsou za podmínek stanovených v povolení oprávněna lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat rybolovné zdroje v oblasti upravené předpisy NAFO.
2. Každý členský stát zašle Komisi v podobě snímatelné počítačem seznam všech plavidel o prostornosti vyšší než 50 hrubých tun, která plují pod jeho vlajkou, jsou registrována ve Společenství a jsou oprávněna lovit v oblasti upravené předpisy NAFO.
3. Seznam plavidel uvedený v odstavci 2 se Komisi sdělí ve lhůtě 15 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost a v případě změn tohoto seznamu nejméně pět dnů před vplutím nového plavidla do oblasti upravené předpisy NAFO.
Komise předá tyto údaje co nejrychleji sekretariátu NAFO.
4. Seznam uvedený v odstavci 2 bude obsahovat tyto údaje:
a) vnitřní číslo plavidla, jak je definováno v příloze I nařízení Komise (ES) č. 2090/98 ze dne 30. září 1998 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [21];
b) mezinárodní volací značku;
c) případně jméno nájemce plavidla;
d) typ plavidla;
5. U plavidel, která plují dočasně pod vlajkou členského státu (nájem samotného plavidla), budou zaslané údaje obsahovat:
a) datum, od kterého je plavidlo oprávněno plout pod vlajkou členského státu;
b) datum, od něhož členský stát oprávnil plavidlo k rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO;
c) název státu, v němž je plavidlo registrováno nebo bylo registrováno dříve, a datum, ke kterému plavidlo přestalo plout pod vlajkou daného státu;
d) jméno plavidla;
e) úřední registrační číslo plavidla přidělené příslušnými vnitrostátními orgány;
f) domovský přístav plavidla po jeho převodu;
g) jméno vlastníka nebo nájemce plavidla;
h) prohlášení, že velitel obdržel kopii ustanovení platných v oblasti upravené předpisy NAFO;
i) hlavní druhy, které plavidlo v oblasti upravené předpisy NAFO hodlá lovit;
j) podoblasti, v nichž bude plavidlo pravděpodobně lovit.
ODDÍL 2
Technická opatření
Článek 26
Velikost ok
Používání vlečných sítí, které mají v kterékoli části oka o velikosti menší než 130 mm, je při cíleném rybolovu druhů uvedených v příloze X zakázáno.
Tuto velikost ok lze snížit na minimum 60 mm při cíleném rybolovu olihně atlantické (Illex illecebrosus).
Pří cíleném rybolovu rejnokovitých (Rajidae) se tato velikost ok zvětší nejméně na 280 mm v kapse vlečné sítě, a ve všech ostatních částech vlečné sítě na 220 mm.
Plavidla, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), musejí používat sítě o velikosti ok nejméně 40 mm.
Článek 27
Připevňování přídavných zařízení k sítím
1. Používání zařízení nebo prostředků jiných než popsaných v tomto odstavci, které způsobují ucpávání ok kterékoliv části sítě nebo zmenšují jejich rozměry, je zakázáno.
2. Na spodní straně kapsy vlečné sítě smí být připevněna plachtovina, síťovina nebo jiný materiál, jehož úkolem je zabránit nebo omezit opotřebování.
3. Na vrchní straně kapsy vlečné sítě smí být připevněna zařízení za předpokladu, že nezpůsobují ucpávání ok.
Používání přídavných vrchních a postranních dílů zabraňujících prodření sítě je omezeno na díly uvedené v příloze XI.
4. Plavidla, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), musejí používat třídící rošty nebo mřížky s maximální roztečí 22 mm.
Plavidla, která loví krevetku severní v divizi 3L, musejí být rovněž vybavena kloubovými řetězy o minimální délce 72 cm.
Článek 28
Vedlejší úlovky
1. Velitelé plavidel nesmějí provozovat cílený rybolov druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků.
Cílený rybolov těchto druhů se provozuje pouze tehdy, tvoří-li tyto druhy největší procentní podíl hmotnosti odlovu při každém vytažení sítě.
2. Vedlejší úlovky druhů uvedených v příloze I D, pro které Společenství neurčilo žádné kvóty pro část oblasti upravené předpisy NAFO a které byly v této oblasti chyceny při cíleném rybolovu jakéhokoliv druhu, nesmějí u žádného druhu přesáhnout2500 kg nebo 10 % hmotnosti celkového odlovu uchovávaného na palubě, podle toho, které je větší.
Nicméně v části oblasti upravené předpisy, ve které je cílený rybolov určitých druhů zakázán, nesmějí vedlejší úlovky jednotlivých druhů uvedených v příloze I D přesáhnout 1250 kg nebo 5 %.
3. Kdykoliv celkové množství druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků, při jakémkoliv vytažení sítě překročí některý z limitů stanovených v odstavci 2, podle toho, který je použitelný, plavidlo se přesune do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě.
Kdykoliv celkové množství druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků, při jakémkoliv následujícím vytažení sítě překročí uvedené limity, plavidlo se opět ihned přesune do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě a mimo danou oblast zůstane 48 hodin
4. Pokud u plavidel, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), celkové množství vedlejších úlovků všech druhů uvedených v příloze I D při kterémkoliv vytažení sítě překročí 5 % hmotnosti v divizi 3 M a 2,5 % v divizi 3 L, plavidla se ihned přesunou do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě.
Úlovky krevetky severní se nepoužijí při výpočtu úrovně vedlejších úlovků hlubinných druhů ryb.
Článek 29
Minimální velikosti ryb
Ryby pocházející z oblasti upravené předpisy NAFO, které nedosahují předepsané velikosti uvedené v příloze XII, se nesmějí uchovávat na palubě, zpracovávat, překládat na jiné plavidlo, vykládat, převážet, skladovat, prodávat, vystavovat ani nabízet k prodeji, nýbrž musejí být okamžitě vráceny zpět do moře.
Pokud množství ulovených ryb, které nedosahují předepsané velikosti, v určitých rybolovných vodách přesáhne 10 % celkového množství, plavidlo se přesune do vzdálenosti nejméně pěti námořních mil od místa posledního vytažení sítě, nežli může pokračovat v rybolovu.
Jakékoliv zpracované ryby, pro něž je stanovena minimální velikost a které nedosahují minimální délky stanovené v příloze XII, se považují za produkty pocházející z podměrečných ryb.
ODDÍL 3
Kontrolní opatření
Článek 30
Lodní deník a plán skladování
1. Kromě dodržování článků 6, 8, 11 a 12 nařízení (EHS) č. 2847/93 jsou velitelé plavidel povinni zapisovat do lodního deníku údaje uvedené v příloze XIII tohoto nařízení.
2. Do patnáctého dne každého měsíce oznámí členské státy v podobě snímatelné počítačem Komisi množství populací uvedených v příloze XIV, která byla v průběhu předcházejícího měsíce vyložena, a sdělí veškeré údaje, které obdržely na základě článků 11 a 12 nařízení (EHS) č. 2847/93.
3. Velitel plavidla Společenství povede v souvislosti s odlovy druhů uvedených v příloze I D:
a) lodní deník, ve kterém je uveden souhrnný odlov podle jednotlivých druhů ryb a zpracované produkce;
b) plán skladování zpracované produkce, ze kterého je patrné, kde jsou jednotlivé druhy ryb ve skladu umístěny.
4. Velitelé plavidel musejí poskytnout potřebnou pomoc, aby množství uvedená v lodním deníku a objemy zpracované produkce uložené na palubě mohly být ověřeny.
Článek 31
Sítě
Při cíleném rybolovu jednoho nebo více druhů uvedených v příloze X nesmějí plavidla mít na palubě sítě o velikosti ok menší, než jak stanoví článek 26.
Nicméně plavidla, která během téže plavby loví v jiných oblastech než v oblasti upravené předpisy NAFO, mohou mít takové sítě na palubě za předpokladu, že jsou tyto sítě pevně převázány a uloženy a nejsou k dispozici pro okamžité použití, jinými slovy:
a) sítě nejsou připevněny pomocí třmenů k okrajům paluby ani ke svým vytahovacím nebo vlečným kabelům a lanům;
b) sítě převážené na palubě či nad ní musejí být pevně přivázány k části lodní nástavby.
Článek 32
Překládky
Plavidla Společenství nebudou provádět překládky v oblasti upravené předpisy NAFO, pokud od svých příslušných orgánu neobdržela k takovým činnostem předběžné oprávnění.
Článek 33
Sledování intenzity rybolovu
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že intenzita rybolovu jeho plavidel, uvedených v článku 25, bude úměrná rybolovným právům, která jsou pro něj v oblasti upravené předpisy NAFO dostupná.
2. Členské státy sdělí Komisi plán rybolovu pro plavidla, která loví určité druhy v oblasti upravené předpisy NAFO, nejpozději do 31. ledna 2004 anebo alespoň 30 dnů před začátkem této činnosti.
Plán rybolovu bude uvádět zejména plavidlo nebo plavidla, která v této oblasti loví.
Plán rybolovu bude pokrývat celkovou intenzitu rybolovu, která se vynaloží v těchto rybolovných oblastech, ve vztahu k rybolovným právům, která má členský stát, jenž prohlášení činí, k dispozici.
Nejpozději do 31. prosince 2004 předloží členské státy Komisi zprávu o provádění svých plánů rybolovu, přičemž upřesní zejména počet plavidel, která v uvedené oblasti skutečně loví, a celkový počet dnů, kdy byl rybolov provozován.
ODDÍL 4
Zvláštní ustanovení vztahující se na krevetku severní
Článek 34
Lov krevetky severní
Každý členský stát bude Komisi denně oznamovat množství krevetky severní (Pandalus borealis) ulovená v divizi 3L oblasti upravené předpisy NAFO plavidly, která plují pod jejich vlajkou a jsou registrována ve Společenství.
Veškeré rybolovné činnosti musejí probíhat v hloubce větší než 200 metrů a v přídělu členského státu je smí v daném okamžiku provozovat pouze jediné plavidlo.
ODDÍL 5
Zvláštní ustanovení vztahující se na platýse černého
Článek 35
Zvláštní povolení k rybolovu platýse černého
1. Plavidla Společenství, jejichž celková délka přesahuje 24 metrů a která nejsou zapsána v seznamu uvedeném v odstavci 2, nejsou oprávněna lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat platýse černého.
2. Každý členský stát zašle Komisi plán rybolovu pro všechna plavidla, která plují pod jeho vlajkou a jsou registrována ve Společenství, jejichž celková délka přesahuje 24 metrů a jimž bylo vydáno zvláštní povolení k rybolovu, které je opravňuje k rybolovu platýse černého v podoblasti 2 a v divizích 3 KLMNO.
3. Seznam uvedený v odstavci 2 obsahuje především vnitřní číslo, jak je definováno v příloze I nařízení Komise (ES) č. 2090/98.
4. Tento seznam se sdělí Komisi v podobě snímatelné počítačem do 15 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost a změny seznamu se sdělí alespoň pět dnů před vplutím nového plavidla do podoblasti 2 a divizí 3 KLMNO.
Komise předá tyto údaje bez prodlení sekretariátu NAFO.
5. Každý členský stát přijme opatření nutná k rozdělení své kvóty pro platýse černého mezi svá plavidla s povolením podle odstavce 2.
Členské státy sdělí údaje o rozdělení kvót Komisi ve lhůtě 15 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 36
Zprávy
1. Velitelé plavidel uvedených v čl. 35 odst. 2 předají členským státům vlajky následující zprávy:
a) množství platýse černého uchovávaná na palubě při vplutí plavidla Společenství do podoblasti 2 a do divizí 3 KLMNO.
Tato zpráva se předá nejdříve dvanáct hodin a nejpozději šest hodin před vplutím každého plavidla do těchto oblastí;
b) týdenní úlovky platýse černého.
Tato zpráva se zašle poprvé nejpozději na konci sedmého dne po vplutí plavidla do podoblasti 2 a do divizí 3 KLMNO nebo, trvá-li plavba déle než sedm dní, nejpozději v pondělí u úlovků, které byly chyceny v podoblasti 2 a v divizích 3 KLMNO během předcházejícího týdne, přičemž rybolov skončil v neděli o půlnoci;
c) množství platýse černého uchovávaná na palubě při vyplutí plavidla Společenství z podoblasti 2 a divizí 3 KLMNO.
Tato zpráva, v niž je uveden počet dnů rybolovu a celkové odlovy v uvedených oblastech, se předá nejdříve dvanáct hodin a nejpozději šest hodin před vyplutím každého plavidla z těchto oblastí;
d) množství platýse černého, která byla naložena a vyložena při každé překládce provedené během pobytu plavidla v podoblasti 2 a v divizích 3 KLMNO.
Tyto zprávy se předají nejpozději do 24 hodin po ukončení překládky;
2. Po obdržení zpráv uvedených v odst.1 písm. a), c), a d) je členské státy předají Komisi.
3. Pokud úlovky platýse černého, sdělené v souladu s odstavcem 2, vyčerpají podle odhadů 70 % kvót přidělených členským státům, přijmou tyto státy nezbytná opatření, aby posílily kontroly odlovů, a o přijatých opatřeních informují Komisi.
Článek 37
Určené přístavy
1. Vykládka množství platýse černého kdekoliv mimo přístavy určené smluvními stranami NAFO se zakazuje.
Vykládka množství platýse černého v přístavech nesmluvních stran se zakazuje.
2. Členské státy určí přístavy, v nichž lze provádět vykládku platýse černého, a definují související inspekční a sledovací postupy včetně podmínek zaznamenávání a sdělování množství platýse černého, která byla v jednotlivých případech vyložena.
3. Členské státy předají Komisi do 15 dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost seznam určených přístavů a do patnácti dnů poté rovněž související inspekční a sledovací postupy uvedené v odstavci 2. Komise předá tyto informace bez prodlení sekretariátu NAFO.
4. Komise předá neprodleně všem členským státům seznam určených přístavů uvedených v odstavci 2 a přístavů určených jinými smluvními stranami NAFO.
Článek 38
Přístavní inspekce
1. Členské státy zajistí, aby všechna plavidla, která za účelem vykládky nebo překládky platýse černého vplují do určeného přístavu, byla podrobena přístavní inspekci v souladu s režimem přístavních inspekcí NAFO.
2. Je zakázáno vykládat nebo překládat úlovky z plavidel uvedených v odstavci 1, dokud nejsou přítomni inspektoři.
3. Všechna vyložená množství se před přepravou do chladírenského skladu nebo do jiného místa určení zváží podle jednotlivých druhů.
4. Členské státy předají příslušnou zprávu o přístavní inspekci sekretariátu NAFO a v kopii také Komisi, a to do sedmi pracovních dnů od data, kdy byla inspekce ukončena.
Článek 39
Zákaz vykládky a překládky vztahující se na plavidla nesmluvních stran
Členské státy zajistí, že jsou vykládky a překládky platýse černého z plavidel nesmluvních stran, která provozovala rybolovné činnosti v oblasti upravené předpisy NAFO, zakázány.
Článek 40
Sledování rybolovných činností
Nejpozději do 31. prosince 2004 předloží členské státy Komisi zprávu o provádění opatření uvedených v článcích 34 až 39 včetně celkového počtu dnů rybolovu.
ODDÍL 6
Zvláštní ustanovení vztahující se na okouníka
Článek 41
Lov okouníka
1. Každé druhé pondělí oznámí velitel plavidla Společenství, které loví okouníka v podoblasti 2 a v divizích I F, 3 K a 3 M oblasti upravené předpisy NAFO, příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou plavidlo pluje nebo v němž je registrováno, množství okouníka ulovená v těchto oblastech a divizích během období dvou týdnů, které končí předcházející neděli o půlnoci.
Představují-li kumulované úlovky 50 % TAC, oznámení se učiní každé pondělí.
2. Členské státy uvědomí Komisi každé druhé pondělí do dvanácti hodin o množstvích okouníka, která během období dvou týdnů končícího předcházející neděli o půlnoci ulovila v podoblasti 2 a v divizích I F, 3 K a 3 M oblasti upravené předpisy NAFO plavidla, která plují pod jejich vlajkou a jsou registrována na jejich území.
Představují-li kumulované úlovky 50 % TAC, zprávy se zasílají týdně.
KAPITOLA VII
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ, KTERÁ LOVÍ V OBLASTI PODLE CCAMLR
ODDÍL 1
Omezení
Článek 42
Zákazy a omezení odlovu
1. Cílený rybolov druhů uvedených v příloze XV je v oblastech a v obdobích uvedených v téže příloze zakázán.
2. Pokud jde o nový nebo průzkumný rybolov, vztahují se omezení odlovů a vedlejších úlovků uvedená v příloze XVI na podoblasti a divize uvedené tamtéž.
ODDÍL 2
Průzkumný rybolov
Článek 43
Účast na průzkumném rybolovu
Rybářská plavidla, která plují pod vlajkou Španělska a jsou ve Španělsku registrována a která byla v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 66/98 oznámena CCAMLR, se mohou účastnit průzkumného rybolovu Dissostichus spp. pomocí dlouhých lovných šňůr v podoblasti FAO 48.6 a FAO 88.1.
V podoblasti 48.6 nesmí lovit více rybářských plavidel současně.
Omezení celkového odlovu a vedlejších úlovků na jednotlivé podoblasti a jejich rozdělení mezi malé výzkumné jednotky (SSRU) v rámci dvou podoblastí jsou stanovena v příloze XVI.
2. Rybolov bude prováděn v co největší zeměpisné a batymetrické oblasti, aby bylo možné získat údaje nezbytné pro určení potenciálního výnosu a pro zamezení nadměrné koncentrace úlovků a intenzity rybolovu.
Za tímto účelem bude rybolov v malých výzkumných jednotkách (SSRU) přerušen, dosáhnou-li prohlášené úlovky stanovených mezí odlovu, přičemž daná jednotka zůstane pro rybolov uzavřena po zbytek rybolovného období.
Článek 44
Systémy hlášení
Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 43 podléhají následujícím systémům hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu:
a) pětidennímu systému hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu stanovenému v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 66/98;
b) měsíčnímu systému přesných hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu stanovenému v článku 12 nařízení (ES) č. 66/98;
c) rovněž je třeba hlásit celkový počet a hmotnost Dissostichus eleginoides a Dissostichus mawsoni vrácených do moře, včetně těch, jejichž maso mělo rosolovitou konzistenci.
Článek 45
Zvláštní podmínky
1. Průzkumný rybolov uvedený v článku 43 je provozován v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 66/98, pokud jde o opatření, která mají snížit vedlejší úmrtnost mořských ptáků při rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr. Kromě těchto opatření je při tomto rybolovu zakázáno vyhazovat vnitřnosti.
2. Na rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu v podoblasti FAO 88.1, se vztahují tyto dodatečné požadavky:
a) plavidla, která se podílejí na tomto rybolovu, nesmějí vyhazovat do moře:
i) oleje, paliva, olejové zbytky, které nebyly schváleny na základě přílohy I úmluvy MARPOL 73/78;
ii) odpadky;
ii) potravinářský odpad, který neprojde sítem o velikosti ok 25 mm;
iii) drůbež nebo její části (včetně skořápek); nebo
iv) kaly v okolí 12 námořních mil od pobřeží nebo pobřežních ledů nebo kaly, pohybuje-li se plavidlo rychlostí nižší než 4 uzle;
b) je zakázáno vozit do podoblasti 88.1 živou drůbež nebo jiné živé ptáky a žádná vykuchaná drůbež, která nebyla spotřebována, se nesmí v této oblasti vyhodit;
c) je zakázáno lovit Dissostichus spp. v podoblasti 88.1 v pásmu 10 námořních mil od pobřeží ostrovů Balleny.
Článek 46
Definice položení sítě
1. Pro účely tohoto oddílu se "položením sítě" rozumí použití jedné nebo více dlouhých lovných šňůr v téže rybolovné oblasti.
Přesná zeměpisná poloha položení sítě při lovu dlouhými lovnými šňůrami se určí podle středového bodu šňůry nebo šňůr použitých pro účely hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu.
2. Aby bylo možné považovat položení sítě za průzkumné:
a) nesmí být rozestup mezi jednotlivými průzkumnými položeními sítě nižší než 5 námořních mil, přičemž se tato vzdálenost měří od zeměpisného středového bodu každého průzkumného položení sítě;
b) při každém položení dlouhých lovných šňůr se použije alespoň 3500 háčků, avšak ne více než 10000 háčků. Při každém položení lze v tomtéž místě použít více samostatných lovných šňůr;
c) při každém položení dlouhých lovných šňůr musí být délka ponoření – doba mezi ukončením postupu kladení a zahájením postupu vytahování - delší než šest hodin.
Článek 47
Výzkumný plán
Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 43, budou uskutečňovat výzkumné plány v každé malé výzkumné jednotce (SSRU), která je součástí podoblastí FAO 48.6 a 88.1.
Výzkumné plány budou prováděny tímto způsobem:
a) při prvním vplutí do SSRU se prvních deset ponoření, označených jako "první série", považuje za "průzkumná ponoření" a musejí odpovídat kritériím stanoveným v čl. 46 odst. 2;
b) deset následujících ponoření nebo deset tun úlovků, podle toho, který spouštěcí objem se dosažen jako první, se označí jako "druhá série".
Položení sítí ve druhé sérii, pokud tak rozhodne velitel plavidla, bude součástí běžného průzkumného rybolovu. Budou-li nicméně tato položení sítí odpovídat kritériím stanoveným v čl.
46 odst. 2, mohou být rovněž považována za "průzkumná ponoření";
c) pokud chce velitel plavidla po dokončení první a druhé série položení sítí pokračovat v rybolovu v SSRU, musí plavidlo uskutečnit třetí fázi výzkumu, při níž dosáhne celkový počet průzkumných položení ve všech třech sériích počtu 20.
Třetí série kladení sítí se dokončí během téhož pobytu plavidla v SSRU jako při první a druhé sérii.
d) po dokončení 20 průzkumných položení může plavidlo pokračovat v rybolovu v SSRU;
e) v jednotkách SSRU A, B, C, E a G v podoblasti 88.1, v níž je rozloha dna rybolovné oblasti menší než 15000 km2 se písm b), c) a d) nepoužijí a po dokončení deseti průzkumných položení může plavidlo pokračovat v rybolovu v SSRU.
Článek 48
Plán shromažďování údajů
1. Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 43, budou uskutečňovat plán shromažďování údajů.
Tento plán umožní shromáždit tyto údaje:
a) polohu a hloubku dna na obou koncích každé ponořené lovné šňůry;
b) dobu položení a vytažení a délku ponoření;
c) počet a druh ryb ztracených na hladině;
d) počet ponořených háčků;
e) typ návnady;
f) úspěšnost návnady (v %);
g) typ háčků; a
h) mořské a povětrnostní podmínky a fázi měsíce při kladení lovných šňůr.
2. Veškeré údaje uvedené v odstavci 1 se shromáždí při každém průzkumném položení; je především nutné změřit velikost všech ryb chycených při průzkumném položení, jejichž počet dosáhl maxima 100 jedinců, a alespoň ze 30 ryb se odeberou vzorky pro účely vědeckých studií.
Je-li chyceno více než 100 ryb, použije se metoda náhodného odběru podvzorků.
Článek 49
Program označování
Každé rybářské plavidlo, které se podílí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 43, bude provádět následují program označování:
a) jedinci druhu Dissostichus spp. budou označováni a vypuštěni v poměru jeden jedinec na jednu tunu odlovu (živé ryby) po celou dobu rybolovného období.
Plavidla mohou označování ukončit pouze tehdy, označila-li 500 jedinců nebo pokud opouštějí rybolovnou oblast poté, co označila jednoho jedince na každou tunu živých chycených ryb;
b) program by měl být zaměřen na malé jedince o velikosti do 100 cm, ačkoliv by měli být označení i větší jedinci, je-li to nezbytné pro splnění požadavku označit na každou tunu živých chycených ryb jednoho jedince.
Všichni vypuštění jedinci by měli mít dvojité označení a měli by být vypuštěni v co největší zeměpisné oblasti;
c) všechna označení budou zřetelně uvádět individuální pořadová čísla a zpáteční adresu, aby mohl být vysledován původ označení při opětovném chycení označeného jedince;
d) všechny příslušné údaje na označení a všechny opětovné odlovy označených jedinců druhu Dissostichus spp. v rámci rybolovné oblasti se v podobě snímatelné počítačem předají CCAMLR do dvou měsíců poté, co plavidlo tyto rybolovné oblasti opustí.
Článek 50
Vědečtí pozorovatelé
Každé rybářské plavidlo, které se podílí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 43, musí mít po celou dobu rybolovných činností v průběhu rybolovného období na palubě alespoň dva vědecké pozorovatele, z nichž jeden musí být jmenován v souladu s programem komise CCMLAR pro mezinárodní vědecké pozorování.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
Předávání údajů
Podle nařízení (EHS) č. 2847/93 předají členské státy Komisi v podobě snímatelné počítačem údaje o vykládkách množství ulovených ryb prostřednictvím kódů populací stanovených v tabulkách pro jednotlivé populace.
Článek 52
Kvóty pro nové členské státy
Úlovky plavidel nových členských států v období od 1. ledna 2004 do data přistoupení budou přičteny ke kvótám stanoveným v příloze I.
Do 15 dnů od data přistoupení sdělí nové členské státy Komisi a objem svých odlovů v období od 1. ledna 2004 do data přistoupení.
Článek 53
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Pokud jsou hodnoty TAC pro oblast podle CCAMLR stanoveny pro období, které začíná před dnem 1. ledna 2004, článek 42 se použije od počátku příslušných období používání daných TAC.
Ustanovení bodu 12 přílohy IV vstupují v platnost dnem 1. února 2004 s výjimkou bodů 12.3 a 12.7 odst. 2, které vstupují v platnost dnem 1. ledna 2004.
Články 13 a 14 se na Estonsko, Lotyšsko, Litvu a Polsko přestávají vztahovat od data přistoupení těchto států.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2294/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1503/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4a nařízení Komise (ES) č. 1503/96 [2] stanoví snížení dovozního cla pro rýži Basmati kódů KN 10062017 a 10062098 o 250 EUR/t.
(2) Množství rýže dovážená v rámci tohoto režimu se významně zvýšila, aniž by byly poskytnuty informace o dovážených odrůdách.
Proto je nutné, aby Komise velmi přesně vymezila, jaké odrůdy by měly mít na snížení dovozního cla nárok.
(3) Rýže Basmati dovážená do Evropské unie z Indie a Pákistánu by měla vyhovovat zvláštním požadavkům, aby se zachovala vysoká jakost produktu a dovážená množství se omezila na rodově čisté odrůdy Basmati.
(4) Je třeba zesílit kontroly, aby se čelilo nebezpečí podvodu v souvislosti s původem rýže, jakož i dováženými odrůdami.
(5) Po konzultaci a prošetření záležitosti s indickými a pákistánskými orgány je také nutné stanovit, jaké odrůdy rýže Basmati by se měly považovat za způsobilé ke snížení dovozního cla.
(6) S ohledem na vysoké nároky na rýži Basmati pocházející z Indie a Pákistánu a na zkušenosti s řízením režimu, by se měly stanovit kontroly zajišťující jakost dováženého produktu.
V této souvislosti mohou členské státy zavést vhodné monitorovací programy, které mohou zahrnovat použití analýzy DNA.
(7) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1503/96 se mění takto:
1. v článku 4a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na rýži Basmati definovanou v příloze IV, která spadá pod kódy KN ex10062017 a ex10062098, se vztahuje snížení dovozního cla o 250 EUR/t.
Tato částka může být přehodnocena s ohledem na vývoj trhu, zejména pokud jde o dovážená množství.
Kontroly nezbytné pro použití tohoto článku je třeba provádět na základě osvědčení o pravosti dodaných příslušnými orgány Indie a Pákistánu, které jsou uvedeny v příloze III."
2. Příloha II se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení.
3. Vkládá se nová příloha IV uvedená v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2295/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], a zejména na čl. 5 odst. 3, čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 1 písm. d), čl. 10 odst. 3, čl. 11 odst. 2, čl. 20 odst. 1 a čl. 22 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Komise 2002/4/ES ze dne 30. ledna 2002 o registraci zařízení pro chov nosnic, kterou stanoví směrnice Rady 1999/74/ES [3], a zejména na body 2.1 a 2.3 přílohy uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 bylo v poslední době podstatným způsobem pozměněno. V důsledku toho je třeba upravit pravidla stanovená v nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 ze dne 15. května 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce [4]. Z důvodu srozumitelnosti a právní jistoty je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 1274/91 a nahradit jej novým zněním.
(2) Technický rozvoj a poptávka spotřebitelů vyžadují, aby se zlepšila sledovatelnost produktů a aby byla přijata opatření pro urychlení dodávek, sběru, třídění a balení vajec.
(3) Někteří producenti jsou nicméně schopni zajistit takovou skladovací teplotu vajec, jež umožňuje, aby byli trvale zproštěni povinnosti denně zajistit sběr nebo dodávku vajec určených k označení datem snášky nebo k označení třídou "extra" podle článku 12 nařízení (EHS) č.
1907/90. Je proto třeba stanovit lhůty pro sběr a dodávky vajec a upřesnit pravidla použitelná v této oblasti.
(4) Má-li být zajištěna sledovatelnost vajec, kontrola jejich původu a způsob produkce, je třeba, aby označení všech vajec rozlišovacím číslem produkčního zařízení podle směrnice Komise 2002/4/ES probíhalo v produkčním místě (v hospodářství) nebo nejpozději v první třídírně, která vejce převezme.
Označování v produkčním místě však musí být povinné tehdy, mají-li být vejce vyvezena mimo území země produkce, kromě případu, kdy existuje exkluzivní smlouva mezi producentem a třídírnou.
Rovněž je třeba stanovit povinnost označit každý kontejner rozlišovacím číslem produkčního zařízení a datem nebo dobou snášky, a to před tím, než tento kontejner opustí produkční místo.
(5) Má-li mít spotřebitel záruku, že existuje kontrola jakostních znaků čerstvých vajec, nazývaných též vejce třídy A, že tyto znaky se vztahují pouze na vejce nejvyšší jakosti a že některá vejce mohou být považována za "extra čerstvá", je třeba stanovit přísné normy pro každou třídu jakosti a obzvláště přísná pravidla pro sběr a následnou distribuci vajec, jakož i provádět třídění vajec a jejich označování rozlišovacím číslem produkčního zařízení, popřípadě datem snášky.
(6) Povolení třídit a označovat vejce podle třídy jakosti a hmotnostní skupiny mohou mít pouze podniky, jejichž prostory a technické vybavení odpovídají rozsahu jejich činnosti a umožňují tudíž řádné zacházení s vejci.
Je nezbytné předcházet nedorozumění a umožnit identifikaci zásilek vajec, a proto by každému sběrnému zařízení a třídírně mělo být přiděleno rozlišovací registrační číslo na základě jednotného systému kódů.
(7) Vejce běžné jakosti, která neodpovídají požadavkům na třídu "čerstvá vejce", je nutné považovat za vejce druhé jakosti a do této třídy je zařadit.
Tato vejce jsou v praxi převážně určena pro přímé dodávky podnikům potravinářského průmyslu, včetně podniků, které byly schváleny v souladu se směrnicí Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních problémech týkajících se produkce vajec a vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [5].
Za předpokladu, že balení obsahující tato vejce jsou označena výše uvedeným místem určení, nemusí v tomto případě být na vejcích rozlišovací znak, který by je jinak určil jako vejce třídy B. Toto značení by rovněž mělo vyloučit náhodnou nebo záměrnou záměnu se značením určeným pro vejce nevhodná k lidské spotřebě, která lze dodávat pouze podnikům mimo potravinářský průmysl.
(8) Kromě povinného uvedení data minimální trvanlivosti u vajec třídy A, data balení na obalech vajec u vajec třídy B a data třídění u vajec prodávaných bez obalu je možné poskytnout spotřebiteli další relevantní informace tím, že se na vejcích nebo jejich baleních nepovinně vyznačí doporučené datum prodeje nebo spotřeby nebo datum snášky.
Je vhodné stanovit minimální dobu spotřeby v závislosti na kritériích jakosti vajec.
(9) Je nezbytné ochránit spotřebitele před zavádějícími údaji, které by mohly být použity s nekalým záměrem získat vyšší ceny než ceny běžné u vajec od slepic v klecovém chovu nebo standardních vajec, a proto musí být stanoveny minimální požadavky na chov slepic, kromě ekologického chovu, který upravuje nařízení (EHS) č. 2092/91.
Obzvláště přísná pravidla je třeba stanovit pro registraci, vedení záznamů a kontrolu, a to zejména v případě uvádění nepovinných údajů týkajících se data snášky, způsobu krmení slepic a regionu původu.
(10) Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1907/90 je nutné vypracovat seznam třetích zemí, které poskytují dostatečné záruky, že jejich normy odpovídají normám Společenství pro způsob chovu.
(11) Pásky a štítky musí umožňovat snadnou identifikaci balení a jejich obsahu.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat velkým a malým balením obsahujícím průmyslová vejce na jedné straně a vejcím "extra" na straně druhé.
(12) Třídírny by měly mít možnost vejce znovu zabalit v případě poškození obalu, pokud si obchodník přeje prodávat vejce pod svým jménem, nebo pokud mají být vejce ve velkém balení zabalena v malých baleních.
V těchto případech je rovněž nezbytné k páskám, štítkům a balením přiložit údaje o původu a stáří vajec.
Z tohoto značení musí být zřejmé, že vejce byla znovu tříděna nebo znovu zabalena.
Kvůli dalším zpožděním způsobeným novým zabalením je nezbytné zakázat použití označení "extra" u vajec, která byla znovu zabalena.
(13) Mezi členskými státy a Komisí musí docházet k neustálé výměně informací, má-li být zajištěno jednotné používání nařízení (EHS) č. 1907/90, zejména ustanovení týkajících se kontroly, včetně zvláštních ustanovení upravujících kontrolu používání data snášky a údajů o příslušném způsobu chovu nebo krmení slepic a původu vajec.
(14) Efektivní kontrolu dodržování obchodních norem lze zajistit prověřením dostatečného počtu vajec vybraných tak, aby představovala reprezentativní vzorek kontrolované šarže. V souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č.
1907/90 týkajícími se způsobu a definice prodeje vajec bez obalu by měly být parametry odebíraných vzorků používány rovněž u tohoto prodeje.
(15) Metody používané pro třídění vajec podle jakosti a hmotnosti nejsou zcela přesné, a proto by pro tento proces měly být stanoveny určité přípustné odchylky.
Kromě toho je nutné stanovit tyto přípustné odchylky diferencovaně podle jednotlivých fází uvádění produktů na trh, neboť skladovací a přepravní podmínky mohou ovlivnit jakost a hmotnost zásilky.
Je nezbytné stanovit průměrnou minimální čistou hmotnost pro každou hmotnostní skupinu, aby vejce roztříděná podle jakosti a hmotnosti a zabalená ve velkých baleních mohla být snadněji uváděna na trh a kontrolována.
(16) Jakost tříděných vajec se může během skladování a přepravy zhoršit.
Riziko zhoršení jakosti, včetně mikrobiologické kontaminace, lze podstatně snížit zavedením přísných norem upravujících používání některých obalových materiálů.
Proto je nutné stanovit přísné požadavky, pokud jde o podmínky pro skladování, přepravu a balení vajec.
(17) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I SBĚR VAJEC A TŘÍDÍRNY VAJEC
Článek 1
Sběr vajec
1. V případě vajec, na kterých má být vyznačeno datum snášky nebo která jsou určena k uvedení na trh s označením "extra", je nezbytné, aby producent dodával tato vejce výhradně do třídíren nebo aby třídírny prováděly jejich sběr u producentů tímto způsobem:
a) ve skutečný den snášky u vajec, na kterých má být vyznačeno datum snášky podle článku 12;
b) každý pracovní den u vajec určených k uvedení na trh s označením "extra" podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1907/90;
c) každý druhý pracovní den u vajec skladovaných v hospodářství při teplotě prostředí uměle udržované na méně než 18 °C.
2. Producenti dodávají vejce, na která se nevztahuje odstavec 1 tohoto článku, zařízením vymezeným v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1907/90 nebo tato zařízení provádějí sběr uvedených vajec u producentů tímto způsobem:
a) každý třetí pracovní den;
b) jednou týdně u vajec skladovaných v hospodářství při teplotě prostředí uměle udržované na méně než 18 °C.
3. Všechna sběrná zařízení musí vejce dodat třídírnám nejpozději v pracovní den následující po dni převzetí.
4. Před opuštěním produkčního místa se na každém kontejneru vyznačí:
a) jméno, adresa a rozlišovací znak produkčního zařízení podle směrnice 2002/4/ES (dále jen "rozlišovací číslo producenta");
b) počet vajec nebo jejich hmotnost;
c) datum nebo doba snášky;
d) datum odeslání.
Tyto údaje musí být uvedeny na kontejneru a v průvodních dokladech, které třídírna uchovává nejméně po dobu šesti měsíců.
V případě třídíren, kterým vejce bez obalu dodávají jejich vlastní produkční jednotky nacházející se ve stejném areálu, identifikační označení kontejnerů může být provedeno v třídírně.
TŘÍDÍRNY VAJEC
Článek 2
Činnost třídíren
1. Třídírny třídí, balí a označují vejce a obaly nejpozději druhý pracovní den po dni převzetí vajec.
První pododstavec se však nepoužije, pokud se vejce převzatá od producentů dodávají jiným třídírnám nejpozději v pracovní den po dni převzetí.
Balení a značení obalů se kromě toho může provádět v dalších třech dnech, jsou-li vejce balena v jiné třídírně, než je třídírna, v níž byla vejce roztříděna a označena.
V těchto případech se použijí ustanovení čl. 1 odst.
2. Pokud má být datum snášky vyznačeno na vejcích, která dodávají produkční jednotky nacházející se na stejném místě jako třídírna a která nejsou zabalena v kontejnerech, pak se tato vejce třídí a balí v den snášky nebo, pokud den snášky není pracovním dnem, první následující pracovní den.
Článek 3
Podmínky schválení
1. Jako sběrná zařízení nebo třídírny ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 1907/90 lze schválit pouze podniky a producenty splňující podmínky stanovené v odstavcích 2 až 4 tohoto článku.
2. Prostory sběrných zařízení a třídíren musí být:
a) dostatečně velké z hlediska objemu vykonávané činnosti;
b) postaveny a vybaveny tak, aby
- zajišťovaly dostatečné větrání a osvětlení,
- mohly být důkladně čištěny a dezinfikovány,
- vejce byla chráněna před velkým kolísáním venkovní teploty;
c) vyhrazeny pro manipulaci s vejci a jejich uskladnění. Část prostor však lze používat ke skladování jiných produktů pod podmínkou, že tyto produkty nepřenesou na vejce cizí pachy.
3. Technické vybavení třídíren umožňuje řádnou manipulaci s vejci a musí jej především tvořit:
a) vhodné zařízení na prosvěcování vajec, u kterého je po celou dobu provozu nepřetržitá obsluha a které umožňuje provést u každého vejce zvlášť kontrolu jakosti;
b) přístroje na měření výšky vzduchové bubliny;
c) stroj na třídění vajec podle hmotnosti;
d) jedna nebo více vah kalibrovaných na vážení vajec;
e) zařízení na razítkování vajec, v případě použití článků 7 a 8 nařízení (EHS) č. 1907/90.
Pokud se používá automat na prosvěcování uvedené v prvním pododstavci písm. a), jakož i na výběr a třídění vajec, musí být součástí tohoto zařízení samostatná prosvěcovací lampa.
V případě automatického zařízení nemusí příslušný orgán členského státu trvat na nepřetržité obsluze tohoto zařízení za předpokladu, že u odesílaných vajec bude prováděna namátková kontrola jakosti.
4. Prostory a technické zařízení musí být udržovány v čistotě, v dobrém stavu a bez cizích pachů.
Článek 4
Udělení schválení
1. Žádosti o schválení sběrných zařízení nebo třídíren se podávají příslušnému orgánu daného členského státu, na jehož území se prostory sběrného zařízení nebo třídírny nacházejí.
2. Příslušný orgán přidělí schválené třídírně rozlišovací číslo, jehož počáteční kód je tento: BE _BAR_ Belgie _BAR_ AT _BAR_ Rakousko _BAR_ CZ _BAR_ Česká republika _BAR_
NL _BAR_ Nizozemsko _BAR_ _BAR_ _BAR_ SK _BAR_ Slovensko _BAR_
3. Pouze třídírny, které prošly zvláštním schvalovacím řízením, mohou být pověřeny balením vajec třídy A označených jako "extra" nebo vyznačováním data snášky podle článku 12.
KAPITOLA II TŘÍDY VAJEC
Článek 5
Požadavky na vejce třídy A
1. Vejce třídy A musí splňovat tyto minimální požadavky:
—pach: _BAR_ bez cizího pachu. _BAR_
2. Vejce třídy A se nesmí mýt nebo jakýmkoliv jiným způsobem čistit před tříděním ani po třídění.
Z tohoto důvodu nesmí být "mytá vejce" podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1907/90 uváděna na trh jako vejce třídy A, přestože splňují požadavky na vejce třídy A, a musí být označena jako "mytá vejce".
3. Vejce třídy A nesmí být žádným způsobem konzervována nebo chlazena v prostorách nebo objektech, kde je teplota uměle udržována pod +5 °C. Vejce, která byla uložena při teplotě nižší než +5 °C během přepravy netrvající déle než 24 hodin nebo v maloobchodních prodejnách a jejich přidružených prostorách, se však nepovažují za chlazená, pokud množství uskladněné v těchto prostorách nepřesahuje počet vajec, který daná maloobchodní prodejna potřebuje na tři dny prodeje.
5 nařízení (EHS) č. 1907/90 se proto nesmí uvádět na trh jako vejce třídy A, i kdyby splňovala požadavky na vejce třídy A. Uvádějí se na trh jako "chladírenská vejce".
Článek 6
Vejce třídy B
Vejce třídy B jsou vejce, která nesplňují požadavky na vejce třídy A. Lze je dodávat pouze podnikům potravinářského průmyslu schváleným podle článku 6 směrnice 89/437/EHS nebo podnikům mimo potravinářský průmysl.
Článek 7
Třídění vajec třídy A
1. Vejce třídy A a "mytá vejce" se třídí podle hmotnosti takto:
—XL – velmi velká: _BAR_ 73 g a více, _BAR_
2. Hmotnostní skupina se na balení vyznačí příslušnými písmeny nebo výrazy podle odstavce 1 nebo pomocí kombinace písmen a výrazů, a případně lze uvést i příslušné hmotnostní rozpětí.
Žádné další dělení hmotnostních rozpětí uvedených v odstavci 1 pomocí různých barev balení, symbolů, obchodních značek nebo jiných označení není povoleno.
3. Pokud jsou v jednom balení zabalena vejce třídy A různé velikosti podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1907/90, pak celková čistá hmotnost vajec se udává v gramech a příslušným způsobem se vyznačí údaj "vejce různých velikostí".
4. Pokud jsou vejce třídy A dodávána průmyslovým podnikům s tímto označením, není povinné třídit vejce podle hmotnosti a dodávky se uskutečňují podle podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4.
KAPITOLA III
ZNAČENÍ VAJEC A JEJICH BALENÍ ODDÍL 1
Článek 8
Obecná ustanovení upravující značení
1. Údaje stanovené v článku 7 a čl. 10 odst. 1 a odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 1907/90 se vyznačí v den třídění a balení.
Údaje týkající se rozlišovacího čísla producenta, data snášky, způsobu krmení nosnic a regionálního původu vajec však může vyznačit producent orazítkováním.
2. Údaje se orazítkují na vejce a umístí na balení tak, aby byly zřetelné a dobře čitelné v souladu s články 7 až 10 nařízení (EHS) č. 1907/90.
Výrobek použitý k razítkování musí splňovat požadavky stanovené v platných právních předpisech, které upravují užívání barviv na potravinách určených k lidské spotřebě.
3. Rozlišovací znaky pro vejce třídy A nebo "mytá vejce" tvoří:
a) rozlišovací znak třídy A znázorněný kruhem o průměru minimálně 12 mm, uvnitř kterého je rozlišovací znak hmotnostní skupiny, který se skládá z písmene nebo písmen uvedených v čl. 7 odst. 1 nařízení o výšce nejméně 2 mm;
b) rozlišovací číslo producenta, které se skládá z kódů a písmen stanovených ve směrnici 2002/4/ES o výšce nejméně 2 mm;
c) číslo třídírny, které se skládá z písmen a čísel o minimální výšce 2 mm;
d) data uvedená formou písmen a číslic o minimální výšce 2 mm podle údajů uvedených v příloze I, za nimiž následuje den a měsíc v podobě stanovené v článku 9 tohoto nařízení.
4. Rozlišovací znak vajec třídy B má podobu kruhu o průměru minimálně 12 mm, v němž je písmeno B o minimální výšce 5 mm.
Tento znak není povinný v případě přímých dodávek do podniků potravinářského průmyslu, pokud je na baleních obsahujících tato vejce jasně vyznačeno uvedené místo určení.
5. Pokud producent dodává vejce do třídírny nacházející se v jiném členském státě, vejce se orazítkují rozlišovacím číslem producenta dříve, než opustí produkční místo.
Pokud však producent a třídírna podepsali exkluzivní dodací smlouvu na činnosti zadané subdodavateli v uvedeném členském státě, která stanoví povinnost dodržovat výše uvedené lhůty a normy značení, pak členský stát, na jehož území se nachází produkční místo, může povolit výjimku z této povinnosti, a to na žádost hospodářských subjektů a se souhlasem členského státu, v němž se nachází třídírna.
V tomto případě je k zásilce přiložen opis smlouvy ověřený hospodářskými subjekty podle prvopisu.
O povolení výjimky musí být informovány kontrolní orgány uvedené v čl. 29 odst.
Článek 9
Označení data minimální trvanlivosti
1. Datum minimální trvanlivosti uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. e) nařízení (EHS) č. 1907/90 se vyznačuje v době balení vajec podle čl. 9 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES [6] a skládá se z jednoho nebo více výrazů uvedených v bodě 1 přílohy I.
Za tímto účelem se datum udává v souladu s čl. 9 odst. 4 směrnice 2000/13/ES v tomto pořadí a podle těchto pravidel:
a) den, vyjádřený čísly 1 až 31,
b) měsíc, vyjádřený čísly 1 až 12 nebo nejvýše čtyřmi písmeny abecedy.
2. Datem minimální trvanlivosti se rozumí datum, do kterého vejce třídy A nebo mytá vejce stále splňují požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1, pakliže jsou náležitě skladována. Toto datum nemůže být stanoveno na delší dobu než je 28 dní po snášce. Pokud je doba snášky udána podle čl. 1 odst. 4 písm. c), datum minimální trvanlivosti se určí podle prvního dne uvedeného období.
3. Velká balení a malá balení, která mohou být součástí velkých balení, mají na vnější straně uveden zřetelnými a dobře čitelnými písmeny údaj, který doporučuje spotřebitelům uchovávat vejce po zakoupení v chladu.
4. V případě vajec prodávaných bez obalu se údaj odpovídající údaji uvedenému v odstavci 2 umístí tak, aby byl pro spotřebitele zřetelný a jednoznačný.
Článek 10
Označení data balení
Označení data balení podle čl. 10 odst. 1 písm. f) nařízení (EHS) č. 1907/90 sestává z jednoho nebo více výrazů uvedených v bodě 2 přílohy I tohoto nařízení, po němž následují dvě řady čísel nebo písmen uvedených v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci tohoto nařízení.
Článek 11
Doporučené datum prodeje
1. Kromě data minimální trvanlivosti a/nebo data balení může hospodářský subjekt během balení rovněž vyznačovat doporučené datum prodeje na vejcích nebo na baleních obsahujících vejce nebo na obojím.
2. Doporučené datum prodeje nesmí překročit maximální lhůtu na dodání vajec v délce 21 dnů po snášce, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Rady 94/371/ES [7].
V případě chladírenských vajec, které jsou odesílány do francouzských zámořských departementů a jsou určeny k maloobchodnímu prodeji v těchto departementech podle čl. 6 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1907/90, může být doporučené datum prodeje prodlouženo na 40 dnů po snášce.
3. Pokud je podle čl. 1 odst. 4 písm. c) uvedena doba snášky, při stanovení doporučeného data prodeje je výchozím bodem první den uvedené doby.
4. Pro označování dat uvedených v tomto článku na vejcích a obalech se používá jeden nebo více výrazů stanovených v příloze I.
5. Data uvedená v tomto článku se uvádějí v souladu s čl. 9 odst. 1 druhým pododstavcem.
Článek 12
Označení data snášky
1. Datum snášky může hospodářský subjekt vyznačovat na obalech v průběhu balení.
V takovém případě se datum snášky vyznačuje také na vejcích obsažených v těchto baleních.
Pokud je datum snášky vyznačeno, použijí se pravidla stanovená v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Pokud jsou vejce dodávána do třídírny v kontejnerech, veškerá vejce v jednom kontejneru určená k označení datem snášky se třídí a balí bez přerušení.
Datum snášky se orazítkuje na vejcích během třídění nebo bezprostředně po něm.
3. Pokud nejsou vejce dodávána do třídírny v kontejnerech, avšak pocházejí z vlastních produkčních jednotek nacházejících se na témže místě, pak tato vejce musí být:
- orazítkována dnem snášky v den snášky; vejce snesená mimo pracovní dny však mohou být orazítkována první následující pracovní den společně s vejci snesenými v uvedený den, a to datem prvního mimopracovního dne,
- roztříděna a zabalena podle ustanovení článku 2 nebo
- dodána do jiných třídíren nebo podniků potravinářského průmyslu v den snášky nebo, připadne-li den snášky na mimopracovní den, první následující pracovní den.
4. Pokud třídírny rovněž dostávají vejce, která dodávají externí producenti a na kterých není den snášky uveden, pak skladování vajec a manipulace s nimi jsou prováděny odděleně.
Článek 13
Označení způsobu chovu
1. Má-li být na vejcích a jejich obalech vyznačen:
- způsob chovu drůbeže uvedený v článku 7 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1907/90, pak lze použít pouze výrazy uvedené v příloze II a to vždy pod podmínkou, že jsou splněny požadavky stanovené v příloze III,
- ekologický způsob chovu stanovený v nařízení (EHS) č. 2092/91, pak lze použít pouze kód uvedený v bodě 2.1 přílohy směrnice 2002/4/ES a výrazy uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 2092/91.
Výrazy uvedené v příloze II mohou být doplněny údaji, které se týkají zvláštní charakteristiky příslušného způsobu chovu.
Tyto výrazy lze uvést na vejcích spolu s rozlišovacím číslem producenta.
2. V případě vajec prodávaných bez obalu a vajec předem zabalených k prodeji může být význam rozlišovacího čísla producenta vysvětlen na kontejneru nebo na samostatné cedulce.
3. Na obalech obsahujících vejce určená pro podniky potravinářského průmyslu schválené v souladu se směrnicí 89/437/EHS mohou být vyznačeny údaje uvedené v příloze II za předpokladu, že vejce pochází z produkce drůbežáren, které splňují odpovídající požadavky podle přílohy III.
4. Ustanovení odstavce 1 se použijí, aniž jsou dotčena vnitrostátní technická opatření, která stanoví větší požadavky než jsou minimální požadavky stanovené v příloze III a která se vztahují pouze na producenty dotyčného členského státu, pokud jsou slučitelná s právem Společenství a jsou v souladu se společnými obchodními normami pro vejce.
Článek 14
Označení způsobu krmení nosnic
1. Pokud je na vejcích třídy A a na "mytých vejcích" a jejich baleních uveden údaj o způsobu krmení nosnic, použijí se minimální požadavky stanovené v příloze IV.
2. Na velkých baleních obsahujících vejce a malých baleních označených údajem o způsobu krmení nosnic se uvádějí totožné údaje.
V případě vajec prodávaných bez obalu se tyto údaje mohou používat pouze tehdy, pokud jsou uvedeny na všech vejcích.
3. Odstavec 2 se použije, aniž jsou dotčena vnitrostátní technická opatření, která stanoví větší požadavky než jsou minimální požadavky stanovené v příloze IV a která se vztahují pouze na producenty dotyčného členského státu, pokud jsou slučitelná s právem Společenství a jsou v souladu se společnými obchodními normami pro vejce.
Článek 15
Označení původu vajec
1. Na obalech vajec třídy A a "mytých vajec" může být uveden původ vajec nebo slova "původ vajec: viz kód na vejci".
2. Za účelem označení regionu původu na vejcích třídy A, mytých vejcích nebo malých baleních obsahujících tato vejce v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1907/90 se mohou použité údaje nebo symboly vztahovat k administrativním jednotkám nebo regionům vymezeným příslušným orgánem členského státu, v němž byla vejce vyprodukována.
V případě prodeje vajec bez obalu se označení původu mohou používat pouze tehdy, pokud jsou příslušnými údaji či symboly označena všechna vejce.
3. Velká balení obsahující vejce nebo malá balení označená údaji nebo symboly podle odstavce 2 musí být označena stejnými údaji nebo symboly.
ODDÍL 2 Značení dovezených vajec
Článek 16
Značení na dovážených vejcích
1. Vejce třídy A dovážená z Litvy, Maďarska, České republiky a Norska se razítkují v zemi původu rozlišovacím číslem producenta podle podmínek stanovených v článku 8.
2. Vejce dovážená ze třetích zemí, kromě zemí uvedených v prvním odstavci, jsou zřetelně a čitelně orazítkována v zemi původu kódem ISO země původu, před nímž je uvedeno: "normy, které nejsou normami ES".
3. Balení vajec třídy A dovážených ze třetích zemí splňují požadavky stanovené v článku 15 nařízení (EHS) č. 1907/90.
Označení data minimální trvanlivosti a data balení podle článku 15 nařízení (EHS) č. 1907/90 sestává z jednoho nebo více údajů uvedených v bodě 2 přílohy I tohoto nařízení, po kterých následují dvě řady čísel nebo písmen uvedených v čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce.
4. Údaj o způsobu chovu na baleních vajec třídy A dovážených z Litvy, Maďarska, České republiky a Norska se vyznačuje podle stejných podmínek, které jsou v článku 13 tohoto nařízení stanoveny pro členské státy.
Na baleních vajec třídy A dovážených ze třetích zemí, kromě zemí uvedených v prvním pododstavci, se způsob chovu označuje slovy "nespecifikovaný způsob chovu".
5. Připevnění pásek a štítků na balení a nové třídění a zabalení vajec se provádí za stejných podmínek jako jsou podmínky stanovené v kapitole IV tohoto nařízení pro členské státy.
KAPITOLA IV PÁSKY, OPĚTOVNÉ TŘÍDĚNÍ A BALENÍ VAJEC
Článek 17
Pásky a štítky pro vejce třídy A
1. Pásky a štítky uvedené v článku 11 nařízení (ES) č. 1907/90 pro vejce třídy A a mytá vejce jsou bílé barvy a údaje na nich jsou vytištěny černě podle článku 10 a 15 nařízení (EHS) č. 1907/90.
2. Odchylka uvedená v čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1907/90 se použije v případě denních množství menších než 3600 vajec na jednu dodávku a 360 vajec na jednoho odběratele. V průvodních dokladech musí být uvedeno jméno, adresa a číslo třídírny, jakož i počet vajec, třída jakosti, hmotnostní skupina, datum minimální trvanlivosti a způsob chovu.
Článek 18
Pásky a štítky pro vejce určené pro potravinářský průmysl
1. V baleních opatřených žlutou páskou nebo štítkem, které po rozbalení nemohou být opětovně použity, se na trh uvádějí tato vejce:
a) vejce uvedená v čl. 2 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 1907/90, která nebyla zařazena do třídy A nebo B;
b) vejce třídy A, která již nesplňují požadavky kladené na tuto třídu, avšak nebyla znovu roztříděna;
c) vejce třídy B.
2. Na páskách nebo štítcích uvedených v odstavci 1 musí být zřetelně a čitelně uvedeno:
a) jméno nebo název a adresa podniku, jenž vejce odeslal;
b) počet nebo čistá hmotnost balených vajec;
c) slova "VEJCE URČENÁ PRO POTRAVINÁŘSKÝ PRŮMYSL", černými velkými písmeny, o výšce 2 cm, v jednom nebo více jazyků Společenství.
Článek 19
Pásky a štítky pro průmyslová vejce
1. Průmyslová vejce ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1907/90 se uvádějí na trh v baleních opatřených červenou páskou nebo štítkem.
2. Na páskách a štítcích podle odstavce 1 musí být uvedeno:
a) jméno nebo název a adresa podniku, jemuž jsou vejce určena;
b) jméno nebo název a adresa podniku, jenž vejce odeslal;
c) slova "PRŮMYSLOVÁ VEJCE" černými velkými písmeny, o výšce 2 cm a slova "nevhodná k lidské spotřebě" černými písmeny, o minimální výšce 0,8 cm, v jednom nebo více jazycích Společenství.
Článek 20
Vejce označená jako "extra"
1. Pásky nebo štítky uvedené v článku 12 nařízení (EHS) č. 1907/90 musí být natištěny nebo připevněny tak, aby nezakrývaly žádný z údajů vyznačených na balení.
Slovo "extra" je na pásce nebo štítku natištěno kurzívou o výšce 1 cm a po něm následuje slovo "do" a dvě řady čísel uvedené v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci tohoto nařízení, které označují sedmý den po zabalení nebo devátý den po snášce.
Pokud je na balení uvedeno datum balení, údaj uvedený ve druhém pododstavci lze nahradit slovy "extra až do sedmého dne po zabalení".
Pokud je na balení uvedeno datum snášky, údaj uvedený výše lze nahradit slovy "extra až do devátého dne po snášce".
Po výrazu "extra" může následovat slovo "čerstvé".
2. Pokud pásky nebo štítky uvedené v odstavci 1 nelze z balení odstranit, balení musí být staženo z místa prodeje nejpozději sedmý den po zabalení nebo devátý den po snášce a vejce musí být znovu zabalena.
3. Na velkých baleních obsahujících malá balení s označením "extra" musí být velkými písmeny o výšce 2 cm uvedeno "BALENÍ OBSAHUJÍCÍ MALÁ BALENÍ EXTRA" v jednom nebo více jazycích Společenství.
Článek 21
Opětovné zabalení
1. Vyjma případu stanoveného v čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1907/90 mohou balená vejce třídy A a mytá vejce opětovně zabalit do velkých nebo malých balení pouze třídírny. Každé balení obsahuje pouze vejce jedné šarže.
2. Na pásce nebo štítku na velkých baleních musí být zřetelně a čitelně černým písmem uvedeno minimálně:
a) jméno nebo název a adresa podniku, jenž vejce znovu zabalil nebo nechal znovu zabalit;
b) rozlišovací číslo třídírny, která vejce zabalila;
c) rozlišovací číslo třídírny, která vejce zabalila jako první nebo v případě vajec z dovozu země původu;
d) třída jakosti a hmotnostní skupiny;
e) počet zabalených vajec;
f) původní datum minimální trvanlivosti a pod ním slova "znovu zabalená vejce";
g) způsob chovu;
h) v případě chladírenských vajec určených k dodání do francouzských zámořských departementů údaje o chlazení uvedené zřetelně latinkou.
3. Na malých baleních obsahujících znovu zabalená vejce musí být zřetelně a čitelně vyznačeny pouze údaje uvedené v odstavci 2.
Kromě toho mohou malá balení obsahovat obchodní značku podniku, který vejce znovu zabalil nebo nechal znovu zabalit.
Slovo "extra" nesmí být použito.
4. Použije se článek 2 a čl. 8 odst. 1.
Článek 22
Přeřazení do jiné třídy
1. Vejce, která byla přeřazena do jiné třídy podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1907/90, mohou být uváděna na trh ve stejných baleních, v nichž se nacházela před přeřazením do jiné třídy. Pokud jsou opětovně zabalena, každé balení může obsahovat pouze vejce jedné šarže.
2. Na žluté nebo červené pásce nebo štítku na velkých baleních musí být zřetelně a čitelně černým písmem uvedeny minimálně údaje stanovené v článcích 18 a 19, jakož i jméno nebo název a adresa podniku, jenž vejce přeřadil do jiné třídy nebo nechal přeřadit do jiné třídy.
3. Na malých baleních obsahujících vejce přeřazená do jiné třídy musí být překryty údaje, které již neplatí.
Kromě toho malá balení mohou obsahovat obchodní značku podniku, který vejce přeřadil do jiné třídy nebo nechal přeřadit do jiné třídy.
Článek 23
Opětovné použití obalů při přeřazení do jiné třídy
1. Pokud se původní obaly použijí při přeřazení do jiné třídy pro opětovné zabalení, považují se za opětovně použité ve smyslu čl. 36 odst. 2.
2. Údaje původně uvedené na páskách nebo štítcích velkých balení, která jsou opětovně použita podle čl. 36 odst. 2, musí být úplně zakryty novými páskami nebo štítky, nebo se znehodnotí tak, aby nebyly čitelné.
3. Na velkých baleních může být jeden nebo více údajů uvedených na páskách a štítcích, kterými jsou opatřena.
Kromě toho může být na velkých baleních obchodní značka podniku, který vejce znovu zabalil nebo nechal znovu zabalit.
KAPITOLA V KONTROLA ZAŘÍZENÍ
Článek 24
Kontrola zařízení
1. Producenti, třídírny, sběrná zařízení, velkoobchodníci a v případě použití článku 14 rovněž výrobci a dodavatelé krmiv pro nosnice jsou nejméně jednou ročně kontrolováni, aby se zjistilo, zda dodržují normy.
2. Produkční jednotky a třídírny, které provádějí značení stanovené v článku 12, se kontrolují nejméně jednou za dva měsíce.
3. Prováděním kontroly značení, která se týkají data snášky, způsobu krmení nosnic a regionálního původu podle článků 12, 14 a 15, mohou být pověřeny orgány, které určí členské státy a které mohou poskytnout nezbytné záruky nezávislosti ve vztahu k dotyčným producentům a splňují požadavky platné evropské normy EN/45011.
Tyto subjekty musí být schváleny příslušnými orgány dotyčného členského státu, které na ně rovněž dohlížejí.
Náklady na kontrolu prováděnou těmito subjekty hradí hospodářský subjekt, který používá výše uvedená značení.
KAPITOLA VI ZÁZNAMY
Článek 25
Záznamy, které vedou producenti
1. Producenti vedou záznamy o:
a) údajích týkajících se způsobu chovu, přičemž u všech používaných způsobů chovu uvedou:
- datum naskladnění, věk při naskladnění a počet nosnic,
- datum vyřazení a počet vyřazených nosnic,
- denní produkci vajec,
- počet nebo hmotnost vajec denně prodaných podle čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1907/90 nebo denně dodaných jiným způsobem; v tomto druhém případě je nutné uvést:
- jména a adresy odběratelů a číslo zařízení;
b) údajích týkajících se způsobu krmení nosnic, pokud je na vejcích třídy A a jejich baleních uveden způsob krmení nosnic, přičemž uvádějí:
- množství a druh krmiva dodaného a/nebo připraveného v podobě směsí v samotném podniku,
- datum dodání,
- jméno výrobce nebo dodavatele,
- počet a věk nosnic a počet vyprodukovaných a dodaných vajec,
- datum odeslání,
- jméno a adresa odběratelů a číslo podniku.
2. Pokud se uvádí datum snášky, údaje uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají samostatně.
Pokud se v jednom podniku používá několik odlišných způsobů chovu, údaje uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se rozepisují podle jednotlivých drůbežáren podle směrnice 2002/4/ES.
3. Producenti uchovávají údaje uvedené v odst. 1 písm. a) a b) po dobu nejméně šesti měsíců poté, co ukončili svou činnost nebo poté, co bylo hejno utraceno.
Článek 26
Záznamy, které vedou třídírny
1. Třídírny vedou samostatné záznamy rozepsané podle způsobu chovu a po dnech o:
a) množstvích vajec, která převzaly, rozepsaných podle producenta, s uvedením jména, adresy a rozlišovacího čísla producenta a data nebo doby snášky;
b) množstvích netříděných vajec dodaných do jiných třídíren včetně rozlišovacího čísel těchto třídíren a data nebo doby snášky;
c) roztřídění těchto vajec podle jakosti a hmotnosti;
d) množstvích tříděných vajec dodaných z jiných třídíren, včetně rozlišovacího čísla těchto třídíren, data minimální trvanlivosti a uvedení totožnosti prodejců;
e) počtu a/nebo hmotnosti dodaných vajec, podle hmotnostní skupiny, data balení a data spotřeby a podle odběratelů, u kterých jsou uvedena jejich jména a adresy.
2. Třídírny musí své záznamy o fyzických zásobách aktualizovat každý týden.
2. Pokud je na vejcích třídy A, na mytých vejcích a jejich baleních uveden způsob krmení nosnic, datum snášky a/nebo regionální původ, třídírny používající tato označení vedou samostatné záznamy podle odstavce 1 prvního pododstavce.
3. Místo vedení záznamů o prodeji nebo dodávkách však mohou třídírny zakládat do složek faktury a dodací listy, pokud obsahují údaje uvedené v odst.
1 prvním pododstavci. Tyto záznamy a složky se uchovávají po dobu nejméně šesti měsíců.
Článek 27
Záznamy, které vedou ostatní hospodářské subjekty
1. Sběrná zařízení a velkoobchodníci jsou povinni uchovávat po dobu nejméně šesti měsíců záznamy o nákupu, prodeji a stavu zásob vajec uvedených v článcích 13, 14 a 15.
Sběrná zařízení musí být schopna u těchto vajec vykázat:
a) data a množství shromážděná při sběru;
b) jména, adresy a rozlišovací číslo producentů;
c) data a množství vajec dodaných příslušným třídírnám.
Velkoobchodníci (včetně obchodníků, kteří s vejci fyzicky nemanipulují) musí být u těchto vajec schopni vykázat:
a) data a množství jak při nákupu, tak při prodeji;
b) jména a adresy dodavatelů a odběratelů.
Kromě toho vedou velkoobchodníci, kteří fyzicky manipulují s těmito vejci, týdenní záznamy o fyzických zásobách.
Místo vedení záznamů o nákupu a prodeji mohou sběrná zařízení a velkoobchodníci zakládat do složek faktury a dodací listy, pokud obsahují údaje uvedené v článcích 13, 14 a 15.
2. Výrobci a dodavatelé krmiv vedou účetní záznamy o svých dodávkách producentům podle čl. 25 odst. 1 písm. b), ve kterých uvádí složení dodaných krmiv.
Tyto záznamy uchovávají po dobu nejméně šesti měsíců po odeslání.
3. Veškeré záznamy a účty uvedené v článcích 25 a 26 a v tomto článku se předkládají příslušným orgánům, jakmile o to poprvé požádají.
KAPITOLA VII DŮVĚRNOST A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
Článek 28
Důvěrnost
1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění důvěrného charakteru údajů poskytovaných na základě článků 12, 13, 14 a 15, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 [8], pokud jde o fyzické osoby.
2. Údaje uvedené v záznamech, účtech a kdekoliv jinde se mohou používat pouze pro účely používání tohoto nařízení.
Článek 29
Sdělování, konzultace a výměna informací
1. Každý členský stát sdělí každý rok před 1. dubnem Komisi elektronickou cestou průměrný počet nosnic přítomných [9] v hospodářství, a to pro každý způsob chovu.
2. Každý členský stát před 1. červencem 2004 sdělí Komisi elektronickou cestou prováděcí opatření k tomuto nařízení, zejména:
a) seznam produkčních míst registrovaných podle směrnice 2002/4/ES, ve kterém se uvádí jméno, adresa a rozlišovací číslo každého z nich;
b) seznam třídíren schválených podle článku 5 nařízení (EHS) č. 1907/90 a čl. 4 odst. 2 a 3 tohoto nařízení, ve kterém se uvádí jméno, adresa a rozlišovací číslo každé z nich;
c) kontrolní metody používané za účelem provádění článků 12, 13, 14, 15 a 16 tohoto nařízení;
d) vnitrostátní technická opatření používaná za účelem provádění čl. 13 odst. 4 a čl. 14 odst. 3 tohoto nařízení;
e) seznam příslušných orgánů odpovědných za provádění kontrol stanovených v tomto nařízení s uvedením jejich jména, adresy a ostatních údajů;
f) jméno, adresu a ostatní údaje příslušného orgánu odpovědného za výměnu informací uvedených v tomto nařízení.
3. Komise shromáždí údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 a poskytne je členským státům ke dni 1. července 2005.
Do tohoto data členské státy sdělí své vlastní údaje všem ostatním členským státům.
Všechny změny v seznamech, kontrolních metodách nebo technických opatřeních podle odstavce 2 se sdělí Komisi elektronickou cestou na začátku každého kalendářního roku.
4. Kontroly prováděné v členských státech se projednávají pravidelně postupem podle článku 18 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [10].
5. Členské státy vždy poskytnou Komisi na její žádost všechny informace, které jsou nezbytné k posouzení slučitelnosti opatření podle odst. 2 písm. d) tohoto článku s právem Společenství a jejich shody se společnými obchodními normami pro vejce.
Článek 30
Sdělení rozhodnutí o přeřazení do jiné třídy
Každý členský stát, na jehož území je šarže vajec pocházejících z jiného členského státu přeřazena do jiné třídy, musí zajistit, aby do tří pracovních dnů bylo rozhodnutí o přetřídění sděleno příslušnému orgánu tohoto členského státu uvedenému v čl. 29 odst. 2 písm. f).
KAPITOLA VIII KONTROLA VAJEC
Článek 31
Namátková kontrola
1. Ustanovení čl. 19 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1907/90 se použije pouze tehdy, pokud byla kontrola provedena podle odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Pokud jsou vejce ve velkých baleních, která neobsahují malá balení, potom se jako vzorky kontrolují nejméně tyto počty vajec: Počet vajec v šarži _BAR_ Počet vajec ke kontrole _BAR_
% šarže _BAR_ Minimální počet vajec _BAR_
více než 360 000 _BAR_ 0,5 _BAR_ 5400 _BAR_ 3. Pokud jsou vejce v malých baleních, která mohou, ale nemusí být vložena do velkých balení, kontrolují se jako vzorky tyto minimální počty malých balení a vajec:
do 180 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 181 až 1 800 _BAR_ 15 _BAR_ 100 _BAR_
více než 360 000 _BAR_ 0,5 _BAR_ 100 _BAR_ 4. U šarží obsahujících nejvýše 18000 vajec se vejce ke kontrole vybírají z minimálního počtu 20 % velkých balení.
U šarží obsahujících více 18000 vajec se vejce ke kontrole vybírají z minimálního počtu 10 % velkých balení a minimálně z desíti velkých balení.
5. V případě nebalených vajec vystavených za účelem prodeje nebo nabízených k prodeji v maloobchodních prodejnách se kontroluje jako vzorek 100 % vajec z množství do 180 kusů a 15 % vajec z většího množství, minimálně však 180 vajec.
Článek 32
Kontrolní pásky
1. Po dokončení kontroly a po případném provedení úpravy šarže tak, aby splňovala podmínky nařízení (EHS) č. 1907/90, kontrolor může na žádost vlastníka šarže připevnit na balení pásku s úředním razítkem a těmito údaji:
a) "Kontrola provedena (dne) v (místo)";
b) identifikační údaje kontrolora.
2. Kontrolní páska je bílá a příslušné nápisy jsou červené.
Pokud bylo balení uzavřeno a převázáno před kontrolou, je znovu převázáno pomocí kontrolní pásky, která může být v případě potřeby umístěna přes původní pásku nebo štítek.
3. Po zkontrolování malých balení s označením "extra" by kontrolní páska měla splňovat náležitosti uvedené v odstavci 1 a obsahovat slovo "extra" napsané kurzívou písmeny o výšce 1 cm.
Článek 33
Přípustné odchylky v případě vad jakosti
1. Při kontrole šarže obsahující vejce třídy A a mytá vejce se považují za přípustné tyto odchylky:
a) při expedici z třídírny: 5 % vajec s vadami jakosti,
b) v ostatních fázích uvádění na trh: 7 % vajec s vadami jakosti.
Avšak při kontrole vajec uváděných na trh jako "extra" není přípustná žádná odchylka u výšky vzduchové bubliny v okamžiku balení nebo při dovozu.
2. Pokud kontrolovaná šarže obsahuje méně než 180 vajec, procentuální hodnoty uvedené v odstavci 1 se zdvojnásobí.
Článek 34
Přípustné odchylky u hmotnosti vajec
Kromě případu stanoveného v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1907/90 se při kontrole šarže vajec třídy A nebo mytých vajec připouští odchylka u hmotnosti jednotlivých vajec. Takové šarže mohou obsahovat nejvýše 10 % vajec bezprostředně nižší hmotnostní skupiny než je hmotnostní skupina vyznačená na balení, avšak maximálně 5 % vajec z následující nižší hmotnostní skupiny.
Pokud kontrolovaná šarže obsahuje méně než 180 vajec, výše uvedené procentuální hodnoty se zdvojnásobí.
KAPITOLA IX
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ ODDÍL 1 Obecná ustanovení o baleních a skladování vajec
Článek 35
Minimální čistá hmotnost vajec ve velkém balení
Velká balení vajec třídy A a mytých vajec, rozdělených podle hmotnostních skupin, musí mít tuto minimální čistou hmotnost: —XL – velmi velká: _BAR_ 7,3 kg/100 vajec, _BAR_ —L – velká: _BAR_ 6,4 kg/100 vajec, _BAR_
—M – střední: _BAR_ 5,4 kg/100 vajec, _BAR_
Článek 36
Jakost balení
1. Balení, včetně vnitřního obalového materiálu, jsou odolná proti nárazu, suchá, čistá a v dobrém stavu; musí být zhotovena z materiálu, který chrání vejce před cizím pachem a před vlivy negativně působícími na jejich jakost.
2. Velká balení, používaná pro přepravu a expedici vajec, včetně vnitřního obalového materiálu, nesmí být opětovně použita, pokud nezůstala jako nová a pokud již nesplňují technické požadavky podle odstavce 1.
Opětovně použitá velká balení nesmí obsahovat žádné předchozí znaky, které by mohly být zavádějící.
3. Malá balení nesmí být používána opakovaně.
Článek 37
Podmínky pro skladování a přepravu
1. Vejce se během skladování v prostorách producenta a během přepravy od producenta do sběrného zařízení nebo třídírny uchovávají při teplotě, která zaručí optimální uchování jejich jakosti.
2. Vejce musí být skladována v čistých a suchých prostorách, bez cizích pachů.
3. Při přepravě a skladování musí být vejce udržována v čistotě, v suchu a bez cizích pachů a zároveň účinně chráněna před nárazy, působením světla a extrémními výkyvy teploty.
ODDÍL 2 Zrušení a závěrečné ustanovení
Článek 38
Zrušení
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1274/91.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 39
Vstup v platnost a použití
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2004. Ustanovení čl. 4 odst. 2 se však použije ode dne 1. května 2004, pokud jde o zkratkové kódy CZ, EE, CY, LV, LT, HU, MT, PL, SI a SK, s výhradou ratifikace smlouvy o přistoupení.
3. Rozlišovací čísla třídíren schválených před 31. prosincem 2003 se však mohou i nadále používat až do 31. prosince 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2296/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 327/98 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/317/ES ze dne 13. května 1996 o uzavření výsledků konzultací s Thajskem podle článku XXIII GATT [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii dne 1. května 2004 by mělo těmto zemím umožnit získat nárok na celní kvóty pro dovoz rýže a zlomkové rýže stanovené nařízením Komise (ES) č. 327/98 [3] za spravedlivých podmínek ve srovnání s podmínkami platnými pro současné členské státy.
Hospodářským subjektům v uvedených zemích musí být tedy již od přistoupení plně umožněn přístup ke zmíněným kvótám.
(2) Časový rozvrh tranší pro rok 2004 je třeba změnit a rozdělení množství je třeba upravit tak, aby před 1. květnem ani po tomto datu nedošlo k narušení trhu, a aniž by se však změnilo celkové množství stanovené v mezinárodních dohodách uzavřených v souladu s článkem XXIII a čl. XXIV odst. 6 GATT, tj. roční celní kvóta pro dovoz 63000 tun poloomleté a celoomleté rýže kódu KN 100620 s nulovým clem, 20000 tun loupané rýže kódu KN 100620 s clem ve výši 88 eur za tunu a 80000 tun zlomkové rýže kódu KN 100640 s dovozním clen sníženým o 28 eur za tunu.
(3) Změny a úpravy uvedené v tomto nařízení musí pro rok 2004 nahradit opatření stanovená v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 327/98.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 327/98 se pro rok 2004 roční celní kvóty stanovené v článku 1 uvedeného nařízení pro dovoz do Společenství otevírají za těchto podmínek: a) 63000 tun poloomleté a celoomleté rýže kódu KN
100630 (pořadové číslo kvóty 09407) se rozdělí podle zemí původu a tranší takto: _BAR_ leden _BAR_ květen _BAR_ červenec _BAR_ září _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ 9681 _BAR_ 19360 _BAR_ 9680 _BAR_ — _BAR_ Thajsko _BAR_ 10727 _BAR_ 5364 _BAR_ 5364 _BAR_ — _BAR_ Austrálie _BAR_ — _BAR_ 1019 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ jiné země původu _BAR_ — _BAR_ 1805 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
celkem _BAR_ 20408 _BAR_ 27548 _BAR_ 15044 _BAR_ — _BAR_
100620 (pořadové číslo kvóty 09.4077) se rozdělí podle zemí původu a tranší takto: _BAR_ leden _BAR_ květen _BAR_ červenec _BAR_ září _BAR_
Austrálie _BAR_ 2608 _BAR_ 5214 _BAR_ 2607 _BAR_ — _BAR_
100640 (pořadové číslo kvóty 09.4078) se rozdělí podle zemí původu a tranší takto: _BAR_ leden _BAR_ květen _BAR_ Thajsko _BAR_ 13866 _BAR_ 27734 _BAR_ Austrálie _BAR_ 4304 _BAR_ 8609 _BAR_ Guayana _BAR_ 2834 _BAR_ 5669 _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ 2427 _BAR_ 4854 _BAR_
jiné země původu _BAR_ 3234 _BAR_ 6469 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2297/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1081/2000, kterým se zakazuje prodej, dodávky a vývoz výzbroje do Barmy/Myanmaru, která by mohla být použita k vnitřní represi nebo terorismu, a kterým se zmrazují prostředky určitých osob, které jsou spojeny s významnými vládními funkcemi v této zemi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1081/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se zakazuje prodej, dodávky a vývoz výzbroje do Barmy/Myanmaru, která by mohla být použita k vnitřní represi nebo terorismu, a kterým se zmrazují prostředky určitých osob, které jsou spojeny s významnými vládními funkcemi v této zemi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2084/2003 [2], a zejména na čl. 4 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze II nařízení (ES) č. 1081/2000 je uveden seznam osob, na které se vztahuje zmrazení prostředků podle uvedeného nařízení.
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 1081/2000 zmocňuje Komisi změnit přílohu II s ohledem na rozhodnutí aktualizující přílohu společného postoje 2000/346/SZBP [3].
V souladu s článkem 11 společného postoje 2003/297/SZBP [4] se odkazy na společný postoj 2000/346/SZBP považují za odkazy na společný postoj 2003/297/SZBP.
(3) Rozhodnutím Rady 2003/907/SZBP [5] se mění příloha společného postoje 2003/297/SZBP, která obsahuje seznam osob, na které se vztahují omezující opatření podle uvedeného společného postoje.
Příloha II nařízení (ES) č. 1081/200 by proto měla být změněna.
(4) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 1081/2000 se nahrazuje znněím obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2302/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se stanoví odchylky od nařízení (ES) č. 192/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro cukr a směsi cukru a kakaa s kumulací původu z AKT/ZZÚ nebo ES/ZZÚ
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství [1], a zejména na čl. 6 odst. 4 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 192/2002 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro produkty kapitoly KN 17a kódů KN 18061030 a 18061090 s kumulací původu z AKT/ZZÚ nebo ES/ZZÚ.
(2) Dne 1. května 2004 se rozšíří Evropská unie, a proto je třeba pro rok 2004 stanovit odchylky od časového plánu pro podávání žádostí stanoveného v uvedeném nařízení, aby bylo hospodářským subjektům v nových členských státech umožněno podílet se ode dne přistoupení na dovozu těchto produktů.
Ze stejného důvodu je také nezbytné stanovit maximální množství disponibilní ke dni 1. ledna 2004 pro první období podávání žádostí a odpovídající jedné třetině maximálního ročního objemu stanoveného v příloze III čl. 6 odst.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 192/2002 se žádosti o vývozní licence pro rok 2004 vztahují nejméně na množství 25 tun a nejvýše na množství stanovené v odstavci 3 pro lednové období pro podávání žádostí, jakož i na množství disponibilní v následujících obdobích pro podávání žádostí.
2. Odchylně od čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 192/2002 se žádosti o licence pro rok 2004 podávají příslušnému orgánu členského státu v prvních pěti pracovních dnech v měsíci lednu, květnu, červenci a říjnu roku 2004.
3. Odchylně od čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 192/2002, pokud by žádosti o licence pro rok 2004 podané v prvních pěti pracovních dnech měsíce ledna roku 2004 vyčerpaly nebo překročily množství ve výši 9333 tun, Komise musí do deseti pracovních dnů od posledního dne období pro podávání žádostí o licence stanovit jednotný koeficient snížení, který je třeba použít u všech podaných žádostí.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2303/2003
ze dne 29. prosince 2003
o zvláštních pravidlech pro etikety vína dováženého ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 53 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů [2] obsahuje některé odchylky pro označování vín dovážených ze Spojených států amerických, jejichž platnost skončí dnem 31. prosince 2003.
(2) Probíhající dvoustranná jednání se Spojenými státy americkými neskončí do konce roku, a proto by se s cílem zabránit narušení trhu měla prodloužit pravidla pro vína dovážená ze Spojených států amerických s ohledem na postup jednání.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Víno dovážené ze Spojených států amerických může být označeno názvem státu, doplněným případně názvem county nebo vinařské oblasti také tehdy, pokud dotyčné víno bylo alespoň ze 75 % získáno z hroznů sklizených v uvedeném státě nebo county, jehož názvem je označeno, za podmínky, že toto víno bylo získáno výhradně z hroznů sklizených na území Spojených států amerických.
2. Víno dovážené ze Spojených států amerických může být označeno názvem odrůdy také tehdy, pokud bylo dotyčné víno alespoň ze 75 % získáno z hroznů odrůdy, jejímž názvem je označeno, jestliže je daná odrůda pro charakter dotyčného vína určující.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2304/2003
ze dne 29. prosince 2003
o změně nařízení (ES) č. 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15 prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 [2] je v případě podpory počítané na jeden hektar skutečností rozhodnou pro směnný kurz počátek hospodářského roku, v němž je podpora poskytnuta.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [3], zahrnuje podporu pro energetické plodiny, která se použije ode dne 1. ledna 2004.
(3) Tato podpora pro energetické plodiny se poskytuje na kalendářní, nikoliv hospodářský rok.
Proto je třeba stanovit skutečnost rozhodnou pro směnný kurz pro tuto podporu.
(4) Nařízení (ES) č. 2808/98 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2808/98 se doplňuje druhý pododstavec, který zní: "Avšak pro podporu uvedenou v kapitole 5 hlavy IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [4] je skutečností rozhodnou pro směnný kurz 1. leden roku, v němž je podpora poskytnuta."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2305/2003
ze dne 29. prosince 2003
o otevření a správě celní kvóty Společenství pro dovoz ječmene ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku obchodních jednání, která vedla k uzavření dohod ve formě výměny dopisů s Kanadou a Spojenými státy americkými schválených rozhodnutími Rady 2003/253/ES [2] a 2003/254/ES [3], Společenství změnilo podmínky pro dovoz pšenice obecné nízké a střední jakosti a ječmene zavedením dovozních kvót od 1. ledna 2003.
Pokud jde o ječmen, rozhodlo se Společenství, že systém preferenčního rozpětí nahradí dvěma celními kvótami - jednou pro sladovnický ječmen a druhou pro ječmen podle nařízení Komise (ES) č. 2376/2002 [4].
(2) Nařízením (ES) č. 2376/2002 byla otevřena celní kvóta pro dovoz 300000 tun ječmene kódu KN 100300 ze třetích zemí a stanovena odchylka od nařízení (ES) č.1766/92. Poté, co byl čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1766/92 změněn nařízením (ES) č. 1104/2003, pokud jde o výpočet dovozního cla u některých obilovin, se uvedená kvóta stala konečnou. V důsledku toho již nařízení (ES) č. 2376/2002 nesmí odchylku stanovit. Proto by za účelem jasnosti a účelnosti mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3) Dnem 1. května 2004 se Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko stávají členskými státy Evropské unie.
Protože celní kvóta pro dovoz 300000 tun ječmene je roční kvótou udělovanou týdně od 1. ledna 2004, je možné, že bude ke dni plánovaného přistoupení vyčerpána nebo značně využita.
Proto by pro rok 2004 měla být přijata zvláštní ustanovení, na základě kterých budou nové členské státy těchto kvót moci využívat.
(4) S cílem umožnit v rámci této kvóty řádný a nikoliv spekulativní dovoz ječmen by měly být tyto dovozy podmíněny vydáním dovozních licencí.
Tyto licence se vydají v rámci stanovených množství na žádost zainteresovaných stran, případně za použití koeficientu snížení, kterým se požadovaná množství upraví.
(5) K zajištění řádné správy této kvóty je třeba stanovit lhůty pro podání žádostí o licence a upřesnit údaje, které mají být uvedeny v žádostech a licencích.
(6) Za účelem zohlednění dodacích podmínek by měla být stanovena odchylka týkající se doby platnosti licencí.
(7) Za účelem zajištění účinné správy kvóty by měla být přijata odchylka od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], pokud jde o převoditelnost licencí a tolerance týkající se množství propuštěného do volného oběhu.
(8) Kromě toho by odchylně od článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 28. července 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [6], měla být jistota k dovozním licencím stanovena v poměrně vysoké výši.
(9) Je třeba zajistit rychlou a vzájemnou komunikaci mezi Komisí a členskými státy ve věci požadovaných a dovezených množství.
(10) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Otevírá se celní kvóta pro dovoz 300000 tun ječmene kódu KN 100300.
2. Celní kvóta se otevírá každý rok dne 1. ledna.
Dovozní clo v rámci celní kvóty činí výši 16 EUR za tunu.
V případě dovozu produktů, které jsou uvedeny v tomto nařízení a jejichž množství je vyšší než množství stanovené v odstavci 1 tohoto článku se použije ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1766/92.
Pro rok 2004 se na dovoz převyšující v dotyčném období množství stanovená v odstavci 3 tohoto článku použije druhý pododstavec.
3. Pro rok 2004 se roční kvóta dělí na dvě tranše pro tato období:
a) tranše 1: 1. ledna až 30. dubna 2004 – 100000 tun;
b) tranše 2: 1. května až 31. prosince 2004 – 200000 tun.
Nevyužité množství z tranše 1 se automaticky převádí do tranše 2.
Článek 2
Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou všechny dovozy v rámci kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 podmíněny předložením dovozní licence vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1291/2000.
Článek 3
1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států každé pondělí nejpozději do 13:00 hodin bruselského času.
Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dovoz dotyčného produktu v daném období v rámci podkvóty k dispozici.
Žadatelé mohou podat v dotyčném členském státě pouze jednu žádost o licenci.
Pro rok 2004 nesmí množství podle druhého pododstavce převýšit množství, které je pro dovoz dotyčného produktu v daném období k dispozici.
2. Nejpozději do 18:00 hodin bruselského času v den podání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem sdělení v souladu se vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení a celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Sdělení se zašle i v případě, že v členském státě nebyly podány žádné žádosti.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
Nezašle-li členský stát Komisi sdělení týkající se žádostí v předepsané lhůtě, má Komise za to, že v daném členském státě nebyly podány žádné žádosti.
3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku roku a množství podle odstavce 2 přesáhne příslušnou kvótu pro daný rok, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí jednotný koeficient snížení, který se pro požadovaná množství použije.
Pro rok 2004 se jednotné koeficienty snížení podle prvního pododstavce stanoví v případě, že množství udělená od počátku období a množství podle odstavce 2 přesáhnou kvótu pro dotyčné období.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, vydávají se licence čtvrtý pracovní den následující po dni, kdy byly žádosti podány.
Nejpozději do 18:00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušný orgán Komise faxem na číslo uvedené v příloze tohoto nařízení celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro které byly téhož dne dovozní licence vydány.
Článek 4
Dovozní licence jsou platné po dobu 45 dnů ode dne vydání. V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejich skutečného vydání.
Článek 5
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí převoditelná.
Článek 6
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí být množství propuštěné do volného oběhu vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Do kolonky 19 licence se za tímto účelem zapíše číslo "0".
Článek 7
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 2305/2003
- Forordning (EF) Nr. 2305/2003
- Verordnung (EG) Nr. 2305/2003
- Κανονισμός (EK) αριθ.
2305/2003
- Regulation (EK) No 2305/2003
- Règlement (CE) no 2305/2003
- Regolamento (CE) n. 2305/2003
- Verordening (EG) Nr. 2305/2003
- Regulamento (CE) n.o 2305/2003
- Asetus (EY) N:o 2305/2003
- Förordning (EG) Nr. 2305/2003
b) v kolonce 24 údaj "16 EUR za tunu".
Článek 8
Odchylně od čl. 12 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1342/2003 činí jistota k dovozním licencím podle tohoto nařízení 30 EUR za tunu.
Článek 9
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2376/2002.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2306/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 280/98, kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2597/97, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o konzumní mléko vyráběné ve Finsku a Švédsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 1 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 2596/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se prodlužuje období stanovené v čl. 149 odst. 1 Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [1], se prodlužuje období, ve kterém mohou být přijata přechodná opatření s cílem usnadnit přechod od režimů používaných v Rakousku, Finsku a Švédsku v době přistoupení k režimům vyplývajícím z používání společné organizace trhů. Vzhledem k požadavkům na obsah tuku v konzumním mléce vyráběném ve Finsku a Švédsku bylo toto období prodlouženo do 30. dubna 2009.
(2) Je nutné stanovit odpovídající prodloužení prováděcích pravidel stanovených v nařízení Komise (ES) č. 280/98 [2].
(3) Nařízení (ES) č. 280/98 je třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 280/98 se datum "31. prosince 2003" nahrazuje datem "30. dubna 2009".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2307/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2550/2001, pokud jde o oblasti způsobilé pro prémii na kozy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oblasti způsobilé pro prémii ve prospěch producentů kozího masa jsou uvedeny v příloze I nařízení Komise (ES) č. 2550/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem, pokud jde o režimy prémií, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2419/2001 [2] ve znění nařízení (ES) č. 623/2002 [3].
(2) Nový přezkum ukázal, že seznam zeměpisných oblastí by se měl aktualizovat. Po analýze systému produkce kozího masa v zámořských departementech francouzské orgány konstatovaly, že tyto departementy splňují podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2529/2001.
(3) Tato aktualizace se uskuteční, aniž jsou dotčeny následné kontroly podmínek pro poskytování podpory stanovených v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2529/2001.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro ovce a kozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2550/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2308/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se stanoví pravidla pro správu a rozdělování textilních kvót stanovených pro rok 2004 podle nařízení Rady (ES) č. 517/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], a zejména na čl. 17 odst. 3 a 6 a čl. 21 odst. 2,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 517/94 zavedlo množstevní omezení dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, které mají být rozdělovány na základě metody "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
(2) Podle uvedeného nařízení je za určitých okolností možné použít jiné způsoby rozdělování, rozdělit kvóty na tranše, nebo ponechat určitou část specifikovaného množstevního limitu výlučně na žádosti podložené důkazem o minulém plnění dovozu.
(3) Pravidla pro správu kvót stanovených pro rok 2004 by měla být přijata před začátkem kvótového roku, aby nebyla nepřiměřeně ovlivněna návaznost obchodních toků.
(4) Opatření přijatá v předcházejících letech, jako ta v nařízení Komise (ES) č. 2357/2000, kterým se stanoví pravidla pro správu a rozdělování textilních kvót stanovených pro rok 2003 podle nařízení Rady (ES) č. 517/94 [2], se ukázala jako uspokojivá, a proto je třeba přijmout podobná pravidla pro rok 2004.
(5) Pro uspokojení co největšího počtu subjektů je třeba metodu přidělování "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" upravit, aby byla pružnější, stanovením maximálních množství, která mohou být každému subjektu touto metodou přidělena.
(6) Pro zajištění míry návaznosti obchodu a účinné správy kvóty by subjektům mělo být dovoleno, aby jejich první žádost o dovozní povolení pro rok 2004 odpovídala množství, která dovezli v roce 2003.
(7) K dosažení optimálního využití množství, by mělo být subjektu, který využil alespoň polovinu již povoleného množství, dovoleno požádat o další množství za předpokladu, že taková množství jsou ve kvótách k dispozici.
(8) V zájmu řádné správy by měla dovozní povolení platit devět měsíců ode dne vydání, ale nejdéle pouze do konce roku.
Členské státy by měly vydávat licence pouze poté, co jim Komise oznámila množství, která jsou k dispozici a jen tehdy, jestliže subjekt může prokázat existenci smlouvy a může osvědčit, pokud neexistují odchylná ustanovení, že mu podle tohoto nařízení dosud nebylo přiděleno žádné dovozní povolení Společenství podle tohoto nařízení pro dotyčné kategorie a země.
Příslušné vnitrostátní orgány by měly být nicméně oprávněny na základě žádostí dovozců prodloužit licence, které byly do dne podání žádosti využity alespoň z poloviny, o tři měsíce, nejdéle však do 31. března 2005.
(9) Vzhledem k tomu, že od 1. května 2004 bude Evropská unie rozšířena, měly by být příděly kvóty pro rok 2004 pro dovozce rozděleny do dvou tranší odpovídajících současným a budoucím členům Unie, v uvedeném pořadí.
Přistupujícím státům by mělo být dovoleno vydávat dovozní povolení pouze na zboží, které má být dovezeno dne 1. května nebo později.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil, zřízeného článkem 25 nařízení (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit pravidla pro správu množstevních kvót pro dovoz některých textilních výrobků stanovených v přílohách IIIB a IV nařízení (ES) č. 517/94 pro rok 2004.
Kvóty pro rok 2004 se přidělí ve dvou oddělených tranších, z nichž druhá bude k dispozici přistupujícím státům od 1. května 2004.
Množstevní limity pro tranše jsou uvedeny v příloze I.
Článek 2
Kvóty uvedené v článku 1 se přidělí podle chronologického pořadí, v jakém Komise obdržela od členského státu oznámení žádostí jednotlivých subjektů na množství nepřesahující maximální množství na subjekt, stanovená v příloze II.
Maximální množství se nepoužijí na subjekty, které mohou příslušným vnitrostátním orgánům v době podání první žádosti na rok 2004 prokázat, že pokud jde o dané kategorie a dané třetí země, dovezli více než maximální množství uvedená pro každou kategorii podle dovozních licencí, které jim byly uděleny pro rok 2003.
Takovým subjektům mohou příslušné orgány povolit dovozy nepřesahující množství daných kategorií dovezených v roce 2003 z daných třetích zemí za předpokladu, že je k dispozici dostatečný objem kvót.
Článek 3
Kterýkoliv dovozce, který již využil 50 % nebo více z množství, jež mu bylo přiděleno podle tohoto nařízení, může podat, pokud jde o tutéž kategorii a tutéž zemi původu, další žádost o množství nepřesahující maximální množství stanovené v příloze II.
Článek 4
1. Příslušné vnitrostátní orgány uvedené v příloze III mohou od 10,00 hodin dne 5. ledna 2004 oznamovat Komisi množství, na která se vztahují žádosti o dovozní povolení.
Časovým údajem stanoveným v prvním pododstavci se rozumí bruselský čas.
Žádosti příslušných vnitrostátních orgánů členských států uvedených v oddílu A přílohy III se zpracují nejprve odečtením od první tranše.
Jestliže je množstevní limit první tranše vyčerpán, zpracují se další žádosti z druhé tranše.
Žádosti od příslušných vnitrostátních orgánů členských států uvedené v oddílu B přílohy III se zpracují pouze v rámci druhé tranše.
2. Příslušné vnitrostátní orgány členských států vydávají povolení pouze poté, co jim Komise podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 517/94 oznámila, že množství jsou k dispozici pro dovoz. Příslušné vnitrostátní orgány přistupujících států mohou vydávat dovozní povolení pouze na zboží, které má být dovezeno dne 1. května nebo později.
Mohou vystavit povolení pouze tehdy, jestliže subjekt:
a) prokáže existenci smlouvy týkající se dodání zboží; a
b) písemně osvědčí, že ve vztahu k dotyčným kategoriím a zemím
i) mu dosud nebylo přiděleno žádné povolení podle tohoto nařízení; nebo
ii) mu bylo přiděleno povolení podle tohoto nařízení, ale to již z nejméně 50 % využil.
3. Dovozní povolení platí devět měsíců ode dne vydání, ale nejdéle do 31. prosince 2004.
Příslušné vnitrostátní orgány však mohou, na přání dovozce, poskytnout tříměsíční prodloužení povolení, která jsou v době podání žádosti využita nejméně z 50 %.
Platnost takového prodloužení nesmí za žádných okolností skončit později než 31. března 2005.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2309/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se mění přílohy III B, IV a VI nařízení Rady (ES) č. 517/94, pokud jde o kvóty textilních výrobků pro rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 517/94 stanoví roční množstevní limity pro některé textilní výrobky pocházející ze Srbska a Černé hory a ze Severní Koreje.
(2) S účinkem od 1. května 2004 bude mít Evropská unie 10 nových členských států. Ustanovení čl.
6 odst. 7 aktu o přistoupení stanoví, že členské státy mají používat společnou obchodní politiku týkající se textilu a že množstevní omezení používaná Společenstvím na dovoz textilních a oděvních výrobků musí být upravena, aby zohlednila přistoupení nových členských států ke Společenství.
Množstevní omezení použitelná na dovoz určitých textilních výrobků do rozšířeného Společenství musí být proto upravena tak, aby zahrnula dovoz do 10 nových členských států.
To vyžaduje změnu určitých příloh nařízení (ES) č. 517/94.
(3) Při úpravě úrovní nových kvót je vhodné ke změně množství použít metodiku zohledňující tradiční dovoz do nových členských států.
Vzorec skládající se z průměrného dovozu ze třetích zemí do 10 nových členských států za poslední tři roky, upravený v poměru k uplynulé době, by poskytl způsob měření minulých toků.
Roky 2000 až 2002 byly vybrány jako nejvýznamnější, protože představují nejnovější údaje o dovozu textilu a ošacení do 10 nových členských států.
(4) Přílohy III B a VI nařízení (EHS) č. 517/94 je proto třeba pozměnit tak, aby uváděly kvóty použitelné pro rok 2004. Podrobná pravidla pro přidělování kvót pro rok 2004 jsou obsažena v nařízení Komise (ES) č. 2308/2003 ze dne 29. prosince 2003 kterým se stanoví pravidla pro správu a rozdělování textilních kvót stanovených pro rok 2004 podle nařízení Rady (ES) č. 517/94 [2].
(5) Nařízení (ES) č. 517/94 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil, zřízeného článkem 25 nařízení (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III B, IV a VI nařízení (ES) č. 517/94 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2314/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení pro další prodej žita ze zásob německé intervenční agentury na trh Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 a společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur2, zejména stanoví, že obiloviny ze zásob intervenčních agentur se mají prodávat prostřednictvím nabídkového řízení za ceny nenarušující trh.
(2) Německo má stále intervenční zásoby žita.
(3) Kvůli obtížným klimatickým podmínkám ve velké části Společenství byla produkce obilovin v hospodářském roce 2003/2004 výrazně nižší.
Tato situace měla za následek místní zvýšení cen, které způsobilo problémy zejména podnikům se živočišnou výrobou a odvětví krmiv, pro které bylo obtížné se zásobovat za konkurenceschopné ceny.
(4) Proto je žádoucí uvolnit žito ze zásob německé intervenční agentury pro potřeby vnitřního trhu.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení podle nařízení (ES) č. 1510/20033 skončila 18. prosince 2003, proto se doporučuje otevřít nové stálé nabídkové řízení.
(5) S přihlédnutím k situaci na trhu Společenství by Komise měla učinit opatření pro řízení tohoto nabídkového řízení.
Navíc je třeba stanovit koeficient pro výběr nabídky s minimální prodejní cenou.
(6) Na základě sdělení německé intervenční agentury Komisi by účastníci nabídkového řízení měli zůstat anonymní.
(7) S ohledem na modernizaci řízení by se měly informace požadované Komisí zasílatel ektronickou poštou.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Německá intervenční agentura zahajuje stálé nabídkové řízení pro prodej 1139000 tun žita ze svých zásob na trh Společenství.
Článek 2
Prodej podle článku 1 se uskutečňuje v souladu s nařízením (EHS) č. 2131/93.
Odchylně od uvedeného nařízení však platí:
a) nabídky se vypracují na základě skutečné jakosti šarže, na kterou se vztahují;
b) minimální prodejní cena se stanoví na úroveň, která nenaruší trh s obilovinami.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 je nabídková jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Konečné datum pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení je 8. leden 2004 9.00 hodin bruselského času.
Konečná data pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení jsou vždy každý čtvrtek 9.00 hodin bruselského času, kromě 8. dubna a 20. května 2004.
Konečné datum pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení je 27. květen 2004 9.00 hodin bruselského času.
2. Nabídky musí být podány na adresu německé intervenční agentury: Bundesanstalt für Landswirtschaft und Ernährung (BLE) Adickesallee 40 D-60322 Frankfurt am Main Fax: (49-691) 56 49 62
Článek 5
Do dvou hodin po uplynutí lhůty pro podání nabídek německá intervenční agentura oznámí Komisi přijaté nabídky.
Nabídky musí být zaslány elektronickou poštou na formuláři uvedeném v příloze.
Článek 6
Postupem stanoveným v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví Komise nejnižší prodejní cenu nebo se rozhodne nabídky nepřijmout.
Pokud jsou nabídky podány na stejnou šarži a na celkové množství větší, než jaké je k dispozici, může se pro každou šarži stanovit samostatná cena.
U nabídek s minimální prodejní cenou může Komise současně se stanovením minimální prodejní ceny stanovit pro nabízená množství koeficient pro výběr nabídky.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2319/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2075/92 o společné organizaci trhu se surovým tabákem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92 [3] je Tabákový fond Společenství financován srážkou odpovídající 2 % prémie pro sklizeň roku 2002 a srážkou odpovídající 3 % prémie pro sklizeň roku 2003;
(2) v současné době se připravuje reforma společné organizace trhu se surovým tabákem, která se vztahuje také na Tabákový fond Společenství.
Nová právní úprava nevstoupí v platnost dříve než v roce 2005.
Proto je nutné stanovit procentuální výši srážky pro rok 2004 a zachovat ji v kontextu přechodného období na stejné úrovni jako v roce 2003;
(3) na základě závěrů zprávy o využívání Tabákového fondu Společenství, kterou Komise předložila Radě podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92, srážka ve výši 3 % bude dostatečná k pokrytí budoucích výdajů fondu;
(4) nařízení (EHS) č. 2075/92 je proto třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 13 nařízení (EHS) č. 2075/92 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zakládá se Tabákový fond Společenství (dále jen "fond"), který je financován srážkou odpovídající:
- 2 % prémie pro sklizeň roku 2002 a
- 3 % prémie pro sklizně roků 2003 a 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2320/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1696/71 o společné organizaci trhu s chmelem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 12 odst. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 1696/71 [3] stanoví částku podpory na jeden hektar pro chmel vyprodukovaný ve Společenství na období osmi let od sklizně roku 1996 do sklizně roku 2003.
(2) Hodnotící zpráva, kterou musí Komise podle čl. 18 druhého pododstavce nařízení (EHS) č.
1696/71 předložit Radě do 31. prosince 2003, bude pokrývat všechna ustanovení, která se týkají společné organizace trhu, zejména režim podpor pro produkci. Toto hodnocení může být doprovázeno návrhy.
V této souvislosti je na místě zajistit podrobnou diskusi o celém odvětví. K tomu, aby taková diskuse proběhla, je třeba prodloužit o jeden rok období, pro které byla podpora stanovena.
(3) Seskupení producentů může vyhradit až 20 % podpory na financování zvláštních opatření sloužících k přizpůsobení se trhu, přičemž tyto vyhrazené částky lze kumulovat po dobu tří let.
Jelikož se navrhuje prodloužit režim podpor o jeden rok, měla by být rovněž o jeden rok prodloužena maximální doba kumulace.
(4) Nařízení (EHS) č. 1696/71 by tedy mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 12 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1696/71 se mění takto:
1. písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) Výše této podpory na hektar je stejná pro všechny skupiny odrůd.
Pro období devíti let od sklizně roku 1996 činí 480 eur/ha."
2. písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) Vyhrazenou částku podpory lze kumulovat po dobu nejvýše čtyř let; na konci tohoto období musí být veškerá vyhrazená částka podpory vynaložena."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2321/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1098/98, kterým se zavádějí dočasná zvláštní opatření v odvětví chmele
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], a zejména na článek 16a uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 1 první pododstavec nařízení (ES) č. 1098/98 [2] stanoví částku vyrovnávací platby za dočasné vyřazení z užívání nebo vyklučení chmele ve Společenství na dobu šesti let od sklizně roku 1998 do sklizně roku 2003.
(2) Uplatnění těchto zvláštních opatření na dočasné vyřazení z užívání a vyklučení v průběhu výše uvedeného období mělo za následek snížení plochy chmelnic o 19 % v porovnání s referenčním rokem 1997.
18 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 1696/71 předložit Radě do 31. prosince 2003, bude pokrývat všechna ustanovení, která se týkají společné organizace trhu, zejména zvláštní opatření.
Toto hodnocení může být doprovázeno návrhy.
V této souvislosti je na místě zajistit podrobnou diskusi o celém odvětví.
K tomu, aby taková diskuse proběhla, a s ohledem na trvalou snahu o nalezení rovnováhy trhu s chmelem je třeba prodloužit o jeden rok období, pro které byla částka vyrovnávací platby stanovena.
(4) Nařízení (ES) č. 1098/98 by tedy mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1098/98 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 1:
- v prvním pododstavci se slova "sklizně 2003" nahrazují slovy "sklizně 2004",
- ve druhém pododstavci se slova "sklizeň 2004" nahrazují slovy "sklizeň 2005";
2. v čl. 4 druhém pododstavci se slova "sklizně 2004" nahrazují slovy "sklizně 2005".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2322/2003
ze dne 17. prosince 2003
o odchylce od nařízení (ES) č. 1251/1999, pokud jde o podmínku vynětí z produkce pro hospodářský rok 2004/2005
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Režim podpor pro producenty některých plodin na orné půdě zavedený nařízením (ES) č. 1251/1991 [1] stanoví, že nárok producentů na platby na plochu je podmíněn vynětím určité části jejich orné půdy z produkce.
(2) Trh s obilovinami ve Společenství se v hospodářském roce 2003/2004 vyznačuje nízkou produkcí způsobenou nepříznivým suchem v hlavních produkčních regionech Společenství.
Předpokládá se, že tato situace způsobí významné snížení konečných zásob pro rok 2003/2004 na trhu Společenství.
Nepředpokládá se, že by běžná sklizeň roku 2004 způsobila významné zvýšení zásob.
Nízká sklizeň by mohla způsobit případné vážné ohrožení vnitřního trhu.
(3) Proto by se pro hospodářský rok 2004/2005 měla stanovit nižší sazba pro vynětí z produkce, než je předepsáno v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1251/1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1251/1999 je základní sazba pro povinné vynětí z produkce stanovena ve výši 5 % pro hospodářský rok 2004/2005.
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2323/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se stanoví výše podpor v semenářském odvětví pro hospodářský rok 2004/2005
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [3] byl s účinkem od hospodářského roku 2005/2006 zrušen nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [4]. Proto by měly být, odchylně od čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2358/71, stanoveny výše podpor produkce osiva výhradně pro hospodářský rok 2004/2005.
(2) Jelikož situace na trhu Evropské unie a její předpokládaný vývoj nezajišťuje producentům přiměřený příjem, měla by být poskytnuta podpora produkce pro dotyčný hospodářský rok.
(3) Ustanovení čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2358/71 vyžaduje, aby výše podpor odrážely na jedné straně nutnost zajistit rovnováhu mezi nezbytným objemem produkce ve Společenství a odbytovými možnostmi pro tuto produkci, a na druhé straně ceny těchto produktů na vnějších trzích.
(4) Při uplatnění těchto kritérií se dosáhne výše podpor pro hospodářský rok 2004/2005, které jsou stanovené v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2358/71 jsou výše podpor v semenářském odvětví pro hospodářský rok 2004/2005 stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2324/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1037/2001, kterým se povoluje nabízení nebo dodávání některých dovážených vín, u nichž mohlo být použito enologických postupů nestanovených v nařízení (ES) č. 1493/1999, k přímé lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 45 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odchylně od čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 povoluje nařízení (ES) č. 1037/2001 [2], aby se do Společenství dovážela americká vína, u nichž bylo použito některých enologických postupů nestanovených v předpisech Společenství. U enologických postupů uvedených v odst. 1 písm. b) přílohy nařízení (ES) č. 1037/2001 skončí platnost tohoto povolení dnem 31. prosince 2003.
(2) Probíhající dvoustranná jednání se Spojenými státy americkými neskončí do konce roku, a proto by se s cílem zabránit narušení obchodu měla přijmout opatření, kterým se americké enologické postupy uvedené v odst. 1 písm. b) přílohy nařízení (ES) č. 1037/2001 nadále povolují až do vstupu v platnost dohody uzavřené na základě těchto jednání, nejdéle však do 31. prosince 2005.
(3) Nařízení (ES) č. 1037/2001 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1037/2001 se datum "31. prosince 2003" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2325/2003
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2561/2001 o podpoře přeměny rybářských plavidel a rybářů, kteří byli do roku 1999 závislí na dohodě o rybolovu s Marokem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o vztazích v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím vypršela dne 30. listopadu 1999.
V důsledku toho bylo asi 400 rybářských plavidel a přibližně 4300 rybářů, na jejichž činnosti se vztahuje tato dohoda, nuceno ukončit k tomuto datu své rybolovné činnosti.
2561/2001 [3] stanoví odchylky od ustanovení nařízení (ES) č. 2792/1999 [4] pro rybáře a vlastníky plavidel, kteří byli až do roku 1999 závislí na dohodě o rybolovu s Marokem.
Odchylky se vztahují na některé kategorie prémií a veřejných podpor, které byly poskytnuty na základě správního rozhodnutí od 1. července 2001 do 30. červne 2003.
To stejné nařízení zavádí zvláštní akci, která má doplnit intervenční opatření strukturálních fondů v členských státech, jichž se týká neobnovení dohody o rybolovu s Marokem.
(3) Rybáři, kterých se týká neobnovení této dohody o rybolovu, se mohou po přeměně svých plavidel na jinou rybolovnou činnost ocitnout bez zaměstnání stejně jako rybáři, jejichž plavidla natrvalo ukončila svou činnost.
Ve snaze zajistit, aby bylo se všemi rybáři zacházeno stejně, je vhodné odchýlit se od ustanovení, na základě kterých mohou být individuální paušální prémie vyplaceny rybářům pouze tehdy, pokud rybářské plavidlo, na němž byli zaměstnáni, natrvalo ukončilo svou rybolovnou činnost.
(4) Minimální lhůta kratší než jeden rok podle čl. 12 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 2792/1999, během níž rybář nemusí znovu zahájit vykonávání rybářské povolání, aniž by přidělenou prémii musel podle uplynulé doby vrátit, by měla být počítána od 1. ledna 2002, konečného data pro platbu náhrady za dočasné odstavení z činnosti, a nikoli od data skutečného vyplacení prémie.
(5) S ohledem na v současné době platné lhůty je za účelem uplatnění uvedených změn nezbytné prodloužit o dvanáct měsíců lhůty pro přijímání správního rozhodnutí, lhůty pro konečné datum oprávněnosti výdajů a lhůty pro konečné datum podání žádosti o platbu zbývající částky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2561/2001 se mění takto:
1. článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) v případě individuální paušální prémie poskytnuté rybáři:
i) se maximální oprávněné náklady podle čl. 12 odst. 3 písm. b) a c) zvyšují o 20 %;
ii) požadavek stanovený v čl. 12 odst. 3 písm. b), že příjemci museli být zaměstnáni na rybářském plavidle, které bylo předmětem trvalého odstavení z rybolovné činnost ve smyslu článku 7 se nepoužije;
iii) lhůta kratší než jeden rok uvedená v čl. 12 odst. 4 písm. c) se počítá ode dne 1. ledna 2002.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Odchylná pravidla uvedená v odstavci 1 se použijí výhradně pro prémie a veřejné podpory, které byly poskytnuty na základě správního rozhodnutím orgánů podle článku 6, které bylo přijato v období od 1. července 2001 a 30. června 2003. Toto období se pro prémie podle čl. 12 odst. 3 písm. a), b) a c) prodlužuje do 30. června 2004.";
2. v článku 5 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Finanční účast Společenství v rámci této akce se vztahuje na výdaje, které konečný příjemce skutečně zaplatil od 1. července 2001.
Lhůta pro způsobilost výdajů je 31. prosinec 2003. Toto datum je pro prémie podle čl.
12 odst. 3 písm. a), b) a c) nahrazeno datem 31. prosince 2004.
Lhůta pro předložení žádosti o platbu zbývající částky Komisi je 30. červen 2004. Toto datum je pro prémie podle čl.
12 odst. 3 písm. a), b) a c) nahrazeno datem 30. června 2005."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2326/2003
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se pro rybářský hospodářský rok 2004 určují orientační ceny a produkční ceny Společenství některých produktů rybolovu podle nařízení (ES) č. 104/2000
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 18 odst. 3 a čl. 26 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 stanoví, že se pro každý rybářský hospodářský rok má stanovit orientační cena a produkční cena Společenství, aby se určily cenové hladiny při zásazích na trhu pro některé produkty rybolovu.
(2) Ustanovení čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 požaduje stanovení orientační ceny pro všechny produkty a skupiny produktů uvedené v přílohách I a II zmíněného nařízení.
(3) Na základě údajů o cenách dotyčných produktů, které jsou v současnosti k dispozici, a kritérií uvedených v čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 104/2000 by se měly orientační ceny pro rok 2004 podle druhu zvýšit, zachovat nebo snížit.
(4) Nařízení (ES) č. 104/2000 požaduje stanovení produkční ceny Společenství pro všechny produkty uvedené v příloze III zmíněného nařízení. Postačí však stanovit produkční cenu Společenství pouze pro jeden z produktů uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 104/2000, protože ceny ostatních produktů lze vypočítat pomocí převodních koeficientů stanovených nařízením Komise (EHS) č. 3510/82 [2].
(5) Na základě kritérií stanovených v čl. 18 odst. 2 první a druhé odrážce a v čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 by se měla produkční cena Společenství pro rybářský hospodářský rok 2004 zvýšit.
(6) Vzhledem k naléhavosti této záležitosti je důležité udělit výjimku z šestitýdenní lhůty stanovené v odst. I pododst.
3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2327/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se v rámci udržitelné dopravní politiky zřizuje pro rok 2004 přechodný bodový systém použitelný pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 25. listopadu 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 11 odst. 2 písm. a) protokolu 9 k aktu o přistoupení z roku 1994 [4] systém ekobodů skončí dne 31. prosince 2003.
(2) Bod 58 závěrů ze zasedání Evropské rady v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 požadoval jako přechodné řešení prodloužit systém ekobodů.
Toto prodloužení je v souladu s politikou ochrany životního prostřední ve zranitelných oblastech, jako je alpský region.
Bod 35 závěrů ze zasedání Evropské rady v Kodani ze dne 12. a 13. prosince 2002 vyzval Radu, aby do konce roku 2002 přijala nařízení o přechodném řešení tranzitu těžkých nákladních vozidel v období 2004 až 2006 přes Rakousko.
(3) Toto opatření je požadováno do přijetí rámcového návrhu na zpoplatnění použití infrastruktury, jak stanoví Bílá kniha Evropské dopravní politiky pro rok 2010, přičemž Komise o tomto návrhu prohlásila, že jej chce předložit v roce 2003.
(4) Toto opatření je rovněž odůvodnění potřebou chránit životní prostředí před důsledky znečištění způsobovaného tranzitem velkého množství těžkých nákladních vozidel.
(5) Evropská agentura pro životní prostředí konstatovala, že rozšíření Evropské unie bude pravděpodobně mít za následek značný nárůst tranzitní dopravy.
Přechodný bodový systém použitelný pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem má být proto prodloužen s ohledem na rozšíření o přistupující země.
(6) Úmluva o ochraně Alp (Alpská úmluva), podepsaná a schválená Evropským společenstvím [5], stanoví různá pravidla za účelem snížení těžké nákladní dopravy v alpské oblasti.
Zejména zajišťuje snížení dopravního zatížení a nebezpečí, které představuje dopravní provoz v Alpách a přes Alpy na úroveň, která není škodlivá pro lidi, zvířata a rostliny a jejich stanoviště, a to přesunem větší části provozu, zejména nákladní dopravy, na železnici a především zajištěním vhodné infrastruktury a podnětů v souladu s tržními zásadami, aniž by docházelo k diskriminaci na základě státní příslušnosti.
(7) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(8) Je nezbytné nalézt nediskriminující řešení, které uvede do vzájemného souladu povinnosti plynoucí ze Smlouvy (včetně článku 6, čl. 51 odst. 1 a článku 71), například volný pohyb služeb a zboží a ochranu životního prostředí.
(9) Přechodný bodový systém by proto měl být stanoven pro rok 2004,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "vozidlem" vozidlo podle definice v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 881/92 ze dne 26. března 1992 o přístupu na trh silniční přepravy zboží uvnitř Společenství na území nebo z území členského státu nebo procházející územím jednoho nebo více členských států [7];
b) "mezinárodní dopravou" mezinárodní doprava podle definice v článku 2 nařízení (EHS) č. 881/92;
c) "tranzitní dopravou přes Rakousko" doprava přes rakouské území z výchozího místo do cílového místa, přičemž obě místa leží mimo Rakousko;
d) "těžkým nákladní vozidlem" všechna motorová vozidla s maximální přípustnou hmotností nad 7,5 tuny registrovaná v členském státě a určená pro přepravu nákladu a všechny přívěsné nebo návěsné kombinace s maximální přípustnou hmotností nad 7,5 tuny tažené motorovým vozidlem s maximální přípustnou hmotností do 7,5 tuny a registrovaným v členském státě;
e) "tranzitní nákladní dopravou přes Rakousko" tranzitní jízda nákladních vozidel přes Rakousko, ať jsou tato vozidla naložená nebo prázdná;
f) "dvoustrannými jízdami" mezinárodní jízdy po trasách uskutečňované daným vozidlem, přičemž výchozí nebo cílové místo se nachází v Rakousku a odpovídající cílové nebo výchozí místo se nachází v jiném členském státě, jestliže jsou nenaložené jízdy uskutečňovány v souvislosti s těmito jízdami.
Článek 2
Toto nařízení se vztahuje na mezinárodní silniční nákladní dopravu při jízdách uskutečňovaných na území Společenství.
Přechodný bodový systém v sobě nezahrnuje přímé omezení počtu tranzitů přes Rakousko.
Článek 3
1. Pro jízdy zahrnující silniční tranzit zboží přes Rakousko se s výhradou tohoto článku použije režim stanovený pro jízdy pro vlastní potřebu a pro jízdy pro cizí potřebu podle první směrnice Rady o zavedení společných pravidel pro určité druhy silniční přepravy zboží mezi členskými státy ze dne 23. července 1962 [8] a nařízení (EHS) č. 881/92.
2. Za účelem podpory používání k životním prostředí šetrných těžkých nákladních vozidel se od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 pro tranzitní přepravu přes Rakousko použijí tato ustanovení:
a) Tranzit těžkých nákladních vozidel, která by jinak použila pět nebo méně bodů, nepodléhá přechodnému bodovému systému.
b) Tranzit těžkých nákladních vozidel, která použijí šest, sedm nebo osm bodů, podléhá přechodnému bodovému systému [9].
c) Tranzit těžkých nákladních vozidel, která použijí více než osm bodů, je zakázán kromě tranzitu těžkých nákladních vozidel registrovaných v Řecku a tranzitu určitých vysoce specializovaných a nákladných vozidel s dlouhou ekonomickou životností.
d) Celkové emise NOx těžkých nákladních vozidel projíždějících Rakouskem se stanoví v souladu s hodnotami uvedenými pro daný rok v příloze I.
e) Hodnota celkových emisí NOx, kterou lze přisoudit těžkým nákladním vozidlům, je určována na základě dřívějšího systému ekobodů stanoveného v protokolu 9 aktu o přistoupení z roku 1994.
Podle tohoto systému vyžaduje každé těžké nákladní vozidlo projíždějící Rakouskem počet bodů odpovídající jeho emisím NOx (povolené hodnotě podle shody výroby (COP) nebo schválení typu).
Metoda výpočtu a správa těchto bodů je popsána v příloze II.
f) Pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem a podle přílohy II Rakousko vydá a včas dá k dispozici body požadované pro správu přechodného bodového systému.
g) Roční celková kvóta emisí NOx je uvedena v příloze I a je v souladu s nařízením Komise (ES) č. 3298/94 [10] spravována a rozdělována mezi členské státy Komisí v souladu se stejnými zásadami, které jsou použitelné pro systém ekobodů v roce 2003.
h) Nové přidělení bodů z rezervy Společenství je váženo podle kritérií stanovených v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 3298/94, a zejména podle skutečného užití bodů přidělených členským státům, jakož i podle specifických potřeb nákladních dopravců projíždějících Rakouskem po trase Lindau-Bregenz-St. Margarethen (Hörbranz-Transit).
3. Nebude-li návrh "Eurovignette" na zpoplatnění použití infrastruktury přijat do dne 31. prosince 2004, prodlužují se všechny lhůty odstavce 2 o jeden další rok, a nebude-li tento návrh nebude přijat do 31. prosince 2005, pak nejvíce o další rok [11].
Po roce 2006 se žádný přechodný bodový systém nepoužije.
4. Komise spravuje přechodný bodový systém v souladu s použitelnými ustanoveními nařízení (ES) č. 3298/94. Komise postupem podle čl. 5 odst. 2 přijme v případě potřeby další opatření o postupech vztahujících se k přechodnému bodovému systémů, rozdělování bodů a k technickým otázkám uplatňování tohoto článku.
Článek 4
1. Po dobu platnosti čl. 3 odst. 2 a případně čl. 3 odst. 3 přijímají členské státy v rámci své vzájemné spolupráce nezbytná opatření proti zneužití přechodného bodového systému slučitelná se Smlouvou.
2. Rozhodnutí Komise přijatá podle článku 5 musí být v souladu s udržitelnou dopravní politikou pro alpskou oblast jako celek.
3. Nákladní dopravci, kteří mají povolení Společenství vydané příslušnými orgány v Rakousku, nejsou oprávněni k mezinárodní dopravě, pokud se ani nakládka, ani vykládka neuskutečňuje v Rakousku.
Všechny tyto jízdy zahrnující tranzit přes Rakousko však podléhají článku 3.
4. V nutném rozsahu se o všech sledovacích metodách, včetně elektronických systémů, vztahujících se k provedení článku 3 rozhoduje v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2328/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se zavádí režim vyrovnání zvýšených nákladů vynaložených při uvádění na trh některých produktů rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárských ostrovů a francouzských departmentů Guyana a Réunion v důsledku odlehlosti těchto regionů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odvětví rybolovu v nejvzdálenějších regionech Společenství čelí potížím, které jsou v důsledku odlehlosti a izolace těchto regionů zhoršeny zejména náklady na přepravu produktů rybolovu na trhy.
(2) Svými rozhodnutími 89/687/EHS [3], 91/314/EHS [4] a 91/315/EHS [5] Rada zavedla programy možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu francouzských zámořských departmentů (Poseidom), Kanárských ostrovů (Poseican) a Madeiry a Azor (Poseima), které se řadí do politiky Společenství ve prospěch nejvzdálenějších regionů a které nastiňují opatření zohledňující zvláštní charakteristiky a omezení těchto regionů.
299 odst. 2 Smlouvy uznává, že specifická znevýhodnění ovlivňující hospodářskou a sociální situaci nejvzdálenějších regionů jsou zhoršena jejich odlehlostí a ostrovní povahou.
Totéž se týká i odvětví rybolovu.
(4) Uvedené regiony se potýkají se specifickými rozvojovými problémy, zejména se zvýšenými náklady při uvádění na trh některých produktů vynaloženými v důsledku jejich odlehlosti.
(5) S cílem udržet konkurenceschopnost některých produktů rybolovu v porovnání s konkurenceschopností podobných produktů z jiných regionů Společenství zavedlo Společenství v letech 1992 a 1993 opatření na vyrovnání takových zvýšených nákladů v odvětví rybolovu. Po těchto opatřeních následovalo v roce 1994 a v letech 1995 až 1997 přijetí nařízení (ES) č. 1503/94 [6] a (ES) č. 2337/95 [7] a v letech 1998 až 2002 přijetí nařízení (ES) č. 1587/98 [8] a (ES) č. 579/2002 [9]. Je nezbytné, aby režim vyrovnání zvýšených nákladů pro některé produkty rybolovu, pokud jde o zpracování a uvádění na trh, pokračoval i po roce 2003, a proto by měla být přijata příslušná opatření.
(6) Drobný a pobřežní rybolov má v nejvzdálenějších regionech Evropské unie velký sociální a hospodářský význam.
(7) Ve snaze o řádné řízení populací je nezbytné racionalizovat intenzitu rybolovu, a to zejména s ohledem na výzkumy na vysoké technické úrovni, které v této oblasti provádějí různé vědecké instituce nejvzdálenějších regionů.
(8) V rámci zachování a řízení rybolovných zdrojů v těchto regionech je nezbytné dodržovat příslušné právní předpisy Společenství, v případě francouzského departmentu Guyana zejména zákaz lovu garnáta obecného ve vodách o hloubce menší než 30 metrů.
(9) S cílem podpořit hospodářský rozvoj příslušných nejvzdálenějších regionů je vhodné, aby členské státy mohly upravit množství a Komise mohla upravit částky a množství stanovené pro různé druhy z téhož nejvzdálenějšího regionu nebo mezi nejvzdálenějšími regiony téhož členského státu za účelem zohlednit změny podmínek pro uvádění na trh a změny jejich charakteristik.
(10) Pokud úprava mezi druhy nebo v rámci regionů patřících do téhož členského státu nevede k úplnému využití dostupných částek, Komise by měla mít možnost upravit částky a množství stanovené pro různé druhy mezi nejvzdálenějšími regiony různých členských států.
V takovém případě se úprava provede, aniž je dotčen klíč pro rozdělování částek, které budou podle tohoto nařízení k dispozici v následujících letech.
(11) Je nutné přijmout patření nezbytná pro provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení zavádí režim vyrovnání zvýšených nákladů (dále jen "vyrovnání") vynaložených při uvádění na trh některých produktů rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárských ostrovů a francouzských departmentů Guyana a Réunion, které jsou uvedeny v přílohách I až V, v důsledku odlehlosti těchto regionů.
Článek 2
Příjemci
Příjemci vyrovnání jsou producenti, vlastníci nebo provozovatelé plavidel registrovaných v přístavech regionů uvedených v článku 1, kteří v těchto regionech vykonávají svou rybolovnou činnost, nebo sdružení takových osob, jakož i hospodářské subjekty v odvětví zpracování a uvádění na trh nebo sdružení takových hospodářských subjektů, která v důsledku odlehlosti těchto regionů vynakládají zvýšené náklady na uvádění příslušných produktů na trh.
Článek 3
Azory
Pokud jde o Azory, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze I. Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 177 EUR za tunu tuňáka pro maximální množství 10000 tun ročně, které bylo dodáno místnímu konzervárenskému průmyslu;
b) 455 EUR za tunu druhů, které jsou určeny k uvádění na trh v čerstvém stavu, pro maximální množství 2000 tun ročně;
c) 148 EUR za tunu malých pelagických druhů a hlubinných druhů, které byly dodány místnímu průmyslu nebo sdružením či organizacím místních producentů ke zmrazení nebo zpracování, pro maximální množství 1554 tun ročně.
Článek 4
Madeira
Pokud jde o Madeiru, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze II.
Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 230 EUR za tunu tuňáka pro maximální množství 4000 tun ročně, které bylo dodáno místnímu konzervárenskému průmyslu;
b) 250 EUR za tunu tkaničnice tmavé pro maximální množství 1600 tun ročně;
c) 1080 EUR za tunu produktů akvakultury pro maximální množství 50 tun ročně.
Článek 5
Kanárské ostrovy
Pokud jde o Kanárské ostrovy, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze III.
Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 950 EUR za tunu tuňáka, který byl uveden na trh letecky, pro maximální množství 1619 tun ročně;
b) 500 EUR za tunu tuňáka, který byl v surovém stavu uveden na trh po moři, pro maximální množství 453 tun ročně;
c) 250 EUR za tunu tuňáka pruhovaného, který byl uveden na trh po moři, pro maximální množství 453 tun ročně;
d) 220 EUR za tunu tuňáka pruhovaného, který byl v surovém stavu uveden na trh po moři, pro maximální množství 712 tun ročně;
e) 240 EUR za tunu sardinek a makrel, které jsou určeny ke zmrazení, pro maximální množství 347 tun ročně;
f) 268 EUR za tunu hlavonožců a druhů žijících při dně pro maximální množství 8292 tun ročně;
g) 1300 EUR za tunu produktů akvakultury pro maximální množství 1157 tun ročně.
Článek 6
Guyana
Pokud jde o Guayanu, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze IV.
Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 1100 EUR za tunu garnáta obecného z průmyslového lovu pro maximální množství 3300 tun ročně;
b) 1100 EUR za tunu bělomasých ryb z drobného rybolovu, které byly v čerstvém stavu uvedeny na trh, pro maximální množství 100 tun ročně;
c) 527 EUR za tunu bělomasých ryb z drobného rybolovu, které byly ve zmrazeném stavu uvedeny na trh, pro maximální množství 500 tun ročně.
Článek 7
Réunion
Pokud jde o Réunion, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze V. Výše vyrovnání a množství pro tento region činí 1400 EUR za tunu tuňáka, mečouna obecného, marlína, plachetníka, delfína a žraloka pro maximální množství 618 tun ročně.
Článek 8
Úprava částek a množství
1. Členské státy mohou upravit množství stanovená pro různé druhy v rámci článků 3 až 7, aniž by vzrostly celkové roční finanční prostředky, které se poskytují každému členskému státu, a aniž by se zvýšily částky stanovené jako vyrovnání za tunu druhů, pokud Komise nevznese žádné námitky do čtyř týdnů od oznámení žádosti o úpravu, kterou členský stát náležitě zdůvodní.
2. Na základě informací získaných od příslušných členských států může Komise upravit částky a množství stanovené pro různé druhy na základě jejich charakteristik a podmínek produkce a uvádění na trh, a to v rámci celkových finančních ustanovení článků 3 až 7.
Tuto úpravu lze provést v rámci regionu, mezi regiony jednoho členského státu nebo mezi různými členskými státy.
3. Pokud se úprava uskuteční mezi různými členskými státy, provede se, aniž je dotčen klíč pro rozdělování dostupných částek, a v rámci limitu celkových ročních finančních prostředků pro režim stanoveného rozpočtovým orgánem.
4. Při provádění úpravy podle odstavců 1, 2 a 3 se zohlední všechny faktory, které tuto úpravu odůvodňují, zejména biologické charakteristiky druhů, změny zvýšených nákladů a jakostní a množstevní aspekty produkce a uvádění na trh.
Článek 9
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro produkty rybolovu (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Financování
Opatření přijatá v tomto nařízení představují intervenci, jejímž cílem je regulace zemědělských trhů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 [11].
Opatření jsou financována záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Článek 12
Zpráva
Nejpozději do 1. července 2006 Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění opatření stanovených tímto nařízením, ke které případně připojí návrhy opatření, která jsou nezbytná pro dosažení cílů uvedených v tomto nařízení.
Článek 13
Přechodná opatření
Na žádosti o úpravy podle čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1587/98 podané Komisi, o nichž nebylo rozhodnuto před dnem vstupu v platnost tohoto nařízení, se vztahuje postup podle článku 8.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2329/2003
ze dne 22. prosince 2003
o uzavření Dohody o rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mosambickou republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Mosambická republika vyjednaly a parafovaly dohodu o rybolovu, která zajišťuje rybářům Společenství rybolovná práva ve vodách, nad nimiž má Mosambik svrchovanost nebo jurisdikci v záležitostech rybolovu.
(2) Kromě toho uvedená dohoda zajišťuje hospodářskou, finanční, technickou a vědeckou spolupráci v odvětví rybolovu, aby bylo zaručeno zachování a udržitelné využívání zdrojů, jakož i partnerství mezi podniky zaměřené na rozvíjení ekonomických činností a souvisejících činností ve společném zájmu v odvětví rybolovu.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena.
(4) Mělo by být definováno rozdělení rybolovných práv mezi členské státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda o rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mosambickou republikou (dále jen "dohoda") se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se rozdělují mezi členskými státy takto:
—Portugalsko _BAR_ 5 plavidel _BAR_
Pokud žádosti o licence těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená v protokolu, Komise může vzít v úvahu žádosti o licence kteréhokoli jiného členského státu.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla loví ryby podle této dohody, oznámí Komisi množství každého druhu odloveného v mosambické rybolovné oblasti v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [2].
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné k podpisu dohody zavazující Společenství [3].
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2331/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se provádí článek 12 nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 a mění se uvedené nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Celní preference stanovené v článcích 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 by měly být zrušeny, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněné země a patřící do odvětví, které během tří po sobě jdoucích let splnilo některé z kritérií stanovených v čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení.
(2) Celní preference, které byly zrušeny na základě předchozích systémů a podle nařízení Rady (ES) č. 815/2003 [2], by měly být znovu zavedeny, pokud jde o odvětví, která během tří po sobě jdoucích let nesplnila kritéria stanovená v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 2501/2001.
(3) Podmínku stanovenou v čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 2501/2001, podle níž se čl. 12 odst. 1 a 2 nepoužije v případě zvýhodněných zemí, jejichž vývozy do Společenství nedosáhly prahové hodnoty uvedené v této podmínce, splnily Argentina, Írán a Uruguay.
(4) Celní preference, které byly zrušeny na základě předchozích systémů a podle nařízení (ES) č. 815/2003, by měly být znovu zavedeny, pokud jde o odvětví všech zvýhodněných zemí, jejichž vývozy do Společenství nedosáhly prahové hodnoty uvedené v čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 2501/2001.
(5) Ke stanovení toho, která odvětví splňují podmínky uvedené v nařízení (ES) č. 2501/2001, by měly být použity nejnovější a nejúplnější statistické údaje, tj. údaje za roky 1999 až 2001.
(6) Příloha I nařízení (ES) č. 2501/2001 by měla být nahrazena tak, aby odrážela zrušení nebo opětovné zavedení celních preferencí stanovených v článcích 7 a 10.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné preference,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní preference stanovené v článcích 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 se v souladu s čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení zrušují, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněných zemí uvedených v příloze I tohoto nařízení, které patří do odvětví uvedených v této příloze pro každou dotyčnou zemi.
2. Celní preference stanovené v článcích 7 a 10 nařízení (ES) č. 2501/2001 se v souladu s čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení znovu zavádějí, pokud jde o produkty pocházející ze zvýhodněných zemí uvedených v příloze II tohoto nařízení, které patří do odvětví uvedených v této příloze pro každou dotyčnou zemi.
3. Celní preference, které byly zrušeny na základě předchozích systémů a podle nařízení (ES) č. 815/2003, se v souladu s čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 2501/2001 znovu zavádějí, pokud jde o země uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha I nařízení (ES) č. 2501/2001 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2332/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2535/2001, pokud jde o lhůtu pro podání žádostí o licence na dovoz mléčných výrobků v rámci kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [2], stanoví v kapitole I zejména rozpis množství, která se mají dovézt v každém půlročním období v rámci některých celních kvót a lhůty pro podání příslušných žádostí o dovozní licence.
(2) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001 lze žádosti o licence podat pouze během prvních deseti dnů každého půlročního období.
(3) Záměrem je omezit v lednu roku 2004 otevření kvót uvedených v kapitole I zmíněného nařízení pro rok WTO (od 1. července do 30. června) na množství odpovídající čtyřem měsícům místo šesti měsícům, aby se hospodářské subjekty v nových členských státech, které přistoupí ke Společenství dne 1. května 2004, mohly podílet na dodatečné tranši těchto kvót, která bude přidělena v květnu 2004 na množství odpovídající dvouměsíční kvótě.
(4) Do té doby, než budou ukončeny postupy pro přijetí a zveřejnění uvedených ustanovení, a v zájmu právní jistoty je třeba odložit lhůtu pro podání žádostí stanovenou v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001 a stanovit odchylku od uvedeného článku.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2532/2001 lze pro období od 1. ledna do 30. dubna 2004 podávat žádosti o dovozní licence na kvóty uvedené v příloze I oddíle A, příloze I oddíle B bodech 5 a 6, příloze I oddíle F a příloze I oddíle H zmíněného nařízení pouze v období od 12. do 16. ledna 2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2333/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96, pokud jde o spouštěcí objemy pro dodatečná cla pro hrušky, citrony, jablka a cukety
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizace trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 47/2003 [2], a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1916/2003 [4], upravuje sledování dovozu produktů uvedených v příloze daného nařízení. Toto sledování se provádí v souladu s pravidly stanovenými v článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1335/2003 [6];
(2) pro účely čl. 5 odst. 4 Dohody o zemědělství [7] uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a na základě posledních dostupných údajů za rok 2001, 2002 a 2003 je třeba pozměnit spouštěcí objemy pro dodatečná cla pro hrušky, citrony, jablka a cukety;
(3) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1555/96 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2334/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2125/95 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 2125/95 [2] by se mělo vztahovat též na dovozce z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy");
(2) dovoz v rámci kvót uvedených v nařízení (ES) č. 2125/95 je podmíněn předložením dovozních licencí, jejichž doba platnosti ode dne jejich skutečného vydání je omezená.
Doba platnosti licencí pro rok 2004 by měla být s ohledem na datum přistoupení nových členských států přezkoumána;
(3) za účelem zajištění správného využití kvót a umožnění tradičním dovozcům z nových členských států požádat během roku 2004 o dostatečná množství by pro rok 2004 měla být přijata ustanovení upravující množství, na něž se žádosti o licence podané tradičními dovozci z členských států Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 mohou vztahovat;
(4) za účelem zlepšení a zjednodušení správy celních kvót pro konzervované houby pro rok 2004 by měla být přijata ustanovení týkající se dat podávání žádostí;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2125/95 se v roce 2004 celní kvóty pro konzervované houby podle čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení rozdělí mezi dodavatelské země v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2125/95 je v roce 2004 platnost dovozních licencí osm měsíců od jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [3]. Jejich doba platnosti však nesmí přesáhnout 31. prosinec 2004.
Článek 3
1. Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2125/95:
a) žádosti o licence, které podali tradiční dovozci v lednu 2004 ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2125/95, se nesmějí vztahovat na množství vyšší než 35 % průměrného ročního množství dovozů pocházejících z jiných zemí než Polska, Bulharska a Rumunska a uskutečněných podle uvedeného nařízení v předcházejících třech kalendářních letech;
b) žádosti o licence, které podali tradiční dovozci v květnu 2004 ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2125/95, se nesmějí vztahovat na množství vyšší než 65 % průměrného ročního množství dovozů pocházejících z jiných zemí než Polska, Bulharska a Rumunska a uskutečněných podle uvedeného nařízení v předcházejících třech kalendářních letech;
2. Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2125/95 se žádosti o licence pro rok 2004, které podali noví dovozci ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nesmějí vztahovat na množství vyšší než 8 % množství přiděleného podle uvedeného ustanovení.
Článek 4
Odchylně od čl. 6. odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2125/95 v roce 2004:
a) dovozci podávají své žádosti o dovozní licence příslušným vnitrostátním orgánům první a druhý pracovní den v lednu a/nebo první a druhý pracovní den v květnu;
b) čtvrtý pracovní den měsíce ledna oznámí členské státy Komisi množství, pro něž byly žádosti o licence podány v lednu, a čtvrtý pracovní den měsíce května množství, pro něž byly žádosti o licenci podány v květnu;
c) množství, o něž nebylo v lednu 2004 zažádáno, se podle svého původu převedou do následujícího dovozního období a může o ně být zažádáno v květnu 2004;
d) množství oznámená členskými státy se rozdělí podle produktů v souladu s kombinovanou nomenklaturou, přičemž se odděleně uvedou množství, o která požádali tradiční dovozci a o která požádali noví dovozci;
e) dovozní licence se vydávají sedmý pracovní den po dni, kdy členské státy oznámily Komisi množství, pro něž byly žádosti o licence podány, pokud Komise během této lhůty nepřijme zvláštní opatření.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2335/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2402/96, pokud jde o celní kvóty pro maniokový škrob
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/317/ES ze dne 13. května 1996 o uzavření výsledků konzultací s Thajskem podle článku XXIII GATT [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) dovozci z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska by měli mít možnost využít nařízení (ES) č. 2402/96 ze dne 17. prosince 1996 o otevření určitých ročních celních kvót pro batáty a maniokový škrob a stanovení pravidel pro správu těchto kvót [3];
(2) za účelem zabránění nesrovnalostem na trhu je nezbytné rozdělit pro rok 2004, odchylně od nařízení (ES) č. 2402/96, roční kvóty pro dovoz maniokového škrobu na dvě podkvóty;
(3) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2402/96 se v roce 2004 celní kvóta pro dovoz 10000 tun maniokového škrobu do Společenství, která je uvedena v daném článku, rozděluje na dvě podkvóty uvedené v části A přílohy tohoto nařízení.
2. Odchylně od čl. 1 odst. 4 nařízení č. 2402/96 se pro rok 2004 dodatečná autonomní roční celní kvóta pro dovoz 10500 tun maniokového škrobu do Společenství, z níž 10000 tun je vyhrazeno pro Thajsko a která je uvedena v daném článku, rozděluje na dvě podkvóty uvedené v části B přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2336/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 670/2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 670/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 3 odst. 3 první pododstavec, čl. 4 odst. 4 a článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy by měly Komisi pravidelně v jednotném formátu předávat údaje o množstvích vyrobeného, dovezeného, vyvezeného a prodaného alkoholu, o jeho zásobách na konci hospodářského roku a o předpokládané výrobě, aby Komise mohla vypracovat bilanci alkoholu ve Společenství podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 670/2003 a mít přehled o vývoji obchodu.
(2) Ethanol nezemědělského původu může být pro některé účely použit jako náhražka alkoholu zemědělského původu.
Bilance Společenství by tedy měla zahrnovat i tento druh produktu.
(3) Členským státům a Komisi by mělo být umožněno trvale sledovat obchodní výměny, aby bylo možné lépe vyhodnocovat vývoj na trhu.
Pro tyto účely by mělo být upraveno vydávání dovozních licencí.
Oznámení o vydaných dovozních licencích by měla být předávána každý týden.
(4) Doba platnosti licencí by měla být stanovena s ohledem na obchodní zvyklosti a obvyklé dodací lhůty v mezinárodním obchodu.
(5) V souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 670/2003 je vydání licence podmíněno složením jistoty, která zcela nebo částečně propadne, jestliže dovoz není uskutečněn vůbec nebo jen částečně. Je tedy třeba stanovit výši této jistoty.
(6) Na dovozní licence a jistoty se vztahuje nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhradypředem pro zemědělské produkty [2], a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [3], nestanoví-li toto nařízení jinak.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 2541/84 ze dne 4. září 1984 o stanovení vyrovnávacího poplatku při dovozu ethanolu zemědělského původu získaného ve Francii do ostatních členských států [4] se stalo nadbytečným, a mělo by být tedy zrušeno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro bilanci ethanolu ve Společenství a pro režim dovozních licencí podle nařízení (ES) č. 670/2003.
KAPITOLA II BILANCE SPOLEČENSTVÍ
Článek 2
Vypracování bilance Společenství
Nejpozději do 31. března každého roku Komise předloží bilanci ethanolu ve Společenství za předchozí kalendářní rok.
Bilance s informacemi o trhu s ethanolem na úrovni Společenství se předkládá Řídícímu výboru pro víno ve formátu stanoveném v příloze I tohoto nařízení a zveřejňuje se v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Informace o ethanolu zemědělského původu
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do posledního pracovního dne druhého měsíce po skončení příslušného období tyto informace o ethanolu zemědělského původu podle čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 670/2003:
a) čtvrtletní dovoz ze třetích zemí rozepsaný podle kódů kombinované nomenklatury a podle země původu za použití kódů nomenklatury zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství podle nařízení Komise (ES) č. 1779/2002 [5];
b) čtvrtletní vývoz do třetích zemí, včetně veškerého vývozu alkoholu nezemědělského původu;
c) čtvrtletní výrobu rozepsanou podle použitých produktů ve formátu stanoveném v příloze II tohoto nařízení;
d) objem prodeje za předchozí čtvrtletí rozepsaný podle různých odvětví určení ve formátu stanoveném v příloze III tohoto nařízení;
e) zásoby výrobců alkoholu v příslušné zemi na konci každého roku ve formátu stanoveném v příloze IV tohoto nařízení;
f) dvakrát ročně odhady týkající se výroby v běžném roce, a to do 28. února a do 31. srpna ve formátu stanoveném v příloze V tohoto nařízení.
Pro účely písm. d) prvního pododstavce se prodejem rozumí dodání ethanolu výrobcem nebo dovozcem alkoholu za účelem jeho zpracování nebo balení.
Uvedené údaje jsou vyjádřeny v hektolitrech čistého alkoholu.
Členské státy mohou stanovit režimy hlášení, aby zajistily shromažďování údajů uvedených pod písm. c), d), e) a f) prvního pododstavce.
Článek 4
Informace o ethanolu nezemědělského původu
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do posledního pracovního dne druhého měsíce po skončení příslušného období tyto informace o ethanolu nezemědělského původu podle čl. 3 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 670/2003:
a) čtvrtletní výrobu rozepsanou podle syntetického alkoholu a jiných druhů alkoholu;
b) čtvrtletní dovoz ze třetích zemí ve formátu stanoveném v příloze VII tohoto nařízení;
c) čtvrtletní vývoz do třetích zemí, není-li zahrnut do vývozu oznámeného podle čl. 3 písm. b) tohoto nařízení;
d) objem prodeje za předchozí čtvrtletí rozepsané podle syntetického alkoholu a jiných druhů alkoholu;
e) zásoby výrobců alkoholu na konci roku rozepsané podle syntetického alkoholu a jiných druhů alkoholu.
Pro účely písm. d) prvního pododstavce se "objemem prodeje" rozumí množství alkoholu prodaného výrobním průmyslovým odvětvím na trhu Společenství.
Informace podle písm. a), d) a e) prvního pododstavce se uvádějí ve formátu stanoveném v příloze VI.
Uvedené údaje jsou vyjádřeny v hektolitrech čistého alkoholu.
KAPITOLA III DOVOZNÍ LICENCE
Článek 5
Vydávání licencí
1. Při dovozu výrobků uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 670/2003 do Společenství se od 27. ledna 2004 vyžaduje předložení dovozní licence. Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství.
2. Na licence podle této kapitoly se použije nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. V žádosti o dovozní licenci a v dovozní licenci pro alkohol zemědělského původu musí být v kolonce 8 uveden název země původu.
V kolonce "povinný údaj" musí být zaškrtnuto "ano".
Na žadatelovu žádost může správní orgán, který licenci vydal, pouze jednou nahradit zemi původu jinou zemí.
4. Členské státy mohou stanovit, že dovozní cena (CIF) alkoholu musí být uvedena v kolonce 20.
Článek 6
Doba platnosti
Dovozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do konce čtvrtého následného měsíce.
Článek 7
Oznámení o dovozních licencích
1. Členské státy oznámí Komisi každý čtvrtek nebo první následující pracovní den, je-li čtvrtek dnem pracovního klidu, množství produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 670/2003, rozepsaných podle kódů kombinované nomenklatury a podle země původu, pro které byly v předchozím týdnu vydány dovozní licence.
2. Domnívá-li se členský stát, že množství, pro která byly v tomto členském státu podány žádosti o dovozní licence, mohou způsobit narušení trh, neprodleně o tom informuje Komisi a uvede množství podle jednotlivých druhů produktů.
Komise situaci přezkoumá a informuje o ní členské státy.
Článek 8
Jistota
Jistota pro dovozní licence se stanoví na 1 EUR na hektolitr.
Na jistoty podle této kapitoly se použije nařízení (EHS) č. 2220/85.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Zasílání sdělení
Členské státy zašlou informace uvedené v článcích 3 a 4 pro první čtvrtletí roku 2004 nejpozději do 31. srpna 2004.
Sdělení podle tohoto nařízení se zasílají Komisi na adresu uvedenou v příloze VIII.
Článek 10
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2541/84 se zrušuje.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2338/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 68 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 883/2001 [2] obsahuje některé odchylky, podle kterých mohou Austrálie a Spojené státy americké do 31. prosince 2003 používat zjednodušený postup pro vydávání licencí.
(2) Protože probíhající dvoustranná jednání s těmito dvěmi zeměmi neskončí před koncem roku, je třeba vzhledem k pokroku v jednání prodloužit platnost těchto odchylek na omezenou dobu, aby bylo zabráněno narušení obchodu.
(3) Nařízení (ES) č. 883/2001 by tedy mělo být aktualizováno, aby byla zohledněna skutečnost, že nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů [3], se použije ode dne 1. srpna 2003.
(4) Nařízení (ES) č. 883/2001 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 883/2001 se mění takto:
1. v článku 27 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 24 odst. 2 a článku 26 se použijí do 31. prosince 2005."
2. v příloze VIII části B se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Označení produktu v kolonce 6 formuláře VI 1 a v kolonce 5 výpisu VI 2 se provádí v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 753/2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2339/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 [2] stanoví prováděcí pravidla pro nabídkové řízení na organizaci dodávek v členských státech, které se účastní tohoto opatření Společenství.
(2) Produkty přidělené v rámci ročního plánu, které jsou určeny k odebrání z intervenčních zásob, mohou být dodávány nezpracované nebo častěji zpracované pro výrobu potravin anebo mohou být odebrány jako platba za výrobu potravin mobilizovaných na trhu Společenství.
U posledního druhu dodávek je třeba upřesnit, které produkty v intervenčních zásobách mohou být odebrány jako platba za výrobu produktů z obilovin a mléčných výrobků.
(3) Aby bylo možné účinněji reagovat na potřeby charitativních organizací a rozšířit nabídku dodávaných potravin, mělo by být stanoveno, že produkty z intervenčních zásob mohou být přidány do jiných produktů za účelem výroby potravin.
V těchto případech však musí u každého hotového produktu představovat produkty z intervenčních zásob nejméně 50 % čisté hmotnosti dodávané potraviny.
(4) Nařízení (EHS) č. 3149/92 by tedy mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. článek 4 se mění takto:
a) v odst. 2 písm. a):
i) v prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní: "Produktem, jenž má být dodán, je buď produkt odebraný z intervenčních zásob v nezpracované formě nebo ve stavu po balení a/nebo zpracování, nebo produkt mobilizovaný na trhu za produkt odebraný z intervenčních zásob jako platba za dodávku.";
ii) za druhý pododstavec se vkládá nový pododstavec, který zní:"V případě podle druhého pododstavce třetí odrážky, pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraný produkt je určitou obilovinou ze zásob intervenční agentury.
Týká-li se dodávka mléčných výrobků, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, který produkt, tj. máslo nebo sušené mléko, má být odebrán ze zásob intervenční agentury podle toho, jaké zásoby má tato agentura k dispozici.";
b) vkládá se nový odstavec 2a, který zní:
"2a.
Intervenční produkty mohou být přidány nebo přimíchány do jiných produktů mobilizovaných na trhu pro výrobu potravin, které mají být dodány pro účely provádění plánu.
V těchto případech musí produkty z intervenčních zásob představovat nejméně 50 % čisté hmotnosti dodávané potraviny.
Pro účely používání prvního pododstavce musí být ve vypsání nabídkového řízení výslovně uvedeno, že produkty z intervenčních zásob musí představovat nejméně 50 % čisté hmotnosti dodávané potraviny.";
2. v čl. 9 prvním pododstavci se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— nabídková řízení byla v souladu s článkem 4 a dodávky byly prováděny v souladu s ustanoveními tohoto nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2340/2003
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1279/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené rozhodnutími Rady (ES) č. 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polsko a Maďarsko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], zejména na čl. 32 odst. 1 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 [2] stanovilo prováděcí pravidla pro koncese týkající se dovozu produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót otevřených pro Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko, Polsko a Maďarsko.
(2) S výhradou ratifikace Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy"), přistoupí Česká republika, Slovensko, Polsko a Maďarsko k Evropské unii dne 1. května 2004.
Kvóty přidělené těmto zemím by tedy měly být otevřeny pouze do data jejich přistoupení.
(3) Aby mohly hospodářské subjekty z nových členských států využívat preferenčních kvót udělených Bulharsku a Rumunsku podle nařízení (ES) č. 1279/98, měla by být množství dostupná pro kvótové období od 1. ledna 2004 do 30. června 2004 poměrným způsobem rozdělena do dvou tranší.
První tranše by měla být otevřena na období od 1. ledna 2004 do 30. dubna 2004.
(4) Množství dostupná pro období od 1. ledna 2004 do 30. června 2004 v rámci celních kvót otevřených podle nařízení (ES) č. 1279/98 pro Českou republiku, Slovensko, Polsko a Maďarsko by měla být plně k dispozici do 30. dubna 2004.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1279/98 jsou pro období od 1. ledna do 30. června 2004 množství rozdělena takto:
a) od 1. ledna do 30. dubna 2004 50 % příslušných kvót stanovených v článku 1 uvedeného nařízení pro produkty pocházející z České republiky, Maďarska, Polska a Slovenska;
b) pro produkty pocházející z Bulharska a Rumunska;
(i) od 1. ledna do 30. dubna 2004 33 % příslušných kvót stanovených v článku 1 uvedeného nařízení;
(ii) od 1. května do 30. června 2004 17 % příslušných kvót stanovených v článku 1 uvedeného nařízení.
2. Pokud jsou množství krytá žádostmi o dovozní licence předloženými pro tranši od 1. července do 31. prosince 2003 nižší než množství dostupná, jsou odchylně od čl. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1279/98 zbývající množství přidána k množstvím dostupným pro tranše uvedené v odst. 1 písm. a) a odst. 1 písm. b) bodu i) tohoto článku.
Zbývající množství tranše uvedené v odst. 1 písm. b) bodu i) jsou přidána k množstvím dostupným pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. b) bodu ii).
Článek 2
Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1279/98 jsou dovozní licence vydané od 1. ledna 2004 do 30. dubna 2004 platné 120 dní ode dne jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [3]. Po 30. dubnu 2004 však neplatí žádné licence týkající se produktů pocházejících z České republiky, Maďarska, Polska a Slovenska.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2343/2003
ze dne 23. prosince 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1949/2003 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2344/2003
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 byla s účinkem od 1. ledna 2004 nahrazena nařízením Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [2].
(2) Komise přijala nařízení (ES) č. 1871/2003 [3], (ES) č. 1949/2003 [4] a (ES) č. 2205/2003 [5], kterými se mění příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 [6].
(3) S cílem zajistit, aby kombinovaná nomenklatura, jež se má používat ode dne 1. ledna 2004, obsahovala změny zavedené těmito třemi nařízeními, je v důsledku toho třeba změnit přílohu I nařízení (EHS) č. 2658/87, ve znění nařízení (ES) č. 1789/2003.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87, ve znění nařízení (ES) č. 1789/2003, se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2345/2003
ze dne 23. prosince 2003
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1949/2003 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojí kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu 60 dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu 60 dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropské agentury pro zdraví a bezpečnost při práci za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/708/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Překladatelského střediska pro instituce a orgány Evropské unie za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/711/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/712/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropské jednotky pro soudní spolupráci (EUROJUST) za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/713/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropské nadace pro odborné vzdělávání za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/714/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/715/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/716/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria řediteli Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie za plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2002
(2004/717/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria finančnímu vedení Evropského společenství uhlí a oceli za finanční rok, který skončil 23. července 2002
(2004/718/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 (Komise)
(2004/719/ES)
Rozhodnutí ze dne 21. dubna 2004 se týkají pouze rozpočtového roku 2002, a tedy nejsou přeložena do českého jazyka.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se uzavírají účty za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 (Komise)
(2004/720/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria Komisi za plnění rozpočtu šestého, sedmého a osmého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2002
(2004/721/ES)
Rozhodnutí ze dne 21. dubna 2004 se týkají pouze rozpočtového roku 2002, a tedy nejsou přeložena do českého jazyka.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 — Hlava II — Rada
(2004/723/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 — Hlava IV — Soudní dvůr
(2004/724/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 — Hlava V — Účetní dvůr
(2004/725/ES)
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 21. dubna 2004
o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za rozpočtový rok 2002 — Hlava I — Evropský parlament
(2004/729/ES)
--------------------------------------------------
První pozměňovací rozpočet Evropské agentury pro hodnocení léčivých prostředků (EMEA) na rok 2004
(2004/799/ES, Euratom)
V souladu s čl. 26 odst. 2 finančního nařízení Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA), který byl přijat správní radou dne 10. června 2004"rozpočet a pozměňovací rozpočty schválené s konečnou platností se zveřejní
Výkaz příjmů a výdajů Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rozpočtový rok 2004 - Opravný rozpočet 1
(2004/871/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 1
DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA 1 0 —DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
1 0 0Dotace od Evropského společenství
Rozpočet 2004 _BAR_ Opravný rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
9375000 _BAR_ 1213000 _BAR_ 10588000 _BAR_
Nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994, jímž se zřizuje Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (Úř. věst. L 216, 20.8.1994, s. 1), pozměněné nařízením (ES) č. 1643/95 (Úř. věst. L 156, 7.7.1995, s. 1).
Podle článku 12 odst. 3 tohoto nařízení je dotace pro agenturu zapsána v oddíle "Komise" všeobecného rozpočtu.
VÝDAJE
HLAVA 1
ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1 1 —ZAMĚSTNANCI V AKTIVNÍM ZAMĚSTNÁNÍ
1 1 0Zaměstnanci zastávající místo uvedené v organizačním plánu
1 1 0 0Základní platy
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
1881268 _BAR_ 140854 _BAR_ 2022122 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 62 a 66 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí základních platů úředníků a dočasných zaměstnanců.
1 1 0 1Rodinné přídavky
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
224195 _BAR_ –952 _BAR_ 223243 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména články 62, 67 a 68 tohoto předpisu a oddíl I přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na domácnost, příspěvků na vyživované děti a příspěvků na studium pro děti úředníků a dočasných zaměstnanců.
1 1 0 2Příspěvky na expatriaci a příspěvky na pobyt v zahraničí
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
295390 _BAR_ 16445 _BAR_ 311835 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména jeho články 62, 67 a 69 a článek 4 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na expatriaci a příspěvky na pobyt v zahraničí úředníků a dočasných zaměstnanců.
1 1 0 3Asistenční příspěvky
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
6169 _BAR_ 1500 _BAR_ 7669 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména článek 4a přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí asistenčního příspěvku placeného dočasným zaměstnancům v kategorii C, kteří pracují jako písaři s použitím těsnopisu nebo písaři, operátoři dálnopisu, sazeči, výkonní tajemníci nebo hlavní tajemníci.
1 1 0 4Generální ředitelství (DG) pro zaměstnance a správu - správní pomoc
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
18700 _BAR_ 4400 _BAR_ 23100 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů, které vznikají DG ADMIN v souvislosti s přípravou mezd. 1 1 1Další zaměstnanci
1 1 1 0Pomocní zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
166309 _BAR_ 25000 _BAR_ 191309 _BAR_
Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 3 a hlava III tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí platů a příspěvků zaměstnavatele na sociální zabezpečení pro pomocné zaměstnance.
1 1 1 2Místní zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
583369 _BAR_ 45000 _BAR_ 628369 _BAR_
Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 4 a hlava IV tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí platů (včetně přesčasů) a příspěvků zaměstnavatele na sociální zabezpečení pro místní zaměstnance.
1 1 2Odborné školení zaměstnanců
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_
1 1 3Příspěvky zaměstnavatele na sociální zabezpečení
1 1 3 0Zdravotní pojištění
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
66075 _BAR_ 6104 _BAR_ 72179 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména článek 72 tohoto předpisu. Pravidla pro zdravotní pojištění úředníků Evropských společenství, zejména článek 23 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků zaměstnavatele.
1 1 3 1Úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
16908 _BAR_ 1924 _BAR_ 18832 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 73 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí:
- příspěvku zaměstnavatele na úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání,
- k této položce se přidávají další částky, a to za účelem pokrytí dalších výdajů, které nejsou kryty pojištěním (článek 73 Služebního řádu).
1 1 3 2Pojištění pro případ ztráty zaměstnání
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
15547 _BAR_ 1819 _BAR_ 17366 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2799/85 ze dne 27. září 1985, kterým se mění Služební řád úředníků a Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst.
L 265, 8.10.1985, s. 1).
Tato položka je určena k pojištění dočasných zaměstnanců proti ztrátě zaměstnání. 1 1 4Různé příspěvky a granty
1 1 4 0Příspěvek při narození a úmrtí a granty
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
p.m. _BAR_ 450 _BAR_ 450 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství a zejména články 70, 74 a 75 tohoto předpisu. Tato položka je určena k pokrytí:
- příspěvku při narození dítěte a,
- v případě úmrtí úředníka:
- k výplatě plné mzdy zemřelého do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k úmrtí,
- nákladů na na přepravu jeho ostatků do místa jeho původu.
1 1 4 1Roční cestovní výdaje
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
56893 _BAR_ 3090 _BAR_ 59983 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 8 příloha VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí paušálních cestovních náhrad úředníků nebo dočasných zaměstnanců, jejich manželů/manželek a nezaopatřených dětí z místa výkonu jejich zaměstnání do místa jejich původu, a to v souladu s následujícími podmínkami:
- jedenkrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici více než 50 km a méně než 725 km,
- dvakrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici nejméně 725 kilometrů.
1 1 7 5Dočasní zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
p.m. _BAR_ 10000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí služeb dočasných pracovníků, zvláště písařů.
Využívání dočasných zaměstnanců je potřebné, pokud se některé odbory mají pružně přizpůsobit potřebám ad hoc.
1 1 7 6Úředníci dočasně vyslaní z členských států
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
51188 _BAR_ –10000 _BAR_ 41188 _BAR_
Tato položka je určena k tomu, aby agentura mohla organizovat výměnný program pro státní úředníky z členských států.
1 1 8 0Různé výdaje v souvislosti s nástupem zaměstnance do pracovního poměru
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
18293 _BAR_ 71707 _BAR_ 90000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 27 až 31 tohoto předpisu a článek 33 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí výdajů vynaložených v souvislosti s přijímáním nových zaměstnanců.
1 1 8 1Cestovní výdaje
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
16803 _BAR_ 17054 _BAR_ 33857 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména jeho články 20 a 71 tohoto předpisu a článek 7 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí cestovních výdajů zaměstnanců (včetně jejich rodinných příslušníků) při nástupu do služebního poměru nebo při jeho ukončení.
1 1 8 2Příspěvky na usídlení, znovu usídlení a přestěhování
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
105809 _BAR_ 72824 _BAR_ 178633 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 5 a 6 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stěhování zaměstnanců, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při definitivním ukončení služebního poměru a usazení na jiném místě.
1 1 8 3Náklady na stěhování
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
135000 _BAR_ 122340 _BAR_ 257340 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 20 a 71 tohoto předpisu a článek 9 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stěhování zaměstnanců, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při přeložení na nové pracoviště nebo při definitivním ukončení služebního poměru.
1 1 8 4Dočasné denní příspěvky
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
38334 _BAR_ 19622 _BAR_ 57956 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 20 a 71 tohoto předpisu a článek 10 přílohy VII k tomuto předpisu, jakož i články 25 a 67 Podmínek pracovního poměru ostatních zaměstnanců.
Tato položka je určena k pokrytí denních příspěvků náležících zaměstnancům, kteří mohou prokázat, že byli nuceni změnit místo svého bydliště při nástupu do funkce (včetně přeložení).
1 1 9Úpravy platů - Dodatky k odměnám 1 1 9 0Úpravy platů
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
50508 _BAR_ –7887 _BAR_ 42621 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 64 a 65 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů vzniklých použitím koeficientů pro úpravu platů úředníků a dočasných zaměstnanců, jakož i pro náklady spojené s přesčasy.
HLAVA 2
KAPITOLA 2 0 —NÁJEM BUDOV A SOUVISEJÍCÍ NÁKLADY
2 0 4Zařízení prostor
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
44000 _BAR_ 50000 _BAR_ 94000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na vybavení interiérů a na opravy budovy.
KAPITOLA 2 1 —INFORMAČNÍ TECHNOLOGIE
2 1 3 0Pořizování nového zařízení a náhrady starého zařízení
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
59100 _BAR_ 37706 _BAR_ 96806 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na nákup a instalaci technického zařízení a zařízení na zpracování dat.
Pořizování nového zařízení a vybavení pod touto položkou je vázáno na podmínku vyřazení (v souladu se schváleným postupem) těch zařízení a vybavení, která mají být nahrazena.
HLAVA 3
PROVOZNÍ VÝDAJE
KAPITOLA 3 0 —PROVOZNÍ VÝDAJE
3 0 0Činnosti kontaktních míst (focal points), včetně činností expertní skupiny, schůze a náklady na tlumočení
3 0 0 1Dotace pro kontaktní místa (focal points)
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
580000 _BAR_ 360000 _BAR_ 940000 _BAR_
Tato položka je určena k podpoře zřizování a správy sítě internetových stránek kontaktních míst (focal points) agentury a k podpoře činností v rámci Evropského týdne v členských státech prostřednictvím grantových dohod mezi agenturou a kontaktními místy. 3 0 4Vydavatelská a publikační činnost, šíření informací a další činnosti
3 0 4 0Publikace a šíření výsledků studií a dalších informačních činností, jakož i produktů instituce
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
250000 _BAR_ 60303 _BAR_ 310303 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na publikaci a šíření (včetně databází a mailingu) výsledků studií, dalších informačních činností a publikací instituce (výroční zpráva, newsletter, magazín, rozpočet agentury apod.), které budou přispívat k provádění pracovního programu.
Tento bod byl sloučen s dřívějším bodem 2 3 9 3. 3 0 6Překlady a tlumočení
3 0 6 0Překlady studií, zpráv a pracovních dokumentů
Rozpočet 2004 _BAR_ Pozměňovací rozpočet _BAR_ Nové částky _BAR_
549070 _BAR_ 163697 _BAR_ 712767 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí překladů studií, zpráv, jakož i pracovních dokumentů pro správní radu a byro, a dále pro kongresy, semináře atd., do jednotlivých jazyků Společenství.
Překladatelské práce budou především provedeny Překladatelským střediskem pro instituce Evropské unie
Přehled příjmů a výdajů Evropské agentury pro námořní bezpečnost na rozpočtový rok 2004: opravný rozpočet
(2004/872/ES)
V části "Výdaje" se přidává následující položka 3 8 0 0:
700000,— _BAR_ _BAR_ _BAR_
Náklady na pronájem plavidel (vybavených) na boj proti rozsáhlému znečištění moří ropnými haváriemi, na technickou podporu, na studie či výzkumné projekty na zlepšení vybavení a metod boje proti znečištění (realizace akčního plánu)
--------------------------------------------------
Prohlášení o příjmech a výdajích Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie na rozpočtový rok 2004
(2004/873/ES)
PROHLÁŠENÍ O PŘÍJMECH
HLAVA 1
PLATBY OD AGENTUR, ÚŘADŮ, ORGÁNŮ A INSTITUCÍ
KAPITOLA 1 0 —PLATBY OD AGENTUR A INSTITUCÍ
1 0 0Platby od agentur a institucí
Článek 10, 2., b) nařízení Rady (ES) č. 2965/94, změněné nařízením Rady (ES) č. 1645/2003.
1 0 0 0Evropská agentura pro životní prostředí
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
600000 _BAR_ _BAR_ 600000 _BAR_
1 0 0 1Evropská nadace odborného vzdělávání
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
450000 _BAR_ –200000 _BAR_ 250000 _BAR_
1 0 0 2Evropské monitorovací středisko pro drogy a drogovou závislost
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
571200 _BAR_ _BAR_ 571200 _BAR_
1 0 0 3Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
900000 _BAR_ –150000 _BAR_ 750000 _BAR_
1 0 0 4Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
729000 _BAR_ _BAR_ 729000 _BAR_
1 0 0 5Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
2100000 _BAR_ _BAR_ 2100000 _BAR_
1 0 0 6OHIM ochranné známky a vzory
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
15190000 _BAR_ 1000000 _BAR_ 16190000 _BAR_
1 0 0 7Odrůdový úřad Společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
150000 _BAR_ _BAR_ 150000 _BAR_
1 0 0 8Evropský policejní úřad (Europol)
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
1650000 _BAR_ –650000 _BAR_ 1000000 _BAR_
1 0 0 9Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
800000 _BAR_ –300000 _BAR_ 500000 _BAR_ 1 0 1
1 0 1 0Cedefop
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
80000 _BAR_ _BAR_ 80000 _BAR_
1 0 1 2Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
237000 _BAR_ 100000 _BAR_ 337000 _BAR_
1 0 1 3Evropská agentura pro obnovu
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
1 0 1 4Evropská investiční banka
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
1 0 1 5Evropský úřad pro bezpečnost potravin
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
237000 _BAR_ _BAR_ 237000 _BAR_
1 0 1 6Eurojust
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 70000 _BAR_ 70000 _BAR_
1 0 1 7Evropská agentura pro námořní bezpečnost
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 25000 _BAR_ 25000 _BAR_
1 0 1 8Evropská agentura pro bezpečnost letectví
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 130000 _BAR_ 130000 _BAR_
HLAVA 2
DOTACE OD KOMISE
KAPITOLA 2 0 —DOTACE OD KOMISE
2 0 0Dotace od Komise
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ — _BAR_
Článek 10, 2., c) nařízení Rady (ES) č. 2965/94, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1645/2003.
HLAVA 3
MEZIINSTITUCIONÁLNÍ SPOLUPRÁCE
KAPITOLA 3 0 —MEZIINSTITUCIONÁLNÍ SPOLUPRÁCE
3 0 0Meziinstitucionální spolupráce
Článek 10, 2., b) nařízení Rady (ES) č. 2965/94, změněné nařízením Rady (ES) č. 1645/2003.
3 0 0 0Komise ES
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
3491000 _BAR_ –2891000 _BAR_ 600000 _BAR_
3 0 0 1Komise ES – DGT (GŘ pro překlady)
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
927000 _BAR_ –327000 _BAR_ 600000 _BAR_
3 0 0 3Evropský parlament
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
3 0 0 4Rada Evropské unie
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 19800 _BAR_ 19800 _BAR_
3 0 0 5Evropský účetní dvůr
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
100000 _BAR_ _BAR_ 100000 _BAR_
3 0 0 6Výbor regionů Evropské unie
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
3 0 0 7Hospodářský a sociální výbor Evropských společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
3 0 0 8Soudní dvůr Evropských společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
3 0 0 9Příspěvek k programům Společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
Příjmy vyplývající z účasti Překladatelského střediska v programech Společenství.
3 0 1 0Evropská centrální banka
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
130000 _BAR_ _BAR_ 130000 _BAR_
HLAVA 4
OSTATNÍ PŘÍJMY
KAPITOLA 4 0 —OSTATNÍ PŘÍJMY 4 0 0Bankovní úroky
4 0 0 0Bankovní úroky
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
50000 _BAR_ 200000 _BAR_ 250000 _BAR_
4 0 1 0Různé úhrady
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
HLAVA 5
PŘEBYTEK PŘEVEDENÝ Z PŘEDCHÁZEJÍCÍHO FINANČNÍHO ROKU
5 0 0Přebytek převedený z předcházejícího finančního roku
5 0 0 0Přebytek převedený z předcházejícího finančního roku
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 4404700 _BAR_ 4404700 _BAR_
Přebytek převedený z předcházejícího finančního roku (článek 16 finančního nařízení Překladatelského střediska z 22. prosince 2003).
PROHLÁŠENÍ O VÝDAJÍCH
HLAVA 2
BUDOVY, ZAŘÍZENÍ A RŮZNÉ PROVOZNÍ VÝDAJE
KAPITOLA 2 0 —NÁJEM BUDOV A SOUVISEJÍCÍ NÁKLADY
2 0 0Nájem budov a související náklady
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
950000 _BAR_ 2530015 _BAR_ 3480015 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí plateb nájemného za budovy nebo jejich části a parkovací prostory používané Překladatelským střediskem.
HLAVA 10
KAPITOLA 10 0 —REZERVNÍ POLOŽKA
10 0 0Rezervní položky
10 0 0 0Rezervy pro přípěvek zaměstnavatele na program důchodového zabezpečení Společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
1633500 _BAR_ _BAR_ 1633500 _BAR_
Rezerva vytvořená jako předběžná položka pro platbu příspěvku zaměstnavatele na program důchodového zabezpečení Společenství.
Tato položka je předběžná a nemusí být použita, dokud nebude v souladu s ustanoveními finančního nařízení Střediska převedena pod bod 1 1 3 4.
10 0 0 1Rezervy pro nabývání nemovitostí
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ — _BAR_
Rezerva vytvořená jako předběžná položka pro případné nabytí budovy.
Tato položka je předběžná a nemusí být použita, dokud nebude v souladu s ustanoveními finančního nařízení Střediska převedena pod bod 2 0 6 0.
10 0 0 2Záruční rezervní fond
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
5000 _BAR_ _BAR_ 5000 _BAR_
Záruční rezervní fond.
10 0 0 3Rezerva pro případné povinnosti spojené s nájmem budov
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ –2530015 _BAR_ –2530015 _BAR_
Rezerva zřízená pro zohlednění nepředvídatelných povinností vyplývajících z užívání z prostor, které jsou dány středisku k dispozici.
10 0 0 4Rezerva pro stálý fond předběžného financování
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ Opravný rozpočet 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 1431500 _BAR_ 1431500 _BAR_
Rezerva vytvořená pro krytí stálého fondu pro předběžné financování uvedeného ve finančním nařízení střediska, článek 59.
--------------------------------------------------
Prohlášení o příjmech a výdajích Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2004
(2004/875/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 1
DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ, PŘÍSPĚVEK OD EVROPSKÉHO SDRUŽENÍ VOLNÉHO OBCHODU (ESVO) A PŘÍSPĚVEK OD NOVÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
KAPITOLA 1 0 —DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ A PŘÍSPĚVEK OD EVROPSKÉHO SDRUŽENÍ VOLNÉHO OBCHODU (ESVO)
1 0 0Dotace od Evropského společenství
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ Celkem 2004 _BAR_
27200000 _BAR_ _BAR_ 27200000 _BAR_
Nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a pozorovací sítě pro životní prostředí (Úř. věst.
L 120, 11.5.1990, s. 1).
Včetně částky 1500000 EUR v roce 1996 jako rezervy požadované Evropským parlamentem.
1 0 1Příspěvek od ESVO
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ Celkem 2004 _BAR_
579000 _BAR_ _BAR_ 579000 _BAR_
A TRADUIRE
1 0 2Příspěvek od nových členských států
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ Celkem 2004 _BAR_
3333000 _BAR_ _BAR_ 3333000 _BAR_
A TRADUIRE
HLAVA 2
RŮZNÉ PŘÍJMY
KAPITOLA 2 2 —ÚHRADY RŮZNÝCH VÝDAJŮ
2 2 2Úhrady od EuropeAid
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ Celkem 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 2000000 _BAR_ 2000000 _BAR_
Úhrada výdajů za služby poskytnuté v rámci programu úřadu EuropeAid.
2 2 7Úhrady z ostatních EU programů
Rozpočtový rok 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ Celkem 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 500000 _BAR_ 500000 _BAR_
Úhrada výdajů za služby poskytnuté v rámci ostatních EU programů.
VÝDAJE
HLAVA 1
ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1 1 —ZAMĚSTNANCI V AKTIVNÍM ZAMĚSTNÁNÍ 1 1 1Jiní zaměstnanci
1 1 1 1Pomocní zaměstnanci
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
425000 _BAR_ 137500 _BAR_ 562500 _BAR_
Nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a pozorovací sítě pro životní prostředí (Úř. věst.
L 120, 11.5.1990, s. 1), a zejména články 16 a 17 tohoto nařízení.
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na platy pomocných zaměstnanců a na příspěvky do systému sociálního zabezpečení odváděné institucí, kromě částek hrazených ve formě úpravy platů, které jsou zařazeny do článku 1 1 6.
Předpokládá se možnost příspěvků z jiných EU programů a od třetích stran.
Všechny finanční příspěvky budou zařazeny do kapitoly 2 2 prohlášení o příjmech a mohou vést k uvolnění dalších položek.
KAPITOLA 1 3 —MISE A SLUŽEBNÍ CESTY 1 3 0Výdaje na mise
1 3 0 0Výdaje na mise
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
700000 _BAR_ 55500 _BAR_ 755500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na služební cesty zaměstnanců agentury.
Předpokládá se možnost příspěvků z jiných EU programů a od třetích stran.
Všechny finanční příspěvky budou zařazeny do kapitoly 2 2 prohlášení o příjmech a mohou vést k uvolnění dalších položek.
HLAVA 3
KAPITOLA 3 3 —ZDROJE
3 3 1Podpora provozu
3 3 1 1Smluvní zaměstnanci
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
147000 _BAR_ 250000 _BAR_ 397000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na platy smluvních zaměstnanců a na příspěvky do systému sociálního zabezpečení odváděné agenturou.
3 3 1 2Jednání
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
1100000 _BAR_ 346000 _BAR_ 1446000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí jednání expertů, které EEA oslovila v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
Pro období do 2004 viz titul rozpočtu 3 1 0 0 a pro období do 1999, titul 2 5 0 2. 3 3 2Výpočetní technika a komunikace
3 3 2 3Organizační záležitosti/Komunikace
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
910000 _BAR_ 21000 _BAR_ 931000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na organizační záležitosti/komunikaci ve vztahu k realizaci projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP). 3 3 3Evropská tematická centra (ETC)
3 3 3 1ETC "ACC — Ovzduší a klimatické změny"
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
2020000 _BAR_ 127500 _BAR_ 2147500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na ETC - "ACC - Ovzduší a klimatické změny" v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
3 3 3 2ETC "WTR — Voda"
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
1010000 _BAR_ 127500 _BAR_ 1137500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na ETC "WTR - Voda" v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
3 3 3 3ETC "NPB — Ochrana přírody a biologická rozmanitost"
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
845000 _BAR_ 112500 _BAR_ 957500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na ETC "ACC - Ochrana přírody a biologická rozmanitost" v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
3 3 3 4ETC "TE — Suchozemské prostředí"
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
745000 _BAR_ 112500 _BAR_ 857500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na ETC "TE - Suchozemské prostředí" v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
3 3 3 5ETC — "Odpad a toky materiálu" ‘
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
790000 _BAR_ 82500 _BAR_ 872500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na ETC "Odpad a tok materiálu" v souvislosti s realizací projektů uvedených v ročním plánu řízení EEA (AMP).
3 4 1SA1 — Strategické přístupy k poskytování informačního systému
3 4 1 1Řízení a zkvalitňování systému
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
1095000 _BAR_ 172500 _BAR_ 1267500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na řízení a zkvalitňování systému v rámci první strategické oblasti (Informační systémy a sítě) strategie EEA na období 2004-2008..
3 4 1 2Zaměření a integrace systému
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
60000 _BAR_ 400000 _BAR_ 460000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na zaměření a integraci systému v rámci první strategické oblasti (Informační systémy a sítě) strategie EEA na období 2004-2008.
3 4 3SA3 — Řešení úbytku biologické rozmanitosti a pochopení prostorových změn
3 4 3 1Biologická rozmanitost
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
270000 _BAR_ 170000 _BAR_ 440000 _BAR_
Tato položka je určena na pokrytí výdajů spojených s biologickou rozmanitostí v rámci třetí strategické oblasti (Řešení úbytku biologické rozmanitosti a pochopení prostorových změn) strategie EEA na období 2004-2008.
3 4 4SA4 — Ochrana lidského zdraví a kvality života 3 4 4 4Kvalita ovzduší
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
p.m. _BAR_ 85000 _BAR_ 85000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů spojených s kvalitou ovzduší v rámci čtvrté strategické oblasti (Ochrana lidského zdraví a kvality života) strategie EEA na období 2004-2008.
3 4 7SA7 — Podpora udržitelného rozvoje a opatření v oblasti životního prostředí
3 4 7 3Pravidelná průřezová hodnocení
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
470000 _BAR_ 150000 _BAR_ 620000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na pravidelná průřezová hodnocení v rámci sedmé strategické oblasti (Podpora udržitelného rozvoje a opatření v oblasti životního prostředí) strategie EEA na období 2004-2008.
3 4 7 4Odvětvová hodnocení
Položky 2004 _BAR_ AB 2004 _BAR_ CELKEM 2004 _BAR_
820000 _BAR_ 150000 _BAR_ 970000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na odvětvová hodnocení v rámci sedmé strategické oblasti (Podpora udržitelného rozvoje a opatření v oblasti životního prostředí) strategie EEA na období 2004-2008.
--------------------------------------------------
Odhad příjmů a výdajů Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek na rozpočtový rok 2004
(2004/876/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 1
DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA 1 0 —DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
1 0 0Dotace od Evropského společenstsví
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
18000000 _BAR_ 16500000 _BAR_ 16500000 _BAR_
Nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. č. L 139, 30.5.1975, s. 1), pozměněno nařízením (EHS) č. 1947/93 (Úř. věst. č. L 181, 23.7.1993, s. 13).
Podle článku 15 odst. 2 tohoto nařízení je dotace pro nadaci uvedena ve všeobecném rozpočtu Evropské unie.
Zapsané příjmy představují poskytnutou dotaci (článek B3-4 0 odhadu příjmů a výdajů v oddíle III "Komise" všeobecného rozpočtu).
HLAVA 5
RŮZNÉ PŘÍJMY
KAPITOLA 5 0 —VÝTĚŽEK Z PRODEJE MOVITÉHO A NEMOVITÉHO MAJETKU
5 0 0Výtěžek z prodeje movitého a nemovitého majetku
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
KAPITOLA 5 2 —PŘÍJMY Z INVESTICÍ NEBO PŮJČEK, BANKOVNÍCH ÚROKŮ A DALŠÍ POLOŽKY
5 2 0Příjmy z investicí nebo půjček, bankovních úroků a další položky
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ 200000 _BAR_ 61295,13 _BAR_
KAPITOLA 5 4 —RŮZNÉ PŘÍJMY DISPONIBILNÍ PRO DALŠÍ POUŽITÍ, ALE NEPOUŽITÉ
5 4 0Různé příjmy disponibilní pro další použití, ale nepoužité
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ 13515,38 _BAR_
KAPITOLA 5 9 —OSTATNÍ PŘÍJMY ZE SPRÁVNÍCH ÚKONŮ
5 9 0Ostatní příjmy ze správních úkonů
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ 339,58 _BAR_
HLAVA 6
PŘÍJMY ZA SLUŽBY POSKYTOVANÉ ZA ÚHRADU
KAPITOLA 6 0 —PŘÍJMY ZA SLUŽBY POSKYTOVANÉ ZA ÚHRADU
6 0 0Příjmy za služby poskytované za úhradu
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
80000 _BAR_ 100000 _BAR_ 44654,09 _BAR_
6 0 2Příjmy z prodeje publikací
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ 11323,88 _BAR_
6 0 3Výtěžek z půjčovného a nájemného u nemovitého majetku
Nová čísla _BAR_ Rozpočtový rok 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ 678 _BAR_
VÝDAJE
HLAVA 1
ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1 1 —ZAMĚSTNANCI V AKTIVNÍM ZAMĚSTNÁNÍ
1 1 0Zaměstnanci zastávající místo uvedené na seznamu pracovních míst 1 1 0 0Základní platy
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
4620000 _BAR_ 4490000 _BAR_ 4345250,62 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výplaty základních platů, vypočítaných na základě seznamu pracovních míst, který je přiložen.
1 1 0 1Rodinné přídavky
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
661000 _BAR_ 584000 _BAR_ 585548,05 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. L 214, 6.8.1976, s. 24), naposledy pozměněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č. 680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s. 15), a zejména články 6 až 8 přílohy IV k tomuto předpisu.
Tyto rodinné přídavky zahrnují:
- příspěvek na domácnost pro hlavu rodiny: 5 % základního platu,
- příspěvek na vyživované děti,
- příspěvek na studium pro děti.
1 1 0 2Příspěvky na expatriaci
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
562000 _BAR_ 539000 _BAR_ 500730,41 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. L 214, 6.8.1976, s. 24), jak bylo naposledy změněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č. 680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s. 15), a zejména článek 10 přílohy IV k tomuto nařízení. Tento příspěvek na expatriaci se rovná 16 % částky základního platu, příspěvku na domácnost pro hlavu rodiny a příspěvku na vyživované děti.
1 1 0 3Asistenční příspěvky
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
50000 _BAR_ 58000 _BAR_ 49233,36 _BAR_
1 1 2Další vzdělávání, jazykové kursy, rekvalifikace a informace pro zaměstnance
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
120000 _BAR_ 70000 _BAR_ 110186,1 _BAR_
1 1 3Příspěvky zaměstnavatele na sociální zabezpečení
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. L 214, 6.8.1976, s. 24), jak bylo naposledy změněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č. 680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s. 15), a zejména článek 38 odstavce 1 a 2 přílohy IV k tomuto nařízení.
1 1 3 0Zdravotní pojištění
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
160000 _BAR_ 153000 _BAR_ 152560,38 _BAR_
1 1 3 1Úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
52000 _BAR_ 49000 _BAR_ 40943,63 _BAR_
1 1 3 2Pojištění pro případ ztráty zaměstnání
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
38000 _BAR_ 40000 _BAR_ 36807,4 _BAR_
Otázkou pojištění pro případ ztráty zaměstnání pro pracovníky nadace se právě zabývá Rada. 1 1 4Různé příspěvky a granty
1 1 4 1Roční cestovní výdaje
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
215000 _BAR_ 160000 _BAR_ 164192,48 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. L 214, 6.8.1976, s. 24), naposledy pozměněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č. 680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s. 15), a zejména článek 15 přílohy IV k tomuto nařízení.
1 1 4 5Zvláštní příspěvek pro účetní úředníky a správce zálohových účtů
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ 497,91 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí zvláštních příspěvků v souladu s finančním nařízením platným pro nadaci a určených účetním a osobám obhospodařujícím zálohové účty.
1 1 5Přesčasy
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 26000 _BAR_ 14942,02 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. L 214, 6.8.1976, s. 24), naposledy pozměněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č. 680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s. 15), a zejména příloha II k tomuto nařízení.
Zaměstnanci kategorií C a D mohou obdržet kompenzaci odpracovaných přesčasových hodin, a to buď ve formě paušálního příspěvku nebo platby podle stanovené hodinové sazby. 1 1 7Doplňkové služby
1 1 7 5Dočasní pracovníci a další služby a práce zadávaná externě pro překladatele a písaře
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
350000 _BAR_ 386000 _BAR_ 892710,34 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na zaměstnání dočasných pracovníků a nákladů na překlady, reprodukci (plány, výkresy, grafy) a na písařské práce zadávané externě.
1 1 7 6Úředníci dočasně vyslaní z orgánů členských států.
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
300000 _BAR_ 232000 _BAR_ 187808,94 _BAR_
Tato položka má za účel umožnit nadaci organizovat program výměny pro úředníky z členských států a osoby jmenované sociálními partnery, jak rozhodlo vedení nadace po konzultaci se správní radou.
1 1 7 7Úředníci na školení "(praktikanti)"
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
22000 _BAR_ 5000 _BAR_ 42466,37 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů, spojených s praktickým správním školením pro mladé absolventy škol, jakož i s krátkými vzdělávacími návštěvami úředníků z členských států a osob jmenovaných sociálními partnery.
1 1 8 0Různé výdaje v souvislosti s nástupem zaměstnance do pracovního poměru
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
140000 _BAR_ 30000 _BAR_ 127915,28 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních nákladů a denních příspěvků uchazečů pozvaných k nástupu na neobsazené pracovní místo a dále nákladů na lékařské prohlídky při nástupu zaměstnance do pracovního poměru.
1 1 8 1Cestovní výdaje (včetně rodinných příslušníků)
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 5000 _BAR_ 6990,21 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na úhradu cestovních výdajů zaměstnanců při nástupu do pracovního poměru, při jeho skončení nebo přeložení.
Pokrývá rovněž cestovní výdaje jejich rodinných příslušníků.
1 1 8 2Příspěvky na usídlení, znovu usídlení a přestěhování
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
109000 _BAR_ 104000 _BAR_ 105054,06 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí:
- příspěvku na usídlení (jak byla upravena korekčním koeficientem),
- příspěvku na znovuusídlení (jak byla upravena korekčním koeficientem),
a náleží zaměstnancům, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při přeložení na nové pracoviště nebo při definitivním ukončení služebního poměru a usazení se na jiném místě.
1 1 8 3Náklady na stěhování
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
50000 _BAR_ 32000 _BAR_ 109524,84 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst.
L 214, 6.8.1976, s. 24), jak bylo naposledy změněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č.
680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s.
15), a zejména článek 16 přílohy IV k tomuto předpisu. Tato položka je určena k pokrytí úhrady nákladů na stěhování, na které mají pracovníci nárok.
1 1 8 4Dočasné denní příspěvky
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
40000 _BAR_ 12000 _BAR_ 26888,66 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví podmínky pro zaměstnání pracovníků Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst.
L 214, 6.8.1976, s. 24), jak bylo naposledy změněno nařízením (Euratom, ESUO, EHS) č.
680/87 (Úř. věst. č. L 72, 14.3.1987, s.
15), a zejména článek 16 přílohy IV k tomuto předpisu. Tato položka je určena k pokrytí dočasných denních příspěvků, na které mají pracovníci nárok.
1 1 9Úpravy platů
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
1373000 _BAR_ 1410000 _BAR_ 1193466,71 _BAR_
Tento článek je určen k pokrytí úpravy platů apod.
KAPITOLA 1 3 —MISE A SLUŽEBNÍ CESTY
1 3 0Výdaje na mise, cestovní výdaje a další vedlejší výdaje
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
420000 _BAR_ 420000 _BAR_ 470852,3 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na mise a služební cesty pro zaměstnance nadace.
KAPITOLA 1 4 —SOCIÁLNÍ A ZDRAVOTNICKÁ INFRASTRUKTURA
1 4 0Restaurace a jídelny
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
110000 _BAR_ 87000 _BAR_ 140867,67 _BAR_
Tato položka je určena k doplnění nákupů vybavení kuchyní a k dotování jídel podávaných v jídelně.
1 4 1Lékařská služba
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
15000 _BAR_ 10000 _BAR_ 6818,43 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí každoročních lékařských prohlídek.
1 4 2Ostatní výdaje na sociální péči
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 7996,74 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů, které hradí nadace v rámci sociální péče a společenského vyžití zaměstnanců.
1 4 3Výdaje na pohoštění a reprezentaci
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
7000 _BAR_ 7000 _BAR_ 6916,28 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na reprezentaci.
HLAVA 2
KAPITOLA 2 0 —NÁJEM BUDOV A SOUVISEJÍCÍ NÁKLADY
2 0 1Pojištění
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
68000 _BAR_ 43000 _BAR_ 33164,9 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí pojistných smluv týkajících se budov.
2 0 2Voda, plyn, elektřina a topení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
77000 _BAR_ 72000 _BAR_ 67000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí spotřeby těchto položek během finančního roku.
2 0 3Úklid a údržba
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
182000 _BAR_ 170000 _BAR_ 291988,08 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na údržbu kanceláří nadace.
2 0 4Zařízení prostor
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
170000 _BAR_ 10000 _BAR_ 513780,79 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na zařízení kanceláří nadace, a zejména na dokončovací práce na zařízení v nové budově.
2 0 5Bezpečnost a ostraha budov
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
68000 _BAR_ 67000 _BAR_ 54963,26 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na bezpečnost o ostrahu kanceláří nadace.
2 0 9Další výdaje na budovy
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
130000 _BAR_ 130000 _BAR_ — _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí ostatních opakujících se výdajů na budovy, které nejsou uvedeny jinde, zejména poplatků a dávek, hygienu, odvoz odpadků apod.
KAPITOLA 2 1 —NÁJEMNÉ
2 1 0Nájemné
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
7000 _BAR_ 7000 _BAR_ 6700 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nájemného na "bureau de passage" (občasnou kancelář) nadace v Bruselu.
KAPITOLA 2 2 —MOVITÝ MAJETEK A PŘIDRUŽENÉ VÝDAJE
2 2 0 0Pořizování nového nebo nahrazování starého technického zařízení a vybavení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 16000 _BAR_ 6838,37 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu technického zařízení a vybavení
2 2 0 1Obměna technického vybavení a zařízení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí obměny technického zařízení a vybavení.
2 2 0 2Nájem technického vybavení a zařízení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
26000 _BAR_ 22000 _BAR_ 23890,07 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nájmu technického zařízení a vybavení.
2 2 0 3Údržba, užití a opravy technického zařízení a vybavení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
65000 _BAR_ 51000 _BAR_ 59832,61 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí údržby technického zařízení a vybavení
2 2 0 4Elektronické kancelářské zařízení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
544000 _BAR_ 350000 _BAR_ 323677,91 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu, pronájmu a údržby elektronického kancelářského zařízení. 2 2 1Nábytek
2 2 1 0Nákup nového nábytku
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
15000 _BAR_ 7000 _BAR_ 6915,46 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu nábytku pro zaměstnance a vybavení pro konferenční místnosti.
2 2 1 1Obměna nábytku
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 1 3Údržba, užívání a opravy nábytku
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí údržby a oprav nábytku. 2 2 3Vozidla
2 2 3 1Obměna vozidel
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 3 3Údržba, užívání a opravy vozidel
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 3691,8 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na provoz vozidel nadace. 2 2 5Výdaje na dokumentaci a knihovnu
2 2 5 0Knihovní fond, nákupy knih
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
25000 _BAR_ 21000 _BAR_ 19962,35 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu knih, dokumentů a dalších neperiodických publikací požadovaných nadací.
2 2 5 2Předplatné novin a periodik
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 17000 _BAR_ 15950,33 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na předplatné novin, specializovaných periodik, úředních věstníků, parlamentních zpravodajů, nejrůznějších věstníků a dalších specializovaných publikací.
2 2 5 5Předplatné služeb zobrazování dat
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 9000 _BAR_ 8996,79 _BAR_
Tato položka má nadaci umožnit získat přístup do on-line databází.
KAPITOLA 2 3 —BĚŽNÉ SPRÁVNÍ VÝDAJE
2 3 0Psací a kancelářské potřeby
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
30000 _BAR_ 25000 _BAR_ 24991,51 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na nákup papíru, obálek, kancelářských potřeb a spotřebního materiálu pro reprografická zařízení. 2 3 2Finanční poplatky
2 3 2 0Bankovní poplatky
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
30000 _BAR_ 44000 _BAR_ 42000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí bankovních poplatků (provize, eskontní poplatky).
2 3 5Stejnokroje a pracovní oděvy
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
3000 _BAR_ 3000 _BAR_ 2994,26 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu, údržby a čištění stejnokrojů a pracovních oděvů. 2 3 9Ostatní správní výdaje
2 3 9 0Publikace
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 19000 _BAR_ 25910,77 _BAR_
Nařízení (EHS) č. 1417/76 ze dne 1. června 1976 o finančních ustanoveních týkajících se Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Úř. věst. č. L 164, 24.6.1976, s. 16), pozměněno nařízením (EHS) č. 1949/93 (Úř. věst. č. L 181, 23.7.1993, s. 26).
Tato položka je určena k pokrytí publikačních nákladů, zejména těch, které se týkají zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství výkazu příjmů a výdajů nadace podle článku 14, druhý poodstavec finančních ustanovení.
2 3 9 4Drobné výdaje
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ 820,6 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí ostatních správních výdajů, které nejsou uvedeny jinde.
KAPITOLA 2 4 —POŠTOVNÍ A TELEKOMUNIKAČNÍ POPLATKY
2 4 0Poštovné a doručné
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
35000 _BAR_ 33000 _BAR_ 27266,82 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na poštovné a doručné, včetně balíků zasílaných poštou nebo jiným způsobem.
2 4 1Telefon, telegraf, telex, rozhlas, televize
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
80000 _BAR_ 49000 _BAR_ 59439,4 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí pevných nákladů na pronájem, náklad na hovorné a vzkazy, poplatky za údržbu a opravy a údržbu zařízení.
HLAVA 3
PROVOZNÍ VÝDAJE
KAPITOLA 3 0 —PROVOZNÍ VÝDAJE
3 0 0Zpracování provozní dokumentace
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
510000 _BAR_ 441000 _BAR_ 431592,68 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu publikací, kompilace lístkovnic a katalogů a nezbytné počítačové práce umožňující vytvářet selektivní dokumentační systém, obsahující zejména aktualizované údaje a informace o posledním vývoji a výzkumu v oblastech, které se týkají pracovních programů nadace. 3 0 1Šíření informací
3 0 1 0Zveřejňování výsledků studií
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
760000 _BAR_ 719000 _BAR_ 783971,76 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na zveřejňování výsledků studií, což napomůže provádění pracovních programů nadace.
3 0 1 1Zveřejnění výroční zprávy
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
14000 _BAR_ 18000 _BAR_ 1916,03 _BAR_
3 0 1 2Marketingová a propagační činnost
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
315000 _BAR_ 689000 _BAR_ 323359,53 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na marketingovou a propagační činnost týkající se práce nadace (průzkumy, brožury, videa, plakáty apod.).
3 0 2Účast na kongresech a veřejných událostech
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
18000 _BAR_ 18000 _BAR_ 18000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí příspěvku nadace na práci obdobných institucí a nadací.
3 0 3Studie a pilotní programy týkající se životních a pracovních podmínek
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
3520000 _BAR_ 2905000 _BAR_ 2871078,5 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí financování smluv na provedení studií a specifických projektů, které přispějí k provádění pracovního programu nadace ve vztahu k životním a pracovním podmínkám.
3 0 4Výdaje na zasedání (správní rada, expertní výbor, semináře, kolokvia, koordinační schůze apod.) a náklady na tlumočení při těchto příležitostech 3 0 4 0Obecné náklady na zasedání
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
960000 _BAR_ 940000 _BAR_ 1099980,58 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na pořádání seminářů, kolokvií, koordinačních a hodnotících schůzí, což napomůže provádění pracovních programů nadace.
3 0 4 1Náklady na tlumočení
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
130000 _BAR_ 212000 _BAR_ 220283,15 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na tlumočení v souvislosti s pořádáním zasedání správní rady, expertního výboru, seminářů, kolokvií, koordinačních a hodnotících schůzí, což napomůže provádění pracovních programů nadace.
3 0 4 2Zasedání správní rady
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
220000 _BAR_ 146000 _BAR_ 139924,27 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí provozních nákladů správní rady, včetně cestovních výdajů a denních příspěvků a pronájem sálů, pokud je to nutné.
3 0 4 3Zasedání expertního výboru
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 22000 _BAR_ 10866,63 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí provozních nákladů expertního výboru, včetně cestovních výdajů a denních příspěvků a pronájem sálů, pokud je to nutné.
3 0 5Překlad studijních zpráv a pracovních dokumentů pro semináře, koordinační schůze, kolokvia apod.
Přídělové položky 2004 _BAR_ Přídělové položky 2003 _BAR_ Výsledné položky 2002 _BAR_
543000 _BAR_ 600000 _BAR_ 494000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí překladů studijních zpráv nadace a pracovních dokumentů pro semináře, kolokvia, hodnotící zasedání apod. do různých jazyků Společenství.
--------------------------------------------------
Přehled příjmů a výdajů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok2004
(2004/877/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 1
PŘÍSPĚVEK EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
1 0 0Příspěvěk Evropského společenství
1 0 0 0Příspěvěk Evropského společenství
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
28980000 _BAR_ — _BAR_ 28980000 _BAR_
HLAVA 2
ÚČAST TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 2 0 —ÚČAST TŘETÍCH ZEMÍ NA AKTIVITÁCH EFSA 2 0 0Účast třetích zemí na aktivitách EFSA
2 0 0 0Účast třetích zemí na aktivitách EFSA
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
HLAVA 3
PŘÍJMY ZA POSKYTNUTÉ SLUŽBY
KAPITOLA 3 0 —PŘÍJMY ZA POSKYTNUTÉ SLUŽBY 3 0 0Příjmy za poskytnuté služby
3 0 0 0Vybrané poplatky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
HLAVA 4
KAPITOLA 4 0 —PŘÍJEM ZE SPRÁVNÍCH KAPITOL
4 0 0Příjem ze správních kapitol
4 0 0 0Bankovní úroky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
4 0 0 1Příjem z prodeje publikací
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
4 0 0 2Příjem z organizování seminářů, konferencí, …
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
HLAVA 9
KAPITOLA 9 0 —RŮZNÉ PŘÍJMY
9 0 0Různé příjmy
9 0 0 0Různé příjmy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
VÝDAJE
HLAVA 1
ZAMĚSTNANCI
1 1 0Zaměstnanci v aktivním zaměstnaneckém poměru
1 1 0 0Základní platy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
5994952 _BAR_ — _BAR_ 5994952 _BAR_
1 1 0 1Rodinné přídavky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
658694 _BAR_ — _BAR_ 658694 _BAR_
1 1 0 2Příspěvky za práci v zahraničí a přeložení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
438701 _BAR_ — _BAR_ 438701 _BAR_
1 1 0 3Asistenční příspěvky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
45000 _BAR_ — _BAR_ 45000 _BAR_
1 1 1 0Pomocní zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
836185 _BAR_ — _BAR_ 836185 _BAR_
1 1 1 2Místní zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
1 1 3Příspěvky zaměstnavatele na sociální zabezpečení
1 1 3 0Zdravotní pojištění
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
192016 _BAR_ — _BAR_ 192016 _BAR_
1 1 3 1Úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
49133 _BAR_ — _BAR_ 49133 _BAR_
1 1 3 2Pojištění dočasných zaměstnanců proti ztrátě zaměstnání
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
22590 _BAR_ — _BAR_ 22590 _BAR_
1 1 3 3Zajištění vzniku a zachování nároků na důchod pro dočasné zaměstnance
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
1 1 4 0Příspěvky při narození a úmrtí
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
3000 _BAR_ — _BAR_ 3000 _BAR_
1 1 4 1Cestovní výdaje spojené s roční dovolenou
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
168300 _BAR_ — _BAR_ 168300 _BAR_
1 1 4 2Příspěvky na nájemné a dopravu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
1 1 4 3Paušální příspěvek na pohoštění
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
16000 _BAR_ — _BAR_ 16000 _BAR_
1 1 4 4Paušální cestovní náhrady pro cestování v rámci místa zaměstnání
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
1 1 4 9Ostatní příspěvky a úhrady
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
1 1 5 0Přesčasy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
55000 _BAR_ — _BAR_ 55000 _BAR_
1 1 7Doplňkové služby
1 1 7 0Služby externích tlumočníků a tlumočníků ze společného tlumočnického a konferenčního servisu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
39600 _BAR_ — _BAR_ 39600 _BAR_
1 1 7 1Překladatelské středisko v Lucemburku (administrativní záležitosti)
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
50000 _BAR_ — _BAR_ 50000 _BAR_
1 1 7 2Platby za administrativní podporu z institucí Společenství
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
55000 _BAR_ — _BAR_ 55000 _BAR_
1 1 7 5Přechodně poskytované služby
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
732504 _BAR_ — _BAR_ 732504 _BAR_
1 1 7 6Poradenství
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
125000 _BAR_ — _BAR_ 125000 _BAR_
1 1 7 7Ostatní služby
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
58000 _BAR_ — _BAR_ 58000 _BAR_
1 1 8 0Různé výdaje v souvislosti s přijímáním zaměstnanců do pracovního poměru
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
104000 _BAR_ — _BAR_ 104000 _BAR_
1 1 8 1Cestovní výdaje (včetně rodinných příslušníků)
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
89700 _BAR_ — _BAR_ 89700 _BAR_
1 1 8 2Příspěvky na usídlení, znovuusídlení a přestěhování
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
270042 _BAR_ — _BAR_ 270042 _BAR_
1 1 8 3Náklady na stěhování
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
227700 _BAR_ — _BAR_ 227700 _BAR_
1 1 8 4Dočasné denní příspěvky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
28173 _BAR_ — _BAR_ 28173 _BAR_
1 1 9Úpravy platů 1 1 9 0Úpravy platů
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
179849 _BAR_ — _BAR_ 179849 _BAR_
1 1 9 1Předběžná položka
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
KAPITOLA 1 3 —MISE A SLUŽEBNÍ CESTY 1 3 0Mise a pracovní cesty
1 3 0 0Mise a pracovní cesty
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
150000 _BAR_ — _BAR_ 150000 _BAR_
KAPITOLA 1 4 —SOCIÁLNÍ A ZDRAVOTNICKÁ INFRASTRUKTURA
1 4 0 0Restaurace, stravování a jídelny
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
20000 _BAR_ — _BAR_ 20000 _BAR_
1 4 1 0Lékařská služba
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
41400 _BAR_ — _BAR_ 41400 _BAR_
1 4 2 0Další vzdělávání, jazykové kurzy a rekvalifikace pro zaměstnance
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
133000 _BAR_ — _BAR_ 133000 _BAR_
KAPITOLA 1 5 —VÝMĚNY ÚŘEDNÍKŮ A EXPERTŮ 1 5 2Výměny úředníků a expertů
1 5 2 0Hostující experti, detašovaní národní experti
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
585408 _BAR_ — _BAR_ 585408 _BAR_
1 5 2 1Úředník EFSA dočasně přidělen k národním úřadům nebo do veřejných či soukromých institucí
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
1 6 0Granty pro zvláštní pomoc
1 6 0 0Granty pro zvláštní pomoc
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
1 6 1Společenské styky mezi zaměstnanci
1 6 1 0Společenské styky mezi zaměstnanci
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
40000 _BAR_ — _BAR_ 40000 _BAR_
1 6 2 0Ostatni kontakty
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
1 6 3 0Střediska péče o děti předškolního věku a jesle
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
1 6 4 0Doplňková pomoc pro tělesně postižené
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
KAPITOLA 1 7 —VÝDAJE NA POHOŠTĚNÍ A REPREZENTACI 1 7 0Výdaje na pohoštění a reprezentaci
1 7 0 0Výdaje na pohoštění a reprezentaci
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
40000 _BAR_ — _BAR_ 40000 _BAR_
KAPITOLA 1 9 —DŮCHODY A DOTACE DŮCHODŮ 1 9 0Důchody a dotace důchodů
1 9 0 0Důchody a dotace důchodů
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
HLAVA 2
BUDOVY, ZAŘÍZENÍ A RŮZNÉ PROVOZNÍ VÝDAJE SOUVISEJÍCÍ S CHODEM ÚŘADU
KAPITOLA 2 0 —INVESTICE DO NEMOVITÉHO MAJETKU, NÁJEM BUDOVY A S TÍM SPOJENÉ NÁKLADY 2 0 0Nájemné
2 0 0 0Nájemné
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
1747200 _BAR_ — _BAR_ 1747200 _BAR_
2 0 1Pojištění 2 0 1 0Pojištění
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
15600 _BAR_ — _BAR_ 15600 _BAR_
2 0 2 0Voda, plyn, elektřina a topení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
145600 _BAR_ — _BAR_ 145600 _BAR_
2 0 3Úklid a údržba 2 0 3 0Úklid a údržba
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
270400 _BAR_ — _BAR_ 270400 _BAR_
2 0 4 0Zařízení prostor/vnitřní úpravy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
424750 _BAR_ — _BAR_ 424750 _BAR_
2 0 5Bezpečnost a ostraha budov
2 0 5 0Bezpečnost a ostraha budov
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
48000 _BAR_ — _BAR_ 48000 _BAR_
2 0 8Předběžné výdaje vztahující se ke stavbě, nákupu nebo pronájmu nemovitostí
2 0 8 0Předběžné výdaje vztahující se ke stavbě, nákupu nebo pronájmu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
25000 _BAR_ — _BAR_ 25000 _BAR_
2 0 9 0Ostatní výdaje na budovu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
234000 _BAR_ — _BAR_ 234000 _BAR_
KAPITOLA 2 1 —VÝDAJE NA ZPRACOVÁNÍ DAT
2 1 0Nákup a údržba informačních technologií pro administrativní a neprovozní účely
2 1 0 0Nákup/údržba zařízení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
300000 _BAR_ — _BAR_ 300000 _BAR_
2 1 0 1Nákup/údržba softwaru
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
200000 _BAR_ — _BAR_ 200000 _BAR_
2 1 0 3Vývoj softwaru
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
175000 _BAR_ — _BAR_ 175000 _BAR_
2 1 0 4Uživatelská podpora
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
198000 _BAR_ — _BAR_ 198000 _BAR_
2 2 0Technické zařízení a vybavení
2 2 0 0Technické zařízení a vybavení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
96800 _BAR_ — _BAR_ 96800 _BAR_
2 2 0 1Nájem či leasing technického zařízení a vybavení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
30000 _BAR_ — _BAR_ 30000 _BAR_
2 2 0 2Údržba a opravy technického zařízení a vybavení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 1 0Nákup nábytku
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
310400 _BAR_ — _BAR_ 310400 _BAR_
2 2 1 1Nájem nábytku
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 1 2Údržba a opravy nábytku
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 3 0Nákup vozidel
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
2 2 3 1Nájem či leasing vozidel
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
20000 _BAR_ — _BAR_ 20000 _BAR_
2 2 3 2Údržba a opravy vozidel
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
2 2 5 0Knihovní fond, nákup knih a jejich udržování v dobrém stavu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
12000 _BAR_ — _BAR_ 12000 _BAR_
2 2 5 1Zvláštní zařízení knihoven, dokumentační a reprografické zařízení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
8000 _BAR_ — _BAR_ 8000 _BAR_
2 2 5 5Předplatné a nákup informačních médií
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
14000 _BAR_ — _BAR_ 14000 _BAR_
KAPITOLA 2 3 —BĚŽNÉ SPRÁVNÍ VÝDAJE 2 3 0Kancelářské potřeby
2 3 0 0Kancelářské potřeby
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
57900 _BAR_ — _BAR_ 57900 _BAR_
2 3 2 0Bankovní poplatky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
9600 _BAR_ — _BAR_ 9600 _BAR_
2 3 2 1Ostatní poplatky za finanční služby
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
2 3 3 0Výdaje na právní služby
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
10800 _BAR_ — _BAR_ 10800 _BAR_
2 3 4Škody 2 3 4 0Škody
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
2000 _BAR_ — _BAR_ 2000 _BAR_
2 3 5 0Různá pojištění
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
2 3 5 3Stěhování jednotlivých oddělení a s tím spojená manipulace s předměty
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
72600 _BAR_ — _BAR_ 72600 _BAR_
2 3 5 9Ostatní provozní výdaje
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
236000 _BAR_ — _BAR_ 236000 _BAR_
2 3 9Publikace
2 3 9 0Publikace
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
8800 _BAR_ — _BAR_ 8800 _BAR_
KAPITOLA 2 4 —VÝDAJE NA POŠTOVNÉ A NA TELEKOMUNIKACE 2 4 0Poštovné
2 4 0 0Poštovné
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
58800 _BAR_ — _BAR_ 58800 _BAR_
2 4 1 0Telekomunikační poplatky a předplatné
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
283900 _BAR_ — _BAR_ 283900 _BAR_
2 4 1 1Nákup a instalace zařízení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
127140 _BAR_ — _BAR_ 127140 _BAR_
KAPITOLA 2 5 —VÝDAJE NA ÚŘEDNÍ JEDNÁNÍ A JINÉ SCHŮZE 2 5 0Zasedání Správní rady
2 5 0 0Zasedání Správní rady
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
377673 _BAR_ — _BAR_ 377673 _BAR_
HLAVA 3
KAPITOLA 3 0 —VĚDECKÉ AKTIVITY
3 0 0Vědecký výbor
3 0 0 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
500000 _BAR_ — _BAR_ 500000 _BAR_
3 0 0 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
50000 _BAR_ — _BAR_ 50000 _BAR_
3 0 0 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
646000 _BAR_ — _BAR_ 646000 _BAR_
3 0 1Potravinářské přídatné látky, dochucovací esence, přípravky k urychlení zpracování a materiály v kontaktu s potravinami
3 0 1 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
250000 _BAR_ — _BAR_ 250000 _BAR_
3 0 1 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 1 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
500000 _BAR_ 150000 _BAR_ 650000 _BAR_
3 0 2 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 2 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 2 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
628000 _BAR_ — _BAR_ 628000 _BAR_
3 0 3 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 3 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 3 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
568000 _BAR_ — _BAR_ 568000 _BAR_
3 0 3 3Ohodnocení rizika pesticidů formou vzájemné kontroly mezi kolegy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
800000 _BAR_ — _BAR_ 800000 _BAR_
3 0 3 4Maximální úroveň reziduálních látek
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 4 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
200000 _BAR_ — _BAR_ 200000 _BAR_
3 0 4 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 4 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
284000 _BAR_ 500000 _BAR_ 784000 _BAR_
3 0 5 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 5 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 5 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
276000 _BAR_ — _BAR_ 276000 _BAR_
3 0 6 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
66000 _BAR_ 295000 _BAR_ 361000 _BAR_
3 0 6 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 6 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
480000 _BAR_ 250000 _BAR_ 730000 _BAR_
3 0 6 3Geografické riziko BSE a testování nemoci TSE/BSE
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
160000 _BAR_ — _BAR_ 160000 _BAR_
3 0 7 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
200000 _BAR_ — _BAR_ 200000 _BAR_
3 0 7 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 7 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
828000 _BAR_ — _BAR_ 828000 _BAR_
3 0 8 0Zprávy, hodnocení, studie a vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 8 1Dotace na studie a hodnocení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 8 2Výdaje na cestovné/diety a náhrada výdajů pro členy a členy pracovních skupin
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
472000 _BAR_ — _BAR_ 472000 _BAR_
3 0 9 0Služby expertů
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 0 9 1Podpora a poradenství v krizi
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
50000 _BAR_ — _BAR_ 50000 _BAR_
KAPITOLA 3 1 —JEDNÁNÍ 3 1 0Jednání
3 1 0 0Poradní fórum
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
550000 _BAR_ — _BAR_ 550000 _BAR_
3 1 0 1Ostatní cestovné třetích stran, ne z vědeckých výborů či panelů
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
167000 _BAR_ — _BAR_ 167000 _BAR_
3 1 0 2Služební cesty zaměstnanců související s provozními povinnostmi
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
250000 _BAR_ — _BAR_ 250000 _BAR_
KAPITOLA 3 2 —VÝDAJE NA PŘEKLADY & TLUMOČENÍ 3 2 0Výdaje na překlady a tlumočení
3 2 0 0Překlady
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
400000 _BAR_ — _BAR_ 400000 _BAR_
3 2 0 1Tlumočení
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
50000 _BAR_ — _BAR_ 50000 _BAR_
3 3 0Sběr dat a jejich distribuce do sítí
3 3 0 0Informační technologie ke sběru dat
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
160000 _BAR_ — _BAR_ 160000 _BAR_
3 3 0 1Vytváření sítí v rámci organizace
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
100000 _BAR_ — _BAR_ 100000 _BAR_
3 3 0 2Vědecká spolupráce
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
190000 _BAR_ — _BAR_ 190000 _BAR_
KAPITOLA 3 4 —INFORMACE & PUBLIKACE 3 4 0Informace & publikace
3 4 0 0Komunikace
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
600000 _BAR_ — _BAR_ 600000 _BAR_
3 4 0 1Publikace
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
250000 _BAR_ — _BAR_ 250000 _BAR_
3 4 0 2Konference
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
230000 _BAR_ — _BAR_ 230000 _BAR_
3 4 0 3Webové stránky
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
KAPITOLA 3 5 —PROVOZNÍ VÝDAJE NA SYSTÉMY
3 5 0 0Zvláštní IT systémy určené k podpoře provozu
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
600000 _BAR_ — _BAR_ 600000 _BAR_
3 5 0 1Řízení kvality/studie
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
150000 _BAR_ — _BAR_ 150000 _BAR_
3 5 0 2Přístup k databázím/dokumentům
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
100000 _BAR_ — _BAR_ 100000 _BAR_
3 6 0Nově vznikající rizika
3 6 0 0Nově vznikající rizika
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 7 0Technické poradenství
3 7 0 0Studie, hodnocení prací, zprávy
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
KAPITOLA 3 8 —ZVLÁŠTNÍ PROJEKTY 3 8 0Projekty
3 8 0 0Rozšíření
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
3 8 0 1Jiná
Rozpočet 2004 _BAR_ Dodatkový rozpočet 2004 _BAR_ Celková částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ p.m. _BAR_
--------------------------------------------------
Přehled stavu zaměstnanců
Kategorie a třída _BAR_ Trvalé pracovní pozice _BAR_ Dočasné pracovní pozice _BAR_
2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_ 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
A2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_
A3/LA3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 4 _BAR_ 4 _BAR_ — _BAR_
A4/LA4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 6 _BAR_ 6 _BAR_ — _BAR_
A5/LA5 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 22 _BAR_ 12 _BAR_ — _BAR_
A6/LA6 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A7/LA7 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 28 _BAR_ 13 _BAR_ — _BAR_
A8/LA8 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem A/LA _BAR_ 2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 64 _BAR_ 36 _BAR_ — _BAR_
B3/B2 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 7 _BAR_ 5 _BAR_ — _BAR_
B4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 14 _BAR_ 8 _BAR_ — _BAR_
Celkem B _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 21 _BAR_ 13 _BAR_ — _BAR_
C1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C3 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 16 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 30 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem C _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 46 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem D _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkový součet _BAR_ 4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 134 _BAR_ 49 _BAR_ — _BAR_
--------------------------------------------------
Výkaz příjmů a výdajů Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost na rozpočtový rok 2004
(2004/878/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 1
DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA 1 0 —DOTACE OD EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
9400000 _BAR_ 2330000 _BAR_ 11730000 _BAR_
Nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993, jímž se zřizuje Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (Úř. věst.
L 36, 12.2.1993, s. 1).
Příjmy a výdaje musí být v rovnováze. Aniž by byly dotčeny další zdroje, jsou příjmy centra založeny na dotaci Společenství, která je zapsána pod zvláštním titulem všeobecného rozpočtu Evropských společenství (v oddíle "Komise").
HLAVA 2
DALŠÍ DOTACE
KAPITOLA 2 0 —PŘÍSPĚVEK NORSKA
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
426250 _BAR_ 87780 _BAR_ 514030 _BAR_
Další dotace.
KAPITOLA 2 1 —PŘEDVSTUPNÍ STRATEGIE
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
— _BAR_ _BAR_ _BAR_
KAPITOLA 2 2 —VÝDAJE NA PROVÁDĚNÍ ZVLÁŠTNÍCH PROJEKTŮ FINANCOVANÝCH ZE ZVLÁŠTNÍCH DOTACÍ
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
HLAVA 3
PŘÍJMY ZA SLUŽBY POSKYTOVANÉ ZA ÚPLATU
KAPITOLA 3 0 —PŘÍJMY ZA SLUŽBY POSKYTOVANÉ ZA ÚPLATU
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
— _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Příjmy za služby poskytované za úplatu.
VÝDAJE
HLAVA 1
VÝDAJE SPOJENÉ SE ZAMĚSTNANCI PRACUJÍCÍMI PRO CENTRUM
KAPITOLA 1 1 —ZAMĚSTNANCI V AKTIVNÍM ZAMĚSTNÁNÍ
1 1 1Platy a příspěvky pro dočasné a stálé zaměstnance 1 1 1 1Platy pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
4050000 _BAR_ 120000 _BAR_ 4170000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména články 62, 67 a 68 tohoto předpisu a oddíl I přílohy VII k tomuto předpisu.
1 1 1 2Rodinné přídavky pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
345000 _BAR_ 15000 _BAR_ 360000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na domácnost, příspěvků na vyživované děti a příspěvků na studium pro děti úředníků a dočasných zaměstnanců.
1 1 1 3Příspěvky za práci v zahraničí a příspěvky na pobyt v zahraničí pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
564000 _BAR_ 22000 _BAR_ 586000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména články 62 a 69 tohoto předpisu a článek 4 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na expatriaci a na pobyt v zahraničí pro úředníky a dočasné zaměstnance.
1 1 1 4Asistenční příspěvky pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
26000 _BAR_ 1000 _BAR_ 27000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 4a přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí asistenčního příspěvku placeného dočasným zaměstnancům v kategorii C, kteří pracují jako písaři s použitím těsnopisu nebo písaři, operátoři dálnopisu, sazeči, výkonní tajemníci nebo hlavní tajemníci.
1 1 1 5Příspěvky při narození a úmrtí pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
1000 _BAR_ — _BAR_ 1000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropského společenství, zejména články 70, 74 a 75 tohoto předpisu. Tato položka je určena k pokrytí:
- paušálního příspěvku při narození dítěte a,
v případě úmrtí úředníka:
- k výplatě plné mzdy zemřelého do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k úmrtí,
- nákladů na přepravu jeho ostatků do místa jeho původu.
1 1 1 6Roční cestovní výdaje z místa výkonu zaměstnání do místa původu pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
100000 _BAR_ 20000 _BAR_ 120000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 8 příloha II k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí paušálních cestovních náhrad úředníků nebo dočasných zaměstnanců, jejich manželů/manželek a nezaopatřených dětí z místa výkonu jejich zaměstnání do místa jejich původu, a to v souladu s následujícími podmínkami:
- jedenkrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici více než 50 km a méně než 725 km,
- dvakrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici nejméně 725 kilometrů
1 1 1 7Příspěvky a výdaje v souvislosti s nástupcem zaměstnance do pracovního poměru, s ukončením pracovního poměru a s přeložením (cestovné, usídlení, znovuusídlení a přeložení, stěhování, dočasný denní příspěvek) pro dočasné a stálé zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
115000 _BAR_ 95000 _BAR_ 210000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 20 a 71 tohoto předpisu a článek 7 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí cestovních výdajů zaměstnanců (včetně jejich rodinných příslušníků) při nástupu do služebního poměru nebo při jeho ukončení.
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 5 a 6 přílohy VII tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na usídlení pro zaměstnance, kteří jsou nuceni změnit bydliště při nástupu do funkce nebo kteří definitivně odcházejí z EMCDDA a znovu se usidlují na jiném místě.
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména jeho články 20 a 71 a článek 9 přílohy VII tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stěhování zaměstnanců, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při přeložení na nové pracoviště nebo při definitivním ukončení služebního poměru.
Tato položka je určena k pokrytí denních příspěvků náležících zaměstnancům, kteří mohou prokázat, že byli nuceni změnit místo svého bydliště při nástupu do funkce (včetně přeložení).
1 1 2Platy a příspěvky pro pomocné zaměstnance 1 1 2 1Pomocní zaměstnanci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
423900 _BAR_ — _BAR_ 423900 _BAR_
Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 3 a hlava III tohoto předpisu.
1 1 3Platy a příspěvky pro pomocné pracovníky 1 1 3 1Místní zaměstnanci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
375100 _BAR_ — _BAR_ 375100 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí platů (včetně přesčasů) a příspěvků zaměstnavatele na sociální zabezpečení místních zaměstnanců.
1 1 4Platy a příspěvky pro smluvní pracovníky 1 1 4 1Smluvní pracovníci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Nový Služební řád připravovaný na období po květnu roku 2004.
1 1 5 1Vnitrostátní a mezinárodní úředníci a zaměstnanci přechodně zaměstnaní v centru.
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na vnitrostátní úředníky nebo jiné experty dočasně vyslané nebo přechodně zaměstnané v centru nebo povolané ke krátkodobým konzultacím, zvláště pro zvýšení spolupráce s vnitrostátními úřady.
1 1 5 2Zaměstnanci centra přechodně zaměstnaní na pracovištích státní správy, mezinárodních organizací, veřejných nebo soukromých institucí a podniků.
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí dočasného vyslání nebo přechodného zaměstnání úředníků centra ve vnitrostátních nebo mezinárodních pracovištích.
1 1 5 3Externí pracovníci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
18000 _BAR_ — _BAR_ 18000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí externích (občasných) pracovníků, zvláště písařů a telefonistů.
Využívání externích pracovníků je užitečné tehdy, kdy některé odbory potřebují pružně reagovat na potřeby ad hoc.
1 1 5 4Stážisté
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na zaměstnání stážistů. 1 1 6Systém sociálního zabezpečení
1 1 6 1Zdravotní pojištění
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
135500 _BAR_ 4500 _BAR_ 140000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 72 tohoto předpisu.
Pravidla pro zdravotní pojištění úředníků Evropských společenství, zejména článek 23 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvku zaměstnavatele (3,5 % ze základního platu), příspěvek zaměstnance činí 1,7 % ze základního platu.
1 1 6 2Úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
34500 _BAR_ 1500 _BAR_ 36000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 73 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí:
- příspěvku zaměstnavatele na úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání (0,77 % ze základního platu)
- k takto vypočtené položce se přidávají další 2 %, (což zvýší celkové procento na 0,7845), a to za účelem pokrytí dalších výdajů, které nejsou kryty pojištěním (článek 73 Služebního řádu).
1 1 6 3Pojištění pro případ ztráty zaměstnání dočasných zaměstnanců
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
31800 _BAR_ 1200 _BAR_ 33000 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2799/85 ze dne 27. září 1985, kterým se mění Služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst.
L 265, 8.10.1985, s. 1).
Tato položka je určena k pojištění dočasných zaměstnanců proti ztrátě zaměstnání.
1 1 6 4Vznik a zachování nároků na důchod pro dočasné zaměstnance
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 42 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí plateb prováděných centrem za dočasné zaměstnance za účelem zajištění vzniku a zachování nároků na důchod v jejich zemi původu.
1 1 7Položky určené k pokrytí dodatků k odměnám pro úředníky a ostatní zaměstnance 1 1 7 1Úpravy platů
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
–228000 _BAR_ –12000 _BAR_ –240000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 64 a 65 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů vzniklých použitím koeficientů pro úpravu platů úředníků a dočasných zaměstnanců, jakož i pro náklady spojené s přesčasy.
1 1 7 2Předběžná položka
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 65 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na všechny úpravy platů schválené Radou během rozpočtového roku. 1 1 8Výdaje v souvislosti s nástupem zaměstnance do pracovního poměru
1 1 8 1Přijímání nových zaměstnanců
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
32500 _BAR_ 42500 _BAR_ 75000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 27 až 31 a 33 tohoto předpisu a příloha VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí výdajů vynaložených v souvislosti s přijímáním nových zaměstnanců a zvláště nákladů na organizaci konkursů.
1 1 9Školení, zvyšování kvalifikace a informace pro zaměstnance 1 1 9 1Školení
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
65000 _BAR_ 15000 _BAR_ 80000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 24 odrážka 3 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí jazykových kursů, vstupních školení pro nově nastupující pracovníky, kursů pro další rozvoj kvalifikace zaměstnanců, rekvalifikací, kursů používání moderních postupů, seminářů atd.
Dále tato položka pokrývá nákupy zařízení a dokumentace, jakož i honoráře konzultantů v organizačních věcech.
KAPITOLA 1 2 —DŮCHODY A ODCHODNÉ 1 2 1Důchody a odchodné
1 2 1 1Důchody a odchodné
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí důchodů a odchodného (článek 1 9 0), nemocenského pojištění (článek 1 9 3), sociální pomoci pro osoby pobírající důchod Společenství (článek 1 9 6) a úprav důchodů a různé příspěvky (článek 1 9 9).
HLAVA 2
KAPITOLA 2 1 —SPRÁVNÍ A LOGISTICKÉ PODPŮRNÉ ČINNOSTI
2 1 1Investice do nemovitostí, nájem budov a související náklady
2 1 1 1Nájemné
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
32967 _BAR_ 193281 _BAR_ 226248 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nájemného za budovy nebo jejich části používané EMCDDA.
2 1 1 2Voda, plyn, elektřina a topení
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
35800 _BAR_ 4200 _BAR_ 40000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí spotřeby vody, plynu a elektřiny a nákladů na topení.
2 1 1 3Úklid a údržba
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
85000 _BAR_ — _BAR_ 85000 _BAR_
Tato položka je mezi jiným určena k pokrytí výdajů nákladů na úklid prostorů (pravidelný úklid, nákup produktů pro údržbu, mytí, praní, chemické čištění apod.).
Tato položka rovněž zahrnuje náklady na údržbu zařízení a technického vybavení (výtahy, ústřední topení, klimatizace apod.).
2 1 1 4Bezpečnost a ostraha budov
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
88000 _BAR_ — _BAR_ 88000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na bezpečnost osob, budov a majetku, zvláště smluv na hlídání budov, nákup, nájem a údržbu protipožárního zařízení, obměnu vybavení úředníků a ostatních zaměstnanců, kteří jsou dobrovolnými hasiči, jakož i nákladů na provádění předepsaných prohlídek.
2 1 1 5Nabývání nemovitostí
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na nákup nemovitostí.
2 1 1 6Výstavba budov
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na výstavbu budov.
2 1 1 7Další výdaje na budovy