2. Zůstatek uvedený v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 603/95 je vyplacen ve lhůtě 60 dnů ode dne, kdy Komise na základě sdělení členských států o celkovém množství sušených krmiv, na které jim vznikl nárok na podporu v průběhu daného hospodářského roku, uveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství výši tohoto zůstatku.
Článek 7
Rozhodnou skutečností pro zemědělské přepočítací koeficienty je pro účely nařízení (ES) č. 603/95 datum, kdy sušené krmivo opustí zpracovatelský podnik.
Článek 8
1. Kromě informací stanovených v článku 11 nařízení (ES) č. 603/95 obsahuje každá smlouva podle čl. 9 písm. c) uvedeného nařízení zejména:
a) jména, příjmení a adresy smluvních stran,
b) datum uzavření smlouvy,
c) dobu, na kterou je smlouva uzavřena,
d) druh nebo druhy krmiv, která mají být zpracována a jejich předpokládané množství,
e) identifikaci zemědělských pozemků, na nichž bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, v souladu se systémem identifikace zemědělských pozemků stanoveným v integrovaném řídícím a kontrolním systému a
f) pokud zpracovatelský podnik provádí smlouvu o dílo uvedenou v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 603/95 uzavřenou s nezávislým výrobcem nebo s jedním či více jeho vlastními členy, budou ve smlouvě rovněž uvedeny:
- finální výrobek, který má být předán,
- náklady hrazené výrobcem.
2. Pokud podnik zpracovává svou vlastní produkci nebo, v případě seskupení podniků, produkci svých členů, vypracuje se prohlášení o dodávkách uvádějící alespoň:
- datum dodávky nebo předpokládané datum, pokud k dodávce dojde až po uložení tohoto prohlášení u příslušného orgánu,
- množství dodaného krmiva nebo množství, které má být dodáno,
- druh nebo druhy plodin, které mají být zpracovány,
- případně název a adresa člena seskupení, který provádí dodávku, a
- identifikaci zemědělských pozemků, na nichž bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, v souladu se systémem identifikace zemědělských pozemků stanoveným v integrovaném řídícím a kontrolním systému.
3. Pokud je podnik zásobován schváleným nákupčím, vypracuje se prohlášení o dodávkách uvádějící alespoň:
- totožnost schváleného nákupčího,
- datum dodávky nebo předpokládané datum, pokud k dodávce dojde až po uložení tohoto prohlášení u příslušného orgánu,
- množství dodaného krmiva nebo množství, které má být dodáno, rozdělené podle jednotlivých smluv, které schválený nákupčí uzavřel s producenty, s uvedením odkazu na tyto smlouvy,
- druh nebo druhy krmiv, které mají být zpracovány,
- identifikaci zemědělských pozemků, na nichž bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, v souladu se systémem identifikace zemědělských pozemků stanoveným v integrovaném řídícím a kontrolním systému.
4. Smlouvy uvedené v odstavci 1 jsou uzavřeny písemně alespoň patnáct dnů před datem dodávky a nejpozději do 31. července po začátku příslušného hospodářského roku.
5. Nejpozději do 31. srpna po začátku příslušného hospodářského roku předloží zpracovatelský podnik příslušnému orgánu kopii smluv uvedených v odstavci 1 a kopii prohlášení o dodávkách uvedených v odstavcích 2 a 3 včetně seznamu příslušných zemědělských pozemků.
Kromě případů vyšší moci má pozdní předložení výše uvedených dokumentů za následek snížení celkové částky podpory, na kterou by podnik měl nárok, kdyby je předložil včas, o 1 % za každý pracovní den.
Pokud zpoždění přesáhne 20 dnů, ztrácí podnik nárok na podporu.
Článek 9
Zpracovatelské podniky pravidelným vážením zjišťují množství krmiva určeného k dehydrataci a případně i krmiva sušeného na slunci, které jim bylo dodáno ke zpracování.
Toto ustanovení se nepoužije v případě, že krmivo určené k dehydrataci je zpracováváno v mobilním sušicím zařízení.
V takových případech může být dodané množství odhadnuto na základě osetých ploch.
Průměrný obsah vlhkosti v krmivu určeném k dehydrataci se stanoví na základě porovnání zpracovaného množství a množství finálního výrobku.
Článek 10
Jestliže zpracovatelský podnik zpracovává jak dehydratované krmivo a/nebo proteinové koncentráty, tak krmivo sušené na slunci:
- musí být dehydratované krmivo zpracováváno v objektech nebo na místech oddělených od těch, kde se zpracovává krmivo sušené na slunci,
- výrobky získané z těchto dvou zpracovatelských procesů musí být uskladněny na různých místech,
- v rámci podniku je zakázáno mísit produkt patřící do jedné z těchto skupin s produktem z druhé skupiny.
Článek 11
1. Odběr vzorků a stanovení hmotnosti sušeného krmiva podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 603/95 provádí zpracovatelský podnik v okamžiku, kdy sušené krmivo opouští tento podnik.
Pokud však ve zpracovatelském podniku dochází k mísení sušených krmiv s krmnými surovinami s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, odeberou se vzorky před tímto mísením.
2. Příslušný orgán může požadovat, aby mu každý zpracovatelský podnik oznámil přesné datum a množství sušeného krmiva, které opouští tento podnik nebo které je míseno nejméně dva pracovní dny předem, aby mohl provádět nezbytné kontroly.
V průběhu každého hospodářského roku příslušný orgán pravidelně odebere vzorky alespoň z 5 % objemu sušených krmiv opouštějících podnik a alespoň z 5 % objemu sušených krmiv, která byla v podniku smíchána s krmnými surovinami s výjimkou těch, jež jsou uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95.
[6]. Pokud podnik opustilo nebo v jeho prostorech bylo smícháno několik partií stejné jakosti s ohledem na složení, obsah vlhkosti a proteinů, jejichž celková hmotnost nepřesahuje 100 tun, odebere se vzorek z každé šarže.
Analýza se však provede na reprezentativní směsi těchto vzorků.
Článek 12
1. Kromě údajů uvedených v čl. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 603/95 musí účetní záznamy o zásobách zpracovatelského podniku zahrnovat alespoň:
- údaje o druzích krmiva uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, které má být dehydratováno, a popřípadě i krmiva sušeného na slunci, které vstupuje do podniku,
- údaje o obsahu vlhkosti krmiva určeného k dehydrataci,
- údaje o smlouvě a/nebo prohlášení o dodávkách uvedených v článku 8,
- datum, kdy sušené krmivo opustilo podnik s udáním přesného množství,
- údaje o zásobách sušeného krmiva ke konci každého hospodářského roku.
2. Zpracovatelské podniky vedou oddělené účetní záznamy o zásobách dehydratovaného krmiva, krmiva sušeného na slunci, proteinových koncentrátů a dehydratovaných produktů.
3. Pokud zpracovatelský podnik suší nebo zpracovává i jiné produkty než krmiva uvedená v čl. 2 bodu 1, musí vést oddělené účetní záznamy o těchto svých dalších činnostech.
Článek 13
Zpracovatelské podniky kromě jiného předloží příslušnému orgánu na jeho žádost tyto doklady:
a) v případě všech zpracovatelských podniků:
- podrobné údaje, na jejichž základě je možno stanovit výrobní kapacitu podniku,
- podrobné údaje o zásobách paliva v podniku na počátku a na konci výrobního období,
- faktury za nákup paliva a za odběr elektřiny během výrobního období,
- podrobné údaje o počtu hodin provozu sušicího zařízení a u krmiva sušeného na slunci o počtu provozních hodin drtiček;
b) v případě zpracovatelských podniků, které prodávají své vlastní výrobky, faktury o prodeji sušeného krmiva s uvedením:
- množství a složení prodaného krmiva,
- jména a adresy kupujícího;
c) v případě podniků, které zpracovávají krmivo vyprodukované jejich vlastními členy a které těmto členům dodávají sušené krmivo, dodací listy nebo jakékoliv jiné účetní dokumenty přijatelné pro příslušný orgán s uvedením zejména:
- množství a složení dodaného zpracovaného krmiva,
- jména příjemců tohoto krmiva;
d) v případě podniků, které zpracovávají krmivo pro zemědělce, kteří jim ho dodávají a opět si je zpracované odebírají, faktury za výrobní náklady s uvedením zejména:
- množství a složení vyprodukovaného sušeného krmiva,
- jména zemědělce.
Článek 14
1. Příslušné orgány provádějí křížové kontroly zemědělských pozemků uvedených ve smlouvách a/nebo v prohlášeních a pozemků, které výrobci uvedli ve svých žádostech o podporu na "plochu", aby zabránily neoprávněnému poskytnutí podpory.
2. Příslušné orgány provádějí inspekci účetních záznamů o zásobách u všech schválených podniků.
Rovněž vykonávají namátkové kontroly dokladů o transakcích uskutečněných těmito podniky.
Alespoň jednou za hospodářský rok musí být v rámci těchto kontrol v každém podniku provedena inspekce.
U nově schválených podniků se však inspekce zabývá všemi žádostmi předloženými během prvního roku činnosti podniku.
3. Příslušné orgány:
- pravidelně kontrolují zejména účetnictví schválených podniků,
- pravidelně provádějí doplňkové kontroly u dodavatelů surovin a u hospodářských subjektů, kterým bylo sušené krmivo dodáno.
Příslušné orgány mohou rovněž provádět neohlášené kontroly stejného druhu jako výše uvedené druhy.
4. Žádosti, které jsou podrobeny kontrole na místě, určí příslušný orgán, zejména na základě analýzy rizik a prvku reprezentativnosti předložených žádostí o podporu.
Analýza rizik bere v úvahu zejména:
- výši požadované podpory,
- změny v porovnání s předešlým rokem,
- výsledky kontrol provedených v předcházejících letech,
- další faktory, které budou definovány jednotlivými členskými státy.
Článek 15
Členské státy sdělí Komisi:
a) - na začátku každého čtvrtletí množství sušených krmiv rozepsaná na jednotlivé měsíce, ve kterých tato množství opustila podnik, na která byly během předchozího čtvrtletí předloženy žádosti o podporu podle článku 3 nařízení (ES) č. 603/95,
- nejpozději do 31. května každého roku množství sušených krmiv, na která byl uznán nárok na podporu během předchozího hospodářského roku.
Poskytnuté údaje musí být rozepsány podle jednotlivých výrobků uvedených v čl. 2 bodu 1 písm. a), b), c) a d) a budou využity Komisí ke zjištění, zda bylo dodrženo maximální zaručené množství těchto výrobků;
b) nejpozději do 31. prosince každého roku plochy a množství, na které se vztahují předložené smlouvy a prohlášení uvedené v článku 8. Poskytnuté údaje budou rozepsány podle druhů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95 s rozlišením jednotlivých případů uvedených v čl. 8 odst. 1, 2 a 3;
c) nejpozději do 30. dubna každého roku odhadované množství zásob sušeného krmiva uloženého ve zpracovatelském podniku ke dni 31. března příslušného roku;
d) nejpozději do 1. května 1995 opatření k provedení nařízení (ES) č. 603/95 a tohoto nařízení.
Článek 16
Pokud inspekce odhalí, že množství sušeného krmiva uvedené v jedné nebo více žádostech o podporu je vyšší než množství, které skutečně opustilo zpracovatelský závod, vypočítá se výše poskytnuté podpory na základě množství, jež skutečně opustilo závod, které je sníženo o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
Pokud rozdíl překročí 20 % množství, jež skutečně opustilo podnik, nebude poskytnuta žádná podpora.
Pokud uvedení nepravdivého množství v jedné nebo více žádostech bylo učiněno úmyslně nebo z hrubé nedbalosti:
- ztrácí příslušný zpracovatelský podnik možnost získat podporu na základě dotyčné žádosti nebo žádostí a
- v případě úmyslného uvedení nepravdivého množství v jedné nebo více žádostech ztrácí tento podnik možnost získat pro celý následující hospodářský rok podporu na množství rovnající se tomu, na které byla jeho žádost o podporu zamítnuta.
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 1528/78 a (EHS) č.
2743/78 se zrušují. Ustanovení týkající se správy režimu podpory, která jsou platná v hospodářském roce 1994/95, však zůstávají v platnosti až do konečného vyúčtování za tento hospodářský rok.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. dubna 1995.
Následující ustanovení se však použijí ode dne 1. dubna 1996:
a) čl. 4 odst. 1 týkající se schvalování zpracovatelských podniků;
b) čl. 9 první věta týkající se systematického zjišťování hmotnosti v případech, kdy podniky nemají žádné zařízení na měření hmotnosti;
c) čl. 14 odst.
1 týkající se křížových kontrol. Pokud však některé prvky integrovaného systému fungují již před 1. lednem 1996, členské státy je použijí při svých řídících a kontrolních činnostech, a zejména v co nejvyšší míře při provádění křížových kontrol.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 6. dubna 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3117/94 [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1274/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3239/94 [4] stanoví nezbytná prováděcí pravidla k uvedeným obchodním normám;
vzhledem k tomu, že ustanovení o údajích uváděných na baleních a obsahujících slovo "extra" nebo slova "extra čerstvá" musí být pozměněna, neboť je nezbytné vzít v úvahu poslední změnu nařízení (EHS) č. 1907/90;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 24 nařízení (EHS) č. 1274/91 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Páska nebo štítek uvedené v článku 12 nařízení (EHS) č. 1907/90 musí být natištěny nebo připevněny tak, aby nezakrývaly žádný z údajů vyznačených na balení. Slovo "extra" je na pásce nebo štítku vytištěno kurzívou o minimální výšce 1 cm a za ním následuje slovo "do" a dvě řady čísel podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1, které vyjadřují sedmý den po zabalení nebo devátý den po dni snášky.
Pokud je na obalu vyznačeno datum balení, může být výše uvedený údaj nahrazen touto formulací:
"extra do sedmého dne po zabalení" .
Pokud je na obalu vyznačeno datum snášky, může být výše uvedený údaj nahrazen touto formulací:
"extra do devátého dne po snášce" .
Po slově "extra" může následovat slovo "čerstvá".
2. Pokud páska nebo štítek podle odstavce 1 nemohou být z balení odstraněny, musí být toto balení odstraněno z místa prodeje nejpozději sedmý den po zabalení nebo devátý den po snášce a vejce musí být opět zabalena."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení
ze dne 7. dubna 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1858/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor určených k vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 12 odst. 8 a článek 14 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
150/95 [4], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1858/93 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) 705/94 [6] stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh;
vzhledem k tomu, že od 1. února 1995 změnil čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 hodnotu určitých cen a částek v ECU, aby se vyvážily účinky zrušení opravného faktoru 1,207509, použitelného na přepočítací koeficienty používané pro zemědělství do 31. ledna 1995; že nové hodnoty dotyčných cen a částek v ECU byly stanoveny od 1. února 1995 v souladu s pravidly stanovenými v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a v čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993 o prováděcích pravidlech pro určování a používání zemědělských přepočítacích koeficientů [7] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 157/95 [8];
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zabránilo zmatkům a usnadnilo používání režimu podpory na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh, měla by hodnota paušální sazby referenčního výnosu v ECU být stanovená v čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1858/93 nahrazena od počátku hospodářského období, které zahrnuje měsíce březen a duben 1995;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1858/93 obsahuje pro provádění režimu řadu přechodných ustanovení, která nejsou nadále použitelná; že by v zájmu jasnosti měla být zrušena; že s ohledem na dosavadní zkušenosti by měly být prodlouženy lhůty pro předkládání žádostí o zálohy a platby zůstatku podpory;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádného řízení by mělo být učiněno opatření, aby toto nařízení vstoupilo neprodleně v platnost;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1858/93 se mění takto:
1. V článku 1 se druhý odstavec zrušuje.
2. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Paušální referenční příjem činí 59,29 ECU na 100 kg čisté hmotnosti zelených banánů ex balírna."
3. Článek 6 se zrušuje.
4. V článku 7 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Žádosti se předkládají:
a) v případě záloh nejpozději 20. března, 20. května, 20. července, 20. září a 20. listopadu pro banány, které byly skutečně uvedeny na trh během dvouměsíčního období, které předchází měsíci, v němž se žádost podává;
b) v případě výplaty zůstatku podpory nejpozději 31. ledna roku následujícího po roce, pro který byla podpora požadována.
Zůstatek zahrnuje:
- podporu na banány uvedené na trh během listopadu a prosince
- a případně opravu částek vyplacených za banány uvedené na trh v obdobích podle písmene a) na základě konečné výše podpory."
5. V článku 8 se druhý odstavec zrušuje.
6. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Pokud jsou překročena množství stanovená pro každý region v čl. 12 odst. 2 nařízení (EHS) č. 404/93, poskytne se podpora pro všechna požadovaná množství až do celkového množství 854000 tun čisté hmotnosti.
2. Jestliže celkové množství skutečně uvedené na trh překročí 854000 tun, sníží se množství uváděná na trh opravňující k nároku na podporu pro každý produkční region, který příslušné množství překročil, úměrně k tomuto překročení.
Komise stanoví procento snížení pro každý region a uvědomí o tom členské státy.
Pokud se použije druhý pododstavec, uplatní příslušné orgány jednotné procento snížení na množství uvedená v každé žádosti o podporu."
7. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Koeficientem použitelným na převod částky zálohy nebo podpory na národní měnu je zemědělský přepočítací koeficient platný od prvního dne každého období uvádění na trh stanoveného v čl. 7 odst. 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 834/95 ze dne 12. dubna 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3330/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění seznam zemí uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 519/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech pro dovoz z některých třetích zemí [1] se vztahuje na dovoz výrobků pocházejících mimo jiné z Estonska, Litvy a Lotyšska;
vzhledem k tomu, že Společenství uzavřelo dohody o volném obchodu s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, jež zahájily rozsáhlý program hospodářských reforem, který jim má umožnit přechod k tržnímu hospodářství;
vzhledem k tomu, že je tedy nutné stanovit, že okamžikem vstupu těchto dohod v platnost se příslušné země vyjímají z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 519/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 519/94 se vypouštějí Estonsko, Litva a Lotyšsko.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom, ESUO) č. 840/95 ze dne 10. dubna 1995, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77 o platových poměrech členů Účetního dvora
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 188b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 45b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl.
160b odst. 8 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Rada stanoví platy, příspěvky a důchody předsedy a členů Účetního dvora,
vzhledem k tomu, že po vstupu v platnost Smlouvy o Evropské unii se Účetní dvůr stal orgánem Evropských společenství, a je tedy třeba změnit ustanovení nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77 [1] s ohledem na platy a přechodné příspěvky při ukončení služby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č.
2290/77 se mění takto:Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Základní měsíční plat členů Účetního dvora se rovná částce, která je výsledkem použití následujících procentních sazeb na základní plat úředníka Evropských společenství v platové třídě A 1 v posledním stupni:
předseda: 115 %,
ostatní členové: 108 %."
2. V článku 8 se odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1.
Bývalí členové Účetního dvora pobírají od prvního dne měsíce následujícího po svém odchodu z funkce po dobu tří let měsíční přechodný příspěvek, jehož výše se stanoví takto:
- 40 % základního platu, který pobírali v době zániku funkce, je-li doba, po kterou vykonávali funkci, kratší než dva roky,
- 45 % tohoto platu, je-li uvedená doba delší než dva roky a kratší než tři roky,
- 50 % tohoto platu, je-li uvedená doba delší než tři roky a kratší než pět let,
- 55 % tohoto platu, je-li uvedená doba delší než pět let a kratší než deset let,
- 60 % tohoto platu, je-li uvedená doba delší než deset let a kratší než patnáct let,
- 65 % tohoto platu v ostatních případech."
Článek 2
Důchody získaném ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost se tímto nařízením nemění.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 933/95 ze dne 10. dubna 1995 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některá vína pocházející z Bulharska, Maďarska a Rumunska
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle dohod uzavřených formou výměn dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bulharskou republikou, Maďarskou republikou a Rumunskem na straně druhé, schválených rozhodnutími 93/721/ES, 93/723/ES a 93/725/ES [1], má Společenství otevřít celní kvóty se sníženými cly pro některá vína pocházející z uvedených zemí; že přístup k těmto kvótám musí být omezen na dotyčná vína doprovázená dokladem vydaným vzájemně uznaným úředním orgánem, který potvrzuje, že se na daná vína vztahuje příslušná dohoda a že pocházejí z dotyčných zemí;
vzhledem k tomu, že tyto celní kvóty je třeba otvírat každoročně od 1. ledna do 31. prosince;
vzhledem k tomu, že je zejména nezbytné všem dotčeným osobám zajistit rovný a nepřerušený přístup k uvedeným kvótám a zajistit nepřerušené uplatňování sazby stanovené pro tyto kvóty na veškerý dovoz nebo zpětný dovoz produktů, které splňují stanovené podmínky, do všech členských států až do vyčerpání těchto kvót;
vzhledem k tomu, že by Společenství mělo přijmout rozhodnutí o otevření celních kvót v souladu se svými mezinárodními závazky; že k zajištění účinné společné správy těchto kvót neexistují žádné překážky proti oprávnění členských států čerpat z objemů kvót nezbytná množství odpovídající skutečnému dovozu; že tento způsob správy však vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, a zejména Komise musí být schopna sledovat rychlost, jakou jsou kvóty čerpány, a podle toho členské státy informovat;
vzhledem k tomu, na dotyčné země se vztahují pravidla pro správu a úpravy celních kvót stanovená v nařízení Rady (ES) č. 1798/94 ze dne 18. července 1994 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Bulharska, České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska a Slovenska a o stanovení pravidel pro úpravy těchto kvót (1994—1997) [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1997 pro Bulharsko a Rumunsko a od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1998 pro Maďarsko, aniž je dotčen odstavec 2, se dovozní cla na následující produkty pocházející z Bulharska, Maďarska a Rumunska zrušují na úrovních a v mezích celních kvót uvedených pro jednotlivé produkty:
a) Vína pocházející z Bulharska:
_BAR_ _BAR_ _BAR_ 1400 (1. 1.–31. 12. 1997) _BAR_ 40 _BAR_
b) Vína pocházející z Maďarska:
_BAR_ _BAR_ _BAR_ 3500 (1. 1.–31. 12. 1998) _BAR_ 40 _BAR_
c) Vína pocházející z Rumunska
_BAR_ ex220429 _BAR_ _BAR_ 150000 (1. 1.–31. 12. 1997) _BAR_ 40 _BAR_
2. Propuštění v rámci celních kvót uvedených v odstavci 1 se omezuje na vína doprovázená dokladem VI 1 nebo výpisem VI 2, vyplněnými podle nařízení Komise (EHS) č.
3590/85 [9]. Doklad VI 1 musí v poli 15 obsahovat jednu z následujících poznámek potvrzených příslušným bulharským nebo maďarským orgánem:
a) kvóta č. 09.7001:
"Potvrzuje se, že víno uváděné v tomto dokladu je jakostní šumivé víno podle bulharských právních předpisů o vinohradnictví";
b) kvóta č. 09.7003:
"Potvrzuje se, že víno uváděné v tomto dokladu je jakostní víno s označením původu podle bulharských právních předpisů o vinohradnictví";
c) kvóta č. 09.7005:
"Potvrzuje se, že víno uváděné v tomto dokladu je jakostní víno s označením původu podle bulharských právních předpisů o vinohradnictví nebo víno získané hroznů odrůdy révy vinné "Gamza";, označené a nabízené pod tímto názvem nebo synonymem "Kadarka";";
d) kvóta č. 09.7009:
"Potvrzuje se, že víno uváděné v tomto dokladu je jakostní šumivé víno podle maďarského zákona č. 36/1970 o vinohradnictví a prováděcího nařízení č. 40/1977 (MEM), ve znění nařízení č. 7/1990 (FM) a č. 23/1992 (FM)";
e) kvóta č. 09.7011:
"Potvrzuje se, že víno uváděné v tomto dokladu je jakostní víno, včetně vína vyšší jakosti a jakostního vína se zeměpisným označení "Tokaj". a vína s označením "Tajbor". podle maďarského zákona č. 36/1970 o vinohradnictví a prováděcího nařízení č. 40/1977 (MEM), ve znění nařízení č. 7/1990 (FM) a č. 23/1992 (FM)".
Dále se musí na dotyčná vína nadále uplatňovat referenční ceny s dodáním na hranici.
Aby se na tato vína mohla vztahovat celní kvóta, musí být dodržen článek 54 nařízení (EHS) č. 822/87 [10].
Článek 2
Použijí se články 2 až 7 nařízení (ES) č. 1798/94.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 992/95 ze dne 10. dubna 1995 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství uzavřelo dohodu ve formě výměny dopisů s Norskem a schválilo ji rozhodnutím 86/557/EHS[1];
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda byla změněna a doplněna Dohodou o Evropském hospodářském prostoru a dvoustrannou dohodou ve formě výměny dopisů s Norskem a schválena rozhodnutím 93/737/ES[2];
vzhledem k tomu, že na základě uvedené dohody se Společenství zavázalo za určitých podmínek otevřít každý rok celní kvóty Společenství se sníženou nebo nulovou celní sazbou pro řadu zemědělských produktů a produktů rybolovu pocházejících z této země; že celní kvóty by proto měly být otevřeny, případně s uvedením podmínek pro vznik nároku na kvóty; že z důvodů zjednodušení je třeba zmocnit Komisi, aby poté, co obdrží stanovisko Výboru pro celní kodex, mohla provádět nezbytné změny a technické úpravy tohoto nařízení vyplývající ze změn kombinované nomenklatury a kódů Taric a úpravy objemů, období a celních sazeb v rámci kvót vyplývajících z rozhodnutí Rady;
vzhledem k tomu, že celní kvóty uvedené v dotyčných dohodách platí po neomezenou dobu, a tudíž v zájmu účinnosti a zjednodušeného uplatňování dotyčných opatření se jeví jako vhodné stanovit, aby toto nařízení bylo uplatňováno na víceletém základě;
vzhledem k tomu, že všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro tyto kvóty by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvóty, a to po celou dobu platnosti uvedených dohod ve formě výměny dopisů;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo v rámci svých mezinárodních závazků rozhodnout o otevření celních kvót; že nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům; že tato správní metoda vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány a podle toho informovat členské státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 1. ledna do 31. prosince každého roku nebo po dobu stanovenou v příloze I se dočasně ruší clo z produktů uvedených v tomto nařízení nebo snižuje na úrovně uvedené pro každý produkt v rámci limitu celní kvóty Společenství uvedené pro každý produkt.
2. Dovozy produktů uvedených v příloze I pod pořadovými čísly 09.0703 a 09.0711 mají nárok na celních kvóty pouze, pokud je cena s dodáním na hranice, kterou stanovil členský stát v souladu s článkem 22 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury[3], přinejmenším rovna jakékoliv referenční ceně, kterou Společenství stanovilo pro uvedené produkty nebo kategorie produktů.
3. Protokol o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce, který tvoří přílohu Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím[4], se použije.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise, která může za účelem zajištění jejich účinné správy přijímat jakákoliv příslušná správní opatření.
Článek 3
Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu, včetně žádosti o preferenční výhody pro produkt, na který se vztahuje toto nařízení, a pokud celní orgány toto prohlášení přijmou, čerpá dotyčný členský stát na základě oznámení Komisi z objemu kvóty množství odpovídající těmto potřebám.
Žádosti o čerpání s vyznačením data přijetí uvedených prohlášení musí být neprodleně předány Komisi.
Komise poskytuje čerpání na základě data přijetí prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu celními orgány dotyčného členského státu, pokud to dovolí zůstatek, který je k dispozici.
Pokud členský stát nevyužije čerpaná množství, je povinen je vrátit co nejdříve do odpovídajícího objemu kvóty.
Jsou-li požadovaná množství větší než zůstatek objemu kvóty, který je k dispozici, provádí se přidělení poměrně k požadovanému množství.
Komise o tom uvědomí členské státy.
Článek 4
Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčných produktů stejný a trvalý přístup ke kvótám, dokud to dovolí zůstatek odpovídajícího objemu kvóty.
Článek 5
1. Ustanovení nezbytná pro používání tohoto nařízení, a zejména:
a) případné nezbytné změny a technické úpravy vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric a
b) nezbytné úpravy objemů, období a cel sazeb v rámci kvót vyplývající z rozhodnutí přijatých Radou
se přijímají v souladu s postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2.
2. Ustanovení přijatá na základě odstavce 1 Komisi neopravňují:
- převádět preferenční množství z jednoho období kvóty do druhého,
- měnit harmonogramy stanovené v dohodách,
- převádět množství z jedné kvóty do druhé,
- otevírat a spravovat kvóty vyplývající z nových dohod.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92[5].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně.
V tomto případě:
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne tohoto sdělení,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě uvedené v předchozí odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoliv otázkou týkající se provádění tohoto nařízení, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 7
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto rozhodnutí bylo dodržováno.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 a (EHS) č. 2019/93 a nařízení (EHS) č. 886/87, (EHS) č. 816/89, (EHS) č. 3780/90, (EHS) č. 1108/91, (ES) č. 3254/93, (ES) č. 1281/94 a (ES) č. 1372/94, pokud jde o kódy kombinované nomenklatury pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
3115/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se mění přílohy I a II k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], stanoví změny týkající se artyčoků spadajících pod kód KN 070910, pomerančů spadajících pod kód KN 080510, citrónů spadajících pod kód KN 080530, stolních hroznů spadajících pod kód KN 080610, dezertních jablek spadajících pod kód KN 080810, meruněk spadajících pod kód KN 080910, broskví spadajících pod kód KN 080930 a směsí ořechů spadajících pod kód KN 081350;
vzhledem k tomu, že jsou tyto produkty uvedeny v textech nařízení:
- nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94,
- nařízení Komise (EHS) č. 886/87 ze dne 27. března 1987 o oznamování informací Komisi členskými státy týkajících se jablek [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1152/94 [6],
- nařízení Komise (EHS) č. 816/89 ze dne 30. března 1989, kterým se stanoví seznam produktů podléhajících doplňkovým obchodním režimům v odvětví ovoce a zeleniny [7], ve znění nařízení (EHS) č. 3831/92 [8],
- nařízení Komise (EHS) č. 3780/90 ze dne 19. prosince 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3576/90, pokud jde o dočasné pozastavení režimu dovozních náhrad a cel u ovoce a zeleniny, které pochází ze Španělska a Portugalska, a které byly uvolněny ke spotřebě na území bývalé Německé demokratické republiky [9],
- nařízení Komise (EHS) č. 1108/91 ze dne 30. dubna 1991, kterým se stanoví normy jakosti pro meruňky [10],
- nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [11], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 822/94 [12],
- nařízení Komise (ES) č. 3254/93 ze dne 26. listopadu 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim zásobování menších ostrovů v Egejském moři týkající se některého ovoce a zeleniny [13], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3128/94 [14],
- nařízení Komise (ES) č. 1281/94 ze dne 2. června 1994, kterým se zavádí režim dohledu nad dovozy čerstvých višní pocházejících z Republiky Bosny a Hercegoviny, Chorvatska, Slovinska a z území bývalé jugoslávské republiky Makedonie [15],
- nařízení Komise (ES) č. 1372/94 ze dne 16. června 1994, kterým se stanoví některé indikativní stropy a některá dodatečná prováděcí pravidla pro doplňkové režimy obchodu s ovocem a zeleninou mezi Portugalskem a ostatními členskými státy [16];
vzhledem k tomu, že výše uvedená nařízení by proto měla být změněna;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1035/72 se mění takto:
1. Položky:
"08061011 _BAR_ Stolní hrozny, čerstvé _BAR_
08061019" _BAR_ se nahrazují tímto:
"08001021 _BAR_ Stolní hrozny, čerstvé _BAR_
08061069" _BAR_ 2. Položka:
"08135030 _BAR_ Směsi složené výhradně ze sušených ořechů čísel 0801 a 0802" _BAR_
se nahrazuje tímto:
"08135031 _BAR_ Směsi složené výhradně ze sušených ořechů čísel 0801 a 0802 _BAR_ 08135039" _BAR_
Článek 2
V článku 1 nařízení (EHS) č. 886/87 se kódy KN 08081031 až 08081089 pro dezertní jablka nahrazují kódy KN 08081051 až 08081098.
Článek 3
Příloha k nařízení (EHS) č. 816/89 se mění takto:
1. Položka:
"07091000 _BAR_ Artyčoky" _BAR_
se nahrazuje tímto:
"07091010 _BAR_ Artyčoky _BAR_ 07091020 _BAR_
07091040" _BAR_ 2. Položka:
"08091000 _BAR_ Meruňky" _BAR_
se nahrazuje tímto:
"08091010 _BAR_ Meruňky _BAR_ 08091020 _BAR_
08091050" _BAR_ 3. Položka:
"ex 08093000 _BAR_ Broskve (kromě nektarinek)" _BAR_
se nahrazuje tímto:
08093039 _BAR_ 08093049 _BAR_ 08093059" _BAR_
Článek 4
V příloze k nařízení (EHS) č. 3780/90 se kód KN 08053010 pro citróny nahrazuje kódy KN 08053020 až 08053040.
Článek 5
V čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1108/91 se kód KN 08091000 pro meruňky nahrazuje kódy KN 08091010 až 08091050.
Článek 6
Příloha k nařízení (EHS) č. 2019/93 se mění takto:
1. kódy KN 08081031 až 08081089 pro jablka se nahrazují kódy KN 08081051 až 08081098;
2. kódy KN 08082031 až 08082039 pro hrušky se nahrazují kódy KN 08082031 až 08082067.
Článek 7
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 3254/93 se mění takto:
1. kódy KN 08081031 až 08081089 pro jablka se nahrazují kódy KN 08081051 až 08081098;
2. kódy KN 08082031 až 08082089 pro hrušky se nahrazují kódy KN 08082031 až 08082067.
Článek 8
Čl. 2 bod 2 nařízení (ES) č. 1281/94 se mění takto:
1. kód KN 08092020 pro višně (Prunus cerasus) se od 1. května do 15. července nahrazuje kódy KN 08092021, 08092031 a 08092041;
2. kód KN 08092060 pro višně (Prunus cerasus) se od 16. července do 30. dubna nahrazuje kódy KN 08092011, 08092051, 08092061 a 08092071.
Článek 9
Příloha k nařízení (ES) č. 1372/94 se mění takto:
1. Položky:
"08051041 _BAR_ Pomeranče _BAR_ 08051045 _BAR_
08051049" _BAR_ se nahrazují tímto:
"08051001 _BAR_ Pomeranče _BAR_ 08051005 _BAR_
08051009" _BAR_ 2. Položky:
"08051031
08051035
08051039"
se nahrazují tímto:
"08051032
08051034
08051036"
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 3. května 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3433/91 o uložení konečného antidumpingové cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2423/88 ze dne 11. července 1988 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
(1) Rada nařízením (EHS) č. 3433/91 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů spadajících pod polo3žku KN ex96131000 a pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky.
Platná celní sazba na výrobky pocházející z Čínské lidové republiky byla stanovena na 16,9 %.
(2) Oznámením zveřejněném v březnu roku 1992 [3] Komise zahájila přezkum nařízení (EHS) č. 3433/91 ohledně některých čínských společností, které zejména tvrdily, že v období prvního šetření nevyvážely dotyčný výrobek (tzv. přezkum pro nově příchozí).
Komise rozhodnutím 93/377/EHS [4] ukončila výše zmíněné přezkumné šetření bez jakékoli změny platných opatření.
B. SOUČASNÉ PŘEZKUMNÉ ŠETŘENÍ
(3) V listopadu 1993 obdržela Komise požadavek na přezkum výše uvedeného nařízení pokud jde o dovozy pocházející z Čínské lidové republiky.
Žádost byla vznesena Evropskou federací výrobců zapalovačů vystupující jménem výrobců Společenství představujících společně většinu výroby Společenství dotyčného výrobku.
Žádost uváděla změněné okolnosti od uzavření původního šetření v tom smyslu, že došlo k nárůstu dumpingového rozpětí u vývozů z Čínské lidové republiky do Společenství a tím k další újmě.
Bylo shledáno, že žádost o přezkum obsahovala dostatek důkazů opravňujících zahájení šetření.
(4) V prosinci 1993 Komise oznámila [5] zahájení přezkumu nařízení (EHS) č. 3433/91 ohledně dovozů neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 2423/88 (dále jen "základní nařízení").
(5) Komise úředně uvědomila známé dotčené vývozce a dovozce, zástupce vyvážející země a stěžovatele a poskytla dotčeným stranám příležitost oznámit svá stanoviska písemně a požádat o slyšení.
(6) Jeden dovozce, dva vývozci a jeden výrobce z Čínské lidové republiky oznámili svá stanoviska písemně.
Čtyři výrobci ze Společenství, společnosti Bic SA, Swedish Match SA, Tokai Seiki GmbH a Flamagas SA rovněž oznámili svá stanoviska písemně.
Několik z výše uvedených společností rovněž požádalo o slyšení, které jim bylo poskytnuto.
(7) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely svého šetření a provedla šetření v provozovnách těchto společností:
Výrobci Společenství (továrny a/nebo prodejní kanceláře):
- Bic Deutschland GmbH, Ettlingen, Německo
- Bic SA, Clichy, Francie
- Bic SA, Redon, Francie
- Biro Bic Ltd, Londýn, Spojené království
- Bryant & May, High Wycombe, Spojené království
- Flamagas SA, Barcelona, Španělsko
- Laforest Bic SA, Tarragona, Španělsko
- Swedish Match, Visselhövede, Německo
- Swedish Match SA, Rillieux-la-Pape, Francie
- Tokai Seiki GmbH, Mönchengladbach, Německo
- Tokai Vesta Hispania SA, Alcalá de Henares, Španělsko
Vývozci:
- Capital Line Industries Ltd, Hongkong
- Gladstrong Investments Ltd, Hongkong
Nepříbuzný dovozce:
- Tröber GmbH, Hamburk, Německo.
(8) Komise si rovněž vyžádala informace od výrobců z Filipín, které byly použity jako analogickázemě pro stanovení obvyklé hodnoty (viz 19. až 27. bod odůvodnění), Podrobné a úplné informace byly poskytnuty společností Swedish Match Philippines Inc., Manila, Filipíny, kde byly i ověřeny.
(9) Vývozci a jediný dovozce, který spolupracoval, si vyžádali a byly jim poskytnuty skutečnosti a zřetele, na jejichž základě bylo zamýšleno doporučit pozměnění platného konečného antidumpingového cla z dovozů dotyčného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky.
Komise vzala v případě potřeby rovněž ohled na předložené připomínky dotčených stran.
(10) Šetření dumpingu zahrnovalo období od 1. ledna do 3. září 1993 (dále jen "období šetření").
C. DOTYČNÝ VÝROBEK, STEJNÝ VÝROBEK A PRŮMYSL SPOLEČENSTVÍ
i) Dotyčný výrobek
(11) Výrobkem podléhajícím konečnému antidumpingovému clu uvedenému v 1. bodě odůvodnění jsou neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače (dále jen "jednorázové kamínkové zapalovače").
V tomto ohledu by mělo být připomenuto, že na trhu existují i jiné jednorázové zapalovače (piezoelektrické), jejichž technické vlastnosti se výrazně liší od vlastností výše uváděného výrobku.
Tyto zapalovače nebyly tudíž v původním šetření považovány za totožné s dotyčným výrobkem, nebyly v původním šetření zahrnuty a byly vyjmuty z rozsahu opatření.
(12) Spolupracující dovozce uvedl, že kromě již existujícího oddělení kamínkových a piezoelektrických zapalovačů, by mělo být zavedeno nové rozlišení mezi jednorázovými kamínkovými zapalovači, a to na zapalovače s plastovým a nylonovým tělem.
Dovozce tvrdil, že existují dva trhy s jednorázovými kamínkovými zapalovači, jeden pro luxusní nylonové zapalovače a druhý pro takzvané standardní zapalovače s plastovým tělem.
Tvrzením, že všechny čínské jednorázové kamínkové zapalovače mají plastové tělo, se tento dovozce dožadoval, aby byl dotyčný výrobek omezen na takové výrobky.
(13) Během šetření prováděného Komisí bylo zjištěno, že takto úzká definice dotyčného výrobku by nebyla oprávněná, zejména proto, že údajná rozdělitelnost trhu s jednorázovými kamínkovými zapalovači na segmenty, která je založena na rozdílech fyzických vlastností a vnímání výrobku zákazníky, není podložena skutečnostmi.
Dotyčný výrobek je skutečně vyráběn v rozdílných velikostech a modelech a při výrobě těla zapalovače mohou být použity různé materiály.
Avšak všechny tyto jednorázové kamínkové zapalovače mají stejné základní technické vlastnosti, stejné základní použití a plní stejnou funkci.
V protikladu k tomuto je nutno poznamenat, že rozdíl mezi jednorázovými kamínkovými zapalovači a jednorázovými piezoelektrickými zapalovači byl založen na rozdílných technických vlastnostech, které jsou již jasně stanoveny.
Navíc je rovněž jasné, že rozdíl mezi kamínkovými a piezoelektrickými zapalovači je spotřebitelům zřejmý, zatímco rozdíl mezi jednorázovými kamínkovými zapalovači s tělem vyrobeným buďto z plastu či nylonu nikoliv.
Dotyčným výrobkem je jednorázový výrobek a tvrzení, že spotřebitelé si uvědomují výše uváděný rozdíl není doloženo, kromě jiného, existencí samostatných odbytových kanálů.
Právě naopak, všechny jednorázové kamínkové zapalovače se bez rozdílu prodávají ve stejných obchodech zákazníkům majícím stejná očekávání a není prováděno nic, co by zákazníky upozorňovalo na údajné rozdíly mezi zapalovači s plastovým a nylonovým tělem.
Zejména by mělo být poznamenáno, že plastové a nylonové zapalovače není snadné odlišit, neboť se oba nabízejí v průsvitných i matných verzích.
(14) Celá škála modelů jednorázových kamínkových zapalovačů by měla být tudíž považována za jednu společnou kategorii výrobků bez ohledu na materiál, ze kterého je vyrobeno tělo, což v každém případě představuje jen malý rozdíl ve fyzických vlastnostech, stejně jako v ceně (viz 36. bod odůvodnění).
Závěry původního šetření ohledně dotyčného výrobku, tak jak jsou připomenuty v 11. bodě odůvodnění, jsou tudíž potvrzeny.
ii) Stejný výrobek
(15) Spolupracující dovozce tvrdil, že závěry původního šetření ohledně obdobného výrobku by měly být posouzeny tak, aby mohl být brán zřetel na skutečnost, že výrobce Společenství, nově zapojený do postupu, vyráběl zapalovače s plastovým tělem údajně "totožné" se zapalovači dováženými z Čínské lidové republiky. Zatímco ostatní výrobci Společenství, stejně jako spolupracující dovozce v analogické zemi, vyráběli zapalovače s nylonovým tělem, které by podle tohoto dovozce měly být považovány nejvýše za "podobné" čínským zapalovačům.
V tomto ohledu by mělo být opět zdůrazněno, že fyzický rozdíl, jako například materiál použitý k výrobě těla zapalovače, který nemá žádný dopad na technické vlastnosti, základní použití a funkci výrobku a který není pro spotřebitele patrný, neopravňuje k tomu, aby se činil rozdíl mezi údajně "totožnými" a "podobnými" jednorázovými kamínkovými zapalovači.
Tento závěr platí pro srovnání jednorázových kamínkových zapalovačů dovážených z Čínské lidové republiky se všemi zapalovači vyrobenými a prodávanými ve Společenství a zapalovači vyrobenými a prodávanými spolupracujícím výrobcem v analogické zemi.
(16) Stejný dovozce předložil rovněž připomínky k různým fyzickým odlišnostem, o nichž tvrdil, že mají dopad na definici stejného výrobku.
Avšak tato tvrzení obecně pojednaná v průběhu původního šetření nebyla dostatečně podložena novými důkazy, které by opravňovaly k jejich zohlednění v definici stejného výrobku, zejména pokud jde o vnímání výrobku spotřebiteli.
(17) Za těchto okolností je potvrzeno, že jednorázové kamínkové zapalovače vyráběné a prodávané průmyslem Společenství a zapalovače dovážené z Čínské lidové republiky mají dostatečně obdobné základní fyzické a technické vlastnosti, aby byly považovány za stejné výrobky.
I když mohou existovat drobné odlišnosti mezi výrobkem dováženým z Čínské lidové republiky a vyráběným ve Společenství, tyto odlišnosti nejsou takové, aby opravňovaly k závěru, že by neměly být považovány za stejné výrobky.
Závěry původního šetření ohledně definice stejného výrobku jsou tudíž potvrzeny.
Jak je vysvětleno v 26. a 36. bodě odůvodnění, výše uvedený závěr je stejně platný pro jednorázové kamínkové zapalovače vyráběné a prodávané spolupracujícím výrobcem v analogické zemi.
iii) Průmysl Společenství
(18) S ohledem na výše uvedené, se odmítá tvrzení, že průmysl Společenství by měl být předefinován tak, aby zahrnoval pouze výrobce Společenství vyrábějící zapalovače s plastovým tělem.
Na tomto základě bylo shledáno, že v průběhu období šetření výrobci Společenství, jejichž jménem byla žádost podána, představují více než 70 % celkové výroby Společenství stejného výrobku.
Dochází se proto k závěru, že dotyční výrobci představují "průmysl Společenství" ve smyslu čl. 4 odst.
D. DUMPING
a) Obvyklá hodnota
i) Analogická země
(19) Vzhledem k tomu, že Čínská lidová republika není zemí s tržním hospodářstvím, bylo nezbytné stanovit obvyklou hodnotu na základě informací získaných v zemi s tržním hospodářstvím (takzvané analogické zemi) v souladu s čl. 2 odst.
5 základního nařízení. Stěžovatel k tomuto účelu navrhl, aby bylo jako analogická země použito Thajsko, stejně jako v původním šetření, a bylo navázáno spojení se dvěma thajskými výrobci, kteří ve zmiňovaném šetření spolupracovali.
Při této příležitosti thajští výrobci nespolupracovali.
(20) K tomuto účelu bylo tudíž navázáno spojení s jedním korejským výrobcem a dvěma výrobci na Filipínách.
Pouze výrobci z Filipín uvedli, že jsou ochotni s Komisí spolupracovat a předložili odpovědi na dotazník Komise.
Avšak v případě jednoho výrobce z Filipín byla odpověď příliš omezená a byly vyžádány podrobnější údaje.
Dotyčný výrobce Komisi následně informoval, že není ochoten podrobnější informace poskytnout.
Tento výrobce byl následně považován za nespolupracujícího s výsledkem, že jako možný zdroj informací ohledně Filipín zůstala jediná společnost.
Po zveřejnění stěžejních závěrů šetření spolupracující dovozce uvedl, že by měla být rovněž kontaktována společnost Cli-Claque Ltd z Hongkongu, údajně vyrábějící na Filipínách jednorázové kamínkové zapalovače.
Na existenci tohoto údajného výrobce na Filipínách byla Komise upozorněna v mimořádně pokročilém stupni šetření a nemohla být tudíž, bez toho, že by šetření výrazným způsobem narušila, posouzena.
(21) Vzhledem k tomu, že neexistovala žádná jiná možnost určení obvyklé hodnoty, nebylo možné se vyhnout změně analogické země.
S ohledem na nedávné nálezy Soudního dvora ve věci kritérií platných pro volbu analogických zemí byly ověřeny tyto údaje vhodnosti Filipín k danému účelu:
- reprezentativnost dotyčného trhu:
velikost jejich domácího trhu činí Filipíny reprezentativní zemí ke stanovení obvyklé hodnoty pro Čínskou lidovou republiku (celkový domácí prodej spolupracujícího výrobce na Filipínách dosahuje více než 5 % čínských vývozů do Společenství),
- otevřenost trhu:
filipínský trh je otevřený hospodářské soutěži: místní výroba jednorázových zapalovačů čelí hospodářské soutěži zejména z důvodu silných dovozů.
Struktura poptávky rovněž napomáhá hospodářské soutěži, neboť na trhu je přítomno mnoho subjektů, jako například supermarkety nebo střední a malí maloobchodníci,
- přístup k základním materiálům:
nezdá se, že by existoval podstatný rozdíl mezi Čínou a Filipínami, pokud jde o snadnost přístupu k základním materiálům.
Je pravdou, že některé části a komponenty jsou na Filipíny dováženy, ale čínští výrobci rovněž dovážejí od dodavatelů nacházejících se vně Číny některé z nejdůležitějších částí zapalovačů, jako jsou kamínky.
Obecně se dostupnost částí zapalovačů jeví přinejmenším stejně dobrá na Filipínách, jako je tomu v Čínské lidové republice.
(22) Avšak vzhledem k tomu, že společnost, která spolupracovala na Filipínách, je součástí skupiny společností, jejíž součástí je i stěžovatel, považovala Komise za nezbytné analyzovat následky existence takovýchto vazeb s úmyslem stanovit, má-li situace nějaký zkreslující vliv na předložené údaje a zda-li tedy je nebo není možné tyto informace použít v rámci současného přezkumného šetření.
(23) Podrobné přezkoumání výrobních nákladů dodaných dotyčným filipínským výrobcem ukázalo, že vzhledem ke skutečnosti, že některé části použité při výrobě jednorázových kamínkových zapalovačů byly nakoupeny od spřízněných stran, došlo ke vzniku dodatečných nákladů.
Pro účely provedení účelného a přiměřeného testu ziskovosti byly tudíž dotyčné dodatečné náklady odečteny.
Po této úpravě bylo shledáno, že cenové praktiky spolupracujícího filipínského výrobce při prodeji stejného výrobku na domácím trhu při běžném způsobu obchodování umožňovaly opětovné získání všech nákladů vzniklých při běžném způsobu obchodování plus běžné ziskové rozpětí.
Za těchto okolností bylo shledáno, že obvyklá hodnota by mohla být založena, v souladu s čl. 2 odst. 5 písm. a) bodem i) základního nařízení, na ceně, za kterou byly jednorázové kamínkové zapalovače prodávány ke spotřebě na domácím trhu na Filipínách.
(24) Toto, společně s výše uvedenými faktory týkajícími se postavení Filipín jako analogické země, vedlo Komisi k závěru, že Filipíny jsou přiměřenou a nikoli bezdůvodnou volbou.
Dotčené strany byly včas informovány o připravovaném postupu jednání.
Nejvýznamnější připomínky, které v tomto ohledu učinily, jsou pojednány níže a také v 28. až 31. bodu odůvodnění.
(25) Dotyční vývozci buďto souhlasili nebo na návrh použít Filipíny jako analogickou zemi nereagovali.
(26) V rámci lhůty poskytnuté k předložení připomínek k volbě analogické země naznačil spolupracující dovozce, že Filipíny by mohly analogickou zemi představovat pouze tehdy, pokud by se použité údaje týkaly filipínského výrobce vyrábějícího pouze zapalovače s plastovým tělem, který by neměl žádné vazby na průmysl Společenství.
Pokud se jedná o údajné fyzické rozdíly mezi zapalovači s plastovým a nylonovým tělem, musí být poznamenáno, že předložené argumenty jsou totožné s argumenty vznesenými ve vztahu k jednorázovým kamínkovým zapalovačům vyráběným a prodávaným průmyslem Společenství v souvislosti s určováním dotyčného výrobku a definicí stejného výrobku.
Jak bylo vysvětleno v 12. až 17. bodu odůvodnění, Komise dospěla k závěru, že všechny jednorázové kamínkové zapalovače tvoří jednu společnou kategorii výrobku a že jednorázové kamínkové zapalovače s tělem z plastu i z nylonu musí být považovány za stejné výrobky.
Tento závěr platí rovněž v souvislosti s volbou analogické země.
S ohledem na možný vliv existujících vztahů dospěla Komise k závěru, že přezkoušení stanovené v 23. bodu odůvodnění poskytlo dostatek důkazů, že, za předpokladu, že obvyklá hodnota je založena na domácích prodejních cenách, vyjádřená obava není opodstatněná.
Tento dovozce rovněž navrhl, aby bylo za analogickou zemi zvoleno Mexiko.
Avšak tento návrh byl učiněn až v září 1994, tj. více než pět měsíců po konečném termínu stanoveném k předložení připomínek k problematice a nemohl být tudíž posouzen, aniž by výrazným způsobem narušil šetření.
(27) Závěr, že Filipíny představují přiměřenou a nikoli bezdůvodnou volbu pro účely stanovení obvyklé hodnoty pro Čínskou lidovou republiku v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení je tudíž potvrzen.
ii) Argumenty pro použití čl. 2 odst. 6 základního nařízení
(28) Některé dotčené strany tvrdily, že obvyklá hodnota by měla být stanovena podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení, tj. v souladu s ustanoveními použitelnými v případě, kdy výrobek není dovážen přímo ze země původu, nýbrž je do Společenství dovezen ze země tranzitu a že obvyklá hodnota by měla být v této souvislosti stanovena v zemi vývozu, tj. v Hongkongu.
(29) Mělo by být poznamenáno, že s Komisí spolupracoval pouze omezený počet čínských vývozců a jeden nespřízněný dovozce. Spolupracující společnosti shodou okolností do Společenství buďto vyvážely nebo dovážely čínské zapalovače s tranzitem přes Hongkong.
Tyto společnosti představují přibližně 53 % celkových vývozů do Evropského společenství.
Pokud jde o spolupracující vývozce nacházející se v Hongkongu, kteří představují přibližně 13 % celkových vývozů čínských zapalovačů do Evropského společenství, Komise shledala, že také oni prodávají čínské zapalovače na svých domácích trzích.
Avšak, pokud jde o ostatní společnosti (tj. nespolupracující vývozce, jejichž dovozci nespolupracovali), "vývozní trasa" nebyla známa.
(30) V této souvislosti zastává Komise názor, že ustanovení čl. 2 odst.
6 se jako obecné pravidlo nepoužijí na dovozy s původem v zemích s netržním hospodářstvím. Avšak v tomto případě je pravděpodobné, že převážná většina čínských jednorázových kamínkových zapalovačů byla jednoduše přeložena v Hongkongu.
Pokud jde o existenci výroby v zemi vývozu, zdá se, že podle informací zpřístupněných Komisi v období šetření neprobíhala v Hongkongu žádná výroba dokončených jednorázových kamínkových zapalovačů.
Závěrem, pokud jde o výrobní ceny v zemi vývozu, vzhledem k tomu, že dotyčné zapalovače jsou vyráběny buďto v Číně na základě subdodavatelských dohod, nebo jsou dotčené strany spřízněny, Komise nemůže přijmout, že uvedené obchody proběhly běžným způsobem obchodování.
(31) S ohledem na výše uvedené se uzavírá, že i kdyby byl čl. 2 odst. 6 shledán použitelným na dovozy pocházející ze země s netržním hospodářstvím, v souvislosti se současným šetřením by nebylo vhodné stanovit obvyklou hodnotu na základě cen na domácím trhu země vývozu, neboť v Hongkongu neprobíhá žádná výroba dokončených jednorázových kamínkových zapalovačů a navíc by pro tyto výrobky na daném území neexistovala žádná srovnatelná cena. Obvyklá hodnota bude tedy muset být stanovena na základě cen na domácím trhu země původu. Avšak vzhledem k tomu, že Čína není zemí s tržním hospodářstvím, obvyklá hodnota musí být stanovena v souladu čl. 2 odst. 5 základního nařízení.
iii) Domácí ceny na filipínském trhu
(32) Komise posuzovala, zdali je možné stanovit obvyklou hodnotu na základě cen, za které je výrobek skutečně prodáván ke spotřebě na domácím trhu.
V tomto ohledu bylo poznamenáno, že spolupracující filipínská společnost prodávala své jednorázové kamínkové zapalovače několika velkým zákazníkům, přičemž jedním z nich byl nezávislý distributor, který zapalovače dále prodával jak maloobchodníkům tak velkoobchodníkům, dalším pak velká tabáková společnost.
Komise rovněž stanovila, že prodejní ceny umožňují zisk z prodeje (viz 23. bod odůvodnění).
Uzavírá se tudíž, že domácí prodejní ceny spolupracujícího výrobce na filipínském trhu představují vhodný základ pro stanovení obvyklé hodnoty.
b) Vývozní cena
(33) Komise rozeslala dotazníky všem vývozcům, kteří byli známi z předchozích šetření týkajících se tohoto výrobku.
Pouze dva vývozci a jeden dovozce uvedený v 7. bodu odůvodnění, jakož i jeden čínský výrobce (jmenovitě společnost Dong Guan Lighter Factory, Dong Guan City, Čínská lidová republika) zaslali vyplněné odpovědi.
Celkové objemy oznámené spolupracujícími vývozci a spolupracujícím dovozcem představují 53 % celkových dovozů. Pokud jde o zbývající dovozy a v souladu s čl.
7 odst. 7 písm. b) základního nařízení, vzhledem k tomu, že statistiky Eurostatu obsahují cenové informace založené na směsici různých zapalovačů (z pohledu provedení, velikosti, tvaru apod.) a tudíž nejsou vhodné ke stanovení vývozní ceny a s ohledem na úroveň spolupráce, vývozní cena nespolupracujících vývozců byla založena na průměrné ceně spolupracující společnosti s nejnižší průměrnou cenou.
Zároveň se předpokládalo, že zapalovače dodávané nespolupracujícími vývozci byly "holé" zapalovače prodávané v balení po 50 kusech (tzv. "volně ložené").
(34) Spolupracující vývozci požadovali individuální přístup (tj. stanovení oddělených vývozních cen a tudíž i individuálních ziskových rozpětí).
Ačkoli individuální přístup je možné poskytnout některým vývozcům v zemích s netržním hospodářstvím, zejména těm, kteří při provádění své vývozní politiky a určování vývozních cen prokázali svoji nezávislost na státu, bylo usouzeno, že je v tomto ohledu zapotřebí nejvyšší možné opatrnosti.
V tomto ohledu musí být připomenuto, že přezkumné šetření pro nově příchozí zmiňované v 2. bodu odůvodnění shledalo, že žádné ze čtyř čínských společností účastnících se uvedeného šetření nemůže být poskytnut individuální přístup.
Vzhledem k tomu, že uvedený závěr se dotýkal mj. dvou společností spolupracujících na současném šetření a vzhledem k tomu, že dotyčné společnosti nepředložily žádné přesvědčivé důkazy ve vztahu ke své uplatňované nezávislosti, poskytnutí individuálního přístupu nebylo shledáno ani vhodným ani odpovídajícím stanovenému přístupu institucí Společenství.
c) Srovnání
(35) Ačkoli všechny jednorázové kamínkové zapalovače mohou být považovány za jednotný výrobek, jsou prodávány v různých formách, tj. holé, potištěné, v obalu apod.
Vývozy z Číny oznámené spolupracujícími společnostmi byly z 80 % tvořeny holými zapalovači.
Pouze malé objemy vývozu byly tvořeny jednostranně či oboustranně potištěnými jednorázovými zapalovači.
Pro účely výpočtu dumpingu byla srovnávána pouze obvyklá hodnota a vývozní cena holých zapalovačů.
Tento přístup byl považován za odůvodněný, neboť holé zapalovače představovaly významnou většinu vyvážených množství oznámených spolupracujícími společnostmi.
(36) Spolupracující dovozce tvrdil, že zapalovače vyráběné spolupracující filipínskou společností nejsou srovnatelné s čínskými zapalovači, neboť jsou vyráběny z jiných materiálů, tj. tělo filipínského zapalovače se vyrábí z nylonu a tělo čínského zapalovače z plastu.
Pokud jde o další části, stejný dovozce rovněž tvrdil, že existují rozdíly a že by měly být zohledněny, ve formě 100 % cenové úpravy.
Tento dovozce tvrdil, že fyzické rozdíly vedou k vyšším výrobním nákladům a mají tudíž dopad na prodejní cenu filipínských zapalovačů ve srovnání se zapalovači čínskými.
Pokud jde o materiál použitý k výrobě těla, informace dostupné Komisi ukázaly, že druh výchozího materiálu používaný čínskými výrobci je ve skutečnosti levnější v ceně za jeden kilogram než materiál používaný filipínským výrobcem.
Avšak z technických vlastností plastového těla plyne, že stěny těla jsou až 2,5krát silnější než stěny nylonového těla zapalovače, a že je tudíž použito více materiálu.
Navíc cyklus zpracování je delší v případě zapalovače s plastovým tělem, a to z důvodu delší požadované doby chlazení.
Výsledkem je, že rozdíl v nákladech je zanedbatelný.
Komise přijímá, že části používané čínskými a filipínskými výrobci nejsou zcela totožné, a že následně není striktně totožný ani montážní postup.
Avšak na základě informací poskytnutých Komisi není údajně sofistikovanější část a/nebo jemně odlišná část systematicky nákladnější na výrobu než odpovídající údajně méně sofistikovaná část.
Dále nebyla k dispozici žádná informace, která by naznačovala, že údajné fyzické odlišnosti, které jen zanedbatelně ovlivňují náklady, mají dopad na prodejní ceny.
Za těchto okolností se uzavírá, že zohlednění údajných fyzických a/nebo kvalitativních odlišností neopravňuje k žádné cenové úpravě.
(37) Za účelem zajištění spravedlivého srovnání byla umožněna úprava obvyklé hodnoty s ohledem na domácí filipínskou prodejní daň.
Pokud jde o vývozní cenu a pokud byly dostupné, byly odečteny skutečné přepravní, pojišťovací a jiné náklady tak, aby bylo dosaženo úrovně FOB, jinak byl proveden odpočet procentuálního množství odpovídajícího předchozí úpravě.
Žádná další úprava nebyla požadována ani považována za nezbytnou.
Domácí prodejní ceny na Filipínách a čínské vývozní ceny byly srovnány na stejné úrovně prodeje, tj. vyplaceně na vnitrostátní hranici.
d) Dumpingové rozpětí
(38) Dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl hodnoty dovozů CIF hranice Společenství byla shledána ve výši 80,3 %.
E. ÚJMA
a) Všeobecné poznámky
(39) Mělo by být zdůrazněno, že současné přezkumné šetření bylo provedeno na žádost průmyslu Společenství, který tvrdil, že od uzavření původního šetření došlo k dramatickému nárůstu dumpingu čínských jednorázových kamínkových zapalovačů a že platná opatření by měla být pozměněna tak, aby odstranila další újmu působenou průmyslu Společenství.
S ohledem na ustanovení čl. 13 odst.
3 základního nařízení bylo nezbytné vyšetřit úroveň újmy. V původním šetření byly škodlivé vlivy čínských dumpingových dovozů vyhodnoceny a stanoveny souborně s dovozy ze tří dalších třetích zemí.
Následně bylo rovněž provedeno šetření ve věci újmy s úmyslem stanovit, zdali nárůst dumpingu ze strany čínských vývozců vedl k další újmě, která by opravňovala úpravu opatření zavedených ve vztahu k Čínské lidové republice.
b) Celková spotřeba Společenství
(40) Při výpočtu celkové spotřeby dotyčného výrobku na trhu Společenství Komise připočetla prodeje jednorázových kamínkových zapalovačů výrobců Společenství ve Společenství k celkovým dovozům těchto výrobků do Společenství deklarovaných pod položkou KN 96131000.
Na tomto základě celková spotřeba vzrostla od roku 1989 (tj. období šetření původního šetření) do roku 1993 o 15 %.
Je však známo, že dovozy spadající pod položku KN 96131000 nezahrnují pouze jednorázové kamínkové zapalovače, ale též jednorázové piezoelektrické zapalovače.
Množství dovážených piezoelektrických zapalovačů není přesně známo a nárůst spotřeby tudíž není možné vyhodnotit z důvodu dovozu tohoto typu jednorázového zapalovače.
Komise se pokusila odlišit kamínkové a piezoelektrické zapalovače v celosvětových dovozních statistikách na základě statistik Taricu, které by měly tyto dva druhy jednorázových zapalovačů odlišovat, ale žádná spolehlivá historická data nemohla být na tomto základě stanovena.
Nicméně, pokud jde o Čínskou lidovou republiku, by mělo být poznamenáno, že informace, které měla Komise k dispozici, ukázaly, že do současného šetření a ani v jeho průběhu nebyly z uvedené země dovezeny žádné piezoelektrické zapalovače.
To znamená, že pokud jde o Čínskou lidovou republiku, nemohlo dojít k žádnému přecenění odhadu jejího podílu na trhu s jednorázovými kamínkovými zapalovači, neboť všechny dovozy z Číny spadající pod uvedenou položku KN se vztahovaly k dovozům šetřeného výrobku.
c) Faktory vztahující se na dumpingové dovozy
i) Objem a podíl na trhu
(41) Od roku 1989 do konce období šetření dovozy z Číny ve srovnání s rokem 1989 výrazně vzrostly. Dovážená množství činila v roce 1989 9,6 milionů kusů, v roce 1990 potom 69,3 milionů, v roce 1991 78,1 milionů, v roce 1992 45,5 milionů a v roce 1993 (období šetření upravené na 12 měsíců) 71,6 milionů.
Po relativním poklesu v důsledku zavedení opatření v roce 1991 vrostly dovozy mnohem větší měrou než spotřeba.
Následně výrazně vrostl podíl čínských dovozů na trhu, tj. z 1,5 % v roce 1989 na 11 % v roce 1991, a dále ze 7 % v roce 1992 na 10 % v roce 1993 (období šetření upravené na 12 měsíců).
ii) Ceny
(42) V kontextu tohoto přezkumného šetření je nesmírně důležité poznamenat, že dovozní cena čínských zapalovačů poklesla v průběhu současného šetření přibližně o 23 % ve srovnání s obdobím původního šetření (1989).
V tomto ohledu by mělo být rovněž uvedeno, že tento trend byl stanoven na základě údajů nahlášených spolupracujícími vývozci a spolupracujícím dovozcem, neboť, z důvodů uvedených v 33. bodě odůvodnění, statistiky Eurostatu se k účelu stanovení vývozních cen nehodily.
(43) Ceny čínských zapalovačů byly rovněž srovnávány s cenami zapalovačů vyrobených a prodávaných ve Společenství průmyslem Společenství.
Obdobně jako v případě původního šetření Komise dospěla k závěru, že pouze zapalovače se stejným nebo téměř stejným objemem plynu, a tudíž obdobným množstvím zážehů, by měly být brány jako základ tohoto cenového srovnání, které bylo provedeno na základě reprezentativního procentuálního podílu prodejů na úrovni prodeje velkoobchodníkům a velkým maloobchodníkům.
Z důvodu uvedených v 36. bodu odůvodnění, které platí i v této souvislosti, nebyla provedena žádná úprava, která by zohlednila ostatní údajné fyzické a/nebo kvalitativní odlišnosti.
(44) Prodejní cena dovážených jednorázových čínských zapalovačů byla v průběhu období šetření výrazně nižší než průměrná prodejní cena srovnatelných jednorázových zapalovačů vyráběných výrobci Společenství.
Vážený průměr rozpětí cenového podbízení byl shledán ve výši 26 % (vyjádřeno na základě prodejní ceny Společenství).
d) Situace průmyslu Společenství
i) Obecně
(45) Trh se zapalovači je velice citlivý.
Aby si udrželi schopnost prodávat nebo svůj podíl na trhu, jsou četní výrobci i kupující na trhu nuceni udržovat své ceny na nejnižší možné úrovni.
Vystaven levným dumpingovým dovozům z Čínské lidové republiky, průmysl Společenství byl přinucen snížit své ceny tak, aby se pokusil zachovat svůj podíl na trhu, objem výroby a využití kapacit.
ii) Výroba, prodej a podíl na trhu
(46) Výroba a prodej průmyslu Společenství zůstaly v období mezi původním a současným obdobím šetření stabilní, navzdory určitému zlepšení zaznamenanému v letech 1990 a 1991.
Avšak v tom samém období poklesl jeho podíl na rostoucím trhu o 9 procent, zatímco podíl na trhu v držení čínských dovozů stoupl o 8,5 procent.
iii) Ceny, ziskovost a zaměstnání
(47) Ceny průmyslu Společenství ve srovnání původního a současného období šetření v průměru poklesly.
Snížení cen byl skutečně jediným způsobem, jak udržet pokles tržního podílu na minimu.
Navzdory tomuto snížení průmysl Společenství svého cíle nedosáhl.
(48) Již od období původního šetření se finanční situace průmyslu Společenství jako celku – přes určité zlepšení v roce 1991 – zhoršovala až do konce současného období šetření.
Pokračující pokles cen nemohl být kompenzován snížením nákladů.
V roce 1993 byla průměrná cena pod úrovní průměrných nákladů, včetně prodejních nákladů a běžných a administrativních výdajů.
(49) Průmysl Společenství vyvinul značné úsilí, aby se s pokračujícím propadem cen vypořádal, především snížením počtu zaměstnanců mezi obdobím původního šetření a obdobím současného šetření o 13 %, ale aby při současném udržování výroby a prodeje zůstal životaschopný.
e) Závěry k újmě
(50) Za těchto okolností se uzavírá, že újma utrpěná průmyslem Společenství se výrazně zhoršila.
Na rostoucím trhu ztratili dotčení výrobci Společenství svůj podíl a jejich ziskovost poklesla napříč přísnému snižování nákladů, včetně snížení počtu pracovních míst.
F. PŘÍČINY ÚJMY
(51) Komise přezkoumala, zdali další újma, kterou průmysl Společenství utrpěl, byla způsobena zvýšeným dumpingem čínských vývozců a zdali k této újmě mohly přispět nebo ji způsobit jiné faktory.
a) Vliv dumpingových dovozů
(52) Při zkoumání vlivů dumpingových dovozů bylo shledáno, že zvyšující se objem levných dumpingových dovozů z Čínské lidové republiky se překrýval se ztrátou tržního podílu, snižováním cen a zhoršováním finanční situace průmyslu Společenství.
(53) Mezi obdobím původního a současného šetření podíl držený na trhu čínskými dovozy výrazně vzrostl, jmenovitě z 1,5 % na 10 %, tj. o 8,5 % celkové spotřeby, zatímco tržní podíl průmyslu Společenství poklesl o 9 % celkové spotřeby Společenství.
Během stejného období se rovněž zvýšila úroveň cenového podbízení čínských vývozů z přibližně 20 % před uložením opatření na 26 % v současném období šetření.
Vzhledem k tomu, že dotyčný trh je cenově vysoce citlivý, jak bylo již vysvětleno v 45. bodu odůvodnění, je jasné, že tato podstatná a zvyšující se cenová podbízivost čínských dumpingových dovozů s následným navýšením tržního podílu se významně dotkla průmyslu Společenství, a to jak pokud jde o objemy prodané tímto průmyslem na trhu procházejícím růstem, tak pokud jde o jeho prodejní ceny, s následným dopadem na jednotkové náklady a zisk.
Vzhledem k tomu, že dumpingové rozpětí čínských dovozů se navíc během stejného období výrazně zvýšilo, uzavírá se, že dovozy postižené takto silným dumpingem způsobily dotyčnému průmyslu Společenství další újmu.
b) Vliv ostatních faktorů
(54) Komise přezkoumala, zdali k závažné újmě utrpěné průmyslem Společenství přispěly nebo ji způsobily i jiné faktory než dumpingové dovozy, jako například klesající vývozy do třetích zemí nebo zvýšení dovozů z jiných zemí než z Čínské lidové republiky.
(55) Mezi původním obdobím šetření a rokem 1993 vykazovaly vývozy průmyslu Společenství do třetích zemí celkově stabilní trend (podle objemu, základ indexu rok 1989 = 100, rok 1990 dosáhl index 106, v roce 1991 105, v roce 1992 95 a v roce 1993 100).
Tento vývoj nemůže být tudíž považován za faktor, který nepříznivě ovlivnil průmysl Společenství.
(56) Dovozy z jiných zemí než z Čínské lidové republiky vykazovaly mezi rokem 1989 a původním obdobím šetření stabilní podíl na trhu okolo 25 % celkové spotřeby. Podrobnější rozbor ukázal, že některé země nahradily tradiční dodavatele podrobené nyní antidumpingovým opatřením (jiné než čínské) a vstoupily díky agresivní cenové politice na trh, což mohlo mít dopad na situaci průmyslu Společenství.
Toto je potvrzeno nedávným vznesením stížnosti stěžovatelem a zahájením antidumpingového řízení týkajícího se dovozu jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z některých třetích zemí, které se nezúčastnily původního šetření [6].
Avšak hypotetická existence dumpingových dovozů ze třetích zemí neodvádí pozornost od skutečnosti, že čínské dovozy, které výrazně posílily svůj podíl na trhu v důsledku dramatického zvýšení cenového podbízení a dumpingu, by měly být posouzeny samostatně, jako příčina další závažné újmy průmyslu Společenství.
(57) Jeden dovozce tvrdil, že zavedení nových výrobků, jako jsou například jednorázové piezoelektrické zapalovače a bezplamenové plnitelné zapalovače, se nepříznivě dotklo průmyslu Společenství, neboť snížilo poptávku po jednorázových kamínkových zapalovačích a stlačilo jejich ceny.
Avšak tato obvinění nebyla podložena důkazy ukazujícími, že nákupy těchto nových výrobků spotřebiteli ve Společenství nahrazovaly nákupy jednorázových kamínkových zapalovačů.
Ve skutečnosti se jeví, že vzhledem ke zvýšeným dovozům a spotřebě zůstal dotyčný výrobek atraktivním.
(58) Stejný dovozce rovněž tvrdil, že hospodářská recese byla jedním z hlavních důvodů újmy utrpěné průmyslem Společenství.
Výsledkem bylo, že spotřebitelé údajně vyhledávali nejlevnější dostupné zapalovače.
Ceny tudíž poklesly, bylo tvrzeno, a čínské zapalovače se staly pro spotřebitele atraktivnějšími.
Ačkoli je jasné, že čínské dumpingové ceny výrazně podbízely ceny průmyslu Společenství a tím ovlivnily jeho cenovou politiku a ziskovost, žádné stěžejní důkazy o údajném dopadu hospodářské recese na trh Společenství se zapalovači jako celku, a jmenovitě na situaci průmyslu Společenství, nebyly poskytnuty.
I když takovýto dopad, pokud nějaký, by byl také pozorovatelný na celkovém trhu Společenství, mělo by být zdůrazněno, že spotřeba jednorázových kamínkových zapalovačů ve Společenství vzrostla (vid 40. bod odůvodnění).
Za těchto okolností nemůže být tvrzení, že hospodářská recese zodpovídá za újmu utrpěnou průmyslem Společenství, přijat.
(59) Stejný dovozce tvrdil, že obtížná situace průmyslu Společenství souvisí rovněž se skutečností, že ve srovnání s plnitelnými zapalovači představují jednorázové kamínkové zapalovače, které vyrábí, výrobky méně šetrné k životnímu prostředí a že vzrůstající uvědomělost spotřebitelů ve Společenství ve vztahu k životnímu prostředí činí prodej těchto jednorázových výrobků, na které navíc vlády zvažují uvalit takzvanou "ekologickou daň" obtížnějším.
V tomto kontextu stoji za to poznamenat, že ačkoli dovážené zapalovače jsou vůči životnímu prostředí stejnou měrou nešetrné, jsou i nadále předmětem intenzivního obchodu.
Spotřeba jednorázových zapalovačů obecně nadále roste.
Navíc výše uvedená tvrzení vycházející ze zvýšené uvědomělosti spotřebitelů ve vztahu k životnímu prostředí nebyla doložena žádnými jasnými důkazy, že by významná část spotřebitelů dávala výraznou přednost plnitelným zapalovačům.
(60) A konečně tento dovozce rovněž tvrdil, že jakákoli újma průmyslu Společenství by se měla výrazně snížit, neboť nárůst dovozů z Čínské lidové republiky pozorovatelný v roce 1993 byl způsobem vývojem na italském trhu a na trhu ve Spojeném království, jmenovitě zrušením spotřebních daní z jednorázových zapalovačů, které až do konce roku 1992 omezovaly spotřebu těchto výrobků.
Toto tvrzení není možné přijmout.
Nic nevysvětluje, proč by zrušení spotřebních daní v uvedených členských státech mělo vést k nárůstu dovozů, který byl významný pouze ve vztahu k výrobkům s původem v Číně.
Při nepřítomnosti jakýchkoli nekalých obchodních praktik mohl na rozšiřující se trhy v Itálii a Spojeném království vstoupit a soutěžit zde každý konkurenceschopný dodavatel.
Skutečnost, že čínské dumpingové dovozy získaly významný podíl na trzích v Itálii a ve Spojeném království zdůrazňuje zvláštní dopad čínských dumpingových dovozů, který vedl k tomu, že tyto dovozy získaly svými nízkými cenami větší podíl na trhu.
Tyto okolnosti tudíž neopravňují úpravu závěrů týkajících se příčin újmy.
c) Závěry k příčině
(61) S ohledem na výše uvedené je zřejmé, že čínské dumpingové dovozy způsobily značný sestupný tlak na ceny jednorázových kamínkových zapalovačů na trhu Společenství.
Vliv ostatních faktorů, jako jsou dovozy ze třetích zemí, na újmu utrpěnou průmyslem Společenství nemůže být zcela opomenut.
Avšak s ohledem na různé závěry stanovené výše a zejména na výrazný nárůst objemů dovážených z Čínské lidové republiky za dumpingové ceny, ve spojení s vyšší úrovní cenového podbízení ze strany čínských dovozců, se uzavírá, že dumpingové dovozy z Čínské lidové republiky, posuzovány samostatně, způsobily průmyslu Společenství další újmu, a že tato újma byla závažná.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(62) V předchozím šetření bylo přijetí opatření považováno za zájem Společenství.
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by vedly k přehodnocení tohoto stanoviska, potvrzují se v tomto ohledu závěry nařízení (EHS) č. 3433/91.
H. CLO
a) Úroveň odstranění újmy
(63) V původním šetření, bylo pro účely stanovení úrovně odstranění újmy, usouzeno, že jakékoli opatření by mělo průmyslu Společenství umožnit pokrýt jeho výrobní náklady a dosáhnout přiměřeného zisku, jmenovitě ve výši 15 % z prodejního obratu.
Toto ziskové rozpětí bylo považována za minimum nezbytné k financování nových investic do výrobních zařízení a do výzkumu a vývoje.
Bylo rovněž usouzeno, že srovnání by mělo být omezeno na modely se stejným nebo téměř stejným objemem plynu a tudíž obdobným množstvím zážehů.
Vhledem k neexistenci jakýchkoli nových opodstatněných argumentů ve vztahu k zisku, který by mělo být průmyslu Společenství umožněno dosahovat, bylo považováno za vhodné dodržet v současném šetření stejný přístup jako v původním šetření.
Z důvodů uvedených v 36. bodu odůvodnění, které platí i v této souvislosti, bylo usouzeno, že údajné fyzické odlišnosti, jiné než objem plynu, by neměly být pro účely stanovení srovnatelných modelů zohledňovány.
Na základě výše uvedeného skutečností srovnání ukázalo, že za účelem odstranění újmy by se čínské ceny CIF musely zvýšit o 96,6 %.
(64) Vzhledem k tomu, že úroveň odstranění újmy je vyšší než dumpingové rozpětí, clo by mělo vycházet ze zjištěného dumpingového rozpětí.
b) Forma cla
(65) Vzhledem k tomu, že ceny dovážených čínských jednorázových kamínkových zapalovačů po zavedení opatření v roce 1991 stabilně klesaly, je vysoce předvídatelné, že zvýšené valorické clo ztratí v relativně krátkém časovém období opět svojí účinnost.
Pouhá změna současného valorického cla se tudíž nejeví jako vhodná.
Počet různých druhů zapalovačů, např. holých, s potiskem jedné strany, s potiskem obou stran, jednobarevných, vícebarevných atd. činí stanovení minimální ceny jednorázových zapalovačů prakticky nemožným.
Považuje se tudíž za vhodné pozměnit platné opatření uložením zvláštního cla z jednoho zapalovače (konkrétně 0,065 ECU za jeden kus).
V tomto ohledu musí být poznamenáno, že použitím uvedeného cla, které zůstává v mezích dumpingového rozpětí, nebude postižena mimořádná hodnota zvláštních prvků.
Jinými slovy, žádné clo se nepoužije na přidanou hodnotu plynoucí z potisku nebo jiných zvláštních prvků, které jsou v současnosti v případě čínských zapalovačů velice řídké.
I. DOBA PLATNOSTI NAŘÍZENÍ
(66) Toto nařízení by mělo být považováno za změnu nařízení (EHS) č. 3433/91 ve smyslu znění čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2423/88 pouze do té míry, pokud se jedná o Čínskou lidovou republiku. Platnost opatření uloženého na dovozy z Čínské lidové republiky by tudíž měla skončit po uplynutí pěti let počínaje datem, ke kterému toto nařízení vstoupí v platnost, s výhradou ustanovení (ES) č. 3283/94 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3433/91 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se první věta nahrazuje tímto:
"2. Sazba cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, neboli výše cla z jednoho zapalovače je tato:".
2. V čl. 1 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) 0,065 ECU z jednoho zapalovače na výrobky pocházející z Čínské lidové republiky".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1021/95 ze dne 5. května 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 890/78, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání ověřovacích listin původu pro chmel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a na nařízení (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska nutné změnit nařízení Komise č. 890/78 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 852/94 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 890/78 se mění takto:
1. Článek 5a se nahrazuje tímto:
"Článek 5a
Ověřovací listina původu podle článku 5 nařízení (EHS) č. 1784/77 obsahuje alespoň jeden z těchto údajů, které zapíše úřad oprávněný k vydávání ověřovacích listin původu:
- Produit certifié — Règlement (CEE) no 890/78,
- Certificeret produkt — Forordning (EØF) nr.
890/78,
- Zertifiziertes Erzeugnis — Verordnung (EWG) Nr. 890/78,
- Πιστοποιημένο προϊόν — Κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ.
890/78,
- Producto certificado — Reglamento (CEE) no 890/78,
- Certified product — Regulation (EEC) No 890/78,
- Prodotto certificato — Regolamento (CEE) no 890/78,
- Gecertificeerd produkt — Verordening (EEG) nr.
890/78,
- Produto certificado — Regulamento (CEE) n.o 890/78,
- Varmennettu tuote — Asetus (ETY) N:o 890/78,
- Certifierad produkt — Förordning (EEG) nr 890/78."
2. V článku 6 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy sdělí do 1. září 1978 Komisi seznam středisek pro ověřování a kódy přidělené každému středisku.
V případě Řecka, Španělska, Portugalska a Rakouska jsou tyto údaje sděleny do konce čtvrtého měsíce od data přistoupení.
Seznam těchto středisek a jejich kódových čísel je zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
Každoročně se zveřejňuje aktualizovaný seznam."
3. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Členské státy sdělí Komisi do 1. září 1978 seznam chmelařských oblastí nebo regionů podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1784/77.
V případě Řecka, Španělska, Portugalska a Rakouska jsou tyto údaje sděleny do konce čtvrtého měsíce od data přistoupení."
4. Bod 2 přílohy III se v nahrazuje tímto: "B _BAR_ pro Belgii _BAR_
D _BAR_ pro Německo _BAR_ GR _BAR_ pro Řecko _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1084/95 ze dne 15. května 1995, kterým se ruší ochranná opatření použitelná na dovozy česneku pocházejícího z Tchaj-wanu a nahrazují se osvědčením o původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 22b a čl. 29 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1859/93 ze dne 12. července 1993 o uplatňování režimu dovozních licencí pro česnek dovážený ze třetích zemí [3], ve znění nařízení (ES) č. 1662/94 [4], podmiňuje propuštění česneku do volného oběhu ve Společenství předložením dovozní licence;
vzhledem k tomu, že prostřednictvím nařízení (ES) č. 2091/94 [5] Komise přijala ochranné opatření použitelné na dovozy česneku pocházejícího z Tchaj-wanu a Vietnamu, kterým se vydávání dovozních licencí pro tyto dvě země odložilo do 31. května 1995;
vzhledem k tomu, že v případě Tchaj-wanu by ochranné opatření nemělo být prováděno; že z důvodů odůvodněných pochyb o skutečném původu dovozů česneku z Tchaj-wanu a za účelem zamezení jakémukoli odklonu obchodu založenému na nepřesných dokladech by však ochranné opatření mělo být nahrazeno zavedením osvědčení o původu vydaným příslušnými vnitrostátními orgány v souladu s články 55 až 64 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3254/94 [7]; že ze stejného důvodu musí být vyžadována přímá přeprava česneku pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost se přestává na Tchaj-wan vztahovat nařízení (ES) č. 2091/94.
Článek 2
1. Uvolnění česneku pocházejícího z Tchaj-wanu do volného oběhu ve Společenství podléhá následujícím podmínkám:
a) předložení osvědčení o původu vydaného příslušným vnitrostátním orgánem země v souladu s články 55 až 65 nařízení (EHS) č.
2454/93 a
b) produkt musí být přepravován přímo z Tchaj-wanu do Společenství.
2. Příslušné orgány pro vydávání osvědčení o původu jsou uvedeny v příloze.
3. Za přímo přepravené z Tchaj-wanu do Společenství se považují:
a) produkty přepravované tak, aniž by byly přepravovány přes území jakékoli jiné země;
b) produkty přepravované přes území jiných zemí než Tchaj-wanu, ať již jsou v těchto zemích překládány a dočasně uskladněny či nikoliv, pokud je přeprava přes tyto země odůvodněná zeměpisnými důvody nebo výhradně přepravními požadavky a pokud produkty
- zůstaly pod dohledem celních orgánů tranzitní země nebo země uskladnění,
- nebyly propuštěny do volného oběhu nebo nebyly uvolněny pro spotřebu a
- neprošly jinými operacemi než je nakládka, překládka nebo jakákoli jiná operace zaměřená na zachování produktů v dobrém stavu.
4. Celním orgánům ve Společenství se důkaz o splnění podmínky uvedené v odst. 3 písm. b) předkládá v podobě:
a) jediného přepravního dokladu vydaného v Tchaj-wanu, se kterým se uskutečnil průjezd tranzitní zemí;
b) osvědčení vydaného celními orgány tranzitní země, které
- uvádí přesný popis zboží,
- uvádí datum vykládky a překládky zboží nebo jeho nalodění, případně vylodění, s označením použitých plavidel,
- a osvědčení o podmínkách, za kterých zboží zůstávalo v tranzitní zemi nebo
c) pokud výše uvedené potvrzující dokumenty nejsou k dispozici.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 3059/94 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s
nařízením (EHS) č. 2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že tilmikosin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90 musejí být na základě stávajícího použití ve veterinární praxi zařazeny romifidin, detomidin, lidský choriový gonadotropin, brotizolam, fosfornan vápenatý, octan vápenatý, propionan vápenatý, benzoan vápenatý, jablečnan vápenatý, chlorid vápenatý, síran vápenatý, hydroxid vápenatý, oxid vápenatý, fosforečnan vápenatý, polymetafosforečnany vápenaté, křemičitan vápenatý, glukonan vápenatý, uhličitan vápenatý a stearan vápenatý;
vzhledem k tomu, že lidský choriový gonadotropin, fosfornan vápenatý, octan vápenatý, propionan vápenatý, benzoan vápenatý, jablečnan vápenatý, chlorid vápenatý, síran vápenatý, hydroxid vápenatý, oxid vápenatý, fosforečnan vápenatý, polymetafosforečnany vápenaté, křemičitan vápenatý, glukonan vápenatý, uhličitan vápenatý a stearan vápenatý musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90; že na základě vědeckých údajů musí toto zařazení do přílohy II platit pro všechna zvířata určená k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že za účelem umožnění dokončení vědeckých studií musí být netobimin zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. května 1995, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad, a kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/93 ze dne 25. listopadu 1993 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 3035/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména s ohledem na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízení (ES) č. 3290/94 [3], stanoví v čl. 17 odst. 10, 11 a 12 rozsah podmínek, které musí být splněny před poskytnutím vývozní náhrady pro určité mléčné výrobky, které byly dovezeny a potom zpětně vyvezeny ve formě zboží neuvedeného v příloze II smlouvy;
vzhledem k tomu, že za účelem zohlednění zvýšených množství mléčných výrobků dovezených podle zvláštní úpravy z třetích zemí za sníženou celní sazbu a následné možnosti poskytnutí vývozní náhrady, která je vyšší než tato snížená celní sazba, je nezbytné rozšířit ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1222/94, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 482/95 [5];
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby členské státy poskytovaly informace a umožnily Komisi sledovat provádění tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení (ES) č. 1222/94 se vkládá nový článek 7a, který zní:
"Článek 7a
1. Podle článku 7 musí příslušná strana u zboží uvedeného pod kódem KN 18069060 až 18069090, kódem KN 1901 a kódem KN 21069098, které obsahuje vysoký podíl mléčných výrobků patřících do kódů KN 04021019, 04022119, 040500 a kódu KN 0406, dále jen "mléčné výrobky", uvést v celním prohlášení:
a) že nebylo dovezeno žádné množství mléčných výrobků ze třetích zemí podle zvláštních úpravy pro sníženou celní sazbu; anebo
b) množství mléčných výrobků dovážených ze třetích zemí podle zvláštní úpravy pro sníženou celní sazbu.
2. Pro účely odstavce 1 se výrazem "obsahující vysoké procento" rozumí 67 a více kilogramů mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. Pokud je zadán požadavek na uvedení množství v souladu s čl. 3 odst. 2 třetím pododstavcem, příslušný orgán může přijmout osvědčení příslušné strany o tom, že množství mléčných výrobků použité v době dovozu nebylo předmětem zvláštní úpravy pro sníženou celní sazbu.
4. Prohlášení podané v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčení podle odstavce 3 mohou být přijata příslušným orgánem, pokud si ji tento jistý, že cena zaplacená za mléčný výrobek zahrnutý do vyváženého zboží odpovídá, nebo je blízko ceně srovnatelného produktu převažující na trhu Společenství.
Při srovnání je třeba přihlédnout k době, kdy byl mléčný výrobek zakoupen.
5. Pokud byla použita množství, pro která byla využita zvláštní úprava pro sníženou celní sazbu, vývozní náhrada se vypočítá postupem podle článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 804/68."
Článek 2
K nařízení Komise (ES) č. 3223/93 [6] článku 3 se vkládá nová odrážka, která zní:
"— s odkazem na čl. 7a odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [7]:
a) objem vývozu zboží, pro které byly obdrženy v předcházejícím měsíci vývozní náhrady, uvedený v tunách; a
b) výše vývozních náhrad poskytnutých v předcházejícím měsíci a příslušná množství výrobků kódů KN 04021019, 04022119 a 0405, které byly v době dovozu předmětem zvláštní úpravy pro sníženou celní sazbu."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1165/95 ze dne 23. května 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3115/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu, nezaujal, pokud jde o výrobky č.
4 a 7 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č.
1, 3, 5 a 6, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k tomu, že statistika zahraničního obchodu Společenství představuje nepostradatelný nástroj pro potřeby společné obchodní politiky a musí být sestavována metodikou společnou pro všechny členské státy;
vzhledem k tomu, že v zájmu efektivnosti a v souladu se zásadou subsidiarity však členské státy musí provádět nezbytná opatření pro sběr a analýzu informací, zatímco Komise musí zajišťovat integraci a rozšiřování výsledků Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1736/75 ze dne 24. června 1975 o statistice zahraničního obchodu Společenství a statistice obchodu mezi členskými státy [2] stanovilo metodické základy pro všechny podobné statistiky;
vzhledem k tomu, že po přijetí nařízení Rady (EHS) č. 2954/85 ze dne 22. října 1985, kterým se stanoví některá opatření pro standardizaci a zjednodušení statistiky obchodu mezi členskými státy [3], a nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [4] již nejsou některá ustanovení nařízení (EHS) č. 1736/75 dostatečně jasná;
vzhledem k tomu, že statistiky obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi musí být i nadále sestavovány na základě celního režimu; že již platná opatření by měla být jednoduše upravena v souladu se změnami v právních předpisech, přijatými s cílem zajištění správného fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že v rámci této statistiky nebyla předmětem harmonizovaných právních předpisů statistika tranzitu, celních skladů a svobodných pásem a svobodných skladů;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby do prováděcích opatření k tomuto nařízení byla zahrnuta technická ustanovení týkající se sestavování statistiky zahraničního obchodu;
vzhledem k tomu, že se zdá vhodné, aby za účelem zvýšení průhlednosti byly současné právní předpisy nahrazeny tak, že se konsolidují platné texty a vyjasní se určité pojmy;
vzhledem k tomu, že je důležité zaručit jednotné používání tohoto nařízení a za tímto účelem byl přijat postup Společenství, který umožní přijímat ve vhodných lhůtách prováděcí postupy; že za účelem zajištění úzké a účinné spolupráce mezi členskými státy v této oblasti by měl být zřízen výbor,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství a jeho členské státy sestavují statistiky obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi v souladu s pravidly stanovenými tímto nařízením.
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 2
Aniž jsou dotčena jednotlivá ustanovení, pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "obchodem se zbožím s třetími zeměmi" jakýkoli pohyb zboží mezi třetí zemí a Společenstvím nebo naopak;
b) "zbožím" jakýkoli movitý majetek včetně elektrické energie;
c) "zbožím Společenství" zboží podle čl. 4 odst. 7 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5];
d) "zbožím, které není zbožím Společenství", zboží podle čl. 4 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2913/92;
e) "třetí zemí" kterákoli země nebo území, které nejsou součástí statistického území Společenství ve smyslu článku 3.
Článek 3
1. Statistické území Společenství a členských států odpovídá celnímu území Společenství, jak je vymezeno článkem 3 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Odchylně od článku 1 zahrnuje statistické území Společenství ostrov Helgoland, ale nezahrnuje francouzské zámořské departementy a Kanárské ostrovy.
Článek 4
1. Statistiky obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi se vypracovávají za veškeré zboží, které po vstupu na statistické území Společenství nebo před jeho opuštěním podléhá určitému celně schválenému určení ve smyslu čl. 4 bodu 15 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Tyto statistiky také zahrnují zboží, kterému nemohlo být přiděleno celně schválené určení a které je předmětem obchodu mezi částmi statistického území Společenství a francouzskými zámořskými departementy nebo Kanárskými ostrovy.
V souladu s pravidly stanovenými Komisí postupem podle článku 21 zahrnují uvedené statistiky také určité zboží, které se nepřepravuje nebo které nepodléhá celně schválenému určení.
Z těchto statistik se však osvobozuje zboží uvedené v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 3330/91.
2. Odstavec 1 se použije jak u zboží, které není zbožím Společenství, tak u zboží Společenství, bez ohledu na to, zda je zboží předmětem obchodní transakce nebo ne.
Článek 5
1. Statistiky obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi zahrnují tyto konkrétní statistiky:
- statistiku zahraničního obchodu,
- statistiku tranzitu,
- statistiku celních skladů,
- statistiku svobodných pásem a svobodných skladů.
2. Zboží uvedené v článku 4 může být předmětem několika konkrétních statistik.
Postupem podle článku 21 přijme Komise opatření, která umožní přesně určit, do jaké míry se jednotlivé statistiky překrývají.
KAPITOLA II
Statistika zahraničního obchodu
Článek 6
1. Ze zboží uvedeného v článku 4 je předmětem statistiky zahraničního obchodu:
a) zboží, které je po vstupu na statistické území Společenství:
- umístěno do celního režimu propuštění do volného oběhu, aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem;
- uvedeno v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci;
b) zboží které, protože má opustit území Společenství:
- je umístěno do celního režimu vývozu nebo pasivního zušlechťovacího styku;
- má jako celně schválené určení uveden zpětný vývoz po pasivním zušlechťovacím styku, popřípadě po přepracování pod celním dohledem;
- je uvedeno v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci;
c) zboží uvedené v čl. 4 odst. 1 třetím pododstavci.
2. Komise může postupem podle článku 21 přijmout doplňující ustanovení s cílem zachování oblasti působnosti ustanovení uvedených v odstavci 1, přičemž vezme v úvahu změny v celních předpisech Společenství a ustanovení vyplývající z mezinárodních úmluv uzavřených Společenstvím a členskými státy, která souvisejí se statistikami nebo na ně mají vliv.
Článek 7
Aniž je dotčen článek 23, použije se jako nosič statistických informací formulář jednotného správního dokladu, jenž se podle článku 205 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], používá pro deklaraci celně schváleného určení.
Článek 8
1. Aniž je dotčen článek 23, označí se zboží na nosiči statistických informací podle druhu v souladu s celními předpisy.
2. U každého druhu zboží se při dovozu uvede číslo kódu Taric podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7], a při vývozu se uvede číslo kódu kombinované nomenklatury.
3. Zboží se označí v souladu s odstavci 1 a 2 i v případě, že jiné předpisy Společenství vyžadují, aby zboží bylo současně označeno podle jiné klasifikace.
Článek 9
1. Aniž jsou dotčeny celní předpisy nebo článek 23, země se na nosičích statistických informací označí tak, aby bylo umožněno zařazení do patřičné rubriky v klasifikaci zemí zavedené Komisí pro statistiku zahraničního obchodu a obchodu mezi členskými státy postupem podle článku 21.
2. U každé země se musí uvést kód stanovený v klasifikaci zemí uvedené v odstavci 1.
3. Členské státy mají možnost nepoužívat odstavce 1 a 2 pouze v období sběru informací.
Článek 10
1. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se jednotného správního dokladu, uvedou se pro každý druh zboží stanovený podle čl. 8 odst. 1 na nosiči statistických informací tyto údaje:
a) celně schválené určení nebo použití, nebo statistický režim;
b) země původu v případě dováženého zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1, nebo země, odkud se zboží odesílá, v případě stanoveném Komisí postupem podle článku 21;
c) země určení v případě vyváženého zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b);
d) množství zboží v čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
e) statistická hodnota zboží;
f) druh dopravy na vnější hranici;
g) druh dopravy uvnitř Společenství (od 1. ledna 1996);
h) preference v souladu s klasifikací stanovenou celními předpisy;
i) státní příslušnost dopravního prostředku překračujícího hranici;
j) druh balení.
2. Aniž jsou dotčeny celní předpisy, může Komise postupem podle článku 21 přidat do seznamu uvedeného v odstavci 1 dále uvedené údaje, přičemž v každém případě stanoví datum, od kterého se údaje na nosiči statistických informací uvádí:
a) fakturovaná částka;
b) druh transakce;
c) dodací podmínky.
3. Za účelem dosažení souladu s vnitrostátními předpisy mohou členské státy požadovat, aby na statistickém nosiči informací byly uvedeny tyto údaje:
- členský stát určení v případě zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. a) a členský stát skutečného vývozu v případě zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b),
- jiné údaje než údaje uvedené v odstavci 1, pokud je dodávání takových údajů v souladu s opatřeními týkajícími se jednotného správního dokladu.
4. Aniž jsou dotčeny celní předpisy, rozhodne Komise postupem podle článku 21:
- o definici údajů uvedených v odstavci 1 2 a v odst. 3 první odrážce,
- o pravidlech jejich vykazování na nosiči informací.
Článek 11
Společenství a členské státy sestavují statistiky zahraničního obchodu z údajů uvedených v čl. 10 odst. 1 v souladu s opatřeními přijatými Komisí postupem podle článku 21.
Článek 12
1. Statistickým prahem se rozumí limit, pod kterým se již výsledky nesestavují a který je vyjádřen hodnotově nebo v čisté hmotnosti.
2. Statistické prahy jsou stanoveny Komisí postupem podle článku 21.
Článek 13
V souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [8], předají členské státy každý měsíc měsíční statistiky o obchodu s třetími zeměmi, vypracované podle článku 11, včetně údajů prohlášených za důvěrné v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo v souladu se zvyklostmi v oblasti ochrany statistické důvěrnosti údajů.
Zpracování důvěrných informací se řídí uvedeným nařízením.
2. Technické podmínky tohoto předávání stanoví v případě potřeby Komise postupem podle článku 21.
Článek 14
Komise sestaví výsledky statistiky zahraničního obchodu Společenství a členských států na základě výsledků předaných členskými státy a výsledky rozčleněné podle kombinované nomenklatury dá k dispozici uživatelům.
Článek 15
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, přijme Komise postupem podle článku 21 opatření týkající se zjednodušení statistických informací.
KAPITOLA III
Statistika tranzitu, statistika celních skladů a statistika svobodných pásem a svobodných skladů
Článek 16
1. Sestavování statistik uvedených v článcích 17 a 19 není pro členské státy povinné.
2. Pokud nejsou předpisy členských států v této oblasti harmonizovány na úrovni Společenství, zůstávají použitelné.
Článek 17
Statistika tranzitu zahrnuje zboží uvedené v článku 4, které se dostane na statistické území členského státu, a než jej v celním tranzitním režimu opustí, po nějaký čas tam zůstane, anebo je předmětem zastávek spojených s přepravou.
Článek 18
Statistika celních skladů zahrnuje zboží uvedené v článku 4, které je podle nařízení (EHS) č. 2913/92 umístěno v režimu uskladnění v celním skladu nebo je z tohoto režimu vyňato.
Článek 19
Statistika svobodných pásem a svobodných skladů zahrnuje zboží uvedené v článku 4, které se podle nařízení (EHS) č. 2913/92 dostane do svobodného pásma nebo svobodného skladu nebo je opustí.
KAPITOLA IV
Výbor pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi
Článek 20
1. Zřizuje se Výbor pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi (dále jen "výbor"), složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Výbor může projednávat veškeré otázky spojené s prováděním tohoto nařízení, přednesené předsedou výboru, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
Článek 21
1. Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení se přijmou postupem podle odstavců 2 a 3.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v druhém pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 22
1. Výsledky statistik sestavených podle tohoto nařízení se zveřejní.
Příslušné vnitrostátní orgány však na žádost vývozce nebo dovozce nezveřejní statistické výsledky, které umožňují jejich identifikaci, nebo tyto výsledky upraví tak, aby jejich zveřejňování nebylo v rozporu s ochranou statistické důvěrnosti údajů.
2. Komise přijme postupem podle článku 21 opatření nezbytná pro zajištění jednotného standardu pro provádění ustanovení odstavce 1.
Článek 23
1. Aniž jsou dotčeny celní předpisy, může Komise postupem podle článku 21 stanovit zjednodušené postupy sběru informací, a tím zejména vytvořit podmínky pro zvýšené používání automatického zpracování a elektronického přenosu dat.
2. Předpisy členských států pro tuto oblast však platí až do zavedení postupů uvedených v odstavci 1, anebo proto, aby brán ohled na vlastní administrativní postupy.
Článek 24
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne vstupu prováděcích ustanovení uvedených v článku 21 v platnost. K tomuto dni se zrušuje nařízení (EHS) č.
1736/75 a nařízení Rady (EHS) č. 200/83 ze dne 24. ledna 1983 o přizpůsobení statistik zahraničního obchodu Společenství směrnicím týkajícím se harmonizace postupů při vývozu zboží a při propuštění zboží do volného oběhu [9].
Odkazy na uvedená nařízení v platných právních předpisech Společenství se považují za odkazy na toto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. května 1995, kterým se mění příloha VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2381/94 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 207/93 ze dne 25. ledna 1993, kterým se vymezuje obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že některé členské státy oznámily ostatním členským státům a Komisi, že povolily užívání některých složek zemědělského původu, které nebyly zahrnuty do přílohy VI oddílu C nařízení (EHS) č.
2092/91; že u některých oznámených produktů se ukázalo, že ve Společenství nejsou produkovány v dostatečném množství; že by tyto produkty tedy měly být zahrnuty do přílohy VI oddílu C;
vzhledem k tomu, že se zdá, že se ve Společenství v rámci ekologického zemědělství vyrábí značné množství čekanky, octa z různých kvašených nápojů a také velký počet koření a bylin; že by proto čekanka, ocet, koření a byliny měly být vyňaty z přílohy VI oddílu C;
vzhledem k tomu, že proto bude co nejdříve vypracován seznam hlavních druhů koření a bylin, které ve Společenství nejsou v dostatečném množství dostupné z ekologického zemědělství; že do přijetí takového seznamu je možné uplatňovat postup uvedený v článku 3 nařízení (EHS) č. 207/93 za podmínek stanovených v daném článku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. května 1995, kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1201/95 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v situaci, kdy orgány veřejné moci vyžadují použití syntetických přípravků na ochranu rostlin, které nejsou uvedeny v příloze II části B, kvůli vážnému ohrožení veškeré produkční oblasti v určité zóně chorobou nebo škůdci, nemohou takto získané plodiny nést označení poukazující na ekologické metody produkce;
vzhledem k tomu, že by však s ohledem na dodržení dalších pravidel produkce v ekologickém zemědělství mělo být za určitých okolností zkráceno přechodné období, po jehož uplynutí lze uvádět na trh produkty s tímto označením;
vzhledem k tomu, že se v jednotkách, které provozuje jeden zemědělec, nesmí pěstovat stejná odrůda ekologickou metodou produkce i obvyklou metodou produkce;
vzhledem k tomu, že by v případech, kdy se na určitých plochách s trvalými kulturami postupně přechází z obvyklého zemědělství na ekologické, měla být umožněna výjimka z tohoto pravidla;
vzhledem k tomu, že výjimky z tohoto pravidla by se také mohly připustit na některých plochách používaných pro zemědělský výzkum s cílem podpořit rozvoj ekologického zemědělství a se souhlasem příslušných orgánů členských států;
vzhledem k tomu, že produkce osiva, vegetativního rozmnožovacího materiálu a transplantátů je činnost vykonávaná specializovanými hospodářskými subjekty, které se kromě produkce těchto produktů obvyklými metodami produkce zabývají i ekologickou produkcí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I bod 1 a příloha III část A nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost patnáctým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1238/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na článek 113 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2100/94 provádí Odrůdový úřad Společenství (dále jen "Úřad"); že příjmy Úřadu mají v zásadě stačit ke krytí veškerých rozpočtových výdajů Úřadu a že se skládají z poplatků, které je třeba zaplatit za úřední úkony stanovené v základním nařízení a v nařízení Komise (ES) č.
1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství [2] (dále jen "procesní nařízení"), jakož i z ročních poplatků, které se platí za trvání odrůdového práva Společenství;
vzhledem k tomu, že výdaje v rámci počáteční fáze Úřadu mohou být kryty prostřednictvím příspěvku ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství po přechodné období stanovené v čl. 113 odst.
3 písm. b) základního nařízení; že podle téhož ustanovení je možné toto přechodné období prodloužit o jeden rok;
vzhledem k tomu, že toto prodloužení přechodného období by mělo být vzato v úvahu, pokud dosavadní zkušenosti nepostačují k vyměření výše poplatků tak, aby byla zaručena zásada samofinancování a přitažlivost systému odrůdových práv Společenství; že tyto zkušenosti mohou být získány pouze na základě počtu žádostí o odrůdové právo Společenství, na základě poplatků, které je třeba zaplatit zkušebním úřadům, a skutečného trvání poskytnutých odrůdových práv;
vzhledem k tomu, že výše poplatků by měla být založena na zásadách řádné finanční správy Úřadu, a zejména hospodárnosti a efektivity nákladů;
vzhledem k tomu, že z důvodů zjednodušení zacházení ze strany zaměstnanců Úřadu by poplatky měly být nejen stanoveny, ale také vybírány a placeny v téže měnové jednotce, jaká se používá pro rozpočet Úřadu;
vzhledem k tomu, že poplatek za žádost by měl být jednotným poplatkem vztahujícím se pouze na vyřízení žádosti o odrůdové právo Společenství, podané u Úřadu vzhledem k určitému druhu rostliny;
vzhledem k tomu, že lhůta na zaplacení poplatku za žádost podle článku 51 základního nařízení by se měla určit podle doby mezi úkony potřebnými pro provedení platby a skutečným příjmem této platby Úřadem; že by se proto mělo na jedné straně zejména přihlédnout k nutnosti nahradit výlohy Úřadu co nejrychleji a na druhé straně také usnadnit účinné podávání žádostí při možných velkých vzdálenostech mezi žadatelem a Úřadem;
vzhledem k tomu, že úhrn zkušebních poplatků, které se účtují za technické zkoušení, odpovídá úhrnu poplatků, které musí Úřad zaplatit všem zkušebním úřadům; že náklady na udržování referenčních kolekcí by neměly být nutně kryty pouze z poplatků za zkoušení; že výše zkušebního poplatku by měla být vyměřena různě podle tří skupin druhů rostlin a. s. ohledem na zkušenosti získané v rámci stávajících vnitrostátních úprav odrůdových práv;
vzhledem k tomu, že roční poplatky za trvání odrůdového práva Společenství představují dodatečné příjmy Úřadu, že by však měly mimo jiné sloužit ke krytí nákladů na technické ověřování odrůd po udělení odrůdového práva Společenství, a řídit se proto dělením na skupiny sestaveným pro poplatky za zkoušení;
vzhledem k tomu, že v případě poplatku za odvolání by mělo jít o jednotnou částku, která pokryje velkou část nákladů ve spojitosti s odvolacím řízením, s výjimkou nákladů na technické zkoušení podle článků 55 a 56 základního nařízení nebo nákladů na jakékoli jiné podání důkazu; že dva různé platební termíny pro poplatek za odvolání mají za účinek, že stěžovatel své odvolání dobře uváží ve světle rozhodnutí učiněných Úřadem podle čl. 70 odst.
vzhledem k tomu, že ostatní poplatky vybírané za zvláštní žádosti mají v zásadě krýt náklady, které vznikají při vyřizování těchto žádostí Úřadem, včetně příslušných rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění pružnosti při správě nákladů by měl být prezident Úřadu zmocněn stanovit poplatky splatné za zprávy o zkoušení, které jsou k dispozici už v den podání žádosti a nejsou k volné dispozici Úřadu, i za určité vykonané služby;
vzhledem k tomu, že k poplatku mohou být vybírány příplatky za účelem snížení nákladů, které vznikly Úřadu navíc na základě nedostatečné spolupráce ze strany žadatele o odrůdové právo Společenství nebo jeho držitele; že s ohledem na článek 117 základního nařízení by mělo toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve;
vzhledem k tomu, že byla konzultována Správní rada Úřadu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Poplatky, které mají být zaplaceny Úřadu podle základního nařízení a podle procesního nařízení, se vybírají podle tohoto nařízení.
2. Poplatky, které mají být zaplaceny Úřadu, se stanoví, vybírají a platí v ECU.
3. Odstavce 1 a 2 se přiměřeně použijí na každý příplatek, který má být zaplacen Úřadu.
4. Podrobnosti o poplatcích, které mohou být vybírány orgány členských států na základě základního nařízení nebo tohoto nařízení, stanoví příslušné vnitrostátní právní předpisy dotyčného členského státu.
5. Pokud je prezident Úřadu zmocněn učinit rozhodnutí o výši poplatků a o způsobu jejich placení, zveřejní se tato rozhodnutí v Úředním věstníku Úřadu.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Poplatky a příplatky za každý jednotlivý případ musí zaplatit podle procesního nařízení účastník řízení.
V případě několika účastníků řízení, kteří jednají společně nebo jejichž jménem je společně jednáno, ručí za platbu všichni společně a nerozdílně.
2. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, platí ustanovení o řízení u Úřadu, včetně ustanovení ohledně jazyků, podle základního nařízení a procesního nařízení.
Článek 3
Způsob platby
1. Poplatky a příplatky, které mají být zaplaceny Úřadu, je nutno zaplatit převodem na bankovní účet Úřadu.
2. Prezident Úřadu může připustit v souladu s předpisy o pracovních metodách stanovených podle čl. 36 odst. 1 písm. d) základního nařízení tyto jiné způsoby platby poplatků a příplatků, které mají být zaplaceny Úřadu:
a) vydání nebo doručení ověřených šeků vystavených v ECU Úřadu;
b) převody v ECU na postžirový účet Úřadu; nebo
c) platby na účty, které jsou Úřadem vedeny v ECU.
Článek 4
Určující den platby
1. Za den, kdy jsou platby poplatků a příplatků k poplatkům považovány za přijaté Úřadem, se považuje den, kdy byla převedená částka podle čl. 3 odst. 1 připsána na bankovní účet Úřadu.
2. Pokud prezident Úřadu připustí podle čl. 3 odst. 2 jiné způsoby platby, za stejných podmínek současně stanoví den, který se pro platbu považuje za den přijetí.
3. Pokud je platba považována za nepřijatou Úřadem do požadované lhůty, lhůta vůči Úřadu je považována za dodrženou, pokud byly během dotyčné lhůty dodány dostatečné písemné důkazy, že plátce učinil pro zaplacení nezbytná opatření.
4. Ve smyslu odstavce 3 je nezbytné, aby plátce bance nebo poštovnímu úřadu formálně správně udělil příkaz převést placenou částku v ECU na bankovní účet Úřadu.
5. Písemný důkaz se považuje ve smyslu odstavce 3 za dostačující, pokud je připojen doklad banky nebo poštovního úřadu, u kterého byla podána žádost o převod.
Článek 5
Jméno plátce a účel použití
1. Při platbě poplatků nebo příplatků musí plátce uvést své jméno a účel platby.
2. Pokud Úřad nemůže zjistit účel platby, požádá plátce, aby jej sdělil písemně do dvou měsíců.
Není-li účel použití sdělen během této doby, považuje se platba za neprovedenou a plátci se vrátí.
Článek 6
Nedostatečná výše poplatku
Lhůta pro zaplacení poplatků nebo příplatků k poplatkům se považuje v zásadě za dodrženou pouze tehdy, pokud byla včas zaplacena celá výše poplatku nebo příplatku k poplatku.
V případě neúplné platby poplatků nebo příplatku k poplatku se zaplacená částka vrátí po uplynutí možné platební lhůty.
Úřad však může v případech, kdy se to jeví jako odůvodněné, prominout malé rozdíly, aniž jsou dotčena práva plátce.
Článek 7
Poplatek za žádost
1. Žadatel o odrůdové právo Společenství (dále jen "žadatel") zaplatí podle čl. 113 odst. 2 písm. a) základního nařízení poplatek 1000 ECU za zpracování žádosti.
2. Žadatel učiní pro platbu poplatku za žádost podle článku 3 nezbytná opatření přede dnem nebo v den podání žádosti přímo Úřadu nebo některé z poboček zřízených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení nebo jednoho z pověřených vnitrostátních subjektů; čl. 4 odst. 4 se použije přiměřeně.
3. Pokud je platba poplatku za žádost považována ke dni přijetí žádosti Úřadem ještě za neobdrženou, stanoví Úřad podle článku 51 základního nařízení dvoutýdenní lhůtu, během které každý uvedený den žádosti zůstane nedotčen. Nová žádost o platbu podle čl. 83 odst. 2 základního nařízení se žadateli nedoručí dříve, než uplyne tato lhůta.
4. Pokud platba poplatku za žádost není považována za obdrženou do lhůty stanovené podle odstavce 3, den přijetí platby platí za den podání žádosti ve smyslu článku 51 základního nařízení.
5. Odstavec 4 se nepoužije, pokud byl o platbě poplatku za žádost předložen postačující písemný důkaz při podání žádosti; čl. 4 odst. 5 se použije přiměřeně.
6. Dokud je platba poplatku za žádost považována za neobdrženou Úřadem, dotyčná žádost se nezveřejní a provedení technického zkoušení se odloží.
Článek 8
Poplatky za technické zkoušení
1. Poplatky za sjednání a provedení technického zkoušení odrůdy, pro kterou je podána žádost o odrůdové právo Společenství, je nutno zaplatit podle přílohy I za každé započaté vegetační období ("zkušební poplatky").
V případě odrůd, u kterých musí být k výrobě materiálu opakovaně použit materiál z určitých komponentů, je třeba zaplatit zkušební poplatek stanovený v příloze I pro takovou odrůdu, a za každý z komponentů, jejichž úřední popis není k dispozici a jež musí být rovněž přezkoušeny; poplatek nesmí za žádných okolností překročit 3000 ECU.
2. Zkušební poplatek týkající se prvního vegetačního období je třeba zaplatit před uplynutím jednoho měsíce po rozhodném dni pro obdržení materiálu pro technické zkoušení.
3. Zkušební poplatek pro každé následující vegetační období je nutno zaplatit nejpozději jeden měsíc před začátkem tohoto období, pokud Úřad nerozhodne jinak.
4. Prezident Úřadu zveřejní platební termíny zkušebních poplatků uvedené v tomto článku v Úředním věstníku Úřadu.
5. V případě zprávy o výsledcích technického zkoušení provedeného podle článku 27 procesního nařízení už přede dnem podání žádosti ve smyslu článku 51 základního nařízení se správní poplatek zaplatí ve lhůtě stanovené Úřadem.
Článek 9
Roční poplatek
1. Úřad účtuje držiteli odrůdového práva Společenství (dále jen "držitel") poplatek za každý rok trvání odrůdového práva Společenství stanovený v příloze II ("roční poplatek").
2. Roční poplatek je třeba zaplatit poslední den kalendářního měsíce následujícího po kalendářním měsíci, ve kterém bylo uděleno odrůdové právo Společenství, a každý následující rok v tento den.
3. Úřad zašle držiteli žádost, z níž vyplývá účel platby, splatná částka a platební termín, a rovněž poukáže na možné vybírání příplatku k poplatku podle čl. 13 odst. 2 písm. a).
4. Úřad neprovede žádné zpětné platby částek, které byly zaplaceny za zachování uděleného práva.
Článek 10
Poplatky za vyřízení zvláštních žádostí
1. Žadatel musí za vyřízení žádostí zaplatit tyto poplatky:
a) za žádost o nucené právo užívání včetně zápisů do rejstříku, za žádost o právo užívání udělované Úřadem podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení, nebo za žádost o změnu tohoto uděleného práva užívání (poplatek za nucenou licenci), s výjimkou Komise nebo členského státu v případech uvedených v čl. 29 odst. 2 základního nařízení: 1500 ECU;
b) za žádost o níže uvedené zápisy do Rejstříku odrůdových práv Společenství ("poplatek za zápis"):
- převod odrůdového práva Společenství,
- smluvní užívací právo,
- identifikace odrůd jako původních odrůd a v podstatě odvozených odrůd,
- podání žalob ohledně nároků uvedených v čl. 98 odst. 1 a 2 a v článku 99 základního nařízení,
- zápis zástavy nebo jiného věcného práva na odrůdové právo Společenství,
- každý nucený výkon rozhodnutí podle článku 24 základního nařízení: 300 ECU;
c) za žádost o zápis do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství nebo do Rejstříku odrůdových práv Společenství, která nespadá pod písmena a) a b): 100 ECU;
d) za žádost o určení výše nákladů podle čl. 85 odst. 5 základního nařízení: 100 ECU.
2. Poplatky uvedené v odstavci 1 se zaplatí v den přijetí žádosti, na kterou se vztahují dotyčné poplatky. Nedojde-li platba včas, použije se čl. 83 odst. 2 základního nařízení.
Článek 11
Poplatek za odvolání
1. Odvolatel zaplatí za vyřízení odvolání podle čl. 113 odst. 2 písm. c) základního nařízení poplatek za odvolání ve výši 1500 ECU.
2. Třetina poplatku za odvolání je splatná v den přijetí odvolání Úřadem; na tuto třetinu se vztahuje čl. 83 odst. 2 základního nařízení. Zbývající dvě třetiny poplatku za odvolání je nutno zaplatit na výzvu Úřadu do jednoho měsíce poté, co příslušné oddělení Úřadu předloží případ odvolacímu senátu.
3. Jsou-li splněny podmínky čl. 83 odst. 4 základního nařízení, navrácení poplatku za stížnost se nařídí v případě nápravy z pravomoci prezidenta Úřadu, v ostatních případech je nařídí odvolací senát.
4. Odstavec 1 se nevztahuje na Komisi ani na členský stát vystupující jako odvolatelé proti rozhodnutí učiněnému podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení.
Článek 12
Poplatky stanovené prezidentem Úřadu
1. Prezident Úřadu stanoví výši poplatků za tyto skutečnosti:
a) správní poplatek uvedený v čl. 8 odst. 5;
b) poplatky za vydání ověřených nebo neověřených kopií, zejména podle čl. 84 odst. 3 procesního nařízení; a
c) poplatky ohledně Úředního věstníku Úřadu (článek 89 základního nařízení, článek 87 procesního nařízení) a všech ostatních publikací vydaných Úřadem.
2. Prezident Úřadu může rozhodnout, že služby uvedené v odst. 1 písm. b) a c) se poskytují po zaplacení zálohy.
Článek 13
Příplatky k poplatkům
1. Úřad může k poplatku za žádost vybírat příplatek, pokud zjistí, že:
a) navrhovaný název nemůže být schválen podle článku 63 základního nařízení z důvodu shody s názvem jiné odrůdy nebo na základě odchylky od názvu téže odrůdy;
b) žadatel o odrůdové právo Společenství vznesl nový návrh názvu odrůdy, pokud k tomu nebyl vyzván Úřadem nebo podal žádost o odrůdové právo Společenství podle čl. 21 odst. 3 procesního nařízení.
Úřad nezveřejní návrh názvu odrůdy dřív, než se uskuteční platba příplatku k poplatku podle odstavce 1.
2. Úřad může vybrat příplatek k ročnímu poplatku, pokud zjistí, že:
a) držitel nezaplatil roční poplatek podle čl. 9 odst. 2 a 3; nebo
b) název odrůdy musí být změněn protože odporuje staršímu právu třetí strany podle čl. 66 odst. 1 základního nařízení.
3. Příplatky k poplatkům uvedeným v odstavcích 1 a 2 se vybírají podle předpisů o pracovních metodách, stanovených podle čl. 36 odst. 1 písm. d) základního nařízení; činí 20 % částky dotyčného poplatku, nejméně však 100 ECU, a jsou splatné do jednoho měsíce ode dne výzvy ze strany Úřadu.
Článek 14
Odchylky
1. Aniž je dotčen článek 7, zůstává datum podání žádosti ve smyslu článku 51 základního nařízení platné pro žádosti podané podle čl. 116 odst. 1 a 2 základního nařízení, pokud byl nejpozději dne 30. září 1995 podán dostatečný písemný doklad, že žadatel učinil nezbytná opatření pro zaplacení poplatku za žádost.
2. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 5, zaplatí se správní poplatek 100 ECU, pokud bylo technické zkoušení odrůdy provedeno na základě dostupných výsledků z řízení pro udělení vnitrostátního odrůdového práva podle čl. 116 odst. 3 základního nařízení. Tento správní poplatek je splatný nejpozději dne 30. listopadu 1995.
3. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 5, mohou orgány, u kterých se konalo řízení pro udělení vnitrostátního odrůdového práva, vybírat poplatek za přenechání podkladů za podmínek uvedených v čl. 93 odst. 3 procesního nařízení. Tento poplatek nesmí překročit poplatek, který se vybírá v členském státě za přenechání zprávy o zkoušení zkušebním orgánem v jiné zemi; platba poplatku se uskuteční, aniž jsou dotčeny platby podle odstavců 1 a 2.
4. Aniž je dotčen článek 8, je nutno zaplatit poplatek 300 ECU za zprávu o zkoušení uvedenou v článku 94 procesního nařízení ve lhůtě stanovené Úřadem.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], a zejména na článek 114 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2100/94 (dále jen "základní nařízení") zřizuje nový režim odrůdových práv Společenství, kterým se odrůdová práva stávají platnými v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že Odrůdový úřad Společenství, kterému jsou při provádění technického zkoušení dotyčných odrůd nápomocny zkušební úřady a který může využívat služeb určených vnitrostátních subjektů nebo některé ze svých poboček zřízených k tomuto účelu, by měl tento režim co nejdříve účinně uplatňovat; že v tomto ohledu je nezbytné vymezit vztah mezi Úřadem a jeho pobočkami, zkušebními úřady a vnitrostátními subjekty;
vzhledem k tomu, že proti rozhodnutí Úřadu lze podat odvolání u odvolacího senátu, který by měl být zřízen a jehož procesní předpisy by měly být přijaty; že správní rada může podle potřeby zřizovat další odvolací senáty;
vzhledem k tomu, že konkrétní ustanovení článků 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 a 100 základního nařízení již výslovně stanoví, že k nim budou nebo mohou být přijata prováděcí pravidla; že za stejným účelem by měla být vypracována další prováděcí pravidla, jsou-li z důvodů jasnosti třeba;
vzhledem k tomu, že pravidla pro zápis do rejstříků by měla vymezit vstup převodu odrůdového práva Společenství nebo převodu nároků na něj v platnost;
vzhledem k tomu, že byla konzultována správní rada Odrůdového úřadu Společenství;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚČASTNÍCI ŘÍZENÍ, ÚŘAD A ZKUŠEBNÍ ÚŘADY
KAPITOLA I
ÚČASTNÍCI ŘÍZENÍ
Článek 1
Účastníci řízení
1. Účastníky řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (dále jen "Úřad") mohou být tyto osoby:
a) žadatel o odrůdové právo Společenství;
b) strana podávající námitky uvedená v čl. 59 odst. 2 základního nařízení;
c) držitel nebo držitelé odrůdového práva Společenství (dále jen "držitel");
d) osoba, jejíž žádost nebo požadavek jsou nezbytným předpokladem rozhodnutí Úřadu.
2. Úřad může na základě písemné žádosti povolit účast v řízení osobě jiné než uvedené v odstavci 1, které se jí přímo a osobně týká.
3. Za osobu ve smyslu odstavců 1 a 2 je považována jakákoliv fyzická nebo právnická osoba a dále jakýkoliv subjekt, který je podle právních předpisů vztahujících se na tento subjekt považován za právnickou osobu.
Článek 2
Označení účastníků řízení
1. Účastník řízení je označen jménem a adresou.
2. Jména fyzických osob musí obsahovat příjmení a jméno.
Názvy právnických osob a společností tvoří jejich úřední označení.
3. Adresy musí obsahovat veškeré důležité správní údaje včetně názvu státu, ve kterém má účastník řízení trvalé bydliště nebo kde má sídlo či provozovnu.
Každý účastník řízení by měl uvádět pouze jednu adresu; pokud je uvedeno více adres, bere se v úvahu pouze adresa uvedená na prvním místě s výjimkou případů, kdy účastník řízení uvede další adresu jako adresu pro zasílání pošty.
4. Je-li účastníkem řízení právnická osoba, je rovněž označena jménem a adresou fyzické osoby, která na základě příslušných vnitrostátních právních předpisů ze zákona zastupuje účastníka řízení.
Odstavec 2 se použije přiměřeně pro tuto právnickou osobu.
Úřad může povolit odchylky od ustanovení první věty prvního pododstavce.
5. Je-li účastníkem řízení Komise nebo členský stát, jmenuje pro každé řízení, kterého se účastní, svého zástupce.
Článek 3
Jazyky účastníků řízení
1. Účastník řízení používá jazyk, který je úředním jazykem Společenství a který si účastník řízení zvolil v dokumentu poprvé předloženém Úřadu a podepsaném pro účely tohoto podání, dokud Úřad nevydá pravomocné rozhodnutí.
2. Pokud účastník řízení podá dokument, který pro tyto účely podepíše, ve kterémkoliv jiném úředním jazyce Společenství než v tom, který měl být použit podle odstavce 1, dokument se považuje za přijatý, pokud má Úřad k dispozici jeho překlad poskytnutý jinými útvary. Úřad může od tohoto požadavku povolit odchylky.
Pokud účastník při ústním jednání hovoří jazykem jiným než úředním jazykem Společenství, kterým hovoří příslušní zaměstnanci Úřadu, ostatní účastníci řízení nebo oba zajistí simultánní tlumočení do tohoto úředního jazyka. Pokud tlumočení nezajistí, ústní jednání může pokračovat v jazycích, kterými hovoří příslušní zaměstnanci Úřadu a ostatní účastníci řízení.
Článek 4
Jazyky při ústním jednání a dokazování
1. Účastník řízení, svědek nebo znalec, kteří předkládají důkazy při ústním jednání, mohou hovořit jedním z úředních jazyků Evropského společenství.
2. Je-li dokazování podle odstavce 1 povoleno na žádost účastníka řízení a není-li účastník řízení, svědek nebo znalec schopen se přiměřeně vyjádřit v jednom z úředních jazyků Evropských společenství, může být vyslechnut pouze tehdy, pokud účastník, který podal žádost, zajistí přetlumočení do jazyků používaných shodně všemi účastníky řízení nebo v případě jejich nepřítomnosti zaměstnanci Úřadu.
Úřad může od prvního podstavce povolit odchylky.
3. Výpovědi zaměstnanců Úřadu, účastníků řízení, svědků nebo znalců v jednom z úředních jazyků Evropských společenství při ústním řízení nebo dokazování se zaznamenávají do zápisu v jazyce, v němž byly učiněny.
Výpovědi učiněné v jiném jazyce se zapisují v jazyce, kterým hovoří zaměstnanci Úřadu.
Článek 5
Překlady dokumentů účastníků řízení
1. Pokud účastník řízení předloží dokument v jazyce jiném než v úředním jazyce Evropských společenství, Úřad může požádat, aby účastník řízení zajistil překlad předloženého dokumentu do jazyka, kterým hovoří tento účastník nebo příslušní zaměstnanci Úřadu.
2. Pokud účastník řízení má předložit nebo předkládá překlad dokumentu, Úřad může požádat, aby ve lhůtě, kterou stanoví, předložil osvědčení, že překlad odpovídá původnímu znění.
3. Pokud účastník řízení nepředloží překlad dokumentu uvedený v odstavci 1 a osvědčení uvedené v odstavci 2, považuje se tento dokument za nepřijatý.
KAPITOLA II
ÚŘAD
Oddíl 1
Výbory Úřadu
Článek 6
Kvalifikace členů výborů
1. Výbory uvedené v čl. 35 odst. 2 základního nařízení jsou podle uvážení prezidenta Úřadu složeny z členů s odbornou nebo právnickou kvalifikací, popřípadě obou.
2. Člen s odbornou kvalifikací musí mít odpovídající vzdělání nebo doloženou praxi v oblasti botaniky.
3. Člen s právnickou kvalifikací musí být absolventem právnické fakulty nebo mít odpovídající praxi v oblasti duševního vlastnictví nebo zápisu odrůd rostlin.
Článek 7
Rozhodnutí výboru
1. Výbor se kromě rozhodování podle čl. 35 odst. 2 zabývá:
- neodložením rozhodnutí podle čl. 67 odst. 2 základního nařízení,
- nápravou podle článku 70 základního nařízení,
- navrácení do původního stavu podle článku 80 základního nařízení,
- rozdělením nákladů podle čl. 85 odst. 2 základního nařízení a článku 75 tohoto nařízení.
2. Rozhodnutí výboru se přijímá většinou hlasů jeho členů.
Článek 8
Pravomoci jednotlivých členů výborů
1. Výbor jmenuje jednoho ze svých členů zpravodajem.
2. Zpravodaj zejména:
a) plní povinnosti podle článku 25 a kontroluje podávání zpráv zkušebními úřady;
b) řídí práci Úřadu včetně toho, že sděluje účastníkům řízení jejich pochybení a stanovuje lhůty, ve kterých mají být napravena; a
c) zajišťuje konzultace a výměnu informací s účastníky řízení.
Článek 9
Úloha prezidenta
Prezident Úřadu zajišťuje jednotnost rozhodnutí přijímaných jeho Úřadem.
Zejména stanoví podmínky, za kterých se přijímají rozhodnutí o námitkách podaných podle článku 59 základního nařízení a dále rozhodnutí podle článků 61, 62, 63 nebo 66 základního nařízení.
Článek 10
Konzultace
Zaměstnanci Úřadu mohou zdarma využívat prostory vnitrostátních subjektů zřízených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení a zkušebních úřadů ke konání pravidelných konzultačních dní s účastníky řízení a třetími stranami.
Oddíl 2
Odvolací senáty
Článek 11
Odvolací senáty
1. Pro účely rozhodování o odvolání proti rozhodnutím uvedeným v článku 67 základního nařízení se zřizuje odvolací senát.
Je-li to nezbytné, může Správní rada na návrh Úřadu zřídit více odvolacích senátů.
V takovém případě rozdělí práci mezi takto zřízené odvolací senáty.
2. Odvolací senát se skládá z členů s odbornou a právnickou kvalifikací; čl. 6 odst. 2 a 3 se použije přiměřeně. Předsedou je člen s právnickou kvalifikací.
3. Předseda odvolacího senátu přiděluje přezkoumání odvolání jednotlivým zpravodajům.
Tento úkol může podle okolností zahrnovat i dokazování.
4. Rozhodnutí odvolacího senátu se přijímají většinou hlasů jeho členů.
Článek 12
Rejstřík odvolacího senátu
1. Prezident Úřadu zřídí u odvolacího senátu rejstřík; zaměstnanci Úřadu jsou z tohoto rejstříku vyloučeni, pokud se účastnili těch řízení, proti jejichž rozhodnutím je podáno odvolání.
2. Pracovníci rejstříku jsou odpovědni zejména za:
- vypracovávání zápisů z ústních řízení a dokazování podle článku 63 tohoto nařízení,
- rozdělení nákladů podle čl. 85 odst. 5 základního nařízení a článku 76 tohoto nařízení, a
- potvrzování dohod o rozdělení nákladů podle článku 77 tohoto nařízení.
KAPITOLA III
ZKUŠEBNÍ ÚŘADY
Článek 13
Pověření zkušebního úřadu podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení
1. Pokud správní rada pověří příslušný orgán členského státu technickým zkoušením, prezident Úřadu oznámí tuto skutečnost uvedenému úřadu (dále jen "zkušební úřad").
Toto pověření nabývá účinku dnem, kdy prezident Úřadu toto oznámení vydá. Toto pověření se přiměřeně použije s výhradou čl.
15 odst. 6 tohoto nařízení i na zrušení pověření zkušebního úřadu.
2. Člen zkušebního úřadu, který se účastní technického zkoušení, nesmí neoprávněně použít nebo sdělit neoprávněné osobě jakékoliv skutečnosti, dokumenty a informace, s nimiž se seznámil v průběhu nebo ve spojitosti s technickým zkoušením.
Touto povinností je vázán i po skončení uvedeného technického zkoušení, po opuštění služby a po zrušení pověření dotyčného zkušebního úřadu.
3. Odstavec 2 se přiměřeně vztahuje i na materiály týkající se rostlinné odrůdy, které žadatel poskytl zkušebnímu úřadu.
4. Úřad kontroluje dodržování odstavců 2 a 3 a rozhoduje o vyloučení nebo námitkách členů zkušebních úřadů podle čl. 81 odst. 2 základního nařízení.
Článek 14
Pověření zkušebního úřadu podle čl. 55 odst. 2 základního nařízení
1. Pokud Úřad zamýšlí pověřit technickým zkoušením odrůd podle čl. 55 odst. 2 základního nařízení vnitrostátní subjekty, předá správní radě ke schválení vysvětlující prohlášení o technické způsobilosti tohoto subjektu působit jako zkušební úřad.
2. Pokud Úřad zamýšlí zřídit vlastní pobočku pro provádění technického zkoušení odrůd, předá správní radě ke schválení vysvětlující prohlášení o technických a hospodářských důvodech zřízení takové pobočky a o jejím umístění.
3. Pokud správní rada souhlasí s vysvětlujícím prohlášením uvedeným v odstavcích 1 a 2, může prezident Úřadu oznámit tuto skutečnost subjektu uvedenému v odstavci 1 nebo může zveřejnit zřízení pobočky uvedené v odstavci 2 v Úředním věstníku Evropských společenství.
Pověření může být zrušeno pouze se souhlasem Správní rady. Ustanovení čl.
13 odst. 2 a 3 se přiměřeně použije i na zaměstnance subjektu uvedeného v odstavci 1.
Článek 15
Postup pověření
1. K pověření zkušebního úřadu dochází písemnou dohodou mezi Úřadem a zkušebním úřadem o výkonu technického zkoušení rostlinných odrůd a o platbě poplatku uvedeného v článku 58 základního nařízení. V případě pobočky uvedené v čl. 14 odst. 2 tohoto nařízení k němu vydá Úřad za tímto účelem vnitřní procesní pravidla.
2. Účinek písemné dohody je takový, že provedené úkony nebo úkony, jež mají být podle této dohody provedeny zaměstnanci zkušebního úřadu, se považují vůči třetím stranám za úkony Úřadu.
3. Pokud zkušební úřad zamýšlí podle čl. 56 odst. 3 základního nařízení využít služeb jiných technicky způsobilých subjektů, musí být tyto subjekty v písemné dohodě s Úřadem výslovně jmenovány. Na zaměstnance, kteří se písemně zaváží k dodržování mlčenlivosti, se přiměřeně použije čl. 81 odst. 2 základního nařízení a čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení.
4. Výše poplatku vypláceného Úřadem zkušebnímu úřadu se řídí sazbou, která bude do tohoto nařízení začleněna do dne 31. prosince 1999 na základě požadavků stanovených v čl. 93 odst. 1 tohoto nařízení. Přijatá sazba může být změněna pouze na základě nařízení Komise (ES) č. 1238/95 [2] týkajícího se poplatků.
5. Zkušební úřad pravidelně předkládá přehled výdajů za provedená technická zkoušení a na zachování nezbytných referenčních sbírek.
Za podmínek stanovených v odstavci 3 se předkládá Úřadu samostatná auditorská zpráva jednotlivých orgánů.
6. Zrušení pověření zkušebního úřadu nesmí nabýt účinku dříve, než nabude účinku zrušení písemné dohody uvedené v odstavci 1.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ ŘÍZENÍ PŘED ÚŘADEM
KAPITOLA I
ŽÁDOST O ODRŮDOVÉ PRÁVO SPOLEČENSTVÍ
Oddíl I
Postup žadatele
Článek 16
Podání žádosti
1. Žádost o odrůdové právo Společenství se podává Úřadu ve dvojím vyhotovení, nebo ve trojím vyhotovení vnitrostátním subjektům nebo pobočkám zřízeným podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení.
2. "Údaje" zaslané Úřadu podle čl. 49 odst. 1 písm. b) základního nařízení obsahují:
- náležitosti nezbytné k identifikaci žadatele a popřípadě jeho zástupce v řízení,
- vnitrostátní subjekt nebo pobočku, u kterých byla žádost o odrůdové právo Společenství podána, a
- prozatímní název dotyčné odrůdy.
3. Úřad bezplatně poskytne k dispozici tyto formuláře, které žadatel vyplní a podepíše:
a) formulář žádosti a technický dotazník pro účely podání žádosti o odrůdové právo Společenství;
b) formulář pro zasílání údajů uvedených v odstavci 2 s vyznačením následků, které plynou z porušení povinnosti zaslat tyto údaje.
Článek 17
Přijetí žádosti
1. Jakmile vnitrostátní subjekt zřízený podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení nebo pobočka zřízená za těchto podmínek přijmou žádost, zašlou Úřadu spolu s žádostí, která má být zaslána podle čl. 49 odst. 2 základního nařízení, potvrzení o přijetí. Potvrzení o přijetí obsahuje spisové číslo vnitrostátního subjektu, počet zaslaných dokumentů a den přijetí vnitrostátním subjektem nebo pobočkou. Vnitrostátní subjekt nebo pobočka vydají žadateli kopii zasílaného potvrzení.
2. S výhradou jiných ustanovení, Úřad, jakmile obdrží přímo nebo prostřednictvím pobočky či vnitrostátního subjektu žádost od žadatele, označí dokumenty tvořící součást žádosti spisovým číslem a dnem přijetí Úřadem a vydá žadateli potvrzení o přijetí.
Potvrzení obsahuje spisové číslo žádosti u Úřadu, počet obdržených dokumentů, den přijetí Úřadem a den podání žádosti ve smyslu článku 51 základního nařízení.
Kopii potvrzení o přijetí obdrží vnitrostátní subjekt nebo pobočka, jejichž prostřednictvím Úřad žádost přijal.
3. Pokud Úřad obdrží žádost prostřednictvím pobočky nebo vnitrostátního subjektu déle než měsíc po jejím podání žadatelem, "den podání žádosti" ve smyslu článku 51 základního nařízení nesmí předcházet dni přijetí Úřadem, pokud Úřad na základě dostatečných písemných důkazů nestanoví, že mu žadatel zaslal údaje podle čl. 49 odst. 1 písm. b) základního nařízení a čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 18
Požadavky uvedené v čl. 50 odst. 1 základního nařízení
1. Pokud Úřad zjistí, že žádost neodpovídá požadavkům uvedeným v čl. 50 odst. 1 základního nařízení, oznámí žadateli zjištěné nedostatky a upozorní ho, že dnem podání žádosti se pro účely článku 51 nařízení rozumí den, kdy Úřad obdrží dostatečné informace, které odstraňují tyto nedostatky.
2. Žádost odpovídá požadavkům uvedeným v čl. 50 odst. 1 písm. i) základního nařízení pouze tehdy, jsou-li v ní uvedeny den a země jakéhokoliv prvního odevzdání ve smyslu čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení, nebo v případě nepřítomnosti takového odevzdání prohlášení, že k takovému odevzdání nedošlo.
3. Žádost odpovídá požadavkům uvedeným v čl. 50 odst. 1 písm. j) základního nařízení pouze tehdy, pokud jsou den a země uvedené v libovolné předchozí žádosti o odrůdové právo podle žadatelova nejlepšího vědomí uvedeny v:
- žádosti o vlastnické právo k odrůdě a
- žádosti o úřední přijetí odrůdy k osvědčení a prodeji, pokud úřední přijetí zahrnuje úřední popis odrůdy,
v členském státě nebo jako člen Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin.
Článek 19
Požadavky uvedené v čl. 50 odst. 2 základního nařízení
1. Pokud Úřad zjistí, že žádost nesplňuje ustanovení odstavců 2, 3 a 4 tohoto článku nebo článku 16 tohoto nařízení, použije čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení, ale požádá žadatele, aby odstranil zjištěné nedostatky ve lhůtě, kterou stanoví. Pokud tyto nedostatky nejsou včas odstraněny, Úřad podle čl. 61 odst. 1 písm. a) žádost neprodleně zamítne.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a) státní příslušnost žadatele, je-li fyzickou osobou, a označení jako účastníka řízení uvedeného v článku 2 tohoto nařízení a, není-li pěstitel, jméno a adresu pěstitele;
b) latinský název rodu, druhu a poddruhu, ke kterému odrůda patří, a obecný název;
c) vlastnosti odrůdy, které jsou podle žadatelova názoru jasně odlišitelné od ostatních odrůd, jejichž názvy se z důvodů zkoumání rovněž mohou podle okolností uvést jako referenční;
d) způsoby pěstování, zachování a rozmnožování odrůdy včetně:
- vlastností, pojmenování odrůdy nebo, nejsou-li tyto informace k dispozici, prozatímního názvu, a pěstování jakékoliv jiné odrůdy nebo odrůd, jejichž materiál musí být opakovaně používán pro pěstování dotyčné odrůdy, nebo
- vlastností, které byly geneticky modifikovány, pokud dotyčná odrůda představuje geneticky modifikovaný organizmus ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 90/220/EHS [3];
e) oblast a zemi, kde se odrůda pěstuje nebo byla zjištěna či vyšlechtěna;
f) den a zemi prvního odevzdání složek odrůdy nebo sklizeného rostlinného materiálu pro účely hodnocení novosti podle článku 10 základního nařízení nebo prohlášení, že k takovému odevzdání ještě nedošlo;
g) označení orgánu, u kterého byla žádost podána, a spisové číslo žádostí podle čl. 18 odst. 3;
h) stávající vnitrostátní ochrana odrůdy nebo jakýkoliv patent na odrůdu v rámci Společenství.
3. Úřad si pro provedení technického zkoušení může vyžádat jakékoliv nezbytné údaje a dokumenty a popřípadě rovněž příslušné výkresy nebo fotografie ve lhůtě, kterou stanoví.
4. Pokud dotyčná odrůda představuje geneticky modifikovaný organizmus ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 90/220/EHS, může Úřad od žadatele vyžadovat předložení kopie písemného osvědčení příslušných orgánů dosvědčující, že technické zkoušení odrůdy podle článků 55 a 56 základního nařízení neohrozí podle ustanovení výše uvedené směrnice životní prostředí.
Článek 20
Uplatnění nároku na přednostní právo
Pokud žadatel ve smyslu čl. 52 odst. 2 základního nařízení žádá o přednostní právo pro žádost, která podle čl. 18 odst. 3 první odrážky není první z uvedených žádostí, Úřad mu oznámí, že den přednosti lze přiznat pouze předchozí žádosti. Pokud Úřad vydal potvrzení o přijetí včetně dne podání žádosti, která není první z uvedených žádostí, považuje se oznámený den přednosti za neplatný.
Článek 21
Nárok na odrůdové právo Společenství v průběhu řízení
1. Pokud je uplatnění nároku proti žadateli ve věci nároku uvedeného v čl. 98 odst. 4 základního nařízení zapsáno do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství, Úřad může zastavit řízení o žádosti. Úřad může stanovit den, kdy zamýšlí pokračovat v probíhajícím řízení.
2. Pokud je pravomocné rozhodnutí nebo jakýkoliv jiný způsob ukončení řízení uvedeného v odstavci 1 zapsán do Rejstříku odrůdových práv Společenství, Úřad pokračuje v řízení.
Může ho znovuzahájit dříve, ale ne přede dnem již stanoveným v odstavci 1.
3. Je-li nárok na odrůdové právo Společenství pro účely tohoto Úřadu platně převeden na jinou osobu, může tato osoba nakládat s žádostí prvního žadatele, jako by to byla její vlastní za předpokladu, že o tom uvědomí Úřad do jednoho měsíce od zápisu pravomocného rozsudku do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství.
Splatné poplatky podle článku 83 základního nařízení a již zaplacené prvním žadatelem se považují za zaplacené následujícím žadatelem.
Oddíl 2
Provedení technického zkoušení
Článek 22
Rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení
1. Správní rada na návrh prezidenta Úřadu přijme rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení.
Den a rostlinné druhy, kterých se toto rozhodnutí týká, se zveřejní v Úředním listě uvedeném v článku 87 tohoto nařízení.
2. Pokud rozhodnutí Správní rady o obecných zásadách zkoušení nebylo přijato, může prezident Úřadu přijmout předběžné rozhodnutí.
Platnost tohoto předběžného rozhodnutí uplyne dnem přijetí rozhodnutí Správní rady.
Pokud se předběžné rozhodnutí prezidenta Úřadu liší od rozhodnutí Správní rady, není touto skutečností dotčeno technické zkoušení, které započalo před přijetím rozhodnutí Správní rady; vyžádají-li to okolnosti, může Správní rada rozhodnout jinak.
Článek 23
Pravomoci prezidenta Úřadu
1. Pokud správní rada přijme rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení, toto rozhodnutí zahrnuje pravomoc prezidenta Úřadu doplnit popis odrůdy o dodatečné vlastnosti a jejich vyjádření.
2. Pokud prezident využije pravomoci uvedené v odstavci 1, použije se přiměřeně čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 24
Informování zkušebního úřadu Úřadem
Úřad podle čl. 55 odst. 3 základního nařízení zašle zkušebnímu úřadu kopie těchto dokumentů týkajících se odrůdy:
a) formulář žádosti, technický dotazník a všechny další dokumenty předkládané žadatelem, které obsahují údaje nezbytné k provedení technického zkoušení;
b) formuláře podle článku 86 tohoto nařízení vyplněné žadatelem;
c) dokumenty týkající se námitky vycházející z tvrzení, že podmínky stanovené v článcích 7 až 9 základního nařízení nebyly splněny.
Článek 25
Spolupráce mezi Úřadem a zkušebním úřadem
Zaměstnanci zkušebního úřadu, kteří jsou odpovědni za technické zkoušení, a zpravodaj jmenovaný podle čl. 8 odst.
1 tohoto nařízení spolupracují ve všech fázích technického zkoušení. Spolupráce se týká alespoň těchto oblastí:
a) kontroly provádění technického zkoušení, včetně prohlídek na kontrolních pozemcích a kontrolní metody užívané zpravodajem; a
b) informací od zkušebního úřadu o podrobnostech jakéhokoliv předchozího odstranění odrůdy, aniž je dotčeno další šetření prováděné Úřadem;
c) předběžných zpráv o každém vegetačním období předkládaných Uřadu zkušebním úřadem.
Článek 26
Forma zpráv o zkoušení
1. Zprávu o zkoušení uvedenou v článku 57 základního nařízení podepisuje odpovědný zaměstnanec zkušebního úřadu, který výslovně potvrdí výlučná dispoziční práva Úřadu na odevzdání podle čl. 57 odst. 4 základního nařízení.
2. Odstavec 1 se přiměřeně použije na jakékoliv předběžné zprávy předkládané Úřadu.
Zkušební úřad vydává kopii takové předběžné zprávy přímo žadateli.
Článek 27
Ostatní zprávy o zkoušení
1. Zpráva o výsledcích jakéhokoliv technického zkoušení, které bylo z úředních důvodů provedeno nebo se provádí v členském státě jedním z orgánů odpovědných podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení za dotyčné druhy, může být Úřadem považována za dostatečný základ pro rozhodnutí, pokud:
- materiál předložený k technickému zkoušení splňuje z hlediska množství i kvality veškeré normy, které mohly být stanoveny v čl. 55 odst. 4 základního nařízení,
- technické zkoušení bylo provedeno způsobem, který stanovila Správní rada podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení a vydaných zkušebních směrnic nebo obecných pokynů obsažených v čl. 56 odst. 2 základního nařízení a článků 22 a 23 tohoto nařízení,
- Úřad měl možnost sledovat provádění dotyčného technického zkoušení, a
- v případě, že závěrečná zpráva není okamžitě k dispozici, jsou Úřadu před předložením zprávy o zkoušení poskytnuty předběžné zprávy o každém vegetačním období.
2. Pokud se Úřad domnívá, že zpráva o zkoušení uvedená v odstavci 1 nepředstavuje dostatečný základ pro rozhodnutí, může po konzultaci žadatele a zkušebního úřadu použít postup uvedený v článku 55 základního nařízení.
3. Úřad a všechny příslušné odrůdové úřady v členském státě si poskytují správní pomoc tak, že pro účely hodnocení odlišnosti, uniformity a stálosti této odrůdy na žádost poskytnou revizní zprávu o odrůdě.
Za poskytnutí této zprávy si úřad a příslušný odrůdový úřad v členském státě účtují určitou částku, na které se dohodnou.
Oddíl 3
Název odrůdy
Článek 28
Návrh na název odrůdy
Návrh na název odrůdy se podává a podepisuje ve dvojím vyhotovení na Úřadě nebo, pokud návrh doprovází žádost o odrůdové právo Společenství podaná u vnitrostátního subjektu nebo pobočky zřízených podle čl. 30 odst.
4 základního nařízení, ve trojím vyhotovení. Úřad bezplatně poskytne formulář pro účely podání návrhu na název odrůdy.
Článek 29
Posouzení návrhu
1. Pokud návrh není doplněn o žádost o odrůdové právo Společenství nebo pokud Úřad nemůže schválit navržený název odrůdy, sdělí Úřad neprodleně tuto skutečnost žadateli, vyzve ho, aby předložil návrh nebo nový návrh, a uvede následky nesplnění.
2. Pokud Úřad po přijetí výsledků technického zkoušení podle čl. 57 odst. 1 základního nařízení stanoví, že žadatel nepodal žádný návrh na název odrůdy, neprodleně odmítne podle čl. 61 odst. 1 písm. c) základního nařízení udělit odrůdové právo Společenství.
Článek 30
Obecné zásady označování odrůdy
Správní rada přijme obecné zásady, kterými stanoví jednotná a přesná kritéria pro stanovení překážek, které brání rodovému názvu odrůdy uvedenému v č. 63 odst. 3 a 4 základního nařízení.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ O NÁMITCE
Článek 31
Podání námitky
1. Námitky podle článku 59 základního nařízení obsahují:
a) jméno žadatele a spisové číslo žádosti, vůči které je námitka podávána;
b) označení strany podávající námitku jako účastníka řízení podle článku 2 tohoto nařízení;
c) pokud strana podávající námitku jmenovala zástupce v řízení, jeho jméno a adresu;
d) tvrzení uvedené v čl. 59 odst. 3 základního nařízení, na němž se zakládá námitka, a náležitosti, důkazy a argumenty uváděné na podporu námitky.
2. Je-li ke stejné žádosti o odrůdové právo Společenstvím podáno více námitek, může Úřad tyto námitky spojit do jednoho řízení.
Článek 32
Zamítnutí námitky
1. Pokud Úřad zjistí, že námitka není v souladu s čl. 59 odst. 1 a 3 základního nařízení nebo s čl. 31 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení nebo že žádost, proti které je podána, dostatečně neidentifikuje, zamítne námitku jako nepřípustnou, pokud nejsou tyto nedostatky odstraněny ve lhůtě, kterou stanoví.
2. Pokud Úřad zjistí, že námitka není v souladu s jinými ustanoveními základního nařízení nebo tohoto nařízení, zamítne námitku jako nepřípustnou, pokud nebyly tyto nedostatky odstraněny před uplynutím lhůty pro podání námitky.
KAPITOLA III
ZACHOVÁNÍ OODRŮDOVÝCH PRÁV SPOLEČENSTVÍ
Článek 33
Povinnosti držitele podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení
1. Držitel umožní kontrolu dotyčné odrůdy nebo místa, kde je zachována její identita, za účelem získání informací nezbytných k posouzení, zda je odrůda zachována v nezměněném stavu podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení.
2. Držitel je povinen vést písemné záznamy, které umožňují ověřit příslušná opatření uvedená v čl. 64 odst. 3 základního nařízení.
Článek 34
Technické ověření chráněné odrůdy
87 odst. 4 základního nařízení, provede se technické ověření chráněné odrůdy podle obecných zásad, které byly použity při udělení odrůdového práva této odrůdě.
Články 22 a 24 až 27 tohoto nařízení se přiměřeně použijí na Úřad, zkušební úřad a držitele.
Článek 35
Další materiál pro technické prověření
Pokud držitel předloží materiál odrůdy podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení, může zkušební úřad se souhlasem Úřadu prověřit předkládaný materiál přezkoumáním ostatního materiálu, který byl odebrán z hospodářství, kde je držitelem nebo s jeho souhlasem materiál odrůdy vyráběn, nebo materiálu, který držitel prodává nebo je prodáván s jeho souhlasem nebo odebrán úředními subjekty členského státu v rámci jejich pravomocí.
Článek 36
Změny názvu odrůdy
1. Pokud je podle článku 66 základního nařízení nezbytné změnit název odrůdy, sdělí Úřad držiteli důvody, stanoví lhůtu, během níž musí držitel předložit vhodný návrh na změnu názvu odrůdy, a upozorní, že pokud se tak nestane, může být odrůdové právo Společenství podle článku 21 základního nařízení zrušeno.
Návrh držitele se podává Úřadu ve dvojím vyhotovení.
2. Pokud Úřad nemůže schválit změnu názvu odrůdy, sdělí to neprodleně držiteli, znovu stanoví lhůtu, během níž musí držitel předložit vhodný návrh, a upozorní, že pokud se tak nestane, může být odrůdové právo Společenství podle článku 21 základního nařízení zrušeno.
3. Články 31 a 32 tohoto nařízení se přiměřeně použijí i na námitku podanou podle čl. 66 odst. 3 základního nařízení.
KAPITOLA IV
NUCENÁ LICENCE UDĚLENÁ ÚŘADEM
Oddíl 1
Nucená licence
Článek 37
Žádost o nucenou licenci
1. Žádost o nucenou licenci musí obsahovat:
a) označení žadatele a odpůrce — držitele dotyčné odrůdy jako účastníků řízení;
b) název odrůdy a rostlinného druhu dotyčné odrůdy nebo odrůd;
c) návrh druhu úkonů, na které se nucená licence vztahuje;
d) prohlášení obsahující dotyčný veřejný zájem včetně všech skutečností, důkazů a argumentů uváděných na podporu uvedeného veřejného zájmu;
e) v případě žádosti podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení navržení kategorie osob, kterým se licence uděluje včetně zvláštních požadavků týkajících se této kategorie osob.
2. Žádost podle čl. 29 odst. 1 nebo 5 musí obsahovat dokumenty dokládající neúspěšnou žádost o smluvní užívací právo, která byla zamítnuta odpůrcem –držitelem.
3. Žádost podle čl. 29 odst. 2 nařízení musí obsahovat dokumenty dokládající neúspěšnou žádost osob o smluvní užívací právo, která byla zamítnuta odpůrcem –držitelem. Je-li žadatelem o nucenou licenci Komise nebo členský stát, může Úřad v případě vyšší moci tuto podmínku zrušit.
4. Žádost o nucenou licenci se považuje za neúspěšnou ve smyslu odstavců 2 a 3, pokud:
a) odpůrce – držitel závazně neodpověděl osobě usilující o takové právo v přiměřené lhůtě; nebo
b) odpůrce – držitel odmítl udělit smluvní užívací právo osobě, která o něj usiluje; nebo
c) odpůrce – držitel nabídl smluvní užívací právo osobě, která o něj usiluje, za zjevně nevýhodných podmínek včetně poplatků za užívání nebo za podmínek, které jsou z celkového hlediska zjevně nevýhodné.
Článek 38
Přezkoumání žádosti o nucenou licenci
1. Ústní jednání a dokazování se zpravidla konají zároveň.
2. Žádosti o další jednání jsou nepřípustné s výjimkou těch žádostí, které vycházejí z okolností, které se během nebo po jednání změnily.
3. Úřad před přijetím rozhodnutí vyzve dotyčné strany ke smíru.
Úřad popřípadě předloží návrh smíru.
Článek 39
Trvání odrůdového práva během řízení
1. Pokud bylo zahájení řízení ohledně nároku uvedeného v čl. 98 odst. 1 základního nařízení vůči držiteli zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství, může Úřad pozastavit řízení o nucenou licenci. Řízení se obnoví až po zápisu pravomocného rozsudku nebo jiného způsobu ukončení řízení do stejného rejstříku.
2. Je-li převod odrůdového práva Společenství pro Úřad závazný, vstoupí nový držitel na žádost žadatele do řízení jako jeho účastník, pokud žadatel neúspěšně žádal nového držitele o smluvní užívací právo do dvou měsíců od přijetí oznámení Úřadu, že jméno nového držitele bylo zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
Žádost žadatele musí obsahovat dostatečné písemné důkazy, které dostatečně prokazují jeho neúspěšný pokus a popřípadě i jednání nového držitele.
3. V případě žádosti podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení vstupuje nový držitel do řízení jako jeho účastník. Odstavec 1 se nepoužije.
Článek 40
Rozhodnutí o žádosti
Písemné rozhodnutí podepisuje prezident Úřadu.
Rozhodnutí obsahuje:
a) oznámení, že rozhodnutí zasílá Úřad;
b) den přijetí rozhodnutí;
c) jména členů výboru, kteří se zúčastnili řízení;
d) jména účastníků řízení a jejich zástupců v řízení;
e) odkaz na stanovisko Správní rady;
f) sporné otázky pro rozhodnutí;
g) shrnutí skutečností;
h) důvody, na nichž je rozhodnutí založeno;
i) příkaz Úřadu; v případě potřeby příkaz obsahuje výčet činností, na které se vztahuje nucená licence, zvláštní podmínky, které se k ní vztahují, a kategorie osob včetně zvláštních požadavků týkajících se této kategorie.
Článek 41
Udělení nucené licence
1. Rozhodnutí o udělení nucené licence obsahuje důvody veřejného zájmu.
2. Veřejný zájem představují zejména tyto důvody:
a) ochrana života nebo zdraví lidí, zvířat nebo rostlin;
b) potřeba zásobit trh materiálem se zvláštními vlastnostmi; nebo
c) potřeba zachovat pobídku pro další pěstování vylepšených odrůd.
3. Nucená licence je nevýlučná.
4. Nucená licence nesmí být postupována, pokud se nejedná o část podniku, která nucenou licenci užívá, nebo za podmínek stanovených v čl. 29 odst. 5 základního nařízení, spolu s postoupením práv na v podstatě odvozenou odrůdu.
Článek 42
Podmínky, které musí osoba splnit k získání nucené licence
1. Aniž jsou dotčeny ostatní podmínky uvedené v čl. 29 odst. 3 základního nařízení, musí mít osoba, které je udělena nucená licence, odpovídající finanční a technické prostředky k užití nucené licence.
2. Splnění podmínek spojených s nucenou licencí a stanovených v rozhodnutí o této licenci se považuje za "podmínku" podle čl. 29 odst. 4 základního nařízení.
3. Úřad stanoví, že osoba, které je udělena nucená licence, nesmí podat žalobu na porušení odrůdového práva Společenství, pokud držitel do dvou měsíců od vyzvání neodmítne ani neopomene žalobu podat.
Článek 43
Kategorie osob splňujících zvláštní podmínky
1. Osoba, která má zamýšlí užít nucenou licenci a která patří do kategorie osob splňujících zvláštní podmínky uvedené v čl. 29 odst. 2 základního nařízení, sdělí svůj úmysl Úřadu a držiteli doporučeným dopisem s doručenkou. Toto sdělí obsahuje:
a) jméno a adresu dotyčné osoby podle podmínek vztahujících se na účastníky řízení podle článku 2 tohoto nařízení;
b) důkaz o splnění zvláštních podmínek;
c) výčet činností, které budou prováděny; a
d) ujištění, že osoba má odpovídající finanční prostředky a informace o technických možnostech užití nucené licence.
2. Pokud tato osoba splnila podmínky týkající se prohlášení uvedeného v odstavci 1, Úřad ji na žádost zapíše do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
Tato osoba nemá nárok na nucenou licenci před tímto zápisem.
Zápis se sdělí této osobě a držiteli.
3. Ustanovení čl. 42 odst. 3 se přiměřeně vztahuje na osobu zapsanou podle odstavce 2. Jakýkoliv rozsudek nebo jiný způsob ukončení soudního sporu pro protiprávní jednání se vztahuje na ostatní osoby, které byly nebo budou zapsány.
4. Zápis uvedený v odstavci 2 může být vymazán pouze z toho důvodu, že se změnily zvláštní podmínky stanovené v rozhodnutí o udělení nucené licence nebo finanční či technické prostředky stanovené v odstavci 2 déle než jeden rok od udělení nucené licence a ve lhůtě stanovené v tomto rozhodnutí.
Výmaz zápisu se sdělí zapsané osobě a držiteli.
Oddíl 2
Užívací práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení
Článek 44
Užívací práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení
1. Žádost o smluvní nevýlučné užívací právo od nového držitele podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení, se podáváv případěbývalého držitele do dvou měsíců, nebo v případě osoby požívající užívací právo do čtyř měsíců od přijetí oznámení Úřadu, že jméno nového držitele bylo zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
2. Žádost o udělení užívacího práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení musí obsahovat dokumenty dokládající neúspěšnou žádost uvedenou v odstavci 1. Ustanovení čl. 37 odst. 1 písm. a), b), c) a odst. 4, článku 38, čl. 39 odst. 3, článku 40 s výjimkou písmene f), čl. 41 odst. 3 a 4 a článku 42 tohoto nařízení se použijí přiměřeně.
HLAVA III
ŘÍZENÍ PŘED ODVOLACÍM SENÁTEM
Článek 45
Obsah odvolání
Odvolání musí obsahovat:
a) označení odvolatele jako účastníka řízení podle článku 2 tohoto nařízení;
b) spisové číslo rozhodnutí, proti kterému je odvolání podáváno, a určení, jaká míra změn nebo zrušení je požadována.
Článek 46
Potvrzení o přijetí odvolání
Jakmile Úřad obdrží odvolání, označí je spisovým číslem odvolacího řízení a dnem přijetí a oznámí odvolateli lhůtu pro určení důvodů odvolání.
Na neoznámení se nelze odvolávat.
Článek 47
Účast na odvolacím řízení
1. Úřad neprodleně předá kopii odvolání označenou spisovým číslem a dnem přijetí účastníkům řízení, kteří se účastnily řízení před Úřadem.
2. Účastníci řízení uvedení v odstavci 1 mohou přistoupit jako účastníci odvolacího řízení do dvou měsíců od obdržení kopie o přijetí oznámení o odvolání.
Článek 48
Úloha Úřadu
1. Orgán Úřadu ve smyslu čl. 70 odst. 1 základního nařízení a předseda odvolacího senátu zajistí vnitřními přípravnými opatřeními, aby odvolací senát mohl případ neprodleně přezkoumat; předseda před přijetím zejména vybere další dva členy podle čl. 46 odst. 2 základního nařízení a jmenuje zpravodaje.
2. Před přijetím věci zašle orgán Úřadu uvedený v čl. 70 odst. 1 základního nařízení neprodleně kopii dokumentů přijatých od účastníka odvolacího řízení ostatním účastníkům odvolacího řízení.
3. Prezident Úřadu před přijetím věci zajistí zveřejnění informací uvedených v článku 89 tohoto nařízení.
Článek 49
Zamítnutí odvolání jako nepřípustného
1. Pokud odvolání nevyhovuje ustanovením základního nařízení, zejména článkům 67, 68 a 69 základního nařízení nebo ustanovením tohoto nařízení, zejména článku 45 tohoto nařízení, odvolací senát o tom uvědomí odvolatele a požádá ho, aby zjištěné nedostatky odstranil podle možností ve lhůtě, kterou stanoví.
Nejsou-li zjištěné nedostatky odvolání včas odstraněny, odvolací senát odvolání zamítne jako nepřípustné.
2. Je-li odvolání podáno proti rozhodnutí Úřadu, proti kterému je pravděpodobně podána žaloba podle článku 74 základního nařízení, odvolací senát se souhlasem odvolatele neprodleně předá odvolání jako žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství; pokud odvolatel nesouhlasí, zamítne odvolání jako nepřípustné.
V případě předání odvolání k Soudnímu dvoru se podle článku 46 tohoto nařízení takové odvolání považuje za podané k Soudnímu dvoru dnem přijetí Úřadem.
Článek 50
Ústní jednání
1. Po přijetí věci předvolá předseda odvolacího senátu neprodleně účastníky odvolacího řízení k ústnímu jednání podle článku 77 základního nařízení, a upozorní je na obsah čl. 59 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Ústní jednání a dokazování se zpravidla koná najednou.
3. Žádosti o další projednávání jsou nepřípustné s výjimkou žádostí vycházejících z okolností, které se během nebo po projednávání změnily.
Článek 51
Přezkoumání odvolání
Pokud není stanoveno jinak, ustanovení týkající se řízení před Úřadem se přiměřeně vztahují na odvolací řízení; účastníci řízení jsou v tomto ohledu považování za účastníky odvolacího řízení.
Článek 52
Rozhodnutí o odvolání
1. Do tří měsíců od uzavření ústního jednání je účastníkům odvolacího řízení zasláno písemné rozhodnutí o odvolání.
2. Rozhodnutí podepisuje předseda odvolacího senátu a zpravodaj jmenovaný podle čl. 48 odst. 1 tohoto nařízení. Rozhodnutí obsahuje:
a) oznámení, že rozhodnutí zasílá odvolací senát;
b) den přijetí rozhodnutí;
c) jména předsedy a ostatních členů odvolacího senátu, kteří se zúčastnili odvolacího řízení;
d) jména účastníků odvolacího řízení a jejich zástupců v řízení;
e) sporné otázky pro rozhodnutí;
f) shrnutí skutečností;
g) důvody, na nichž je rozhodnutí založeno;
h) příkaz odvolacího senátu, v případě potřeby včetně rozhodnutí o rozdělení nákladů nebo uhrazení poplatků.
3. Písemné rozhodnutí odvolacího senátu obsahuje oznámení, že další opravný prostředek je možný, spolu se stanovením lhůty pro podání takového dalšího opravného prostředku.
Na neoznámení se nelze odvolávat.
HLAVA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ŘÍZENÍ
KAPITOLA I
ROZHODNUTÍ, SDĚLENÍ A DOKUMENTY
Článek 53
Rozhodnutí
1. Rozhodnutí Úřadu je opatřeno podpisem a uvedením jména zaměstnance řádně zmocněného prezidentem Úřadu podle článku 35 základního nařízení.
2. Pokud se před Úřadem koná ústní jednání, může být rozhodnutí vydáno ústně.
Následně se účastníkům řízení zasílá písemné rozhodnutí.
3. Rozhodnutí Úřadu, proti nimž lze podat odvolání podle článku 67 základního nařízení nebo přímý opravný prostředek podle článku 74 základního nařízení, uvádějí možnost odvolání nebo přímého opravného prostředku, je-li to možné, a lhůtu pro podání takového odvolání nebo přímého opravného prostředku.
Na neoznámení se nelze odvolávat.
4. Jazykové chyby, písařské chyby a zjevné nesprávnosti v rozhodnutí se opraví.
Článek 54
Osvědčení o odrůdovém právu Společenství
1. Pokud Úřad udělí odrůdové právo Společenství, vydá spolu s rozhodnutím o jeho udělení osvědčení o odrůdovém právu Společenství, které slouží jako důkaz tohoto udělení.
2. Úřad vydá osvědčení o odrůdovém právu Společenství v jakémkoliv jazyce nebo jazycích Společenství, které držitel požaduje.
3. Na žádost může Úřad vydat zmocněné osobě duplikát, pokud prokáže, že originál osvědčení byl ztracen nebo zničen.
Článek 55
Sdělení
Pokud není stanoveno jinak, jakékoliv sdělení Úřadu nebo zkušebního úřadu musí obsahovat alespoň jméno příslušného zaměstnance.
Článek 56
Právo na slyšení
1. Pokud Úřad zjistí, že rozhodnutí nesmí být za daných podmínek přijato, oznámí zjištěné nedostatky účastníkovi řízení a požádá ho o odstranění těchto nedostatků ve lhůtě, kterou stanoví.
Nejsou-li zjištěné a oznámené nedostatky odstraněny včas, přistoupí Úřad k přijetí rozhodnutí.
2. Pokud Úřad obdrží od účastníka řízení připomínky, sdělí je ostatním účastníkům řízení a požádá je, považuje-li to za nezbytné, aby mu odpověděli ve lhůtě, kterou stanoví.
Pokud neobdrží odpověď včas, nebude brát v úvahu žádný dokument došlý později.
Článek 57
Dokumenty předkládané účastníky řízení
1. Za den přijetí jakéhokoliv dokumentu podaného účastníky řízení se považuje den, kdy je dokument skutečně přijat v prostorách Úřadu, vnitrostátního subjektu nebo pobočky zřízených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení.
2. S výjimkou dokumentů, které tvoří přílohu, musí dokumenty podepsat účastníci řízení nebo jejich zástupci v řízení.
3. Úřad může se souhlasem Správní rady povolit dodání dokumentů telegrafem, dálnopisem, faxem nebo jinými informačními zařízeními a stanovit podmínky jejich použití.
4. Pokud není dokument řádně podepsán nebo mohl být podán podle odstavce 3, je účastník řízení povinen do jednoho měsíce dodat originál dokumentu podepsaného podle odstavce 2.
Je-li dokument v této lhůtě podán, zůstane den přijetí předchozího dokumentu zachován; jinak není tento dokument brán v úvahu.
5. Úřad může povolit odchylku od lhůty uvedené v odstavci 4, do které může účastník řízení podat dotyčný dokument pouze přímo Úřadu.
Taková odchylka nesmí překročit další dva týdny.
6. Dokumenty, které musí být předány ostatním účastníkům řízení i dotyčnému zkušebnímu úřadu, nebo dokumenty týkající se dvou nebo více žádostí o odrůdové právo Společenství nebo o užívací právo, musí být podány v dostatečném počtu kopií.
Chybějící kopie se pořizují na náklady účastníka řízení.
Článek 58
Písemné doklady
1. Písemný doklad o pravomocném rozsudku nebo rozhodnutí jiném než rozhodnutí Úřadu se považují za dostatečné, je-li dodána kopie ověřená soudem nebo orgánem, který rozsudek nebo rozhodnutí vydal.
2. Ostatní písemné dokumenty předkládané účastníky řízení se považují za dostatečné, jsou-li dodány v originále nebo ověřené kopii.
KAPITOLA II
ÚSTNÍ JEDNÁNÍ A DOKAZOVÁNÍ
Článek 59
Předvolání k ústnímu jednání
1. Účastníci řízení jsou předvoláváni k ústnímu jednání podle článku 77 základního nařízení a upozorněni na odstavec 2 tohoto nařízení.
Předvolání se zasílá nejméně s měsíčním předstihem, pokud se účastníci řízení a Úřad nedohodnou na kratší lhůtě.
2. Pokud se účastník řízení, který byl řádně předvolán k ústnímu jednání před Úřadem, nedostaví, jak byl předvolán, řízení může pokračovat bez něj.
Článek 60
Dokazování prováděné Úřadem
1. Pokud Úřad považuje za nezbytné vyslechnout účastníky řízení, svědky nebo znalce nebo provést kontrolu, přijme za tímto účelem rozhodnutí a stanoví prostředky, jimiž zamýšlí získat důkazy a důležité údaje, jež mají být dokázány, a den, doba a místo konání ústního jednání nebo kontroly.
Pokud výpovědi svědků a znalců žádá účastník řízení, Úřad ve svém rozhodnutí uvede lhůtu, ve které musí účastník řízení, který podal tuto žádost, oznámit Úřadu jména a adresy svědků a znalců, které si účastník řízení přeje vyslechnout.
2. Předvolání účastníků řízení, svědků nebo znalců k dokazování se zasílá nejméně s měsíčním předstihem, pokud se účastníci řízení nedohodnou s Úřadem na kratší lhůtě.
Předvolání musí obsahovat:
a) výpis z rozhodnutí uvedeného v odstavci 1, zejména s vyznačením dne, doby a místa nařízeného šetření a kteří účastníci řízení, svědci a znalci mají být vyslechnuti;
b) jména účastníků řízení a práva, kterých se mohou svědci nebo znalci podle čl. 62 odst. 2 až 4 tohoto nařízení dovolávat;
c) oznámení, že účastník řízení, svědek nebo znalec může požádat o výslech příslušným soudním nebo jiným orgánem v zemi jeho trvalého bydliště, a žádost, aby informoval Úřad ve lhůtě stanovené Úřadem, že je připraven před něj předstoupit.
3. Dříve, než může být účastník řízení, svědek nebo znalec slyšen, musí být informován, že Úřad může požádat příslušný soudní nebo jiný orgán ve státě jeho trvalého bydliště o přezkoumání jeho svědectví pod přísahou nebo jinou závaznou formou.
4. Účastníci řízení jsou informováni o výslechu svědka nebo znalce před příslušným soudním nebo jiným orgánem.
Mají právo být přítomni a klást prostřednictvím orgánu nebo přímo otázky účastníkům řízení, svědkům a znalcům, kteří podávají svědectví.
Článek 61
Pověření znalců
1. Úřad rozhodne, v jaké podobě bude předložena zpráva vypracovaná znalcem, kterého jmenuje.
2. Pověření znalce obsahuje:
a) přesný popis jeho úkolu;
b) lhůtu stanovenou pro podání posudku;
c) jména účastníků řízení;
d) odkaz na nároky, které mu podle čl. 62 odst. 2 až 4 tohoto nařízení patří.
3. Úřad může pro účely znaleckého posudku nařídit zkušebnímu úřadu, který provedl technické zkoušení dotyčné odrůdy, aby v souladu s danými pokyny poskytl dostupný materiál.
Je-li to nezbytné, může si Úřad rovněž vyžádat materiál od účastníků řízení nebo třetích osob.
4. Účastníkům řízení se poskytne kopie nebo popřípadě překlad písemné zprávy.
5. Účastníci řízení mohou odmítnou znalecký posudek. Pak se přiměřeně použijí čl. 48 odst. 3 a čl. 81 odst. 2 základního nařízení.
6. Na znalce jmenovaného Úřadem se přiměřeně použije čl. 13 odst. 2 a 3. Při jmenování Úřad uvědomí znalce o povinnosti mlčenlivosti.
Článek 62
Náklady na dokazování
1. Dokazování může být podmíněno složením záruky účastníkem řízení, který si takové důkazy vyžádal, u Úřadu ve výši, kterou stanoví Úřad na základě odhadu nákladů.
2. Svědci a znalci, kteří jsou předvoláni a kteří se dostaví do Úřadu, mají nárok na příslušnou úhradu cestovních nákladů a nákladů spojených s pobytem.
Náklady mohou být uhrazeny i zálohou.
3. Svědci, kterým podle odstavce 2 přísluší úhrada, mají rovněž nárok na příslušnou náhradu za ztrátu výdělku, a znalci, pokud nejsou zaměstnanci zkušebního úřadu, na odměnu za vykonanou práci.
Tyto platby se poskytují svědkům po skončení dokazování a znalcům poté, co splní své povinnosti a úkoly.
4. Výplatu splatných částek podle odstavců 2 a 3 a v souladu s podrobnostmi a tarify stanovenými v příloze provádí Úřad.
Článek 63
Zápis z ústního jednání a dokazování
1. Zápis z ústního jednání a dokazování obsahuje základní skutečnosti z ústního jednání nebo dokazování, příslušná prohlášení učiněná účastníky řízení, výpovědi účastníků řízení, svědků nebo znalců a výsledky veškerých zkoumání.
2. Zápis výpovědi svědka, znalce nebo účastníka řízení je přečten nahlas nebo předložen příslušným osobám ke kontrole.
V zápise musí být uvedeno, že tato formální náležitost byla provedena a že osoba, která vypovídala, zápis schválila.
Pokud zápis neschválí, musí být uvedena její námitka.
3. Zápis podepíše zaměstnanec, který jej vypracoval, a zaměstnanec, který vedl ústní jednání nebo dokazování.
4. Účastníci řízení obdrží kopii a popřípadě i překlad zápisu.
KAPITOLA III
DORUČOVÁNÍ
Článek 64
Obecná ustanovení o doručování
1. V řízení před Úřadem musí být veškeré dokumenty, které se doručují účastníkům řízení, v případě osvědčení v originále nebo v kopii originálního dokladu ověřené Úřadem.
Kopie dokumentů přijatých od ostatních účastníků řízení toto ověření mít nemusí.
2. Pokud jeden nebo více účastníků řízení jmenují své zástupce v řízení, dokumenty se doručují podle odstavce 1 těmto zástupcům.
3. Doručení se provádí:
a) poštou podle článku 65 tohoto nařízení;
b) předáním v Úřadě podle článku 66 tohoto nařízení;
c) veřejným oznámením podle článku 67 tohoto nařízení.
Článek 65
Doručení poštou
1. Dokumenty nebo jejich kopie, na jejichž doručování se použije článek 79 nařízení, se doručují doporučeným dopisem s doručenkou.
2. Doručení adresátům, kteří nemají trvalé bydliště nebo sídlo nebo provozovnu ve Společenství a kteří nejmenovali zástupce v řízení podle článkem 82 základního nařízení, se provádí zasláním dokumentů obyčejným dopisem na poslední známou adresu adresáta.
Dopis je považován za doručený, i když se vrátí jako nedoručitelný.
3. Pokud se doručení provádí doporučeným dopisem, též s doručenkou, je považováno za doručené adresátovi desátého dne po jeho odeslání, pokud dopis adresáta nezastihl nebo zastihl později; v případě jakýchkoliv sporů musí Úřad stanovit, že dopis dospěl na místo svého určení nebo stanovit den, kdy byl dopis adresátovi doručen.
4. Doporučený dopis, též s doručenkou, se považuje za doručený, i když adresát odmítne dopis přijmout nebo potvrdit jeho přijetí.
5. Pokud se na doručení poštou nevztahují odstavce 1 až 4, použijí se právní předpisy státu, na jehož území se doručení provádí.
Článek 66
Předání v Úřadě
V budově Úřadu může být dokument doručen do vlastních rukou adresáta, který při jeho doručení potvrdí jeho přijetí.
Dokument se považuje za doručený, i když ho adresát odmítne přijmout nebo potvrdit jeho přijetí.
Článek 67
Veřejné oznámení
Pokud nelze zjistit adresu adresáta nebo se Úřadu ani na druhý pokus nepodařilo dokument doručit podle čl. 65 odst.
1, provede se doručení veřejným oznámením, které se zveřejňuje v pravidelně zveřejňované publikaci uvedené v článku 89 základního nařízení. Prezident Úřadu stanoví podrobnosti vydání veřejného oznámení.
Článek 68
Mimořádné případy doručení
Pokud Úřad není schopen prokázat, že dokument, který dospěl ke svému adresátovi, byl řádně doručen, nebo pokud nebyla dodržena ustanovení týkající se doručení, dokument se považuje za doručený dnem, který Úřad stanoví za den přijetí.
KAPITOLA IV
LHŮTY A PŘERUŠENÍ ŘÍZENÍ
Článek 69
Počítání lhůt
1. Lhůty se počítají v celých letech, měsících, týdnech a dnech.
2. Lhůty počínají běžet dnem následujícím po dni, kdy došlo k rozhodné události, kterou může být žaloba nebo uplynutí jiné lhůty.
Pokud není stanoveno jinak, je rozhodnou událostí přijetí doručovaného dokumentu, pokud se jedná o doručení.
3. Odchylně od odstavce 2 počínají lhůty běžet patnáctým dnem ode dne zveřejnění veřejného oznámení uvedeného v článku 67 tohoto nařízení, rozhodnutí Úřadu, pokud není doručeno určité osobě nebo jakéhokoliv úkonu účastníka řízení, jež má být zveřejněn.
4. Je-li lhůta určena jedním rokem nebo více lety, uplyne v příslušném roce měsícem, který má stejný název, a dnem, který má stejné číslo jako měsíc a den, kdy došlo k uvedené události; pokud v příslušném měsíci není den se stejným číslem, uplyne lhůta posledním dnem tohoto měsíce.
5. Je-li lhůta určena jedním měsícem nebo více měsíci, uplyne v příslušném měsíci dnem, který má stejné číslo jako den, kdy došlo k uvedené události; pokud v příslušném měsíci není den se stejným číslem, uplyne lhůta posledním dnem tohoto měsíce.
6. Je-li lhůta určena jedním týdnem nebo více týdny, uplyne v příslušném týdnu dnem, který má stejný název jako den, kdy došlo k uvedené události.
Článek 70
Trvání lhůt
Pokud základní nařízení nebo toto nařízení stanoví, že lhůtu určuje Úřad, nesmí být tato lhůta kratší než jeden měsíc a delší než tři měsíce.
Ve zvláštních případech lze tuto lhůtu na žádost předloženou před jejím uplynutím prodloužit až na šest měsíců.
Článek 71
Prodloužení lhůt
1. Pokud lhůta uplyne dnem, kdy Úřad není otevřen pro přijetí dokumentů nebo kdy se v místě, kde Úřad sídlí, nedoručuje obyčejná pošta z důvodů jiných nebo těch, které jsou uvedeny v odstavci 2, prodlužuje se až do prvního následujícího dne, kdy je Úřad otevřen pro příjem dokumentů a kdy se doručuje obyčejná pošta.
Dny uvedené v první větě stanoví a sdělí prezident Úřadu před započetím každého kalendářního roku.
2. Pokud lhůta uplyne dnem, kdy je v členském státě nebo mezi členským státem a Úřadem přerušena nebo následně narušena dodávka pošty, lhůta se pro účastníky řízení, kteří mají trvalé bydliště, sídlo nebo provozovnu v dotyčném státě nebo mají zástupce v řízení se sídlem v tomto státě, prodlužuje až do prvního dne následujícího po skončení období přerušení nebo narušení.
Pokud je dotyčným členským státem stát, ve kterém sídlí Úřad, vztahuje se toto ustanovení na všechny účastníky řízení.
Délku přerušení nebo narušení stanoví a oznámí prezident Úřadu.
3. Odstavce 1 a 2 se přiměřeně vztahují na vnitrostátní subjekty nebo pobočky zřízených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení a pro zkušební úřady.
Článek 72
Přerušení řízení
1. Řízení před Úřadem se přerušuje:
a) v případě smrti nebo chybějící způsobilosti žadatele, držitele ochrany odrůdy Společenství nebo žadatele o užívací právo udělované Úřadem nebo osoby zmocněné užívání tohoto práva nebo zástupce v řízení kterékoliv z těchto stran k právním úkonům; nebo
b) v případě dodatečně se vyskytnuvší právní překážky bránící takové osobě v pokračování v řízení před Úřadem u důvodů žaloby podané na jeho majetek.
2. Pokud byly do příslušného rejstříku zapsány nezbytné údaje o totožnosti osoby zmocněné pokračovat v řízení jako jeho účastník nebo zástupce v řízení, uvědomí Úřad takovou osobu a ostatní účastníky řízení, že se řízení obnovuje dnem, který stanoví Úřad.
3. Platné lhůty počínají znovu běžet dnem obnovení řízení.
4. Přerušením řízení není dotčeno provádění technického zkoušení nebo ověření dotyčné odrůdy zkušebním úřadem v případě, že byly Úřadu již zaplaceny příslušné poplatky.
KAPITOLA V
ZÁSTUPCE V ŘÍZENÍ
Článek 73
Jmenování zástupce v řízení
1. Jmenování zástupce v řízení se sdělí Úřadu. Toto sdělení obsahuje jméno a adresu zástupce v řízení; čl. 2 odst. 2 a 3 se použije přiměřeně.
2. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 4, uvede sdělení uvedené v odstavci 1 rovněž jako takového zaměstnance účastníka řízení. Zaměstnanec nesmí být ve smyslu článku 82 základního nařízení jmenován jako zástupce v řízení.
3. Pokud nejsou splněny podmínky odstavců 1 a 2, považuje se sdělení za nedoručené.
4. Zástupce v řízení, jehož pověření skončilo, se i nadále považuje za zástupce v řízení, dokud není toto skončení sděleno úřadu.
S výhradou veškerých ustanovení, která stanovují opak, však pověření vůči úřadu končí úmrtím osoby, která ho udělila.
5. Pokud dva nebo více účastníků řízení, kteří nesdělili úřadu zástupce v řízení, postupují společně, za zástupce v řízení druhého či ostatních účastníků řízení se považuje ten účastník řízení, který je jako první uveden na žádosti o odrůdové právo Společenství nebo o užívací právo udělované úřadem nebo v námitce.
Článek 74
Plná moc zástupců v řízení
1. Pokud je úřadu sděleno jmenování zástupce v řízení, zašle se mu podepsaná plná moc, aby mohla být zařazena do spisů ve lhůtě, kterou stanoví Úřad, pokud není stanoveno jinak.
Není-li plná moc zaslána včas, považuje se jakýkoliv procesní úkon provedený zástupcem v řízení za neplatný.
2. Plná moc se může vztahovat na jedno nebo více řízení a podává se v odpovídajícím počtu kopií.
Je možno podat neomezenou plnou moc, která umožňuje zástupci v řízení jednat ve všech řízeních strany, která ho pověřila.
V tom případě postačí jediný dokument obsahující neomezenou plnou moc.
3. Prezident Úřadu může stanovit obsah a bezplatně poskytnout formuláře plných mocí včetně neomezených plných mocí podle odstavce 2.
KAPITOLA VI
ROZDĚLENÍ A STANOVENÍ NÁKLADŮ
Článek 75
Rozdělení nákladů
1. Rozhodnutí ohledně nákladů je obsaženo v rozhodnutí o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství nebo v rozhodnutí o odvolání.
2. V případě rozdělení nákladů podle čl. 85 odst. 1 základního nařízení rozhodne o tomto rozdělení Úřad v odůvodnění rozhodnutí o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství nebo rozhodnutí o odvolání. Na neoznámení se nelze odvolávat.
Článek 76
Určení nákladů
1. Žádost o určení nákladů je přípustná pouze tehdy, pokud bylo přijato rozhodnutí, jehož součástí je určení nákladů, a pokud v případě odvolání proti takovému rozhodnutí odvolací senát rozhodl o tomto odvolání.
K žádosti se přikládá vyúčtování nákladů s podpůrnými doklady.
2. Náklady mohou být určeny pouze v případě prokázání věrohodnosti.
3. Pokud jeden účastník řízení způsobí náklady jinému účastníkovi řízení, je povinen uhradit pouze náklady uvedené v odstavci 4.
Je-li vítězný účastník řízení zastupován více než jedním zástupcem, poradcem nebo advokátem, nese poražená strana nese náklady uvedené v odstavci 4 pouze za jednu osobu.
4. Náklady nezbytné k provedení řízení zahrnují:
a) náklady svědků a znalců vyplácené Úřadem dotyčnému svědkovi nebo znalci;
b) cestovní náklady a náklady spojené s pobytem účastníkovi řízení a zástupci, poradci nebo advokátovi, který byl řádně jmenován zástupcem v řízení před Úřadem, v rámci příslušného tarifu platného pro svědky a znalce uvedeného v příloze;
c) odměnu zástupci, poradci nebo advokátovi, který byl řádně jmenován jako zástupce v řízení účastníka řízení před Úřadem, v rámci tarifů uvedených v příloze.
Článek 77
Dohoda o rozdělení nákladů
V případě dohody o rozdělení nákladů podle čl. 85 odst.
4 základního nařízení Úřad potvrdí takovou dohodu ve sdělení účastníkům řízení. Pokud toto sdělení potvrzuje dohodu, i pokud jde o částku, která má být zaplacena, je žádost o určení nákladů nepřípustná.
HLAVA V
INFORMACE POSKYTOVÉ VEŘEJNOSTI
KAPITOLA I
REJSTŘÍKY, NAHLÍŽENÍ DO SPISŮ A PUBLIKACE
Oddíl 1
Rejstříky
Článek 78
Zápisy týkající se řízení a odrůdových práv Společenství, které mají být zapsány do rejstříků
1. Do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství se zapisují tyto "ostatní údaje" uvedené v čl. 87 odst. 3 nařízení:
a) den zveřejnění, je-li toto zveřejnění důležité pro stanovení lhůt;
b) jakékoliv námitky spolu se dnem, jménem a adresou strany, která podala námitky, a jeho zástupce v řízení;
c) právo přednosti (den a stát podání předchozí žádosti);
d) zavedení veškerých opatření vůči nárokům uvedeným v čl. 98 odst. 4 a čl. 99 základního nařízení ohledně nároku na odrůdové právo Společenství, pravomocné rozhodnutí v této věci nebo jakýkoliv jiný způsob jejího ukončení.
2. Na žádost se do Rejstříku odrůdových práv Společenstvím zapisují tyto "ostatní údaje" uvedené v čl. 87 odst. 3:
a) udělení odrůdového práva Společenství jako záruky nebo předmětu jakéhokoliv jiného věcného práva; nebo
b) jakékoliv opatření vůči nárokům uvedeným v čl. 98 odst. 1 a 2 a článku 99 základního nařízení a týkající se odrůdového práva Společenství, a pravomocné rozhodnutí ve věci nebo jiný způsob jejího ukončení.
3. Prezident Úřadu rozhodne o podrobnostech zápisů, jež mají být provedeny, a může rozhodnout o dalších podrobnostech, jež mají být zapsány do rejstříků pro účely řízení Úřadu.
Článek 79
Zápis převodu odrůdového práva Společenství
1. Převod odrůdového práva Společenství se zapisuje do Rejstříku odrůdových práv Společenství na základě předložení písemného důkazu o převodu nebo písemných dokladů potvrzujících převod nebo takových výpisů z uvedených dokumentů, které postačí k potvrzení převodu.
Úřad zakládá kopii těchto dokumentů do spisů.
2. Zápis převodu může být zamítnut pouze v případě nesplnění podmínek stanovených v odstavci 1 a článku 23 základního nařízení.
3. Odstavce 1 a 2 se vztahují na jakýkoliv převod nároku na odrůdové právo Společenství, byla-li žádost o něj zapsána do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství.
Odkazem na Rejstřík odrůdových práv Společenství se rozumí odkaz na Rejstřík žádostí o odrůdová práva Společenství.
Článek 80
Podmínky pro zápis do rejstříků
Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení základního nařízení nebo tohoto nařízení, může žádost o zápis do rejstříků nebo výmaz zápisu podat každá osoba s právním zájmem.
Žádost se podává písemně spolu s podpůrnými doklady.
Článek 81
Podmínky pro zvláštní zápisy do rejstříků
1. Pokud je odrůdové právo Společenství, pro které je podána žádost nebo které je uděleno, součástí konkurzního nebo podobného řízení, provede se jeho zápis do Rejstříku odrůdových práv Společenství bezplatně na žádost příslušného vnitrostátního orgánu.
Tento zápis se rovněž na žádost příslušného vnitrostátního orgánu bezplatně vymaže.
2. Odstavec 1 se přiměřeně vztahuje na zahájení řízení, pokud jde o nároky uvedené v článcích 98 a 99 základního nařízení, a na pravomocné rozhodnutí ohledně tohoto řízení nebo jiný způsobjeho ukončení.
3. Pokud se odrůdy rozdělují na původní a v zásadě odvozené, mohou žádost o zápis podat účastníci řízení společně nebo zvlášť. V případě žádosti pouze jednoho účastníka řízení musí žádost obsahovat dostatečné písemné doklady podle čl. 87 odst. 2 písm. h) základního nařízení, aby nahradila žádost druhého účastníka.
4. Je-li podána žádost o zápis smluvního výlučného užívacího práva nebo odrůdového práva Společenství, které jsou poskytnuté jako záruka nebo jako předmět věcného práva, musí tato žádost obsahovat dostatečné písemné doklady.
Článek 82
Nahlížení do rejstříků
1. Do rejstříků může v sídle Úřadu nahlížet kdokoliv.
3. Prezident Úřadu může podle čl.
30 odst. 4 základního nařízení zpřístupnit rejstříky veřejnosti v sídle vnitrostátních subjektů nebo poboček.
Oddíl 2
Uchovávání spisů, nahlížení do nich a pěstování odrůd
Článek 83
Uchovávání spisů
1. Dokumenty vztahující se k řízením se uchovávají ve spisech. Každému řízení je přiděleno spisové číslo s výjimkou dokumentů týkajících se vyloučení členů odvolacího senátu nebo zaměstnanců Úřadu či dotyčného zkušebního úřadu nebo námitek vůči němu, které se uchovávají zvlášť.
2. Úřad si ponechává jednu kopii spisu uvedeného v odstavci 1 (spisová kopie), která se považuje za správnou a úplnou kopii spisu.
Zkušební úřad si může ponechat kopii dokumentů vztahujících se k těmto řízením (kontrolní kopie), ale musí kdykoliv zajistit dodání originálů, které nemá Úřad k dispozici.
3. Prezident úřadu stanoví podrobnosti ohledně podoby spisů, jež mají být uchovávány.
Článek 84
Nahlížení do spisů
1. Písemná žádost nahlédnutí do spisů se zasílá Úřadu.
2. Nahlédnutí do spisů probíhá v sídle Úřadu. Na žádost však lze nahlédnout do spisů i ve vnitrostátních subjektech nebo pobočkách zřízených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení na území členského státu, ve kterém má osoba podávající žádost trvalé bydliště nebo své sídlo či provozovnu.
3. Na žádost může Úřad povolit nahlédnutí do spisů zhotovením jejich kopií osobě, která o ně žádá.
Za tyto kopie je možné žádat zvláštní poplatek.
Na žádost lze nahlédnout do spisů formou písemného sdělení informace v nich obsažené.
Úřad však může žádat, aby dotyčná osoba nahlédla do spisů osobně, považuje-li to s ohledem na množství požadovaných informací za vhodné.
Článek 85
Kontrola pěstování odrůd
1. Písemná žádost o kontrolu pěstování odrůd se podává Úřadu.
Přístup ke kontrolním pozemkům zajistí se souhlasem Úřadu zkušební úřad.
2. Aniž je dotčen čl. 88 odst. 3 základního nařízení, není ustanoveními tohoto nařízení dotčen neomezený přístup ke kontrolním pozemkům, pokud jsou všechny pěstované odrůdy kódované, pokud zmocněný zkušební úřad přijal příslušná Úřadem schválená opatření proti odebrání materiálu a pokud jsou k zajištění práv žadatele nebo držitele odrůdového práva Společenství přijata všechna nezbytná opatření.
3. Prezident Úřadu může stanovit podrobnosti postupu prohlídky pěstovaných odrůd a může kontrolovat ochranná opatření uvedená v odstavci 2.
Článek 86
Důvěrné údaje
Pro účely zachování důvěrných údajů poskytne Úřad bezplatně žadateli o odrůdové právo Společenství formuláře pro podání žádosti o utajení všech údajů týkajících se odrůdy podle čl. 88 odst. 3 nařízení.
Oddíl 3
Publikace
Článek 87
Úřední věstník
1. Publikace, která je podle článku 89 základního nařízení vydávána nejméně jednou za dva měsíce, se nazývá Úřední věstník Odrůdového úřadu Společenství (dále jen "úřední věstník").
2. Úřední věstník rovněž obsahuje údaje zapisované do rejstříků podle čl. 78 odst. 1 písm. c), d) odst. 2 a podle článku 79 tohoto nařízení.
Článek 88
Zveřejnění žádostí o udělení užívacích práv udělovaných Úřadem a rozhodnutí o nich
V úředním věstníku se zveřejní den přijetí žádosti o udělení užívacího práva udělovaného Úřadem a doručení rozhodnutí ohledně takové žádosti, jména a adresy účastníků řízení a forma požadovaného nebo přijatého rozhodnutí.
V případě rozhodnutí přiznat o udělení užívacího práva se zveřejní i obsah takového rozhodnutí.
Článek 89
Zveřejnění odvolání a rozhodnutí o odvolání
V úředním věstníku se zveřejní den přijetí odvolání a doručení rozhodnutí o odvolání, jména a adresy účastníků odvolacího řízení a forma požadovaného nebo přijatého rozhodnutí.
KAPITOLA II
SPRÁVNÍ A PRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 90
Sdělování informací
1. Informace, které se vyměňují podle článku 90 základního nařízení, si orgány uvedené v uvedeném ustanovení sdělují přímo.
2. Sdělení informací podle čl. 91 odst. 1 základního nařízení Úřadem nebo Úřadu se může uskutečnit prostřednictvím příslušných úřadů pro odrůdová práva členských států, a to bezplatně.
3. Odstavec 2 se přiměřeně vztahuje na sdělování informací podle čl. 91 odst. 1 nařízení zkušebním úřadem nebo zkušebnímu úřadu. Úřad obdrží kopii takového sdělení.
Článek 91
Nahlížení do spisů prostřednictvím soudů nebo státních zastupitelství členských států
1. Podle čl. 91 odst. 1 probíhá nahlížení do spisů prostřednictvím kopií spisů pořízeným Úřadem výlučně pro tento účel.
2. Soudy nebo státní zastupitelství členských států mohou během řízení před těmito orgány určit dokumenty, jež mají být Úřadem poskytnuty třetím stranám k nahlédnutí.
Na takový postup se vztahuje článek 88 základního nařízení a Úřad si za něj neúčtuje žádný poplatek.
3. Úřad při poskytování spisů pro účely řízení před soudy nebo státními zastupitelstvími členských států určí omezení, kterým podle článku 88 základního nařízení podléhá nahlížení do spisů týkající se žádostí o odrůdové právo Společenství nebo jeho udělení.
Článek 92
Postup podání žádosti o právní pomoc
1. Každý členský stát určí ústřední orgán, který se zaváže přijímat žádosti o právní pomoc podané Úřadem a předávat je soudům nebo orgánům příslušným k jejich vyřízení.
2. Úřad vypracovává žádosti o právní pomoc v jazyce příslušného soudu nebo orgánu nebo k těmto žádostem přiloží překlad do tohoto jazyka.
3. S výhradou odstavců 4 a 5 používá příslušný soud nebo orgán při vyřizování těchto žádostí vlastní procesní předpisy.
Zejména se jedná o vhodné donucovací prostředky v souladu s těmito právními předpisy.
4. Úřad je informován o době a místě konání zkoumání nebo jiných právních opatření a informuje o tom dotyčné účastníky řízení, svědky a znalce.
5. Pokud to Úřad žádá, povolí příslušný soud nebo orgán účast zaměstnanců dotyčného Úřadu a umožní jim klást otázky komukoliv, kdo podává důkazy, a to přímo nebo prostřednictvím příslušného soudu nebo orgánu.
6. Pro vyřízení žádosti o právní pomoc nesmí být vybírány žádné poplatky nebo náklady jakéhokoliv druhu.
Avšak dožádaný členský stát má právo požadovat po Úřadu úhradu odměn znalců a tlumočníků a náklady vyplývající z postupu podle odstavce 5.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 93
Přechodná ustanovení
1. Podle čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení zaplatí Úřad zkušebnímu úřadu zkušební poplatek na základě plného uhrazení vzniklých nákladů. Do 27. dubna 1997 správní rada stanoví jednotné metody pro výpočet a jednotné složky nákladů, které budou platit pro všechny zkušební úřady.
2. Správní rada do 27. října 1996 rozhodne o obecných zásadách zkoumání uvedených v článku 22 tohoto nařízení; prezident Úřadu předloží návrh na tyto obecné zásady do 27. března 1996 a vezme přitom v úvahu zprávy o zkoušení, které tvoří součást zjištění podle čl. 116 odst. 3 základního nařízení.
3. Žadatel o odrůdové právo Společenství poskytne podle čl. 116 odst. 1 a 2 základního nařízení do 30. listopadu 1995 ověřenou kopii zjištění uvedených v čl. 116 odst. 3 uvedeného nařízení. Kopie zahrnuje příslušné dokumenty týkající se řízení o udělení vnitrostátního odrůdového práva a ověří ji orgán, před kterým se řízení konalo. Pokud tato ověřená kopie není dodána včas, použije se článek 55 základního nařízení.
Článek 94
Odchylky
Odchylně od čl. 27 odst. 1 tohoto nařízení může Úřad vzít v úvahu zprávy o výsledcích technického zkoušení dané odrůdy pro úřední účely v členském státě, pokud toto zkoumání začalo před 27. dubnem 1996, pokud nebylo rozhodnutí Správní rady o dotčených obecných zásadách zkoumání přijato před tímto dnem.
Článek 95
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 31. května 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2], a zejména na čl.
3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 406/95 [4] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení (ES) č. 774/94;
vzhledem k tomu, že Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a schválená rozhodnutím Rady 94/800/ES [5] zrušila dovozní dávky a stanovila pouze clo společného celního sazebníku; že by proto nařízení (ES) č.
1431/94 mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit spekulacím a na základě zkušeností zejména s vysokým počtem žádostí je nutné změnit podmínky přístupu k tomuto režimu, aby z něj byly vyloučeny hospodářské subjekty, jejichž záměrem není využívání licencí pro své vlastní potřeby;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. v čl. 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) Žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která při podání žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejících roku podání žádosti dovezla nejméně 80 tun produktů kódů KN 0207, 160231 nebo 160239.
Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty prodávají konečným spotřebitelům, se však výhody tohoto režimu nevztahují.";
2. v přílohách I, II a III se slovo "dávka" nahrazuje slovy "clo společného celního sazebníku".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. května 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1332, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro stolní olivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1332/92 [2] stanovilo podporu s finančním příspěvkem Společenství na vytváření provozního kapitálu, sloužícího ke stabilizaci nabídky a zejména financování udržování zásob nutných pro odpovídající uvádění produktů na trh; že pro účely poskytování uvedené podpory se družstva a jejich svazy v daném odvětví staví po dobu nejdéle tří let na stejnou úroveň jako seskupení producentů nebo jejich sdružení;
vzhledem k tomu, že s ohledem na stávající situaci v producentských členských státech se tříletá lhůta ukázala jako nedostačující k tomu, aby umožnila všem dotyčným družstvům a jejich svazům transformaci na uvedená seskupení nebo jejich sdružení; že v zájmu zabránění přerušení financování provozního kapitálu a umožnění dokončení uvedené transformace je tudíž třeba prodloužit uvedenou lhůtu o jeden rok,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1332/92 se slova "tří let" nahrazují slovy "čtyř let".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 8. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 997/95 [2], a zejména na čl. 23 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
3223/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [3], ve znění nařízení (ES) č. 553/95 [4], zavádí režim pro zaznamenávání cen na reprezentativních trzích za účelem stanovení standardní dovozní hodnoty produktů v zásilce, aby mohly být klasifikovány podle společného celního sazebníku; že pro některé čerstvé produkty dovážené za účelem zpracování se od 1. května použijí odlišné vstupní ceny a že pro tyto produkty, které nejsou prodány v zásilce na reprezentativních trzích, je možno použít pro jejich klasifikaci podle společného zařazení režim přímého stanovení cen; že zmíněný režim může zahrnovat sazební zařazení příslušných produktů na základě buď ceny produktů vyplaceně loď plus náklady na pojištění a naložení až na hranice celního území Společenství, nebo celní hodnoty uvedené v čl.
2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992 o zavedení celního sazebníku Společenství [5], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že domnívají-li se celní orgány, že je vhodné požadovat jistotu podle článku 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3254/947 [7], musí požadovat složení částky rovnající se nejvyšší částce cla použitelného pro dotčený produkt; že pokud se dovozce rozhodne klasifikovat svůj produkt na základě celní hodnoty uvedené v čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, musí složit jistotu rovnající se nejvyšší částce cla použitelného pro dotčený produkt;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3223/94 se mění takto:
1. Výraz "příloha" v článcích 2, 4, 5 a 6 se nahrazují výrazem "část A přílohy".
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
3. Po čl. 5 odst. 1 se vkládá tento odstavec:
"1a. Vstupní cena, na jejímž základě se produkty vyjmenované v části B přílohy klasifikují v celním tarifu Evropských společenství, se musí podle volby dovozce rovnat:
a) buď ceně produktů vyplaceně loď v jejich zemi původu plus náklady na pojištění a naložení až na hranice celního území Společenství, pokud jsou tyto náklady a tato cena v době podání celního prohlášení známy.
Pokud mají celní orgány za to, že je možno požadovat jistotu podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, dovozce musí složit jistotu rovnající se nejvyšší částce cla použitelného pro příslušný produkt;
b) nebo celní hodnotě vypočítané v souladu s čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, použité pouze pro příslušné dovážené produkty. V tomto případě se clo odečte podle čl. 4 odst. 1.
V takovém případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná nejvyšší částce cla použitelného pro příslušný produkt."
4. Ustanovení čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce se nahrazuje tímto:
"2. Dovozce má jeden měsíc od prodeje příslušných produktů, na které se vztahuje lhůta čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, aby dokázal, že s dodávkou bylo naloženo podle podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) druhém pododstavci nebo odst. 1a písm. a), nebo aby stanovil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 1a písm. a). Následkem nedodržení jednoho nebo druhého z těchto termínů je ztráta složené jistoty, aniž by bylo dotčeno použití odstavce 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
ze dne 8. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že bylo nezbytné upravit nařízení Komise (EHS) č.
2273/93 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3129/94 [4], aby bylo uvedeno do souladu s ustanoveními aktu o přistoupení;
vzhledem k tomu, že počet intervenčních center stanovených pro Švédsko se pro zaručení řádného fungování intervenčních opatření v této zemi ukázal jako nedostatečný; že by se proto měl počet intervenčních center zvýšit; že dodatečná intervenční centra pro Švédsko byla stanovena podle zeměpisné polohy a skladovací kapacity, která umožňuje sběr a odprodej velkých šarží obilovin;
vzhledem k tomu, že pro účinné fungování intervenčních opatření ve Švédsku už v hospodářském roce 1994/95 by měly změny zavedené tímto opatřením nabýt účinku co nejdříve; že by se proto toto nařízení mělo použít co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Část přílohy nařízení (EHS) č. 2273/93 týkající se Švédska se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 9. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 2883/94 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2790/94 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2883/94 [4], stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní opatření pro dodávky některých zemědělských produktů na Kanárské ostrovy;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2883/94, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1113/95 [5], stanoví odhad dodávek mléčných výrobků pro Kanárské ostrovy; že tento odhad může být v průběhu roku upraven, je-li to nezbytné, pokud by měla být na základě požadavků této oblasti změněna množství produktů v rámci stanoveného celkového množství; že pro uspokojení požadavků Kanárských ostrovů týkajících se mléčných výrobků, zejména sýrů, hovězího, telecího a vepřového masa, je nutné upravit odhady dodávek těchto produktů; že by proto měly být změněny odpovídající přílohy nařízení (ES) č.
2883/94;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a IV nařízení (ES) č. 2883/94 se nahrazují přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 9. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 338/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3763/91, pokud jde o kvótu Společenství pro dovoz 8000 tun pšeničných otrub kódu KN 230230 pocházejících ze zemí AKT do francouzského departementu Réunion
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že provedení Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola vyžaduje výrazné změny v dovozním režimu; že by proto měla být prováděcí pravidla k nařízení Komise (EHS) č. 338/92 [3] upravena;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (EHS) č. 338/92 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla pro roční kvótu Společenství pro dovoz 8000 tun pšeničných otrub kódu KN 230230, osvobozený od dovozního cla, ze zemí AKT do francouzského departementu Réunion podle čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3763/91."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 6. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1] zavedlo určité množstevní kvóty uvedené v přílohách III B, IV, V a VI uvedeného nařízení, které jsou použitelné pro země v nich uvedené;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 2 Aktu o podmínkách přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen "akt o přistoupení"), je nařízení (ES) č.
517/94, a zejména kvóty v něm stanovené, použitelné na přistupující země; že je však podle článku 30 aktu o přistoupení nutné uvedené kvóty uvést do souladu s hlavními směry stanovenými v příloze II aktu o přistoupení a v rámci podmínek stanovených v článku 169 téhož aktu;
vzhledem k tomu, že při stanovení úrovně výše uvedených kvót usilovala Rada o dosažení rovnováhy mezi přiměřenou ochranou dotčených průmyslových sektorů Společenství a potřebou zachovat tradiční obchodní toky s dotyčnými zeměmi s uvážením různých zájmů zúčastněných stran;
vzhledem k tomu, že s ohledem na přistoupení by měla být tato rovnováha zachována, přičemž s přihlédnutím k pokynům uvedeným v příloze II aktu o přistoupení si přistupující státy zachovají kontinuitu svých tradičních obchodních toků s dotyčnými výrobky; že pro tento účel lze dovoz zaznamenaný v roce 1993 – nejbližším roce, pro který jsou k dispozici úplné statistické záznamy – považovat za reprezentativní model tradičního obchodu;
vzhledem k tomu, že za těchto okolností je třeba upravit úrovně kvót stanovených na ročním základě podle nařízení (ES) č. 517/94 přičtením množství, která odpovídají dovozu zaznamenanému v roce 1993;
vzhledem k tomu, že dne 19. ledna 1995 Komise parafovala obchodní dohodu o textilních výrobcích, na které se nevztahuje dvoustranné ujednání MFA;
vzhledem k tomu, že od 1. ledna 1995 by měly být množstevní kvóty zavedené přílohami III B, IV, V a VI nařízení (ES) č. 517/94 pozměněny tak, jak je uvedeno v přílohách tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III B, IV, V a VI nařízení (ES) č. 517/94 se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1347/95 ze dne 9. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
603/95 [4] stanoví v článku 4 národní zaručená množství na členský stát na hospodářský rok, pro která může být udělena podpora na dehydratovaná krmiva; že s přistoupením Rakouska, Finska a Švédska je nutné stanovit národní zaručená množství pro tyto členské státy; že národní zaručená množství ostatních členských států byla stanovena zejména s ohledem na jejich průměrnou produkci sušených krmiv v hospodářských letech 1992/93 a 1993/94 podle údajů, které měla Komise k dispozici v červenci roku 1994, na kterou obdržely podporu podle čl. 5 odst.
2 prvního pododstavce nařízení (EHS) č.
1117/78 [5]; že Rakousko, Finsko a Švédsko neměly nárok na tuto podporu; že je nutné stanovit jejich národní zaručená množství na základě jejich průměrné produkce sušených krmiv v kalendářních letech 1992 a 1993;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 603/95 proto musí být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 4 nařízení (ES) č. 603/95 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 4412400 tun dehydratovaného krmiva, na které může být poskytnuta podpora podle čl. 3 odst. 2.
2. Maximální zaručené množství uvedené v odstavci 1 je rozděleno mezi členské státy následovně:
Irsko _BAR_ 5000 _BAR_ Itálie _BAR_ 523000 _BAR_
Spojené království _BAR_ 102000 _BAR_ 3. Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 443500 tun krmiva sušeného na slunci, na které může být poskytnuta podpora podle čl. 3 odst. 3.
4. Maximální zaručené množství uvedené v odstavci 3 je rozděleno mezi členské státy následovně:
Nizozemsko _BAR_ — _BAR_ Rakousko _BAR_ — _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 13. června 1995, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 802/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2658/87 zavedlo nomenklaturu zboží, dále jen "kombinovanou nomenklaturu", která současně splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak i statistiky vnějšího obchodu Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 3115/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se mění přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2658/87 a které vstoupilo v platnost dnem 1. ledna 1995 vzalo v úvahu:
- změny v požadavcích týkajících se statistiky a obchodní politiky, zejména na základě rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) [2], a nařízení Rady (ES) č. 3231/94 ze dne 22. prosince 1994 o některých opatřeních vyplývajících z uzavření jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT a o dalších opatřeních nezbytných pro účely zjednodušení [3],
- potřebu utřídit a zjednodušit texty;
vzhledem k tomu, že je třeba s účinkem od 1. července 1995 zavést určitá celní opatření týkající se zejména zemědělských výrobků, které jsou vymezeny v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise prostřednictvím nařízení, které se použije ode dne 1. července 1995, přijala úplné znění kombinované nomenklatury obsahující všeobecné a smluvní sazby společného celního sazebníku, jak vyplývá z nařízení (ES) č. 3231/94 a dalších opatření, která přijala Rada nebo Komise [4];
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 802/80 [5] ve znění nařízení (EHS) č.
2723/90 [6] zařadilo některé výrobky jako máslo do podpoložky 04050010 kombinované nomenklatury; že toto zařazení již neodpovídá nové struktuře čísla 0405 kombinované nomenklatury tvořící přílohu tohoto nařízení; že nařízení (EHS) č.
802/80 by proto mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazují přílohami tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 802/80.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 15. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], ve znění nařízení (ES) č. 684/95 [2], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
785/95 [3] stanovilo pravidla pro vyplácení záloh podpory; že s ohledem na změny v článku 6 nařízení (ES) č.
603/95 týkajícím se těchto záloh by měl být upraven i článek 6 nařízení (ES) č. 785/95;
vzhledem k tomu, že by měla být s ohledem na některá sezónní omezení, jimž výrobci musí čelit, upravena lhůta pro uzavírání smluv a lhůta pro uložení těchto smluv a prohlášení o dodávkách u příslušných orgánů, aniž by tím byl zeslaben zavedený systém kontrol;
vzhledem k tomu, že s účinkem od 1. dubna 1995 byly nařízením (ES) č. 785/95 z režimu podpory na zpracování krmiv vyloučeny produkty uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č.
1765/92 [4] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a jejich krmivové výrobky, s výjimkou sladkého vlčího bobu do období kvetení; že před vstupem nařízení (ES) č.
785/95 v platnost již někteří zemědělští producenti uzavřeli se zpracovatelskými podniky smlouvy o dodávkách některých těchto produktů ke zpracování; že tyto produkty vypěstované na plochách, na které se nevztahuje podpora uvedená v nařízení (EHS) č. 1765/92, proto nemají na tuto podporu nárok; že by proto mělo být připuštěno, aby tyto podniky mohly získat podporu na dehydrataci uvedených produktů, ale pouze pro hospodářský rok 1995/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společného řídícího výboru pro obiloviny, oleje, tuky a sušená krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 785/95 se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Zálohy stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 603/95, které podléhají některé z jistot stanovených v témže odstavci, mohou být příjemci vyplaceny pouze tehdy, je-li k žádosti o podporu přiloženo potvrzení osvědčující složení odpovídající jistoty.
2. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k ověření nároku na podporu do 90 dnů ode dne předložení žádosti
3. Případný zůstatek uvedený v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 603/95 je vyplacen ve lhůtě 60 dnů ode dne, kdy Komise uveřejní výši tohoto zůstatku v Úředním věstníku Evropských společenství.;"
2. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Smlouvy a prohlášení o dodávkách uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 jsou vypracovány písemně alespoň dva pracovní dny před datem dodávky a nejpozději do 14. září po začátku příslušného hospodářského roku.";
b) v první větě pátého odstavce se datum "31. srpna" nahrazuje datem "15. září";
3. Vkládá se nový článek 17a, který zní:
"Článek 17a
1. Odchylně od čl. 2 bodu 1 a pouze pro hospodářský rok 1995/96 mohou zpracovatelské podniky požádat o podporu uvedenou v článku 3 nařízení (ES) č. 603/95 na zelené obiloviny dodané zemědělskými porducenty, kteří:
- vypěstovali tyto obiloviny na pozemcích, které nebyly uvedeny v žádosti o podporu na "plochu" v rámci podpory pro plodiny pěstované na orné půdě podle nařízení (EHS) č. 1765/92, a
- dříve, než vstoupilo v platnost nařízení (ES) č. 785/95, zaseli nebo uzavřeli se zpracovatelskými podniky smlouvy o dodávkách daných obilovin za účelem jejich zpracování na sušená krmiva.
2. Příslušné orgány členských států přijmou veškerá nezbytná kontrolní opatření zajišťující dodržení odstavce 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3906/89 s cílem rozšířit hospodářskou pomoc na Chorvatsko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3906/89 [3] upravuje hospodářskou a humanitární pomoc na podporu hospodářských a společenských reforem v některých zemích střední a východní Evropy;
vhledem k tomu, že země způsobilé k přijetí takové pomoci jsou uvedeny v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho, že Chorvatsko dosáhlo nezávislosti, je třeba na seznam zemí přijímajících pomoc zahrnout tento stát, aby se mu tak umožnilo nadále využívat pomoci na základě nařízení (EHS) č. 3906/89;
vzhledem k tomu, že lze nyní považovat podmínky umožňující zahrnout Chorvatsko mezi země přijímající tuto pomoc za splněné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V seznamu v příloze nařízení (EHS) č. 3906/89 se doplňuje tato země: "Chorvatsko".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3295/94, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla [1], a zejména na články 12, 13 a 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
3295/94 byla zavedena společná pravidla s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla, jakož i s cílem účinně zamezit protiprávnímu obchodu s tímto zbožím, aniž by tím však byla ohrožena svoboda právně dovoleného obchodu;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, jakými prostředky se prokazují práva k duševnímu vlastnictví podle čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce druhé odrážky výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že v článku 14 výše uvedeného nařízení se stanoví, že členské státy sdělí Komisi veškeré užitečné informace týkající se provádění uvedeného nařízení a že Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům; že by měl být stanoven postup týkající se výměny uvedených informací;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3077/87 [2] by mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 3295/94, (dále jen "základní nařízení") může být držitel tohoto práva nebo jiná osoba oprávněná toto právo užívat zastupován fyzickou nebo právnickou osobou; k takovým osobám patří společnosti pro kolektivní správu, jejichž jediným nebo hlavním účelem je řízení nebo správa autorských práv nebo práv příbuzných.
Článek 2
Při podání žádosti o přijetí opatření podle čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce druhé odrážky výše uvedeného nařízení prokazuje žadatel skutečnost, že je držitelem práv uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, takto:
a) v případě, že držitel práva podává žádost sám:
- u práv, která jsou zapsána v rejstříku nebo pro ně byla podána žádost o zápis (práva k ochranné známce nebo průmyslovým vzorům) důkazem o zápisu u příslušného úřadu nebo podáním žádosti o zápis,
- u autorských práv a práv příbuzných nebo u práv k průmyslovým vzorům, která nejsou zapsána v rejstříku ani pro ně nebyla podána žádost o zápis, jakýmkoli důkazem potvrzujícím autorství nebo postavení jako původního držitele práv;
b) pokud žádost podává jakákoli jiná osoba oprávněná užívat některé z práv uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, je nezbytné kromě důkazů uvedených v písmenu a) tohoto článku předložit rovněž doklad, na jehož základě je daná osoba oprávněna uvedené právo užívat;
c) pokud podává žádost zástupce držitele práva nebo jiné osoby oprávněné k užívání některého z práv uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, předloží kromě důkazů uvedených v písmenech a) a b) tohoto článku také důkaz o svém oprávnění k takovým úkonům.
Článek 3
K užitečným informacím uvedeným v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci základního nařízení patří především zvláštní znaky daného zboží, například jeho hodnota a jeho balení, jakož i prvky umožňující rozeznat zboží, pro které existuje chráněné právo. Tyto informace by podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce měly být co nejpodrobnější, aby umožnily celním orgánům identifikovat pomocí analýzy rizik podezřelé zásilky přesně a bez nadměrné námahy.
Článek 4
Pokud je žádost o přijetí opatření podávána podle článku 4 základního nařízení před uplynutím třídenní lhůty, pak lhůty podle článku 7 základního nařízení začínají běžet až ode dne přijetí žádosti o přijetí opatření.
Pokud celní orgán v souladu s článkem 4 základního nařízení pozastaví propuštění zboží nebo zboží zadrží, bezodkladně o této skutečnosti informuje deklaranta.
Článek 5
1. Každý členský stát předá Komisi co nejdříve podrobnosti
a) o právních a správních předpisech provádějících toto nařízení. Popřípadě informuje Komisi rovněž o ustanoveních svých vnitrostátních právních předpisů, které mu brání informovat držitele podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 8 odst. 3 základního nařízení;
b) o příslušném útvaru celního orgánu pověřeném přijímáním a zpracováním písemné žádosti držitele práv uvedené v čl. 3 odst. 8 základního nařízení.
2. Aby mohla Komise sledovat účinnost provádění postupu stanoveného základním nařízením a ve vhodné lhůtě vypracovat zprávu podle článku 15 uvedeného nařízení, předá každý členský stát Komisi
a) koncem každého kalendářního roku seznam všech písemných žádostí podle čl. 3 odst. 1 základního nařízení s uvedením jména a adresy držitele práv, stručného popisu zboží a popřípadě ochranné známky, s uvedením, jak byla žádost vyřízena;
b) koncem každého čtvrtletí seznam konkrétních případů, u kterých došlo k pozastavení propuštění zboží nebo kdy bylo zboží zadrženo.
Ke každému případu je třeba poskytnout především tyto informace:
- jméno a adresu držitele práva, jakož i stručný popis zboží a popřípadě ochranné známky, a
- celní status zboží, zemi odeslání nebo určení, druh, množství a deklarovanou hodnotu zboží, u kterého došlo k pozastavení propuštění nebo zadržení zboží, jakož i datum pozastavení propuštění nebo zadržení.
3. Komise sdělí vhodnou formou všem členským státům informace, které obdržela podle tohoto článku.
Informace týkající se případů uvedených v odst. 2 písm. b) předává Komise všem členským státům jednou za čtvrt roku.
4. Informace sdělené podle odstavce 1, 2 a 3 mohou být použity výhradně pro účely stanovené základním nařízením.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 3077/87 se od 1. července 1995 zrušuje.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1368/95 ze dne 16. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2921/90 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2921/90 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1765/93 [4], stanoví, že podpora výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka se poskytuje pouze v případě, že vyrobený kasein a kaseináty splňují určité požadavky na složení; že dosavadní zkušenosti ukázaly, že kasein obsahující nejméně 5 %, avšak nejvýše 17 % mléčných bílkovin jiných než kasein, již nesplňuje současné požadavky trhu, který se přednostně zaměřuje na produkty vysoké jakosti; že je proto nutné zrušit podporu pro uvedený kasein;
vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj trhu s těmito produkty na jedné straně a se sušeným odstředěným mlékem na druhé straně je nutné snížit výši podpory stanovené v tomto nařízení a poskytované pro odstředěné mléko zpracované na kasein a kaseináty;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2921/90 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Podpora na 100 kg odstředěného mléka zpracovaného na kasein nebo kaseináty podle odstavce 2 je stanovena na 6,75 ECU.";
2. V čl. 2 odst. 2 se zrušuje písmeno d) a písmeno e) se označí jako písmeno d).
3. V čl.
3 písm. a) se druhá věta nahrazuje tímto:"Označení, které má být uvedeno u produktů v příloze III je toto:"Kaseináty o obsahu od 5 % do 17 % mléčných bílkovin jiných než kasein, současně sražené a přepočtené na celkový obsah mléčné bílkoviny.";";
4. Příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 671/95 o přidělení zvláštních referenčních množství některým producentům mléka a mléčných výrobků v Rakousku a Finsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 630/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 sedmý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
671/95 [3] stanoví pravidla pro přidělování zvláštních referenčních množství některým producentům mléka v Rakousku a Finsku; že v důsledku administrativních potíží v Rakousku, které nelze klást za vinu zúčastněným stranám, nebylo v několika případech možné dodržet lhůtu pro podání žádostí producentů; že je proto vhodné zohlednit tuto skutečnosti a změnit příslušnou lhůtu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 671/95 se první a druhá odrážka nahrazují tímto:
"— do 1. května předcházejícího uplynutí období úplného nebo částečného přerušení produkce, nebo do 30. června 1995, pokud toto období končí v roce 1995,
— do 30. června 1995 v případě žádostí podaných producenty, kteří splňují podmínky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 14 odst. 2, čl. 15 odst. 4, článek 15a, čl. 16 odst. 4 a článek 39 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v důsledku Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, dále jen "dohoda", je nezbytné upravit od 1. července některá pravidla Společenství týkající se dovozu v odvětví cukru, zejména s ohledem na melasu;
vzhledem k tomu, že dohoda převádí všechna opatření omezující dovozy zemědělských výrobků na sazby cel společného celního sazebníku, dále jen "cla celního sazebníku", variabilní dovozní dávky stanovené na základě společné organizace trhů v odvětví cukru se musí zrušit; že v důsledku tohoto zrušení budou přijata zvláštní prováděcí pravidla pro dočasné zastavení dovozních cel, stanovení dodatečných dovozních cel, dále jen "dodatečná cla", a stanovení cen CIF řepné melasy a třtinové melasy;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby používání těchto pravidel, za která odpovídají členské státy, bylo řízeno pokud možno z jednoho centra;
vzhledem k tomu, že by hospodářským subjektům působícím na trhu s melasou mělo být zajištěno co nejkvalitnější řízení a nezbytná průhlednost a že by proto mělo být na jedné straně stanoveno, v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 ze dne 26. června 1968, kterým se stanoví standardní jakost melasy a prováděcí pravidla pro výpočet cen CIF pro melasu [3], že ceny CIF pro melasu uvedené v čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1785/81, dále jen "reprezentativní ceny", se zjišťují a stanovují každý týden na světovém trhu s melasou, a na druhé straně by měla být podle příslušných ustanovení dohody stanovena dodatečná cla; že za tímto účelem a s ohledem na deficitní situaci ve Společenství je žádoucí stanovit, že při splnění podmínek uvedených v čl. 14 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81 se pozastavení dovozních cel použije neprodleně, pokud není rozhodnuto jinak v případě, že by v důsledku uvedeného pozastavení hrozilo narušení trhu Společenství s melasou;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1389/90 [4] stanoví způsob správy kvóty Společenství ve výši 600000 tun melasy pocházející z afrických, karibských a tichomořských států nebo ze zámořských zemí a území, v rámci jejichž kvóty by se měla použít snížená dávka u dovozů do Společenství; že ze stejných, výše uvedených důvodů by se tato dávka měla převést na dovozní clo; že by se však měly zachovat stávající administrativní podmínky; že od 1. července 1995 bude dovozní clo u melasy nižší než dávka použitelná před uvedeným datem, dovozní clo u výše uvedené kvóty by mělo být stanoveno na nulu a nemělo by být povoleno ukládat na uvedenou kvótu dodatečná cla;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1411/70 [5] a (EHS) č. 1389/90 by tudíž měla být zrušena s účinkem ode dne 1. července 1995;
vzhledem k tomu, že vývoj v oblasti dovozu melasy do Společenství ukazuje, že přístav Amsterdam se stal hraničním přechodem Společenství; že by se tudíž mělo pozměnit nařízení (EHS) č. 785/68;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dodatečná cla uvedená v čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1785/81 se použijí u melasy kódů KN 17031000 a 17039000.
2. Pro účely tohoto nařízení se reprezentativními cenami pro melasu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1785/81 rozumí ceny CIF těchto výrobků zjištěné a stanovené Komisí podle nařízení (EHS) č. 785/68, dále jen "reprezentativní ceny".
Tyto ceny se v zásadě stanoví každý týden postupem podle článku 41 nařízení (EHS) č. 1785/81.
Jsou použitelné tak dlouho, dokud nevstoupí v platnost následné stanovení.
3. Pokud Komise nemůže na určitý týden stanovit reprezentativní cenu pro řepnou melasu kódu KN 17039000 kvůli nedostatku informací o možnostech nákupu tohoto druhu melasy, zůstane v platnosti dříve stanovená zvláštní reprezentativní cena.
Tuto reprezentativní cenu však nelze používat po dobu delší než čtyři týdny.
Po uplynutí této doby se reprezentativní cena pro řepnou melasu kódu KN 17039000 stanoví na základě reprezentativní ceny, která je v platnosti pro třtinovou melasu kódu KN 17031000, navýšené o paušální částku 0,30 ECU na 100 kilogramů, s přihlédnutím ke spouštěcí ceně pro řepnou melasu.
Článek 2
Pro 100 kilogramů melasy standardní jakosti podle článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68 činí spouštěcí cena podle čl. 15 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81:
a) 7,90 ECU u melasy kódu KN 17031000;
b) 8,20 ECU u melasy kódu KN 17039000.
Článek 3
1. Výše dodatečných cel vyplývající z použití příslušných reprezentativních cen se stanoví pro každý druh melasy podle čl. 1 odst. 1, a to každý týden ve stejnou dobu jako reprezentativní ceny, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. Pokud rozdíl mezi spouštěcí cenou uvedenou v článku 2 a dovozní cenou CIF, kterou je nutné vzít v úvahu při stanovení dodatečného cla podle článku 4, představuje:
a) nejvýše 10 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je nulové;
b) více než 10 %, avšak nejvýše 40 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 30 % z částky nad 10 %;
c) více než 40 %, avšak nejvýše 60 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 50 % z částky nad 40 % a přičte se k němu dodatečné clo uvedené v písmenu. b);
d) více než 60 %, avšak nejvýše 75 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 70 % z částky nad 60 % a přičtou se k němu dodatečná cla uvedená v písmenech. b) a c);
e) více než 75 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 90 % z částky nad 75 % a přičtou se k němu dodatečná cla uvedená v písmenech. b), c) a d).
Článek 4
1. Pokud nebyla podána žádost uvedená v odstavci 2 nebo pokud je dovozní cena CIF dotyčné zásilky uvedená v tomtéž odstavci nižší než příslušná reprezentativní cena stanovená Komisí, pak dovozní cenou CIF uvedené zásilky, kterou je nutné vzít v úvahu při uložení dodatečného cla, je reprezentativní cena uvedená v čl. 1 odst. 2 nebo 3.
2. Na základě žádosti, kterou je nutné v okamžiku přijetí dovozního prohlášení předložit příslušnému orgánu dovážejícího členského státu, může dovozce docílit toho, že dovozní cena CIF dotyčné zásilky, převedené na melasu standardní jakosti podle článku 1 nařízení 785/68, se použije pro účely stanovení dodatečného cla, pokud je výše uvedená cena CIF vyšší než použitelná reprezentativní cena uvedená v čl. 1 odst. 2 nebo 3.
Dovozní cena CIF dotyčné zásilky se převede na cenu melasy standardní jakosti tak, že se upraví podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
V takových případech se dovozní cena CIF dotyčné zásilky použije pro účely stanovení dodatečného cla za předpokladu, že dotyčná strana předloží příslušným orgánům dovážejícího členského státu minimálně tyto doklady:
- kupní smlouvu nebo jakýkoliv jiný rovnocenný doklad,
- pojistnou smlouvu,
- fakturu,
- přepravní smlouvu (v případě potřeby),
- osvědčení o původu,
- v případě námořní dopravy nákladní list,
a to do třiceti dnů ode dne, kdy bylo přijato dovozní prohlášení. Dotyčný členský stát může k doložení žádosti požadovat další údaje a dokumenty.
Dotyčné dodatečné clo stanovené Komisí se použije od okamžiku podání žádosti.
Nicméně rozdíl mezi příslušným dodatečným clem stanoveným Komisí a dodatečným clem stanoveným na základě dovozní ceny CIF dotyčné zásilky má za následek, pokud o to dotyčná strana požádá, že se použije článek 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6] a uvedená dotyčná strana složí jistotu.
Jistota se uvolní, jakmile příslušný orgán dovážejícího členského státu přijme žádost na základě dokladů, které dotyčná strana předložila.
Příslušný orgán dotyčného členského státu žádost zamítne, jestliže usoudí, že předložené doklady nejsou pro přijetí žádosti dostačující.
Jestliže orgán žádost nepřijme, jistota propadá.
3. Každý týden informují členské státy Komisi o dovozech uskutečněných během předchozího týdne na základě přijatých žádostí podle odstavce 2 a uvedou příslušná množství výrobků a cla.
Článek 5
Pokud reprezentativní cena uvedená v čl. 1 odst. 2 navýšená o dovozní clo použitelné u třtinové melasy kódu KN 17031000 nebo u řepné melasy kódu KN 17039000 přesahuje u dotyčného výrobku cenu, která sloužila jako základ pro dotyčný hospodářský rok při stanovení výnosu z prodeje melasy podle ustanovení čl. 14 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81, potom se dovozní cla dočasně zastaví a nahradí částkou rozdílu, který zjistí Komise. Tato částka se stanoví současně s reprezentativními cenami uvedenými v čl. 1 odst. 2.
Pokud by však dočasné zastavení dovozních cel mohlo mít nepříznivé účinky na trh Společenství s melasou, je možné stanovit postupem podle článku 41, že po určitou dobu se toto dočasné zastavení nebude používat.
Článek 6
1. Dovozní clo použitelné u třtinové melasy kódu KN 17031000 nebo u řepné melasy kódu KN 17039000 pocházející ze států AKT je nulové až do limitu kvóty 600000 tun na hospodářský rok.
2. Pro účely tohoto článku se pojem "výrobek pocházející z" a metody administrativní spolupráce chápou tak, jak jsou stanoveny v Protokolu č. 1, který je přílohou Čtvrté Loméské úmluvy AKT-EHS.
3. Za účelem získání preferenční výhody dovozce předloží příslušným orgánům dovážejícího členského státu prohlášení o propuštění do volného oběhu, včetně žádosti o zvýhodnění výrobku, na nějž se toto nařízení vztahuje.
Jestliže příslušné orgány v členském státě prohlášení přijmou, uvědomí tyto orgány Komisi o žádostech o čerpání z příslušné kvóty.
4. Žádosti o čerpání s datem přijetí prohlášení o připuštění do volného oběhu se sdělí Komisi neprodleně.
5. Komise povoluje čerpání na základě data přijetí prohlášení o připuštění do volného oběhu příslušnými orgány dovážejícího členského státu v té míře, kterou umožňuje použitelný zůstatek.
Každé nevyužité množství se co nejdříve vrací kvótě náležející hospodářskému roku, na který bylo poskytnuto.
Pokud jsou množství, o která se žádá, větší než použitelný zůstatek kvóty, přidělení se uskuteční proporcionálně podle žádostí.
Komise co nejdříve uvědomí členské státy o provedeném čerpání.
6. Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčného výrobku rovný a nepřetržitý přístup ke kvótě, dokud to umožňuje zůstatek objemu dané kvóty.
Článek 7
V čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 785/68 se slovo "Rotterdam" nahrazuje slovem "Amsterdam".
Článek 8
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1411/70 a (EHS) č. 1389/90.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 14 odst. 2, čl. 15 odst. 4 a článek 39 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v důsledku Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, dále jen "dohoda", je nezbytné upravit od 1. července 1995 některá pravidla Společenství týkající se dovozu v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že dohoda převádí všechna opatření omezující dovozy zemědělských výrobků na sazby cel společného celního sazebníku, dále jen "cla celního sazebníku", a variabilní dovozní dávky stanovené na základě společné organizace trhů v odvětví cukru se musí zrušit; že v důsledku tohoto zrušení budou přijata zvláštní prováděcí pravidla pro stanovení dodatečných dovozních cel, dále jen "dodatečná cla", a pro stanovení cen CIF cukru; že je v tomto ohledu žádoucí, aby používání těchto pravidel, za které odpovídají členské státy, bylo řízeno pokud možno z jednoho centra;
vzhledem k tomu, že by hospodářským subjektům působícím na trhu s cukrem mělo být zajištěno co nejkvalitnější řízení a nezbytná průhlednost a že by proto mělo být na jedné straně stanoveno, v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 784/68 ze dne 26. června 1968, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výpočet cen CIF pro bílý cukr a surový cukr [3], že ceny CIF pro bílý cukr a surový cukr uvedené v čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1785/81, dále jen "reprezentativní ceny", se zjišťují a stanovují každý týden na světovém trhu s cukrem, a na druhé straně by měla být podle příslušných ustanovení dohody stanovena dodatečná cla;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 837/68 [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1428/78 [5], by se tudíž mělo zrušit s účinkem ode dne 1. července 1995;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dodatečná cla uvedená v čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1785/81 se použijí u výrobků kódů KN 17011110, 17011190, 17011210, 17011290, 17019100, 17019910, 17019990 a 17029099.
2. Pro účely tohoto nařízení se reprezentativními cenami pro bílý cukr a surový cukr na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1785/81 rozumí dovozní ceny CIF pro tyto výrobky stanovené podle nařízení (EHS) č. 784/68, dále jen "reprezentativní ceny".
Tyto ceny se stanoví pro každý hospodářský rok postupem podle článku 41 nařízení (EHS) č.
1785/81 a mohou být během uvedeného období pozměněny Komisí, jestliže kolísání jednotlivých složek výpočtu způsobuje nárůst nebo pokles o 0,5 ECU na 100 kilogramů nebo více, a to ve vztahu k reprezentativním cenám, které byly stanoveny dříve.
3. Reprezentativní cena pro výrobky kódu KN 17029099 je reprezentativní cena stanovená pro bílý cukr použitá na 1 % obsahu sacharózy a na 100 kilogramů netto dotyčného výrobku.
Článek 2
Pro 100 kilogramů netto výrobku činí spouštěcí cena uvedená v čl. 15 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81:
a) 53,10 ECU u bílého cukru kódů KN 17019910 a 17019990 standardní jakosti podle článku 1 nařízení (EHS) č. 793/72 [6];
b) 64,7 ECU u cukru kódu KN 17019100;
c) 54,10 ECU u surového řepného cukru kódu KN 17011290 standardní jakosti podle článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 431/68 [7];
d) 41,30 ECU u surového řepného cukru kódu KN 17011210 standardní jakosti podle článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68;
e) 55,20 ECU u surového třtinového cukru kódu KN 17011190 standardní jakosti podle článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68;
f) 41,80 u surového třtinového cukru kódu KN 17011110 standardní jakosti podle článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68;
g) 1,184 ECU u produktů kódu KN 17029099 na 1 % obsahu sacharózy.
Článek 3
1. Výše dodatečných cel vyplývající z použití dotyčné reprezentativních ceny se stanoví a upravuje u každého výrobku uvedeného v čl. 1 odst. 1 současně s reprezentativními cenami podle odstavce 2.
2. Pokud rozdíl mezi dotyčnou spouštěcí cenou uvedenou v článku 2 a dovozní cenou CIF, kterou je nutné vzít v úvahu při stanovení dodatečného cla podle článku 4, představuje:
a) nejvýše 10 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je nulové;
b) více než 10 %, avšak nejvýše 40 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 30 % z částky nad 10 %;
c) více než 40 %, avšak nejvýše 60 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 50 % z částky nad 40 % a přičte se k němu dodatečné clo uvedené v písm. b);
d) více než 60 %, avšak nejvýše 75 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 70 % z částky nad 60 % a přičtou se k němu dodatečná cla uvedená v písm. b) a c);
e) více než 75 % spouštěcí ceny, dodatečné clo je 90 % z částky nad 75 % a přičtou se k němu dodatečná cla uvedená v písm. b), c) a d).
Článek 4
1. Pokud nebyla podána žádost uvedená v odstavci 2 nebo pokud je dovozní cena CIF dotyčné zásilky uvedená v tomtéž odstavci nižší než příslušná reprezentativní cena stanovená Komisí, pak dovozní cenou CIF uvedené zásilky, kterou je nutné vzít v úvahu při uložení dodatečného cla, je reprezentativní cena uvedená v čl. 1 odst. 2 nebo 3.
2. Pokud je cena CIF dotyčné zásilky vyšší než příslušná reprezentativní cena uvedená v čl. 1 odst. 2 nebo 3, může dovozce na základě žádosti, kterou je nutné v okamžiku přijetí dovozního prohlášení předložit příslušnému orgánu dovážejícího členského státu, docílit toho, že pro účely stanovení dodatečného cla se použije buď dovozní cena CIF dotyčné zásilky bílého cukru nebo surového cukru převedená na standardní jakost podle definice v článku 1 nařízení 793/72 a v článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68, nebo případně ekvivalentní cena výrobku kódu KN 17029099.
Dovozní cena CIF dotyčné zásilky se převede na cenu cukru standardní jakosti tak, že se upraví podle příslušných ustanovení článku 5 nařízení (EHS) č. 784/68.
V takových případech se dovozní cena CIF dotyčné zásilky použije pro účely stanovení dodatečného cla za předpokladu, že dotyčná strana předloží příslušným orgánům dovážejícího členského státu minimálně tyto doklady:
- kupní smlouvu nebo jakýkoliv jiný rovnocenný doklad,
- pojistnou smlouvu,
- fakturu,
- přepravní smlouvu (v případě potřeby),
- osvědčení o původu,
a to do třiceti dnů ode dne, kdy byla přijato dovozní prohlášení.
Dotyčný členský stát může k doložení žádosti požadovat další údaje a dokumenty.
Dotyčné dodatečné clo stanovené Komisí se použije od okamžiku podání žádosti.
Nicméně rozdíl mezi dotyčným dodatečným clem stanoveným Komisí a dodatečným clem stanoveným na základě dovozní cenyCIF dotyčné zásilky má za následek, pokud o to dotyčná strana požádá, že se použije článek 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [8] a uvedená dotyčná strana složí jistotu.
Jistota se uvolní, jakmile příslušný orgán dovážejícího členského státu přijme žádost na základě dokladů, které dotyčná strana předložila.
Příslušný orgán dotyčného členského státu žádost zamítne, jestliže usoudí, že předložené doklady nejsou pro přijetí žádosti dostačující.
Jestliže orgán žádost nepřijme, jistota propadá.
3. Každý týden informují členské státy Komisi o dovozech uskutečněných během předchozího týdne na základě přijatých žádostí podle odstavce 2 a uvedou příslušná množství výrobků a cla.
Článek 5
Jestliže se výtěžnost dovezeného surového cukru stanovená podle článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68 liší od výtěžnosti stanovené pro standardní jakost, clo celního sazebníku a dodatečné clo, které má být uloženo na 100 kilogramů uvedeného surového cukru, se vypočítá vynásobením odpovídajícího cla stanoveného pro surový cukr standardní jakosti opravným koeficientem.
Opravný koeficient se získá tak, že procento výtěžnosti dovezeného surového cukru se vydělí číslem 92.
2. Obsah sacharózy včetně jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza podle čl. 2 odst. 1 písm. g) se stanoví pomocí Laneovy a Eynonovy metody (metoda redukce mědi) u roztoku invertovaného podle Clerget-Herzfelda. Celková cukernatost takto stanovená se vyjádří jako sacharóza vynásobením číslem 0,95.
Nehledě na předchozí pododstavec, obsah sacharózy včetně jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza ve výrobcích obsahujících méně než 85 % sacharózy a invertního cukru vyjádřeného jako sacharóza se stanoví na základě obsahu sušiny.
Obsah sušiny se stanoví podle hustoty roztoku zředěného ve váhovém poměru 1:1 a u pevných výrobků sušením.
Obsah sušiny se vyjádří jako sacharóza vynásobením koeficientem 1.
Článek 6
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 837/68.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1429/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1032/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 8, čl. 14 odst. 5 a čl. 14a odst. 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 426/86 je pro poskytování náhrad požadována vývozní licence;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/95 [5] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních a dovozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 331/95 [7] zavádí nomenklaturu zemědělských produktů pro poskytování vývozních náhrad;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [8] naposledy pozměněné nařízením (EC) č.
886/95 [9] stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty; že tato pravidla musí být doplněna zvláštními pravidly pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 426/86 je nutné stanovit náhrady s ohledem na limity vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že Komise musí určit výše náhrad a maximální množství, pro která lze náhrady poskytovat; že tyto částky a množství musí být stanoveny podle období udělování vývozních licencí a že mohou být podle hospodářských okolností ověřovány;
vzhledem k tomu, že pro zajištění velmi přesného řízení množství pro vývoz by měly vývozní licence obsahovat náhrady stanovené předem; že je vhodné ponechat před vydáním licence lhůtu pro uvážení a upřesnit údaje, které je třeba oznámit Komisi, a rovněž způsob provedení toto oznámení;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby členské státy určily příslušné orgány odpovědné za vydávání licencí;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby bylo vydání licence podmíněno také složením jistoty a předložením prohlášení, že produkty jsou získány z ovoce a zeleniny sklizených ve Společenství;
vzhledem k tomu, že v rámci přípustných tolerancí nesmí vyvážené množství, pro které lze poskytnout náhradu, přesáhnout množství, pro které byla podána žádost o licenci;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby členské státy pravidelně zasílaly některé informace o žádostech o licenci Komisi;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výše náhrady uvedené v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 426/86 pro produkty, pro které je poskytnuta vývozní náhrada v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, se stanoví zároveň s množstvími, pro která mohou být vydány licence se stanovením náhrady předem.
2. Výše a množství uvedené v odstavci 1 se stanoví pro každé období udělování licence.
3. V případě nutnosti mohou být množství uvedená v odstavci 1 ověřena na základě vývoje produkce Společenství a perspektiv vývozů.
Článek 2
Členské státy určí orgán nebo orgány odpovědné za vydávání vývozních licencí uvedených v čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 426/86 a informují o nich Komisi.
Článek 3
1. Vývozci žádají příslušné orgány členských států o vydání licence se stanovením náhrady předem, aby jim byla poskytnuta náhrada ve výši platné v den předložení žádosti.
Žádost o licenci musí být doprovázena:
- složením jistoty rovné polovině částky náhrady a platné pro dotyčný vývoz v den podání žádosti;
- prohlášením, že produkty určené k vývozu byly získány z ovoce nebo zeleniny sklizených ve Společenství.
2. Žádosti o licence a licence musí mít v kolonce16 uveden jedenáctimístný kód produktu nomenklatury zemědělských produktů pro poskytnutí vývozních náhrad, který je uveden v nařízení (EHS) č. 3846/87.
Na požádání může být po vydání licence tento kód nahrazen jiným za předpokladu, že výše poskytované náhrady je tatáž a že kód je kódem produktu téže kategorie.
Kategorií se ve smyslu druhého odstavce článku 13a nařízení (EFS) č. 3719/88 rozumí tyto třídy produktů:
- sušené vinné hrozny kódu KN 080620,
- třešně dočasně konzervované kódu KN 081210,
- rajčata upravená nebo konzervovaná jinak než octem nebo kyselinou octovou, kódu KN 200210,
- ovoce konzervované cukrem kódu KN 2006,
- ořechy, jiné než plody podzemnice olejné, připravené, kódu KN,200819
- pomerančová šťáva kódu KN 2009611 a 200919 s obsahem cukru 10oBrix nebo vyšším, ale nižším než 22oBrix,
- pomerančová šťáva kódů KN 2009611 a 200919 s obsahem cukru 22oBrix nebo vyšším, ale nižším než 33oBrix;
- pomerančová šťáva kódů KN 2009611 a 200919 s obsahem cukru 33oBrix nebo vyšším, ale nižším než 44oBrix,
- pomerančová šťáva kódů KN 2009611 a 200919 s obsahem cukru 44o Brix nebo vyšším, ale nižším než 55oBrix,
- pomerančová šťáva kódů KN 2009611 a 200919 s obsahem cukru 55o Brix nebo vyšším.
3. V kolonce 22 licence musí být uveden jeden z těchto záznamů:
- Restitución válida para… (cantidad por la que se haya expedido el certificado) como máximo
- Restitutionen omfatter højst… (den mængde, licensen er udstedt for)
- Erstattung gültig für höchstens… (Menge, für die die Lizenz erteilt wurde)
- Επιστροφή που ισχύει για … (ποσότητα για την οποία εκδίδεται το πιστοποιητικό) κατ' ανώτατο όριο
- Refund valid for not more than… (quantity for which licence issued)
- Restitution valable pour… (quantité pour laquelle le certificat est délivré) au maximum
- Restituzione valida al massimo per… (quantitativo per il quale è rilasciato il titolo)
- Restitutie voor ten hoogste… (hoeveelheid waarvoor het certificaat is afgegeven)
- Restituição válida para… (quantidade em relação à qual é emitido o certificado), no máximo
- Vientituki voimassa enintään… (määrä, jolle todistus on annettu) osalta
- Bidrag som gäller för högst… (kvantitet för vilken licensen skall utfärdas).
Článek 4
1. Komise kontroluje postupně pro každý den podávání žádostí, zda celková množství, pro která se podávají žádosti podle článku 3 v každé z kategorií produktů uvedených v čl. 3 odst. 2, nepřekračují množství uvedené v článku 1,
- snížené o množství, pro která byla vydána licence se stanovením náhrady předem v běžném vydávacím období, kromě licencí vydaných pro potravinovou pomoc, jak stanoví čl. 10 odst. 4 dohody o zemědělství uzavřené v průběhu Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání,
- snížené o množství, pro která byly poskytnuty náhrady bez licence podle čl. 2a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3665/87 podle informací, které má Komise k dispozici,
- zvýšené o množství uvedená v článku 5,
- zvýšené o všechna množství obsažená v žádostech, která jsou vyřazena podle odstavce 4 tohoto článku,
- zvýšené o všechna množství, pro která byly vydány licence, ale která nebyla využita,
- zvýšené o všechna množství, která nebyla využita v rámci tolerance stanovené v čl. 8 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88.
V případě překročení množství stanoví Komise procentní snížení nebo rozhodne o odmítnutí žádostí.
2. Vývozní licence se vydávají pátý pracovní den po dni podání žádosti za předpokladu, že v tomto mezidobí nebyla přijata zvláštní opatření uvedená v odstavci 1.
3. Licence jsou platné po dobu pěti měsíců ode dne jejich vydání.
4. V případě stanovení procentního snížení podle odstavce 1 mohou být žádosti o licence staženy ve lhůtě deseti pracovních dnů ode dne zveřejnění uvedeného procentního snížení.
Toto stažení je provázeno uvolněním jistoty.
Jistota je rovněž uvolněna v případě zamítnutí žádostí.
5. Pro množství vyvezená v rámci tolerance stanovená v čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nelze poskytnout náhradu.
Článek 5
Na konci každého období udělování licencí uvedeného v článku 1 se nevyužitá množství všech produktů v případě potřeby připočítají k množstvím stanoveným pro následující období v poměru k množstvím a/nebo výdajům, které byly stanoveny na počátku pro každý produkt, a to v rámci omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 228 Smlouvy.
Článek 6
Členské státy oznamují Komisi telefaxem podle vzoru uvedeného v příloze každý týden v pondělí a ve čtvrtek nejpozději ve 12 hodin (bruselského času), za každý pracovní den, pro každou kategorii produktů a pro každé místo určení tyto informace:
- množství, pro která bylo požádáno o licenci se stanovením náhrady předem nebo bez něho, nebo případně skutečnost, že žádost nebyla podána,
- všechna množství, pro která byla poskytnuta náhrada bez licence podle čl. 2a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3665/87,
- všechna množství, pro která byly žádosti o licence staženy podle čl. 4 odst. 4,
- všechna množství, pro která byly licence vydány, ale nebyla použita,
- všechna množství nevyužitá v rámci tolerance stanovené v čl. 8 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 na dané období až do pracovního dne,
který předchází dni oznámení. Tato množství jsou oznamována podle toho, zda spadají nebo nespadají do rámce potravinové pomoci uvedené v čl. 10 odst. 4 dohody o zemědělství, uzavřené v průběhu Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Článek 7
Poskytnutí náhrady podle čl. 14a odst. 2 nařízení (EHS) č. 426/86 vylučuje poskytnutí náhrady podle čl. 14a odst. 4 nařízení (EHS) č. 426/86 a naopak.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. června 1995.
Článek 6 se však použije od 29. června 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1439/95 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1265/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3491/93 ze dne 13. prosince 1993 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé [4], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3492/93 ze dne 13. prosince 1993 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Polskou republikou na straně druhé [5], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3296/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Českou republikou na straně druhé [6], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3297/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Slovenskou republikou na straně druhé [7], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3382/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [8], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3383/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [9], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [10] se Společenství zavázalo nahradit k 1. červenci 1995 pohyblivé dovozní dávky pevně stanovenými cly; že Dohoda o zemědělství rovněž stanoví, že je nutné nahradit stávající zvláštní ujednání s třetími zeměmi upravující dovoz a vývoz v odvětví skopového a kozího masa režimem celních kvót; že tyto změny vyžadují, aby byla přijata nová pravidla a současně zrušeny některé stávající předpisy; že v zájmu větší transparentnosti je nezbytné začlenit pravidla o správě všech celních kvót v uvedeném odvětví do jednoho nařízení a upravit otevírání jednotlivých kvót samostatnými právními texty;
vzhledem k tomu, že od daného okamžiku je clo splatné při dovozu do Společenství stanoveno ve společném celním sazebníku;
vzhledem k tomu, že by nadále měla existovat povinnost předkládat licenci při dovozu a vývozu všech produktů v odvětví, s výjimkou čistokrevných ovcí a koz, jakož i některých drobů a tuků;
vzhledem k tomu, že Dohoda o zemědělství vyžaduje, aby dohody o dobrovolném omezení byly nahrazeny celními kvótami jednotlivých zemí a je tudíž nutné zavést řídící systém s cílem zajistit, aby na základě uvedených celních kvót byly dováženy pouze produkty pocházející ze zemí, které těmito kvótami disponují; že tato podmínka, jakož i nutnost usnadnit přechod k novému režimu znamená, že musí být zaveden režim umožňující vydávat dovozní licence pouze po předložení dokladu o původu zboží, který vystaví orgán vyvážejícího státu splňující určitá kritéria a uznaný Společenstvím; že je tudíž nezbytné tato kritéria stanovit a zejména žádat od orgánů vydávajících licence ve vyvážejících zemích, aby kontrolovaly, zda jsou dodržovány množstevní objemy, které lze v rámci kvót dovážet, a zejména aby zasílaly Komisi přesná a pravidelná oznámení o množstvích, k nimž bylyvystaveny doklady o původu zboží;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena pravidla upravující formát a další náležitosti dokladu o původu zboží, jakož i závazný postup, který je nutné dodržovat při vydávání tohoto dokladu a jeho výměně za dovozní licenci; že zavedení ročních celních kvót rovněž vyžaduje, aby byla stanovena přísná pravidla upravující platnost dokladů o původu zboží a dovozních licencí;
vzhledem k tomu, že dodatečné preferenční dovozy upravené v dohodách o přidružení uzavřených se zeměmi střední Evropy by měly být řízeny stejným způsobem jako kvóty jednotlivých zemí stanovené na základě Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání se Společenství rovněž zavázalo, že otevře celní kvótu nespecifikovanou podle zemí pro země jiné než ty, pro něž byla stanovena individuální celní kvóta; že je nezbytné spravovat uvedenou kvótu stejně jako všeobecný dovozní režim upravený nařízením Komise (EHS) č. 3653/85 [11] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č.
2779/93 [12]; že by tato pravidla měla stanovit, že dovozní licence se vydávají jednou za tři měsíce a že v případě potřeby se uplatňuje koeficient snížení;
vzhledem k tomu, že efektivní správa celních kvót rovněž vyžaduje, aby členské státy pravidelně informovaly Komisi o množstvích, na něž byly vydány dovozní licence; že v okamžiku, kdy je roční kvóta téměř vyčerpána, by se četnost oznámení o výši kvót jednotlivých zemí měla zvýšit; že členské státy by rovněž měly Komisi informovat o množstvích, na něž byly vydány vývozní licence;
vzhledem k tomu, že z důvodu zrušení pohyblivé dovozní dávky a zavedení celních kvót je nezbytné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 2668/80 [13] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3890/92 [14], nařízení (EHS) č. 19/82 [15] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3302/94 [16], nařízení (EHS) č. 20/82 [17] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3302/94 a (EHS) č. 3653/85; že je však nezbytné stanovit, že uvedená nařízení zůstávají v platnosti pro dovozní licence, které byly na jejich základě vydány;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro ovce a kozy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k článkům 9 a 12 nařízení (EHS) č. 3013/89.
Článek 2
Bez ohledu na podmínky stanovené v hlavě II tohoto nařízení musí být při dovozu do Společenství některého z produktů uvedených v čl. 1 písm. a), c) a d) nařízení (EHS) č. 3013/89 předložena dovozní licence, kterou členský stát vydává všem zájemcům, kteří o ni požádají, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Dovozní licence platí na území celého Společenství.
Článek 3
1. Pokud se ze Společenství vyváží některý z produktů uvedených v čl. 1 písm. a), c) a d) nařízení (EHS) č. 3013/89, je nutné předložit vývozní licenci, kterou členský stát vydává všem zájemcům, kteří o ni požádají, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
2. Vývozní licence platí po dobu tří měsíců od data vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 3719/88 [18].
3. V žádosti o vývozní licenci, jakož i v licenci musí být v kolonce 7 uvedena země určení produktu.
HLAVA I
Standardní dovozní režim
Článek 4
Dovozní licence určená k dovozu produktů, které nejsou uvedeny v hlavě II tohoto nařízení, platí po dobu tří měsíců od data vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Článek 5
1. V žádosti o dovozní licenci a v dovozní licenci musí být uvedena země původu.
Dovozní licence zavazuje držitele k dovozu z této země.
2. Dovozní licence se vydává pátý pracovní den po dni, kdy byla příslušná žádost podána.
Článek 6
1. Vydání dovozní licence je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že dovoz bude uskutečněn během doby platnosti licence.
Pokud se v uvedené době dovoz neuskuteční, jistota zcela propadne, a pokud se dovoz uskuteční pouze částečně, jistota propadne zčásti.
2. Částka jistoty u dovozních licencí činí:
- 1 ECU za kus v případě živých zvířat,
- 7 ECU za 100 kg jiných produktů.
Pokud je žádost o dovozní licenci zamítnuta, jistota se neprodleně uvolní ve výši odpovídající množství, na které nebyla žádost kladně vyřízena.
HLAVA II
Kvóty
Článek 7
Objem dovozu uvedený v tomto článku je stanoven v nařízení Komise (ES) č. 1440/95 [19] a v pozdějších nařízeních upravujících roční objemy celních kvót.
A. Dovoz produktů kódů KN 01041030, 01041080, 01042090 a 0204 v rámci celních kvót GATT/WTO stanovených pro jednotlivé země, jakož i v rámci režimu preferenčních kvót.
Článek 8
K žádostem o dovozní licenci na dovoz v rámci celních kvót stanovených pro jednotlivé země a uvedených v článku 12 nařízení (EHS) č. 3013/89, jakož i na dovoz uskutečňovaný na základě Evropských dohod zakládajících přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskem, Českou republikou, Maďarskem, Polskem, Slovenskem a Rumunskem na straně druhé, musí být přiložen platný doklad o původu zboží.
Článek 9
1. Doklad o původu zboží uvedený v článku 8 je platný pouze za předpokladu, že orgán, který je oprávněný vydávat tyto doklady a je uvedený na seznamu v příloze I, jej řádně vyplnil a ověřil podle tohoto nařízení.
2. Doklad o původu zboží se považuje za řádně potvrzený, pokud uvádí místo a datum vydání a datum ukončení platnosti a pokud je opatřen razítkem příslušného orgánu a podpisem osoby nebo osob oprávněných jej podepsat.
Článek 10
1. Doklad o původu zboží uvedený v článku 8 je vyhotoven v jednom originálu a třech číslovaných kopiích různé barvy na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze II.
Rozměry formuláře jsou přibližně 210 x 297 mm.
Originál je vyhotoven na papíru, který umožňuje zjistit, zda došlo k falšování pomocí mechanických nebo chemických prostředků.
2. Formuláře se tisknou a vyplňují minimálně v jednom z úředních jazyků Společenství.
3. Originál a kopie se vyplňují na stroji nebo ručně.
V případě psaní rukou musí být formulář vyplněn inkoustem a hůlkovým písmem.
4. Každý doklad o původu zboží má své pořadové číslo, které přiděluje orgán vydávající doklad podle článku 9.
Kopie mají stejné pořadové číslo jako originál.
5. Na každém dokladu o původu musí být uvedeno "vydán podle hlavy II A nařízení (ES) č. 1439/95".
6. Orgán vydávající doklad si ponechá dvě kopie a žadateli poskytne originál a jednu kopii.
Článek 11
1. Doklad o původu zboží je platný po dobu tří měsíců od skutečného data vydání, v každém případě však nejpozději do 31. prosince roku, v němž bylo vydán.
Originál dokladu o původu zboží spolu s jednou kopií je předán příslušným orgánům při podávání žádosti o dovozní licenci.
Od 1. října však mohou být doklady o původu zboží, které platí od 1. ledna do 31. března následujícího roku na množství tvořící součást kvóty stanovené pro daný rok, vydávány pouze za předpokladu, že do 1. ledna toho roku nebudou přikládány k žádostem o dovozní licence.
2. Originál si ponechá orgán, který dovozní licenci vydal.
Pokud se však žádost o dovozní licenci týká pouze části množství uvedeného v dokladu o původu zboží, vydávající orgán v tomto dokladu uvede, na jaké množství byl využit, a po orazítkování jej předá dotyčné osobě.
Článek 12
1. Vydávající orgány, které jsou uvedeny v seznamu obsaženém v příloze I,
a) musí být v tomto směru uznávány vyvážející třetí zemí;
b) zavazují se, že budou ověřovat údaje uvedené v dokladech o původu zboží;
c) zavazují se, že budou vydávat doklady o původu zboží pouze v rámci množství a cel stanovených nařízením (ES) č. 1440/95 a pozdějšími předpisy, které upravují roční celní kvóty;
d) zavazují se, že do patnáctého dne každého měsíce sdělí Komisi množství, včetně kódů KN, na která byly v předcházejícím měsíci vydány doklady o původu zboží, dále pořadové číslo každého dokladu a rok, na který se doklad vztahuje, to vše v členění podle příslušného cla a místa určení; pro všechny produkty však platí, že jakmile budou vydány doklady o původu zboží na 75 % dotyčného množství, vydávající orgány se zavazují, že na žádost Komise jí budou veškeré relevantní informace sdělovat častěji;
e) zavazují se, že na základě žádosti budou poskytovat Komisi, případně rovněž členským státům, jakékoliv relevantní informace, které umožní ověřit údaje uvedené v dokladu o původu zboží.
2. Pokud nebudou podmínky podle odstavce 1 plněny v celém rozsahu, může být jejich seznam přezkoumán nebo může být rozhodnuto o zavedení nových pravidel pro správu dotyčného dovozního režimu.
Článek 13
1. Dovozní licence podle článku 8 se vydává nejpozději jeden pracovní den po dni, kdy byla podána příslušná žádost. S výhradou čl. 11 odst. 1 třetího pododstavce je licence platná do konce platnosti dokladu o původu zboží předloženého podle článku 8, nejdéle však do 31. prosince roku, v kterém byl doklad o původu zboží vydán.
V řádně odůvodněných výjimečných případech však členské státy mohou platnost dovozní licence prodloužit až do 25. ledna následujícího roku.
Členské státy informují Komisi do 31. března každého roku o dovezených množstvích a podmínkách, ve kterých působí každá dodavatelská země.
12 odst. 1 písm. d) dodavatelskou zemi, aby údaje o vydaných dokladech o původu zboží poskytovala častěji, může Komise zároveň požádat, aby dovozní licence byla vydána až v okamžiku, kdy příslušný orgán ověří, zda všechny informace týkající se osvědčení o původu zboží odpovídají informacím, které obdržel od Komise v důsledku častěji zasílaných sdělení.
Licence je neprodleně poté vydána.
2. Dovozní licence se vydávají pouze na množství stanovené v odpovídajících celních kvótách a pouze na základě žádosti, k níž je přiložen platný doklad o původu zboží vydaný na tentýž kalendářní rok.
3. V každé vydané dovozní licencí musí být v kolonce 20 uveden tento text: "vydaná podle hlavy II A nařízení (ES) č. 1439/95".
4. Vydání dovozní licence podle odstavce 1 není podmíněno složením jistoty.
5. Dovozní licence musí být vrácena vydávajícímu orgánu co nejdříve po použití, nejdéle do pěti dnů po skončení její platnosti.
Článek 14
1. V žádostech o licence a licencích je v kolonce 8 uveden název země původu.
U produktů kódů KN 01041030, 01041080 a 01042090 jsou v kolonkách 17 a 18 žádostí o licence a licencí uvedeny údaje o čisté hmotnosti, popřípadě rovněž o počtu zvířat, která mají být dovezena.
Licence zavazuje jejího držitele k dovozu produktů z uvedené země.
2. Bez ohledu na čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 množství uvedené do volného oběhu nesmí být větší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence; za tímto účelem se v kolonce 19 uvede číslo "0".
3. V kolonce 24 dovozních licencí vydaných na množství uvedená v příloze I nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty je uvedena minimálně jedna z těchto položek:
- Derecho limitado a 0 [aplicación del Anexo I del Reglamento (CE) no 1440/95 y de posteriores Reglamentos por los que se establecen contingentes arancelarios anuales]
- Told nedsat til 0 (jf. bilag I til forordning (EF) nr.
1440/95 og efterfølgende forordninger om årlige toldkontingenter)
- Beschränkung des Zollsatzes auf Null (Anwendung von Anhang I der Verordnung (EG) Nr. 1440/95 und der späteren jährlichen Verordnungen über die Zollkontingente)
- Δασμός περιοριζόμενος στο μηδέν [εφαρμογή του παραρτήματος I του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1440/95 και των μεταγενέστερων κανονισμών σχετικά με την ετήσια δασμολογική ποσόστωση]
- Duty limited to zero (application of Annex I of Regulation (EC) No 1440/95 and subsequent annual tariff quota regulations)
- Droit de douane nul [application de l'annexe I du règlement (CE) no 1440/95]
- Dazio limitato a zero [applicazione dell "allegato I del regolamento (CE) n. 1440/95 e dei successivi regolamenti relativi ai contingenti tariffari annuali]"
- Invoerrecht beperkt tot 0 (toepassing van bijlage I bij Verordening (EG) nr.
1440/95)
- Direito limitado a zero (aplicaçăo do anexo I do Regulamento (CE) n.o 1440/95 e regulamentos subsequentes relativos aos contingentes pautais anuais)
- Tulli rajoitettu 0 prosenttiin [asetuksen (EY) N:o 1440/95 liitteen I ja sen jälkeen annettujen vuotuisia tariffikiintiötä koskevien asetusten soveltaminen]
- Tull begränsad till noll procent (tillämpning av bilaga I i förordning (EG) nr 1440/95).
4. V kolonce 24 dovozních licencí vydaných na množství uvedená v příloze II nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty je uvedena minimálně jedna z těchto položek:
- Derecho limitado a 4 % [aplicación del Anexo II del Reglamento (CE) no 1440/95 y de posteriores Reglamentos por los que se establecen contingentes arancelarios anuales]
- Told nedsat til 4 % (jf. bilag II til forordning (EF) nr.
1440/95 og efterfølgende forordninger om årlige toldkontingenter)
- Beschränkung des Zollsatzes auf 4 % (Anwendung von Anhang II der Verordnung (EG) Nr. 1440/95 und der späteren jährlichen Verordnungen über die Zollkontingente)
- Δασμός περιοριζόμενος στο 4 % [εφαρμογή του παραρτήματος II του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1440/95 και των μεταγενέστερων κανονισμών σχετικά με την ετήσια δασμολογική ποσόστωση]
- Duty limited to 4 % (application of Annex II of Regulation (EC) No 1440/95 and subsequent annual tariff quota regulations)
- Droit de douane 4 % [application de l'annexe II du règlement (CE) no 1440/95]
- Dazio limitato a 4 % (applicazione dell "allegato II del regolamento (CE) n. 1440/95 e dei successivi regolamenti relativi ai contingenti tariffari annuali]"
- Invoerrecht beperkt tot 4 % (toepassing van bijlage II bij Verordening (EG) nr.
1440/95)
- Direito limitado a 4 % (aplicaçăo do anexo II do Regulamento (CE) n.o 1440/95 e regulamentos subsequentes relativos aos contingentes pautais anuais)
- Tulli rajoitettu 4 % prosenttiin [asetuksen (EY) N:o 1440/95 liitteen II ja sen jälkeen annettujen vuotuisia tariffikiintiötä koskevien asetusten soveltaminen]
- Tull begränsad till 4 % procent (tillämpning av bilaga II i förordning (EG) nr 1440/95)
5. V kolonce 24 dovozních licencí vydaných na množství uvedená v příloze III nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty je uvedena minimálně jedna z těchto položek:
- Derecho limitado a 10 % [aplicación del Anexo III del Reglamento (CE) no 1440/95 y de posteriores Reglamentos por los que se establecen contingentes arancelarios anuales]
- Told nedsat til 10 % (jf. bilag III til forordning (EF) nr.
1440/95 og efterfølgende forordninger om årlige toldkontingenter)
- Beschränkung des Zollsatzes auf 10 % (Anwendung von Anhang III der Verordnung (EG) Nr. 1440/95 und der späteren jährlichen Verordnungen über die Zollkontingente)
- Δασμός περιοριζόμενος στο 10 % [εφαρμογή του παραρτήματος III του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1440/95 και των μεταγενέστερων κανονισμών σχετικά με την ετήσια δασμολογική ποσόστωση]
- Duty limited to 10 % (application of Annex III of Regulation (EC) No 1440/95 and subsequent annual tariff quota regulations)
- Droit de douane 10 % [application de l'annexe III du règlement (CE) no 1440/95]
- Dazio limitato a 10 % (applicazione dell "allegato III del regolamento (CE) n. 1440/95 e dei successivi regolamenti relativi ai contingenti tariffari annuali]"
- Invoerrecht beperkt tot 10 % (toepassing van bijlage III bij Verordening (EG) nr.
1440/95).
- Direito limitado a 10 % (aplicaçăo do anexo III do Regulamento (CE) n.o 1440/95 e regulamentos subsequentes relativos aos contingentes pautais anuais)
- Tulli rajoitettu 10 % prosenttiin [asetuksen (EY) N:o 1440/95 liitteen III ja sen jälkeen annettujen vuotuisia tariffikiintiötä koskevien asetusten soveltaminen]
- Tull begränsad till 10 % procent (tillämpning av bilaga III i förordning (EG) nr 1440/95).
B: Dovoz produktů kódů KN 01041030, 01041080, 01042090 a 0204 v rámci celních kvót GATT/WTO nespecifikovaných podle jednotlivých zemí.
Článek 15
Členské státy vydávají dovozní licence na dovoz produktů v rámci celních kvót GATT nespecifikovaných podle jednotlivých zemí pro dodavatelské země jiné než země, které jsou uvedené v hlavě II A.
Během každého z prvních tří čtvrtletí každého roku se dovozní licence vydávají nejvýše na jednu čtvrtinu množství vyjádřeného v tunách živé hmotnosti a uvedeného v části A přílohy IV, a vyjádřeného v tunách ekvivalentu jatečně upravených těl a uvedeného v části B přílohy IV nařízení (ES) č. 1440/95, jakož i v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty.
Během měsíce září každého roku vydají členské státy dovozní licence na zbývající množství.
Článek 16
1. Maximální celkové množství, o něž může na základě jedné žádosti nebo více žádostí o licenci požádat jakýkoliv subjekt, je množství stanovené v příloze IV nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty na čtvrtletí, v němž subjekt dotyčnou žádost nebo dotyčné žádosti o licenci podá.
2. Žádosti o licence lze podávat pouze během prvních deseti dnů každého z prvních tří čtvrtletí roku a během prvních deseti dnů v září.
3. Členské státy pošlou Komisi žádosti o licence, v členění podle produktů a jejich celkových množství vyjádřených v ekvivalentu jatečně upravených těl, jakož i podle země původu, a to nejpozději do 17 hodin šestnáctého dne každého z prvních tří čtvrtletí a 16. září.
4. Před dvacátým šestým dnem každého z prvních tří čtvrtletí a před 26. září rozhodne Komise s ohledem na jednotlivé produkty a země původu o tom, zda:
a) schválí vydání licencí na veškerá požadovaná množství nebo
b) zda veškerá požadovaná množství sníží stejným procentním podílem.
Na základě rozhodnutí Komise vydají členské státy licence pouze na množství, na něž Komisi zaslaly příslušné žádosti.
5. Licence se vydávají třicátého dne každého z prvních tří čtvrtletí a 30. září.
6. V každé vydané dovozní licenci musí být v kolonce 20 uveden tento text: "vydaná podle hlavy II B nařízení (ES) č. 1439/95".
Článek 17
1. Dovozní licence podle článku 15 tohoto nařízení platí po dobu tří měsíců ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3919/88.
2. V kolonce 8 žádostí o licence a licencí je uveden název země původu.
U produktů kódů KN 01041030, 01041080 a 01042090 jsou v kolonkách 17 a 18 žádostí o licence a licencí uvedeny údaje o čisté hmotnosti, popřípadě rovněž o počtu zvířat, která mají být dovezena.
Licence zavazuje jejího držitele k dovozu produktů z uvedené země.
3. Bez ohledu na čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88, množství uvedené do volného oběhu nesmí být větší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence; za tímto účelem se v kolonce 19 dotyčné licence uvede číslo "0".
4. V kolonce 24 dovozních licencí vydaných na množství uvedená v části A přílohy IV nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty je uvedena minimálně jedna z těchto položek:
- Derecho limitado a 0 [aplicación de la parte A del Anexo IV del Reglamento (CE) no 1440/95 y de posteriores Reglamentos por los que se establecen contingentes arancelarios anuales]
- Told nedsat til 0 (jf. bilag IV, del A til forordning (EF) nr.
1440/95 og efterfølgende forordninger om årlige toldkontingenter)
- Beschränkung des Zollsatzes auf Null (Anwendung von Anhang IV Teil A der Verordnung (EG) Nr. 1440/95 und der späteren jährlichen Verordnungen über die Zollkontingente)
- Δασμός περιοριζόμενος στο μηδέν [εφαρμογή του παραρτήματος IV σημείο Α του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1440/95 και των μεταγενέστερων κανονισμών σχετικά με την ετήσια δασμολογική ποσόστωση]
- Duty limited to zero (application of Annex IV Part A of Regulation (EC) No 1440/95 and subsequent annual tariff quota regulations)
- Droit de douane nul [application de la partie A de l'annexe IV du règlement (CE) no 1440/95]
- Dazio limitato a zero [applicazione dell "allegato IV A del regolamento (CE) n. 1440/95 e dei successivi regolamenti relativi ai contingenti tariffari annuali]"
- Invoerrecht beperkt tot 0 (toepassing van bijlage IV A bij Verordening (EG) nr.
1440/95)
- Direito limitado a zero (aplicaçăo do anexo IV, ponto A, do Regulamento (CE) n.o 1440/95 e regulamentos subsequentes relativos aos contingentes pautais anuais)
- Tulli rajoitettu 0 prosenttiin [asetuksen (EY) N:o 1440/95 liitteen IV kohta A ja sen jälkeen annettujen vuotuisia tariffikiintiötä koskevien asetusten soveltaminen]
- Tull begränsad till noll procent (tillämpning av bilaga IV, punkt A, i förordning (EG) nr 1440/95).
5. V kolonce 24 dovozních licencí vydaných na množství uvedená v části B přílohy IV nařízení (ES) č. 1440/95 a v pozdějších nařízeních upravujících roční celní kvóty je uvedena minimálně jedna z těchto položek:
- Derecho limitado a 0 [aplicación de la parte B del Anexo IV del Reglamento (CE) no 1440/95 y de posteriores Reglamentos por los que se establecen contingentes arancelarios anuales]
- Told nedsat til 0 (jf. bilag IV, del B til forordning (EF) nr.
1440/95 og efterfølgende forordninger om årlige toldkontingenter)
- Beschränkung des Zollsatzes auf Null (Anwendung von Anhang IV Teil B der Verordnung (EG) Nr. 1440/95 und der späteren jährlichen Verordnungen über die Zollkontingente)
- Δασμός περιοριζόμενος στο μηδέν [εφαρμογή του παραρτήματος IV σημείο Β του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1440/95 και των μεταγενέστερων κανονισμών σχετικά με την ετήσια δασμολογική ποσόστωση]
- Duty limited to zero (application of Annex IV Part B of Regulation (EC) No 1440/95 and subsequent annual tariff quota regulations)
- Droit de douane nul [application de la partie B de l'annexe IV du rčglement (CE) no 1440/95]
- Dazio limitato a zero [applicazione dell "allegato IV B del regolamento (CE) n. 1440/95 e dei successivi regolamenti relativi ai contingenti tariffari annuali]"
- Invoerrecht beperkt tot 0 (toepassing van bijlage IV B bij Verordening (EG) nr.
1440/95)
- Direito limitado a zero (aplicaçăo do anexo IV, ponto B, do Regulamento (CE) n.o 1440/95 e regulamentos subsequentes relativos aos contingentes pautais anuais)
- Tulli rajoitettu 0 prosenttiin [asetuksen (EY) N:o 1440/95 liitteen IV kohta B ja sen jälkeen annettujen vuotuisia tariffikiintiötä koskevien asetusten soveltaminen]
- Tull begränsad till noll procent (tillämpning av bilaga IV, punkt B, i förordning (EG) nr 1440/95).
Článek 18
1. Vydání dovozní licence je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že dovoz bude uskutečněn během doby platnosti licence.
Pokud se v uvedené době dovoz neuskuteční, jistota zcela propadne, a pokud se dovoz uskuteční pouze částečně, jistota propadne zčásti.
2. Částka jistoty u dovozních licencí činí:
- 1 ECU za kus v případě živých zvířat,
- 7 ECU za 100 kg jiných produktů.
HLAVA III
Oznámení
Článek 19
1. Pokud jde o hlavu I, členské státy oznámí Komisi před 15. červencem a 15. listopadem každého roku celkovou situaci v oblasti dovozních licencí vydaných na období od ledna do června, respektive od ledna do října.
Před 31. lednem každého roku rovněž oznámí konečný celkový počet dovozních licencí vydaných v průběhu předchozího roku.
2. Pokud jde o hlavu II část A:
a) před pátým pracovním dnem každého měsíce členské státy sdělí Komisi dálnopisem nebo faxem množství, v členění podle produktů a původu, na něž byly v průběhu předchozího měsíce:
- vydány vývozní licence uvedené v článku 8,
- využity vývozní licence vrácené vydávajícímu orgánu podle čl. 13 odst. 5.
Jakmile však Komise požádá podle čl. 12 odst. 1 písm. d) dodavatelskou zemi, aby poskytovala častěji údaje o vydaných dokladech o původu zboží, musí členské státy poskytovat Komisi zmíněné informace rovněž častěji.
b) členské státy oznámí Komisi před 15. červencem, 15. zářím a 15. listopadem každého roku celkovou situaci v oblasti dovozních licencí vydaných na období od ledna do června, od ledna do srpna a od ledna do října; před 31. lednem každého roku rovněž oznámí konečný celkový počet dovozních licencí vydaných v průběhu předchozího roku.
3. Pokud jde o hlavu II část B, členské státy oznámí Komisi před 15. únorem, 15. květnem, 15. srpnem a 15. říjnem každého roku celkovou situaci v oblasti dovozních licencí vydaných na první tři čtvrtletí a září každého roku.
4. Pokud jde o vývoz, členské státy oznámí Komisi před pátým pracovním dnem každého měsíce dálnopisem nebo faxem množství, v členění podle produktů a místa určení, na něž byly vydány vývozní licence.
Článek 20
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2668/80, (EHS) č. 19/82, (EHS) č. 20/82 a (EHS) č. 3653/85. Použijí se však nadále na dovozní licence vydané na základě těchto nařízení.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1102/95 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí musejí být proto rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že sarafloxacin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že oxytocin musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být dexamethason zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že trvání platnosti prozatímních limitů reziduí, jak byly v předchozím období definovány v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90, má být pro oxfendazol, febantel, fenbendazol a triclabendazol prodlouženo tak, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1441/95 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že karazolol, diazinon a spiramycin (platí pro skot a drůbež) musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že lecirelin, dichlorisocianuran sodný, dinoprosttrometamol, kyselina chlorovodíková, kyselina jablečná, kyselina vinná a její vinan sodný, draselný a vápenatý, benzylalkohol, ethanol, n-butanol, musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že danofloxacin a erythromycin musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že doba platnosti prozatímních limitů reziduí definovaných dříve v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 má být v případě tylosinu a spiramycinu prodloužena (platí pro prasata), aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že maximální limity reziduí pro furazolidon nemohou být stanoveny, protože jeho rezidua v potravinách živočišného původu představují při jakémkoli limitu riziko pro zdraví spotřebitele; že furazolidon musí být proto zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 424/95 [2], a zejména na články 9, 13 a 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst.
1 prvního pododstavce nařízení (EHS) č. 805/68 podléhá veškerý dovoz produktů do Společenství uvedených v čl.
1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení předložení dovozní licence; že na základě získaných zkušeností je nutné podrobně sledovat předpokládaný vývoj obchodu se všemi produkty v uvedeném odvětví, které mají mimořádný význam pro rovnováhu tohoto mimořádně citlivého trhu; že je proto v zájmu dokonalejšího řízení trhu nutné stanovit dovozní licence i pro výrobky kódů KN 16025031 až 16025080 a 16029069;
vzhledem k tomu, že je nutné sledovat dovozy mladého skotu, zejména telat, do Společenství; že je nutné podmínit vydávání dovozních licencí uvedením země, odkud jsou zvířata dovezena;
vzhledem k tomu, že podle článku 13 nařízení (EHS) č. 805/68 je pro veškerý vývoz produktů, pro který se žádá o vývozní náhradu, nutné předložit vývozní licenci se stanovením náhrady předem, a to počínaje dnem 1. červencem 1995; že je proto nutné stanovit zvláštní prováděcí pravidla k tomuto režimu v odvětví hovězího a telecího masa, a zejména přesně stanovit způsob podávání žádostí a údaje, které by v žádostech a licencích měly být uvedeny; že je nutné doplnit nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/95 [4];
11 nařízení (EHS) č. 805/68 je dodržování závazků týkajících se objemu vývozu a vyplývajících z Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání je zajištěno na základě vývozních licencí; že je proto nutné stanovit přesný režim pro podávání žádostí a pro vydávání licencí;
vzhledem k tomu, že kromě toho je nutné stanovit, že rozhodnutí o žádostech o vývozní licence jsou sdělena až po uplynutí lhůty na rozmyšlení; že by tato lhůta měla Komisi umožnit, aby posoudila požadovaná množství a související výdaje a případně přijala zvláštní opatření použitelná zejména pro zpracované žádosti; že je v zájmu hospodářských subjektů nutné stanovit, že žádost o licenci může být stažena po stanovení sazby pro přijetí;
vzhledem k tomu, že na žádost hospodářského subjektu je vhodné umožnit okamžité vydání vývozních licencí, které se týkají množství nejvýše 22 tun; že za účelem zabránit tomu, aby využíváním této možnosti nedocházelo k obcházení výše uvedeného postupu, je nutné omezit dobu platnosti těchto licencí;
vzhledem k tomu, že za účelem zajistit přesnou správu množství, která mají být vyvezena, je nutné odchýlit se od pravidel tolerance podle nařízení (EHS) č. 3719/88;
vzhledem k tomu, že je nezbytné začlenit do tohoto nařízení ustanovení o zvláštním režimu vývozů podle nařízení Komise (EHS) č. 2973/79 [5] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3434/87 [6];
vzhledem k tomu, že za účelem řádné správy tohoto režimu by měla mít Komise přesné informace o podaných žádostech o licenci a o využívání vydaných licencí; že je v zájmu účinnosti této správy nutné stanovit používání jednotného formuláře pro sdělování mezi členskými státy a Komisí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Oblast působnosti
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví hovězího a telecího masa.
HLAVA II
Dovozní licence
Článek 2
1. Veškerý dovoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 805/68 a výrobků kódů KN 16025031 až 16025080 a 16029069 do Společenství podléhá předložení dovozní licence.
2. Pro produkty kódů KN 01029005 až 01029029 uvádí žádost o licenci a licence samotná v kolonce 7 zemi, odkud byly dovezeny.
Licence ukládá povinnost dovozu z této země.
Článek 3
Doba platnosti dovozní licence je stanovena na 90 dní počínaje dnem jejího vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Článek 4
Jistota pro dovozní licence činí:
- 3 ECU za kus u živých zvířat,
- 2 ECU za 100 kilogramů čisté hmotnosti u ostatních produktů.
Článek 5
Aniž jsou dotčena jiná zvláštní ustanovení, o dovozní licence se žádá pro produkty:
- některé z položek kombinované nomenklatury
nebo
- některé ze skupin položek kombinované nomenklatury uvedené v téže odrážce v příloze I.
Údaje uvedené v žádosti se uvedou rovněž do dovozní licence.
Článek 6
Do pátého dne každého měsíce sdělí členské státy Komisi dálnopisem nebo faxem množství produktů, pro které byly v průběhu předcházejícího měsíce vydány dovozní licence.
Sdělení se uskuteční v souladu s přílohou II za použití uvedených kódů.
HLAVA III
Vývozní licence
Článek 7
Veškerý vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 805/68 a produkty kódů KN 010210, 16025031 až 16025080 a 16029069, pro které se žádá o vývozní náhradu, podléhá vydání vývozní licence se stanovením náhrady předem.
Článek 8
1. Doba platnosti vývozní licence je stanovena do konce pátého měsíce počínaje dnem jejího skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88.
2. Doba platnosti vývozních licencí pro produkty kódu KN 010210, které jsou vydány postupem podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88, však skončí uplynutím dvanáctého měsíce následujícího po dni jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 uvedeného nařízení.
3. Odchylně od čl. 44 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se lhůta 21 dní nahrazuje lhůtou 90 dní.
4. Žádosti o licenci a licence samotné uvádějí v kolonce 15 popis produktu, v kolonce 16 jedenáctimístný kód produktu nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady a v kolonce 7 zemi určení.
5. Kategorie produktů uvedených v čl. 13a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou uvedeny v příloze III.
Článek 9
Jistota pro vývozní licence činí:
a) 50 ECU za kus u živých zvířat;
b) 17 ECU za 100 kilogramů čisté hmotnosti u ostatních produktů.
Článek 10
1. Vývozní licence uvedené v článku 7 se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že v průběhu tohoto období Komise nepřijme žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 2.
Na vývozy podle článku 14anařízení (EHS) č. 3719/88 se však výše uvedená lhůta nevztahuje.
2. Pokud jsou předmětem žádostí o vývozní licenci množství a/nebo výdaje, které převyšují nebo hrozí převýšit množství normálního odbytu s ohledem na omezení uvedená v čl. 13 odst. 11 nařízení (EHS) č. 805/68 a/nebo s nimi související výdaje v příslušném období, může Komise:
- stanovit pro požadovaná množství jednotnou procentní sazbu pro přijetí,
- odmítnout žádosti, pro které ještě nebyly vydány vývozní licence,
- pozastavit podávání žádostí o vývozní licence na dobu nejvýše pěti pracovních dní, přičemž může tuto lhůtu prodloužit postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68.
V těchto případech jsou žádosti o vývozní licence podané během období pozastavení nepřijatelné.
Tato opatření se mohou lišit podle jednotlivých kategorií.
3. Pokud jsou požadovaná množství odmítnuta nebo snížena, je ihned uvolněna jistota pro veškerá množství, u kterých nebylo žádosti vyhověno.
4. Pokud je odchylně od odstavce 1 stanovena jednotná procentní sazba pro přijetí nižší než 90 %, je licence vydána nejpozději jedenáctý pracovní den následující po zveřejnění této sazby v Úředním věstníku Evropských společenství.
Během deseti pracovních dní následujících po tomto zveřejnění může hospodářský subjekt:
- buď stáhnout svou žádost, přičemž jistota se uvolní neprodleně,
- nebo požadovat okamžité vydání licence, v tomto případě ji příslušný orgán ihned vydá, avšak nejdříve pátý pracovní den následující po dni podání žádosti o licenci.
5. Odchylně od odstavce 1 se na žádost hospodářského subjektu nevztahuje pětidenní lhůta na žádosti o licence pro produkty kódů KN 0201 a 0202, které se týkají množství nejvýše 22 tun. V tomto případě je odchylně od článku 8 doba platnosti licencí omezena na pět pracovních dní počínaje dnem jejího skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 a žádosti a licence obsahují v kolonce 20 tuto poznámku:
- Certificado válido durante cinco días hábiles y no utilizable para la aplicación del artículo 5 del Reglamento (CEE) no 565/80.
- Licens, der er gyldig i fem arbejdsdage, og som ikke kan bynyttes til at anvende artikel 5 i forordning (EØF) nr.
565/80.
- Fünf Werktage gültige und für die Anwendung von Artikel 5 der Verordnung (EWG) Nr. 565/80 nicht verwendbare Lizenz.
- Πιστοποιητικό που ισχύει για πέντε εργάσιμες ημέρες και δεν χρησιμοποιείται για την εφαρμογή του άρξρου 5 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριδ.
565/80.
- Licence valid for five working days and not useable for application of Article 5 of Regulation (EEC) No 565/80.
- Certificat valable 5 jour ouvrables et non utilisable pour l'application de l'article 5 du règlement (CEE) no 565/80.
- Titolo valido cinque giorni lavorativi e non utilizzabile ai fini dell'applicazione dell'articolo 5 del regolamento (CEE) n. 565/80.
- Certificaat met een geldigheidsduur van vijf werkdagen en niet te gebruiken voor de toepassing van artikel 5 van Verordening (EEG) nr.
565/80.
- Certificado de exportação válido durante cinco dias úteis, não utilizável para a aplicação do artigo 5.o do Regulamento (CEE) n.o 565/80.
- Todistus on voimassa viisi arkipäivää eikä sitä voi käyttää sovellettaessa asetuksen (ETY) N:o 565/80 5 artiklaa.
- Licensen är giltig fem arbetsdagar men gäller inte vid tillämpning av artikel 5 i förordning (EEG) nr 565/80.
Komise může případně použití tohoto odstavce pozastavit.
Článek 11
1. Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmějí vyvážená množství převyšovat množství uvedená v licenci. Licence obsahuje v kolonce 19 číslo "0".
2. Ustanovení čl. 20 odst. 3 písm. b) druhé odrážky nařízení (EHS) č. 3665/87 se nepoužijí pro zvláštní vývozní náhrady poskytované pro vykostěné maso podle nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [7], pokud tyto produkty podléhají nebo podléhaly režimu podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [8].
Článek 12
1. Tento článek se použije pro vývozy uskutečněné podle nařízení (EHS) č. 2973/79.
2. Žádosti o dovozní licence pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 2973/79 mohou být podány pouze v členském státě, který splňuje hygienické podmínky požadované zemí dovozu.
3. Žádosti o vývozní licenci a licence samotné uvádějí v kolonce 7 "USA".
Licence ukládá povinnost vývozu z členského státu, který licenci vydal, do uvedeného místa určení.
4. Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmějí vyvážená množství převyšovat množství uvedená v licenci. Licence obsahuje v kolonce 19 číslo "0".
5. Licence obsahuje v kolonce 22 jednu z těchto poznámek:
- Vacuno fresco, refrigerado o congelado. — Acuerdo entre la CE y los EE UU.
Válido solamente en…………(Estado miembro de expedición).
La cantidad exportada no debe superar………kilos (cantidad en cifras y letras).
- Fersk, kølet eller frosset oksekød — Aftale mellem EF og USA.
.
Mængen, der skal udføres, må ikke overstige………(mænge i tal og hogstaver) kg.
- Frisches, gekühltes oder gefrorenes Rindfleisch — Abkommen zwischen der EG und den USA.
Nur gültig in…………(Mitgliedstaat der Lizenzerteilung).
Ausfuhrmenge darf nicht über………kg (Menge in Ziffern und Buchstabe) liegen.
- Νωπό διατηρημένο με απλή ψύξη ή κατεψυγμένο δόειο κρέας — Συμφωνία μεταξύ της ΕΚ και των ΗΠΑ.
Ισχύει μόνο σε…………(κράτος μέλος έκδοσης).
Η ποσότητα προς εξαγωγή δεν πρέπει να υπερβαίνει………χιλιόγραμμα (η ποσότητα αναφέρεται αριζμητικώς και ολογράφως.
- Fresh, chilled or frozen beef — Agreement between EC and USA.
Valid only in…………(Member State of issue).
Quantity to be exported may not exceed………kg (in figures and letters).
- Viande fraîche, réfrigérée ou congelée — Accord entre la CE et les U. S. A.
Uniquement valable en…………(État membre de déliverance).
La quantité à exporter ne peut excéder………kg (quantité en chiffres et en lettres).
- Carni bovine fresche, refrigerate o congelate — Accordo tra CE e USA.
Valido soltanto in…………(Stato membro emittente).
La quantità da esportare non può essere superiore a………kg (in cifre e in lettere).
- Vers, gekoeld of bevroren rundvlees — Overeenkomst tussen de EG en de Verenigde Staten van Amerika.
Aleen geldig in…………(Lid-Staat die het certificaat afgeeft).
Uitgevoerde hoeveelheid mag niet meer dan………kg zijn (hoeveelheid in cijfers en letters).
- Carne de bovino fresca, refrigerada ou congelada — Acordo entre a CE e os EUA.
Válido apenas en…………(Estado-membro de emissão).
A quantidade a exportar não pode ser superior a………kg (quantidade em algarismos e por extenso).
- Tuoretta, jäähdytettyä tai jäädytettyä lihaa — Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välinen sopimus.
Voimassa ainoastaan…………(jäsenvaltio, jossa todistus on annettu).
Vietävä määrä ei saa ylittää………kilogrammaa (määrä numeroin ja kirjaimin).
- Färsk, kylt eller fryst nötkött — Avtal mellan EG och USA.
Enbart giltigt i…………(utfärdande medlemsstat).
Den utförda kvantiteten får inte överstiga………kg.
6. Žádost o licenci může být podána pouze během prvních deseti dní každého čtvrtletí.
7. Členské státy sdělí Komisi třetí pracovní den následující po dni uplynutí lhůty pro podání žádostí seznam žadatelů a množství produktů, které jsou předmětem žádostí.
8. Komise rozhodne, v jaké míře může být žádostem o licence vyhověno.
Pokud množství, pro která byla podána žádost o licenci, přesahují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise pro požadovaná množství jednotnou procentní sazbu pro přijetí.
Pokud je celkové množství, které je předmětem žádostí, nižší než množství, které je k dispozici, stanoví Komise zbývající množství, které se přidá k množství pro následující čtvrtletí.
9. Licence se vydávají jedenadvacátý den každého čtvrtletí.
10. Odchylně od čl. 8 odst. 1 je platnost vývozní licence stanovena na devadesát dní počínaje dnem jejího skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88, ale nikoli po 31. prosinci roku vydání.
11. Pokud jsou požadovaná množství snížena podle odstavce 8, je ihned uvolněna jistota pro veškeré množství, u kterého nebylo žádosti vyhověno.
12. Kromě podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3719/88 závisí uvolnění jistoty pro vývozní licence na předložení důkazu o dopravení na místo určení podle čl. 33 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi:
- v pondělí a ve čtvrtek každého týdne nejpozději do 12 hodin:
a) 1.1 žádosti o licence se stanovením náhrady předem podle čl. 10 odst. 1 nebo skutečnost, že nebyly podány žádné žádosti o licence;
1.2 žádosti o licence podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 nebo skutečnost, že nebyly podány žádné žádosti o licence;
podané až do posledního pracovního dne předcházejícího dni sdělení;
b) 1.1 množství, pro která byly licence vydány podle čl. 10 odst. 5 nebo skutečnost, že nebyly vydány žádné licence;
1.2 množství, pro která byly licence vydány na základě žádostí o licence podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 spolu s uvedením dne podání žádosti o licenci a země určení
až do posledního pracovního dne předcházejícího den sdělení; c) množství, pro která byly žádosti o vývozní licence staženy podle čl. 10 odst. 4,
- do 15. dne každého měsíce za předcházející měsíc;
d) žádosti o licence podle článku 14a nařízení (EHS) č. 3719/88;
e) množství, pro která byly licence vydány a která nebyla plně využita.
2. Sdělení uvedená v odstavci 1 musí upřesnit:
- hmotnostní množství produktu pro každou kategorii uvedenou v čl. 8 odst. 5,
- množství pro každou kategorii musí být rozděleno podle místa určení.
Kromě toho musí sdělení podle odst. 1 písm. e) upřesnit i výši náhrady pro jednotlivé kategorie.
3. Veškerá sdělení podle odstavce 1, včetně sdělení "žádné", se uskuteční podle vzoru uvedeného v příloze IV.
HLAVA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 14
Nařízení (EHS) č. 2377/80 se zrušuje.
Použije se i nadále pro licence vydané podle uvedeného nařízení do 1. července 1995.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Pro vývozní licence se stanovením náhrady předem se použije ode dne 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 26. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 3236/94 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství;
vzhledem k tomu, že v Irsku a ve Švédsku došlo ke změně reprezentativních trhů; že je tudíž třeba změnit seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství uvedený v příloze nařízení (EHS) č. 2123/89;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2123/89 se mění takto:
1. Bod 7 se nahrazuje tímto:
"7. Výčet těchto trhů: Cavan, Rooskey, Waterford, Tralee a Mitchelstown."
2. Bod 15 se nahrazuje tímto:
"15. Výčet těchto trhů: Helsinborg, Vara, Trelleborg, Skövde, Skara, Kalmar, Umea, Kavlinge."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1469/95 ze dne 22. června 1995 o opatřeních, která je třeba učinit vůči určitým příjemcům z akcí financovaných záruční sekcí EZOZF
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že na svém zasedání v červnu 1993 v Kodani a v prosinci 1994 v Essenu zdůraznila Evropská rada význam soustavného boje proti podvodům a nesrovnalostem, které se nepříznivě dotýkají rozpočtu Společenství; že by bylo žádoucí posílit opatření určená k záruce, že prostředky Společenství zamýšlené pro provádění společné zemědělské politiky nebudou poskytovány osobám ani společnostem, které neposkytují plnou záruku spolehlivosti, pokud se jedná o řádné provedení dotyčných operací;
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [4] výslovně stanoví, že členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, že operace financované fondem jsou prováděny skutečně a řádně a k zabránění nesrovnalostem a jejich vyšetření;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení (EHS) č. 283/72 [5] stanoví mezi jiným, aby členské státy pravidelně hlásily Komisi nesrovnalosti a soudní či správní řízení směřující k sankcionování osob, které se dopustily nesrovnalostí, a to s cílem systematicky shromažďovat poznatky o povaze podvodných praktik a získávat zpět neoprávněně vyplacené částky;
vzhledem k tomu, že tato ustanovení je zapotřebí doplnit úpravou Společenství, která umožní všem vnitrostátním orgánům při nabídkových řízeních, při poskytování vývozních refundací nebo při prodeji intervenčních produktů za snížené ceny zjišťovat hospodářské subjekty, které se úmyslně nebo v důsledku závažné nedbalosti dopustily nesrovnalosti v neprospěch prostředků Společenství nebo které jsou důvodně podezřelé, že tak učinili; že na tomto základě musí být s ohledem na závažnost daného porušení předpisů a na to, zda je prokázáno nebo existuje jen podezření, přijímána řada různých opatření od zesílených kontrol až po vyloučení dotyčných hospodářských subjektů z účasti na určitých operacích, je-li jejich podvodná činnost prokázána;
vzhledem k tomu, že s cílem poskytnout hospodářským subjektům maximum záruk by bylo žádoucí v zásadě převzít ustanovení nařízení (EHS) č. 595/91, zejména pokud se jedná o zachovávání důvěrnosti a služebního tajemství a o vnitrostátní pravidla týkající se trestního řízení; že s ohledem na ochranu dat lze použít odpovídající ustanovení stanovená k tomuto účelu v předpisech o vzájemné pomoci v celnictví a zemědělství;
vzhledem k tomu, že tento systém má být doplňkem ke zvláštním předpisům stávajícím nebo těm, které budou přijaty v rámci společné zemědělské politiky s cílem předcházet nesrovnalostem, zejména předpisy o kontrolách a sankcích, které přijala Komise v rámci svých pravomocí potvrzených Soudním dvorem;
vzhledem dále k tomu, že v rámci všestranného boje proti podvodům předložila Komise dne 7. července 1994 návrh nařízení (ES, Euratom) o ochraně finančních zájmů Společenství [6]; že po schválení zmíněného nařízení Radou se bude na opatření zavedená tímto nařízením vztahovat společný právní rámec pro všechny oblasti politiky Společenství; že do přijetí zmíněného nařízení je třeba stanovit, že prováděcí pravidla k tomuto nařízení by se dočasně měla řídit obdobnými pravidly, zejména pokud se jedná o vymezení uvedených nesrovnalostí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zřizuje se úprava Společenství pro zjišťování a co nejrychlejší uvědomování všech příslušných orgánů členských států a Komise o hospodářských subjektech, které na základě zkušeností s nimi nabytých, pokud se jedná o řádné plnění jejich povinností v minulosti, představují nebezpečí nespolehlivosti u nabídkových řízení, vývozních náhrad a prodejů intervenčních produktů za snížené ceny financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem (EZOZF), záruční sekcí.
2. Pro účely tohoto nařízení se "hospodářskými subjekty představujícími nebezpečí nespolehlivosti" rozumějí hospodářské subjekty, ať fyzické či právnické osoby, které:
a) podle konečného rozhodnutí správního nebo soudního orgánu se úmyslně nebo v důsledku závažné nedbalosti dopustili nesrovnalosti vůči příslušným právním předpisům Společenství a dosáhli nebo se pokusili dosáhnout neoprávněného finančního prospěchu;
b) se v tomto ohledu stali na základě prokázaných skutečností předmětem prvotního odhalení příslušnými orgány členského státu ve správním nebo soudním řízení.
3. Do vstupu předpisů s horizontální působností vymezujících nesrovnalosti v platnost jsou činy uvedené v odst. 2 písm. a) vymezeny postupem podle článku 5.
Článek 2
1. Identifikační postupy a pravidla pro oznamování jsou uplatňovány z podnětu členského státu, v němž bylo nebezpečí nespolehlivosti hospodářského subjektu zjištěno.
2. Jestliže členský stát nesplní svou povinnost podle odstavce 1, zajistí Komise v rámci stávajících právních předpisů, aby dotyčný členský stát skutečně uplatnil tento identifikační a oznamovací systém.
Článek 3
1. Členské státy přijmou následující opatření vůči hospodářským subjektům uvedeným v čl. 1 odst. 2 písm. a):
a) zesílené kontroly operací prováděných hospodářským subjektem a/nebo
b) pozastavení, až do zjištění nesrovnalosti nebo její neexistence ve správním řízení, výplaty částek za určité probíhající operace a případně uvolnění jistoty s nimi související a/nebo
c) jejich vyloučení z určitých operací na určitou dobu.
Opatření uvedená v písmenech b) a c) přijmou příslušné orgány členského státu na základě kritérií stanovených postupem podle článku 5, přičemž náležitě přihlédnou k nebezpečí dalších nesrovnalostí, jichž se může dotyčný hospodářský subjekt dopustit.
Tato opatření jsou přijata po splnění všech případných formalit s tím souvisejících, které stanoví právní předpisy členských států.
2. U hospodářských subjektů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) lze použít pouze opatření zmíněná v odst. 1 písm. a) a b).
3. Vybírá-li v nabídkovém řízení nabídku sama Komise, přijme nebo případně navrhne členskému státu přijetí jednoho či více opatření uvedených v odstavci 1.
Článek 4
1. Opatření uvedená v článku 3 musí vycházet z následujících zásad v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu:
a) právo na předběžné slyšení a na odvolání hospodářského subjektu u opatření uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c) a případně písm. b);
b) úměrnost mezi nesrovnalostí spáchanou nebo na niž existuje podezření a některým z opatření uvedených v čl. 3 odst. 1, v rámci předpisů přijatých postupem podle článku 5;
c) nediskriminace mezi hospodářskými subjekty.
2. Členské státy a Komise učiní veškerá nezbytná bezpečnostní opatření pro to, aby informace, které si vzájemně vyměňují na základě tohoto nařízení, zůstaly důvěrné.
Tyto informace nesmí být zejména předány jiným osobám než těm, které jsou v členských státech nebo v orgánech Společenství oprávněny je znát na základě své funkce, pokud s tím členský stát, který informace sdělil, výslovně nesouhlasil.
Na informace sdělené nebo obdržené v jakékoli podobě na základě tohoto nařízení se vztahuje služební tajemství a požívají ochrany přiznané obdobným informacím vnitrostátními právními předpisy členského státu, který je obdržel, a obdobnými předpisy vztahujícími se na orgány Společenství.
Tyto informace navíc nesmějí být využity pro jiné účely, než jsou ty, které jsou uvedeny v tomto nařízení, pokud k tomu orgány, které je poskytly, nedaly výslovný souhlas a pokud platné předpisy v členském státě, v němž se nachází orgán, který je obdržel, nezakazují jejich předání a využití.
Na ochranu dat se vztahují ustanovení k tomuto účelu obsažená v úpravě vzájemné pomoci v celnictví a zemědělství.
3. Ustanoveními tohoto nařízení není dotčen způsob, jak jsou v členských státech uplatňována pravidla trestního řízení a vzájemné pomoci mezi členskými státy v trestních věcech.
Nebrání v použití informací získaných na základě tohoto nařízení v soudním řízení nebo ve stíhání pro nedodržení zemědělských předpisů; v posledním případě musí být o použití dotyčných informací zpraven příslušný orgán členského státu, který je poskytl.
Členské státy nicméně přijmou správní opatření nezbytná k zajištění toho, že první pododstavec bude uplatňován způsobem, který nezabrání účinnému používání tohoto nařízení vůči hospodářským subjektům uvedeným v čl. 1 odst. 2 písm. b).
Stanoví-li vnitrostátní právní předpisy tajnost vyšetřování, podléhá předávání informací podle tohoto nařízení schválení příslušným soudním orgánem.
Příslušný správní orgán vyvine úsilí pro získání tohoto schválení.
Článek 5
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou přijata postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/70.
Budou se mezi jiným týkat:
- oznámení, která mají podat členské státy,
- povahy vazeb mezi různými fyzickými nebo právnickými osobami, na základě kterých mohou být považovány za hospodářský subjekt ve smyslu tohoto nařízení,
- podmínek, za nichž se mohou hospodářské subjekty vyhnout pozastavení plateb podle čl. 3 odst. 1 písm. b) tím, že složí jistotu.
Článek 6
Toto nařízení se použije jako doplněk ke zvláštním předpisům v rámci společné zemědělské politiky.
Článek 7
Do 6. července 1997 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení a s ohledem na získané zkušenosti navrhne případné nezbytné změny úpravy podle tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1476/95 ze dne 28. června 1995, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro režim dovozních licencí v odvětví olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky[1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94[2], a zejména s ohledem na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2041/75[3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 557/91[4], stanoví zvláštní pravidla pro režim dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem v odvětví olejů a tuků;
vzhledem k tomu, že od 1. července 1995 platí ustanovení dohod uzavřených v rámci jednání Uruguayského kola pro dovozy olivového oleje do Společenství;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena některá zvláštní pravidla pro dovoz olivového oleje; že by zejména měla být stanovena doba platnosti licencí a používaná jistota a rovněž by mělo být stanoveno, že za účelem využití zvláštních dovozních režimů platných např. pro Alžírsko, Libanon, Maroko, Tunisko a Turecko, by měly být příslušné třetí země uvedeny v licenci;
vzhledem k tomu, že dovoz olivového oleje z Tuniska, na který odkazuje nařízení Rady (ES) č. 287/94[5], se uskutečňuje na základě dohody platné do konce října 1995; že podmínky tohoto dovozu nelze měnit před tímto datem;
vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení (EHS) č. 2041/75 by pro tento dovoz měla platit i nadále; že toto nařízení rovněž nadále platí do 31. října 1995 pro vývozní licence; že by proto mělo být výslovně stanoveno, že ustanovení uvedeného nařízení o dovozních licencích platí pouze pro výše uvedený dovoz olivového oleje z Tuniska, protože nařízení nemůže být zrušeno před tímto datem;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou doplňující a odchylná, pokud jde o ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88[6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1199/95[7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro režim dovozních licencí, zavedený článkem 2 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 2
1. K možnosti využití zvláštního režimu obsaženého v prováděcích nařízeních k dohodám uzavřeným mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi je třeba, aby kolonky 7 a 8 v žádostech o dovozní licence a licence obsahovaly označení příslušné třetí země.
2. V těchto případech je držitel licence povinen dovézt z příslušné třetí země produkt, který odpovídá podmínkám podle nařízení uvedených v odstavci 1 a na který byla licence vydána.
Článek 3
1. Doba platnosti dovozních licencí se stanoví na 60 dnů ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88.
2. Jistota pro dovozní licence se stanoví na 10 ECU na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Článek 4
Od vstupu tohoto nařízení v platnost platí ustanovení nařízení (EHS) č. 2041/75 o dovozních licencích pouze pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska podle nařízení (ES) č. 287/94.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 28. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 3 odst. 4 a článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2771/75, (EHS) č.
2777/75 a (EHS) č. 2783/75 stanoví, že při dovozu jednoho nebo více produktů, na něž se uvedená nařízení vztahují a jejichž celní sazba je určena společným celním sazebníkem, je nezbytné od 1. července 1995 uhradit dodatečné dovozní clo, pokud byly splněny určité podmínky stanovené v Dohodě o zemědělství, uzavřené v rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola, vyjma dovozů, u nichž není pravděpodobné, že by narušily trh Společenství, nebo u nichž by účinek dodatečného cla nebyl úměrný sledovanému záměru; že tato dodatečná dovozní cla mohou být uložena zejména tehdy, jsou-li dovozní ceny pod úrovní spouštěcích cen;
vzhledem k tomu, že by tedy pro odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin měla být zavedena zvláštní prováděcí pravidla a měly by být zveřejňovány spouštěcí ceny;
vzhledem k tomu, že by dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při ukládání dodatečného dovozního cla, měly být porovnány s reprezentativními cenami dotyčných produktů na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství; že je nezbytné, aby si členské státy v jednotlivých fázích uvádění produktů na trh navzájem sdělovaly v pravidelných intervalech ceny, aby tak mohly stanovit reprezentativní ceny a odpovídající dodatečná cla;
vzhledem k tomu, že si dovozce může zvolit možnost, aby dodatečné clo bylo vypočítáno na jiném základě než je reprezentativní cena; že však v takovém případě by měla být stanovena povinnost složit jistotu ve výši dodatečného cla, které by dovozce zaplatil, kdyby dodatečné clo bylo vyměřeno na základě reprezentativní ceny; že složená jistota bude vrácena, pokud bude ve stanovené lhůtě řádně doloženo, že byly splněny podmínky prodeje dané zásilky; že na základě následných kontrol bude dodatečné clo vráceno podle článku 220 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 [5], kterým se vydává celní kodex Společenství; že je však rovněž správné, aby v rámci takových kontrol byly k dlužnému clu připočteny úroky;
vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení Komise č. 163/67/EHS ze dne 26. června 1967 o stanovení dodatečné částky pro dovozy produktů chovné drůbeže ze třetích zemí [6], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3821/92 [7], se nahrazují ustanoveními tohoto nařízení; že by tedy výše uvedené nařízení mělo být nahrazeno ke dni vstupu v platnost dohody o zemědělství Uruguayského kola;
vzhledem k tomu, že z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost zavést dodatečné clo na dovoz některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu; že by tedy měly být zveřejňovány reprezentativní ceny těchto produktů a odpovídající dodatečná cla;
vzhledem k tomu, že dodatečná cla nelze uložit zejména na produkty dovážené v rámci celních kvót dohodnutých při mnohostranných obchodních jednáních Uruguayského kola;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevy dal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dodatečné dovozní clo podle čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75 a čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2783/75, dále jen "dodatečné clo", se vztahuje na produkty uvedené v příloze I a pocházející ze zemí v této příloze uvedených.
Odpovídající spouštěcí ceny podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75 a čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2783/75 jsou uvedeny v příloze II.
Článek 2
1. Reprezentativní ceny podle čl. 5 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2771/75 a (EHS) č. 2777/75 a podle čl. 3 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2783/75 se stanoví v pravidelných intervalech zejména na základě:
- cen na trzích třetích zemí,
- nabídkových cen s dodáním na hranici Společenství,
- cen používaných v jednotlivých fázích uvádění dovezených produktů na trh Společenství.
Tyto ceny jsou uvedeny v příloze I.
2. Každé pondělí sdělí členské státy Komisi ceny podle odst. 1 třetí odrážky u reprezentativních zásilek produktů uvedených v příloze II.
Článek 3
1. Na žádost dovozce může být dodatečné clo stanoveno na základě dovozní ceny CIF pro dotyčnou zásilku, pokud je tato cena vyšší než použitelná reprezentativní cena uvedená v čl. 2 odst. 1.
Dovozní cena CIF u dotyčné zásilky může být použita pro stanovení dodatečného cla pouze tehdy, pokud zúčastněná strana předloží příslušným orgánům dovážejícího členského státu minimálně tyto doklady:
- kupní smlouvu nebo jakýkoliv jiný rovnocenný doklad,
- pojistnou smlouvu,
- fakturu,
- osvědčení o původu (pouze u stanovených zásilek),
- přepravní smlouvu,
- a v případě námořní dopravy nákladní list.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [8] ve výši dodatečného cla, které by zaplatil, kdyby se při výpočtu dodatečného cla vycházelo z reprezentativní ceny platné pro dotyčný produkt.
V rámci lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu má dovozce jeden měsíc ode dne prodeje dotyčných produktů na to, aby prokázal, že odbyt produktů v zásilce proběhl za podmínek, které potvrzují správnost cen uvedených v odstavci 1.
Nedodržení některé z těchto lhůt má za následek propadnutí složené jistoty.
Nicméně tuto lhůtu čtyř měsíců může příslušný orgán prodloužit až o tři měsíce, a to na základě žádosti, kterou musí dovozce řádně odůvodnit.
Složená jistota se uvolní, jakmile jsou celním orgánům předloženy dostatečné důkazy o podmínkách prodeje.
V opačném případě jistota propadá a použije se na uhrazení dodatečného cla.
Pokud při kontrole příslušné orgány zjistí, že podmínky tohoto článku nebyly dodrženy, budou dlužné clo vymáhat podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Výše vymáhaného cla zahrnuje též úroky ode dne propuštění zboží do volného oběhu do dne úhrady. Použitelná úroková sazba je sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátních právních předpisů příslušné země.
3. Nepodá-li dovozce žádost podle odstavce 1, pak dovozní cenou dotyčné zásilky, z které se vychází při stanovení dodatečného cla, je reprezentativní cena podle čl. 2 odst. 1.
Článek 4
1. Pokud rozdíl mezi dotyčnou spouštěcí cenou uvedenou v čl. 1 odst. 2 a dovozní cenou, z které se vychází při stanovení dodatečného cla podle čl. 3 odst. 1 nebo 3, představuje:
a) nejvýše 10 % spouštěcí ceny, neukládá se žádné dodatečné clo;
b) více než 10 % spouštěcí ceny, avšak nejvýše 40 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 30 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 10 %;
c) více než 40 % spouštěcí ceny, avšak nejvýše 60 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 50 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 40 %, zvýšené o dodatečné clo uložené podle písmene b);
d) více než 60 %, avšak nejvýše 75 %, pak se dodatečné clo rovná 70 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 60 % spouštěcí ceny zvýšené o dodatečné clo podle písmen b) a c);
e) více než 75 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 90 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 75 % zvýšené o dodatečné clo podle písmen b), c) a d).
2. Dodatečná cla odpovídající reprezentativním cenám stanoveným podle čl. 2 odst. 1 jsou uvedena v příloze I.
Článek 5
V případě potřeby může Komise na žádost členského státu nebo z vlastní iniciativy přílohu I upravit.
Komise však smí upravit reprezentativní ceny pouze tehdy, liší-li se tyto ceny od stanovených cen nejméně o 5 %.
Článek 6
Dodatečné clo stanovené v příloze I se nevztahuje na dovozy upravené nařízením Komise (ES) č. 1431/94 [9] a nařízením (ES) č. 1474/95 [10].
Článek 7
Zrušuje se nařízení č. 163/67/EHS.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro produkty, které jsou předmětem společné organizace trhu s obilovinami, musí být stanoveny vývozní náhrady, opravné částky a vývozní dávky jako zvláštní opatření v případě narušení trhu, jež jsou v souladu s některými kritérii umožňujícími pokrýt rozdíl mezi kurzy a cenami takových produktů ve Společenství a na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že na základě nerovnosti cen, za něž jsou obiloviny na světovém trhu nabízeny různými vyvážejícími státy, by měla být pozornost věnována zejména rozdílným vnitřním výdajům na dopravu a náhrada by měla být stanovena s ohledem na rozdíl mezi reprezentativními cenami ve Společenství a nejvýhodnějšími kurzy a cenami na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, aby bylo možné vyvážet mouku, krupici, krupičku a slad, patří mezi faktory, jež je nutno při stanovení náhrady zohlednit, ceny základních obilovin, množství, kterých je třeba pro výrobu dotčených produktů, a hodnota vedlejších produktů na straně jedné a na straně druhé možnosti a podmínky, při nichž lze tyto produkty prodat na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že režim opravných částek, které jsou uvedeny ve druhém pododstavci čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92, by měl umožnit rozlišování podle místa určení vyvážených produktů;
vzhledem k tomu, že by v zájmu efektivní správy fondů Společenství a s ohledem na vývozní možnosti dotčených produktů mělo být přijato ustanovení, kterým by se prostřednictvím nabídkového řízení pro dané množství stanovily vývozní náhrady a dávky pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, aby se zajistilo rovné zacházení pro všechny zúčastněné strany v rámci Společenství, musí být nabídková řízení organizována na základě jednotných zásad; vzhledem k tomu, že by proto mělo být zveřejněno rozhodnutí o zahájení nabídkových řízení společně s oznámením o nabídkovém řízení v Úředním věstníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že nabídková řízení musí obsahovat údaje potřebné pro jejich vyhodnocení a současně vyžadují i určité formální závazky;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena maximální vývozní náhrada nebo minimální vývozní dávka; vzhledem k tomu, že tento postup zajišťuje přidělení všech dotčených množství;
vzhledem k tomu, že na trhu může dojít k situacím, při nichž hospodářské aspekty zamýšlených vývozů způsobí, že kromě stanovení vývozní náhrady nebo dávky nebudou přijata žádná další opatření týkající se obdržených nabídek;
vzhledem k tomu, že by nabídková jistota měla zaručit, aby byla vyvážená množství vyvezena v souladu s licencí udělenou na základě nabídkového řízení; vzhledem k tomu, že tento závazek může být splněn pouze v případě, že jsou podané nabídky k řízení dodrženy; vzhledem k tomu, že v souladu s tím nabídková jistota v případě stažení nabídky k řízení propadne;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena prováděcí pravidla, aby bylo zajištěno, že je účastníkům nabídkového řízení oznámen jeho výsledek a že jsou uděleny licence potřebné pro vývoz přidělených množství;
vzhledem k tomu, že za účelem stanovení vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a aby se zamezilo zavádění kontrol za účelem zjišťování sebemenších odchylek v množství základních materiálů, jež výrazně neovlivňují jakost produktu, by měla být schválena standardní metoda hodnocení; vzhledem k tomu, že analýza obsahu popela zpracovaných produktů se ukázala jako nejefektivnější technický prostředek pro hodnocení použitého množství základních obilovin; vzhledem k tomu, že by tato analýza měla být prováděna stejným postupem v rámci celého Společenství;
vzhledem k tomu, že poskytování vývozních náhrad pro obiloviny dovážené ze třetích zemí a zpětně vyvážené do třetích zemí se nejeví odůvodněné; vzhledem k tomu, že by proto měly být náhrady poskytovány pouze pro produkty Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1384/95 [4], vyžaduje, aby v případech, kdy se náhrady liší podle místa určení, byla platba náhrady podmíněna zejména předložením důkazu, že byl produkt v nezměněném stavu vyvezen do třetí země nebo do jedné ze třetích zemí, pro něž se náhrada uplatňuje; vzhledem k tomu, že pokud jde o obiloviny, jediná náhrada, která je nižší než náhrada použitelná pro vývozy do třetích zemí jako celku, je náhrada pro vývozy do Švýcarska a Lichtenštejnska; vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby většina vývozů ze Společenství nebyla zdržována požadováním důkazu o dosažení místa určení, je třeba najít jiné prostředky, jimiž se zajistí, aby produkty, pro které je vyplácena náhrada použitelná pro všechny třetí země, nebyly do výše uvedených zemí vyváženy; vzhledem k tomu, že by proto mělo být upuštěno od nutnosti předložení důkazu o dosažení místa určení, pokud je vývoz uskutečněn po moři; vzhledem k tomu, že osvědčení vypracovaná příslušnými orgány členských států, která dokládají, že produkty opustily celní území Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu, jsou považována za poskytnutí dostatečné záruky;
vzhledem k tomu, že je v článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 uvedeno, že mohou být přijata vhodná opatření v případech, kdy kurzy nebo ceny jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu dosahují úrovně cen Společenství a pokud je pravděpodobné, že tato situace bude přetrvávat a zhoršovat se, čímž bude nebo by mohl být narušen trh Společenství; vzhledem k tomu, že proto musí být zajištěny dostatečné dodávky obilovin; vzhledem k tomu, že za tím účelem mohou být vybírána vývozní cla a udělování vývozních licencí může být částečně nebo zcela zastaveno;
vzhledem k tomu, že situace uvedená v článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 může nastat poměrně rychle, musí být Komise schopna kdykoli zastavit udělování vývozních licencí;
vzhledem k tomu, že toto nařízení obsahuje a současně podle stávajících podmínek trhu upravuje, ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 1533/93 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3304/94 [6]; vzhledem k tomu, že by proto mělo být uvedené nařízení zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, vývozní dávky uvedené v článku 16 tohoto nařízení a opravné částky uvedené ve druhém pododstavci čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 musí být v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) uvedeného nařízení stanoveny zejména s ohledem na tyto skutečnosti:
a) ceny účtované na reprezentativních trzích Společenství, jejich vývoj a kurzy na trzích třetích zemí;
b) marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na dopravu z reprezentativních trhů Společenství do přístavu nebo do jiného místa vývozu a náklady na zprostředkování přepravy na světový trh;
c) v případě zpracovaných produktů množství obilí, jehož je třeba na jejich výrobu;
d) možnosti a podmínky prodeje příslušných produktů na světovém trhu;
e) nutnost zabránit narušení trhu Společenství;
f) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
g) množstevní a rozpočtová omezení, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 228 Smlouvy.
Článek 2
Ustanovení prvního pododstavce čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 se použije pro všechny produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) a d) uvedeného nařízení a pro produkty uvedené v článku 1 uvedeného nařízení, které jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze B uvedeného nařízení.
Ustanovení druhého pododstavce čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 se použije pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm c) uvedeného nařízení.
Článek 3
Opravné částky se mohou lišit podle místa určení.
Článek 4
1. Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92 a vývozní dávky uvedené v článku 15 tohoto nařízení mohou být stanoveny nabídkovým řízením.
Podmínky nabídkového řízení musí zaručovat rovnost přístupu pro všechny osoby usazené na území Společenství.
Tato nabídková řízení se týkají vývozních náhrad nebo vývozních dávek.
2. Rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení se přijme postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
3. S rozhodnutím o zahájení nabídkového řízení musí být zveřejněno také oznámení o nabídkovém řízení vypracované Komisí, ve kterém jsou uvedeny zejména údaje, na jejichž základě mohou být podány soutěžní nabídky, a příslušné orgány členských států, jimž mají být tyto nabídky zasílány.
4. Rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení a oznámení musí být vyhlášeno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství se učiní nejméně pět dní před uplynutím doby pro předložení nabídek.
Článek 5
1. Účastníci řízení musí podat soutěžní nabídky písemně nebo jakkoliv v písemné formě telekomunikačními prostředky příslušnému orgánu dotčeného členského státu.
2. Nabídky do nabídkového řízení musí obsahovat:
a) odkaz na příslušné nabídkové řízení;
b) název a adresu účastníka nabídkového řízení;
c) druh a množství produktu, který má být vyvážen;
d) vývozní náhradu za tunu nebo vývozní dávku za tunu, vyjádřené v ECU.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, jestliže:
a) je před uplynutím termínu pro podání nabídek prokázáno, že účastník nabídkového řízení složil nabídkovou jistotu;
b) je k ní připojen písemný závazek, že účastník podá do dvou dnů od obdržení oznámení o výběru nabídky podle čl. 7 odst. 3 žádost o předběžné stanovení vývozní náhrady nebo popřípadě žádost o předběžné stanovení vývozní dávky, jejíž výše odpovídá částce uvedené v předložené nabídce;
c) neobsahuje žádné jiné podmínky nežli ty, které jsou uvedeny v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Podaná nabídka nemůže být vzata zpět.
Článek 6
Otevírání došlých nabídek provádějí příslušné orgány členských států. Otevírání je neveřejné.
Osoby oprávněné k otevírání nabídek mají povinnost mlčenlivosti.
Nabídky jsou bez odkladu sděleny Komisi, aniž jsou uvedena jména účastníků nabídkového řízení.
Článek 7
1. Na základě sdělených nabídek Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví maximální vývozní náhradu nebo minimální vývozní dávku nebo rozhodne, že žádné kroky ohledně obdržených nabídek nepodnikne.
2. Pokud je stanovena maximální vývozní náhrada, budou vybráni účastníci, jejichž nabídky jsou stejné nebo nižší, než je maximální náhrada.
Pokud je stanovena minimální vývozní dávka, budou vybráni účastníci, jejichž nabídky jsou stejné nebo vyšší než je minimální dávka.
3. Po rozhodnutí Komise příslušné orgány dotčených členských států písemně sdělí všem účastníkům řízení výsledky jejich nabídek.
Článek 8
1. Vývozní licence budou úspěšným účastníkům nabídkového řízení vydávány s ohledem na množství zařazená do nabídkového řízení poté, co příslušné orgány členských států obdrží jejich žádosti o vývozní licence.
2. V příslušném políčku žádostí o licenci a licencí samotných musí být uvedeno místo určení specifikované v nařízení, jímž se nabídkové řízení zahajuje.
K licenci musí být připojen závazek vyvážet do stanoveného místa určení.
Článek 9
Nabídková jistota se uvolní:
a) pokud nejsou nabídky přijaty;
b) pokud úspěšný účastník prokázal, že jistota uvedená v článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [7] byla složena.
Pokud není splněn závazek uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení, nabídková jistota, s výjimkou případu vyšší moci, propadne.
Článek 10
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 musí být stanoveny alespoň jednou měsíčně.
Článek 11
1. Vývozní náhrady pro pšeničnou mouku, mouku ze soureže, žitnou mouku, krupici a krupičku z pšenice a pro slad musí být stanoveny s ohledem na množství základních obilovin, jehož je třeba pro výrobu 1000 kg dotčeného produktu.
Množství základních obilovin jsou uvedena v příloze I tohoto nařízení.
2. Obsah popela z mouky musí být stanoven analytickou metodou podle přílohy II.
Článek 12
Náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 se vyplatí po předložení důkazu o tom, že produkty jsou původem ze Společenství.
Článek 13
Odchylně od článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 nebude vyžadován důkaz o splnění celních formalit pro propuštění zboží ke spotřebě, mají-li být vyplaceny náhrady stanovené prostřednictvím nabídkového řízení, pokud provozovatel prokáže, že množství nejméně 1500 tun produktu z obilovin opustilo celní území Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu.
Takový důkaz bude předložen připojením následujícího údaje, který je příslušným orgánem potvrzen na kontrolní kopii uvedené v článku 6 nařízení (EHS) č. 3665/87 na jednotném správním dokladu nebo na vnitrostátním dokladu a která prokazuje, že zboží opustilo celní území Společenství:
"Exportación de cereales por vía marítima; artículo 13 del Reglamento (CE) no 1501/95"
"Eksport af korn ad søvejen — Artikel 13 i forordning (EF) nr.
1501/95"
"Ausfuhr von Getreide auf dem Seeweg — Verordnung (EG) Nr. 1501/95 Artikel 13"
"Εξαγωγή σιτηρών δια θαλάσσης — Άρθρο 13 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1501/95"
"Export of cereals by sea — Article 13 of Regulation (EC) No 1501/95"
"Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CE) no 1501/95, article 13"
"Esportazione di cereali per via marittima — Regolamento (CE) n. 1501/95, articolo 13"
"Uitvoer van graan over zee — Verordening (EG) nr.
1501/95, artikel 13"
"Exportação de cereais por via marítima — Artigo 13o, Regulamento (CE) no 1501/95"
"Viljan vienti meriteitse — Asetus (EY) N:o 1501/95 13 artikla"
"Export av spannmål sjövägen — Artikel 13 i förordning (EG) nr 1501/95".
Článek 14
Pokud provozovatel předloží důkaz o splnění celních formalit pro propuštění zboží ke spotřebě ve Švýcarsku nebo v Lichtenštejnsku, musí být výše vývozní náhrady poskytované pro vývoz do "všech třetích zemí", která je stanovena na základě nabídkového řízení, snížena o rozdíl mezi výší této částky a výší vývozní náhrady, která je platná pro výše uvedená místa určení v den výběru nabídky.
Článek 15
Jsou-li podmínky stanovené v článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 splněny s ohledem na jeden nebo více produktů, mohou být přijata následující opatření:
a) lze použít vývozní dávku. Může být stanovena opravná částka.
Takové dávky a opravné částky se mohou lišit podle místa určení;
b) udělování vývozních licencí může být částečně nebo zcela pozastaveno;
c) nevyřízené žádosti o vývozní licence jsou zcela nebo zčásti zamítnuty.
Článek 16
Pokud nedojde k nabídkovému řízení, je vybírána vývozní dávka platná v den, kdy byly splněny celní formality.
Na žádost příslušné strany, podané ve stejný den jako žádost o licenci, se pro vývozy, které se mají uskutečnit v době platnosti licence, použije vývozní dávka platná v den podání žádosti o licenci.
Článek 17
V naléhavých případech Komise může přijmout opatření uvedená v čl.
15 písm. b).
Komise oznámí rozhodnutí členským státům a zveřejní je
ze dne 29. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1722/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkající se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [4], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 3125/94 [5], musí být upraveno, aby byl zohledněn dovozní režim v odvětví obilovin, který vyplývá z Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání; že pro ověření správné výše produkční náhrady je třeba sledovat ceny kukuřice a/nebo pšenice a ječmene na světových trzích a na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Pro škrob dovážený do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dovozního cla, se nesmí poskytovat produkční náhrada."
2. V článku 3 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Náhrada pro tunu kukuřičného, pšeničného, bramborového, rýžového škrobu nebo škrobu ze zlomkové rýže se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi:
i) intervenční cenou obilovin platnou v dotyčném měsíci s přihlédnutím k odchylkám u tržních cen kukuřice
a
ii) průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí pro výpočet dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během dvou týdnů předcházejících měsíci použití, násobeným koeficientem 1,60.
3. Náhrada pro tunu ječného nebo ovesného škrobu se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi:
i) intervenční cenou obilovin pro dotčený měsíc s přihlédnutím k odchylkám u tržních cen ječmene
a
ii) průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí pro výpočet dovozního cla pro ječmen, zjištěných během dvou týdnů předcházejících měsíci použití, násobeným koeficientem 2,7."
3. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Do tří měsíců po uplynutí každého období stanoveného v čl. 3 odst. 1 oznámí členské státy Komisi druh, množství a původ škrobu (kukuřice, pšenice, brambory, ječmen, oves nebo rýže), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i druh a množství produktů, pro které byl škrob použit."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní a vývozní režim pro krmné směsi z obilovin, a mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4, čl. 11 odst. 4, čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 13 odst. 4, čl. 14 odst. 16 a článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že připravené krmivo kódu KN 2309 spadá vzhledem ke svému složení do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [4], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94; že spadají-li tyto produkty do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1766/92, dovozní dávky se od 1. července 1995 nahradí dovozními cly;
vzhledem k tomu, že podle článku 9 nařízení (EHS) č. 1766/92 je třeba předložit dovozní nebo vývozní licenci pro produkty uvedené v článku 1 uvedeného nařízení; že přípravky používané k výživě zvířat mezi tyto produkty patří;
vzhledem k tomu, že podle článku 13 nařízení (EHS) č. 1766/92 lze poskytnout vývozní náhradu pro produkty uvedené v příloze A uvedeného nařízení; že jejím cílem je především kompenzovat stávající odchylku mezi cenami základních produktů ve Společenství a cenami na světovém trhu; že je nutné stanovit obecná pravidla pro poskytování této náhrady;
vzhledem k tomu, že za účelem vyplácení náhrad je nutné brát v úvahu pouze produkty, jejichž množství zpracované v produktu i jejich vlastnosti skutečně představují látku dotčeného krmiva na bázi obilovin, tedy zejména obilovin, obilné mouky a nepřipravovaných produktů získaných drcením a zpracování obilovin, s výjimkou produktů, jejichž zařazení do tohoto typu krmných směsí je doplňkové nebo okrajové;
vzhledem k tomu, že při určování náhrady pro tyto různé produkty z obilovin by se měl zohlednit zejména rozdíl mezi cenami základních obilovin, kukuřice, pšenice a ječmene na světovém trhu a na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že při úpravě předem stanovené sazby náhrad je třeba zohlednit činitele, podle nichž byla náhrada stanovena; že je při této úpravě nutné brát v úvahu obsah produktů z obilovin;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1913/69 ze dne 29. září 1969 o poskytování a stanovování předem vývozních náhrad pro krmné směsi na bázi obilovin [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1707/94 [6], a nařízení Komise (EHS) č. 1619/93 ze dne 25. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ohledně úprav použitelných pro krmné směsi na bázi obilovin [7], se zrušují od 1. července 1995; že toto nařízení přejímá ustanovení uvedených nařízení a přizpůsobuje je současné situaci na trhu a provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 891/89 [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1043/95, byl zahrnut do čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [9], je nutné uvedené nařízení pozměnit, aby bylo možné licence podle článku 9 nařízení (EHS) č. 1766/92 vydávat;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Náhrady
Článek 1
1. Vývozní náhrady pro produkty kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 a uvedené v příloze A nařízení (EHS) č. 1766/92, dále jen "krmné směsi na bázi obilovin", se stanovují v souladu s tímto nařízením.
2. Krmné směsi na bázi obilovin jsou zařazeny pod kódy KN uvedenými v příloze 1.
Článek 2
1. Během daného měsíce se vývozní náhrada, která může být poskytnuta pro vývoz krmných směsí na bázi obilovin, stanoví pro tunu každé z obilovin obsažené v krmných směsích zejména s přihlédnutím k následujícím kritériím:
a) průměr náhrad poskytnutých v předchozím měsíci pro nejběžněji používané základní obiloviny, upravený o měsíční zvýšení;
b) průměr dovozních cel pro nejběžněji používané základní obiloviny;
c) odbytové možnosti a podmínky prodeje dotčených produktů na světovém trhu;
d) nutnost zabránit narušování trhu Společenství;
e) hospodářské aspekty daných vývozů.
2. Náhrady se stanovují nejméně jednou měsíčně.
Článek 3
1. Je-li to nutné, náhrady se upraví v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 1162/95. Úprava se provede zvýšením nebo snížením náhrady o částku vyplývající z jednotlivých úprav uvedených v čl. 12 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1162/95 pro tunu produktu z obilovin zpracovaného v krmné směsi. Je-li to nutné, náhrada se upraví podle ceny sušeného mléka v měsíci vývozu.
Pro tento produkt se stanovuje opravný koeficient, aby byla zohledněna výše podpory poskytované v měsíci vývozu pro sušené mléko určené k výživě zvířat.
2. Pro účely používání čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 se nulová částka nepovažuje za náhradu, a proto se úprava podle čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 1162/95 nepoužije.
Článek 4
1. Vývozce oznámí příslušným orgánům nejpozději při ukončování celních formalit úplné složení krmné směsi na bázi obilovin a uvede procentuální podíl všech typů produktů, které jsou začleněny do nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady, a přesné množství kukuřice a ostatních obilovin.
2. Členské státy podniknou kroky potřebné pro zajištění správnosti prohlášení.
Článek 5
Členské státy sdělí Komisi každý den do 15 hodin (bruselského času) množství krmných směsí na bázi obilovin, pro něž bylo o licenci žádáno.
Tato sdělení musí rozlišovat žádosti s vývozní náhradou nebo vývozní dávkou a žádosti bez náhrady.
Sdělení musí také obsahovat maximální množství obilovin, která jsou obsažena v krmných směsích, jak jsou uvedena v žádostech o vývozní licence.
HLAVA II
Doložka pro případ nedostatku
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 6
1. Pokud jeden nebo více produktů splňují podmínky uvedené v článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 17 nařízení (EHS) č. 1418/76, může Komise přijmout následující opatření:
a) použití vývozní dávky.
Tuto dávku stanoví Komise jednou týdně.
Může se lišit podle místa určení;
b) úplné nebo částečné zastavení vydávání vývozních licencí;
c) úplné nebo částečné zamítnutí projednávaných žádostí o vývozní licence.
2. Vývozní dávka uvedená v odst. 1 písm. a) je dávka platná v den ukončení celních formalit.
Na žádost žadatele, předloženou současně s žádostí o licenci, se však vývozní dávka platná v den podání žádosti o licenci použije pro vývoz, jenž se má uskutečnit v době platnosti této licence.
3. Komise oznámí své rozhodnutí členským státům a zveřejní je.
Článek 7
Obsah mléčných výrobků v krmných směsích na bázi obilovin může být za účelem výpočtu náhrady stanoven vynásobením obsahu laktózy v tuně dotčeného produktu dvěma.
Článek 8
Pokud je pro použití tohoto nařízení pro dovoz nebo vývoz nezbytné určovat obsah škrobu nebo laktózy, stanoví se analytické metody pro škrob postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 a pro laktosu postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68.
Článek 9
Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1162/95 se nahrazuje tímto:
"2. Bez ohledu na článek 13a nařízení (EHS) č. 3719/88 se v žádosti o vývozní licenci pro produkty kódů KN 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 a obsahující méně než 50 % hmotnostních mléčných výrobků uvede:
- v políčku 15 popis produktu a jeho osmimístný kód; pokud produkty spadají do dvou nebo více po sobě následujících pododdílů, uvede žadatel jedenáctimístný kód nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhradu,
- v políčku 16 poznámku: "2309",
- v políčkách 17 a 18 množství krmných směsí, které musí být vyvezeno,
- v políčku 20 obsah produktů z obilovin, které mají být zpracovány do krmné směsi, je-li znám, přičemž je třeba rozlišovat kukuřici od ostatních obilovin; v opačném případě, pokud se využije výše uvedená možnost opatřit políčko 15 poznámkou, uvede se v závorce množství zpracované kukuřice nebo jiných obilovin.
Údaje obsažené v žádosti se uvedou ve vývozní licenci."
Článek 10
Nařízení (EHS) č. 1913/69 a (EHS) č.
1619/93 se zrušují od 1. července 1995. Použijí se však i nadále pro dovozní licence vydané před 1. červencem 1995.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1418/76 a (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní a vývozní režim pro produkty z obilovin a rýže, a mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4, čl. 11 odst. 4, čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 12 odst. 4, čl. 13 odst. 4, čl. 14 odst. 16 a čl. 17 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že provádění Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola je spojeno s výraznými změnami dovozního a vývozního režimu; že by proto měla být přijata prováděcí pravidla k režimu dovozních cel a náhrad, která jsou při obchodování se třetími zeměmi použitelná pro produkty z obilovin a rýže, kromě krmných směsí, pro něž byla stanovena zvláštní pravidla;
vzhledem k tomu, že předmětem náhrad by mělo být vyrovnání rozdílu mezi cenami produktů ve Společenství a na světovém trhu; že by pro tento účel měla být stanovena kritéria pro určování náhrad, která by zohledňovala především ceny základních produktů ve Společenství a mimo ně a odbytové možnosti a podmínky prodeje zpracovaných produktů na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1620/93 [4] má být 1. července 1995 zrušeno, a že by proto toto nařízení mělo převzít jeho ustanovení a přizpůsobit je současným tržním podmínkám a provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto nařízení se "zpracovanými produkty" rozumí produkty nebo skupiny produktů uvedené v:
a) příloze A nařízení (EHS) č. 1766/92, kromě produktů kódu KN ex2309;
b) v ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1418/76.
2. Pro účely tohoto nařízení se "základními produkty" rozumí obiloviny uvedené v čl. 1 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 1766/92 a zlomková rýže.
HLAVA I
Náhrady
Článek 2
1. Náhrada poskytovaná pro zpracované produkty se určí především s ohledem na:
a) pohyby cen základních produktů ve Společenství ve srovnání s cenami na světovém trhu;
b) množství základních produktů, jehož je třeba pro výrobu daného produktu a, je-li to možné, jejich zaměnitelnost;
c) možné hromadění náhrad pro různé produkty, které byly získány stejným způsobem a ze stejného základního produktu;
d) odbytové možnosti a podmínky prodeje zpracovaných produktů na světovém trhu.
2. Náhrady se stanovují nejméně jednou měsíčně.
Článek 3
1. Náhrada se upraví v souladu s článkem 12 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [5]. Úprava se provede zvýšením nebo snížením náhrady o částku vyplývající z jednotlivých úprav uvedených v čl. 12 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1162/95 pro tunu základního produktu vynásobenou koeficientem uvedeným u daného produktu ve sloupci 4 přílohy I.
2. Pro účely používání čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 se nulová částka nepovažuje za náhradu, a proto se úprava podle čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 1162/95 nepoužije.
Článek 4
1. Členské státy sdělí Komisi každý den do 15 hodin (bruselského času) množství, pro něž bylo o vývozní licenci žádáno.
2. V případě produktů z obilovin a rýže, které nejsou uvedeny v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1162/95, sdělí členské státy Komisi do středy každého týdne pro všechny kódy produktů definovaných v příloze k nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [6] množství, pro něž byly v předchozím týdnu vydány licence, rozdělená na produkty vyvážené s náhradou a na produkty vyvážené bez náhrady.
HLAVA II
Doložka pro případ nedostatkuObecná ustanovení
Článek 5
1. Splňuje-li jeden nebo více produktů podmínky uvedené v článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v článku 17 nařízení (EHS) č. 1418/76, může Komise přijmout následující opatření:
a) použití vývozní dávky.
Tuto dávku stanoví Komise jednou týdně.
Může se lišit podle místa určení;
b) úplné nebo částečné zastavení vydávání vývozních licencí;
c) úplné nebo částečné zamítnutí projednávaných žádostí o vývozní licence.
2. Vývozní dávka uvedená v odst. 1 písm. a) je dávka platná v den ukončení celních formalit.
Na žádost uchazeče, předloženou současně s žádostí o licenci, se však vývozní dávka platná v den podání žádosti o licenci použije pro vývoz, jenž se má uskutečnit v době platnosti této licence.
3. Komise oznámí své rozhodnutí členským státům a zveřejní je.
Článek 6
Metody stanovení obsahu popela, tuku a škrobu, denaturace nebo jakékoliv jiné analytické metody nezbytné pro použití tohoto nařízení ohledně dovozního a vývozního režimu se v případě nutnosti určí postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 27 nařízení (EHS) č. 1418/76.
Článek 7
V ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1162/95 se za podpoložku 11042150 vkládá podpoložka 11042299.
Článek 8
Nařízení (EHS) č. 1620/93 se zrušuje od 1. července 1995.
Použije se však i nadále pro dovozní licence vydané před 1. červencem 1995.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že v důsledku zavedení pevně stanoveného dovozního cla namísto proměnné dávky v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání směrná cena již nadále nemá význam; že by proto měla být zrušena;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [4] by mělo být pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 se zrušuje odstavec 1.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2392/86 o zavedení registru vinic Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2392/86 ze dne 24. července 1986 o zavedení registru vinic Společenství [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k tomu, že vývoj trhu s vínem ukázal, že zavedení registru vinic je nepostradatelným nástrojem pro řádné fungování společné organizace trhu s vínem, zejména pro kontrolu ploch vinic;
vzhledem k tomu, že však v několika členských státech vznikly při vytváření registru potíže; že z toho důvodu mohly tyto státy pouze se zpožděním splnit svou povinnost vytvoření registru ve lhůtě stanovené nařízením (EHS) č. 2392/86;
vzhledem k tomu, že by se mělo k těmto potížím přihlédnout a prodloužit lhůtu stanovenou v čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska vytvoří Rakousko registr vinic do 31. prosince 1996; že je žádoucí všechny termíny související s dokončením registrů vinic přizpůsobit termínu stanovenému uvedeným aktem o přistoupení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení musejí být dostatečně pružná, aby mohla být přizpůsobena vývoji společné organizace trhu s vínem; že se v současné době diskutuje v Radě o reformě společné organizace trhu s vínem, a proto by měla Komise dbát na to, aby nepřijala opatření, která by se případně mohla stát zastaralými,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2392/86 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Registry vinic se dokončí nejpozději do 31. prosince 1996."
2. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Členské státy, které nemají k 1. červenci 1995 registry vinic vytvořeny nebo je mají vytvořeny jenom částečně, vytvoří do 31. prosince 1996 pro všechny své vinařské oblasti kartografické podklady.
Členské státy sdělí Komisi do 1. listopadu 1995 pracovní program k vytvoření registrů vinic a případně zprávu o stavu dosud vykonaných prací.
Komise přezkoumá tento pracovní program a povolí opatření, která odpovídají požadavkům očekávaným na základě vývoje společné organizace trhu s vínem.
Společenství uhradí 50 % skutečných nákladů těchto opatření.
Členským státům, které k 1. červenci 1995 mají registry vinic zhotoveny jenom částečně, ale práce na registrech postupuje dobře, je povoleno tyto registry dokončit.
V těchto případech financuje Společenství pouze výdaje odpovídající zhotovení zjednodušeného registru pro příslušné plochy.
Náklady na současné registry vinic pro region Douro
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1552/95 ze dne 29. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k tomu, že situace v Itálii a Řecku byla předmětem zvláštního přezkumu, jehož cílem bylo ověřit, zda zvýšení celkového zaručeného množství stanoveného v článku 3 nařízení (EHS) č.
3950/92[3] pro tyto dva státy může být zachováno v roce 1995/96 a v průběhu let následujících; že Komise předložila Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání režimu mléčných kvót v Itálii a Řecku; že uvedená zpráva umožňuje Komisi konstatovat, že tyto dva členské státy celkově splnily podmínky stanovené Radou pro zavádění režimu mléčných kvót a v případě Itálie pro používání rezervy 347 701 tun;
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3950/92 byl několikrát pozměněn; že by měl být v zájmu jasnosti nahrazen sjednoceným zněním,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 nařízení (EHS) č. 3950/92 se odst. 2 nahrazuje tímto:
"2. Stanoví se následující celková množství, aniž je dotčena možnost přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a zvláštní podmínky existující v některých členských státech: (v tunách)
Členský stát Dodávky Přímý prodej
1 Z toho 6 244 566 tun představují dodávky od producentů v nových spolkových zemích a 8 801 tun představuje přímý prodej v nových spolkových zemích. Zvýšení celkových množství pro Belgii, Dánsko, Německo, Francii, Irsko, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království se povolí s cílem přidělit dodatečná referenční množství:
- producentům, kteří byli na základě druhé odrážky čl. 3a odst. 1 nařízení (EHS) č. 857/84* vyňati z přidělení zvláštního referenčního množství,
- producentům sídlícím v hornatých oblastech vymezených v čl. 3 odst. 3 směrnice 75/268/EHS** nebo producentům uvedeným v článku 5 tohoto nařízení nebo všem producentům.
Zvýšení celkového množství pro Portugalsko se povolí přednostně s cílem přispět k uspokojování požadavků na dodatečné referenční množství ze strany producentů, jejichž produkce byla během referenčního roku 1990 podstatně poškozena výjimečnými událostmi, ke kterým došlo v období 1988 až 1990, nebo producentům uvedeným v článku 5.
Zvýšení celkových množství dodávek povolené na období 1993/94 Řecku, Španělsku a Itálii se stanoví pro Španělsko a prodlouží na období 1994/95 u Řecka a Itálie.
Celkové množství dodávek v případě Itálie zahrnuje rezervu ve výši 347 701 tun určenou k tomu, aby v případě potřeby a po dohodě s Komisí mohla být přidělena referenční množství producentům, kteří zažalovali státní správu po odejmutí jejich referenčních množství a kteří dosáhli rozsudku ve svůj prospěch.
Zvýšení celkových množství dodávek povolené na období 1994/95 Řecku a Itálii se stanoví od roku 1995/96.
Celkové množství rakouských dodávkových kvót může být zvýšeno za účelem odškodnění rakouských producentů "SLOM" až do maximální výše 180 000 tun, které budou rozděleny v souladu s právními předpisy Společenství.
Tato rezerva musí být nepřevoditelná a musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bude v důsledku přistoupení dotčeno.
Celkové množství finských dodávkových kvót může být zvýšeno za účelem odškodnění finských producentů "SLOM" až do maximální výše 200 000 tun, které budou rozděleny v souladu s právními předpisy Společenství.
Tato rezerva musí být nepřevoditelná a musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bude v důsledku přistoupení dotčeno.
O zvýšení celkových množství a o podmínkách udělování individuálních referenčních množství stanovených ve dvou předcházejících pododstavcích se rozhodne postupem podle článku 11.
* Úř. věst.
L 900, 1.4.1984, s. 13.
** Úř. věst.
L 128, 19.5.1975, s. 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1553/95 ze dne 29. června 1995, kterým se popáté upravuje režim podpor pro bavlnu zavedený protokolem č. 4 přiloženým k Aktu o přistoupení Řecka
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Řecka, a zejména na odstavec 11 protokolu č. 4 o bavlně, naposledy pozměněný nařízením (ES) č. 2760/941,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2052/92 ze dne 30. června 1992, kterým se podruhé upravuje režim podpor pro bavlnu zavedený protokolem č. 4 přiloženým k Aktu o přistoupení Řecka2, a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise3,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu4,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru5,
vzhledem k tomu, že výsledky posouzení fungování režimu zavedeného protokolem č.
4, jak je uvedeno v článku 5 nařízení (EHS) č. 2052/92, ukázaly, že je nezbytné tento režim upravit;
vzhledem k tomu, že studie o účincích pěstování bavlny v regionech, kde se bavlna produkuje, poukazuje na potenciál zvýšit produkci bavlny v těch oblastech, které jsou pro její pěstování nejvhodnější, s ohledem na poptávku Společenství po bavlněném vláknu; že je proto vhodné zvýšit maximální zaručené množství;
vzhledem k tomu, že za účelem zabránit jednak rozšiřování produkce bavlny v méně vhodných regionech a jednak zvyšování výdajů je vhodné snížit cílovou cenu poměrně ke zvýšení maximálního zaručeného množství a zrušit veškerá omezení, pokud jde o snížení podpory v případě překročení maximálního zaručeného množství; že se při stanovování cílové ceny se musí zohlednit úprava na ceny v ecu stanovená nařízením Rady (ES) č.
150/95 ze dne 23. ledna 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3813/92 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky6;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zjednodušení rozpočtových operací a na rovné zacházení s hospodářskými subjekty je vhodné zrušit jakýkoli odklad snížení podpory;
vzhledem k tomu, že rozdílný vývoj produkce v producentských členských státech má nespravedlivé účinky na fungování systému stabilizátorů; že za účelem vytvořit spravedlivější systém je vhodné stanovit, aby se při překročení maximálního zaručeného množství podpora poměrně snížila ve všech členských státech zodpovědných za její překročení; že však účinky takového snížení mohou být zmírněny, pokud s ohledem na průměrnou cenovou hladinu na světovém trhu nebude překročen rozpočtový odhad; že je navíc vhodné umožnit potenciálním producentským členským státům bavlny, aby začaly pěstovat bavlnu a přitom si stanovily takovou úroveň produkce, pro níž se systém stabilizátorů nepoužije;
vzhledem k tomu, že za účelem umožnit hospodářským subjektům, aby uskutečnily dlouhodobé programy produkce a zpracování, je vhodné upustit od ročního stanovování cílové ceny a minimální ceny, která má být vyplacena producentovi jako záruka pro poskytnutí podpory;
vzhledem k tomu, že režim podpor pro malé producenty bavlny zavedený nařízením (EHS) č. 1152/907 změnil struktury produkce do té míry, že ohrozil dosažení stanoveného cíle; že je proto vhodné zrušit uvedený režim zrušením nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že s ohledem na sucho, kterým trpí jeden producentský členský stát, a na vážné důsledky pro hospodářské subjekty je obzvláště naléhavé zavést spravedlivější systém řízení; že dosahování ostatních cílů vyplývajících z analýzy uvedeného systému rovněž vyžaduje co nejrychlejší úpravy; že zejména režim podpor pro malé producenty by měl být zrušen co nejdříve, aby se ukončilo neefektivní a nežádoucí využívání fondů Společenství; že různá opatření tvoří část celkového balíku opatření; že je proto nutné stanovit použití všech těchto opatření pro hospodářský rok 1995/1996;
vzhledem k tomu, že zkušenost by mohla ukázat, že jiné úpravy režimu stanoveného v uvedeném protokolu jsou nezbytné; že je proto nutné stanovit postup, který by dovolil Radě tento režim upravit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví úpravy režimu podpor pro produkci bavlny, který je stanoven v odstavcích 3, 8, 9 a 11 protokolu č. 4 přiloženému k Aktu o přistoupení Řecka a upraven nařízením (EHS) č. 1964/878.
Článek 2
V nařízení (EHS) č. 1964/87 se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Stanoví se maximální zaručené množství (MZM), pro které se poskytuje podpora uvedená v odstavci 3 protokolu č. 4 o bavlně.
Toto množství se stanoví pro každý hospodářský rok na 1 031 000 tun nevyzrněné bavlny.
2. Maximální zaručené množství se stanoví pro členské státy takto:
Španělsko: 249 000 tun,
3. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud během hospodářského roku překročí skutečná produkce maximální zaručené množství, sníží se cílová cena pro tento rok ve všech členských státech, ve kterých produkce překročí maximální zaručené množství, o procentní sazbu rovnající se polovině procentní sazby, o kterou bylo maximální zaručené množství překročeno.
Toto snížení se stanoví jednak s ohledem na množství, o které bylo maximální zaručené množství překročeno, a jednak poměrně k rozdílu mezi skutečnou produkcí každého členského státu a jeho maximálním zaručeným množstvím.
Snížení, která se mají použít, se stanoví postupem podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1308/70(*).
4. Pokud během hospodářského roku:
- byla použita ustanovení odstavce 3,
- je vážený průměr světové tržní ceny zjištěné za účelem stanovení výše podpory větší než 30,2 ECU za 100 kg a
- jsou celkové rozpočtové výdaje režimu podpor menší než 770 miliónů ECU,
použije se rozpočtová odchylka uvedená ve třetí odrážce za účelem zvýšení podpory ve všech členských státech, ve kterých překročila skutečná produkce maximální zaručené množství.
Částka podpory zvýšená podle prvního pododstavce však nesmí překročit:
- částku podpory vypočítanou bez použití odstavce 3, ani
- částku podpory vypočítanou po použití odstavce 3 na základě maximálního zaručeného množství 1 120 000 tun nevyzrněné bavlny, přičemž maximální zaručené množství ve Španělsku činí 270 000 tun a v Řecku 850 000 tun.
Podrobná pravidla pro stanovení zvýšení podpory a údaje, které mají členské státy dodat Komisi za účelem jejího stanovení, se stanoví postupem podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1308/70.
5. Odstavce 3 a 4 se nepoužijí pro jiné členské státy než Řecko a Španělsko.
Nicméně v případě, že v jednom z těchto členských států produkce nevyzrněné bavlny překročí 1 500 tun během hospodářského roku a skutečná produkce Společenství překročí maximální zaručené množství, sníží se cílová cena v příslušném členském státě o procentní sazbu rovnající se polovině procentní sazby, o kterou bylo maximální zaručené množství 1 500 tun překročeno. __________
(*) Úř. věst.
L 146, 4.7.1970, s. 1.
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 (Úř. věst.
L 349, 31.12. 994, s.
Článek 3
V protokolu č. 4 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Cílová cena je stanovena na 106,30 ECU za 100 kg nevyzrněné bavlny.
Tato cílová cena platí pro bavlnu
- řádné a uspokojivé obchodní jakosti,
- obsahující 10 % vlhkosti a 3 % nečistot,
- s vlastnostmi, které po vyzrnění umožňují výrobu 32 % vláken stupně jakosti 5 (white middling) o délce 28 mm (1-3/32)."
Článek 4
V protokolu č. 4 se vkládá nový odstavec, který zní:
"8a. Podpora produkce se poskytuje pouze těm hospodářským subjektům, které nakupují nevyzrněnou bavlnu za cenu, která se rovná alespoň minimální ceně.
Minimální cena se rovná 100,99 ECU za 100 kg nevyzrněné bavlny vybrané jakosti za cílovou výstupní cenu zemědělské produkce."
Článek 5
V odst. 9 druhém pododstavci protokolu č. 4 se zrušuje písmeno a).
Článek 6
V protokolu 4 se odstavec 11 nahrazuje tímto:
"11. Nejpozději před začátkem hospodářského roku 1999/2000 předá Komise Radě zprávu o fungování režimu podpor pro bavlnu.
Pokud se to na základě výsledku zprávy ukáže nezbytné, rozhodne Rada na návrh Komise a po konzultaci s Parlamentem kvalifikovanou většinou o případných úpravách režimu, přičemž zohlední získané zkušenosti se správou tohoto režimu, jakož i režimu podpor pro plodiny na orné půdě."
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 1152/90 se zrušuje od 1. září 1995.
Zůstane však nadále použitelné pro žádosti o podporu, které se vztahují na hospodářský rok 1994/1995.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1562/95 ze dne 29. června 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3115/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 388/92 a (EHS) č. 1727/92, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin do francouzských zámořských departementů, na Azory a Madeiru a příslušné předběžné odhady dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 6 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na článek 10 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 10 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že provedení Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola vyžaduje výrazné změny v dovozním režimu; že nařízení Komise (EHS) č. 388/92 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3101/94 [6] a nařízení Komise (EHS) č. 1727/92 [7] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2426/94 [8] by proto měla být upravena;
vzhledem k tomu, že předběžný odhad dodávek produktů z obilovin na Azory a Madeiru stanovený nařízením (EHS) č.
1727/92 umožňuje vzájemnou zaměnitelnost množství stanovených pro některé produkty; že se pro uspokojení potřeb na Azorech ukázalo jako nezbytné provést v tomto předběžném odhadu dodávek změny; že na žádost portugalských orgánů a za účelem zjednodušení by měly být také uvedeny do souladu lhůty pro podání žádostí o licence a osvědčení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 388/92 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3763/91 jsou množství předběžného odhadu dodávek, která jsou osvobozena od dovozních cel při dovozu ze třetích zemí nebo na která se vztahuje podpora Společenství, uvedena v příloze."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Částka podpory pro dodávku se upraví:
a) u všech produktů z obilovin uvedených v příloze, vyjma kukuřice, čiroku, sladu a krupičky z pšenice obecné, pro období od srpna do května téhož hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro uvedený hospodářský rok pro danou obilovinu, násobené počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
b) u kukuřice a čiroku pro období od listopadu jednoho hospodářského roku do srpna následujícího hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro předchozí hospodářský rok pro danou obilovinu, násobené počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
c) u sladu a šrotu z pšenice tvrdé pro období od srpna do května téhož hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro uvedený hospodářský rok, násobené na jedné straně počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení, a na straně druhé příslušným zpracovatelským koeficientem, který se rovná 1,3 pro slad a 1,5 pro krupičku z pšenice tvrdé. První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
d) u všech produktů, vyjma kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec hospodářského roku, a pro všechny dodávky zapsané do osvědčení během nového hospodářského roku se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro nový hospodářský rok násobenou počtem měsíců od srpna až do měsíce, ve kterém je žádost o osvědčení podána;
e) u kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec září, pro všechny dodávky zapsané do osvědčení od 1. listopadu se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro probíhající hospodářský rok násobenou počtem měsíců od listopadu včetně až do měsíce, ve kterém je žádost o podporu podána.
Úpravy podle písm. d) a e) se však nepoužijí, pokud hospodářský subjekt ke spokojenosti příslušných orgánů v regionu určení prokáže, že:
- dodávky produktů, vyjma kukuřice a čiroku, které byly předloženy k zápisu do osvědčení o podpoře, byly odeslány před 1. červencem a
- u kukuřice a čiroku, dodávky produktů, které byly předloženy k zápisu do osvědčení o podpoře, byly odeslány před 1. říjnem.
Takový důkaz se poskytne prostřednictvím nákladního listu nebo jiného dokumentu o přepravě, který nabízí dostatečné záruky a je řádně vystaven v době odeslání."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1727/92 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Podle článku 2 nařízení (EHS) č. 1600/92 jsou množství předběžného odhadu dodávek, která jsou osvobozena od dovozních cel při dovozu ze třetích zemí nebo na která se vztahuje podpora Společenství, uvedena v příloze."
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licence a osvědčení se předloží příslušnému orgánu během prvních pěti dnů každého měsíce.
Žádost o licenci nebo osvědčení je přijatelná pouze v případě, že:
a) nepřekročí maximální množství, které je k dispozici v době podání žádosti;
b) bylo před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádostí o licence a osvědčení prokázáno, že zájemce složil jistotu ve výši 23 ECU/t."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Částka podpory pro dodávku se upraví:
a) u všech produktů z obilovin uvedených v příloze, vyjma kukuřice, čiroku, sladu a krupičky z pšenice obecné, pro období od srpna do května téhož hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro uvedený hospodářský rok pro danou obilovinu, násobené počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
b) u kukuřice a čiroku pro období od listopadu v jednom hospodářském roce do srpna následujícího hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro předchozí hospodářský rok pro danou obilovinu, násobené počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení.
První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
c) u sladu a šrotu z pšenice tvrdé pro období od srpna do května téhož hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro intervenční cenu stanovenou pro uvedený hospodářský rok, násobené na jedné straně počtem měsíců, které uplynou mezi měsícem, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a měsícem, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení, a na straně druhé příslušným zpracovatelským koeficientem, který se rovná 1,3 pro slad a 1,5 pro krupičku z pšenice tvrdé. První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po dni, kdy je podána žádost o osvědčení;
d) u všech produktů, vyjma kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec hospodářského roku, a pro všechny dodávky zapsané do osvědčení během nového hospodářského roku se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro nový hospodářský rok násobenou počtem měsíců od srpna až do měsíce, ve kterém je žádost o osvědčení podána;
e) u kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec září, pro všechny dodávky zapsané do osvědčení od 1. listopadu se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro probíhající hospodářský rok násobenou počtem měsíců od listopadu včetně až do měsíce, ve kterém je žádost o podporu podána.
Úpravy podle písmen d) a e) se však nepoužijí, pokud hospodářský subjekt ke spokojenosti příslušných orgánů v regionu určení prokáže, že:
- dodávky produktů, vyjma kukuřice a čiroku, které byly předloženy k zápisu do osvědčení o podpoře, byly odeslány před 1. červencem a
- u kukuřice a čiroku, dodávky produktů, které byly předloženy k zápisu do osvědčení o podpoře, byly odeslány před 1. říjnem.
Takový důkaz se poskytne prostřednictvím nákladního listu nebo jiného dokumentu o přepravě, který nabízí dostatečné záruky a je řádně vystaven v době odeslání."
4. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 2248/94 o zavedení zpětného dozoru Společenství nad dovozy některých ocelových lan ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích států a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 839/95 [3], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
2248/94 [4] Komise zavedla zpětný dozor nad dovozy vinutých drátů, lan, kabelů, pletených kabelů, lanových smyček a dalších podobných druhů zboží ze železa nebo oceli, které nejsou elektricky izolované, pocházejí ze třetích zemí a spadají pod kódy KN 73121091, 73121095 a 73121099;
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č. 3115/94 [5] se od 1. ledna 1995 kód KN 73121091 nahrazuje kódem 73121082 a kód KN 73121095 kódy 73121084, 73121086 a 73121088;
vzhledem k tomu, že je proto nutné odpovídajícím způsobem změnit kódy kombinované nomenklatury, které se vztahují k výrobkům podléhajícím na základě nařízení (ES) č. 2248/94 zpětnému dozoru Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2248/94 se slova "kódy KN 73121091, 73121095 a 73121099" nahrazují slovy "kódy KN 73121082, 73121084, 73121086, 73121088 a 73121099".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3537/89 o stadiu obchodu, k němuž se vztahuje průměrná cena jatečně upravených těl prasat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
1541/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví základní cena a standardní jakost jatečně upraveného těla prasete na období od 1. července 1995 do 30. června 1996 [3], stanovilo třídu E jako standardní jakost jatečně upravených těl prasat o hmotnosti od 60 do méně než 120 kilogramů; že je v důsledku toho nutno vtělit tuto změnu do nařízení Komise (EHS) č. 3537/89 [4], které stanoví jakost jatečně upravenýchtěl prasat používaných pro výpočet tržní ceny Společenství za jatečně upravené tělo prasete;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 2 první odrážce nařízení (EHS) č. 3537/89 se slova "ve třídě U" nahrazují slovy "ve třídě E".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 776/78 o uplatnění nejnižší sazby náhrady při vývozu mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1538/95 [2], a zejména na čl. 17 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1098/68 ze dne 27. června 1968, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vývozním náhradám pro mléko a mléčné výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2767/90 [4], stanovilo oblasti určení, které se zohlední při stanovení náhrad; že nařízení Komise (EHS) č.
776/78 [5] o uplatnění nejnižší sazby náhrady při vývozu mléčných výrobků, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3337/94 [6], činí odkaz na uvedené oblasti určení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1098/68 bylo zrušeno nařízením Komise (ES) č.
1466/95 [7]; že nařízení Komise (ES) č. 3079/94 [8] stanoví nomenklaturu zemí pro statistiky zahraničního obchodu Společenství a statistiky obchodu mezi členskými státy; že je vhodné upravit nařízení (EHS) č.
776/78 a nahradit odkazy na oblasti odpovídající nomenklaturou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 776/78 se mění takto:
1. v článku 2 se slova "oblasti určení E" nahrazují slovy "místa určení č. 400";
2. v příloze II:
- v kolonce s názvem "Místo určení" se slova "oblast určení E" nahrazují slovy "místo určení č. 400",
- odkaz na "nařízení (EHS) č. 1098/68" v poznámce pod čarou 1 se nahrazuje odkazem na "nařízení (ES) č. 3079/94".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1591/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro glukózu a glukózový sirup používané v některých produktech zpracovaných z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1032/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 8, čl. 14 odst. 5 a čl. 14a odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 426/86 se pro poskytnutí každé náhrady vyžaduje vývozní licence;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 836/95 [6] zavedlo nomenklaturu zemědělských produktů pro vývozní náhrady;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [7] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
331/95 [8] stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty; že uvedená pravidla musí být doplněna zvláštními pravidly pro glukózu a glukózový sirup přidané do produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 426/86 musí být náhrady stanoveny s přihlédnutím k omezením vyplývajícím z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že s tímto výhledem a s cílem předejít jakémukoli narušení hospodářské soutěže, je třeba přizpůsobit režim poskytování vývozních náhrad pro glukózu a glukózovýsirup přidané do produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny režimu stanovenému nařízením Komise (ES) č. 1518/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením (EHS) č. 1418/76 a (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní a vývozní režim pro produkty z obilovin a rýže, a mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [9];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhradu lze poskytnout pro glukózu a glukózový sirup kódů KN 17023051, 17023059, 17023091, 17023099 a 17024090, používané v produktech uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 426/86.
Článek 2
Pokud jde o produkty uvedené v článku 1, použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 1518/95.
Poskytnutí náhrady podle výše uvedeného nařízení vylučuje poskytnutí náhrady podle nařízení Komise (ES) č. 1429/95 [10], kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1598/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1538/95 [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
804/68 stanoví, že při dovozu jednoho nebo více produktů, na něž se uvedené nařízení vztahuje a jejichž celní sazba je určena společným celním sazebníkem, je nezbytné od 1. července 1995 uhradit dodatečné dovozní clo, pokud byly splněny podmínky stanovené v Dohodě o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě dovozů, u nichž není pravděpodobné, že by narušily trh Společenství, nebo u nichž by účinek dodatečného cla nebyl úměrný sledovanému záměru;
vzhledem k tomu, že je proto nutné stanovit prováděcí pravidla k tomuto režimu v odvětví mléka a mléčných výrobků a zveřejnit spouštěcí ceny;
vzhledem k tomu, že by dovozní ceny, které mají být zohledněny při ukládání dodatečného dovozního cla, měly být porovnány s reprezentativními cenami odpovídajících produktů na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství; že s cílem umožnit Komisi stanovení reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je nezbytné, aby členské státy pravidelně oznamovaly ceny v různých fázích uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že si dovozce může zvolit možnost, aby dodatečné clo bylo vypočítáno na jiném základě než je reprezentativní cena; že je však v takovém případě nutné požadovat složení jistoty ve výši dodatečného dovozního cla, které by dovozce zaplatil, kdyby dodatečné clo bylo uloženo na základě reprezentativní ceny; že složená jistota bude vrácena, pokud bude ve stanovené lhůtě doloženo, že byly splněny odbytové podmínky příslušné zásilky; že na základě následných kontrol bude dodatečné clo vráceno v souladu s článkem 220 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3]; že je však rovněž správné, aby v rámci takových kontrol byly k dlužnému clu připočteny úroky;
vzhledem k tomu, že z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví mléka a mléčných výrobků, vyplývá nutnost zavést dodatečné clo na dovoz některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu; že je proto vhodné zveřejnit ceny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68, dále jen "dodatečné clo", se vztahuje na produkty uvedené v příloze.
2. Odpovídající spouštěcí ceny podle čl. 15 odst. 2 nařízení (EHS) č. 804/68 jsou uvedeny v příloze.
3. Pro účely tohoto nařízení se "reprezentativní cenou" rozumí cena stanovená podle článku 2.
Článek 2
1. Reprezentativní ceny podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 804/68 se stanoví zejména na základě:
- cen na trzích třetích zemí,
- nabídkových cen s dodáním na hranice Společenství,
- cen používaných v jednotlivých fázích uvádění dovezených produktů na trh Společenství.
2. Reprezentativní ceny stanoví Komise. Zůstávají v platnosti, dokud nejsou změněny.
3. Dodatečná cla uložená podle čl. 4 odst. 3 stanoví Komise současně s reprezentativními cenami.
Článek 3
Pokud rozdíl mezi spouštěcí cenou a dovozní cenou, která má být zohledněna pro uložení dodatečného cla podle čl. 4 odst. 1 nebo článku 3, dále jen "dovozní cena", představuje:
a) nejvýše 10 % spouštěcí ceny, neukládá se žádné dodatečné clo;
b) více než 10 % spouštěcí ceny, avšak nejvýše 40 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 30 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 10 %;
c) více než 40 % spouštěcí ceny, avšak nejvýše 60 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 50 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 40 %, zvýšené o dodatečné clo uložené podle písmene b);
d) více než 60 %, avšak nejvýše 75 %, pak se dodatečné clo rovná 70 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 60 % spouštěcí ceny zvýšené o dodatečné clo podle písmen b) a c);
e) více než 75 % spouštěcí ceny, pak se dodatečné clo rovná 90 % částky, o kterou rozdíl převyšuje 75 % zvýšené o dodatečné clo podle písmen b), c) a d),
v souladu s tabulkou uvedenou v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
1. Na žádost dovozce může být dodatečné clo stanoveno na základě dovozní ceny CIF pro danou zásilku, pokud je tato cena vyšší než použitelná reprezentativní cena uvedená v čl. 2 odst. 2.
Dovozní cena CIF u daných zásilky může být použita pro stanovení dodatečného cla pouze tehdy, pokud zúčastněná osoba předloží příslušným orgánům dovážejícího členského států alespoň tyto doklady:
- kupní smlouvu nebo jakýkoli jiný rovnocenný doklad,
- pojistnou smlouvu,
- fakturu,
- osvědčení o původu,
- přepravní smlouvu
- a v případě námořní dopravy nákladní list.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 musí dovozce poskytnout jistotu ve výši dodatečného cla, které by zaplatil, kdyby se při výpočtu dodatečného cla vycházelo z reprezentativní ceny pro příslušný produkt.
V rámci lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu má dovozce jeden měsíc ode dne prodeje dotčených produktů na to, aby prokázal, že odbyt produktů v zásilce proběhl za podmínek, které potvrzují správnost cen uvedených v odstavci 1.
Nedodržení některé z těchto lhůt má za následek propadnutí poskytnuté jistoty.
Nicméně tuto lhůtu čtyř měsíců může příslušný orgán prodloužit až o tři měsíce, a to na základě žádosti, kterou musí dovozce řádně odůvodnit.
Složená jistota se uvolní, jakmile jsou celním orgánům předloženy uspokojivé důkazy o podmínkách prodeje. V opačném případě jistota propadá a použije se na uhrazení dodatečného cla.
Pokud při kontrole příslušné orgány zjistí, že podmínky tohoto článku nebyly dodrženy, budou dlužné clo vymáhat podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Výše vymáhaného cla zahrnuje též úroky ode dne propuštění zboží do volného oběhu do dne úhrady. Použitelná úroková sazba je sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátních právních předpisů dané země.
3. Nepodá-li dovozce žádost podle odstavce 1, pak dovozní cenou dané zásilky, která má být zohledněna při stanovení dodatečného cla, je reprezentativní cena podle čl. 2 odst. 2. V takovém případě se dodatečné clo vypočítá na základě tabulky uvedené v příloze.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1617/95 ze dne 4. července 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č.1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 1528/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 12 odst. 4 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [3] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži; že doba platnosti dovozních licencí pro slad není v příloze I uvedeného nařízení stanovena; že by proto měla být stanovena, aby byly zohledněny potřeby trhu a napraveno toto opomenutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 1162/95 se část A nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 4. července 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2427/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o Fond Společenství pro výzkum a informace v odvětví tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 711/95 ze dne 27. března 19952, a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2427/933 ve znění nařízení (ES) č. 2678/944 stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
2075/92, pokud jde o Fond Společenství pro výzkum a informace v odvětví tabáku; že zkušenosti ukazují, že použití úpravy zaúčtování stanovené nařízením (ES) č.
2678/94 vede k zaúčtování částek, které jsou vyšší než skutečně provedené platby, a příjmů, které nebyly přijaty; že tento postup způsobuje členským státům potíže při hlášení výdajů a příjmů; že je proto nutné tento postup pozměnit;
vzhledem k tomu, že taková změna v zaúčtování nepoškodí práva příjemce;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2427/93 se nahrazuje tímto:
"2. Prémie, která má být vyplacena producentům, a náhrada, kterou mají členské státy poskytnout zpracovatelům, jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 3478/92 v době platby sníženy o srážku uvedenou v odstavci 1.
Členské státy nahlásí takto snížené částky jako výdaje záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým den po vyhlášení
ze dne 5. července 1995, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 3168/94 ze dne 21. prosince 1994 o zavedení dovozní licence Společenství v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství, a o změně některých ustanovení uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1325/95 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3168/94 [3] obsahuje některé formulační chyby, s přihlédnutím k čl. 21 odst. 3 nařízení (ES) č. 517/94, na němž se toto nařízení zakládá; že je proto vhodné napravit vzniklý stav změnou nařízení (ES) č. 3168/94 se zpětným účinkem ke dni vstupu nařízení (ES) č. 3168/94 v platnost;
vzhledem k tomu, že změny stanovené v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (ES) č. 3168/94 se mění takto:
1. v nadpisu se zrušují slova "a o změně některých ustanovení uvedeného nařízení";
2. v druhém bodu odůvodnění se zrušují slova "a změnit nebo doplnit některá ustanovení nařízení (ES) č. 517/94";
3. v článku 1 se slova "Nařízení (ES) č. 517/94 se mění takto" nahrazují větou "Při uplatňování nařízení (ES) č. 517/94 se dovozní povolení a výpisy z nich vydávají v souladu s podmínkami a ve shodě se vzorem uvedenými v příloze.";
4. v článku 1 se zrušují slova "1. V čl. 18. odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:";
5. v článku 1 se zrušují body 2 a 3;
6. v příloze se zrušuje nadpis "Příloha VIII";
7. v příloze se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Při vydávání dovozních licencí a výpisů z nich označí příslušné správní úřady členských států tyto doklady čísly, které samy určí. Tato čísla sdělí Komisi elektronickou cestou v rámci integrované sítě zřízené podle čl. 17 odst. 4 nařízení (ES) č. 517/94."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 29. června 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 2062/94 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že je vhodné změnit složení správní rady Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, pokud jde o zastoupení organizací zaměstnavatelů a zaměstnanců;
vzhledem k tomu, že složení správní rady by mělo být upraveno s ohledem na přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být změněno nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci [3];
vzhledem k tomu, že pro přijetí tohoto nařízení stanoví Smlouva pouze pravomoci k jednání uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2062/94 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci se slova "tohoto nařízení" nahrazují slovy "nařízení (ES) č. 1643/95".
2. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Správní rada
1. Agentura má správní radu složenou z 48 členů, z nichž
a) patnáct členů zastupuje vlády členských států;
b) patnáct členů zastupuje organizace zaměstnavatelů;
c) patnáct členů zastupuje organizace zaměstnanců;
d) tři členové zastupují Komisi.
2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) jmenuje Rada po jednom z každého členského státu a pro každou z výše uvedených kategorií.
Členy uvedené v odst. 1 písm. b) a c) jmenuje Rada, po jednom za každý členský stát pro každou kategorii členů a náhradníků, ze členů zastupujících organizace zaměstnavatelů a zaměstnanců v Poradním výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci zřízeném rozhodnutím 74/325/EHS [4] na návrh skupin těchto členů a náhradníků v rámci uvedeného výboru.
Rada zároveň a za stejných podmínek jako řádného člena jmenuje náhradníka, který se schůzí správní rady účastní pouze v případě nepřítomnosti řádného člena nebo v případech stanovených jednacím řádem.
Řádné členy a náhradníky zastupující Komisi jmenuje Komise.
3. Délka funkčního období členů správní rady činí tři roky.
Mohou být voleni opakovaně.
Při skončení funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci až do doby nového zvolení nebo výměny.
4. Správní rada určí ze svého středu na dobu jednoho roku předsedu a tři místopředsedy.
5. Předseda svolává správní radu nejméně dvakrát ročně nebo na žádost alespoň třetiny členů.
6. Správní rada přijímá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou hlasů.
Členové uvedení v odst. 1 písm. a) mají každý dva hlasy.
Členové uvedení v odst. 1 písm. b), c) a d) mají každý jeden hlas.
Náhradník má hlasovací právo pouze v případě nepřítomnosti řádného člena.
7. Předseda správní rady a ředitel Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek mají možnost účastnit se schůzí správní rady jako pozorovatelé.
8. Správní rada přijme svůj jednací řád, který vstupuje v platnost po schválení Radou na základě stanoviska Komise."
3. V čl. 10 odst. 1 čtvrtém pododstavci se slova "tohoto nařízení" nahrazují slovy "nařízení (ES) č. 1643/95".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1644/95 ze dne 29. června 1995 o stanovení všeobecných celních sazeb pro novinový papír v kotoučích nebo listech (arších) kódů KN 48010010 a 48010090 po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle článku 2 aktu o přistoupení z roku 1994 používá Rakousko, Finsko a Švédsko od 1. ledna 1995 společný celní sazebník;
vzhledem k tomu, že Rada na svém zasedání dne 8. února 1995 povolila zahájit jednání podle čl. XXIV odst. 6 Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (GATT 1994) za účelem vyřešení případů, kdy použití společného celního sazebníku ze strany nových členských států vede ke změně nebo zrušení celních koncesí, které jim byly dříve poskytnuty;
vzhledem k tomu, že používání společného celního sazebníku ze strany nových členských států vedlo ke snížení některých dovozních cel a ke zvýšení některých jiných cel;
vzhledem k tomu, že do té doby, než bude v rámci jednání mezi Společenstvím a třetími zeměmi uzavřena souhrnná dohoda, je třeba použít všeobecná opatření, která by zmírnila negativní dopad rozšíření na některé vývozy ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že tato opatření se používají, aniž jsou dotčeny výsledky probíhajících jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT 1994, a že se nijak nedotýkají záměru Společenství uzavřít dohodu, která by zohledňovala všeobecný dopad rozšíření Společenství na obchod se třetími zeměmi;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti je vhodné všeobecně urychlit předpokládané snižování celní sazby uplatňované v případě novinového papíru v kotoučích nebo listech (arších) kódů KN 48010010 a 48010090 až na 0 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Všeobecné celní sazby pro novinový papír v kotoučích nebo listech (arších) kódů KN 48010010 a 48010090 se stanoví podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1662/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k rozhodovacím postupům Společenství ve věci registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 32 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č. 2309/93 je od Komise požadováno, aby přijala ustanovení nezbytná pro účely písemného postupu v čl. 10 odst. 3 a čl. 32 odst. 3 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky a se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení, v rámci rozhodnutí týkajících se registrací léčivých přípravků, podrobně stanoví způsob, kterým Stálý výbor pro humánní léčivé přípravky a Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky (dále jen "výbor") provádějí postup stanovený v článku 73 nařízení (EHS) č. 2309/93, čl. 37 písm. b) směrnice Rady 75/319/EHS [2] a čl. 42 písm. k) směrnice 81/851/EHS [3].
Článek 2
Předseda předloží věc výboru podle odpovídajících ustanovení nařízení (EHS) č. 2309/93, směrnice 75/319/EHS nebo směrnice 81/851/EHS.
Kromě výjimečných případů, ve kterých není návrh rozhodnutí připravený Komisí v souladu se stanoviskem Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků, se použije písemný postup podle článku 3.
Článek 3
Pokud je stanovisko výboru získáno písemným postupem, použijí se tato ustanovení: Předseda sdělí členům výboru návrh rozhodnutí, ke kterému se vyžaduje stanovisko výboru, způsobem stanoveným v článku 7.
Do 30 dnů od odeslání návrhu rozhodnutí sdělí členské státy předsedovi své rozhodnutí o přijetí nebo zamítnutí návrhu nebo zdržení se.
Členské státy mohou připojit ke svému rozhodnutí písemné připomínky.
Pokud členský stát neoznámí ve lhůtě 30 dnů svůj nesouhlas nebo svůj úmysl se zdržet, má se za to, že s návrhem souhlasí.
Pokud však do 30 dnů pošle členský stát řádně odůvodněnou písemnou žádost, aby byl návrh rozhodnutí přezkoumán v průběhu zasedání výboru, je tím písemný postup ukončen a předseda co nejdříve svolá výbor.
Článek 4
Pokud podle názoru Komise vyvolávají písemné připomínky vznesené členským státem podle postupu stanoveného v článku 3 nové významné otázky vědecké nebo technické povahy, kterými se stanovisko předložené Evropskou agenturou pro hodnocení léčivých přípravků nezabývalo, pozastaví předseda postup a Komise předloží věc agentuře k dalšímu posouzení.
Předseda o tom informuje členy výboru.
Nový postup se zahájí do 30 dnů po přijetí odpovědi agentury Komisí.
Článek 5
Pokud členský stát použije mimořádného postupu stanoveného v čl. 18 odst. 4 nebo čl. 40 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2309/93 k pozastavení používání léčivého přípravku na svém území, zkracuje se lhůta stanovená v článku 3 na 15 dní.
Článek 6
Pokud je třeba přezkoumat návrh rozhodnutí na zasedání výboru, zašle předseda členům výboru způsobem stanoveným v článku 7 oznámení svolávající zasedání, pořad jednání a za okolností uvedených v čl. 2 druhém pododstavci návrh rozhodnutí, ke kterému se vyžaduje stanovisko výboru.
Tyto dokumenty musí být doručeny adresátům nejpozději deset dnů před stanoveným dnem zasedání nebo za okolností uvedených v čl. 2 druhém pododstavci jeden měsíc před tímto dnem.
Článek 7
Pokud výbor při projednávání použije postup podle článku 1, zasílá se korespondence určená členům výboru písemnou nebo elektronickou formou příslušným vnitrostátním orgánům určeným každým členským státem; kopie se zašle úřadu stálého zástupce daného členského státu.
Článek 8
Toto nařízení nabývá vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že reforma postupu schválení účetní závěrky uskutečněná nařízením Rady (ES) č. 1287/95 předpokládá přijetí prováděcích pravidel týkajících se schvalování platebních agentur, osvědčování a schvalování roční účetní závěrky;
vzhledem k tomu, že si vývoj počtu a povahy opatření financovaných záruční sekcí EZOZF, spolu se změnami metod záznamu a přenosu informací vyžadují přezkoumání povahy a obsahu údajů předávaných Komisi pro účely schválení účetní závěrky;
vzhledem k tomu, že je proto třeba zrušit nařízení Komise (EHS) č. 1723/72 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 295/88 [4];
vzhledem k tomu, že Výbor Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu nepodal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý členský stát po konzultaci s Komisí stanoví nejvyšší počet platebních agentur, které schválí na základě čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70. Komise může uplatnit námitky týkající se zejména jakékoli překážky, které může tento počet představovat pro dodržení lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení a pro průhlednost kontrol operací fondu. Komise uvědomí výbor fondu o počtu schválených platebních agentur ve všech členských státech.
2. U každé platební agentury uvědomí členský stát Komisi o orgánu nebo orgánech, které vydávají a odnímají schválení a které stanoví lhůtu pro nápravná opatření ve smyslu čl. 4 odst. 4 nařízení (EHS) č. 729/70 (dále jen "příslušný orgán").
3. Před schválením platební agentury ověří příslušný orgán, že správní i účetní postupy dotyčného orgánu skýtají záruky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70. Kritéria pro schválení stanoví členský stát a uplatňuje příslušný orgán, přičemž zohledňují pokyny Komise k těmto kritériím, jak jsou uvedeny v příloze. Není-li splněno kterékoli kritérium významné ve vztahu k operacím uskutečňovaným platební agenturou, použije se čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení.
Rozhodnutí o schválení je přijímáno na základě prověrky správních a účetních podmínek, včetně opatření přijatých na ochranu zájmů Společenství v oblasti vyplácených záloh, obdržených záruk, intervenčních zásob a částek, které mají být vybrány.
Prověrka zahrne zejména postupy při provádění plateb, ochranu pokladny, bezpečnost výpočetních systémů, vedení účetních záznamů, rozdělení úkolů a přiměřenost vnitřních i vnějších kontrol v souvislosti s výdaji financovanými záruční sekcí EZOZF.
4. Přesvědčí-li se příslušný orgán, že prověřovaná platební agentura splňuje všechny důležité požadavky, schválí ji.
V opačném případě předá platební agentuře pokyny ke správním a účetním opatřením, které má učinit, a zejména jí sdělí podmínky, které musí platební agentura splnit před schválením.
V průběhu provádění nezbytných změn ve správních a účetních postupech lze schválení vydat dočasně na dobu stanovenou s přihlédnutím k závažnosti nedostatku.
5. V případě odnětí schválení určí členský stát jinou platební agenturu v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 729/70 a odstavci 3 a 4 tohoto článku a zajistí, aby nedošlo k přerušení plateb jejich příjemcům.
6. Schvalovací listina sestává z písemného potvrzení, že platební agentura splňuje podmínky pro schválení, a případně obsahuje pokyny týkající se úprav a lhůty stanovené pro jejich provedení.
Schvalovací listina bude předána Komisi.
7. Sdělení podle čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 729/70 musí být předáno po prvním schválením určité platební agentury a obsahuje ohledně každé platební agentury tyto údaje:
- působnost na ní převedenou,
- interní rozdělení působnosti,
- její vztahy k jiným veřejným či soukromým subjektům, které jsou rovněž částečně příslušné k provádění opatření, pro která uplatňují výdaje z prostředků fondu,
- postupy, podle kterých jsou přijímány, ověřovány a vyhodnocovány žádosti příjemců finančních částek a podle kterých jsou schvalovány, vypláceny a účtovány výdaje,
- předpisy pro vnitřní audit.
Informace, které mají být předávány podle čl. 4 odst. 4 nařízení (EHS) č. 729/70, zahrnují zejména pokyny týkající se správních a účetních opatření, která je třeba učinit a úprav, které musí platební agentura provést, aby jí nebylo odňato schválení, jakož i lhůtu, v níž mají být úpravy provedeny.
Článek 2
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 je jediným prostředníkem členského státu vůči Komisi ve všech otázkách souvisejících se záruční sekcí EZOZF, pokud se jedná o
- předávání příslušných textů a pokynů Společenství různým platebním agenturám a orgánům příslušným pro jejich provádění,
- podporu jejich jednotného používání,
- sdělování informací Komisi podle tohoto nařízení a nařízení (EHS) č. 729/70,
- poskytování všech účetních údajů Komisi požadovaných pro kontrolní a statistické účely.
Informace uchovávané v listinné podobě nejsou platební agentury a schvalující orgány povinny zasílat Komisi; musí je však uchovávat k dispozici.
Platební agentura může vykonávat též funkci koordinačního subjektu za předpokladu, že obě působnosti jsou odděleny.
Při plnění svých úkolů se může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy obracet na jiné správní orgány či útvary, především na ty, které jsou příslušné v oblasti vedení účetnictví a technických otázek.
2. Členský stát sdělí Komisi údaje o názvu a stanovách koordinačního subjektu, jakož i podmínky správy, účetnictví a vnitřní kontroly, za nichž vykonává svou činnost.
3. Formu a obsah účetních údajů uvedených v odstavci 1 stanoví Komise po konzultaci s výborem fondu a sdělí je členskému státu do tří měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Veškeré změny sdělí členským státům do tří měsíců od události, která tuto změnu vyvolala a členské státy upraví svůj informační systém ve lhůtě stanovené Komisí po konzultaci s výborem fondu.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 vystaví útvar nebo subjekt funkčně nezávislý na platebních agenturách a koordinačních subjektech, který splňuje odborné předpoklady (dále jen "osvědčovatel").
Osvědčení se zakládá na prověření postupů a vzorku operací.
Soulad plateb s předpisy Společenství osvědčuje jen co do schopnosti správní struktury platební agentury zajistit, že tento soulad bude zkontrolován před provedením platby.
Osvědčovatel provádí svá prověřování podle mezinárodně uznávaných norem pro provádění auditu.
Kontroly jsou prováděny jak v průběhu, tak i po skončení každého účetního období.
Do 31. ledna následujícího účetního období vystaví osvědčovatel osvědčení a zprávu o svých zjištěních, v níž zejména uvede, zda obdržel přiměřené záruky úplnosti, přesnosti a pravdivosti účtů předávaných Komisi a zda jsou dostatečně uplatňovány postupy vnitřní kontroly.
2. Je-li schváleno více platebních agentur, může se členský stát spolehnout na osvědčení vydávaná subjekty, které osvědčovaly účty jednotlivých platebních agentur, pokud obdrží záruky, že rozsah provedených auditů a normy při nich použité odpovídají požadavkům uvedeným v odstavci 1.
3. Zpráva podle odstavce 1 uvede
- zda mohou postupy platebních agentur, zejména s ohledem na kritéria schválení, v přiměřené míře zaručit, že jsou operace účtované fondu v souladu s předpisy Společenství, a jaká doporučení byla učiněna pro zdokonalení systémů,
- zda jsou roční vyúčtování uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. a) v souladu s účetními doklady a záznamy platebních agentur,
- zda jsou výkazy výdajů a intervenčních operací uvedené v článku 5 věcně správným, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondu,
- zda jsou dostatečně chráněny finanční zájmy Společenství, pokud se jedná o vyplacené zálohy, obdržené záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být vybrány,
- zda byla zohledněna doporučení ke zdokonalení systémů určená platebním agenturám.
Ke zprávě jsou připojeny údaje o počtu a kvalifikaci pracovníků provádějících audit, o vykonané práci, o počtu prověřených operací, o stupni dosažené věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných nedostatcích a o doporučeních učiněných k dosažení zlepšení, jakož i o operacích osvědčovatele a ostatních subjektů provádějících audit, vnějších i vnitřních z hlediska platební agentury, od nichž osvědčovatel obdržel všechny anebo část záruk ohledně záležitostí, které jsou obsahem zprávy.
Článek 4
1. Pro účely schválení účetní závěrky ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 zasílají členské státy Komisi
a) roční účetní závěrky výdajů účtovaných záruční sekci fondu a zprávy vypracované každým útvarem nebo subjektem podle čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení;
b) osvědčení a zprávy vypracované osvědčovatelem anebo osvědčovateli.
2. Doklady uvedené v odstavci 1 se Komisi zasílají ve čtyřech provedeních do 10. února kalendářního roku následujícího po skončení dotyčného účetního období.
3. Na žádost Komise nebo z podnětu členského státu mohou být Komisi zaslány další údaje pro schválení dané účetní závěrky ve lhůtě, kterou stanoví Komise s přihlédnutím k množství práce nezbytné k poskytnutí těchto údajů.
Neobdrží-li tyto údaje, může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici ke dni uplynutí lhůty.
4. Komise může v odůvodněných případech vyhovět žádosti o prodloužení lhůty pro zaslání údajů, pokud je Komisi zaslána před uplynutím stanovené lhůty.
Článek 5
1. Vyúčtování uvedené ve čl. 4 odst. 1 písm. a) obsahuje
a) výdaje rozepsané podle položek a podpoložek rozpočtu Společenství;
b) přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci účetního období;
c) údaje o výdajích nebo potvrzení, že podrobnosti o každé operaci jsou uloženy v počítačovém souboru a jsou k dispozici pro potřeby Komise;
d) potvrzení, že podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uloženy v dokladech platebních agentur;
e) vysvětlení rozdílů mezi výdaji uvedenými v ročním vyúčtování a výdaji uvedenými za totéž období v dokladech uvedených v čl. 3 odst. 5 nařízení Komise (EHS) č. 2776/88 [5], opravenými podle čl. 9 odst. 7 uvedeného nařízení.
2. Zprávy uvedené v čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení obsahují tyto údaje o koordinačním subjektu a každé platební agentuře:
- jakékoli mimořádné operace nebo technické obtíže, které se vyskytly v průběhu daného účetního období,
- jakékoli významné změny údajů uvedených v čl. 1 odst. 7, k nimž došlo od předchozí zprávy.
Článek 6
Podpůrné doklady k financovaným výdajům a částkám, které mají být získány zpět záruční sekcí EZOZF, jsou uchovávány k dispozici Komisi po dobu nejméně tří let následujících po kalendářním roce, v němž Komise schválí účetní závěrku za dané účetní období, a je-li rozhodnutí o schválení účetní závěrky předmětem řízení u Soudního dvoru, po dobu jednoho roku od skončení tohoto řízení.
Článek 7
1. Rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě v průběhu daného účetního období, které jsou uznány za financovatelné EZOZF, aniž jsou dotčena pozdější rozhodnutí přijatá podle odst. 2 písm. c) uvedeného článku.
Částky, které mají být na základě uvedeného rozhodnutí navráceny od členských států nebo jim vyplaceny, se stanoví odečtením záloh vyplacených v průběhu daného účetního období od výdajů uznaných za financovatelné za totéž účetní období ve smyslu prvního pododstavce.
Tyto částky se odečtou od záloh splatných ve druhém měsíci následujícím po měsíci, kdy bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, anebo se k nim přičtou.
2. Do 31. března následujícího po skončení účetního období sdělí Komise dotyčnému členskému státu výsledky ověřování předaných údajů spolu se změnami, které navrhuje.
3. Nemůže-li Komise z důvodů přičitatelných dotyčnému členskému státu schválit účetní závěrku tohoto členského státu do 30. dubna následujícího roku, oznámí členskému státu, jaká další šetření navrhuje provést podle článku 9 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 8
Dojde-li Komise na základě šetření k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí toto zjištění dotyčnému členskému státu a uvede nápravná opatření, které je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti, a dále vyhodnotí výdaje, které navrhuje vyloučit na základě čl. 5 odst.
2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70.
Sdělení obsahuje odkaz na toto nařízení. Členský stát odpoví ve lhůtě dvou měsíců a Komise může následně upravit svůj postoj.
V odůvodněných případech může Komise tuto lhůtu prodloužit.
Po uplynutí lhůty stanovené pro odpověď svolá Komise dvoustranná jednání a obě strany se pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být přijata.
Komise poté formálně sdělí své závěry členskému státu, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES [6].
2. Rozhodnutí uvedená v čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70 musí být přijata po prověření případné zprávy vypracované smírčím orgánem podle ustanovení stanovených v rozhodnutí 94/442/ES.
3. Výdaje vyloučené z financování Společenstvím na základě čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70, se odečtou od záloh na výdaje za druhý měsíc následující po dni rozhodnutí přijatého podle uvedeného článku. Komise však může na žádost členského státu, pokud je to odůvodněno významem vyloučených výdajů, a po konzultaci s výborem fondu stanovit i jiný den.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 1723/72 se zrušuje od 16. října 1995.
Nadále se však použije na účetní závěrky EZOZF až do konce účetního období 1995.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 7. července 1995, kterým se mění nařízení, která před 1. únorem 1995 stanovila některé ceny a částky v odvětví obilovin, olejnatých semen a bílkovinných plodin, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3813/92 změnil od 1. února 1995 hodnotu některých cen a částek v ECU, aby neutralizoval účinky zrušení opravného faktoru 1,207509, který až do 31. ledna 1995 ovlivňoval přepočítací koeficienty používané v zemědělství;
vzhledem k tomu, že od 1. února 1995 byly zavedeny nové hodnoty příslušných cen a částek v ECU podle zásad stanovených v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1053/95 [4];
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se předešlo vzniku nejasností a usnadnilo se provádění společné zemědělské politiky, bylo by vhodné nahradit v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 hodnoty dotčených cen a částek v ECU, které jsou použitelné alespoň od:
- 1. ledna 1996 pro částky, které nejsou zahrnuty do hospodářského roku,
- počátku hospodářského roku 1996, v případě cen nebo částek, pro které tento rok začíná v lednu 1996,
- počátku hospodářského roku 1995/96 v ostatních případech,
a které jsou uvedeny v právních předpisech, které vstoupily v platnost před 1. únorem 1995;
vzhledem k tomu, že záruky stanovené nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 [5] naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1528/95 [6] a prováděcími nařízeními k uvedenému nařízení jsou na úrovni zajišťující dodržování tohoto závazku; že tedy není nutné používat opravný faktor 1,207509 na tyto záruky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V důsledku úpravy některých cen a částek v ECU v odvětví obilovin, olejnatých semen a bílkovinných plodin uskutečněné od 1. února 1995 v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se právní předpisy uvedené v článku 2 mění podle údajů v uvedeném článku.
Článek 2
1. Částky zvláštních podpor použitelných pro Portugalsko a uvedených v nařízení Rady (EHS) č. 3653/90 [7] se nahrazují těmito částkami:
"(v ECU na tunu) _BAR_
2. V nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 [8]:
- v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce se částka "45 ECU" nahrazuje částkou "54,34 ECU",
- v čl. 4 odst. 3 posledním pododstavci se částka "297 ECU" nahrazuje částkou "358,6 ECU",
- v čl. 4 odst. 5 se částka "115 ECU" nahrazuje částkou "138,9 ECU",
- v čl. 5 odst. 1 písm. a) se částka "163 ECU" nahrazuje částkou "196,8 ECU",
- v čl. 5 odst. 1 písm. b) se částka "359 ECU" nahrazuje částkou "433,50 ECU",
- v článku 6 se částka "65 ECU" se nahrazuje částkou "78,49 ECU",
- v čl. 7 odst. 5 se částka "57 ECU" nahrazuje částkou "68,83 ECU",
- v čl. 7 odst. 6 se částka "40 ECU" nahrazuje částkou "48,30 ECU".
3. V nařízení (EHS) č. 1766/92:
- v čl. 3 odst. 3 se částka "98,71 ECU" nahrazuje částkou "119,19 ECU",
- v čl. 8 odst. 1 třetí odrážce se částka "173,73 ECU" nahrazuje částkou "209,78 ECU",
- v čl. 8 odst. 2 třetí odrážce se částka "72 ECU" nahrazuje částkou "86,94 ECU".
4. Tabulka přílohy nařízení Komise (ES) č. 762/94 [9] se nahrazuje touto tabulkou: (v ECU) _BAR_
Doplňkový příplatek _BAR_ 24,09 _BAR_ 21,28 _BAR_ 18,43 _BAR_ 15,54 _BAR_ 12,62 _BAR_ 9,64 _BAR_ 6,57 _BAR_ 3,41 _BAR_
5. V článku 5 nařízení Rady (ES) č. 1868/94 [10] se částka "18,43 ECU" nahrazuje částkou "22,25 ECU".
6. V článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1872/94 [11] se částka "87 ECU" nahrazuje částkou "105,1 ECU".
7. Záruky stanovené podle nařízení (EHS) č. 1765/92 a jeho prováděcích nařízení nejsou zatíženy opravným faktorem 1,207509.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1683/95 ze dne 29. května 1995, kterým se stanoví jednotný vzor víz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 100c odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že čl. 100c odst. 3 Smlouvy požaduje, aby Rada do 1. ledna 1996 přijala opatření ohledně jednotného vzoru víz;
vzhledem k tomu, že zavedení jednotného vzoru víz je důležitým krokem k harmonizaci vízové politiky; že článek 7a Smlouvy stanoví, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb osob v souladu s ustanoveními Smlouvy; že tento krok má být také považován za krok tvořící jednotný celek s opatřeními spadajícími do hlavy VI Smlouvy o Evropské unii;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby jednotný vzor víz obsahoval všechny nezbytné informace a splňoval velmi vysoké technické požadavky, zejména pokud jde o ochranu před paděláním a pozměňováním; že také musí vyhovovat potřebám všech členských států a nést všeobecně rozpoznatelné bezpečnostní prvky, které jsou jasně viditelné pouhým okem;
vzhledem k tomu, že toto nařízení obsahuje pouze takový výčet technických podmínek, které nejsou tajné; že tyto specifikace musí být doplněny o další technické podmínky, které musí zůstat utajeny proto, aby se zabránilo padělání a pozměňování, a které nemohou zahrnovat osobní údaje nebo odkazy na tyto údaje; že pravomoc stanovit tyto další technické podmínky by měla být udělena Komisi;
vzhledem k tomu, že je také nezbytné zajistit, že uvedené informace nebudou dostupné více osobám než je nezbytné, a je proto také důležité, aby každý členský stát určil nejvýše jeden subjekt odpovědný za tisk víz podle jednotného vzoru, přičemž členské státy mohou tento subjekt změnit, bude-li to potřebné; že z bezpečnostních důvodů musí každý členský stát sdělit Komisi a ostatním členským státům název příslušného subjektu;
vzhledem k tomu, že toto nařízení, aby bylo skutečně účinné, by se mělo vztahovat na všechna víza uvedená v článku 5; že členské státy by měly mít možnost použít jednotný vzor víz pro víza, která mohou být používána k jiným účelům, než které jsou uvedeny v článku 5, za předpokladu, že budou obsahovat rozdíly viditelné pouhým okem, aby nebyla možná záměna s jednotnými vízy;
vzhledem k tomu, že by měla být zajištěna shoda s předpisy členských států o ochraně dat a rovněž s odpovídajícími právními předpisy Společenství, pokud jde o osobní údaje, jež mají být zaneseny do jednotného vzoru víz v souladu s přílohou k tomuto dokumentu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Víza udělená členskými státy v souladu s článkem 5 se vypracovávají podle jednotného vzoru (štítek).
Musí odpovídat technickým podmínkám uvedeným v příloze.
Článek 2
Další technické podmínky, které znesnadňují padělání nebo pozměňování víz, budou určeny postupem podle článku 6.
Článek 3
1. Technické podmínky uvedené v článku 2 jsou tajné a nezveřejňují se.
Jsou sdělovány pouze subjektům určeným členskými státy pro tisk a osobám řádně pověřeným členským státem nebo Komisí.
2. Každý členský stát určí jeden subjekt, který bude odpovědný za tisk víz.
Název tohoto subjektu sdělí Komisi a ostatním členským státům.
K tomuto účelu může být dvěma nebo více členskými státy určen tentýž subjekt.
Každý členský stát je oprávněn změnit jím určený subjekt.
Uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny odpovídající širší předpisy týkající se ochrany údajů, má osoba, jíž je uděleno vízum, právo ověřit osobní údaje uvedené na vízu a případně požadovat provedení oprav nebo výmazů.
2. Na vízech podle jednotného vzoru se neuvádějí žádné strojově čitelné informace, pokud nejsou uvedeny rovněž v rámečcích popsaných v bodech 6 až 12 přílohy nebo pokud nejsou uvedeny v odpovídajícím cestovním dokladu.
Článek 5
Pro účely tohoto nařízení se "vízem" rozumí oprávnění udělené členským státem nebo rozhodnutí přijaté členským státem, jež je vyžadováno pro vstup na jeho území za účelem
- zamýšleného pobytu v tomto členském státě nebo ve více členských státech, jehož celková délka nepřekročí tři měsíce,
- průjezdu přes území nebo pásmo tranzitního prostoru letišť tohoto členského státu nebo více členských států.
Článek 6
1. Odkazuje-li se na postup uvedený v tomto článku, použijí se následující ustanovení.
2. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě dvou měsíců, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 7
Pokud členské státy užívají jednotný vzor víz pro jiné účely, než které jsou uvedeny v článku 5, musí být přijata vhodná opatření, aby nebyla možná záměna s vízy uvedenými v článku 5.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 11. července 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 2883/94 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2790/94 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2883/94 [4] stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní opatření pro dodávky některých zemědělských produktů na Kanárské ostrovy;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2883/94 stanoví předběžný odhad dodávek zpracovaného ovoce a zeleniny pro Kanárské ostrovy na období od 1. července 1994 do 30. června 1995; že tento odhad může být v průběhu roku upraven, je-li to nezbytné, pokud by měla být na základě požadavků této oblasti změněna množství produktů v rámci stanoveného celkového množství; že pro uspokojení požadavků Kanárských ostrovů týkajících se zpracovaného ovoce a zeleniny na konci hospodářského roku 1994/95 by měla být s účinkem ode dne 1. června 1995 pozměněna příloha XI nařízení (ES) č. 2883/94;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XI nařízení (ES) č. 2883/94 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 13. července 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3378/94 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (EHS) č.
1180/91 [3], které vstoupilo v platnost dnem 11. května 1991, byl do nařízení Komise (EHS) č. 1014/90 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2675/94 [5], vložen článek 7a, kterým se stanoví, že doplňující výrazy k obchodním označením produktů uvedených v příloze k nařízení (EHS) č.
1180/91 smějí být použity pouze pro produkty definované v uvedené příloze; že v důsledku tiskové chyby je v německém znění výše uvedené přílohy uvedena v definici lihoviny "Vruchtenjenever" lihovina "Wacholder" namísto lihoviny "Jenever", a v důsledku toho není německé znění v souladu s návrhem, který byl předmětem stanoviska předloženého podle článku 15 nařízení (EHS) č. 1576/89;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Slovo "Wacholder" v německé verzi bodu 1 přílohy nařízení (EHS) č. 1014/90 se nahrazuje slovem "Jenever".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. července 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], ve znění Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3254/94 [3] provádí nařízení (EHS) č. 2913/92;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 93/329/EHS [4] Rada schválila Úmluvu o dočasném použití uzavřenou v Istanbulu dne 26. června 1990; že v souvislosti se vstupem zmíněné úmluvy v platnost je nutno provést některé změny nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného používání článku 29 celního kodexu Společenství pro všechny dovozce je nutné upřesnit pravidla pro dokládání některých údajů stanovená v článku 147 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že pokud jde o zboží navržené v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu poté, co bylo předmětem více prodejů, jsou nezbytná určitá pravidla pro prokazování skutečností; že za těchto okolností je poslední prodej, na jehož základě zboží vstoupilo na celní území Společenství, dostatečně průkazný jako prodej na vývoz;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 89/339/EHS [5] Společenství dne 3. května 1989 schválilo doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 5. června 1962 o celním projednávání registrovaných zavazadel převážených po železnici, které pro cestující, o jejichž zavazadla se jedná, stanoví možnost využití tiskopisu pro celní prohlášení;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit nařízení č. 2454/93 (EHS), pokud jde o použití místního celního řízení u celních skladů typu B;
vzhledem k tomu, že je žádoucí se v rámci možností vyhnout tomu, aby měli cestující povinnosti osobně se dostavovat k celním orgánům země odjezdu či určení za účelem předkládání a celního projednávání svých registrovaných zavazadel;
vzhledem k tomu, že je nutno doplnit ustanovení o přepravě zboží na podkladě předávacího listu TR, aby byly pokryty případy, kdy je toto zboží propuštěno do některého celního režimu během cesty a až do členského státu určení je převáženo na podkladě původního předávacího listu TR;
vzhledem k tomu, že jednotný trh musí umožňovat vydávání jediných přeshraničních povolení ke skladování zboží v režimu uskladňování v celním skladu ve více členských státech; že je třeba určit, kterému celnímu orgánu se žádost o povolení režimu uskladňování v celním skladu podává;
vzhledem k tomu, že by měly být upřesněny zvláštní podmínky, jež musí splňovat dovážené zboží v případě propuštění živých zvířat či masa do režimu aktivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že výhody udělené sektoru oprav, úprav a přebudování civilních letadel by měly být rozšířeny i na stavbu civilních letadel;
vzhledem k tomu, že z hospodářských a praktických důvodů by za jistých podmínek mělo být možné potvrdit informační list INF 5 po předčasném vývozu zušlechtěných výrobků;
vzhledem k tomu, že z důvodu přijetí směrnice Rady 94/5/ES ze dne 14. února 1994, kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS — Zvláštní úprava vztahující se na použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti [6] se Komise a členské země zavázaly přezkoumat podmínky poskytování a fungování celního režimu dočasného použití u tohoto typu zboží a dohodly se na tom, že u tohoto typu zboží bude pro režim dočasného použití poskytována lhůta 24 měsíců;
vzhledem k tomu, že je navíc z důvodu dosažení většího souladu celních a daňových předpisů potřebné přizpůsobit definici uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností, jež mohou být propuštěny do režimu dočasného použití, definici těchto předmětů stanovené pro potřeby DPH;
vzhledem k tomu, že prodloužení doby setrvání v režimu dočasného použití ze čtyř na šest týdnů u některého zboží, jež je "zbožím na ukázku", je odůvodněno tím, aby měl příjemce větší prostor a volnost dobře si zboží prohlédnout při rozhodování o jeho případné koupi;
vzhledem k tomu, že je nezbytné částečně změnit přílohu 25 nařízení (EHS) č. 2454/93 v důsledky změny celního území Společenství po přijetí nových členských států;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit přílohy 26 a 27 zmíněného nařízení, aby tak bylo možné brát v úvahu změny seznamu dotčených produktů a aby se zohlednily změny kombinované nomenklatury;
vzhledem k tomu, že je nutné přizpůsobit některé standardní výtěžnosti zlepšeným technickým podmínkám, aby byly sladěny s koeficienty stanovenými pro výpočet vývozních náhrad v případě zpracování obdobného zboží Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno přesněji vymezit situace, u nichž lze použít zvláštní ustanovení týkající se náhrady rovnocenným zbožím u rýže;
vzhledem k tomu, že je v důsledku oznámení orgánů Portugalska a Spojeného království třeba opravit seznam stávajících svobodných celních pásem v provozu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) bod 2 se nahrazuje tímto:
"2. "karnetem ATA":
mezinárodní celní doklad pro dočasné použití zřízený v rámci Úmluvy ATA či Istanbulské úmluvy;"
b) doplňuje se nový bod, který zní:
"11. "Istanbulskou úmluvou":
Úmluva o dočasném použití uzavřená dne 26. června 1990 v Istanbulu."
2. Článek 147 se mění takto:
a) druhá věta odstavce 1 se nahrazuje tímto:
"V případě dalších prodejů před určením celní hodnoty zboží to platí pouze pro poslední prodej, na jehož základě zboží vstoupilo na celní území Společenství, anebo pro prodej zboží na celním území Společenství před jeho propuštěním do volného oběhu.
Při uvádění ceny týkající se prodeje předcházejícího poslednímu prodeji, na jehož základě zboží vstoupilo na celní území Společenství, musí být celním orgánům uspokojivě prokázáno, že bylo toto zboží prodáno pro účely vývozu na uvedené území.
Použijí se články 178 až 181a.";
b) v odstavci 2 se zrušuje slovo "však".
3. Článek 233 se mění takto.
a) dosavadní znění se označuje jako odstavec 1;
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Je-li zboží uvedené v čl. 230 písm. a), čl. 231 písm. a) a čl. 232 odst. 1 písm. a) a odstavci 2 obsažené v zavazadlech cestujícího převáženo po železnici bez doprovodu cestujícího a celní prohlášení se podává v nepřítomnosti cestujícího, může být použito dokladu uvedeného v příloze 38a za podmínek a omezení tam uvedených."
4. V článku 272 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Místní celní řízení se nevztahuje na celní sklady typu B a F ani na propouštění zemědělských produktů Společenství uvedených v článcích 529 až 534 do tohoto režimu ve všech typech skladů.
3. Článek 270 se použije přiměřeně."
5. V článku 438 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Jestliže se zboží propouští do volného oběhu nebo do jiného celního režimu na mezilehlé stanici, stává se celní úřad, v jehož územním obvodu se tato stanice nachází, celním úřadem určení.
Tento celní úřad potvrdí listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR předložené dopravním podnikem a uvede na nich alespoň jednu z těchto poznámek:
- Despachado de aduana,
- Toldbehandet,
- Verzollt,
- Εκτελωνισμένο,
- Cleared,
- Dédouané,
- Sdoganato,
- Vrijgemaakt,
- Desalfandegado,
- Tulliselvitetty,
- Tullklarerat.
Tento úřad vrátí listy 1 a 2 po potvrzení bezodkladně dopravnímu podniku a ponechá si list 3A.
4. Ustanovení čl. 423 odst. 4 a 5 se použijí přiměřeně."
6. Článek 509 se mění takto.
a) dosavadní znění se označuje jako odstavec 1;
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Týká-li se žádost o povolení skladování zboží v režimu uskladňování v celním skladu ve skladu typu C, D anebo E ve více než jednom členském státě, podává se celním orgánům určeným členským státem, v níž je vedeno hlavní účetnictví skladovatele.
Tyto celní orgány musí před vydáním povolení získat souhlas celních orgánů, které k tomuto účelu určí ostatní členské státy.
Zúčastněné členské státy stanoví postup, jež umožní zajistit spolupráci různých celních úřadů pro účely dohledu nad tímto režimem, místy uskladnění a zbožím propuštěným do tohoto režimu."
7. V článku 560 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Jsou-li živá zvířata propuštěna do režimu aktivního zušlechťovacího styku na výkrm (včetně případné porážky), nesmí lhůta pro zpětný vývoz přesáhnout tři měsíce u zvířat čísel 0104 a 0105 kombinované nomenklatury a šest měsíců u ostatních zvířat uvedených v kapitole 1 kombinované nomenklatury.
V případě porážky bez výkrmu nesmí lhůta pro zpětný vývoz přesáhnout dva měsíce.
Je-li do režimu aktivního zušlechťovacího styku propuštěno maso, nesmí lhůta pro zpětný vývoz přesáhnout šest měsíců.
Tyto lhůty zahrnují veškeré možné operace aktivního zušlechťovacího styku určené k získání jakéhokoli zušlechtěného výrobku prováděné po propuštění živých zvířat do tohoto režimu."
8. V čl. 577 odst. 2 písm. d) se první věta nahrazuje tímto:
"d) oprava, úprava, přebudování nebo stavba civilních letadel nebo jejich částí."
9. V článku 601 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech lze informační list INF 5 předložit k potvrzení i po předčasném vývozu zušlechtěných výrobků.
Potvrzení je možné pouze tehdy, byla-li v okamžiku předčasného vývozu zušlechtěných výrobků přijata veškerá nezbytná opatření k zajištění řádného průběhu tohoto režimu."
10. V čl. 648 odst. 1 písm. a) se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud jde o výrobky uvedené v čl. 560 odst. 2 a 3, je však nutné sdělit informace o každém povolení bez ohledu na to, jaká je hodnota těchto výrobků a jaký kód se používá pro označení hospodářských podmínek;".
11. Článek 682 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) umělecká díla, sběratelské předměty nebo starožitnosti dovážené k vystavování s možností prodeje,";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Doba, po kterou může zboží uvedené v odstavci 1 setrvat v režimu dočasného použití činí dvacet čtyři měsíce pro zboží uvedené v odst. 1 písm. a) a c), šest měsíců pro zboží uvedené v odst. 1 písm. b) a šest týdnů pro zboží uvedené v odst. 1 písm. d).";
c) v odstavci 3 se za první odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— "uměleckými díly, sběratelskými předměty nebo starožitnostmi". zboží uvedené v příloze 91b".
12. V čl. 697 odst. 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) byly vystaveny v některé zemi, která je smluvní stranou
- Úmluvy ATA nebo
- Istanbulské úmluvy a přijala doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 25. června 1992 o přijímání karnetů ATA a CPD v rámci dočasného použití ve lhůtách a za podmínek stanovených v těchto doporučeních,
a byly potvrzeny a zaručeny sdružením, jež je součástí mezinárodního řetězce pro poskytování záruk.
Seznam těchto zemí a sdružení sděluje Komise členským státům;".
13. V příloze 25 se tabulky tvořící oddíl "Evropa" v seznamech I až VIII nahrazují tabulkami uvedenými v příloze I tohoto nařízení.
14. Příloha 26 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
15. Příloha 27 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
16. Vkládá se příloha 38a uvedenáv příloze IV tohoto nařízení.
17. Příloha 77 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
18. Příloha 78 se mění takto:
a) v bodě 1 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Náhradu rovnocenným zbožím nelze použít, pokud se operace aktivního zušlechťovacího styku týkají obvyklých forem manipulace uvedených v příloze 69 tohoto nařízení."; b) doplňuje se nový bod, který zní:
"4. Živá zvířata a maso
Náhradu rovnocenným zbožím nelze použít pro operace aktivního zušlechťovacího styku se živými zvířaty či masem.
Odchylky od zákazu použití náhrady rovnocenným zbožím lze stanovit pro maso, které bylo předmětem sdělení Komise členským zemím po přezkoumání provedeném Výborem pro celní kodex — odborem pro celní režimy s hospodářským účinkem, v souladu s článkem 248 kodexu, jestliže žadatel může doložit, že použití náhrady rovnocenným zbožím je hospodářsky nevyhnutelné, a pokud celní orgány předloží návrh postupů zajišťujících kontrolu operace."
19. Vkládá se příloha 91b uvedená v příloze VI tohoto nařízení.
20. Příloha 108 se mění takto:
a) údaje v položce PORTUGALSKO se nahrazují tímto:
"Zona franca da Madeira (Caniçal)";
b) údaje v položce SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ se nahrazují tímto:
"Birmingham Airport Free Zone
Humberside Free Zone (Hull)
Liverpool Free Zone
Prestwick Airport Free Zone (Scotland)
Ronaldsway Airport Free Zone (Isle of Man)
Port of Sheerness Free Zone
Southampton Free Zone
Port of Tilbury Free Zone".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství ("základní nařízení") [1], a zejména na čl.
14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 14 základního nařízení stanoví odchylku od odrůdového práva Společenství za účelem zabezpečení zemědělské výroby (zemědělská výjimka);
vzhledem k tomu, že podmínky pro účinek této odchylky, jakož i pro zachování oprávněných zájmů šlechtitele a zemědělce stanoví prováděcí pravidla podle kritérií stanovených v čl. 14 odst. 3 základního nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení upravuje tyto podmínky, zejména pokud jde o povinnosti zemědělce, zpracovatele a držitele odrůdového práva plynoucí z výše uvedených kritérií;
vzhledem k tomu, že se tyto povinnosti v podstatě vztahují na přiměřenou úhradu, kterou platí zemědělec držiteli odrůdového práva za použití této výjimky, na podané informace, na zabezpečení shody sklizeného materiálu předaného ke zpracování s výrobkem vzešlým ze zpracování, jakož i na dohled nad plněním ustanovení odchylky;
vzhledem k tomu, že také vymezení pojmu "malý zemědělec", který nemusí platit úhradu držiteli odrůdového práva za použití odchylky, má být doplněno zejména, pokud jde o zemědělce pěstující určité pícniny a brambory;
vzhledem k tomu, že Komise důkladně přezkoumá účinky vymezení pojmu malý zemědělec zakotveného v základním nařízení v celém Společenství, zejména s ohledem na účinky na plochy vyňaté z produkce a v případě brambor na maximální plochy se zřetelem na úlohu úhrady podle čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení a učiní v případě potřeby vhodné návrhy na vhodná opatření za účelem vytvoření soudržnosti v celém Společenství, pokud jde o vztahy mezi licenčním užíváním rozmnožovacího materiálu a použitím sklizeného materiálu získaného v souladu s odchylkou podle článku 14 základního nařízení;
vzhledem k tomu, že dosud nebylo ovšem možné stanovit, do jaké míry se budou požadovat srovnatelné odchylky podle platných právních předpisů členských států se zřetelem na poplatky za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu odrůd chráněných podle těchto vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že Komise proto není v současnosti schopna stanovit v rámci vymezeného prostoru zákonodárců Společenství podle čl. 14 odst. 3 základního nařízení výši přiměřené úhrady, která musí být zřetelně nižší než částka účtovaná za výrobu licenčního množitelského materiálu;
vzhledem k tomu, že by však počáteční výše a rovněž úprava pozdějších přizpůsobení měly být stanoveny co nejdříve, nejpozději do 1. července 1997;
vzhledem k tomu, že toto nařízení kromě toho slouží k úpravě spojitosti mezi odrůdovým právem Společenství a právy odvozenými z článku 14 základního nařízení na jedné straně a zmocněním uděleném zemědělci a jeho hospodářství na straně druhé;
vzhledem k tomu, že závěrem má být upraveno, jak je třeba postupovat v případě porušení dotyčných předpisů;
vzhledem k tomu, že byla konzultována Správní rada;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro podmínky pro účinek odchylky podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení.
2. Tyto podmínky se vztahují na práva a povinnosti držitelů odrůdových práv ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení a na jejich výkon, popřípadě plnění, jakož i zmocnění a povinnosti zemědělce a na jejich užití, popřípadě plnění, pokud jsou tato práva, zmocnění a povinnosti odvozeny z článku 14 základního nařízení. Vztahují se také na práva, zmocnění a povinnosti ostatních, které jsou odvozeny z čl. 14 odst. 3 základního nařízení.
3. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, řídí se výkon práva, použití zmocnění a plnění povinností právními předpisy členského státu, včetně jeho mezinárodního práva soukromého, v němž se nachází hospodářství využívající odchylku.
Článek 2
Ochrana zájmů
1. Podmínky uvedené v článku 1 musí být držitelem odrůdového práva, který zastupuje šlechtitele, a zemědělcem prováděny tak, aby zůstaly zachovány oprávněné zájmy dotyčných stran.
2. Oprávněné zájmy se nepovažují za chráněné, pokud je jeden nebo více zájmů poškozeno, aniž by se bral ohled na nutnost rozumného vyrovnání zájmů nebo na přiměřenost účinného provádění podmínky vzhledem k jejímu účelu.
KAPITOLA 2
DRŽITEL ODRŮDOVÉHO PRÁVA A ZEMĚDĚLEC
Článek 3
Držitel odrůdového práva
1. Práva a povinnosti držitele odrůdového práva odvozené z článku 14 základního nařízení, jak jsou stanoveny v tomto nařízení, jsou nepřenosné, s výjimkou práva na již určitelnou platbu přiměřené úhrady podle článku 5. Mohou však být součástí práv a povinností, které souvisí s převodem odrůdového práva Společenství podle článku 23 základního nařízení.
2. Práva uvedená v odstavci 1 mohou být uplatňována jednotlivými držiteli odrůdových práv, společně několika držiteli odrůdových práv nebo organizací držitelů, kteří jsou ve Společenství usazeni na úrovni Společenství, na celostátní, regionální či místní úrovni.
Organizace držitelů odrůdových práv může jednat pouze za ty členy, kteří ji k tomu písemně zmocnili.
Jedná buď prostřednictvím jednoho nebo více zástupců, nebo prostřednictvím jí připuštěných znalců v rámci jejich zmocnění.
3. Zástupce držitele odrůdového práva nebo sdružení držitelů odrůdových práv, jakož i připuštěných znalců musí:
a) mít bydliště, sídlo nebo provozovnu ve Společenství;
b) být písemně zmocněn držitelem nebo organizací držitelů a
c) splnění podmínek uvedených v písmenech a) a b) prokázat buď odkazem na příslušné držitelem zveřejněné nebo sdružením zemědělců sdělené informace, nebo jiným způsobem a na žádost každému zemědělci, vůči němuž uplatňuje práva, předložit kopii písemného zmocnění podle písmene b).
Článek 4
Zemědělec
1. Práva a povinnosti zemědělce odvozené z článku 14 základního nařízení, jak jsou stanovena v tomto nařízení nebo v ustanoveních přijatých podle tohoto nařízení, nemohou být převedena.
Mohou však být součástí práv a povinností, které souvisí s převodem hospodářství zemědělce, pokud ve smlouvě o převodu hospodářství nebylo ohledně platby přiměřené úhrady uvedené v článku 5 sjednáno něco jiného.
Převod zmocnění a povinností nabývá účinku k témuž dni jako převod hospodářství.
2. "Vlastním hospodářstvím" ve smyslu čl. 14 odst. 1 základního nařízení se rozumí každé hospodářství nebo část hospodářství, které zemědělec využívá k pěstování rostlin, ať už jako vlastnictví nebo jiným způsobem na vlastní odpovědnost a na vlastní účet, zejména v případě nájmu zemědělské půdy. Převod hospodářství nebo jeho části za účelem hospodaření se považuje za převod ve smyslu odstavce 1.
3. Osoba/y v době vymáhání splnění povinnosti držitelem dotyčného hospodářství, je/jsou považována/y za zemědělce, pokud nebyl předložen důkaz pro to, že nějaká jiná osoba je zemědělec a musí splnit povinnosti podle odstavců 1 a 2.
KAPITOLA 3
ÚHRADA
Článek 5
Výše úhrady
1. Výše přiměřené úhrady, kterou je třeba zaplatit držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, může být mezi držitelem hospodářství a dotyčným zemědělcem dohodnuta smluvně.
2. Pokud nebyla taková dohoda uzavřena nebo není použitelná, musí být výše úhrady výrazně nižší než částka, která je požadována na stejném území za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu téže odrůdy nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání.
Pokud se na území, na němž se hospodářství zemědělce nachází, licenčně neprodukuje rozmnožovací materiál dotyčné odrůdy a výše uvedené částky není v celém Společenství na jednotné úrovni, musí být úhrada výrazně nižší než částka, která je běžně pro výše uvedený účel zahrnuta k ceně za rozmnožovací materiál nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání při prodeji téže odrůdy ve stejném regionu, pokud není vyšší než výše uvedená částka obvyklá na území, kde byl množitelský materiál vyprodukován.
3. Výše úhrady se považuje za výrazně nižší ve smyslu čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení a výše uvedeného odstavce, pokud nepřekročí částku, která je potřebná, aby se jako hospodářský faktor určující rozsah použití odchylky vytvořil a stabilizoval rozumný poměr mezi licenčním využíváním rozmnožovacího materiálu a přeséváním sklizeného materiálu dotyčných odrůd podléhajících odrůdovému právu Společenství. Tento poměr by měl být považován za rozumný, pokud se zjistí, že držitel odrůdového práva v zásadě obdrží přiměřené vyrovnání za úplné použití své odrůdy.
Článek 6
Individuální platební povinnost
1. Aniž je dotčen odstavec 2, vzniká individuální povinnost zemědělce zaplatit přiměřenou úhradu v okamžiku skutečného užití sklizeného materiálu za účelem množení na pěstební ploše.
Držitel odrůdového práva může určit den a způsob platby.
Nesmí však stanovit den platby, který předchází dni vzniku povinnosti.
2. V případě odrůdového práva Společenství uděleného podle článku 116 základního nařízení vzniká individuální povinnost zemědělce, který se může dovolávat čl. 116 odst. 4 druhé odrážky, v okamžiku skutečného užití sklizeného materiálu za účelem množení na pěstební ploše po 30. červnu 2001.
Článek 7
Malí zemědělci
1. Za plochy, na kterých se pěstují rostliny ve smyslu čl. 14 odst. 3 třetí odrážky základního nařízení, se považují plochy s pravidelně obdělávaným a sklízeným porostem. Za osevní plochy se nepovažují zejména lesní plochy, na více než pět let zřízené trvalé pastviny, trvalá zeleň a plochy asimilované Stálým výborem pro odrůdová práva.
2. Plochy zemědělského hospodářství, na kterých se pěstují rostliny, ale které byly přechodně nebo natrvalo vyňaty z produkce v roce začínajícím dnem 1. července a končícím dnem 30. června následujícího roku ("hospodářský rok"), na který připadá úhrada, jsou považovány nadále za plochy, na kterých se pěstují rostliny, pokud Společenství nebo členský stát dotčený vynětím z produkce poskytne za tyto vyňaté plochy prémie nebo vyrovnávací platby.
3. Aniž je dotčen čl. 14 odst. 3 třetí odrážka první pododrážka, považují se za malé zemědělce v případě jiných druhů rostlin (čl. 14 odst. 3 třetí odrážka druhá pododrážka) ti zemědělci, kteří:
a) v případě pícnin patřících pod posledně uvedené ustanovení: bez ohledu na plochy, na kterých jsou pěstovány jiné rostliny než pícniny, tyto pícniny po dobu nejvýše pěti let nepěstují na ploše, která je větší než plocha, která by byla zapotřebí pro produkci 92 tun obilí z každé sklizně;
b) v případě brambor: bez ohledu na plochy, na kterých jsou pěstovány jiné rostliny než brambory, brambory nepěstují na ploše větší než plocha, která by byla nutná pro sklizeň 185 tun brambor z každé sklizně.
4. Výpočet ploch podle odstavců 1, 2 a 3 se provádí pro území každého členského státu a řídí se:
- v případě rostlin, na které se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 [2] a pícnin, na které se výše uvedené nařízení nevztahuje, ustanoveními uvedeného nařízení, zejména články 3 a 4 nebo ustanoveními přijatými podle uvedeného nařízení a
- v případě brambor na základě průměrného hektarového výnosu zjištěného v dotyčném členském státě podle statistických informací poskytnutých podle nařízení Rady (EHS) č. 959/93 ze dne 5. dubna 1993 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin [3], které musejí dodat členské státy.
5. Zemědělec, který tvrdí, že je "malý zemědělec", musí ve sporném případě předložit důkaz, že splňuje požadavky pro tuto kategorii zemědělců. Podmínky pro "malovýrobce" ve smyslu čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1765/92 se na tento případ nevztahují, ledaže by s tím držitel odrůdového práva souhlasil.
KAPITOLA 4
INFORMACE
Článek 8
Informace poskytované zemědělcem
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí zemědělec poskytnout držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 šesté odrážky základního nařízení, mohou být mezi držitelem a dotyčným zemědělcem upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí zemědělec na žádost držitele odrůdového práva předat přehled relevantních informací, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států.
Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
a) jméno zemědělce, bydliště a adresa jeho hospodářství;
b) použití sklizeného produktu jednoho nebo více odrůd náležejících držiteli odrůdového práva na jedné ploše nebo více plochách hospodářství zemědělce;
c) v případě užití takového materiálu zemědělcem údaj o množství sklizeného materiálu dotyčné odrůdy (odrůd), které zemědělec použil podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení;
d) ve stejném případě jména a adresy osob, které převzaly zpracování sklizeného materiálu pro výsev v jeho hospodářství;
e) pro případ, že údaje předané podle písmen b), c) nebo d) nemohou být potvrzeny podle článku 14, údaje o množství použitého licenčního rozmnožovacího materiálu dotyčných odrůd, jakož i jméno a adresu dodavatele a
f) v případě zemědělce dovolávajícího se čl. 116 odst. 4 druhé odrážky základního nařízení informace o tom, zda už použil dotyčnou odrůdu pro účel uvedený v čl. 14 odst. 1 základního nařízení bez vyrovnávací platby a pokud ji použil, od kdy.
3. Údaje podle odst. 2 písm. b), c), d) a e) se vztahují k běžnému hospodářskému roku, jakož i k jednomu nebo několika ze tří předchozích hospodářských let, na které zemědělec na žádost o informaci, kterou uplatnil držitel odrůdového práva podle odstavců 4 nebo 5, neposkytl už dříve relevantní informace.
V případě prvního hospodářského roku, na který se má vztahovat informace, má však jít o rok, v němž byla žádost o informaci o dotyčné odrůdě buď podána poprvé a určena dotčenému zemědělci, nebo alternativně o rok, v němž zemědělec získal množitelský materiál dotyčné odrůdy nebo odrůd, pokud při získání následovala informace alespoň o tom, že žádost o udělení odrůdového práva Společenství byla podána nebo bylo takové odrůdové právo uděleno, jakož i o podmínkách použití tohoto množitelského materiálu.
V případě odrůd, na které se vztahuje článek 116 základního nařízení, a zemědělců, kteří se mohou dovolávat na čl. 116 odst. 4 druhou odrážku základního nařízení, je prvním hospodářským rokem rok 2001/2002.
4. Držitel odrůdového práva uvede ve své žádosti o informace své jméno a adresu, název odrůdy, pro kterou požaduje informace, a odkaz na dotyčné odrůdové právo Společenství.
Na žádost zemědělce se žádost podává písemně a dokazuje se vlastnictví.
Aniž je dotčen odstavec 5, žádost se podává přímo u dotyčného zemědělce.
5. Žádost o informace, která není podána přímo u dotyčného zemědělce, se považuje za vyhovující odstavci 4 třetí větě, pokud byla zaslána zemědělcům prostřednictvím níže uvedených orgánů nebo osob s jejich předchozím souhlasem:
- organizací zemědělců nebo družstev s ohledem na všechny zemědělce, kteří jsou členy těchto organizací nebo družstev,
- zpracovatelů s ohledem na všechny zemědělce, za něž v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech převzali zpracování dotyčného sklizeného materiálu pro výsev, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3, nebo
- dodavatelů licenčního rozmnožovacího materiálu odrůd držitele odrůdového práva s ohledem na všechny zemědělce, kteří v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech byli tímto rozmnožovacím materiálem zásobováni, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3.
6. U žádosti o informace vyhovující odstavci 5 nemusejí být uvedeni jednotliví zemědělci.
Dotyční zemědělci mohou zmocnit organizace, družstva, zpracovatele nebo dodavatele předat držiteli odrůdového práva požadované informace.
Článek 9
Informace poskytované zpracovatelem
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí zpracovatel poskytnout držiteli odrůdového práva podle čl. 14 odst. 3 šesté odrážky základního nařízení, mohou být mezi držitelem a dotyčným zpracovatelem upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí zpracovatel na žádost držitele odrůdového práva předat přehled relevantních informací, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států.
Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
a) jméno zpracovatele, bydliště a adresa jeho podniku;
b) zpracování sklizeného produktu jedné nebo více odrůd náležejících držiteli odrůdového práva zpracovatelem za účelem výsevu, pokud dotyčná odrůda byla zpracovateli ohlášena nebo jiným způsobem oznámena;
c) v případě převzetí tohoto zpracování údaj o množství sklizeného produktu dotyčné odrůdy zpracované za účelem výsevu a o celkovém výsledném zpracovaném množství;
d) den a místo zpracování podle písmene c) a
e) jméno a adresa osoby, pro kterou bylo zpracování podle písmene c) provedeno, spolu s údajem o dotyčném množství.
Údaje podle odst. 2 písm. b), c), d) a e) se vztahují k běžnému hospodářskému roku, jakož i k jednomu nebo několika ze tří předchozích hospodářských let, na které držitel odrůdového práva nepožadoval už dříve informace podle odstavců 4 nebo 5.
V případě prvního roku, na který se má vztahovat informace, jde o rok, v němž byla poprvé podána žádost o informaci o dotyčné odrůdě a o dotyčném zpracovateli.
4. Ustanovení čl. 8 odst. 4 se použije přiměřeně.
5. Žádost o informace, která není podána přímo u dotyčného zpracovatele, se považuje za vyhovující čl. 8 odst. 4 třetí větě, pokud byla zaslána zpracovatelům prostřednictvím níže uvedených orgánů nebo osob s jejich předchozím souhlasem:
- organizací zpracovatelů ustavených na úrovni Společenství, na celostátní, regionální nebo místní úrovni s ohledem na všechny zpracovatele, kteří jsou členy této organizace nebo v ní jsou zastoupeni,
- zemědělců s ohledem na všechny zpracovatele, kteří za ně v běžném hospodářském roce a ve třech předchozích hospodářských letech převzali zpracování dotyčného sklizeného produktu za účelem výsevu, počínaje hospodářským rokem uvedeným v odstavci 3.
6. U žádosti o informace vyhovující odstavci 5 nemusejí být uvedeni jednotliví zpracovatelé.
Dotyční zpracovatelé mohou zmocnit organizace zemědělců předat držiteli odrůdového práva požadované informace.
Článek 10
Informace poskytované držitelem odrůdového práva
1. Podrobnosti o příslušných informacích, které musí držitel odrůdového práva poskytnout zemědělci podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, mohou být mezi zemědělcem a držitelem odrůdového práva upraveny smluvně.
2. Pokud taková smlouva nebyla uzavřena nebo není použitelná, musí držitel odrůdového práva na žádost zemědělce, od něhož držitel požadoval zaplacení úhrady podle článku 5, aniž je dotčena informační povinnost podle ostatních právních předpisů Společenství nebo členských států, zemědělci předat přehled relevantních informací.
Za relevantní informace jsou považovány tyto údaje:
- částka účtovaná za produkci licenčního rozmnožovacího materiálu téže odrůdy nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání, nebo
- pokud se na území, na němž se hospodářství zemědělce nachází, licenčně neprodukuje rozmnožovací materiál dotyčné odrůdy a výše uvedená částka není v celém Společenství stejná, údaj o částce, která je běžně účtována pro výše uvedený účel k ceně za rozmnožovací materiál nejnižší kategorie přípustné pro úřední uznávání při nákupu téže odrůdy ve stejném regionu.
Článek 11
Informace poskytované úředními orgány
1. Žádost o informaci určenou úředním orgánům ohledně použití rozmnožovacího materiálu určitých druhů nebo odrůd za účelem výsevu nebo ohledně výsledků tohoto použití je nutno podat písemně.
V této žádosti držitel odrůdového práva uvede své jméno a adresu, dotyčnou odrůdu, pro niž požaduje informace, a druh požadovaných informací.
Kromě toho musí prokázat vlastnictví.
2. Orgán může, aniž je dotčen článek 12, požadované informace odepřít, pokud
- se nezabývá dohledem nad zemědělskou produkcí, nebo
- není oprávněn tyto informace držitelům odrůdových práv poskytovat na základě právních předpisů Společenství nebo členských států upravujících obecné uvážení ohledně činnosti orgánů, nebo
- podle právních předpisů Společenství nebo členských států, podle kterých byly informace shromážděny, je na jejich uvážení tyto informace odepřít, nebo
- požadovaná informace již není k dispozici, nebo
- tato informace nemůže být opatřena v rámci běžné úřední činnosti orgánů, nebo
- tato informace může být opatřena pouze s dodatečnými obtížemi nebo náklady, nebo
- tato informace se vztahuje výlučně na rozmnožovací materiál, který nepatří k odrůdě držitele odrůdového práva.
Dotyčné úřední orgány sdělí Komisi, jakým způsobem zamýšlejí použít uvážení uvedené ve třetí odrážce.
3. Při poskytování informací nečiní orgány mezi držiteli odrůdových práv žádné rozdíly.
Pro účely poskytování požadovaných informací mohou orgány poskytnout držiteli k dispozici kopie podkladů, které pocházejí z dokumentů obsahujících kromě informací vztahujících se k dotyčným odrůdám držitele odrůdového práva další informace, pokud je zajištěno, že neumožní zjištění totožnosti fyzických osob, které jsou chráněny podle článku 12.
4. Pokud se orgán rozhodne požadované informace odepřít, písemně informuje o tomto rozhodnutí dotyčného držitele odrůdového práva s uvedením důvodů.
Článek 12
Ochrana osobních údajů
1. Na osobu, která poskytuje nebo obdrží údaje podle článků 8, 9, 10 nebo 11, se ohledně osobních údajů vztahují právní předpisy Společenství nebo členských států o ochraně fyzických osob při zpracování osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.
2. Osoba, která obdrží informace podle článků 8, 9, 10 nebo 11, není bez předchozího souhlasu informátora oprávněna kteroukoli z těchto informací postoupit jiné osobě k jinému účelu nežli k výkonu odrůdového práva Společenství nebo k použití zmocnění podle článku 14 základního nařízení.
KAPITOLA 5
OSTATNÍ POVINNOSTI
Článek 13
Povinnosti pro případ zpracování mimo hospodářství
1. Aniž jsou dotčena omezení stanovená členskými státy podle čl. 14 odst. 3 druhé odrážky základního nařízení, nemůže být sklizený produkt odrůdy podléhající odrůdovému právu Společenství bez předchozího souhlasu držitele odrůdového práva přemístěn za účelem zpracování z hospodářství, v němž byl vyprodukován, pokud zemědělec:
a) neučinil vhodná opatření pro to, aby výrobek předaný ke zpracování byl totožný s výrobkem vzešlým ze zpracování;
b) nezajistí, že vlastní zpracování bude provedeno zpracovatelem, který pojímá provádění zpracování sklizeného materiálu za účelem výsevu vlastně jako službu a který:
- je zapsán podle dotyčných, ve veřejném zájmu přijatých vnitrostátních právních předpisů, nebo se vůči zemědělci zavázal tuto činnost v případě odrůd chráněných odrůdovým právem Společenství oznámit příslušnému orgánu zřízenému, určenému nebo zmocněnému pro uvedený účel členským státem, a to buď orgánem, nebo organizací držitelů odrůdových práv, zemědělců nebo zpracovatelů za účelem zápisu do seznamu vyhotoveného jedním z uvedených příslušných orgánů,
- se vůči zemědělci rovněž zavázal učinit vhodná opatření pro to, aby výrobek předaný ke zpracování byl totožný s výrobkem vzešlým ze zpracování.
2. Za účelem vyhotovení seznamu zpracovatelů podle odstavce 1 mohou členské státy stanovit požadavky na kvalifikaci, které musejí zpracovatelé splňovat.
3. Rejstříky a seznamy zpracovatelů podle odstavce 1 se zveřejňují nebo zpřístupňují organizacím držitelů odrůdových práv, zemědělců a zpracovatelů.
4. Seznamy podle odstavce je třeba vypracovat nejpozději dne 1. července 1997.
KAPITOLA 6
DOHLED DRŽITELE ODRŮDOVÉHO PRÁVA
Článek 14
Dohled nad zemědělci
1. Aby mohl držitel odrůdového práva dohlížet na to, zda jsou plněna ustanovení článku 14 základního nařízení podle tohoto nařízení, pokud jde o plnění povinností dotyčného zemědělce, zemědělec na žádost držitele:
a) poskytne důkazy pro jím předané přehledy informací podle článku 8 prostřednictvím předložení dostupných určujících podkladů, například faktur, použitých etiket nebo jiných vhodných dokladů, jak jsou požadovány podle čl. 13 odst. 1 písm. a), a které se mají vztahovat:
- na poskytování služeb za účelem zpracování sklizených produktů z odrůdy náležející držiteli odrůdového práva třetí stranou, nebo
- v případě čl. 8 odst. 2 písm. e) na dodání rozmnožovacího materiálu odrůdy náležející držiteli odrůdového práva,
nebo dokladem o pěstebních plochách nebo skladovacích zařízeních;
b) poskytnout důkaz uvedený v čl. 4 odst. 3 nebo čl. 7 odst. 5.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství nebo členských států, jsou zemědělci povinni všechny tyto podklady nebo doklady podle odstavce 1 uchovávat nejméně po dobu uvedenou v čl. 8 odst. 3 za předpokladu, že v případě použití etiket informace předaná držitelem odrůdového práva podle čl. 8 odst. 3 pododstavce 2 obsahuje odkazy pro uchování etikety dotyčného množitelského materiálu.
Článek 15
Dohled nad zpracovateli
1. Aby mohl držitel odrůdového práva dohlížet na to, zda jsou plněna ustanovení článku 14 základního nařízení podle této směrnice, pokud jde o plnění povinností dotyčného zpracovatele, zpracovatel na žádost držitele poskytne důkazy pro přehled jím předaných informací podle článku 9 předložením dostupných určujících podkladů, například faktur, vhodných podkladů za účelem identifikace materiálu nebo jiných vhodných podkladů, jak je požadováno podle čl. 13 odst. 1 písm. b) druhé odrážky, nebo vzorku zpracovaného materiálu, který se vztahuje na jím prováděné zpracování sklizeného materiálu odrůdy náležející držiteli odrůdového práva pro zemědělce za účelem výsevu nebo dokladem o zpracovatelských a skladovacích zařízeních.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství nebo členských států, jsou zpracovatelé povinni všechny tyto podklady nebo doklady podle odstavce 1 uchovávat nejméně po dobu uvedenou v čl. 9 odst. 3.
Článek 16
Způsob dohledu
1. Dohled provádí držitel odrůdového práva.
Držitel odrůdového práva může uzavřít smlouvy, aby byla zajištěna podpora ze strany organizací zemědělců, zpracovatelů, družstev nebo jiných zemědělských svazů.
2. Podmínky týkající se metod dohledu, jak jsou stanoveny ve smlouvách mezi organizacemi držitelů odrůdových práv, zemědělců nebo zpracovatelů na úrovni Společenství, na celostátní, regionální anebo místní úrovni, se používají jako pokyny, pokud byly tyto dohody písemně oznámeny Komisi prostřednictvím zplnomocněného zástupce dotyčných organizací a zveřejněny v "Úředním věstníku" vydávaném Odrůdovým úřadem Společenství.
KAPITOLA 7
PROTIPRÁVNÍ JEDNÁNÍ A SOUKROMOPRÁVNÍ ŽALOBA
Článek 17
Protiprávní jednání
Držitel odrůdového práva může uplatnit svá práva vztahující se k odrůdovému právu Společenství proti každé osobě, která poruší podmínky stanovené v tomto nařízení, popřípadě omezení ohledně odchylky podle článku 14 základního nařízení.
Článek 18
Zvláštní soukromoprávní žaloba
1. Držitel odrůdového práva může porušitele podle článku 17 kvůli plnění jeho povinností žalovat podle čl. 14 odst. 3 základního nařízení na základě ustanovení tohoto nařízení.
2. Pokud dotyčná osoba se zřetelem na odrůdu nebo více odrůd téhož držitele odrůdového práva opakovaně úmyslně poruší povinnost podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky základního nařízení, je vůči držiteli odrůdového práva povinna k úhradě další škody podle čl. 94 odst. 2 základního nařízení; tato povinnost úhrady zahrnuje alespoň paušální částku, která se vypočítává na základě čtyřnásobku průměrné částky poplatku, požadované na stejném území za licenční výrobu odpovídajícího množství rozmnožovacího materiálu chráněné odrůdy dotyčných rostlinných druhů, aniž je dotčena vyšší náhrada škody.
KAPITOLA 8
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 25. července 1995, kterým se mění příloha IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1442/95 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že maximální limity reziduí pro dimetridazol nemohou být stanoveny, protožejeho rezidua v potravinách živočišného původu představují při jakémkoli limitu riziko pro zdraví spotřebitele; že dimetridazol musí být proto zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že v souladu s postupem stanoveným v článku 8 nařízení (EHS) č. 2377/90 byl Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku předložen návrh opatření, která mají být přijata; že výbor nebyl schopen zaujmout stanovisko; že Komise proto navrhla Radě opatření, která mají být přijata;
vzhledem k tomu, že Rada v tříměsíční lhůtě nerozhodla ani nehlasovala proti navrhovaným opatřením prostou většinou; že je tedy povinností Komise přijmout opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2257/92 o stanovení prováděcích pravidel pro zavedení zvláštních opatření pro dodávku některých rostlinných olejů na Madeiru a předběžného odhadu dodávek a nařízení (ES) č. 2883/94 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení (EHS) č. 1600/92, nařízení Komise (EHS) č.
2257/92 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2405/94 [5] stanoví předběžný odhad dodávek pro Madeiru, pokud jde o některé rostlinné oleje, v hospodářském roce 1994/95; že je tudíž nutno vypracovat předběžný odhad dodávek na hospodářský rok 1995/96;
2883/94 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1688/95 [7] stanoví předběžný odhad dodávek pro Kanárské ostrovy, pokud jde o některé rostlinné oleje, v hospodářském roce 1994/95; že je tudíž nutno vypracovat předběžný odhad dodávek na hospodářský rok 1995/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2257/92 se nahrazuje tímto:
"1. Osvobození od cel při dovozu případně poskytování podpory dodávek Společenství platí v rámci předběžného odhadu dodávek pro Madeiru vypracovaného na hospodářský rok 1995/96 pro tato množství: (tuny) _BAR_
Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Množství _BAR_
Článek 2
Příloha VIII nařízení (ES) č. 2883/94 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci obchodu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1664/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle dohod uzavřených během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání se Společenství zavázalo od hospodářského roku 1995/96 otevřít snížené celní kvóty na dovoz 500000 tun kukuřice do Portugalska a dvou milionů tun kukuřice a 300000 tun čiroku do Španělska; že v případě kvóty pro dovoz do Španělska musí být množství určitých obilních náhražek poměrně odečteno od celkového dováženého množství; že v případě kvóty otevřené pro dovoz kukuřice do Portugalska nesmí skutečně vyplacené dovozní clo přesáhnout 50 ECU na tunu;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění uplatnění těchto kvót by měl být umožněn přímý nákup na světovém trhu nebo použití systému snížení dovozního cla zavedeného podle nařízení Komise (ES) č. 1502/95 [3];
vzhledem k tomu, že španělský trh s obilovinami může být narušen kombinací výhod poskytovaných v rámci opatření zavedených nařízením Rady (EHS) č. 715/91 [4] naposledy pozměněným nařízením (ES) č 2484/94 [5] vztahujícím se na dovoz do Společenství čiroku a kukuřice, které pocházejí z afrických, karibských a tichomořských (AKP) států nebo ze zámořských zemí a území (ZZÚ), a poskytovaných podle tohoto nařízení; že tento problém může být odstraněn přijetím zvláštního snížení cla na kukuřici a čirok dovážené podle tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že by v případě přímého nákupu na světovém trhu a se záměrem tuto operaci provádět za optimálních podmínek, zejména při nejnižších nákupních a dopravních nákladech, mělo být vypsáno nabídkové řízení na dodávku a dovoz do předložení nabídek na jednotlivé zásilky v souladu se skladovou kapacitou dostupnou v určitých oblastech příslušného členského státu a zveřejněnou v oznámení o nabídkovém řízení;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata podrobná pravidla pro organizaci nabídkového řízení na snížení dovozních cel a na přímý nákup na světovém trhu a měly by být stanoveny podmínky pro předkládání nabídek a pro složení a uvolnění jistoty, která zaručí dodržení závazků úspěšného účastníka;
vzhledem k tomu, že za účelem spolehlivého hospodářského a finančního řízení příslušných nákupních operací a zejména zamezení neúměrných a nadbytečných rizik pro subjekty při předvídatelných cenách na španělských a portugalských trzích by měla být učiněna opatření, aby mohly být při snížených clech dovezeny na trh obiloviny, které nesplňují požadavky na jakost stanovené nabídkovým řízením; že v těchto případech však nesmí být snížení cla větší než naposledy určená částka pro příslušné snížení;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření pro operace vycházející z tohoto nařízení postupy určenými nařízením Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [6], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1287/95 [7] a nařízením Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem, záruční sekcí [8], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1571/93 [9];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každoročně se otevírají kvóty pro dovoz ze třetích zemí k volnému oběhu ve Španělsku pro maximální množství dvou milionů tun kukuřice a300000 tun čiroku v každém hospodářském roce.
Dovoz v rámci těchto kvót se provádí podle následujících článků.
2. Každoročně se otevírá kvóta pro dovoz ze třetích zemí k volnému oběhu v Portugalsku pro maximální množství 500000 tun kukuřice v každém hospodářském roce.
Dovoz v rámci této kvóty se provádí podle následujících článků.
3. V případě technických obtíží řádně oznámených Komisí může být postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoveno dovozní období překračující toto časové omezení.
Článek 2
1. Množství pro dovoz do Španělska podle čl. 1 odst. 1 se snižuje v každém hospodářském roce v závislosti na množství zbytků z výroby škrobu z kukuřice kódu KN 23031019, zbytků z pivovarů a lihovarů kódu KN 23033000 a zbytků citrusové dužiny kódu KN 23089030, dovezených do Španělska ze třetích zemí v daném roce. Je-li zjištěno, že se množství takových produktů dovážených do Španělska ze třetích zemí podle dokumentů určujících jejich status Společenství neobvykle vyvíjí, přijmou se nutná opatření postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
2. V určených časových odstupech zaznamená Komise ve své evidenci:
- množství kukuřice a čiroku dovezených do Španělska ze třetích zemí,
- množství zbytků z výroby škrobu, zbytků z pivovarů a cukrovarů a zbytků citrusové dužiny dovezené do Španělska.
K tomuto účelu španělské orgány pravidelně předávají Komisi všechny potřebné informace.
Článek 3
1. Množství kukuřice a čiroku uvedená v čl. 1 odst. 1 budou umístěna ke zpracování nebo k použití ve Španělsku.
2. Množství kukuřice uvedená v čl. 1 odst. 2 budou umístěna ke zpracování nebo k použití v Portugalsku.
Článek 4
Dovoz do Španělska a Portugalska se uskutečňuje jako součást těchto kvót a v rámci množstevních limitů stanovených v článku 1 za použití systému snížení dovozních cel nebo přímým nákupem na světovém trhu.
KAPITOLA I
Dovoz se snížením dovozních cel
Článek 5
1. Aniž je dotčen článek 14, použije se pro dovoz kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovoz kukuřice do Portugalska, v rámci množstevních limitů stanovených v článku 1, snížení dovozního cla určeného v souladu s nařízením (ES) č. 1502/95.
2. Snížení bude stanoveno na základě paušálu nebo nabídkovým řízením na úrovni, která umožní předně vyhnout se narušení španělských a portugalských trhů v důsledku dovozu do těchto zemí a dále umožní skutečně dovézt množství stanovená v článku 1.
3. Výše paušálního snížení a výše snížení stanoveného nabídkovým řízením podle čl. 7 odst. 1 se stanoví postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
V případě dovozu do Portugalska se výše snížení podle odstavce 2 stanoví takovým způsobem, aby skutečně zaplacené clo nepřesáhlo 50 ECU na tunu.
Pro dovoz kukuřice a/nebo čiroku může být snížení odlišeno podle nařízení (EHS) č. 715/90.
Skutečně zaplacené clo se převede na národní měnu použitím přepočítacího koeficientu použitelného pro příslušné měny v den skončení dovozních celních formalit.
4. Snížení dovozního cla podle odstavce 1 se použije na dovoz kukuřice kódu KN 10059000 a čiroku kódu KN 10070090 do Španělska a na dovoz kukuřice kódu 10059000 do Portugalska, na něž se vztahuje licence vydaná španělskými a portugalskými orgány se souhlasem Komise.
Tyto licence platí pouze v členských státech, které je vydaly.
Článek 6
1. Je-li oznámeno nabídkové řízení na snížení dovozního cla, zájemci se přihlásí buď předložením písemné nabídky proti potvrzení o přijetí u španělské intervenční agentury nebo u generálního ředitelství obchodu v Portugalsku, nebo předložením uvedené nabídky doporučeným dopisem, dálnopisem, faxem nebo telegramem.
2. Nabídky do nabídkového řízení musí obsahovat:
- odkaz na oznámení nabídkového řízení,
- jméno a přesnou adresu účastníka s dálnopisným nebo faxovým číslem,
- druh a množství produktu, který má být dovezen,
- výši navrhovaného snížení dovozního cla na tunu v ECU,
- zemi původu obilovin, které mají být dovezeny.
3. Nabídky do nabídkového řízení musí být doprovázeny:
a) dokladem, že účastník složil jistotu ve výši 20 ECU na tunu a
b) písemným závazkem účastníka, že do dvou dnů od přijetí oznámení o získání smlouvy podá u příslušného orgánu žádost o dovozní licenci na přiřknuté množství a že bude dovážet ze země původu, kterou uvedl v nabídce.
4. Nabídky musí určovat pouze jednu zemi původu; nesmí přesahovat maximální množství, které je pro jednotlivé soutěžní termíny k dispozici.
5. Nabídky, které nejsou předloženy v souladu s odstavci 1, 2, 3 a 4 nebo obsahují podmínky, které nebyly uvedeny při oznámení nabídkového řízení, nebudou brány v úvahu.
6. Nabídky nelze vzít zpět.
7. Nabídky musí být předloženy příslušným orgánem Komisi nejpozději do dvou hodin po konečném termínu pro předložení nabídek, stanoveným při oznámení nabídkového řízení. Nabídky musí být předloženy na formuláři uvedeném v příloze 1.
Nebudou-li předloženy žádné nabídky, oznámí to příslušný členský stát Komisi ve stejné lhůtě.
Článek 7
1. Na základě nabídek, které byly předloženy v rámci oznámeného nabídkového řízení na snížení dovozního cla, rozhodne Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92:
- o stanovení maximálního snížení dovozního cla, nebo
- že nabídkové řízení nebude pokračovat.
Pokud se rozhodne o stanovení maximálního snížení dovozního cla, budou vybrány všechny nabídky na částku, která se rovná nebo je nižší než maximální snížení.
Pokud však maximální snížení stanovené v rámci nabídkového řízení pro daný týden vede k přijetí většího množství, než je množství zbývající k dovozu, bude účastníku, který předložil nabídku odpovídající přijatému maximálnímu snížení, přiřknuto množství rovnající se rozdílu mezi množstvím požadovaným v jiných vybraných nabídkách a množstvím, které je k dispozici.
Odpovídá-li stanovené maximální snížení většímu počtu nabídek, rozdělí se množství, které má být přiřknuto, mezi účastníky úměrně k množství, o která se ucházeli.
2. Příslušné orgány Španělska a Portugalska oznámí písemně všem účastníkům výsledek jejich účasti v nabídkovém řízení ihned poté, co Komise rozhodne podle odstavce 1.
Článek 8
1. Žádosti o udělení licence se podávají na formulářích tištěných a/nebo vypracovaných v souladu s článkem 16 nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 [10]. Přijme-li Komise paušální snížení, podávají se žádosti v prvních dvou pracovních dnech každého týdne.
Je-li snížení cla přiřknuto na základě nabídkového řízení, podávají se žádosti na přiřknuté množství do dvou dnů od přijetí oznámení o přiřknutí, s udáním nabízeného snížení.
2. Žádosti o licence a vlastní licence musí v kolonce 24 obsahovat jednu těchto položek:
- Reducción del derecho: certificado válido únicamente en España [Reglamento (CE) no 1839/95]
- Reducción del derecho: certificado válido únicamente en Portugal [Reglamento (CE) no 1839/95]
- Nedsættelse af tolden: licensen er kun gyldig i Spanien (Forordning (EF) nr.
1839/95)
- Nedsættelse af tolden: licensen er kun gyldig i Portugal (Forordning (EF) nr.
1839/95)
- Ermäßigte Abgabe: Lizenz nur in Spanien gültig (Verordnung (EG) Nr. 1839/95)
- Ermäßigte Abgabe: Lizenz nur in Portugal gültig (Verordnung (EG) Nr. 1839/95)
- Μείωση του δασμού: πιστοποιητικό που ισχύει μόνο στην Ισπανία [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1839/95]
- Μείωση του δασμού: πιστοποιητικό που ισχύει μόνο στην Πορτογαλία [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1839/95]
- Duty reduction: licence valid only in Spain [Regulation (EC) No 1839/95]
- Duty reduction: licence valid only in Portugal [Regulation (EC) No 1839/95]
- Abattement du droit: certificat valable uniquement en Espagne [règlement (CE) no 1839/95]
- Abattement du droit: certificat valable uniquement au Portugal [règlement (CE) no 1839/95]
- Riduzione del dazio: titolo valido unicamente in Spagna [regolamento (CE) n. 1839/95]
- Riduzione del dazio: titolo valido unicamente in Portogallo [regolamento (CE) n. 1839/95]
- Korting op het invoerrecht: certificaat uitsluitend geldig in Spanje (Verordening (EG) nr.
1839/95)
- Korting op het invoerrecht: certificaat uitsluitend geldig in Portugal (Verordening (EG) nr.
1839/95)
- Redução do direito: certificado válido apenas em Espanha [Regulamento (CE) n° 1839/95]
- Redução do direito: certificado válido apenas em Portugal [Regulamento (CE) n° 1839/95]
- Tullinalennus: todistus voimassa ainoastaan Espanjassa [Asetus (EY) N:o 1839/95]
- Tullinalennus: todistus voimassa ainoastaan Portugalissa [Asetus (EY) N:o 1839/95]
- Nedsättning av tull: intyg endast gällande i Spanien (Förordning (EG) nr 1839/95)
- Nedsättning av tull: intyg endast gällande i Portugal (Förordning (EG) nr 1839/95).
3. Při použití paušálního snížení se berou žádosti o licenci v úvahu pouze, je-li předložen důkaz, že byla složena jistota ve výši 20 ECU na tunu ve prospěch příslušného orgánu.
Článek 9
1. K žádostem o licenci se přikládá písemný závazek žadatele, že nejpozději do vydání licence složí jistotu stanovenou ve výši na tunu, která se rovná udělenému paušálnímu snížení cla nebo snížení navrženému v nabídce.
2. Výše jistoty podle čl. 10 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [11] platí pro dovozní licence vydané podle tohoto nařízení.
3. Přijme-li Komise paušální snížení, bude použitá sazba snížení a dovozního cla odpovídat sazbě platné v den, kdy celní orgány přijmou osvědčení o uvolnění do volného oběhu.
4. Pokud je snížení stanoveno na základě nabídkového řízení, bude použitá celní sazba odpovídat sazbě platné v den, kdy celní orgány přijmou osvědčení o uvolnění do volného oběhu.
Navíc bude výše uděleného snížení uvedena v kolonce 24 licence.
5. Žádosti jsou platné, pouze pokud:
- nepřesahují maximální množství, které je k dispozici pro jednotlivé konečné termíny podávání žádostí, a
- jsou doloženy důkazem, že podnikatelská činnost účastníka zahrnuje mezinárodní obchod s obilovinami v dovážejícím členském státě.
Pro účely tohoto článku je takovým důkazem předložení příslušnému orgánu kopie potvrzení o zaplacení daně z přidané hodnoty v dotčeném členském státě anebo kopie potvrzení o celním odbavení vydaného dotčeným členským státem v souvislosti s dovozní nebo vývozní licencí nebo faktura vystavená jménem účastníka na operaci provedenou v některém z posledních tří roků.
Článek 10
1. Přijme-li Komise paušální snížení, budou licence vydány — v rámci množství která jsou k dispozici — nejpozději v pátek, který následuje po posledním dni pro podání podle čl. 8 odst. 1. Není-li pátek pracovním dnem, vydávají se licence v prvním následujícím pracovním dni. Budou-li v jednom týdnu podány žádosti na množství přesahující množství pro kukuřici a čirok, které jsou ještě k dispozici pro dovoz do Španělska, budou množstvími, pro která se vydávají licence, množství uvedená v žádostech, snížená jednotnou procentní sazbou.
2. Je-li snížení cla stanoveno na základě nabídkového řízení, budou licence vydány za podmínky, že účastník podal žádost o dovozní licenci, podle čl. 6 odst. 3 písm. b) před stanoveným termínem, pro přiřknutá množství nejpozději do tří pracovních dnů po konečném datu pro podávání žádostí o licenci podle čl. 8 odst. 1.
3. Příslušné orgány uvědomí Komisi o množství, na něž byly během týdne vydány licence, nejpozději třetí pracovní den týdne následujícího.
4. Bez ohledu na čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 se dovozní licence považují pro účely stanovení jejich doby platnosti za vydané poslední den lhůty pro podávání nabídek nebo žádostí.
Článek 11
1. Dobou platnosti licence je
- období stanovené v článku 6 nařízení (ES) č. 1162/95 v případech, kdy Komise přijala paušální snížení,
- období stanovené v nařízení, kterým se vyhlašuje nabídkové řízení v případech licencí vydaných na základě nabídkového řízení na snížení cla.
2. V kolonce 8 dovozní licence musí být vyznačen křížek vedle slova "ano". Bez ohledu na čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nepřesáhne množství uvolněné do volného oběhu nejvýše 5 % množství stanoveného v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. V kolonce 19 licence musí být zanesena číslice "0".
3. Bez ohledu na článek 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou práva vyplývající z dovozní licence podle tohoto nařízení nepřenosná.
Článek 12
1. Aniž jsou dotčena opatření pro dozor přijatá podle článku 13, je jistota podle čl. 6 odst. 3 písm. a) uvolněna:
a) ihned, není-li nabídka vybrána;
b) při vydání dovozní licence, byla-li nabídka pro nabídkové řízení vybrána. Pokud však nebude splněn závazek uvedený v čl.
6 odst. 3 písm. b), jistota propadne.
2. Aniž jsou dotčena opatření pro dozor přijatá podle článku 13, je jistota podle čl. 8 odst. 3 písm. b) uvolněna:
a) ihned, ohledně množství, na něž nebyla licence vydána, a
b) při vydání licence, ohledně množství, na něž byla licence vydána.
3. Aniž jsou dotčena opatření pro dozor, přijatá podle článku 13, je jistota podle čl. 9 odst. 1 uvolněna, pokud účastník nabídkového řízení prokáže:
- že dovezený produkt byl zpracován nebo použit v dovážejícím členském státě; tímto důkazem mohou být prodejní faktury pro zpracovatele nebo spotřebitele se sídlem v dovážejícím členském státě, nebo
- že produkt nemohl být dovezen, zpracován nebo použit z důvodu vyšší moci nebo
- že se produkt stal nezpůsobilým k jakémukoliv použití.
Jistota propadne v případě množství, pro která nebudou tyto důkazy předloženy do 18 měsíců od data přijetí prohlášení o uvolnění do volného oběhu.
Pro účely tohoto článku se považuje dovezený produkt za zpracovaný nebo použitý, jestliže bylo zpracováno nebo použito 95 % množství uvolněného do volného oběhu.
4. Na jistoty se vztahuje článek 33 nařízení (EHS) č. 3719/88, s výjimkou ustanovení o šestiměsíční lhůtě v odst. 3 písm. a) uvedeného článku.
Článek 13
1. Kukuřice a čirok uvolněné do volného oběhu se sníženým clem zůstávají pod dohledem celních úřadů nebo pod správní kontrolou obdobné účinnosti až do doby použití nebo zpracování.
2. Příslušné členské státy přijmou v případě potřeby veškerá nutná opatření k zajištění provádění dohledu podle odstavce 1. Tato opatření zahrnují požadavek, aby se dovozci podrobili jakékoliv kontrole, kterou příslušné orgány považují za potřebnou, a vedli potřebné záznamy umožňující orgánům tuto kontrolu provádět.
3. Příslušné členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých podle odstavce 2.
KAPITOLA II
Přímý prodej na světovém trhu
Článek 14
1. Se záměrem uskutečňovat dovoz uváděný v článku 1 může být postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 rozhodnuto, že španělská nebo portugalská intervenční agentura nakoupí na světovém trhu stanovená množství kukuřice a/nebo čiroku a umístí je v příslušném členském státě v režimu uskladňování v celním skladu upraveném články 98 až 113 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [12], kterým se vydává celní kodex Společenství, a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [13], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Množství nakoupená podle odstavce 1 budou prodána na domácím trhu příslušných členských států postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92, za podmínek umožňujících vyloučit narušení trhu a v souladu s článkem 13.
Je-li zboží prodáváno na domácím trhu, kupující složí u intervenční agentury příslušného členského státu jistotu ve výši 15 ECU na tunu. Jistota bude uvolněna po předložení důkazů uvedených v čl. 12 odst. 3. Pro účely uvolnění jistoty se použijí čl. 12 odst. 3 druhý a třetí pododstavec a čl. 12 odst. 4.
3. Je-li zboží dáváno do volného oběhu, ukládá se dovozní clo ve výši, která je rovna průměru cel stanovených podle nařízení (ES) č. 1502/95 pro příslušné obiloviny během měsíce, který předcházel datu přijetí prohlášení o uvolnění do volného oběhu, snížené o částku rovnající se 55 % intervenční ceny pro tentýž měsíc.
Vstup do volného oběhu bude uskutečněn intervenční agenturou příslušného členského státu.
Uskutečňují-li kupci zboží platby intervenční agentuře, budou prodejní ceny, snížené o clo uvedené v prvním pododstavci, odpovídat výnosům z prodeje ve smyslu přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 [14].
4. Nákupní operace podle odstavce 1 se považuje za intervenci zaměřenou ke stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70.
5. Platby intervenčních agentur za nákupy podle odstavce 1 ponese Společenství a bude s nimi nakládáno jako s výdaji uvedenými v článku 2 nařízení (EHS) č. 1883/78. Intervenční agentura příslušného členského státu zaznamená hodnotu nakoupeného zboží v ceně "nula" ve vyúčtování podle článku 4 nařízení (EHS) č. 1883/78.
Článek 15
1. Španělská a portugalská intervenční agentura zajistí, aby byl produkt nakoupen na světovém trhu přiřknutím smlouvy na dodávku na základě nabídkového řízení.
Dodávka sestává z nákupu zboží na světovém trhu a z dodávky, nevyložené, do skladů určených uvedenou intervenční agenturou, aby byla umístěna do režimu uskladňování v celním skladu upraveného články 98 až 113 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Rozhodnutí o nákupu na světovém trhu podle čl. 14 odst. 1 musí specifikovat zejména množství a jakost dovážených obilovin, data oznámení a ukončení nabídkového řízení a konečné datum dodávky zboží.
2. Oznámení o nabídkovém řízení v souladu s přílohou II bude navíc zveřejněno v řadě "C"Úředního věstníku Evropských Společenství.
Oznámení se bude týkat jedné nebo více zásilek.
"Zásilkou" se rozumí množství, které má být dodáno podle podmínek nabídkového řízení.
3. Intervenční agentura příslušného členského státu přijme podle potřeby dodatečná opatření pro provedení nákupních operací na daném světovém trhu.
Agentura o těchto opatřeních neprodleně vyrozumí Komisi a informuje o nich také provozovatele.
Článek 16
1. Účastníci nabídkového řízení podají buď písemné nabídky proti potvrzení o přijetí u intervenční agentury uvedené v oznámení o nabídkovém řízení, nebo podají uvedené nabídky doporučeným dopisem, dálnopisem, faxem nebo telegramem.
Nabídky musí být doručeny intervenční agentuře nejpozději ve 12 hodin (bruselského času) v den, kdy uplyne lhůta k předložení nabídek uvedená v oznámení o nabídkovém řízení.
2. Nabídky se musí týkat celých zásilek a musí obsahovat:
- odkaz na oznámení o nabídkovém řízení,
- jméno a přesnou adresu účastníka s dálnopisným nebo faxovým číslem,
- podrobnosti o dotčené zásilce,
- výši navrhované soutěžní ceny za tunu produktu v měně příslušného členského státu,
- zemi původu obilovin, které mají být dovezeny,
- odděleně cenu CIF za tunu produktu v měně příslušného členského státu, odpovídající nabídce.
3. Nabídky musí být doloženy důkazem, že byla poskytnuta jistota podle čl. 17 odst. 1 před uplynutím lhůty pro předložení nabídek.
4. Nabídky, které nejsou předloženy v souladu s tímto článkem nebo obsahují podmínky, které nebyly uvedeny v oznámení o nabídkovém řízení, nebudou brány v úvahu.
5. Nabídky nelze vzít zpět.
Článek 17
1. Podané nabídky budou projednány pouze bude-li doloženo, že byla složena jistota ve výši 20 ECU na tunu.
2. Jistoty budou složeny v souladu s požadavky stanovenými v oznámení o nabídkovém řízení uvedeném v čl. 15 odst. 2 u dotčených členských států v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2220/85 [15].
3. Jistoty budou uvolněny ihned v těchto případech:
a) nabídka nebyla vybrána;
b) účastník prokázal, že smlouva o dodávce byla splněna v souladu s podmínkami podle článku 15 pro vybrané nabídky;
c) účastník prokázal, že zboží nemohlo být dovezeno z důvodu vyšší moci.
Článek 18
Nabídky budou otevřeny a veřejně přečteny. Intervenční agentura to učiní ihned po uplynutí lhůty k předložení nabídek.
Článek 19
1. Aniž je dotčeno použití odstavců 2 a 3, bude rozhodnutí vybrat nejvýhodnější nabídku písemně oznámeno všem účastníkům nejpozději druhý pracovní den po dni, kdy byly nabídky otevřeny a přečteny.
2. Je-li nabídka považovaná za nejvýhodnější předložena zároveň více než jedním účastníkem, nabídka bude vybrána losem.
3. Je-li zřejmé, že předložené nabídky neodpovídají běžným tržním podmínkám, intervenční agentura může rozhodnout, že žádná nabídka nebude vybrána.
Nabídkové řízení bude zopakováno do jednoho týdne až do přiřknutí všech zásilek.
Článek 20
1. V okamžiku dodání kontroluje intervenční agentura množství a jakost zboží.
S výhradou použití cenových snížení podle zahájení nabídkového řízení může být zboží odmítnuto, pokud neodpovídá určené minimální jakosti.
Zboží však může být dovezeno se sníženým clem dosaženým použitím paušálního snížení v souladu v kapitolou I.
2. Pokud se podle odstavce 1 dodávka neuskuteční, jistota uvedená v článku 17 propadne, aniž jsou dotčeny jakékoliv jiné finanční důsledky nedodržení smlouvy o dodávce.
KAPITOLA III
Závěrečná ustanovení
Článek 21
Zrušuje se nařízení Komise (ES) č. 675/94 [16].
Nařízení Komise (ES) č. 517/95 [17] se však i nadále použije na druhou část prodeje na portugalském trhu 250000 tun kukuřice, která byla nakoupena v souladu s rozhodnutím Komise z února 1995.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1861/95 ze dne 27. července 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1664/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 12 odst. 4 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1162/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1617/95 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy nebyla stanovena náhrada, by měla být doba platnosti licencí pro všechny produkty uvedené v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 a nařízení (EHS) č.
1418/76 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1530/95 [6] zkrácena, aby nebyla ohrožována řádná správa trhu v době, kdy je trh zvlášť citlivý;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byly Komisi sděleny všechny žádosti o licence s náhradou nebo bez náhrady, aby mohla sestavit statistické tabulky potřebné pro správu trhu a sledování vývozních závazků;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být nařízení (ES) č. 1162/95 pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
1. V článku 7 se vkládá následující odstavec, který zní:
"2a. Pokud nebyla stanovena náhrada, budou licence pro vývoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v článku 1 nařízení (EHS) č. 1418/76 platné 30 dní ode dne jejich vydání podle čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88."
2. První odrážka bodu i) čl. 13 odst. 1 písm. a) se nahrazuje tímto:
"— o všech žádostech o licenci nebo o tom, že žádné žádosti nebyly podány."
Článek 2
Členské státy sdělí Komisi co nejdříve všechny licence, které byly uděleny od 1. července 1995 do vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. července 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami a nařízení (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení (EHS) č.
1766/92 [3] stanoví režim vyrovnávacích plateb pro producenty brambor určených pro výrobu škrobu; že za tím účelem, aby se zamezilo nadměrné výrobě bramborového škrobu, mohou být tyto vyrovnávací platby vypláceny pouze pro množství brambor, které producent dodá do podniku vyrábějícího bramborový škrob a které nezpůsobí, že tento podnik překročí svoji kvótu;
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení (ES) č. 1868/94 [4] stanoví kvóty pro výrobu bramborového škrobu v členských státech pro hospodářské roky 1995/96, 1996/97 a 1997/98; že je v důsledku přistoupení Finska, Rakouska a Švédskanezbytné přidělit těmto členským státům kvóty; že rozvoj výroby bramborového škrobu v těchto členských státech se během referenčního období uvedeného v nařízení (ES) č.
1868/94 odchýlil od vývoje v ostatních členských státech; že je tedy nutné přidělovat kvóty na základě reprezentativnějšího období; že základ, podle něhož jsou kvóty přidělovány ostatním členským státům, nevyhovuje v případě Rakouska, Finska a Švédska, neboť prémie uvedená v článku 1 nařízení (EHS) č.
1543/93 [5] jim neměla být vyplacena; že kvóta by proto měla být přidělována na základě množství bramborového škrobu, který byl vyroben v jednotlivých členských státech v kalendářním roce 1993 a pro který byla vnitrostátní podpora vyplacena;
vzhledem k tomu, že je třeba přihlédnout ke skutečnosti, že rok 1993 reprezentoval ve Finsku normální úroveň výroby méně, než tomu bylo v Rakousku a Švédsku; že v případě Finska by měla být přidělena dodatečná kvóta, aby pokryla výrobu, která nemohla být v roce 1993 uskutečněna v důsledku závazku této země vyjmout půdu z produkce;
vzhledem k tomu, že však v důsledku zvláštních obtíží, k nimž došlo ve třech dotčených členských státech a které se týkaly strukturálních zlepšení, nevyužité výrobní kapacity a investic učiněných před zavedením systému kvót musí být výše uvedené kvóty upraveny;
vzhledem k tomu, že si odstavec 1 a odstavec 2 v článku 6 nařízení (ES) č.
1868/94 v důsledku chyby odporují; že pro větší jasnost je nutné tento článek pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 se mění takto:
1. Odstavec 2 se označuje jako odst. 2 písm. a).
2. Doplňuje se nové písmeno, které zní:
"b) aniž je dotčeno písmeno a), vyrovnávací platba se vyplatí pouze pro množství brambor upravené smlouvou mezi producentem brambor a podnikem vyrábějícím bramborový škrob v mezích kvóty, která byla tomuto podniku přidělena a která je uvedena v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1868/94 se mění takto:
1. V článku 2:
a) tabulka odstavce 1 se nahrazuje touto tabulkou:
Švédsko _BAR_ 63900 tun _BAR_ _BAR_ 1759750 tun" _BAR_
b) v odstavci 2 se po druhé odrážce vkládá nový pododstavec, který zní:
"V případě Finska, Rakouska a Švédska však členský stát rozdělí kvótu uvedenou v odstavci 1 mezi podniky vyrábějící bramborový škrob, aby ji využily během hospodářských let 1995/96, 1996/97 a 1997/98, a to zejména na základě množství bramborového škrobu, které tyto podniky vyrobily v kalendářním roce 1993 a pro něž získaly vnitrostátní podporu."
2. V článku 6:
a) v odstavci 1 se zrušují slova "Aniž je dotčen článek 5";
b) v odstavci 2 se slova "Aniž je dotčen" nahrazují slovy "bez ohledu na".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Komise získala podle nařízení (EHS) č.
2092/91 [4] zvláštní pravomoc k přezkoumání řady ustanovení uvedeného nařízení do 1. července 1994 a k předložení vhodných návrhů na změnu daného nařízení;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že platnost ustanovení o označování zemědělských produktů a potravin obsahujících složku zemědělského původu vyprodukovanou producentem přecházejícím na ekologické zemědělství, která končí dnem 1. července 1995, by měla být prodloužena, aby těmto producentům umožnila zhodnotit dodatečné náklady na produkci příslušným označováním produktů;
vzhledem k tomu, že přezkum článků 5, 10 a 11, který Rada požadovala do 1. července 1994 ukázal, že je k dobrému řízení a uplatňování daného nařízení nezbytná řada odborných a redakčních úprav v těchto článcích i v jiných ustanoveních; že se proto upřednostňuje stanovení těchto pozměněných pravidel a následkem toho se na určitou dobu odkládá stanovení pravidel týkajících se živočišné výroby;
vzhledem k tomu, že přezkum ukázal, že ustanovení týkající se označování potravin připravených pouze zčásti ze složek zemědělského původu, které byly vyprodukovány ekologickými metodami produkce, by měla být zdokonalena, aby se na ekologicky vyprodukované složky v těchto potravinách mohl položit větší důraz;
vzhledem k tomu, že se také ukázalo, že označení uvedené v příloze V by mělo zůstat nepovinné, ale aby se zamezilo zneužívání tohoto označení, by mělo být jeho použití omezeno na prodej balených potravin nebo na přímý prodej producentem nebo zpracovatelem konečnému zákazníkovi, pokud může být jednoznačně určena povaha produktu;
vzhledem k tomu, že se dále ukázalo, že by se rozmnožovací materiál měl získávat z ekologicky pěstovaných rostlin, ale že je nezbytné, aby existoval systém odchylek, který producentům umožní používat po přechodnou dobu rozmnožovací materiál vyprodukovaný obvyklým způsobem, když není k dispozici žádný ekologicky vyprodukovaný rozmnožovací materiál;
vzhledem k tomu, že ze stejných důvodů musí být povoleno užívat po přechodnou dobu celé sazenice získané obvyklým způsobem a určené k vysazení pro pěstování rostlin;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že řada produktů používaných před přijetím nařízení (EHS) č. 2092/91 podle zásad dobré praxe ekologického zemědělství dodržovaných ve Společenství nebyla zahrnuta do přílohy II nařízení; že používání takových produktů by mělo být dovoleno do té míry, do jaké je povoleno v obvyklém zemědělství;
vzhledem k tomu, že se ukazuje vhodné ujasnit, zda stanovený kontrolní systém platí také pro dovozce produktů ze třetích zemí, kteří jsou usazeni v Evropské unii;
vzhledem k tomu, že by tedy nařízení (EHS) č. 2092/91 mělo být pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se datum "1. července 1992" nahrazuje datem "30. června 1995".
2. Ustanovení čl. 4 bodu 2 se nahrazuje tímto:
"2. "produkcí". činnosti v zemědělském podniku zahrnující produkci, balení a první označování jako ekologicky vyprodukované produkty zemědělské produkce vyprodukované v daném podniku;".
3. Ustanovení čl. 4 bodu 3 se nahrazuje tímto:
"3. "přípravou". činnosti při konzervování nebo zpracování zemědělských produktů a také balení nebo změny označování, které odkazuje na ekologické metody produkce u čerstvých, konzervovaných nebo zpracovaných produktů;".
4. Ustanovení čl. 4 bodu 6 se nahrazuje tímto:
"6. "složkami". látky, včetně doplňkových látek, použité při přípravě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b), podle definice uvedené v čl. 6 odst. 4 směrnice 79/112/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy;".
5. V článku 4 se vkládají nové body, které zní:
"9. "balenou potravinou" se rozumí jakákoli položka vymezená v čl. 1 odst.
10. "seznamem složek" se rozumí seznam složek uvedených v článku 6 směrnice 79/112/EHS."
6. V článku 2, čl. 5 odst. 1 písm. b), čl. 9 odst. 9 písm. a), čl. 11 odst. 1 písm. b), čl. 11 odst. 2 písm. a) a čl. 11 odst. 6 písm. a) se odkazy na "články 6 a 7" nahrazují odkazy na "článek 6".
7. V čl. 5 odst. 1 se vkládá nové písmeno, které zní:
"d) u produktů vyprodukovaných po 1. lednu 1997 musí označení uvádět název nebo číselný kód kontrolního subjektu nebo orgánu, kterému hospodářský subjekt podléhá.
Členské státy rozhodnou, zda vyžadují uvedení názvu nebo číselného kódu a uvědomí o tom Komisi;".
8. Ustanovení čl. 5 odst. 2 se zrušuje.
9. Ustanovení čl. 5 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Označování a propagace produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) může v obchodním popisu produktu odkazovat na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud:
a) nejméně 95 % složek produktu, které jsou zemědělského původu, jsou vyprodukovány podle pravidel stanovených v článku 6 nebo dovezeny ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11 nebo jsou získány z takto vyprodukovaných nebo dovezených produktů;
b) všechny ostatní složky produktu, které jsou zemědělského původu, jsou uvedeny v příloze VI oddílu C nebo je členský stát přechodně povolil v souladu s jakýmikoli prováděcími opatřeními přijatými v případě potřeby podle odstavce 7;
c) produkt obsahuje jako složky nezemědělského původu pouze látky uvedené v příloze VI oddílu A;
d) produkt ani jeho složky zemědělského původu uvedené v písmeni a) nebyly podrobeny ošetření, při kterém byly použity látky neuvedené v příloze VI oddílu B;
e) produkt ani jeho složky nebyly podrobeny ošetření ionizujícím zářením;
f) produkt připravil nebo dovezl hospodářský subjekt, který podléhá kontrolním opatřením stanoveným v článcích 8 a 9;
g) u produktů vyprodukovaných po 1. lednu 1997 musí označení uvádět název nebo číselný kód kontrolního subjektu nebo orgánu, kterému podléhá hospodářský subjekt, který provedl poslední operaci přípravy.
Členské státy rozhodnou, zda vyžadují uvedení názvu nebo číselného kódu a uvědomí o tom Komisi.
Z údajů odkazujících na ekologické metody produkce musí jasně vyplývat, že se vztahují k zemědělské metodě produkce, a musí u nich být uveden odkaz na dotyčné složky zemědělského původu, pokud takový odkaz není jasně uveden u seznamu složek."
10. Ustanovení čl. 5 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Složky zemědělského původu mohou být zahrnuty do přílohy VI oddílu C pouze tehdy, pokud se prokáže, že tyto složky jsou zemědělského původu a ve Společenství se neprodukují v dostatečném množství podle pravidel stanovených v článku 6 nebo nemohou být dovezeny ze třetích zemí podle pravidel stanovených v článku 11."
11. Ustanovení čl. 5 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Produkty označované nebo propagované podle odstavců 1 nebo 3 mohou nést označení odkazující na přechod na ekologické metody produkce, pokud:
a) jsou zcela splněny požadavky odstavce 1 nebo odstavce 3, s výjimkou požadavku na délku přechodného období uvedeného v příloze I odstavci 1;
b) bylo dodrženo přechodné období trvající nejméně dvanáct měsíců před sklizní;
c) dané údaje neuvádějí zákazníka v omyl, pokud jde o rozdíl vůči produktům, které splňují veškeré požadavky odstavců 1 nebo 3.
Po 1. lednu 1996 musí mít tyto údaje tuto podobu: "produkt přecházející na ekologické zemědělství". a nesmí být zapsány barvou, velikostí a typem písma, které by byly výraznější než obchodní název produktu; v označení nesmí být slova "ekologické zemědělství". výraznější než slova "produkt přecházející na".;
d) produkty obsahují pouze jednu složku zemědělského původu;
e) u produktů připravených po 1. lednu 1997 musí označení uvádět název nebo číselný kód kontrolního subjektu nebo orgánu, kterému podléhá hospodářský subjekt, který provedl poslední operaci produkce nebo přípravy.
Členské státy rozhodnou, zda vyžadují uvedení názvu nebo číselného kódu a uvědomí o tom Komisi;".
12. V článku 5 se za odstavec 5 vkládá nový odstavec, který zní:
"5a. Aniž je dotčen odstavec 3, může označení a propagace produktu uvedeného v čl. 1 odst. 1 písm. b) obsahovat údaje odkazující na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud:
a) nejméně 70 % složek produktu, které jsou zemědělského původu, jsou vyprodukovány podle pravidel stanovených v článku 6 nebo dovezeny ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11 nebo jsou získány z takto vyprodukovaných nebo dovezených výrobků;
b) všechny ostatní složky produktu, které jsou zemědělského původu, jsou uvedeny v příloze VI oddílu C nebo je členský stát přechodně povolil v souladu s jakýmikoli prováděcími opatřeními přijatými v případě potřeby podle odstavce 7;
c) údaje odkazující na ekologické metody produkce se uvádějí v seznamu složek a pouze v jasném vztahu k těm složkám získaným podle pravidel uvedených v článku 6 nebo dovezených ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11; jsou zapsány stejnou barvou, velikostí a typem písma jako ostatní údaje na seznamu složek.
Tyto údaje musí být také uvedeny v samostatném prohlášení umístěném ve stejném vizuálním poli jako obchodní název a v němž je také uvedeno procento složek zemědělského původu nebo odvozených ze složek zemědělského původu získaných podle pravidel uvedených v článku 6 nebo dovezených ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11.
Prohlášení nesmí být zapsáno barvou, velikostí nebo stylem písma, které by bylo výraznější než obchodní pojmenování produktu.
Prohlášení má následující podobu: "X % zemědělských složek bylo vyprodukováno podle pravidel ekologického zemědělství".;
d) produkt obsahuje jako složky nezemědělského původu pouze látky uvedené v příloze VI oddílu A;
e) produkt ani jeho složky zemědělského původu uvedené v písmeni a) nebyly podrobeny ošetření, při kterém byly použity látky neuvedené v příloze VI oddílu B;
f) produkt ani jeho složky nebyly podrobeny ošetření ionizujícím zářením;
g) produkt připravil nebo dovezl hospodářský subjekt, který podléhá kontrolním opatřením stanoveným v článcích 8 a 9;
h) u produktů vyprodukovaných po 1. lednu 1997 musí označení uvádět název nebo číselný kód kontrolního subjektu nebo orgánu, kterému podléhá hospodářský subjekt, který provedl poslední operaci produkce nebo přípravy.
Členské státy rozhodnou, zda vyžadují uvedení názvu nebo číselného kódu a uvědomí o tom Komisi;".
13. Ustanovení čl. 5 odst. 6 se nahrazuje tímto:
"6. V průběhu přechodného období, které končí dnem 31. prosince 1997, může označování a propagace produkt uvedeného v čl. 1 odst. 1 písm. b) částečně připraveného ze složek, které nesplňují požadavky odst. 3 písm. a), odkazovat na ekologické metody produkce, pokud:
a) nejméně 50 % složek zemědělského původu splňuje požadavky odst. 3 písm. a);
b) produkt splňuje požadavky odst. 3 písm. c), d), e) a f);
c) údaje odkazující na ekologické metody produkce:
- jsou uvedeny pouze v seznamu složek podle ustanovení směrnice 79/112/EHS, naposledy pozměněné směrnicí 89/395/EHS,
- jasně odkazují pouze na ty složky, které byly získány podle pravidel uvedených v článku 6 nebo dovezených podle pravidel uvedených v článku 11;
d) složky a jejich poměrná množství jsou na seznamu složek uvedeny sestupně podle hmotnosti;
e) údaje na seznamu složek mají stejnou barvu, velikost a typ písma;".
14. V čl. 5 odst. 8 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"8. V příloze VI oddílech A, B a C se v souladu s postupem stanoveným v článku 14 stanoví omezující seznam látek a produktů uvedených v odst. 3 písm. b), c) a d) a v odst. 5a písm. b), d) a e)."
15. Ustanovení čl. 5 odst. 9 se nahrazuje tímto odstavcem a za něj se doplňují nové odstavce 10 a 11, které zní:
"9. Pro výpočet procent uvedených v odstavcích 3 a 6 platí pravidla stanovená v článcích 6 a 7 směrnice 79/112/EHS.
10. Produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 obsahující složku získanou podle pravidel stanovených v článku 6 nesmí obsahovat stejnou složku, které by nebyla získána podle těchto pravidel.
11. Do 1. ledna 1999 Komise přezkoumá ustanovení tohoto článku a článku 10 a předloží jakékoli vhodné návrhy na jejich přezkum."
16. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Z ekologické metody produkce vyplývá, že pro produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a), kromě osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu:
a) musí být splněny přinejmenším požadavky přílohy I a v případě potřeby prováděcí pravidla, která se k nim vztahují;
b) pouze produkty složené z látek uvedených v přílohách I a II mohou být použity jako přípravky na ochranu rostlin, detergenty, hnojiva nebo pomocné půdní látky nebo k jiným účelům, pokud je pro některé látky takový účel upřesněn v příloze II.
Mohou být použity pouze za zvláštních podmínek stanovených v přílohách I a II a to takovým způsobem, který je povolen v dotyčných členských státech v zemědělství obecně v souladu s příslušnými ustanoveními Komise nebo s vnitrostátními předpisy v souladu s právem Společenství;
c) používá se výhradně osivo a vegetativní rozmnožovací materiál vyprodukovaný ekologickou metodou produkce uvedenou v odstavci 2.
2. Z ekologické metody produkce vyplývá, že u osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu byly matečná rostlina v případě osiva a matečná rostlina(y) v případě vegetativního rozmnožovacího materiálu vyprodukovány podle ustanovení předchozího odstavce písm. a) a b) přinejmenším po jednu generaci nebo u trvalých kultur po dvě vegetační období.
3. a) Odchylně od odst. 1 písm. c) lze v průběhu přechodného období, které skončí dnem 31. prosince 2000, a se souhlasem příslušných orgánů členského státu používat osivo a vegetativní rozmnožovací materiál nezískané ekologickou metodou produkce, pokud uživatelé tohoto rozmnožovacího materiálu mohou ke spokojenosti kontrolního subjektu nebo orgánu členského státu prokázat, že na trhu nebylo možné získat rozmnožovací materiál vhodné odrůdy daného druhu, který by splňoval požadavky odstavce 2.
V takovém případě se musí používat rozmnožovací materiál, který nebyl ošetřen přípravky, které nejsou uvedeny v příloze II oddíle B, pokud je takový materiál na trhu Společenství dostupný.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o jakémkoli povolení uděleném podle tohoto odstavce.
b) Postup uvedený v článku 14 lze použít při rozhodování o:
- zavedení omezení tykajících se přechodných opatření uvedených v písmeni a) pro některé druhy nebo typy rozmnožovacího materiálu nebo zákaz chemického ošetření do 31. prosince 2000,
- zachování odchylky uvedené v písmeni a) pro některé druhy nebo typy rozmnožovacího materiálu a pro celé Společenství nebo pro některé jeho části po 31. prosinci 2000,
- zavedení procesních pravidel a kritérií týkajících se odchylky uvedené v písmeni a) a o jejím ohlašování příslušným odborným organizacím, ostatním členským státům a Komisi.
4. Do 31. prosince 1999 Komise přezkoumá ustanovení tohoto článku, zejména odst. 1 písm. c) a odstavce 2, a předloží jakékoli vhodné návrhy na jejich přezkum."
17. Za článek 6 se vkládá tento článek, který zní:
"Článek 6a
1. Pro účely tohoto článku se "sazenicemi" rozumějí celé sazenice určené k pěstování v produkci rostlin.
2. Z ekologické metody produkce vyplývá, že producenti používají sazenice vyprodukované podle článku 6.
3. Odchylně od odstavce 2 se sazenice, které nebyly získány ekologickými metodami produkce, mohou používat po přechodné období, které končí dnem 31. prosince 1997, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) příslušný orgán členského státu povolil použití poté, co uživatel nebo uživatelé tohoto materiálu prokázal(i) ke spokojenosti kontrolního subjektu nebo orgánu členského státu, že nebyl(i) schopni získat příslušnou odrůdu dotyčného druhu na trhu Společenství;
b) sazenice nebyly od vysetí ošetřeny jinými přípravky než těmi, které jsou uvedeny v příloze II oddílech A a B;
c) sazenice pocházejí od producenta, který přijal kontrolní systém, který je rovnocenný podmínkám stanoveným v článku 9, a souhlasil s uplatněním omezení v písmeni b); toto ustanovení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996;
d) po výsadbě se musí sazenice pěstovat podle ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. a) a b) po dobu nejméně šest týdnů před sklizní;
e) označování jakéhokoli produktu obsahujícího složky, které jsou získány z takovýchto sazenic, nesmí zahrnovat údaje uvedené v článku 10;
f) aniž je dotčeno jakékoli omezení vyplývající z postupu uvedeného v odstavci 4, zrušuje se jakékoli povolení udělené podle tohoto odstavce, jakmile nedostupnost skončí, a jeho platnost skončí nejpozději dnem 31. prosince 1997.
4. a) Při udělení povolení uvedeného v odstavci 3 členský stát neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi tyto informace:
- datum povolení,
- jméno dotyčné odrůdy a druhu,
- požadované množství a odůvodnění tohoto množství,
- očekávanou dobu skladování,
- jakékoli další informace, které si vyžádá Komise nebo členské státy.
4. b) Pokud informace, které jakýkoli členský stát předložil Komisi a členskému státu, který udělil povolení, ukáže, že v době skladování je dotyčná odrůda dostupná, členský stát zváží zrušení povolení nebo zkrácení doby jeho platnosti a do deseti dnů od přijetí informace uvědomí Komisi a ostatní členské státy o přijatých opatřeních.
4. c) Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise se otázka předloží k přezkoumání výboru uvedenému v článku 14.
V souladu s postupem stanoveným v článku 14 může být rozhodnuto o zrušení povolení nebo o změně doby jeho platnosti."
18. V článku 7 se za odstavec 1 vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Podmínky uvedené v odstavci 1 neplatí pro produkty, které se obecně používaly před přijetím tohoto nařízení podle zásad dobré praxe ekologického zemědělství dodržovaných ve Společenství."
19. V čl. 9 odst. 1 se slova "hospodářské subjekty produkující nebo připravující produkty uvedené v článku 1" nahrazují slovy "hospodářské subjekty produkující, připravující nebo dovážející ze třetích zemí produkty uvedené v článku 1".
20. V čl. 9 odst. 5 písm. b) se slovo "nesrovnalostí" nahrazuje slovy "nesrovnalostí nebo protiprávního jednání".
21. V čl. 9 odst. 6 písm. c) se slova "protiprávní jednání" nahrazují slovy "nesrovnalosti nebo protiprávní jednání".
22. V čl. 9 odst. 6 písm. d) se slova "stanovené v odstavcích 7, 8 a 9" nahrazují slovy "stanovené v odstavcích 7, 8, 9 a 11".
23. V článku 9 se za odstavec 6 vkládá nový odstavec, který zní:
"6a. Členské státy vydají do 1. ledna 1996 všem kontrolním subjektům nebo orgánům schváleným nebo určeným v souladu s ustanoveními tohoto článku číselný kód.
Uvědomí o něm ostatní členské státy a Komisi; Komise zveřejní číselné kódy v seznamu uvedeném v článku 15 posledním pododstavci."
24. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"11. S platností od 1. ledna 1998 a aniž jsou dotčeny odstavce 5 a 6 musí schválené kontrolní subjekty splnit požadavky stanovené v podmínkách normy EN 45011 ze dne 26. června 1989."
25. Ustanovení čl. 10 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Údaj nebo logo uvedené v příloze V potvrzující, že produkty podléhají zvláštnímu kontrolnímu systému, mohou být uváděny na označení produktů podle článku 1 pouze tehdy, pokud tyto produkty:
a) splňují požadavky čl. 5 odst. 1 nebo 3;
b) podléhaly kontrolním mechanismům uvedeným v článku 9 po celou dobu stádia produkce a přípravy;
c) producent nebo přípravce je prodává v uzavřených obalech přímo konečnému spotřebiteli nebo je uvádí na trh jako balené potraviny; v případě přímého prodeje producentem nebo přípravcem konečnému spotřebiteli se uzavřený obal nevyžaduje, pokud označování umožňuje jasnou a jednoznačnou identifikaci výrobku, na který se toto označení vztahuje;
d) na jejich značení je uvedeno jméno nebo obchodní firma producenta, přípravce nebo prodejce spolu s názvem nebo číselným kódem kontrolního subjektu nebo orgánu a jakékoli označení vyžadované podle ustanovení nařízení o označování potravin podle práva Společenství."
26. V čl. 10 odst. 3 písm. a) se slova "článků 5, 6 a 7" nahrazují slovy "článků 5 a 6".
27. V článku 10 se odstavce 5, 6, a 7 nahrazují tímto:
"Obecná prováděcí opatření
Článek 10a
1. Zjistí-li některý členský stát nesrovnalosti nebo protiprávní jednání při uplatňování tohoto nařízení u produktu pocházejícího z jiného členského státu a nesoucího údaje uvedené v článku 2 nebo v příloze V, uvědomí o tom Komisi a členský stát, který určil kontrolní orgán nebo schválil kontrolní subjekt.
2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná a opatření, aby zabránily podvodnému používání údajů uvedených v článku 2 nebo v příloze V."
28. V čl. 11 odst. 3 písm. a) se slova "kontrolním orgánům" nahrazují slovy "kontrolnímu subjektu nebo kontrolnímu orgánu".
29. V čl. 11 odst. 6 písm. a) se datum "31. července 1995" nahrazuje datem "31. prosince 2002".
30. V čl. 11 odst. 6 písm. a) se poslední věta nahrazuje tímto:
"Platnost tohoto povolení skončí rozhodnutím zapsat třetí zemi do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. a), pokud se netýká produktu vyprodukovaného v oblasti, která nebyla upřesněna v rozhodnutí uvedeném v odst. 1 písm. a) a která nebyla zkoumána v rámci žádosti předložené třetí zemí, a pouze pokud tato třetí země souhlasila, aby pokračoval postup schvalování uvedený v tomto odstavci."
31. V článku 11 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Komise může v souladu s postupem stanoveným v článku 14 na žádost členského státu schválit kontrolní subjekt třetí země, který předtím vyhodnotil daný členský stát, a doplnit ho do seznamu uvedeného v odst.
1 písm. a). Komise doručí žádost dotyčné třetí zemi."
32. V článku 13 se před první odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— prováděcí pravidla k tomuto nařízení,".
33. V článku 13 se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— změny přílohy V za účelem vymezení loga Společenství, které bude doplněno k údajům ukazujícím, že produkty podléhají kontrolnímu systému, nebo tyto údaje nahradí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1948/95 ze dne 7. srpna 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 974/95 v odvětví olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a nařízením (ES) č. 3290/94,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1650/86 ze dne 26. května 1986 o náhradách a dávkách při vývozu olivového oleje [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 974/95 ze dne 28. dubna 1995, o určitých přechodných opatřeních potřebných k provádění dohody o zemědělství Uruguayského kola [4], stanoví pravidla k zajištění harmonického přechodu mezi režimem platícím před datem vstupu výše uvedené dohody v platnost a režimem platícím od tohoto data, zejména pak vydávání vývozních licencí na množství odpovídající normálnímu odbytu za dané období;
vzhledem k tomu, že pro zajištění dodržování daných množství v odvětví olivového oleje je třeba omezit vydávání přechodných licencí na množství přidělená v rámci stálého nabídkového řízení, daného nařízením Komise (ES) č. 2517/94 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V odvětví olivového oleje jsou licence uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 974/95 (dále jen "přechodné licence") vydávané pouze na množství produktů přidělených v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 2517/94.
Článek 2
1. Zainteresované subjekty mohou podávat nabídky od 1. září 1995 s uvedením, zda se vztahují k žádosti o přechodnou licenci.
2. Sdělované nabídky uvedené v čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 2517/94 uvádějí zvlášť ty, které se týkají žádostí o přechodné licence.
Článek 3
V případě, že by přidělení nabídky účastníkům, jejichž nabídky týkající se žádostí o přechodné licence jsou rovny nebo nižší než maximální výše vývozní náhrady stanovená v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 2517/94, vedlo k překročení množstevního omezení uvedeného v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 974/95, je pro uvedené nabídky stanoveno maximální množství dle ustanovení čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 2517/94 a nabídka je přidělena v souladu s článkem 7 uvedeného nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 7. srpna 1995, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 97/95 ze dne 17. ledna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95, a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1664/95 [4] mění nařízení, která před 1. únorem 1995 stanovila některé ceny a částky v odvětví obilovin, olejnatých semen a bílkovinných plodin, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty, a zejména minimální cenu podle třetí odrážky čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92, vyrovnávací platbu podle třetí odrážky čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení a částku prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
vzhledem k tomu, že příloha II nařízení Komise (ES) č. 97/95 [5] stanoví na základě obsahu škrobu minimální ceny, vyrovnávací platby a prémie odpovídající hmotnosti pod vodou 5050 gramů brambor; že by uvedená příloha měla být upravena v důsledku změn zavedených nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 97/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 9. srpna 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3175/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin na menší ostrovy v Egejském moři a předběžný odhad dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2958/93 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [4], stanoví společná prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek některých zemědělských produktů na menší ostrovy v Egejském moři;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zohlednily zvláštní obchodní zvyklosti v odvětví obilovin, stanovilo nařízení Komise (ES) č. 3175/94 [5] doplňková a odchylující se ustanovení k nařízení (ES) č.
2958/93; že pro dosažení cílů režimu dodávek stanoveného nařízením (EHS) č. 2019/93, a zejména pro zmírnění přírodních překážek na menších ostrovech v Egejském moři by mělo být umožněno, aby se tento režim rovněž vztahoval, aniž se tím naruší rozvoj místní produkce, na 12000 tun ječmene vypěstovaného na ostrově Lemnos, pokud je toto množství s ohledem zvláštní potřeby tohoto ostrova nadbytečné; že by proto měla být určena částka paušální podpory, která se poskytne pro dodávku tohoto produktu z ostrova Lemnos na menší ostrovy v Egejském moři;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3175/94 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
1. Paušální podpora 15 ECU/t stanovená v první odrážce čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2958/93 se ročně poskytne pro množství 12000 tun pro dodávku ječmene sklizeného na ostrově Lemnos na jiné menší ostrovy
ze dne 9. srpna 1995, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1839/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č 1863/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanovují podrobná pravidla pro uplatňování celních kvót pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska [3], obsahuje pravidla, kterými se řídí provádění těchto dovozů; že však neobsahuje žádná ustanovení pro úpravu snížení dovozního cla, uděleného na základě nabídkového řízení, podle měsíce dovozu; že v případě kukuřice a čiroku je intervenční cena upravována mezi listopadem a květnem, aby se do ceny promítly měsíční přírůstky, a 1. října, aby se do ceny promítla nová sklizeň; že aby se zabránilo narušení trhu, mělo by být nařízení (ES) č.
1839/95 změněno zavedením úprav snížení, které bude odpovídat úpravám intervenční ceny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1839/95 se k odstavci 4 vkládá nová hlava, která zní:
"Avšak v případě dovozů uskutečněných po konci měsíce, v němž byla vydána dovozní licence, je-li dovozní licence vydána mezi říjnem a květnem včetně, bude udělená částka snížení bude zvýšena o částku rovnající se rozdílu mezi intervenční cenou platnou v měsíci, ve kterém byla licence vydána, zvýšenou o 55 % a cenou platnou v měsíci, v kterém bylo přijato osvědčení o uvolnění do volného oběhu, zvýšenou o tutéž procentní sazbu.
Byla-li licence vydána před 1. říjnem a použita po tomto datu, bude udělený odpočet snížen o částku vypočtenou stejným způsobem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. srpna 1995, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 344/91 ze dne 13. února 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1186/90, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
1 a 2 nařízení Komise (EHS) č.
344/91 ze dne 13. února 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1186/90, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2191/93 [3], upravuje provádění a kontrolu třídění; že s cílem udržet uspokojivou úroveň osob pravidelně provádějících třídění na jatkách je nutné pravidelně sledovat jejich práci prostřednictvím individuálních čtvrtletních testů; že na základě dosavadních zkušeností je nezbytné, aby se namátkové kontroly vztahovaly nejen na třídění a identifikace většího počtu jatečně upravených těl, ale i na jejich obchodní úpravu; že k dosažení větší účinnosti je nutné stanovit, aby byly výsledky individuálních testů i kontrol podle uvedeného článku předmětem protokolů uchovávaných příslušnými kontrolními úřady členského státu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (EHS) č. 344/91 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby třídění prováděli kvalifikovaní odborní zaměstnanci, kteří k tomuto účelu získali povolení.
Povolení lze nahradit schválením, které udělí členský stát, pokud takové schválení představuje uznání odpovídající kvalifikace.
Schopnosti osob pravidelně provádějících třídění ve schválených zařízeních, která v ročním průměru porážejí týdně nejméně 75 kusů dospělého skotu, budou čtvrtletně sledovány prostřednictvím předem neoznámeného individuálního testu 40 jatečně upravených těl.
Ve schválených zařízeních, kde třídění pravidelně provádí pouze jedna osoba a v nichž se nachází nejvíce 40 jatečně upravených těl, bude však test uskutečněn na počtu kusů jatečně upravených těl, která jsou v dané chvíli k dispozici, nejméně však na 25 kusech.
Testy vykoná subjekt, který je nezávislý na příslušných jatkách a je odpovědný za třídění, a připočte je ke kontrolám podle odstavce 2.
Požadavek nezávislosti na subjektech odpovědných za třídění se však neuplatní, pokud tyto kontroly vykonává samotný příslušný orgán.
2. Třídění a identifikace jatečně upravených těl jsou bez předchozího upozornění kontrolovány nezávislými subjekty přímo v zařízeních uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 1186/90.
Kontroly musí být prováděny ve všech schválených zařízeních, která provádějí třídění, nejméně dvakrát za čtvrt roku a musí se vztahovat na nejméně stejný počet namátkou vybraných jatečně upravených těl, jaký je uveden v odst. 1 druhém pododstavci. Pro schválená zařízení podle čl. 2 odst. 2 první odrážky a pro schválená zařízení, kde pravidelně provádí třídění pouze jedna osoba, však stačí jedna kontrola za čtvrt roku.
Pokud je subjekt odpovědný za kontrolu stejný jako subjekt odpovědný za třídění a identifikaci nebo pokud není řízen veřejnoprávním subjektem, musí být kontroly uvedené v předchozím pododstavci prováděny pod fyzickým dohledem veřejného subjektu za stejných podmínek nejméně jednou ročně.
Veřejnoprávní subjekt je pravidelně informován o pracovních výsledcích kontrolního subjektu.
Pokud je při těchto kontrolách zjištěn značný počet nesprávně provedených třídění nebo identifikací, které nejsou v souladu s předpisy,
a) je zvýšen počet kontrolovaných jatečně upravených těl i četnost namátkových kontrol zvýšena a
b) může být odebráno povolení stanovené v předchozím odstavci.
Protokoly o kontrolách provedených podle tohoto článku jsou vyhotoveny a uchovány kontrolními orgány členských států.
Tyto protokoly uvádějí zejména počet kontrolovaných jatečně upravených těl a počet těl, která byla tříděna nebo identifikována nesprávně.
Rovněž obsahují podrobnosti o způsobech obchodní úpravy a případně o jejich souladu s předpisy Společenství."
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k použití tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [2] stanoví kritéria a postupy pro zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V b, VI, VII, VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0;
vzhledem k tomu, že na základě článku 5 uvedeného nařízení členské státy sdělí Komisi jmenovité seznamy plavidel podle lovišť, vyhodnocení nezbytné intenzity rybolovu pro každé loviště a případně navrhovaný systém regulace intenzity rybolovu;
vzhledem k tomu, že na základě informací předaných členskými státy a v souladu s kritérii stanovenými uvedeným nařízením se musí stanovit maximální intenzita rybolovu pro každý členský stát a pro každé loviště podle čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení s cílem zaručit, že nedojde ke zvýšení současné celkové intenzity rybolovu v příslušných oblastech;
vzhledem k tomu, že řízení intenzity rybolovu je úkolem členských států vlajky a že je nutné, aby pro účely kontroly intenzity rybolovu členské státy zohlednily účinek výměn kvót na intenzitu rybolovu;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise na žádost členského státu mohla stanovit prováděcí pravidla podle čl. 6 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 685/95;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, aby Komise přezkoumala na žádost členského státu jeho maximální intenzitu rybolovu v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení (ES) č. 685/95;
vzhledem k tomu, že účinnost opatření pro řízení intenzity rybolovu v jednotlivých lovištích závisí na inspekčních a kontrolních opatřeních, jak jsou definována v příslušných ustanoveních společné rybářské politiky, a zejména na ustanoveních nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se zavádí režim řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V b, VI, VII, VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0.
Článek 2
Roční maximální intenzita rybolovu pro každý členský stát a pro každé loviště je uvedena v příloze.
Článek 3
1. Roční maximální intenzita rybolovu uvedená v článku 2 se netýká ani výměn kvót prováděných v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3760/92 ani novému přidělení a/nebo odpočtů podle čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93.
2. Pokud se členské státy rozhodnou vyměnit veškeré rybolovné stroje, které jim byly přiděleny, nebo pouze jejich část, oznámí Komisi nejenom tuto výměnu, ale také intenzitu rybolovu, která je s ní spojena.
V případě nového přidělení a/nebo odpočtů kvót členské státy oznámí Komisi intenzitu rybolovu, která odpovídá těmto novým přidělením a/nebo odpočtům.
3. Příslušné členské státy upraví maximální úroveň své intenzity rybolovu s ohledem na:
a) výměny kvót a
b) nová přidělení a/nebo odpočty.
Článek 4
Na žádost členského státu může Komise postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92:
- stanovit prováděcí pravidla uvedená v čl. 6 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 685/95,
- přijmout vhodná opatření, aby příslušný členský stát mohl vyčerpat své kvóty podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 685/95.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2125/95 ze dne 6. září 1995 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby rodu Agaricus
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1032/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních v zemědělství za účelem provedení dohod uzavřených v rámci uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v Dohodě o zemědělství, uzavřené v rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola, se Společenství zavázalo otevřít za určitých podmínek od 1. července 1995 celní kvóty Společenství pro konzervované houby druhu Agaricus spadající pod kódy KN 07119040, 20031020 a 20031030; že je třeba otevřít tyto kvóty a upřesnit podmínky jejich správy, aby byl zajištěn optimální přechod mezi způsobem platným do 30. června 1995 a novým způsobem zavedeným k 1. červenci 1995; že je proto vhodné převzít prováděcí pravidla předchozího způsobu a zachovat dosavadní dovozní kalendáře;
vzhledem k tomu, že objem dovozních licencí vydaných od 1. ledna do 30. června 1995 na základě nařízení Komise (ES) č. 3107/94 [4], naposledy pozměněného nařízením č.
1032/95 [5], pokryl celkový roční objem licencí pro Čínu, 10056 tun pro Polsko, 137 tun pro Bulharsko a 551 tun pro ostatní dodavatelské země; že nebyla vydána žádná licence pro Rumunsko; že je proto třeba otevřít kvóty pro období od 1. července do 31. prosince 1995 na objem odpovídající zůstatku pro každou výše uvedenou zemi nebo skupinu zemí;
vzhledem k tomu, že při rozdělení objemu dovozu mezi dodavatelské země musí být brána v úvahu současná tradiční výměna zboží, noví dodavatelé a preference obsažené v evropských dohodách s Bulharskem [6], Polskem [7] a Rumunskem [8];
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit možnost přezkoumání tohoto rozdělení v průběhu roku v návaznosti na údaje známé po prvním pololetí; že je třeba zřídit rezervu, aby se předešlo přerušení obchodu s dodavatelskou zemí, pokud není celkový objem vyčerpán;
vzhledem k tomu, že je třeba určit podmínky pro zajištění, aby se na objem překračující celní kvóty vztahovalo plné clo podle společného celního sazebníku; že tyto podmínky se musí týkat vydávání licencí v takových lhůtách, které umožní kontrolu objemu a nezbytnou komunikaci ze strany členských států; že tato ustanovení buď doplňují, nebo pozměňují ustanovení obsažená jednak v nařízení Komise (ES) č.
1921/95 ze dne 3. srpna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních licencí pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a kterým se zrušují nařízení (EHS) č. 2405/89 a (EHS) č.
3518/86 [9], jednak v nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [10], naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že je třeba rozlišit mezi tradičními a novými dovozci a stanovit některá kritéria týkající se postavení žadatele a používání vydaných licencí; že by navíc objem pro každou kategorii dovozců měla být rozdělen spravedlivě;
vzhledem k tomu, že je vhodnější provést rozdělení mezi tradiční dovozce na podkladě dovezeného objemu než na podkladě vydaných licencí; že je nicméně ze správních důvodů třeba dodržet přechodné období, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 3107/94;
vzhledem k tomu, že pro zajištění správného využití kvót je nezbytné zavést pravidelná hlášení ze strany členských států o objemech, pro které nebyly použity licence;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóty pro konzervované houby rodu Agaricus kódů KN 07119040, 20031020 a 20031030 a uvedené v příloze I se otevírají za podmínek uvedených v tomto nařízení.
Sazba valorického cla se stanoví ve výši 12 % pro produkty kódu KN 07119040 a 23 % pro produkty kódů KN 20031020 a 20031030. Avšak pro Bulharsko, Polsko a Rumunsko činí clo 8,4 % pro produkty spadající pod tři uvedené kódy.
Článek 2
1. Při veškerém dovozu v rámci kvót zmíněných v článku 1 je třeba předložit dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Kvóty jsou rozděleny mezi dodavatelské země podle přílohy I sloupce I na období od 1. července do 31. prosince 1995 a sloupce II na každý následující kalendářní rok, s výjimkou části, která tvoří rezervu.
3. Rozdělení může být změněno na základě údajů o objemech, pro které byly licence vydány k 30. červnu.
Článek 3
1. Použije se nařízení (ES) č. 1921/95, s výjimkou čl. 5 odst. 2 a s výhradou zvláštních ustanovení tohoto nařízení.
2. Doba platnosti dovozních licencí je šest měsíců od jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 a nesmí přesáhnout 31. prosinec daného roku.
Článek 4
1. Každý ze dvou objemů, jak objem poskytnutý Číně, tak objem poskytnutý ostatním zemím v souladu s přílohou tohoto nařízení, se dělí takto:
a) 85 % tradičním dovozcům.
Za "tradiční dovozce" jsou považováni dovozci, kteří obdrželi dovozní licenci podle nařízení Rady (EHS) č. 1796/81 [12] nebo podle tohoto nařízení v průběhu každého ze tří předcházejících kalendářních let a dovezli produkty uvedené v článku 1 v průběhu nejméně dvou ze tří předcházejících kalendářních let.
První podmínka týkající se obdržení dovozních licencí se pro dovozce z Rakouska, Finska a Švédska uplatňuje až od 1. ledna 1998;
b) 15 % novým dovozcům.
Za nové dovozce jsou považováni ostatní dovozci, kteří nejsou uvedeni v písmenu a), hospodářské subjekty, fyzické či právnické osoby, jednotlivci či skupiny, provozující obchodní činnost nejméně jeden rok.
Dodržení této podmínky se osvědčuje zapsáním v obchodním rejstříku členského státu nebo jiným rovnocenným průkazem uznaným členským státem.
Obdrží-li dovozce této kategorie dovozní licenci podle nařízení (EHS) č. 1796/81 nebo tohoto nařízení v předcházejícím kalendářní roce, musí prokázat, že mu bylo propuštěno do volného oběhu na vlastní účet alespoň 50 % objemu, který mu byl přidělen.
2. Dovozci uvedení v odstavci 1 přikládají k žádosti informace umožňující příslušným vnitrostátním orgánům ověřit podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b).
3. Objemy stále volné k 15. říjnu se rozdělí rovným dílem mezi obě kategorie dovozců.
Článek 5
1. Žádosti o licence předkládané tradičním dovozcem podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nesmějí převýšit pro každých šest měsíců 60 % průměrného ročního objemu dovozu za předcházející tři kalendářní roky, s výjimkou let 1992, 1993 a 1994, pro které se u dovozců Společenství ve složení k 31. prosinci 1994 použije roční objem vydaných dovozních licencí.
2. Žádosti o licence předkládané novým dovozcem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nesmějí převýšit za jakékoliv šestiměsíční období a pro každou ze dvou skupin zemí uvedených ve zmíněném článku 8 % objemu stanoveného v uvedeném písmenu b) pro každou ze dvou skupin zmíněných zemí.
Článek 6
1. Členské státy sdělí Komisi objemy, které jsou předmětem žádostí o licenci v rámci kvót uvedených v článku 1 v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1921/95, přičemž se rozliší objemy požadované podle čl. 4 odst. 1 písm. a) a b).
2. Dovozní licence se vydávají pátý pracovní den po dni podání žádosti, pokud Komise během této doby nepřijme zvláštní opatření.
3. Pokud požadovaný objem převyšuje dostupný objem pro některou z dodavatelských zemí, přidělí Komise objem, který přesahuje dostupný objem, z rezervy zmíněné v čl. 2 odst. 2.
4. Pokud požadovaný objem překračuje dostupný objem i po využití rezervy, stanoví Komise jednotné procento snížení pro všechny uvedené žádosti a zastaví vydávání dalších licencí.
Článek 7
Komise pravidelně informuje členské státy o stavu využití kvót a o vyčerpání stanoveného objemu, jakmile k němu dojde.
Článek 8
Členské státy sdělí Komisi, jakmile se o nich dovědí, objemy vydaných licencí, které nebyly využity.
Článek 9
1. Použije se čl. 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88.
2. Z objemů dovozu v rámci tolerance uvedené v čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se vybere plné dovozní clo podle společného celního sazebníku.
Článek 10
1. Propuštění hub pocházejících z Číny do volného oběhu se řídí články 55 a 65 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [13]. V případě ztráty, odchylně od čl. 57 odst. 2 uvedeného nařízení, mohou příslušné úřady přijmout duplikát originálu licence.
2. Orgány příslušné pro vydávání originálních licencí i duplikátů jsou uvedeny v příloze II.
3. Produkty pocházející z Bulharska, Polska a Rumunska se propustí do volného oběhu ve Společenství po předložení osvědčení EUR.1 vydaného orgány těchto zemí v souladu s protokoly č. 4 Evropských dohod.
Článek 11
1. Dovozní licence obsahují v kolonce 24 následující poznámku v některém z úředních jazyků Evropské unie:
- ,
- ,
- , - ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- , - , - .
2. Je-li zemí původu Bulharsko, Polsko nebo Rumunsko, obsahují dovozní licence v kolonce 24 následující poznámku v některém z úředních jazyků Evropské unie:
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - , - ,
za ní následuje jméno státu a poznámka:
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- .
Článek 12
1. Držitel dovozní licence může požádat o změnu kódu kombinované nomenklatury, na nějž byla licence vydána, za podmínky, že
a) se žádost týká některého z ostatních kódů uvedených v článku 1;
b) je žádost podána orgánu, který vydal originál dovozní licence, doložena originálem a všemi vydanými výpisy.
2. Orgán, který vydal originál licence, si jej ponechá spolu se všemi výpisy a vystaví náhradní licenci a případně jeden nebo více výpisů z náhradní licence.
3. Náhradní licence a případně výpis nebo výpisy
- se vydávají pro objem produktů stejný nebo nižší než je maximální dostupný objem uvedený v nahrazovaném dokumentu,
- uvádějí v kolonce 20 číslo a den vydání nahrazovaného dokumentu,
- uvádějí v polích 13, 14 a 15 údaje o nových produktech, kterých se týkají,
- uvádějí v kolonce 16 nový kód kombinované nomenklatury,
- uvádějí v ostatních polích stejné údaje, které jsou v nahrazovaném dokumentu, a zejména stejný den pozbytí platnosti.
4. Členské státy neprodleně sdělí Komisi údaje týkající se změn kódů kombinované nomenklatury u vydaných dovozních licencí.
Článek 13
Zrušuje se nařízení (ES) č. 3107/94.
Z dovozu uskutečněného po 1. červenci 1995 na základě a během doby platnosti licencí osvobozených od dodatečné částky, vydaných podle nařízení (ES) č. 3107/94, se vybírá valorické clo uvedené v článku 1.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 17 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Dohoda o zemědělství sjednaná během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (dále jen "dohoda") zejména vyžaduje, aby byla pozměněna nařízení upravující vývoz v odvětví cukru; že hlava II (Obchod se třetími zeměmi) základního nařízení (EHS) č. 1785/81 byla v důsledku dohody podrobena revizi v nařízení Rady (ES) č.
3290/94 [3]; že je tudíž rovněž nezbytné přezkoumat prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro cukr stanovená v nařízení Komise (EHS) č. 394/70 [4] naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
1469/77 [6] ve znění nařízení (EHS) č. 1714/88 [7] a tato nařízení zrušit, avšak ponechat ta ustanovení uvedených nařízení, která jsou pro používání režimu náhrad stále relevantní;
vzhledem k tomu, že cukr kandys, který se vyrábí z bílého cukru nebo rafinovaného surového cukru, má velmi často stupeň polarizace menší než 99,5 %; že s ohledem na vysoký stupeň čistoty použité suroviny by se náhrada pro cukr kandys měla co nejvíce blížit náhradě stanovené pro bílý cukr; že je třeba stanovit přesnou definici cukru kandys;
vzhledem k tomu, že intervenční ceny jsou pro bílý cukr a surový cukr stanoveny bez ohledu na dávku ze skladování stanovenou v článku 8 nařízení (EHS) č.
1785/81; že je však nezbytné vzít v úvahu dopad uvedené dávky na ceny cukru a na základě toho stanovit vývozní náhrady;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit všem dotyčným stranám ve Společenství rovné zacházení by měla být stanovena standardní metoda pro stanovení obsahu sacharózy některých produktů; že pro případy, kdy uvedená metoda neumožní stanovit celkový obsah sacharózy, musí být přijata zvláštní ustanovení;
vzhledem k tomu, že u sirupů s relativně nízkým stupněm čistoty je třeba obsah sacharózy stanovit jednotně na základě obsahu extrahovatelného cukru;
vzhledem k tomu, že v odvětví cukru dochází stále častěji k tomu, že před vývozem bílého cukru do třetích zemí je volně ložený cukr skladován v přístavních skladech nebo silech a je balen až na poslední chvíli, kdy je loď připravena k nakládce, nebo je balen na palubě samotného plavidla; že takový postup v důsledku znamená, že v dotyčném přístavu se společně užívá silo, v němž je uskladněn a tudíž smíchán cukr z různých cukrovarnických podniků; že pro využití režimu vyplácení náhrad předem je podle stávající právní úpravy nezbytné, aby byl cukr uskladněn za podmínek, které jej umožní fyzicky identifikovat, míchání s jinými cukry je nepřípustné; že tato situace znemožňuje, aby se na značné množství cukru Společenství vyváženého do třetích zemí vztahoval režim vyplácení vývozních náhrad předem;
vzhledem k tomu, že zvláštní znaky bílého cukru, zejména jeho vysoký stupeň technické a obchodní stejnorodosti, umožňují, aby u tohoto produktu byla uvolněna regulační omezení, aniž by se však přestalo sledovat, zda po vyplacení náhrady se výrobek skutečně vyveze; že za těchto okolností lze připustit, aby za určitých podmínek (zejména provádění kontroly) mohl být smíchán bílý cukr z různých zdrojů na jednom místě skladování pro účely používání režimu vyplácení vývozních náhrad předem, a to tak, že se pozmění příslušné předpisy v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že za účelem poskytování vývozních náhrad pro isoglukózu a inulinový sirup je nezbytné stanovit limity ohledně obsahu fruktózy a polysacharidů, aby se zajistilo, že se náhrada poskytne pouze pro autentické výrobky v nezměněném stavu; že pro inulinový sirup jsou výrobní kvóty a výrobní dávky stanoveny na stejné úrovni jako pro cukr a isoglukózu použitím koeficientu 1,9; že je proto třeba stanovit náhradu pro inulinový sirup s použitím uvedeného koeficientu; že by vývozní náhrada pro isoglukózu a inulinový sirup měla být stanovena každý měsíc s ohledem na měsíční frekvenci stanovení ostatních náhrad v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že z ekonomického hlediska je žádoucí stanovit, že náhrady mohou být upraveny v případech, kdy v době mezi stanovením těchto náhrad a skutečným vývozem dojde ke změně intervenčních cen a ceny melasy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely článku 17 nařízení (EHS) č. 1785/81 se "cukrem kandys" rozumí cukr, který
a) se skládá z velkých krystalů alespoň 5 mm dlouhých, získaných chlazením a pomalou krystalizací dostatečně koncentrovaného cukerného roztoku
a b) obsahuje nejméně 96 % hmotnostních sacharózy v sušině, stanovených polarimetrickou metodou.
Článek 2
Pro účely čl. 17a odst. 2 písm. b) a článku 17c nařízení (EHS) č. 1785/81 se při stanovení vývozní náhrady vezme v úvahu výše dávky ze skladování uvedená v článku 8 nařízení (EHS) č. 1785/81, která se stanoví pro dotyčný hospodářský rok.
Článek 3
1. Vývozní náhrada pro 100 kg produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 1785/81 se rovná základní částce vynásobené obsahem sacharózy dotyčného produktu, k němuž se případně přičte obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharózy.
2. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, obsah sacharosy, k němuž se případně přičte obsah ostatních cukrů vyjádřených jako sacharóza, je celkovou cukernatostí stanovenou u invertního roztoku podle Clergera–Herzfelda za použití Laneovy a Eynonovy metody (metody redukce mědi).
Celková cukernatost stanovená podle uvedené metody se převede na sacharózu tak, že se vynásobí koeficientem 0,95.
3. V případě sirupů o čistotě nejméně 85 %, avšak méně než 94,5 % se obsah sacharózy, včetně případného obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharóza, stanoví jednotně ve výši 73 % hmotnostních v sušině.
Procento čistoty sirupů se vypočítá tak, že celková cukernatost se vydělí obsahem sušiny a výsledek se vynásobí číslem 100.
Celková cukernatost se stanoví podle metody uvedené v odstavci 2 a obsah sušiny podle areometrické metody.
4. V případě karamelu získaného výhradně z nedenaturovaného cukru kódu KN 1701 se obsah sacharózy, včetně případného obsahu ostatních cukrů vyjádřených jako sacharóza, stanoví na základě obsahu sušiny.
Obsah sušiny se stanoví na základě hustoty roztoku zředěného ve váženém poměru jedna ku jedné.
Výsledek stanovení obsahu sušiny se vyjádří jako sacharóza vynásobením koeficientem jedna.
Na žádost vzít v úvahu uvedený karamel však lze stanovit skutečně použité množství sacharózy, včetně jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza, pokud byl cukr kandys vyroben pod celní kontrolou nebo administrativní kontrolou poskytující rovnocenné záruky.
5. Základní množství podle odstavce 1 se nevztahuje na sirupy o čistotě menší než 85 %.
Článek 4
Pokud se bílý cukr kódu KN 17019910, vyrobený z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství nebo ze surového cukru dovezeného do Společenství v rámci preferenčního režimu, skladuje volně ložený v režimu celního skladu nebo svobodného celního pásma určeného pro vyplácení náhrad předem a definovaného v nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [8] může být tento cukr kromě procesů stanovených v čl. 28 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [9] smíchán ve stejném místě skladování s jiným bílým cukrem stejného kódu KN 17019910, stejného původu, jak je uveden výše, stejné obchodní jakosti a s rovnocennými technickými znaky.
Článek 5
Vývozní náhrady lze poskytovat pouze pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. f) a g) nařízení (EHS) č. 1785/81, pokud tyto produkty:
- byly získávány izomerizací glukózy,
- mají obsah fruktózy v sušině nejméně 41 % hmotnostních
a
- mají celkový obsah polysacharidů a oligosacharidů včetně di- a trisacharidů v sušině nejvýše 8,5 % hmotnostních.
Obsah isoglukózy v sušině se stanoví na základě hustoty roztoku zředěného ve váženém poměru jedna ku jedné nebo, v případě produktů s velmi vysokou konzistencí, sušením.
Tato náhrada se stanoví každý měsíc.
Článek 6
Vývozní náhrady lze poskytovat pouze pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 1785/81, pokud tyto produkty:
- byly získány ihned po hydrolýze inulinu nebo oligofruktózy,
- mají obsah fruktózy v sušině nejméně 80 % hmotnostních
a
- mají celkový obsah polysacharidů a oligosacharidů včetně di- a trisacharidů v sušině nejvýše 8,5 % hmotnostních.
Vývozní náhrada pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 1785/81 se na 100 kilogramů sušiny rovná vývozní náhradě stanovené pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení vynásobené koeficientem 1,9. Náhrada se stanoví každý měsíc.
Článek 7
Jestliže v období mezi
- dnem podání žádosti o vývozní licenci, pokud se náhrada stanoví pravidelně, nebo
- dnem, kdy končí lhůta pro podání nabídek, pokud jde o náhradu stanovenou v rámci nabídkového řízení
a dnem vývozu dojde ke změně cen cukru nebo melasy stanovených podle nařízení (EHS) č. 1785/81, pak lze přistoupit k úpravě náhrady.
Článek 8
Zrušují se nařízení (EHS) č. 394/70 a (EHS) č. 1469/77.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 2136/95 ze dne 7. září 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1464/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 a článek 39 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru byla přijata nařízením (ES) č. 1464/95 [3];
vzhledem k tomu, že respektování závazků týkajících se objemu vývozu a vyplývajících z Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání je zajištěno režimem vývozních licencí vydávaných se stanovenou náhradou; že by za tímto účelem měly být požadované licence vydávány po uplynutí určité doby, ve které Komise žádosti posoudí a která Komisi umožní přijmout veškerá nezbytná opatření v případě, že by v důsledku kladného vyřízení žádostí došlo nebo mohlo dojít k překročení objemu nebo částek stanovených v Dohodě o zemědělství na daný hospodářský rok;
vzhledem k tomu, že by v uvedené době měla Komise posoudit, zda je nutné přijmout nějaká opatření, měly by členské státy neprodleně oznámit všechny žádosti o licence, na které se vztahují pravidelně stanovované náhrady; že tato opatření se mohou rovněž týkat dosud nevyřízených žádostí; že by se žadatelům o licence mělo za určitých podmínek umožnit, aby svoje žádosti stáhli, pokud je stanovena procentní sazba pro přijetí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1464/95 se mění takto:
1. v článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od čtvrté odrážky prvního pododstavce a od druhého pododstavce čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88, jakož i odchylně od první odrážky druhého pododstavce článku 2a nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 se vývozní licence nepožaduje při vývozu množství, které nepřesahuje dvě tuny cukru kódu KN 1701 a cukerných sirupů kódů KN 17026090, 17029099, 17029071 a 21069059 a které bylo vyrobeno na základě kvót.";
2. v článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčeno používání článku 21 nařízení (EHS) č. 1785/81, licence na cukr kódu KN 1701, které se vztahují na množství vyšší než 10 tun, jiného než:
a) cukr C;
b) cukr kandys;
c) cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv;
d) preferenční cukr určený k dovozu do Společenství v souladu s nařízením (EHS) č. 2782/76;
e) zvláštní preferenční cukr určený k dovozu do Společenství v souladu s článkem 37 nařízení (EHS) č. 1785/81;
se vydávají
- v případě dovozních licencí třetí pracovní den po dni podání žádosti,
- v případě vývozních licencí pátý pracovní den po dni podání žádosti.";
3. vkládá se nový článek 9a, který zní:
"Článek 9a
1. Pokud žádosti o vývozní licence týkající se množství nebo závazků ohledně výdajů překračují nebo hrozí-li, že by mohly překročit objem nebo částky stanovené v Dohodě o zemědělství, může Komise podle článku 9 uvedené dohody rozhodnout pro daný hospodářský rok, že:
a) pro jednotlivé členské státy stanoví jednotnou procentní sazbu pro přijetí množství, o které žadatelé požádali, avšak na které dosud nebyly vydány licence;
b) členské státy zamítnou žádosti, u nichž dosud nebyly vydány vývozní licence;
c) na pět pracovních dnů pozastaví příjem žádostí o vývozní licence; postupem podle článku 41 nařízení (EHS) č. 1785/81 může tuto dobu prodloužit. Žádosti o vývozní licence podané během doby pozastavení příjmu nemohou být přijímány.
2.
Pokud dojde ke snížení nebo zamítnutí požadovaného množství, je neprodleně uvolněna jistota, na kterou je licence vázána, a to ve výši odpovídající množství, pro které žádost nesplnila stanovené podmínky.
3. Žadatelé mohou své žádosti o licence stáhnout do deseti pracovních dnů ode dne, kdy se
Nařízení Komise (ES) č. 2147/95 ze dne 8. září 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 12 odst. 4 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1162/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1861/95 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži; že v důsledku chyby toto nařízení neodráží dlouholetý stav doby platnosti vývozních licencí pro slad, jenž spočívá v tom, že bez zvláštní žádosti hospodářského subjektu odpovídá doba platnosti vývozní licence pro slad probíhajícímu měsíci plus čtyřem následujícím měsícům; že je nutné tuto chybu napravit;
vzhledem k tomu, že seznam produktů, pro něž platí lhůta k uvážení podle čl. 7 odst.
3, není úplný v důsledku opomenutí produktu kódu KN 11022090; že je tedy nutné tento seznam doplnit;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být nařízení (ES) č. 1162/95 odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
1. V článku 7: a) se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Bez ohledu na odstavec 1 budou podle čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 vývozní licence pro produkty kódů KN 11071019, 11071099 a 11072000 na žádost hospodářského subjektu platné ode dne vydání:
- do 30. září probíhajícího kalendářního roku, pokud budou vydány v době od 1. ledna do 30. dubna,
- do konce 11. měsíce následujícího po měsíci vydání, pokud budou vydány v době od 1. července do 31. října,
- do 30. září následujícího kalendářního roku, pokud budou vydány v době od 1. listopadu do 31. prosince.
Ve výše uvedených případech nebudou bez ohledu na článek 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 práva vyplývající z licencí zmíněných v tomto odstavci přenosná.";
b) se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 1 nařízení (EHS) č. 1418/76 a pro produkty kódů KN 11022010, 11022090, 11031310, 11031390, 11032920, 11042150, 11042299, 11042310, 11081100, 11081200, 11081300, 11090000, 17023051, 17023091, 17023099, 17024090, 17029050, 17029079, 21069055, 23091011, 23091013, 23091031, 23091033, 23091051, 23091053, 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 uvedené v nařízení (EHS) č. 1766/92 budou vývozní licence vydány třetí pracovní den po dni podání žádosti, pokud mezitím nebyla přijata žádná zvláštní opatření.
Komise se může rozhodnout, že žádosti nevyhoví.
První pododstavec se nepoužije pro licence vydané v souvislosti s nabídkovým řízením."
2. Ustanovení čl. 10 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) 1 ECU/t pro dovozní licence, pro něž neplatí čtvrtá odrážka čl. 10 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1766/92, nebo pro produkty, které spadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1418/76, a 5 ECU/t pro vývozní licence bez náhrady;".
3. V příloze II se část A nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2196/95 ze dne 18. září 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2191/81, pokud jde o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1538/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2191/81 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 455/95 [4] stanoví poskytování podpory pro nákup másla neziskovými organizacemi a institucemi; že na novozélandské máslo prodané ve Spojeném království se vztahuje poskytování snížené podpory, pokud může být v uvedeném členském státě klasifikováno jako máslo prvotřídní jakosti; že preferenční dovozní režim pro novozélandské máslo je sjednocen od 1. července 1995 v Dohodě o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání; že nařízení (ES) č.
1600/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a kterým se otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1763/95 [6], stanoví celní sazbu použitelnou pro novozélandské máslo dovezené v rámci celní kvóty; že je proto nutné změnit nařízení (EHS) č.
2191/81;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2191/81 se nahrazuje tímto:
"3. Podpora uvedená v odstavci 1 nesmí být kumulována se sníženou celní sazbou na novozélandské máslo uvedenou v příloze I nařízení Komise (ES) č.
1600/95 [7]. Výše podpory uvedená v odstavci 1 se proto sníží o rozdíl mezi celní sazbou máslo podle společného celního sazebníku a sníženou celní sazbou."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 18. září 1995, kterým se mění přílohy nařízení Rady (EHS) č. 837/90 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o produkci obilovin a nařízení č. 959/93 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 837/90 ze dne 26. března 1990 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o produkci obilovin [1], pozměněné nařízením (EHS) č. 3570/90 [2], a zejména s ohledem na článek 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 959/93 ze dne 5. dubna 1993 o statistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin [3], a zejména s ohledem na článek 10 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že z důvodu přistoupení Rakouska, Finska a Švédska je nezbytné provést určité technické úpravy ve výše uvedených přílohách a rozšířit některé výjimky i na nové členské státy;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení Rady (EHS) č. 837/90 se doplňuje takto: "Rakousko: _BAR_ Bundesländer; _BAR_
Pohjanmaa, _BAR_ Pohjois-Suomi; _BAR_
Článek 2
Do přílohy II nařízení Rady (EHS) č. 959/93 se vkládá poznámka pod čarou č. 5, která zní:
"(5) Poskytování údajů o plochách zelinářských zahrad je nepovinné pro Dánsko, Nizozemsko, Rakousko, Finsko, Švédsko a Spojené království."
Článek 3
Příloha III nařízení Rady (EHS) č. 959/93 se doplňuje takto: "Rakousko: _BAR_ Bundesländer; _BAR_
Pohjanmaa, _BAR_ Pohjois-Suomi; _BAR_
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. září 1995, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a schválená rozhodnutím Rady ze dne 22. prosince 1994 [2] mění objem kvóty stanovené v článku 1 nařízení (ES) č.
774/94 a další podmínky spojené s kvótami podle uvedeného nařízení; že je proto třeba uvedené nařízení upravit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Články 1 až 6 nařízení (ES) č. 774/94 se nahrazují tímto:
"Článek 1
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 20000 tun hmotnosti produktu pro vysoce jakostní hovězí maso čerstvé, chlazené nebo zmrazené čísel KN 0201 a KN 0202 a pro produkty kódů KN 02061095 a 02062991.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 20 %.
Článek 2
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 7000 tun pro vepřové maso čerstvé, chlazené nebo zmrazené kódů KN 02031913 a 02032915.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 0 %.
Článek 3
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 15500 tun pro drůbeží maso kódů KN 02074110, 02074141 a 02074171.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 0 %.
Článek 4
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 2500 tun pro krůtí maso kódů KN 02074210, 02074211 a 02074271.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 0 %.
Článek 5
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 300000 tun pro jakostní pšenici kódů KN 10011000 a 10019099.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 0 %.
Článek 6
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 475000 tun pro otruby, krupičné otruby a jiná rezidua pšenice a obilovin jiných než kukuřice a rýže kódů KN 23023010, 23023090, 23024010 a 23024090.
2. Clo společného celního sazebníku pro danou kvótu činí 30,60 ECU za tunu u produktů kódů KN 23023010 a 23024010 a 62,25 ECU za tunu u produktů kódů KN 23023090 a 23024090."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 21. září 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 933/94, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/36/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], ve znění nařízení (ES) č. 491/95 [4], a zejména na čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5], ve znění nařízení (ES) č. 491/95, se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodaje pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 491/95 se změnilo nařízení (EHS) č. 3600/92 a nařízení (ES) č. 933/94, aby byl zohledněn případný dopad přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a aby byla zajištěna integrace určených orgánů a producentů (včetně dovozců účinných látek vyrobených mimo Společenství) z těchto tří členských států v rámci prvního pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS; že je nezbytné stanovit novou lhůtu pro předložení dokumentace producentům, kteří předložili oznámení podle ustanovení čl. 4 odst. 1a nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 4 a 5 nařízení EHS č. 3600/92 by měla být stanovena nová lhůta pro předložení dokumentace týkajících se určitých účinných látek na základě důvodů předložených Komisi členskými státy zpravodaji, jestliže se prokázalo, že prodlení bylo způsobeno snahou předložit společné dokumentaci nebo v důsledku jmenování nového členského státu zpravodaje nebo v případě vyšší moci;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 933/94 se mění takto:
1. V článku 1 se vkládá nový odstavec 3a, který zní:
"3a. Producenti usazení v Rakousku, Finsku a Švédsku, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení podle čl. 4 odst. 1a nařízení (EHS) č. 3600/92, jsou uvedeni třípísmenným kódem vedle příslušné účinné látky v příloze IA tohoto nařízení. Jméno a adresa každého producenta jsou uvedeny pro každý kód v příloze IIA tohoto nařízení."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Lhůta pro předložení dokumentace a informací uvedených v čl. 5 odst. 4 třetí odrážce nařízení (EHS) č. 3600/92 členskému státu zpravodaji končí 30. dubna 1995.
2. Lhůta uvedená v odstavci 1 se pro následující účinné látky prodlužuje do 31. října 1995 pro oznamovatele uvedené v příloze I, s výjimkou těch oznamovatelů, kteří informovali členský stát zpravodaj a Komisi o svém odstoupení z pracovního programu podle čl. 5 odst. 6 prvního pododstavce nařízení (EHS) č. 3600/92:
alachlor
amitraz
bromoxynil
karbendazim
chlorthalonil
chlorpyrifos
chlortoluron
cypermethrin
2,4-D
deltamethrin
desmedifam
endosulfan
ethofumesát
fentinacetát
fentinhydroxid
fenvalerát
glyfosát
ioxynil
isoproturon
lindan
linuron
mankozeb
MCPA
mekoprop
mekoprop-P (mekoprop (+ -isomer))
metalaxyl
methamidofos
metsulfuron
parakvat
parathion-methyl
pendimethalin
permethrin
fenmedifam
propyzamid
simazin
thiofanát-methyl
thiram
zineb
ziram
3. Lhůta uvedená v odstavci 1 se prodlužuje do 30. dubna 1996 pro oznamovatele usazené
Nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129d třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 písm. n) Smlouvy mají činnosti Společenství zahrnovat podporu zřizování a rozvoje transevropských sítí;
vzhledem k tomu, že článek 129b Smlouvy konstatuje, že za účelem dosažení cílů uvedených v článcích 7a a 130a Smlouvy Společenství přispívá ke zřizování a rozvoji transevropských sítí v oblastech dopravních, telekomunikačních a energetických infrastruktur;
vzhledem k tomu, že podle čl. 129b odst. 2 Smlouvy bude činnost Společenství zaměřena na podporu propojení a interoperability vnitrostátních sítí, jakož i přístupu k nim. Zejména přihlédne k potřebě propojit ostrovní, špatně přístupné a okrajové oblasti s ústředními regiony Společenství;
vzhledem k tomu, že článek 129c Smlouvy stanoví, že Společenství vymezí soubor hlavních směrů zahrnující cíle, priority a hlavní rysy opatření předpokládaných v oblasti transevropských sítí a že může podporovat finanční úsilí členských států při vytváření transevropských sítí;
vzhledem k tomu, že mají být stanovena obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenstvím v oblasti transevropských sítí, což by umožnilo provádění tohoto článku;
vzhledem k tomu, že podle článku 129c Smlouvy může Společenství podporovat projekty společného zájmu, které jsou uvedeny v rámci hlavních směrů;
vzhledem k tomu, že hlavní směry uvedené v čl. 129c odst.
1 Smlouvy, navržené Komisí, v současnosti posuzuje Evropský parlament a Rada; že kdyby rozhodnutí přijímající tyto hlavní směry nevstoupila v platnost před vstupem v platnost tohoto nařízení, je žádoucí, aby bylo přechodně počítáno s možností příspěvku Společenství na zvláštní prioritní projekty v mezích rozpočtových položek dostupných pro rozpočtový rok 1995, a to nejpozději do 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že by se měla zvýšit účast soukromého kapitálu na financování transevropských sítí a rozvíjet partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem;
vzhledem k tomu, že pomoc Společenství může mít formu především studií proveditelnosti, záruk za úvěry nebo úrokových příspěvků; že tyto příspěvky a záruky se vztahují zejména na finanční podporu poskytovanou Evropskou investiční bankou nebo jinými veřejnými či soukromými finančními institucemi; že v některých řádně odůvodněných případech lze zvažovat přímé dotace investic;
vzhledem k tomu, že záruky za úvěry budou poskytovat Evropský investiční fond nebo jiné finanční instituce na obchodním základě; že finanční pomoc Společenství může krýt částečně nebo plně poplatky placené příjemci těchto záruk;
vzhledem k tomu, že pomoc Společenství je hlavně určena k překonání finančních překážek, které mohou vzniknout během počáteční fáze projektu;
vzhledem k tomu, že pro pomoc Společenství je nezbytné stanovit limit s ohledem na celkovou výši investičních nákladů;
vzhledem k tomu, že pomoc Společenství může být poskytnuta na projekty na základě míry jejich příspěvku k cílům uvedeným v článku 129b Smlouvy a ostatním cílům a prioritám zahrnutým do hlavních směrů uvedených v článku 129c Smlouvy; že má být rovněž brán ohled na ostatní hlediska, jako je podporování veřejného a soukromého financování a přímé a nepřímé sociálně ekonomické účinky projektů, zejména co se týká zaměstnanosti i důsledků na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Komise musí pečlivě vyhodnocovat potenciální ekonomickou životaschopnost projektů, a to na základě analýzy poměru nákladů a zisků a dalších vhodných kritérií, jakož i finanční rentability projektů;
vzhledem k tomu, že finanční pomoc Společenství poskytovaná podle čl. 129c odst.1 Smlouvy musí být v souladu s politikou Společenství, zejména co se týče sítí a ochrany životního prostředí, hospodářské soutěže a přidělování veřejných zakázek; že ochrana životního prostředí zahrnuje posouzení vlivu na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit příslušné pravomoci a odpovědnosti členských států a Komise ohledně finanční kontroly;
vzhledem k tomu, že Komise musí zajistit účinnou koordinaci všech činností Společenství ovlivňujících transevropské sítě, zejména mezi financováním transevropských sítí a mezi financováním strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, Evropského investičního fondu a Evropské investiční banky;
vzhledem k tomu, že mají být připraveny účinné metody vyhodnocování, sledování a kontroly pomoci Společenství;
vzhledem k tomu, že o financovaných činnostech mají být k dispozici vhodné informace, že tyto informace mají být zveřejňovány a že mají být transparentní;
vzhledem k tomu, že finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 je v tomto nařízení uvedena pro účely jeho provedení, aniž jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené Smlouvou;
vzhledem k tomu, že před koncem finančního výhledu na období 1994-1999 má být provedeno hodnocení, zda a do jaké míry činnosti uvedené v tomto nařízení odpovídají potřebám Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice a oblast působnosti
Toto nařízení vymezuje podmínky a postupy pro poskytování pomoci Společenství projektům společného zájmu v oblasti transevropských sítí infrastruktury dopravní, telekomunikační a energetické na základě čl. 129c odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Způsobilost pro poskytnutí pomoci
1. Pomoc Společenství může být poskytnuta pouze projektům společného zájmu (dále jen "projekty") určeným v rámci hlavních směrů uvedených v čl. 129c odst. 1 Smlouvy.
Pomoc může být rovněž poskytnuta částem projektů podle prvního pododstavce, pokud tvoří technicky a finančně samostatné jednotky.
2. Pomoc může být rovněž poskytnuta projektům, které jsou financovány členskými státy nebo regionálními či místními orgány nebo subjekty činnými ve správě či legislativě a rovnoprávnými s veřejnými subjekty, a zejména jsou-li projekty financovány veřejnými či soukromými podniky provozujícími veřejné služby nebo služby ve veřejném zájmu.
Projekt je považován za financovaný členským státem, jestliže je prováděn a přímo financován státním orgánem nebo získává veřejnou pomoc či pomoc z veřejných zdrojů, a to v jakékoliv formě, udílenou vnitrostátním, regionálním či místním subjektem.
Článek 3
Přechodné ustanovení
Pokud by rozhodnutí přijímající hlavní směry uvedené v čl. 129c odst. 1 ještě nevstoupila v platnost v okamžiku vstupu v platnost tohoto nařízení, mohou být ve smyslu tohoto nařízení za způsobilé považovány zvláštní projekty, jejichž financování má prioritní povahu a které se vztahují především k dopravní infrastruktuře.
Toto ustanovení se uplatňuje až do dne vstupu v platnost rozhodnutí o přijetí hlavních směrů v oblasti uvedené infrastruktury, a nejpozději do 31. prosince 1995.
Článek 4
Formy pomoci
1. Pomoc Společenství projektům smí nabývat těchto forem:
a) spolufinancování studií týkajících se projektů, včetně přípravných a hodnotících studií a studií proveditelnosti, jakož i další technická podpůrná opatření těchto studií.
Obecně nemůže finanční účast Společenství překročit 50 % z celkových nákladů na studii.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech může z podnětu Komise a se souhlasem dotyčných členských států účast Společenství překročit mez 50 %;
b) úrokových příspěvků na úvěry poskytnuté Evropskou investiční bankou či jinými veřejnými či soukromými finančními institucemi.
Doba vyplácení příspěvku nesmí zpravidla přesáhnout pět let;
c) příspěvků na poplatky za záruky za úvěry od Evropského investičního fondu nebo od jiných finančních institucí;
d) přímé investiční dotace v řádně odůvodněných případech;
e) v případě potřeby se může jednat o kombinaci jednotlivých pomocí podle písmen a) až d) s cílem získat na základě vynaložených rozpočtových zdrojů, které musí být využity co možná nejefektivněji, maximální stimulační efekt.
2. Formy pomoci poskytované Společenstvím podle písmen a) až d) se uplatňují výběrovým způsobem s ohledem na zvláštní charakteristiky různých typů jednotlivých sítí a s ohledem na oblast telekomunikačních a energetických sítí s cílem zajistit, aby tato pomoc nenarušovala hospodářskou soutěž mezi podniky těchto odvětví.
Článek 5
Podmínky pomoci poskytované Společenstvím
1. Pomoc Společenství se poskytuje v zásadě pouze tehdy, jestliže se při provádění projektu vyskytnou finanční překážky.
2. Pomoc poskytovaná Společenstvím nesmí překročit minimální částku považovanou za nezbytnou ke spuštění projektu.
3. Bez ohledu na formu zvolené pomoci nesmí celková částka pomoci poskytované Společenstvím podle tohoto nařízení překročit 10 % z celkových investičních nákladů.
4. Finanční zdroje poskytované podle tohoto nařízení nesmějí být v zásadě přidělovány projektům nebo fázím projektů, které využívají jiných finančních zdrojů Společenství.
Článek 6
Kritéria výběru projektů
1. Projektům je poskytována pomoc podle míry jejich přispění k cílům stanoveným v článku 129b Smlouvy a k ostatním cílům a prioritám definovaným v hlavních směrech podle čl. 129c odst. 1 Smlouvy.
2. Pomoc poskytovaná Společenstvím je určena projektům s potenciální ekonomickou životaschopností, jejichž finanční rentabilita je v době žádosti považována za nedostatečnou.
3. Rozhodnutí poskytnout pomoc Společenství musí rovněž brát ohled na
- stav projektu,
- podněcující účinek pomoci Společenství na veřejné a soukromé finance,
- kvalitu finančního návrhu projektů,
- přímé či nepřímé sociálně ekonomické účinky, zejména týkající se zaměstnanosti,
- důsledky pro životní prostředí.
4. Je třeba brát rovněž zřetel, a to zejména v případě přeshraničních projektů, na časovou koordinaci různých částí těchto projektů.
Článek 7
Slučitelnost
Projekty financované podle tohoto nařízení musí být slučitelné s právem Společenství a politikou Společenství, zejména v otázce životního prostředí, hospodářské soutěže a zadávání veřejných zakázek.
Článek 8
Podávání žádostí o finanční pomoc
Žádosti o finanční pomoc Komisi podává dotyčný členský stát, nebo, se souhlasem členského státu, subjekt, jehož se to přímo týká.
Článek 9
Informace požadované pro posouzení žádostí a seznámení se s nimi
1. Každá žádost o finanční pomoc musí obsahovat veškeré informace nezbytné k prozkoumání projektu podle článků 5, 6 a 7, a zejména
a) jestliže se žádost týká projektu,
- jméno subjektu odpovědného za vypracování projektu,
- popis daného projektu a předpokládaný druh pomoci od Společenství,
- výsledky analýzy poměru nákladů a zisků včetně výsledků analýzy potenciální ekonomické životaschopnosti a analýzy finanční rentability,
- situování projektu v oblasti dopravy na osy a uzly podle hlavních směrů,
- soulad s regionálním územním plánováním,
- souhrnný popis vlivů na životní prostředí založený na posouzení provedeném v souladu se směrnicí Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [5],
- prohlášení, že byly prozkoumány ostatní možnosti veřejného i soukromého financování včetně Evropského investičního fondu a Evropské investiční banky,
- finanční plán uvádějící v ECU nebo v národní měně veškeré složky finančního návrhu, včetně finanční pomoci požadované od Společenství a členského státu a pomocí již poskytnutých;
b) jestliže se žádost týká studie, cíle a účelu studie, předpokládané metody a techniky;
c) předběžný časový rozvrh práce;
d) popis kontrolních opatření, kterými bude daný členský stát kontrolovat využití požadovaných fondů.
2. Žadatelé dodají Komisi veškeré důležité doplňkové informace, které Komise požaduje.
3. V zájmu posouzení žádosti může Komise požádat o radu jakéhokoliv specialistu, včetně posudku Evropské investiční banky.
Článek 10
Poskytnutí finanční pomoci
Komise rozhodne o poskytnutí finanční pomoci podle tohoto nařízení na základě posouzení žádosti, přičemž použije výběrová kritéria a postupy stanovené v článku 17. Oznámí své rozhodnutí přímo příjemcům pomoci a členským státům.
Článek 11
Finanční ustanovení
1. Pomoc Společenství může zahrnovat pouze výdaje týkající se projektu a vynaložené příjemci či třetími osobami, které odpovídají za provedení projektu.
2. Nesmějí být hrazeny výdaje vynaložené před datem, kdy Komise obdržela žádost o finanční pomoc.
3. Rozhodnutí poskytnout finanční pomoc přijatá Komisí na základě článku 10 jsou závazná a představují povinnost vynaložit výdaje schválené rozpočtem.
4. Platby se obvykle provádějí ve formě zálohy, průběžných plateb a závěrečné platby.
Záloha, které obvykle nesmí převyšovat 50 % první roční tranše, je vyplacena, jakmile je žádost o pomoc schválena.
Průběžné platby jsou uskutečňovány na základě žádostí o provedení platby při současném, nekompromisním a transparentním posouzení stavu projektu nebo studie, v případě potřeby i posouzení revidovaných finančních plánů.
5. Platební podmínky musí brát ohled na skutečnost, že projekty týkající se infrastruktury jsou prováděny v průběhu několika let, a že proto musí být přijata opatření zajišťující víceleté financování.
6. Komise provede závěrečnou platbu po schválení závěrečné zprávy o projektu či studii předané příjemcem a uvádějící veškeré položky účelně vynaložených výdajů.
7. Postupem podle článku 17 Komise určí postup, harmonogram a částky plateb úrokových příspěvků i příspěvků na záruky.
Článek 12
Finanční kontrola
1. Aby bylo zaručeno úspěšné dokončení projektů financovaných podle tohoto nařízení, musí členské státy přijmout nezbytná opatření, aby
- bylo pravidelně ověřováno řádné provádění projektů a studií financovaných Společenstvím,
- se předcházelo nesrovnalostem a aby byly ukládány sankce,
- byly získány zpět veškeré částky ztracené v důsledku nesrovnalosti, včetně úroků z pozdních splátek, v souladu s pravidly přijatými Komisí.
S výjimkou případů, kdy členský stát nebo provádějící orgán prokáže, že za nesrovnalost neodpovídá, nese členský stát odpovědnost za finanční náhradu veškerých částek neoprávněně proplacených.
2. Členské státy informují Komisi o opatřeních přijatých za tímto účelem a zejména předají Komisi popis systému řízení a kontroly vytvořené v zájmu zajištění úspěšného dokončení projektů a studií.
3. Členské státy poskytnou Komisi veškeré vnitrostátní zprávy o kontrole projektů.
4. Aniž jsou dotčena jakákoliv kontrolní opatření uplatňovaná členskými státy v souladu s jejich právními a správními předpisy a aniž je dotčen článek 188a Smlouvy a kontrolní opatření uskutečněná na základě čl. 209 písm. c) Smlouvy, mohou úředníci nebo zástupci Komise u projektů financovaných podle tohoto nařízení provádět kontroly na místě, včetně namátkových kontrol, a mohou prozkoumat kontrolní systémy a opatření zavedená vnitrostátními orgány, které informují Komisi o opatřeních přijatých za tímto účelem.
5. Před provedením kontroly na místě Komise o tom informuje daný členský stát, aby získala jeho veškerou nezbytnou pomoc.
Jestliže Komise provede kontroly na místě bez předběžného oznámení, podléhají tato opatření dohodám uzavřeným v souladu s finančním nařízením.
Úředníci nebo zástupci dotyčného členského státu se mohou těchto kontrol zúčastnit.
Komise může po daném členském státě požadovat, aby v zájmu ověření správnosti žádostí o platby provedl kontrolu na místě.
Úředníci nebo zástupci Komise se těchto kontrol mohou účastnit, a musí tak učinit, jestliže to dotyčný členský stát požaduje.
Komise zajistí, aby veškeré kontroly, které provádí, byly vykonávány koordinovaným způsobem, aby se zabránilo opakovaným kontrolám týkajícím se stejného předmětu ve stejném období.
Dotyčný členský stát a Komise si okamžitě vymění veškeré užitečné informace týkající se výsledků provedených kontrol.
6. Jestliže Společenství poskytuje pomoc subjektům uvedeným v čl. 2 odst. 2, provádí Komise kontrolní opatření ve spolupráci s členskými státy.
7. Po dobu tří let od poslední platby každého projektu uchovávají odpovědné subjekty a orgány pro potřeby Komise veškeré podklady výdajů k danému projektu.
Článek 13
Snížení, pozastavení a zrušení pomoci
1. Pokud při provedení určité operace není částečně nebo úplně přidělená finanční pomoc odůvodněna, Komise tento případ řádně prošetří, a zejména požádá členský stát nebo orgány a subjekty jím určené k provedení dané operace o podání připomínek ve stanovené lhůtě.
2. Návazně na prošetření podle odstavce 1 může Komise snížit, pozastavit nebo zrušit pomoc týkající se dané činnosti, jestliže se prošetřováním zjistí nesrovnalost, nebo že nebylo vyhověno některé z podmínek stanovených v rozhodnutí o poskytnutí pomoci, a zejména jestliže došlo k jakékoliv změně ovlivňující povahu nebo podmínky provedení projektu, pro kterou nebyl vyžádán souhlas Komise.
Jakýkoliv nepatřičný souběh vede k vymáhání neoprávněně vyplacených částek.
3. Veškeré neoprávněně vyplacené částky, které mají být vráceny, musí být splaceny Komisi.
Článek 14
Koordinace
Komise odpovídá za koordinaci a soudržnost projektů uskutečněných podle tohoto nařízení a projektů využívajících příspěvků z rozpočtu Společenství, zásahů Evropské investiční banky a dalších finančních nástrojů Společenství.
Článek 15
Posouzení, sledování a vyhodnocování
1. Členské státy a Komise zajistí, aby provádění projektů podle tohoto nařízení podléhalo účinnému sledování a vyhodnocování.
Projekty mohou být podle výsledků sledování a vyhodnocování upravovány.
2. Aby bylo zajištěno účinné využití pomoci Společenství, vyhodnocují pokrok v provádění projektů soustavěn Komise a dotyčné členské státy, případně ve spolupráci s Evropskou investiční bankou.
3. Po obdržení žádosti o pomoc a před jejím schválením Komise posoudí projekt s cílem zvážit, zda je v souladu s podmínkami a kritérii stanovenými v článcích 5 a 6.
V případě potřeby přizve Komise Evropskou investiční banku, aby se na tomto posouzení podílela.
4. Během provádění projektů a po jejich dokončení Komise a členské státy vyhodnotí způsob, jakým byly projekty provedeny, včetně důsledku jejich provedení, s cílem posoudit, zda může být nebo zda bylo dosaženo původních cílů.
Toto hodnocení mimo jiné zahrnuje vliv projektů na životní prostředí, přičemž se bere ohled na platné právní předpisy Společenství.
5. V případě potřeby je sledování prováděno pomocí hmotných a finančních ukazatelů.
Ukazatele se vztahují na zvláštní povahu projektů a jejich cílů.
Musí být uspořádány tak, aby udávaly
- úroveň rozpracovanosti projektu vzhledem k plánu a původně stanoveným cílům,
- pokrok dosažený v řízení a případné související problémy.
6. Při prověřování jednotlivých žádostí o pomoc bere Komise ohled na výsledky posouzení a hodnocení prováděné v souladu s tímto článkem.
7. Způsoby hodnocení a sledování podle odstavců 4 a 5 jsou stanoveny v rozhodnutí o schválení projektů.
Článek 16
Informace a zveřejnění
1. Komise předloží každý rok k posouzení výroční zprávu o činnostech vykonaných podle tohoto nařízení Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů a tyto instituce a orgány se k ní vyjádří.
Tato zpráva musí obsahovat vyhodnocování výsledků dosažených v různých oblastech a na základě pomoci poskytnuté Společenstvím s ohledem na původní cíle.
2. Příjemci pomoci zajistí, aby pomoc poskytnutá podle tohoto nařízení byla vhodným způsobem zveřejněna s cílem informovat veřejnost o úloze Společenství při provádění projektů.
Poradí se s Komisí, jak by tato informovanost měla být uskutečňována.
Článek 17
Výbor
1. Za provádění tohoto nařízení odpovídá Komise.
2. Při provádění tohoto nařízení je Komisi nápomocen výbor, který se schází ve vhodném složení podle zpracovávaných odvětví:
- transevropské sítě v odvětví dopravy,
- transevropské sítě v odvětví telekomunikací,
- transevropské sítě v odvětví energií.
Výbor se skládá ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
Evropská investiční banka jmenuje do výboru zástupce, který nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k opatřením návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 18
Rozpočtové zdroje
Finanční referenční částka určená k provádění tohoto nařízení pro období 1995-1999 činí 2345 milionů ECU.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 19
Ustanovení o revizi
Před koncem roku 1999 rozhodne Rada postupem podle čl. 129d třetího pododstavce Smlouvy, zda a za jakých podmínek budou opatření stanovená tímto nařízením moci být zachována po skončení období uvedeného v článku 18.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2268/95 ze dne 27. září 1995, které se týká druhého seznamu prioritních látek podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na články 8 a 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
793/93 předpokládá zavedení systému hodnocení a kontroly rizik existujících látek a že za účelem provedení hodnocení rizika těchto látek je vhodné určit prioritní látky vyžadující pozornost;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho článek 8 nařízení (EHS) č. 793/93 požaduje, aby Komise vypracovala seznam prioritních látek, a že článek 8 dále určuje faktory, které musí být zohledněny při vypracování uvedeného seznamu;
vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (EHS) č. 793/93 předpokládá, že za hodnocení každé látky na prioritních seznamech bude odpovědný některý členský stát, a že přidělení látek musí zajistit spravedlivou dělbu povinností mezi členské státy;
vzhledem k tomu, že první seznam prioritních látek byl přijat nařízením Komise (ES) č. 1179/94 [2];
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam prioritních látek
1. Stanoví se druhý seznam prioritních látek, který je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Každé látce na seznamu prioritních látek je přiřazen členský stát, který je odpovědný za její hodnocení a který je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 27. září 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 388/92 a (EHS) č. 1727/92, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin do francouzských zámořských departementů, na Azory a Madeiru a příslušné předběžné odhady dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 388/92 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1563/95 [5], stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin do francouzských zámořských departementů; že za tím účelem, aby se zamezilo tomu, že částka podpory nadměrně vzroste vzhledem k přiměřené částce při přechodu z jednoho hospodářského roku na druhý, stanoví článek 6 uvedeného nařízení automatické úpravy částky podpory podle data, kdy jsou produkty zapsány do osvědčení; že v důsledku chyby byla úprava založená na změně hospodářského roku, jež se týká podpory poskytované pro dodávku kukuřice a čiroku, stanovena pro dodávky zapsané od 1. listopadu, zatímco změna intervenčních cen pro tyto produkty nastala 1. října; že by proto mělo být nařízení (EHS) č.
388/92 pozměněno;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1727/92 [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1590/95 [7], stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin na Azory a Madeiru; že za tím účelem, aby se zamezilo tomu, že částka podpory nadměrně vzroste vzhledem k přiměřené částce při přechodu z jednoho hospodářského roku na druhý, stanoví článek 6 uvedeného nařízení automatické úpravy částky podpory podle data, kdy jsou produkty zapsány do osvědčení; že v důsledku chyby byla úprava založená na změně hospodářského roku, jež se týká podpory poskytované pro dodávku kukuřice a čiroku, stanovena pro dodávky zapsané od 1. listopadu, zatímco změna intervenčních cen pro tyto produkty nastala 1. října; že by proto mělo být nařízení (EHS) č.
1727/92 pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 6 písm. e) nařízení (EHS) č. 388/92 se nahrazuje tímto:
"e) u kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec září, pro všechny dodávky zapsané do osvědčení od 1. října se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro předcházející hospodářský rok násobenou počtem měsíců od listopadu předcházejícího hospodářského roku až do měsíce, ve kterém je žádost o podporu podána."
Článek 2
Ustanovení čl. 6 písm. e) nařízení (EHS) č. 1727/92 se nahrazuje tímto:
"e) u kukuřice a čiroku, překročí-li doba platnosti osvědčení o podpoře konec září, pro všechny dodávky zapsané do osvědčení od 1. října se podpora sníží o částku rovnající se rozdílu mezi intervenčními cenami bez měsíčních zvýšení za předcházející a nový hospodářský rok a o částku rovnající se měsíčnímu zvýšení pro předcházející hospodářský rok násobenou počtem měsíců od listopadu předcházejícího hospodářského roku až do měsíce, ve kterém je žádost o podporu podána."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2271/95 ze dne 27. září 1995 o prodeji některých produktů z odvětví hovězího a telecího masa ze zásob intervenčních agentur některým sociálním institucím a sdružením a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2848/89
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 424/95 [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
98/69 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [4], stanoví obecná pravidla pro odbyt zmrazeného hovězího masa nakoupeného intervenčními agenturami; že prováděcí pravidla pro tento odbyt byla stanovena nařízením Komise (EHS) č.
2173/79 [5] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1759/93 [6];
vzhledem k tomu, že množství intervenčních zásob umožňuje jejich zvláštní prodej sociálním organizacím a sdružením, které je použijí ke stravování osob, o které pečují; že by tento prodej neměl ohrozit řádný odbytu tohoto masa na trhu;
vzhledem k tomu, že je vhodné prodat tyto produkty za předem stanovené paušální ceny ve smyslu nařízení (EHS) č.
2173/79; že je však vhodné přijmout vhodná zvláštní ustanovení, zejména pokud jde o kontrolní opatření a minimální množství přizpůsobená potřebám spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit, aby se produkty dostaly na stanovené místo určení, je nutné stanovit dodatečnou jistotu pro případ, kdy se využije služeb zmocněnce nebo zprostředkovatele;
vzhledem k tomu, že přímá distribuce masa formou hotových jídel rovněž představuje vhodný způsob jak zabezpečit, aby se produkty dostaly na stanovené místo určení; že je však za některých podmínek nutné připustit distribuci hovězího masa v nezpracovaném stavu za pořizovací cenu;
vzhledem k tomu, že na produkty ze zásob intervenčních agentur, které se prodávají pro zvláštní konečné použití, se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [7] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1938/93 [8];
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení nahrazují a doplňují ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 2848/89 [9] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
274/95 [10]; že je proto vhodné uvedené nařízení zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězího a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Intervenční agentury mohou prodávat některé produkty z odvětví hovězího a telecího masa z vlastních zásob sociálním a neziskovým institucím a sdružením (dále jen "instituce"), které se nacházejí na území Společenství, které o tento prodej požádají a které jsou vedeny na seznamu podle odstavce 3.
K žádosti instituce je přiložen její písemný závazek, že instituce produkty použije výhradně v souladu s ustanoveními článku 2.
2. Prodej se uskuteční za předem stanovené paušální ceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2173/79 a (EHS) č. 3002/92, jakož i s ustanoveními tohoto nařízení.
Odchylně od čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2173/79 činí minimální prodávané množství pro nevykostěné maso 500 kilogramů a pro ostatní produkty 250 kilogramů.
Každý členský stát sestaví seznam institucí podle odstavce 1, které se nacházejí na jeho území. Tento seznam obsahuje jméno a adresu každé instituce a přibližný počet osob, o které pečuje.
Tento seznam, jakož i jeho veškeré změny jsou oznámeny Komisi.
Pokud je zjištěno vážné porušení ustanovení tohoto nařízení, je příslušná instituce vyškrtnuta ze seznamu na dobu nejméně dvanácti měsíců.
Každoročně nejpozději 31. ledna oznámí členské státy Komisi jaká množství každá instituce nakoupila v průběhu předcházejícího kalendářního roku.
4. Pokud některá instituce požádá o možnost nákupu produktů od intervenční agentury sídlící v jiném členském státě, předloží potvrzení vystavené příslušnou agenturou členského státu, do jejíž působnosti spadá.
Prodávající intervenční agentura oznámí intervenční agentuře členského státu, ve kterém bude maso použito, jaké množství kupující odebere.
5. Produkty podle odstavce 1 i jejich prodejní cena jsou stanoveny v příloze I.
Údaje o množstvích a místech, kde jsou produkty skladovány, mohou zájemci získat na adresách uvedených v příloze II.
Článek 2
1. Příslušné produkty musí být použity do šesti měsíců od uzavření smlouvy, a to formou hotových jídel podaných osobám, o které uvedené instituce pečují.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit další prodej nezpracovaného masa, pokud:
- je prodáváno za pořizovací cenu,
- je prodáváno pouze osobám, jejichž podstatnou část příjmů tvoří finanční pomoc ze strany uvedené instituce, zejména za účelem nákupu tohoto masa,
- je stanoveno maximální množství na osobu,
- je vedena evidence individuálních nákupů,
- se kupující zaváže, že maso nebude dále prodávat, ale použije ho on nebo jeho rodina.
Pokud má některý členský stát v úmyslu využít tuto možnost, předem o tom informuje Komisi.
Tato informace obsahuje zejména:
- seznam příslušných institucí a přibližný počet osob, které by tohoto prodeje mohly využít,
- popis fungování tohoto systému a příslušná kontrolní opatření,
- použitelnou prodejní cenu a její složky.
Postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68 může být stanoveno maximální množství.
Členské státy, které tuto možnost využijí, informují Komisi na začátku každého měsíce o množství prodaném v rámci tohoto systému v průběhu předcházejícího měsíce.
Článek 3
1. Instituce uvedené na seznamu podle čl. 1 odst. 3 mohou využít služeb zprostředkovatele nebo zmocněnce, který složil dodatečnou jistotu podle čl. 6 odst. 2, zejména pokud jde o nákupy, dopravu, skladování, vykostění a bourání.
2. Zprostředkovatelé, zmocněnci a instituce uvedené v předchozích odstavcích aktualizují účetnictví, které umožní zjistit místo určení a použití produktů, a to zejména za účelem ověření, zda množství nakoupených produktů odpovídá množství propuštěnému ke spotřebě.
Článek 4
Intervenční agentury přednostně prodávají produkty, které byly skladovány nejdéle.
Článek 5
3 odst. 1, jakož dodání a převzetí produktů příslušnou institucí odpovídá 100 kilogramů vykostěného masa 130 kilogramům nevykostěného masa.
Vykostěné maso je obchodně upraveno se zřetelně na snadnou identifikaci jednotlivých kusů.
Zprostředkovatelé nebo zmocněnci podle článku 3 zajistí, aby k dodávce produktů pro příslušnou instituci bylo přiloženo potvrzení, které uvádí:
- obchodní úpravu, hmotnost a třídění čtvrtí,
- v případě vykostění a bourání počet, typ a hmotnost jednotlivých kusů.
Toto potvrzení podepsané zprostředkovatelem nebo pověřencem a příslušnou institucí je neprodleně zasláno intervenční agentuře toho členského státu, ve kterém byla složena jistota podle článku 6.
Článek 6
1. Jistota podle článku 15 nařízení (EHS) č. 2173/77 je složena u intervenční agentury toto členského státu, ve kterém bude maso použito.
2. Dodatečnou jistotu ve výši 110 ecu za 100 kilogramů složí u téže agentury případný zprostředkovatel nebo zmocněnec za podmínek podle čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2173/79. Tato jistota je snížena na 60 ecu za 100 kilogramů, pokud zprostředkovatel nebo pověřenec zajišťuje pouze dopravu.
3. V případě použití čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3002/92 může být prodejní smlouva uzavřena až poté, co prodávající intervenční agentura obdrží písemné sdělení podle v uvedeného odstavce.
4. Pokud jde o jistotu podle odstavce 1, a dodatečně k zásadním požadavkům podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2173/79, je použití produktů do šesti měsíců po uzavření smlouvy ve prospěch osob, o které pečují sociální instituce podle čl. 1 odst. 1, zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3403/93 [12].
Ve všech případech, kdy nebyla složena jistota podle odstavce 2, je zásadním požadavkem skutečnost, že nebylo využito služeb zprostředkovatelů nebo zmocněnců v souladu s čl. 3 odst. 1.
5. Pokud jde o jistotu podle odstavce 2, zásadní požadavek spočívá v dodávce veškerého převzatého masa, které bylo případně vykostěno nebo bouráno.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 2848/89 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. října 1995, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, které stanovilo před 1. únorem 1995 částku podpory na produkci medu pro menší ostrovy v Egejském moři, jejíž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělský přepočítací koeficient
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise č. 1363/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [4], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v zájmu vyrovnání účinků zrušení opravného faktoru 1,207509, platného do 31. ledna 1995 pro přepočítací koeficienty používané v zemědělství byla s účinností od 1. února 1995 změněna článkem 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 hodnota některých cen a částek v ECU; že se nové hodnoty dotyčných cen a částek v ECU řídí od 1. února 1995 podle ustanovení čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1053/95 [6];
vzhledem k tomu, že je v zájmu jednoznačnosti a snadnějšího používání společné zemědělské politiky nezbytné nahradit hodnotu dotyčných cen a částek v ECU v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 tam, kde se nepoužívají periodicky a kde platí alespoň od:
- 1. ledna 1996 u částek, kterých se netýká hospodářský rok,
- počátku hospodářského roku 1996 u cen nebo částek, pro které tento hospodářský rok začíná v lednu 1996,
- počátku hospodářského roku 1995/96 v ostatních případech,
a které jsou uvedeny v nařízeních, která vstoupila v platnost před 1. únorem 1995; že příslušné nařízení by proto mělo být změněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 12 nařízení (EHS) č. 2019/93 se mění takto:
1. v třetím pododstavci odst. 1 se částka 10 ECU nahrazuje částkou 12,08 ECU,
2. ve druhém pododstavci odst. 2 se částka 7 ECU nahrazuje částkou 8,453 ECU.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2370/95 ze dne 10. října 1995 kterým se mění nařízení (EHS) č. 2280/95 o dodávce obilovin určených pro potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3972/86 ze dne 22. prosince 1986 o politice potravinové pomoci a jejím řízení [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1930/90 [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2280/95 [3] zahájilo nabídkové řízení pro dodávku 20274 tun obilovin určených pro potravinovou pomoc; že některé podmínky uvedené v příloze I uvedeného nařízení by měly být pozměněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Část B bod 10 přílohy I nařízení (ES) č. 2280/95 se nahrazuje tímto:
"10. Obalová úprava a značení (8)(9)(11): Úř. věst.
C 114, 29. 4.
1991, s. 1 (II.A.(2) (c) a II.A. (3))
značení v angličtině
Pytlování se provede před naložením na loď" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 11. října 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3204/93 [2], a zejména na články 7 a 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3239/94 [4] stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností by měly být pozměněny některé definice týkající se "foie gras" a obchodní úpravy jatečních těl;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 3 se první odrážka třetího pododstavce nahrazuje tímto:
"— kachní játra musí mít čistou hmotnost nejméně 300 g,"
2. v čl. 2 odst. 1 se druhá a třetí odrážka nahrazují tímto: "— s droby, — bez drobů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. října 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3117/94 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1274/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 786/95 [4] stanoví nezbytná prováděcí pravidla k uvedeným obchodním normám;
vzhledem k tomu, že kvůli stávající obchodní praxi v případě nepovinného uvádění údajů o způsobu chovu je nezbytné zahrnout mezi nepovinné údaje vyznačované na štítek rovněž klecový chov;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 88/166/EHS ze dne 7. března 1988, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu nosnic v klecových chovech [5], definuje klecový chov a stanoví opatření, která jsou v rámci Společenství nezbytná pro ochranu nosnic; že uvedená směrnice umožňuje použití přísnějších vnitrostátních technických norem;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se mění takto:
1. Článek 18 se mění takto:
- v odstavci 1 se vkládá nové písmeno e), které zní:
Ägg från burhöns _BAR_ burhöns.", _BAR_
- vkládá se nový odstavec 7a, který zní:
"7a. Odstavce 2 až 6 se nepoužijí, pokud je užit údaj uvedený v odst. 1 písm. e)."
- odstavec 8 se nahrazuje tímto:
"8. Odstavce 1 až 7 se použijí, aniž by byly dotčeny vnitrostátní technické normy, které stanoví náročnější požadavky, než jsou minimální požadavky uvedené v příloze II, a které se vztahují pouze na producenty příslušného členského státu, a to za předpokladu, že jsou slučitelné s právem Společenství a se společnými obchodními normami pro vejce."
2. Příloha II se mění takto:
- název se nahrazuje tímto:
"Minimální požadavky, které musí splňovat drůbežářské podniky s produkcí vajec podle čl. 18 odst. 1 písm. a), b), c), d) a e)"
, - vkládá se nové písmeno e), které zní:
- "e) Vejce v malých baleních s označením vejce od slepic z klecového chovu musí pocházet z produkce drůbežářských podniků, v kterých se používá klecový chov podle směrnice Rady 88/166/EHS."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 13. října 1995, kterým se aktualizují a mění nařízení z odvětví hovězího masa, která před 1. lednem 1995 stanovila některé ceny a částky, jejichž hodnoty v ECU byly upraveny v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 424/95 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3813/92 mění s účinností od 1. února 1995 hodnotu některých cen a částek v ECU, aby vyrovnal účinky zrušení opravného faktoru 1,207509, který se až do 31. ledna 1995 používal pro přepočítací koeficienty používané v zemědělství;
vzhledem k tomu, že od 1. února 1995 byly zavedeny nové hodnoty příslušných cen a částek v ECU podle zásad stanovených v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1053/95 [6];
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 a za účelem předejít nedorozuměním a usnadnit provádění společné zemědělské politiky je vhodné nahradit hodnoty příslušných cen a částek v ECU, které se nepoužívají pravidelně a které se používají alespoň od:
- 1. ledna 1996 pro částky, které nejsou zahrnuty do hospodářského roku,
- počátku hospodářského roku 1996, v případě cen nebo částek, pro které tento hospodářský rok začíná v lednu 1996,
- počátku hospodářského roku 1995/96 v ostatních případech,
které jsou uvedeny v nařízeních, které vstoupily v platnost před 1. únorem 1995; že je tedy nutné změnit příslušná nařízení;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti jsou nové hodnoty jistot v ECU, které se požadují v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2182/77 [7] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1759/93 [8], nařízením (EHS) č. 2173/79 [9] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1759/93, nařízením (EHS) č. 985/81 [10] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1759/93, nařízením (EHS) č. 2539/84 [11] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1759/93, nařízení (EHS) č. 2456/93 [12] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1999/95 [13], zaokrouhlovány na nejbližší celé číslo;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V důsledku úpravy některých cen a částek v ECU v odvětví hovězího masa uskutečněné od 1. února 1995 v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se zákonné akty uvedené v článku 2 mění podle údajů v uvedeném článku.
Článek 2
1. Nařízení (EHS) č. 805/68 se mění takto:
a) v čl. 4b odst. 6 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— 90 ECU pro kalendářní rok 1995,
— 108,7 ECU od kalendářního roku 1996.";
b) v čl. 4c odst. 2:
- se částka "60 ECU" nahrazuje částkou "72,45 ECU",
- se částka "45 ECU" nahrazuje částkou "54,34 ECU",
- se částka "30 ECU" nahrazuje částkou "36,23 ECU",
- se částka "15 ECU" nahrazuje částkou "18,11 ECU";
c) v čl. 4d odst. 7:
- prvním pododstavci se třetí odrážka nahrazuje tímto:
- "— 120 ECU pro kalendářní rok 1995,
- — 144,9 ECU od kalendářního roku 1996."
- třetím pododstavci se částka "25 ECU" nahrazuje částkou "30,19 ECU",
- čvrtém pododstavci se částka "20 ECU" nahrazuje částkou "24,15 ECU";
d) v čl. 4h odst. 1 se částka "30 ECU" nahrazuje částkou "36,23 ECU";
e) v čl. 4i odst. 2 se částka "100 ECU" nahrazuje částkou "120,8 ECU".
2. V nařízení (EHS) č. 2182/77 v čl. 5 odst. 3 písm. a) se částka "25 ECU" nahrazuje částkou "30 ECU" a v písmenu b) se částka "2,5 ECU" nahrazuje částkou "3 ECU".
3. V nařízení (EHS) č. 2173/79 v čl. 15 odst. 1 se částka "50 ECU" nahrazuje částkou "60 ECU".
4. V nařízení Komise (EHS) č. 985/81 v čl. 3 odst. 5 písm. a) se částka "25 ECU" nahrazuje částkou "30 ECU" a v písmenu b) se částka "2,5 ECU" nahrazuje částkou "3 ECU".
5. V nařízení (EHS) č. 2539/84:
a) v čl. 5 odst. 2 písm. d) bodě 1) se částka "25 ECU" nahrazuje částkou "30 ECU" a v bodě 2) se částka "2,5 ECU" nahrazuje částkou "3 ECU" a
b) v čl. 5 odst. 3 písm. e) bodě 1) se částka "25 ECU" nahrazuje částkou "30 ECU" a v bodě 2) se částka "2,5 ECU" nahrazuje částkou "3 ECU".
6. V nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 [14] v článku 5 se částka "40 ECU" pokaždé nahrazuje částkou "48,30 ECU".
7. V nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 [15] v čl. 14 odst. 2 a 3 a čl. 24 odst. 2 a 3 se částka "40 ECU" nahrazuje částkou "48,30 ECU".
8. V nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 [16] v čl. 10 odst. 2 a 3 se částka "40 ECU" nahrazuje částkou "48,30 ECU".
9. V nařízení Rady (EHS) č. 747/93 [17] v čl. 1 odst. 2 se částka "130 ECU" pokaždé nahrazuje částkou "157,0 ECU".
10. V nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 [18] v čl. 6 odst. 1 se částka "40 ECU" pokaždé nahrazuje částkou "48,30 ECU".
11. V nařízení (EHS) č. 2456/93:
a) v čl. 12 odst. 1 se částka "30 ECU" nahrazuje částkou "36 ECU" a
b) v čl. 14 odst. 1 se částka "8 ECU" nahrazuje částkou "10 ECU" a částka "5 ECU" se nahrazuje částkou "6 ECU".
12. V nařízení Komise (ES) č. 456/94 [19] v čl. 1 druhé odrážce se částka "287,78 ECU" nahrazuje částkou "347,50 ECU".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Čl. 2 odst. 1, 6, 7, 8, 9 a 10 se však použijí ode dne prvního použití zemědělského přepočítacího koeficientu stanoveného dne 1. února 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 2458/95 ze dne 19. října 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1739/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu, nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 25. října 1995, kterým se přizpůsobuje technickému pokroku nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je nezbytné zamezit všem možnostem podvodů v užívání elektronického záznamového zařízení v silniční dopravě;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností a s přihlédnutím k současnému vývoji techniky je možné chránit kabely přístroje, které jsou napojeny na vysílač impulsů, proti porušení i jinými prostředky než souvislým nerezovým ocelovým kabelovým pláštěm potaženým plastickou hmotou a s vrubovými konci, jak je to vyžadováno v současnosti;
vzhledem k tomu, že je s ohledem na životnost stávajících záznamových zařízení třeba zavést tuto novou techniku do norem Společenství pro konstrukci a montáž elektronických záznamových zařízení;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení nařízení (EHS) č. 3821/85 technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V kapitole V přílohy I nařízení (EHS) č. 3821/85 se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Kabely spojující záznamové zařízení s vysílačem impulsů musí být chráněny souvislým nerezovým ocelovým kabelovým pláštěm potaženým plastickou hmotou a s vrubovými konci, pokud není rovnocenná ochrana proti manipulaci zaručena jinými prostředky (například elektronickým monitorováním, jako je zakódování signálu) schopnými zjistit přítomnost každého zařízení, které není nezbytné pro správnou činnost záznamového zařízení a jehož účelem je zabránit přesné činnosti záznamového zařízení zkratováním nebo přerušením nebo úpravou elektronických dat z čidla rychlosti a vzdálenosti.
Kabelová spojka se zaplombovanými kontakty je považována za souvislou ve smyslu tohoto nařízení.
Výše uvedené elektronické monitorování může být nahrazeno elektronickým řízením, které zajišťuje, že záznamové zařízení může zaznamenat každý pohyb vozidla nezávisle na signálu z čidla rychlosti a vzdálenosti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 25. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1501/95 [3] stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami; že pro výpočet vývozních náhrad pro zpracované produkty je nutné znát zpracovatelské koeficienty, které se mají použít; že tyto koeficienty jsou ve skutečnosti čísla uvedená v příloze I uvedeného nařízení; že je tedy nutné tuto skutečnost upřesnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1501/95 se mění takto:
1. V článku 11 odst. 1 se poslední věta nahrazuje větou, která zní:
"Zpracovatelské koeficienty vyjadřující poměr mezi množstvím základního produktu a množstvím produktu obsaženého ve zpracovaném produktu jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení."
2. V příloze I se nadpis posledního sloupce nahrazuje tímto:
"Zpracovatelské koeficienty označující množství obilovin v kg, které je obsaženo v 1000 kg dotčených produktů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k tomu, že podle článku 109j Smlouvy podávají Komise a Evropský měnový institut (EMI) Radě zprávy o pokroku dosaženém členskými zeměmi při plnění jejich závazků týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie s ohledem na dosažení vysokého stupně cenové stability;
vzhledem k tomu, že článek 1 Protokolu o kritériích konvergence uvedených v článku 109j Smlouvy stanoví, že požadovaný stupeň dlouhodobě udržitelné cenové stability v členských zemích vyplývá z inflace měřené pomocí indexu spotřebitelských cen na srovnatelném základě s přihlédnutím k rozdílnému vymezení pojmů v jednotlivých členských státech; že stávající indexy spotřebitelských cen nejsou sestaveny na přímo srovnatelném základě;
vzhledem k tomu, že Společenství, a zejména jeho daňové a měnové instituce, potřebuje mít k dispozici pravidelné a aktuální indexy spotřebitelských cen, aby na rozdíl od indexů pro vnitrostátní a mikroekonomické účely bylo možné srovnávat inflaci v makroekonomickém a mezinárodním rámci;
vzhledem k tomu, že inflace se všeobecně chápe jako jev projevující se ve všech typech obchodních transakcí včetně nákupu investičního majetku, veřejných zakázek, nákladů na pracovní sílu a spotřebitelských nákupů; že pro pochopení inflačního procesu na státní a na mezistátní úrovni třeba mít k dispozici řadu statistik, jejichž základním prvkem jsou indexy spotřebitelských cen;
vzhledem k tomu, že srovnatelné indexy spotřebitelských cen mohou nahradit nebo doplnit podobné indexy spotřebitelských cen, které členské státy vypracovaly nebo vypracují;
vzhledem k tomu, že vypracování srovnatelných indexů spotřebitelských cen přinese náklady, které budou rozděleny mezi Společenství a členské státy;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je vypracování společných statistických norem pro stanovení indexů spotřebitelských cen možné pouze na úrovni Společenství a že sběr údajů a sestavování srovnatelných indexů spotřebitelských cen bude prováděno v každém členském státě pod vedením orgánů a institucí pověřených vytvářením statistik na státní úrovni;
vzhledem k tomu, že k dokončení hospodářské a měnové unie je třeba mít k dispozici index spotřebitelských cen za celé Společenství;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5], vydal k návrhu tohoto nařízení příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit nezbytné statistické základy pro výpočet srovnatelných indexů spotřebitelských cen na úrovni Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "harmonizovaným indexem spotřebitelských cen (HISC)" srovnatelný index spotřebitelských cen vytvářený jednotlivými členskými státy;
b) "evropským indexem spotřebitelských cen (EISC)" index spotřebitelských cen vytvářený pro Společenství Komisí (Eurostatem) na základě HISC členských států;
c) "indexem spotřebitelských cen měnové unie (ISCMU)" index spotřebitelských cen vypočítaný Komisí (Eurostat) v rámci hospodářské a měnové unie na základě HISC členských států, na které se nevztahuje výjimka podle článku 109k Smlouvy, dokud tyto výjimky existují.
Článek 3
Rozsah
HISC je založen na cenách zboží a služeb, které je možné pořídit na ekonomickém území členského státu za účelem přímého uspokojení spotřebitelské poptávky.
Otázky týkající se vážení rozhodne Komise postupem podle článku 14.
Článek 4
Srovnatelnost
HISC jsou srovnatelné, odrážejí-li pouze rozdíly v cenových změnách nebo rozdíly ve struktuře spotřeby mezi členskými státy.
HISC, které se liší z důvodů odlišného zacházení, metod nebo postupů při jejich definování a vytváření, nejsou srovnatelné.
Komise (Eurostat) stanoví postupem podle článku 14 pravidla, která je třeba dodržovat pro dosažení srovnatelnosti HISC.
Článek 5
Časový rozvrh a odchylky
1. Opatření nutná pro získání srovnatelných indexů spotřebitelských cen se provádějí v těchto etapách:
a) První etapa:
Komise (Eurostat) vypracuje ve spolupráci s členskými státy pro zprávu uvedenou v článku 109j Smlouvy ("kritéria konvergence") předběžný soubor indexů spotřebitelských cen pro každý členský stát nejpozději do konce března 1996.
Tyto indexy se zakládají plně na údajích, ze kterých vycházejí současné indexy spotřebitelských cen členských států a které se zejména upraví takto:
i) nezahrnuje se bydlení v obydlích obývaných jejich majiteli;
ii) nezahrnují se služby zdravotnictví a vzdělávání;
iii) nezahrnují se některé další položky, které více členských států nezahrnuje nebo zpracovává rozdílným způsobem.
b) Druhá etapa:
HISC se začne vypracovávat počínaje indexem za leden 1997.
Společné referenční období pro index je rok 1996.
Odhady cenových změn za dvanáct měsíců před lednem 1997 a za následující měsíce se provedou na základě indexů za rok 1996.
2. V případě potřeby může Komise (Eurostat) na žádost členského státu a po konzultaci EMI povolit odchylky od odstavce 1 na dobu nejdéle jednoho roku, musí-li členský stát provést podstatné změny ve svém statistickém systému, aby mohl splnit povinnosti vyplývající z tohoto nařízení.
3. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení nezbytná pro zajištění srovnatelnosti HISC a pro zachování a zvýšení jejich spolehlivosti a průkaznosti budou přijata po konzultaci EMI postupem podle článku 14.
Článek 6
Základní údaje
Základními údaji se rozumějí ceny a statistické váhy zboží a služeb, které je potřeba vzít v úvahu pro dosažení srovnatelnosti indexů za podmínek uvedených v článku 4.
Tyto údaje se získají ze zjišťování o statistických jednotkách definovaných nařízením Rady č. 696/93 (EHS) ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [6] nebo z jiných zdrojů umožňujících splnění podmínek srovnatelnosti indexů podle článku 4 tohoto nařízení.
Článek 7
Zdroje
Statistické jednotky, které členský stát vyzve ke spolupráci při sběru nebo předávání údajů o cenách, jsou povinny umožnit zjištění skutečně účtovaných cen a poskytovat pravdivé a úplné informace v okamžiku, kdy jsou o to požádány.
Článek 8
Periodicita
1. HISC, EISC a ISCMU se vypracovávají měsíčně.
2. Požadovaná periodicita zjišťování cen je jednou měsíčně.
Nepředstavuje-li nižší periodicita zjišťování cen překážku pro vytváření HISC splňujícího podmínky srovnatelnosti podle článku 4, může Komise (Eurostat) povolit odchylky od měsíčního zjišťování cen.
Toto ustanovení nevylučuje vyšší periodicitu zjišťování cen.
3. Váhová schémata HISC se aktualizují s periodicitou postačující ke splnění podmínek srovnatelnosti podle článku 4.
Tento odstavec nevyžaduje provádění zjišťování rodinných rozpočtů častěji než jednou za pět let, s výjimkou členských států, u kterých se podle článku 14 předpokládá, že v nich probíhají změny ve struktuře spotřeby vyžadující častější zjišťování.
Článek 9
Dosažení výsledků
Členské státy zpracovávají sebrané údaje tak, aby mohly vypracovat HISC v podobě Laspeyresova cenového indexu pokrývajícího všechny kategorie mezinárodní klasifikace COICOP (klasifikace individuální spotřeby podle účelu) [7], které budou upraveny postupem podle článku 14 s cílem vytvořit srovnatelné HISC.
Stejným způsobem budou stanoveny metody, postupy a vzorce zaručující splnění podmínek srovnatelnosti.
Článek 10
Předávání výsledků
Členské státy předávají HISC Komisi (Eurostatu) ve lhůtě nepřesahující třicet dnů od konce měsíce, kterého se index týká.
Článek 11
Zveřejnění
Komise (Eurostat) zveřejňuje HISC, EISC a ISCMU a odpovídající dílčí indexy cen pro soubor kategorií uvedených ve článku 9, vybraných postupem podle článku 14, ve lhůtě nepřesahující pět pracovních dnů od konce období stanoveného v článku 10.
Článek 12
Srovnatelnost údajů
Členské státy poskytují Komisi (Eurostat) na její žádost informace (mimo jiné informace shromážděné podle článku 6) tak podrobné, jak je potřebné pro vyhodnocení splnění podmínek srovnatelnosti podle článku 4 a kvality HISC.
Článek 13
Financování
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou přijata s co největším ohledem na efektivitu nákladů a s podmínkou, že členský stát nebude povinen vynaložit žádné podstatné dodatečné prostředky, pokud do konce druhého roku provádění těchto opatření Komise (Eurostat) neuhradí dvě třetiny dodatečných nákladů.
Článek 14
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 15
Přezkum
Po konzultaci výboru předloží Komise (Eurostat) Radě do dvou let od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, a poté znovu do dvou let, zprávu o HISC stanovených podle tohoto nařízení, a zejména zprávu o jejich spolehlivosti a o plnění podmínek srovnatelnosti.
Komise v těchto zprávách vyjádří svůj názor na fungování postupu uvedeného v článku 14 a navrhne změny, které považuje za vhodné.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 25. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru3,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
2100/944 byl souběžně s vnitrostátními režimy zaveden režim Společenství, který dovoluje udělování práv průmyslového vlastnictví na celém území Společenství;
vzhledem k tomu, že uvedený režim Společenství provádí a používá úřad Společenství s vlastní právní subjektivitou, a to "Odrůdový úřad Společenství";
vzhledem k tomu, že za účelem zaručení nezbytné soudržnosti systému řízení o stížnosti u soudnictví Společenství v různých oblastech práva průmyslového vlastnictví by měla být úprava týkající se stížnosti proti rozhodnutí Odrůdového úřadu Společenství nebo jeho odvolacího senátu uvedená v nařízení (ES) č. 2100/94 přizpůsobena úpravě podle nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství5;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady 88/591/ESUO, EHS, EURATOM ze dne 24. října 1988 o zřízení Soudu prvního stupně Evropských společenství6 vykonává tento soud v prvním stupni pravomoc, která byla Soudnímu dvoru svěřena smlouvami o založení Společenství - zejména pokud jde o žaloby podle čl. 173 odst.
4 Smlouvy o založení Evropských společenství - a právními akty přijatými k provedení těchto smluv, pokud zakládací akt některého subjektu práva Společenství nestanoví jinak; že by pravomoc Soudního dvora zrušit nebo změnit rozhodnutí odvolacích senátů a ve zvláštních případech také rozhodnutí Úřadu, která mu byla podle nařízení (ES) č. 2100/94 svěřena, měl v prvním stupni vykonávat tento soud podle výše uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2100/94 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 67 odst. 3 se mění takto:
- v německém znění se slova "direkte Beschwerde" nahrazují slovy "unmittelbare Klage" a slovo "eingelegt" slovem "erhoben",
- v anglickém znění se slova "direct appeal" nahrazují slovy "direct action" a slovo "lodged" slovem "brought".
2. Článek 73 se nahrazuje tímto:
"Článek 73
Žaloby proti rozhodnutím odvolacích senátů
1. Rozhodnutí odvolacích senátů, která rozhodla o stížnosti, jsou napadnutelná žalobou u Soudního dvora.
2. Žaloba je přípustná z důvodu nepříslušnosti, porušení podstatných procesních předpisů, porušení Smlouvy, tohoto nařízení nebo právní normy, kterou je třeba použít při jejím provádění, nebo z důvodu zneužití pravomoci.
3. Soudní dvůr může napadnuté rozhodnutí zrušit nebo změnit.
4. Žaloba přísluší účastníkům řízení u odvolacího senátu, kteří se svými žádostmi zcela nebo zčásti neuspěli.
5. Žalobu je třeba podat u Soudního dvora do dvou měsíců od doručení rozhodnutí odvolacího senátu.
6. Úřad učiní nezbytná opatření, aby vyhověl rozsudku Soudního dvora."
3. Článek 74 se mění takto:
- v německém znění se název hlavy nahrazuje slovy "Unmittelbare Klage" a odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Die Entscheidungen des Amtes nach Artikel 29 und Artikel 100 Absatz 2 sind mit der unmittelbaren Klage beim Gerichtshof anfechtbar.",
- v anglickém znění se název hlavy nahrazuje slovy "Direct action", a v odstavci 1 se slova "A direct appeal to the Court of Justice of the European Communities may lie from" nahrazuje slovy "A direct action may be brought before the Court of Justice against".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2522/95 ze dne 27. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1371/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (EHS) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1371/95 [3] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností je nezbytné zkrátit dobu platnosti licencí; že je dále nutné stanovit, že zvláštní opatření přijímaná Komisí v případě nadměrných žádostí mohou být upravena podle kategorie produktů a podle místa určení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1371/95 se mění takto:
1. v čl. 2 se odst. 1 nahrazuje tímto:
"1. Vývozní licence jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 do konce třetího měsíce následujícího po měsíci vydání.";
2. v čl. 3 odst. 4 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"Tato opatření mohou být upravena podle jednotlivých kategorií produktů a podle místa určení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 27. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1372/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1372/95 [3] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že zvláštní podmínky upravující přístup k vývozním licencím pro některé tradiční trhy během přechodného období by měly být pozměněny, aby byl umožněn přístup pro některé produkty;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností je nezbytné stanovit, že zvláštní opatření přijímaná Komisí v případě nadměrných žádostí mohou být upravena podle kategorie produktů a podle místa určení;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1372/95 se mění takto:
1. v článku 3:
a) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"U vývozů celých kuřat kódů KN 0207 21 10 900 a 0207 21 90 190 nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady do zemí uvedených v příloze IV mohou do 30. června 1996 žádat o vývozní licence pouze fyzické nebo právnické osoby, které mohou příslušným orgánům členských států uspokojivě doložit, že vyvezly minimálně 1000 tun produktů kódů KN 0207, 160220, 160231 a 160239 během každého ze dvou kalendářních let, které předcházely roku podání žádosti o licenci.";
b) v odstavci 4 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"Tato opatření mohou být upravena podle jednotlivých kategorií produktů a podle místa určení.";
2. příloha IV nařízení (ES) č. 1372/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 27. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1439/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1265/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1439/95 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2416/95 [4], stanoví, že při vývozu produktů v odvětví skopového a kozího masa musí být předložena licence; že dosavadní zkušenosti s fungováním režimu vývozních licencí ukázaly, že vydávání této licence představuje neúměrnou administrativní zátěž, zejména s ohledem na malá množství, která jsou ze Společenství vyvážena; že je tudíž nutné od tohoto požadavku ustoupit;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1439/95 rovněž stanoví seznam orgánů ve vyvážejících zemích oprávněných vydávat doklady o původu zboží; že Polsko změnilo orgán oprávněný vydávat tyto doklady s účinností od 15. listopadu 1995; že z tohoto důvodu musí být příloha I nařízení patřičně pozměněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1439/95 se mění takto:
1. článek 3 se zrušuje;
2. v článku 19 se zrušuje odstavec 4;
3. v příloze I se bod 11 nahrazuje tímto:
"Polsko: Polski Zwiazek Owezarski".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. října 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1423/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 14 odst. 2 a čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [3], stanoví zejména metodu pro stanovení obsahu sacharózy a obsahu sušiny, které je základem pro použití dovozních cel; že je nezbytné uvést výrobky, u nichž se tato metoda používá, aby znění dotyčných ustanovení bylo jasnější; že je rovněž třeba stanovit, že u cel použitelných pro inulinové sirupy se přepočet na sacharózový ekvivalent provede pomocí koeficientu 1,9, který se použije jak pro stanovení výrobních dávek a vývozních náhrad, tak pro stanovení dovozních dávek před 1. červencem 1995;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1423/95 se mění takto:
1. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. U výrobků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 1785/81 se obsah sacharózy včetně jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza stanoví pomocí Laneovy a Eynonovy metody (metoda redukce mědí) u roztoku invertovaného podle Clerget-Herzfelda. Celková cukernatost takto stanovená se vyjádří jako sacharóza vynásobením číslem 0,95.
Nehledě na předchozí pododstavec, obsah sacharózy včetně jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza ve výrobcích obsahujících méně než 85 % sacharózy nebo jiných cukrů vyjádřených jako sacharóza a invertního cukru vyjádřeného jako sacharóza se stanoví na základě obsahu sušiny.
Obsah sušiny se stanoví podle hustoty roztoku zředěného ve váhovém poměru 1:1 a u pevných výrobků sušením.
Obsah sušiny se vyjádří jako sacharóza vynásobením koeficientem 1."
2. V článku 5 se doplňují nové odstavce 3 a 4, které znějí:
"3. U výrobků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f) a g) nařízení (EHS) č. 1785/81 se obsah sušiny stanoví podle druhého pododstavce odstavce 2.
4. U výrobků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 1785/81 se přepočet na ekvivalent sacharózy provede tak, že sušina stanovená podle druhého pododstavce odstavce 2 se vynásobí koeficientem 1,9."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 24. října 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3730/87, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že úprava stanovená nařízením (EHS) č.
3730/87 [3] pro dodávky potravin nejchudším osobám ve Společenství je založena na dostupnosti veřejných zásob v důsledku nákupů intervenčními agenturami na základě mechanizmů určitých společných organizací trhu; že se ukázalo, že přijetí a provádění ročního plánu dodávek potravin může být během roku ztíženo dočasným nedostatkem některých základních produktů v intervenčních zásobách; že se toto nebezpečí může zvýšit vzhledem k opatřením přijatým pro účinnější regulaci trhu a přizpůsobení produkce spotřebě; že se zdá vhodné za takových okolností, a aby se neohrozilo provádění programu dodávek, zavést dočasné opatření, které zajistí dotyčné produkty na trhu Společenství, avšak za podmínek, které nezpochybní ani princip dodávek produktů z intervenčních zásob, ani rámec finančních prostředků vymezených pro tento účel v rozpočtu Společenství;
vzhledem k tomu, že pro zabezpečení provedení této úpravy je rovněž vhodné stanovit možnost zajistit tyto produkty na trhu Společenství pro případy, ve kterých by provádění ročního plánu dodávek, s ohledem na zeměpisné umístění veřejných skladů ve Společenství, mělo za následek přesun menších množství produktů mezi několika členskými státy;
vzhledem k tomu, že by se ustanovení tohoto nařízení měla použít od počátku prováděcího období ročního plánu dodávek,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
K článku l nařízení (EHS) č. 3730/87 se připojují tyto odstavce:
"V případě dočasného nedostatku některého produktu v intervenčních zásobách Společenství během provádění ročního plánu uvedeného v prvním pododstavci, do míry nezbytné pro přijetí a provádění plánu v jednom nebo více členských státech, může být tento produkt zajištěn na trhu Společenství.
Zajištění produktů na trhu Společenství se může uskutečnit i v případě, kdy by provádění plánu vedlo k přesunu menšího množství produktů, které se nacházejí v intervenčních zásobách v jiném členském státě, než ve kterém nebo ve kterých je produkt požadován.
Jestliže je v intervenčních zásobách nedostatek hovězího masa, mohou být při zajišťování dodávek na trhu Společenství nakoupeny jiné druhy masa.
Podmínky pro zajištění dodávek na trhu Společenství se stanoví podle postupu uvedeného v článku 6."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2543/95 ze dne 30. října 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení č.
136/66/ES stanoví, že ode dne 1. listopadu 1995 se na každý vývoz, na který se požaduje náhrada, musí předložit vývozní licence se stanovením náhrady předem; že by proto měla být stanovena zvláštní prováděcí pravidla pro odvětví olivového oleje, která by měla zahrnovat zejména opatření pro předávání žádostí a informace, které se musejí objevit v žádostech a v licencích, a to na doplnění nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného uplatňování tohoto režimu je třeba stanovit výši jistoty a dobu platnosti vývozních licencí;
9 nařízení č. 136/66/EHS stanoví, že plnění povinností vyplývající z dohod uzavřených během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, pokud jde o objem vývozu, se zajišťuje pomocí vývozních licencí; že tudíž musí být stanoven podrobný plán pro podávání žádostí a pro vydávání licencí;
vzhledem k tomu, že dále rozhodnutí týkající se žádostí o vývozní licence by mělo být oznámeno až po době k uvážení; že tato doba by měla Komisi umožnit vyhodnotit požadovaná množství a související výdaje a v případě potřeby přijmout zvláštní opatření zejména u žádostí, které dosud nejsou vyřízeny; že je v zájmu vývozců umožnit, aby byla žádost vzata zpět po stanovení koeficientu pro přijetí;
vzhledem k tomu, že aby se zajistilo velmi přesné řízení vyvážených množství, je třeba stanovit výjimku z pravidla tolerance obsaženého v nařízení (EHS) č. 3719/88;
vzhledem k tomu, že Komise musí disponovat přesnými informacemi týkajícími se žádostí o licence a využití vydaných licencí, aby byla schopna tento režim řídit; že by se v zájmu efektivního řízení mělo informování Komise ze strany členských států provádět podle jednotného vzoru;
vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 2041/75 ze dne 25. července 1975, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro oleje a tuky [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 557/91 [6], se nahrazují ustanoveními tohoto nařízení a nařízení Komise (ES) č. 1476/95 [7] a tudíž je třeba je zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ode dne 1. listopadu 1995 se na veškerý vývoz produktů v odvětví olivového oleje, na nějž se žádá vývozní náhradu, musí předložit vývozní licence se stanovením náhrady předem.
Článek 2
1. Vývozní licence je platná ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 až do konce třetího měsíce následujícího po dni vydání.
2. Žádosti o licence a licence mají mít v kolonce 15 název zboží a v kolonce 16 jedenáctimístný kód produktu z nomenklatury kódů zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
3. Jistota pro vývozní licence činí 12 ECU na 100 kg čisté hmotnosti.
Článek 3
1. Žádosti o vývozní licence lze podávat u příslušných orgánů od pondělí do středy každého týdne.
Žádosti podané ve čtvrtek nebo v pátek se považují za podané následující pondělí.
2. Vývozní licence se vydávají v pondělí bezprostředně následujícím po období uvedeném v odstavci 1 za předpokladu, že v této době nebyla přijata Komisí žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 4.
3. Pokud
a) by přidělení požadovaných licencí mohlo vést, popřípadě povede k překročení běžně stanovených přidělovaných množství, se zvláštním ohledem na omezení stanovená v čl. 3 odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS a/nebo k překročení výdajů plánovaných na dané období, nebo
b) by přidělení požadovaných licencí nezaručovalo další vývozní činnost během zbytku hospodářského roku, přičemž se pro daný produkt vezme v úvahu:
- sezónní charakter obchodu, situace na trhu a zejména vývoj tržních cen, jakož i z toho vyplývající vývozní podmínky,
- potřebu zabránit spekulativním žádostem vedoucím k narušení hospodářské soutěže mezi vývozci;
Komise může:
- stanovit jednotnou procentní sazbu pro přijímání požadovaných množství,
- zamítnout dosud neschválené žádosti,
- pozastavit předkládání žádostí o vývozní licence o nejvýše pět pracovních dnů, přičemž je možné postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS stanovit delší lhůtu pro pozastavení.
V těchto případech se žádosti o vývozní licence podané během období pozastavení nepřijímají.
Tato opatření je možno přijímat rozdílně podle jednotlivých produktů.
4. Pokud budou požadovaná množství zamítnuta nebo snížena, jistoty pro veškerá množství, pro která nebylo žádosti vyhověno, se neprodleně uvolní.
5. Odchylně od odstavce 2, pokud bude stanovena jednotná procentní sazba menší než 80 %, vydá se licence nejpozději 11. pracovním dnem po zveřejnění dané procentní sazby v Úředním věstníku Evropských společenství.
Během 10 pracovních dní po zveřejnění hospodářský subjekt smí:
- vzít svou žádost zpět a v tom případě bude jistota ihned uvolněna
- nebo požadovat okamžité vydání licence, v tom případě ji příslušný orgán neprodleně vydá, avšak ne dříve než v pondělí následující po dni podání žádosti o licenci.
Článek 4
Množství vyvážená s tolerancí uvedenou v čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 neopravňují k výplatě náhrady.
V kolonce 22 licence je třeba uvést alespoň jeden z následujících údajů:
- Restitución valida por… toneladas (cantidad por la que se expida el certificado),
- Restitutionen omfatter… tons (den mængde, licensen vedrører),
- Erstattung gültig für… Tonnen (Menge, für welche die Lizenz ausgestellt wurde)
- Επιστροή ισχύουσα για… τόνους (ποσότητα για την οποία έχει εκδοθεί το πιστοποιητικό)
- Refund valid for… tonnes (quantity for which the licence is issued)
- Restitution valable pour… tonnes (quantité pour laquelle le certificat est délivré)
- Restituzione valida per… t (quantitativo per il quale il titolo è rilasciato)
- Restitutie geldig voor… ton (hoeveelheid waarvoor het certificaat wordt afgegeven)
- Restituição válida para… toneladas (quantidade relativamente à qual é emitido o certificado)
- Tuki on voimassa… tonnille (määrä, jolle todistus on myönnetty)
- . Tento článek platí pouze pro vývoz produktů způsobilých pro výplatu náhrady.
Článek 5
1. Členské státy sdělí Komisi každý čtvrtek nejpozději do 14.00 hodin faxem:
a) žádosti o vývozní licence se stanovením náhrady předem podle článku 1, které byly podány od pondělí do středy téhož týdne;
b) množství, na něž byly vydány vývozní licence předchozí pondělí;
c) množství, na která byly žádosti o vývozní licence v průběhu předcházejícího týdne vzaty zpět ve smyslu čl. 3 odst. 5.
2. Sdělení o žádostech podle odst. 1 písm. a) musí obsahovat tyto údaje:
- množství pro každou jakost a typ balení,
- členění množství podle místa určení v případě, kdy se sazba náhrady podle místa určení mění,
- použitelnou sazbu náhrady,
- celkovou částku náhrady v ECU u každé kategorie.
3. Členské státy sdělí Komisi každý měsíc po skončení platnosti vývozních licencí nevyužité množství vývozních licencí.
4. Všechna sdělení uvedená v odstavcích 1 a 3, včetně poznámky "žádná", se provádějí podle vzoru stanoveného v příloze.
Článek 6
Nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [8] a (EHS) 3719/88 se použijí kromě případů, kdy toto nařízení stanoví jinak.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 2041/75 se zrušuje.
Použije se však pro osvědčení o stanovení náhrady předem vydaná na základě uvedeného nařízení do 1. listopadu 1995.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. října 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3199/93 o vzájemném uznávání postupů úplné denaturace lihu pro účely osvobození od spotřební daně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů [1], a zejména na čl. 27 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [2], naposledy pozměněnou směrnicí 94/74/ES [3], a zejména na článek 24 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3199/93 o vzájemném uznávání postupů úplné denaturace lihu pro účely osvobození od spotřební daně [4],
s ohledem na stanovisko Výboru pro spotřební daně,
vzhledem k tomu, že podle čl.
27 odst. 1 písm. a) směrnice 92/83/EHS osvobodí členské státy od spotřební daně líh, který byl plně denaturován v souladu s požadavky některého členského státu, pokud tyto požadavky byly řádně oznámeny Komisi a schváleny v souladu s odstavci 3 a 4 uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že Portugalsko, Finsko, Rakousko a Švédsko oznámily druh denaturačních prostředků, které hodlají používat;
vzhledem k tomu, že Itálie oznámila změnu složení denaturačního prostředku povoleného nařízením (ES) č. 3199/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (ES) č. 3199/93 se mění takto:
a) V příloze se doplňují tyto odstavce:
"Portugalsko:
Denaturovaný líh obsahující na jeden hektolitr nejméně 5 litrů methanolu a vyšších alkoholů s titrem nejméně 90 % objemových alkoholu a nejvýše 96 % objemových alkoholu, kde na každý hektolitr připadá:
- 2 litry terpentýnové silice nebo benzínu a
- 2 gramy malachitové zeleně či methylenové modři.
Finsko:
Na jeden hektolitr lihu:
1. 2 litry methylethylketonu a 3 litry methylisobutylketonu;
2. 2 litry acetonu a 3 litry methylisobutylketonu;
3. 3 litry acetonu a 2 gramy denatoniumbenzoanu.
Rakousko:
1. Na jeden hektolitr lihu 0,5 kilogramu přiboudliny (vedlejší produkt destilace lihu), 0,05 kilogramu plynového oleje kódu KN 2710 a 1 kilogram methylethylketonu nebo
2. na jeden hektolitr lihu ve formě první nebo poslední destilační frakce jako vedlejší produkt destilace zemědělského lihu:
1 kilogram přiboudliny (vedlejší produkt destilace lihu),
0,01 kilogramu plynového oleje kódu KN 2710 a 0,2 kilogramu methylethylketonu
Švédsko:
Na jeden hektolitr lihu:
1. 2 litry methylethylketonu a 3 litry methylisobutylketonu."
b) Odstavec týkající se italského denaturačního činidla se nahrazuje tímto:
"Itálie:
Na jeden hektolitr lihu s titrem nejméně 90 % objemových alkoholu se musí přidat:
- 125 gramů thiofenu,
- 0,8 gramu denatoniumbenzoanu,
- 0,4 gramu CI kyselého purpuru 51 (purpurové barvivo),
- 2 litry methylethylketonu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2564/95 ze dne 27. října 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července l987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1739/95 [2], a zejména článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Zařazení výrobku č. 2 do tabulky v příloze nemá žádný vliv na používání nařízení Rady (ES) č. 1556/95 [4].
Článek 3
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2597/95 ze dne 23. října 1995 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v určitých oblastech kromě severního Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že se Evropské společenství stalo členem Organizace Spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO);
vzhledem k tomu, že v protokolu uzavřeném mezi Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství se stanoví, že Komise bude poskytovat FAO požadované statistiky;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity lze dosáhnout cílů navrhovaných činností pouze na základně právního aktu Společenství, jelikož jedině Komise může koordinovat potřebnou harmonizaci statistických údajů na úrovni Společenství, zatímco shromažďování rybolovných statistik a potřebné vybavení pro jejich zpracování a kontrolu jejich spolehlivosti přísluší v prvé řadě členským státům;
vzhledem k tomu, že specifický postup při vypracovávání příslušných statistik Společenství, které jsou založeny na národních statistických systémech, vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, zejména prostřednictvím Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, ustaveného rozhodnutím 72/279/EHS [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý členský stát sděluje Komisi údaje o úlovcích provedených plavidly zaregistrovanými v tomto členském státě nebo plujícími pod vlajkou tohoto státu a lovícími v určitých oblastech kromě severního Atlantiku, s náležitým ohledem na nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [4].
Údaje o nominálních odlovech zahrnují veškeré produkty rybolovu vyložené nebo na moři přeložené v jakékoli podobě, ale nezahrnují množství, která byla po odlovu vhozena zpět do moře, spotřebována na plavidle nebo použita na plavidle jako návnada. Údaje se zaznamenávají v ekvivalentní živé hmotnosti vyložené nebo přeložené, zaokrouhlené na celé tuny.
Článek 2
1. Údaje, které se předávají, se týkají nominálních odlovů v každé z hlavních rybolovných oblastí a jejich subdivizích uvedených v příloze 1, popsaných v příloze 2 a vyobrazených v příloze 3.
Pro každou hlavní rybolovnou oblast jsou druhy, u kterých jsou údaje vyžadovány, uvedené v příloze 4.
2. Údaje za každý kalendářní rok se předkládají do šesti měsíců po uplynutí tohoto roku.
3. V případě, že plavidla členského státu podle článku 1 neprovozovala v kalendářním roce rybolov v některé z hlavních rybolovných oblastí, sdělí točlenský stát Komisi.
Pokud však členské státy rybolov v hlavní rybolovné oblasti provozovaly, předkládají pouze údaje pro kombinace druh/subdivize, u kterých byly v dotčeném ročním období úlovky zaznamenány.
4. Údaje týkající se méně významných druhů ulovených plavidly členských států není nutno sdělovat jednotlivě, ale mohou být shrnuty do jedné položky, pokud hmotnost produktů takto zaznamenaných nepřesahuje 5 % hmotnosti ročních úlovků uskutečněných v dotčené hlavní rybolovné oblasti.
5. Seznamy statistických rybolovných oblastí a jejich subdivizí a seznam druhů mohou být pozměněny postupem podle článku 5.
Článek 3
Nestanoví-li ustanovení přijatá v rámci společné rybářské politiky jinak, je každý členský stát oprávněn používat metody odebírání vzorků pro získávání údajů týkajících se odlovů pro ty části rybářského loďstva, u nichž by byl úplný sběr údajů spojen s nadměrnými použitím administrativních postupů.
Tyto postupy odebírání vzorků, jakož i podíl celkových údajů získaných těmito metodami, musejí být členským státem podrobně vysvětleny ve zprávě předložené podle čl. 6 odst.
Článek 4
Členské státy splní své povinnosti podle článků 1 a 2 tím, že předloží údaje na magnetických nosičích ve formátu podle přílohy 5.
S předchozím souhlasem Komise mohou členské státy předkládat údaje v jiné podobě nebo na jiném nosiči.
Článek 5
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro zemědělskou statistiku (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tři měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 6
1. Ve lhůtě dvanácti měsíců od data vstupu tohoto nařízení v platnost předloží členské státy Komisi zevrubnou zprávu popisující metody vyhotovení údajů o odlovech a upřesňující stupeň reprezentativnosti a spolehlivosti těchto údajů.
Komise ve spolupráci se členskými státy vypracuje souhrn těchto zpráv, který předloží k projednání Pracovní skupině Výboru pro zemědělskou statistiku.
2. Členské státy informují Komisi ve lhůtě tří měsíců o všech změnách týkajících se údajů poskytnutých podle odstavce 1.
3. Vyplyne-li z metodologických zpráv podle odstavce 1, že členský stát nemůže ihned splnit požadavky tohoto nařízení a že je nutné provést změny statistického šetření a metodologie, může Komise ve spolupráci s tímto členským státem a Stálým výborem pro zemědělskou statistiku stanovit přechodné období až na dva roky, během kterého musí být dosaženo cíle tohoto nařízení.
4. Metodologické zprávy, přechodná opatření, dostupnost a spolehlivost údajů a ostatní náležité otázky související s prováděním tohoto nařízení přezkoumá jednou za rok Pracovní skupina Výboru pro zemědělskou statistiku.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 2965/94 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že hlavním úkolem překladatelského střediska zřízeného nařízením (ES) č.
2965/94 [3] je i nadále uspokojovat překladatelské potřeby subjektů vyjmenovaných v uvedeném nařízení; že je třeba za každou cenu zamezit pracovního přetížení střediska, neboť by mohlo mít nepříznivé dopady na provoz těchto subjektů a na zaměstnance skutečně potřebné pro racionální fungování střediska;
vzhledem k tomu, že základním cílem střediska je hledání co nejracionálnějšího a nejhospodárnějšího využití dostupných prostředků při zachování nezbytné úrovně a kvality překladů, aniž by měla být jakkoli vyloučena možnost využití trhu;
vzhledem k tomu, že je nezbytné posílit správní spolupráci mezi orgány a institucemi Unie, aby byly racionalizovány pracovní metody a sníženy celkové náklady tím, že se zamezí nadbytečné práci a vytváření nákladných paralelních struktur;
vzhledem k tomu, že překladatelství je jedním z odvětví činnosti, v němž může být interinstitucionální spolupráce posílena;
vzhledem k tomu, že interinstitucionální spolupráce by měla umožnit středisku střednědobě provádět jakékoli činnosti, o jejichž sloučení bude rozhodnuto v souladu s platnými pravidly;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné rozšířit nabídku služeb poskytovaných střediskem, aby ty orgány a instituce Unie, které již mají překladatelské útvary, měly přístup k službám střediska podle vlastní volby s cílem překonání případného pracovního přetížení, ke kterému může dojít;
vzhledem k tomu, že má-li být zabráněno jakémukoli nedorozumění o dosahu rozšíření oblasti působnosti nařízení (ES) č. 2965/94, je třeba nahradit slovo "instituce" slovem "subjekty" ve všech případech, kdy je to nezbytné;
vzhledem k tomu, že Smlouva neposkytuje jiné pravomoci k přijetí tohoto nařízení než pravomoci uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2965/94 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Středisko poskytuje nezbytné překladatelské služby pro chod těchto subjektů:
- Evropská agentura pro životní prostředí,
- Evropská nadace pro vzdělávání,
- Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost,
- Evropská agentura pro hodnocení léčiv,
- Agentura pro ochranu zdraví a bezpečnosti při práci,
- Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
- Evropský policejní úřad (Europol) a protidrogová jednotka Europolu.
Středisko a každý z uvedených subjektů dohodou upraví způsoby, kterými spolupracují.
2. Jiné subjekty zřízené Radou, než jsou uvedeny v odstavci 1, mohou využívat služeb střediska na základě dohod s ním uzavřených.
3. Orgány a instituce Unie, které již mají vlastní překladatelské útvary, mohou podle vlastní volby využívat služeb střediska v souladu s dohodami uzavřenými mezi stranami k tomuto účelu.
4. Středisko se plně účastní práce Interinstitucionálního překladatelského výboru."
2. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Středisko řídí správní rada složená z
a) jednoho zástupce každého subjektu uvedeného v čl. 2 odst. 1; každá dohoda podle čl. 2 odst. 2 může upravovat zastupování subjektu, který je stranou této dohody;
b) jednoho zástupce každého členského státu Evropské unie,
c) dvou zástupců Komise a
d) jednoho zástupce každého z orgánů a subjektů, které mají vlastní překladatelské útvary, ale uzavřely dohodu se střediskem o spolupráci podle vlastní volby."
3. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. a) Příjmy a výdaje rozpočtu střediska musí být vyrovnané.
b) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene c) o počátečním období, plynou příjmy z plateb subjektů, kterým středisko poskytuje služby, a orgánů a subjektů, s nimiž uzavřelo dohody o spolupráci, za práci, kterou provede.
c) V počátečním období, jež nepřesáhne tři rozpočtová léta,
- poskytují středisku orgány a subjekty, jimž poskytuje služby, na začátku rozpočtového roku paušální příspěvek ze svých rozpočtů, jehož výše se zakládá na nejlepších dostupných informacích a jenž bude upraven s ohledem na skutečně odvedenou práci,
- lze středisku poskytnout příspěvek ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, aby byl zajištěn jeho provoz."
4. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Před přezkumem podle článku 19 se může každý subjekt uvedený v čl. 2 odst. 1, kterému vyvstaly zvláštní obtíže v souvislosti s poskytováním služeb střediskem, obrátit na středisko, aby se společně pokusily nalézt nejvhodnější řešení těchto obtíží.
2. Ukáže-li se, že je nemožné k těmto řešením dospět ve lhůtě tří měsíců, může daný subjekt zaslat Komisi řádně odůvodněné sdělení, aby Komise mohla přijmout nezbytná opatření a případně zorganizovat pod dohledem střediska a s jeho pomocí systematičtější využití třetích osob k překladu dotyčných dokumentů."
5. V článku 13 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Správní rada přijme předběžný výkaz spolu s plánem pracovních míst a neprodleně je předá Komisi, jež na tomto základě stanoví odhady odpovídající příspěvkům poskytovaných subjektům uvedeným v článku 2 v předběžném návrhu rozpočtu, který předkládá Radě na základě článku 203 Smlouvy.
3. Správní rada přijme rozpočet střediska před začátkem rozpočtového roku a podle potřeby upraví příspěvky subjektů uvedených v článku 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. listopadu 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 1 odst. 4 písm. i) bod 1 pododstavec b) a na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (EHS) č.
1014/90 ze dne 24. dubna 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [2], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1712/95 [3], byl zvýšen maximální obsah methanolu v některých ovocných destilátech na 1500 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových s podmínkou, že Komise posoudí používání tohoto ustanovení na základě hloubkové studie a zváží, zda lze maximální obsah methanolu snížit;
vzhledem k tomu, že studie provedená Komisí ukazuje, že maximální obsah methanolu lze snížit na úrovně podobné úrovním stanoveným pro ovocné destiláty nařízením (EHS) č. 1576/89, ale že by takové snížení bylo obtížné zejména pro malé palírny, které nemají dostatečné technické a finanční zdroje k rychlému dosažení souladu se sníženou hodnotou maximálního obsahu methanolu; že je vhodné z důvodů ochrany zdraví omezit obsah methanolu ve všech ovocných destilátech na nejnižší možnou úroveň; že se tedy navrhuje zavádět postupně a po etapách nové hodnoty maximálního obsahu methanolu v ovocných destilátech uvedených v článku 6 nařízení (EHS) č.
1014/90;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit přechodná opatření, aby byl umožněn prodej produktů stočených do lahví před vstupem nového maximálního obsahu methanolu v platnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 6 nařízení (EHS) č. 1014/90 se mění takto:
1. odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Maximální obsah methanolu v ovocných destilátech získaných z druhů ovoce uvedených odstavci 1 musí být
- od 1. ledna 1998: 1350 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových,
- od 1. ledna 2000: 1200 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, s výjimkou destilátu získaného z hrušek odrůdy Williams (Pyrus communis Williams)."
2. doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Produkty uvedené v odstavci 1, které byly vyrobeny ve Společenství nebo do Společenství dovezeny a které byly stočeny do lahví, v závislosti na uvedeném případu, před 1. lednem 1998 nebo před 1. lednem 2000 a které jsou v souladu s pravidly o obsahu methanolu platnými před těmito daty, smějí být drženy za účelem prodeje, uvádění do oběhu a vývozu do vyprodání zásob."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. listopadu 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že intervenční centra pro obiloviny jsou stanovena v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2273/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1307/95 [4]; že některé členské státy požádaly o změnu této přílohy; že by se těmto žádostem mělo vyhovět;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2273/93 se mění takto:
1. V části "BUNDESREPUBLIK DEUTSCHLAND":
- v "Land Baden-Württemberg" se zrušuje intervenční centrum Ilshofen pro pšenici obecnou, ječmen a žito,
- v "Land Sachsen-Anhalt" se zrušuje intervenční centrum Coswig pro žito, doplňuje se Rosslau jako intervenční centrum pro pšenici obecnou a žito, Vahldorf jako intervenční centrum pro pšenici obecnou, ječmen a žito,
- v "Land Nordrhein-Westfalen" se zrušuje intervenční centrum Siegen pro pšenici obecnou,
- v "Land Bayern" se zrušuje intervenční centrum Straubing pro žito a doplňuje se intervenční centrum Neustadt/Saale pro žito.
2. V části "ÖSTERREICH":
- se "Absdorf" přejmenuje na "Absdorf-Hippersdorf",
- intervenční centrum Geinberg se zrušuje pro ječmen a považuje se za intervenční centrum pro pšenici obecnou,
- se "Wien-Albern" přejmenuje na "Wien",
- se "Dobermannsdorf" přejmenuje na "Palterndorf-Dobermannsdorf",
- se "Untersiebenbrunn" přejmenuje na "Siebenbrunn-Leopoldsdorf".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2694/95 ze dne 21. listopadu 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2588/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celní a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 21. listopadu 1995, kterým se v některých nařízeních týkajících se zařazení zboží nahrazují kódy stanovené na základě nomenklatury společného celního sazebníku platné k 31. prosinci 1987 kódy stanovenými na základě kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2588/95 [2], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
950/68 ze dne 28. června 1968 o společném celním sazebníku [3], zrušené nařízením (EHS) č. 2658/87, zavedlo nomenklaturu společného celního sazebníku na základě Úmluvy o nomenklatuře pro zařazení zboží v celních sazebnících ze dne 15. prosince 1950;
vzhledem k tomu, že na základě nařízení Rady (EHS) č. 97/69 ze dne 16. ledna 1969 o opatřeních k jednotnému uplatňování nomenklatury společného celního sazebníku [4], zrušeného nařízením (EHS) č. 2658/87, bylo přijato několik nařízení týkajících se zařazení zboží v nomenklatuře společného celního sazebníku;
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č. 2658/87 byla zavedena nomenklatura zboží, nazývaná kombinovaná nomenklatura, která splňuje požadavky společného celního sazebníku a zároveň požadavky statistik zahraničního obchodu Společenství a která je založena na Mezinárodní úmluvě o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží, jež nahrazuje úmluvu ze dne 15. prosince 1950;
vzhledem k tomu, že čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2658/87 stanoví, že kódy a popisy zboží stanovené na základě nomenklatury společného celního sazebníku platné k 31. prosinci 1987 mají být nahrazeny kódy a popisy zboží stanovenými na základě kombinované nomenklatury a rovněž stanoví, že Komise má změnit akty Společenství týkající se celní nomenklatury;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho je nutné změnit část těch nařízení, která mají praktický význam a jejichž transpozice nepřináší žádnou zásadní změnu, a doplnit tak první sérii nařízení, která již byla změněna nařízením Komise (EHS) č. 646/89 [5], nařízením Komise (EHS) č. 2723/90 [6] a nařízením Komise (EHS) č. 2080/91 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízeních uvedených ve sloupci 1 přílohy, jež se vztahují ke zboží popsanému ve sloupci 2, se čísla nomenklatury společného celního sazebníku ve sloupci 3 nahrazují kódy kombinované nomenklatury uvedenými ve sloupci 4.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2696/95 ze dne 21. listopadu 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července l987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2588/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 22. listopadu 1995, kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1802/95, kterým se mění nařízení, která před 1. únorem 1995 stanovila některé ceny a částky v odvětví mléka a mléčných výrobků, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1538/95 [2], a zejména na čl. 5c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v příloze nařízení Komise (ES) č. 1802/95 [3] se vyskytla chyba, kterou je nutné opravit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 1802/95 se za nařízení (EHS) č. 1158/91 a před nařízení (EHS) č. 3378/91 vkládá nový řádek, který zní:
"(ECU) _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2739/95 ze dne 28. listopadu 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1370/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č.
1370/95 [3] byla stanovena prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa;
vzhledem k tomu, že aby se zajistil hospodářským subjektům rovný přístup k vývozním licencím, je dobu pro podávání žádostí, jež běží pokaždé od pondělí do středy, třeba prodloužit o jeden den, pokud se u dotyčných tří dní nejedná o pracovní dny příslušných orgánů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1370/95 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud se však u uvedených tří dní nejedná o pracovní dny příslušných orgánů, mohou se žádosti v dotyčném členském státu podávat ve čtvrtek následující po uvedeném období."
2. V čl. 7 odst. 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"1. Členské státy sdělují Komisi faxem každou středu v době od 13.00 hodin, nebo v případech, kdy se použije ustanovení čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce, každý čtvrtek od 13.00 hodin ohledně předchozího období toto:".
3. V příloze II se zrušují slova "od pondělí … do středy…".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2744/95 ze dne 27. listopadu 1995 o statistice struktury a rozdělení výdělků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že má-li Komise plnit svěřené úkoly, musí znát stav a vývoj výdělků v členských státech Společenství, jednak pokud jde o změny struktury pracovních sil a jednak pokud jde o rozdělení zaměstnanců z hlediska úrovně výdělků;
vzhledem k tomu, že rozvoj Společenství a fungování vnitřního trhu zvyšují potřebu disponovat srovnatelnými údaji o struktuře výdělků, které zejména umožní analyzovat vývoj hospodářské a sociální soudržnosti a vytvořit spolehlivá a náležitá srovnání mezi členskými státy a regiony Společenství;
vzhledem k tomu, že nejlepší metodou pro hodnocení stavu struktury a rozdělení výdělků je sestavit statistiku Společenství o struktuře výdělků na základě harmonizovaných metod a definic, jak se již stalo dříve v letech 1966, 1972, 1974 a 1978 na základě nařízení č. 188/64/EHS [1], nařízení (EHS) č. 2395/71 [2], nařízení (EHS) č. 178/74 [3] a nařízení (EHS) č. 495/78 [4];
vzhledem k tomu, že z důvodu změn, ke kterým dochází ve struktuře pracovních sil a v rozdělení výdělků, zejména pokud jde o ekonomické činnosti, nejsou výsledky předchozích zjišťování již aktuální a nepokrývají všechny členské státy;
vzhledem k tomu, že údaje, které jsou nyní k dispozici pro všechny členské státy, poskytují jen průměry, a proto nemohou zajistit informace ani o vztazích mezi výdělky a individuálními vlastnostmi zaměstnanců (zejména věkem, pohlavím, odbornou kvalifikací, dobou trvání pracovního poměru), ani o rozdělení výdělků;
vzhledem k tomu, že statistické informace v této oblasti jsou dostupné pouze v některých členských státech a neumožňují tedy provádět spolehlivá srovnání; že proto statistiky o struktuře výdělků musí být prováděny na základě společných definic a harmonizovaných metodických postupů;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je vytvoření společných statistických norem umožňujících získávat harmonizované informace činností, která může být účinně prováděna pouze na úrovni Společenství; že tyto normy budou zavedeny v každém členském státě na základě pravomoci subjektů a institucí pověřených sestavováním úředních statistik;
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 93/464/EHS [5] je provádění statistik Společenství o struktuře výdělků jednou z prioritních akcí statistického programu na léta 1993 až 1997;
vzhledem k tomu, že by měly být pro některé členské státy stanoveny výjimky, aby se přihlédlo ke konkrétním technickým obtížím, s nimiž se tyto členské státy setkávají při sběru některých druhů informací, za podmínky, že tím kvalita statistických informací není ohrožena;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [6] návrh Komise doporučil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
Členské státy a Komise v rámci svých příslušných pravomocí vytvoří statistiky Společenství o struktuře a rozdělení výdělků všech zaměstnanců v odvětvích ekonomických činností vymezených v článku 3.
Článek 2
Sledované období
Statistiky se sestavují na základě statistických informací pro účetní období 1995 a pro jeden reprezentativní měsíc, s výhradou zvláštních ustanovení uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Oblast působnosti
Statistiky se vztahují na všechny ekonomické činnosti vymezené v sekcích C, D, E, F, G, H, I, J, a K všeobecné odvětvové klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (dále jen "NACE rev. 1"), zavedené nařízením (EHS) č. 3037/90 [7], s výhradou zvláštních ustanovení uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Statistické jednotky
Sběr údajů a sestavování statistik o struktuře a rozdělení výdělků jsou založeny na jakékoli ze statistických jednotek vymezených v nařízení (EHS) č. 696/93 [8] a poskytují informace o zaměstnancích v místních jednotkách s nejméně deseti zaměstnanci, rozdělených podle velikosti a hlavní vykonávané činnosti.
Článek 5
Charakteristiky požadovaných informací
Sbírají se údaje o
1. místní jednotce, ke které patří zaměstnanci zahrnutí do výběrového souboru:
region pracoviště, velikost, ekonomická činnost podle NACE (rev. 1), forma hospodářské a finanční kontroly ve smyslu směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [9] a druh platné kolektivní smlouvy o mzdách a platech;
2. každém zaměstnanci z výběrového souboru:
a) hrubé výdělky za celé výplatní období za reprezentativní měsíc, včetně různých pravidelně vyplácených prémií, příplatků za práci přesčas, práci ve směnách, noční práci, práci o víkendech, a provize; rovněž jsou zahrnuty odměny za období nepřítomnosti (dovolená nebo nemoc) plně placené zaměstnavatelem a dále rodinné přídavky a další dávky stanovené kolektivní smlouvou nebo dobrovolnou dohodou v rámci místní jednotky; odděleně musí být uvedeny celkové výdělky za práci přesčas a zvláštní příplatky za práci ve směnách, noční práci nebo práci o víkendech;
b) hrubé roční výdělky za dané účetní období, to znamená hrubé výdělky vymezené v bodě 2 písm. a) vztahující se na období jednoho roku, navíc příležitostné prémie (jako prémie na dovolenou, třináctý plat, podíl na zisku); příležitostné prémie musí být uvedeny odděleně;
c) počet placených hodin nebo počet placených hodin v běžném pracovním týdnu nebo měsíci; počet placených přesčasových hodin ve výplatním období a počet dnů dovolené za kalendářní rok, bez svátků;
d) pohlaví, věk a zaměstnání podle mezinárodní klasifikace zaměstnání, úroveň vzdělávání a přípravy, doba trvání pracovního poměru v podniku, úprava pracovní doby, tzn. plný pracovní úvazek nebo částečný pracovní úvazek, a typ pracovní smlouvy.
Článek 6
Sběr údajů
1. Zjišťování provádějí příslušné statistické služby členských států, které vymezí vhodné metody pro sběr informací.
2. Pro některé charakteristiky, jako jsou úroveň vzdělávání a přípravy a typ pracovní smlouvy, mohou členské státy provádět doplňková zjišťování v dílčím výběrovém souboru zaměstnanců, který je předmětem hlavního zjišťování.
3. Osoby povinné poskytovat informace odpovídají na otázky pravdivě, vyčerpávajícím způsobem a ve stanovených lhůtách.
Členské státy přijmou vhodná opatření, aby předešly jakémukoli porušení povinnosti poskytovat informace uvedené v článku 5.
4. Zjišťování se nemusí provádět, pokud členské státy mají informace z jiných vhodných zdrojů, které jsou alespoň rovnocenné, pokud jde o přesnost, kvalitu a dodržování lhůt.
5. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) na žádost veškeré informace, zejména v oblasti metodiky, které jsou nezbytné k uplatňování tohoto nařízení.
Článek 7
Reprezentativnost
Spolehlivosti a porovnatelnosti na vysoké úrovni kvality se dosáhne použitím velikosti vzorků, která umožní, aby relativní směrodatná odchylka odhadu u proměnné průměrný hrubý hodinový výdělek v jednotlivých sekcích nebo, pokud existují, v subsekcích NACE (rev. 1) na úrovni nomenklatury územních jednotek (NUTS 1) nepřekročila 3 %.
Článek 8
Zpracování výsledků
Statistické služby členských států zpracovávají odpovědi na otázky uvedené v čl. 6 odst. 3 nebo informace z jiných zdrojů uvedených v čl. 6 odst. 4 tak, aby získaly srovnatelné výsledky.
Článek 9
Předávání výsledků
Členské státy předávají výsledky ve lhůtě osmnácti měsíců od konce kalendářního roku sledovaného období, včetně údajů označených členskými státy za důvěrné na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí týkajících se statistické důvěrnosti, v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [10].
Článek 10
Prováděcí ustanovení
Prováděcí ustanovení k tomuto nařízení, zejména
- definice, které se mají použít,
- pravidla přesnosti a kvality,
- úrovně členění používané pro proměnné,
- vhodné formy předávaných proměnných a
- seznam tabulek, které mají být šířeny,
budou stanoveny postupem podle článku 11.
Článek 11
Postup
Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která mají okamžitou účinnost.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit účinnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1798/95 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že některé farmakologicky účinné látky se obecně považují za bezpečné; že tyto látky musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že látky použité v homeopatických veterinárních léčivých přípravcích jsou, pokud se používají v koncentracích nepřesahujících jejich jednu desetitisícinu, zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2801/95 ze dne 29. listopadu 1995, kterým se mění nařízení Rady č. 79/65/EHS o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady č.
79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [2] stanoví pro některé členské státy počet vykazujících podniků v oblasti zjišťování;
vzhledem k tomu, že zjišťování datové sítě se musí vztahovat na všechny zemědělské podniky určité ekonomické velikosti, bez ohledu na vedlejší hospodářskou činnost majitele podniku; že výši pokrytí je třeba pravidelně přezkoumávat s ohledem na nové údaje ze zjišťování o struktuře zemědělských podniků;
vzhledem k tomu, že vykazující podniky je třeba vybrat v souladu s pravidly stanovenými v rámci plánu výběru, jehož cílem je obdržet reprezentativní účetní výběrový soubor z oblasti zjišťování; že počet podniků, které je třeba vybrat pro zajištění reprezentativního výběrového souboru, je třeba přezkoumat po provedení analýzy stávajícího rozsahu zjišťovaných údajů;
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla, zejména práh ekonomické velikosti a počet vykazujících podniků na oblast, jsou přijímána postupem projednávání ve výborech Společenství; že technická kritéria, jako vhodná velikost výběrového souboru, je třeba stanovit v rámci prováděcích pravidel; že v zájmu jednotnosti by se tímto postupem měl stanovit počet vykazujících podniků ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii je přílohu nařízení č. 79/65/EHS nutno doplnit o seznam oblastí těchto členských států,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Článek 4 nařízení č. 79/65/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Oblast zjišťování uvedená v čl. 1 odst. 2 písm. a) zahrnuje zemědělské podniky, jejichž ekonomická velikost je stejná jako, nebo větší, než je práh vyjádřený v evropských velikostních jednotkách (EVJ) definovaný v klasifikačním systému Společenství.
2. Aby byl zemědělský podnik zařazen mezi vykazující podniky, musí splňovat tyto podmínky:
a) má ekonomickou velikost stejnou jako, nebo větší, než je práh stanovený podle odstavce 1;
b) zemědělec, který jej provozuje, musí být ochoten a schopen vést zemědělské účetnictví a poskytovat Komisi účetní údaje za svůj podnik;
c) je spolu s ostatními podniky a na úrovni jednotlivých oblastí typický pro danou oblast zjišťování.
3. Maximální počet vykazujících podniků za Společenství je 80000.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, která určí zejména práh ekonomické velikosti a počet vykazujících podniků na oblast, se stanoví postupem podle článku 19."
2. Do přílohy nařízení č. 79/65/EHS se vkládá text uvedený v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2802/95 ze dne 4. prosince 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č.
2588/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobek č. 1 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobek č. 2 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady č. 2913/92 ze dne 12. října 1992 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/95 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že minerální uhlovodíky musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2805/95 ze dne 5. prosince 1995, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2137/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1544/95 [2], a zejména na čl. 55 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 55 nařízení (EHS) č. 822/87 stanoví, že v rozsahu umožňujícím vývoz produktů uvedených v čl.
1 odst. 2 písm. a) a b) uvedeného nařízení na základě cen za tyto produkty v mezinárodním obchodě může být v rámci maximálních množství stanovených podle článku 228 Smlouvy vyrovnán rozdíl mezi těmito cenami a cenami ve Společenství vývozními náhradami;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zohlednit náklady na tyto produkty, na hospodářské aspekty navržených opatření a na potřebu zamezit narušení trhu Společenství; že je však při stanovení výše náhrad pro likérová vína nutno vzít v úvahu rozdíl mezi cenami Společenství a cenami světového trhu pouze pro víno a mošty použité při výrobě likérových vín, neboť u ostatních produktů používaných při výrobě těchto vín není žádný takový rozdíl zaznamenán;
vzhledem k tomu, že mezinárodní obchodní situace nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle použití nebo místa určení daného výrobku;
vzhledem k tomu, podle Dohody o zemědělství uzavřené v rámci uruguayského kola mezinárodních obchodních jednání musí být dodrženy v oblasti vývozních náhrad určitá výdajová omezení; že podle čl. 55 odst. 7 nařízení (EHS) č. 822/87 by se tomuto závazku mělo vyhovět udílením vývozních licencí; že prováděcí pravidla k těmto opatřením byla stanovena v čl. 3 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 1685/95 ze dne 11. července 1995 o vývozních licencích pro víno a o změně nařízení (EHS) č. 3388/81 o zvláštních prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence na víno [3];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2137/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 646/86 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 582/95 [5] stanoví částku náhrady pro některé produkty na hektolitr a na obsah alkoholu; že tento obsah alkoholu lze však určit až při vývozu a zapsat do osvědčení a zprávy o výsledku rozboru uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3389/81 ze dne 27. listopadu 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady v odvětví vína [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2730/95 [7]; že v důsledku toho není možné vyhodnotit výdaje na vývoz na základě vydaných licencí a učinit opatření stanovená v čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1685/95;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit výši vývozních náhrad na hektolitr pro různé typy produktů v tomto odvětví bez ohledu na obsah alkoholu; že je v zájmu jasnosti třeba zrušit nařízení (EHS) č.
2137/93 a vyjmout některé země ze seznamu třetích zemí, na které se náhrady vztahují;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady stanovené v článku 55 nařízení (EHS) č. 822/87 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
2. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2137/93.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2810/95 ze dne 5. prosince 1995 o sazebním zařazení vepřových jatečně upravených těl a jatečně upravených půlek, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména s ohledem na čl. 11 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že třídění vepřových jatečně upravených těl a půlek je spojeno s problémy vyplývajícími ze skutečnosti, že definice půlení jatečně upravených těl na půlky uvedená v celní a statistické nomenklatuře v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [3] naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č.
2588/95 [4] nesouhlasí přesně s technickou a obchodní praxí; že jednotné uplatňování cel společného celního sazebníku v oblasti vepřového masa vyžaduje úpravu této definice;
vzhledem k tomu, že podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2759/75 se celní sazby společného celního sazebníku mají uplatňovat na výrobky, které jsou předmětem společné organizace trhu s vepřovým masem;
1 nařízení (EHS) č. 2759/75 je celní zařazení z tohoto nařízení převzato do společného celního sazebníku; že by toto nařízení mělo být proto změněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru po vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při uplatňování cel v sektoru vepřového masa:
se "jatečně upravenými těly nebo půlkami" u podpoložek 02031110 a 02032110 rozumí jatečně upravená těla prasete domácího, která byla odkrvena a vykolena a z nichž byly odstraněny štětiny a nožky.
Jatečně upravené půlky se získávají z jatečně upravených těl rozdělením každého krčního, hřbetního, bederního a křížového obratle, rozdělením nebo řezem podél kosti hrudní a rozdělením symfýzy kosti sedací a stydké.
Tato jatečně upravená těla nebo půlky mohou být bez hlavy, nohou, světlého tuku, ledvin, ocasu nebo bránice nebo s nimi.
Jatečně upravené půlky mohou být bez míchy, mozku nebo jazyka nebo s nimi.
Jatečně upravená těla a půlky prasnic mohou být bez vemen (prsních žláz) nebo s nimi.
Článek 2
Dodatečná poznámka 2. A. písm. a) v příloze I kapitole 2 nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazuje takto:
"2. A. Platí, že
a) "jatečně upravenými těly nebo půlkami" se u podpoložek 02031110 a 02032110 rozumí jatečně upravená těla prasete domácího, která byla odkrvena a vykolena a z nichž byly odstraněny štětiny a nožky.
Jatečně upravené půlky se získávají z jatečně upravených těl rozdělením každého krčního, hřbetního, bederního a křížového obratle, rozdělením nebo řezem podél kosti hrudní a rozdělením symfýzy kosti sedací a stydké.
Tato jatečně upravená těla nebo půlky mohou být bez hlavy, nohou, světlého tuku, ledvin, ocasu nebo bránice nebo s nimi.
Jatečně upravené půlky mohou být bez míchy, mozku nebo jazyka nebo s nimi.
Jatečně upravená těla a půlky prasnic mohou být bez vemen (prsních žláz) nebo s nimi;" .
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2840/95 ze dne 8. prosince 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1371/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1371/95 [3] ve znění nařízení (ES) č. 2522/95 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec;
vzhledem k tomu, že ve snaze zajistit vývozcům rovný přístup k vývozním licencím je nutné prodloužit o jeden den lhůtu pro podávání žádostí, jež trvá od středy do pátku, a to v případě, že uvedené dny nejsou pro příslušné úřady určitého členského státu dny pracovními;
vzhledem k tomu, že by měla být upravena výše jistoty podle změněné sazby vývozních náhrad;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1371/95 se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud však tyto tři dny nejsou pro příslušné úřady určitého členského státu dny pracovními, mohou být v tomto členském státě žádosti podány rovněž následující pondělí.";
2. v čl. 4 odst. 2 se v první větě slova "týdnu, v kterém" nahrazuje slovy "lhůtě, v které";
3. v čl. 7 odst. 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"1. Každé pondělí do 13 hodin nebo, v případě použití čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce, po 13. hodině zašlou členské státy Komisi faxem sdělení za předchozí týden o:";
4. přílohy I a IV se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení;
5. v příloze II se zrušují slova "od středy … do pátku …".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [1] ve znění nařízení (ES) č. 3288/94 [2], a zejména na článek 140 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
40/94 (dále jen "nařízení") vytváří nový systém ochranných známek, který umožňuje získat na základě přihlášky podané u Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad") ochrannou známku mající účinky na celém území Společenství;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem obsahuje nařízení nezbytná ustanovení o řízení vedoucím k zápisu ochranné známky Společenství, jakož i o správě ochranných známek Společenství, o odvoláních proti rozhodnutím úřadu a o řízení o zrušení nebo prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství;
vzhledem k tomu, že článek 140 uvedeného nařízení stanoví, že pravidla pro provedení uvedeného nařízení stanoví prováděcí nařízení;
vzhledem k tomu, že prováděcí nařízení se má přijmout v souladu s postupem stanoveným v článku 141 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že toto prováděcí nařízení proto stanovuje pravidla nezbytná k provedení ustanovení nařízení o ochranných známkách Společenství;
vzhledem k tomu, že by tato pravidla měla zajistit hladký a účinný průběh řízení před úřadem;
vzhledem k tomu, že podle čl. 116 odst. 1 uvedeného nařízení se všechny náležitosti přihlášky ochranné známky Společenství uvedené v čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, jakož i všechny další údaje, jejichž zveřejnění je uloženo tímto prováděcím nařízením, zveřejní ve všech úředních jazycích Společenství;
vzhledem k tomu, že není vhodné, aby samotná ochranná známka, jména, adresy, dny a jakékoli podobné údaje byly překládány a zveřejňovány ve všech úředních jazycích Společenství;
vzhledem k tomu, že by měl úřad poskytnout pro řízení před úřadem standardní formuláře ve všech úředních jazycích Společenství;
vzhledem k tomu, že všechna opatření upravená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Komise přijatým podle článku 141 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pravidla k provedení nařízení jsou tato:
HLAVA I ŘÍZENÍ O PŘIHLÁŠCE
Pravidlo 1 Obsah přihlášky
1. Přihláška ochranné známky Společenství obsahuje:
a) žádost o zápis ochranné známky jako ochranné známky Společenství;
b) jméno, adresu a státní příslušnost přihlašovatele a stát, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen.
Jména fyzických osob se uvádějí v pořadí příjmení a jméno (jména) osoby.
Názvy právnických osob, jakož i subjektů spadajících pod ustanovení článku 3 nařízení se uvádějí v jejich úředním znění, které může být obvyklým způsobem zkráceno; kromě toho se uvede právo státu, kterým se řídí.
Mohou být uvedeny telegrafické a dálnopisné adresy, telefonní, jakož i faxová čísla a údaje pro komunikační spojení.
Každý přihlašovatel uvádí zpravidla pouze jednu adresu; pokud je uvedeno více adres, přihlíží se pouze k první uvedené adrese, ledaže by přihlašovatel označil jednu z těchto adres jako adresu pro doručování;
c) seznam výrobků a služeb, pro které se má ochranná známka zapsat podle pravidla 2;
d) vyobrazení známky podle pravidla 3;
e) pokud přihlašovatel jmenoval zástupce, jeho jméno a místo podnikání podle bodu b); má-li zástupce více než jedno sídlo nebo existují-li dva nebo více zástupců s různými sídly, uvede se v přihlášce, která z těchto adres se použije jako adresa pro doručování; není-li to označeno, bude se za adresu pro doručování považovat pouze první uvedená adresa;
f) uplatňuje-li se právo přednosti z dřívější přihlášky podle článku 30 nařízení, prohlášení v tomto smyslu s uvedením dne podání a státu, ve kterém nebo pro který byla dřívější přihláška podána;
g) uplatňuje-li se výstavní priorita podle článku 33 nařízení, prohlášení v tomto smyslu s uvedením názvu výstavy a dne prvního vystavení výrobků nebo služeb;
h) uplatňuje-li se seniorita jedné nebo více starších ochranných známek zapsaných v členském státě, včetně ochranné známky zapsané pro území Beneluxu nebo starší známky, která byla předmětem mezinárodního zápisu s účinkem pro některý členský stát (dále jen "starší zapsané ochranné známky" ve smyslu článku 34 nařízení), prohlášení v tomto smyslu s uvedením členského státu nebo členských států, ve kterých nebo pro které byla starší ochranná známka zapsána, den účinnosti příslušného zápisu, číslo příslušného zápisu a výrobků a služeb, pro které je ochranná známka zapsána;
i) případné prohlášení, že jde o přihlášku kolektivní ochranné známky Společenství podle článku 64 nařízení;
j) údaj o jazyce, kterým byla přihláška vyplněna, a druhém jazyce podle čl. 115 odst. 3 nařízení;
k) podpis přihlašovatele nebo jeho zástupce.
2. Přihláška kolektivní ochranné známky Společenství může obsahovat pravidla, kterými se řídí její užívání.
3. Přihláška může obsahovat prohlášení přihlašovatele, že se vzdává veškerých výhradních práv k prvkům ochranné známky, které nemají rozlišovací způsobilost a které přihlašovatel určí.
4. Je-li několik přihlašovatelů, může přihláška obsahovat jmenování jednoho přihlašovatele nebo zástupce jako společného zástupce.
Pravidlo 2 Seznam výrobků a služeb
1. Pro klasifikaci výrobků a služeb se použije obecná klasifikace uvedená v článku 1 Niceské dohody o mezinárodním třídění zboží a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 ve znění pozdějších předpisů.
2. Seznam výrobků a služeb se uvede tak, aby jasně označoval povahu výrobků a služeb a aby každá položka mohla být zařazena jen do jedné třídy Niceské klasifikace.
3. Výrobky a služby se zpravidla seskupí podle tříd Niceské klasifikace, přičemž se před každou skupinou uvede číslo třídy této klasifikace, do které tato skupina výrobků nebo služeb patří, a seřadí se podle této klasifikace.
4. Klasifikace výrobků a služeb slouží výlučně ke správním účelům.
Výrobky a služby proto nelze považovat za podobné na základě toho, že patří do stejné třídy podle Niceské klasifikace, a výrobky a služby nelze považovat za odlišné proto, že patří do odlišných tříd podle Niceské klasifikace.
Pravidlo 3 Vyobrazení ochranné známky
1. Nepřeje-li si přihlašovatel uplatňovat nárok na zvláštní grafické vyobrazení nebo barvu, zobrazí se známka v běžném písmu, jako například při psaní písmen, číslic a znaků do přihlášky.
Použití malých i velkých písmen je přípustné a je úřadem dodržováno i při zveřejnění známky a zápisu.
2. V jiných případech, než jsou uvedeny v odstavci 1, se známka zobrazí na samostatném listu papíru, odděleně od znění přihlášky.
List, na kterém je známka vyobrazena, nesmí přesáhnout formát DIN A4 (výška 29,7 cm, šířka 21 cm) a prostor využitý pro reprodukci známky (obrazec sazby) nesmí být větší než 26,2 cm x 17 cm.
Po levé straně se ponechá okraj nejméně 2,5 cm.
Pokud to není zřejmé, označí se správné umístění známky uvedením slova "nahoře" (horní část) na každou reprodukci.
Reprodukce známky musí být takové kvality, aby mohla být zmenšena nebo zvětšena na velikost maximální šířky 8 cm a výšky 16 cm pro zveřejnění ve Věstníku ochranných známek Společenství.
Samostatný list musí rovněž obsahovat jméno a adresu přihlašovatele.
Předkládají se čtyři kopie samostatného listu s reprodukcí známky.
3. V případech, kdy se použije odstavec 2, uvede se v přihlášce údaj o této skutečnosti.
Přihláška může obsahovat popis ochranné známky.
4. Žádá-li se o zápis trojrozměrné známky, uvede se v přihlášce údaj o této skutečnosti.
Vyobrazení ochranné známky spočívá ve fotografické reprodukci nebo grafickém vyobrazení známky.
Vyobrazení může obsahovat až šest různých perspektiv vyobrazení ochranné známky.
5. Žádá-li se o zápis barevné ochranné známky, uvede se v přihlášce údaj o této skutečnosti.
Uvedou se rovněž barvy, které tvoří známku.
Reprodukce podle odstavce 2 spočívá v barevném provedení známky.
6. Prezident úřadu může s ohledem na požadavky odstavce 2 stanovit, že může být známka reprodukována ve znění přihlášky samotné a nikoli na samostatném listu papíru a že počet kopií vyobrazení známky může být nižší než čtyři.
Pravidlo 4 Poplatky za přihlášku
Poplatky, které je nutné za přihlášku zaplatit, jsou:
a) základní poplatek;
a
b) poplatek za třídu od čtvrté třídy, do které zboží nebo služby podle pravidla 2 patří.
Pravidlo 5 Podání přihlášky
1. Úřad vyznačí na dokumentech, které se k přihlášce přikládají, den jejich přijetí a spisové číslo přihlášky.
Úřad přihlašovateli bez prodlení vydá potvrzení, které obsahuje alespoň spisové číslo, vyobrazení, popis nebo jinou identifikaci známky, povahu a počet dokumentů a den jejich přijetí.
2. Je-li přihláška podána u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu podle článku 25 nařízení, očísluje podací úřad všechny stránky přihlášky arabskými čísly.
Před postoupením přihlášky podací úřad vyznačí na dokumentech, ze kterých se přihláška skládá, den přijetí a počet stran.
Podací úřad vydá přihlašovateli bez prodlení potvrzení, které obsahuje alespoň povahu a počet dokumentů a den jejich přijetí.
3. Obdrží-li úřad přihlášku postoupenou ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřadem pro ochranné známky Beneluxu, vyznačí na přihlášce den přijetí a spisové číslo a vydá přihlašovateli bez prodlení potvrzení podle odst. 1 druhé věty, přičemž uvede den přijetí přihlášky úřadem.
Pravidlo 6 Uplatnění práva přednosti
1. Je-li v přihlášce uplatněno právo přednosti jedné nebo více dřívějších přihlášek podle článku 30 nařízení, uvede přihlašovatel do tří měsíců ode dne podání spisové číslo dřívější přihlášky a předloží její kopii.
Kopie musí být ověřena orgánem, který dřívější přihlášku přijal, jako přesná kopie dřívější přihlášky a musí k ní být připojeno potvrzení vydané tímto orgánem, potvrzující den podání dřívější přihlášky.
2. Přeje-li si přihlašovatel uplatnit právo přednosti z jedné nebo více dřívějších přihlášek podle článku 30 nařízení následně po podání přihlášky, předloží do dvou měsíců od podání prohlášení o právu přednosti s uvedením dne podání a státu, ve kterém nebo pro který byla dřívější přihláška podána.
Údaje a dokumenty uvedené v odstavci 1 se úřadu předloží do tří měsíců od přijetí prohlášení o právu přednosti.
3. Pokud jazyk dřívější přihlášky není jedním z jazyků úřadu, vyzve úřad přihlašovatele, aby předložil ve lhůtě úřadem stanovené, která nesmí být kratší než tři měsíce, překlad dřívější přihlášky do jednoho z těchto jazyků.
4. Prezident úřadu může stanovit, že dokumenty, které má přihlašovatel předložit, nemusí obsahovat vše, co se požaduje podle odstavce 1, pokud jsou požadované informace úřadu k dispozici z jiných zdrojů.
Pravidlo 7 Výstavní priorita
1. Byla-li v přihlášce uplatněna výstavní priorita podle článku 33 nařízení, předloží přihlašovatel do tří měsíců ode dne podání osvědčení vydané na výstavě orgánem odpovědným za ochranu průmyslového vlastnictví.
Toto osvědčení potvrdí, že známka byla skutečně používána na zboží a služby, a musí uvádět údaj o tom, kdy byla výstava zahájena, a pokud první veřejné užití nesouhlasí se dnem zahájení výstavy, den tohoto prvního veřejného užití.
Osvědčení musí být doloženo identifikací skutečného užívání známky, řádně ověřenou výše uvedeným orgánem.
2. Přeje-li si přihlašovatel uplatnit výstavní prioritu následně po podání přihlášky, předloží prohlášení o právu přednosti s uvedením názvu výstavy a dne prvního vystavení výrobků nebo služeb do dvou měsíců ode dne podání.
Údaje a doklady uvedené v odstavci 1 se předloží úřadu do tří měsíců od přijetí prohlášení o právu přednosti.
Pravidlo 8 Uplatnění seniority národní ochranné známky
1. Bylo-li v přihlášce uplatněno právo seniority jedné nebo více starších zapsaných ochranných známek ve smyslu článku 34 nařízení, předloží přihlašovatel do tří měsíců ode dne podání kopii příslušného zápisu.
Kopie musí být ověřena příslušným orgánem jako přesná kopie zápisu.
2. Přeje-li si přihlašovatel uplatnit senioritu jedné nebo více starších zapsaných ochranných známek ve smyslu článku 34 nařízení následně po podání přihlášky, předloží do dvou měsíců ode dne podání prohlášení o právu přednosti s uvedením členského státu nebo členských států, ve kterých nebo pro které byla známka zapsána, dne účinnosti příslušného zápisu, čísla příslušného zápisu a výrobky nebo služby, pro které byla známka zapsána.
Důkaz uvedený v odstavci 1 se předloží úřadu do tří měsíců od přijetí prohlášení o právu seniority.
3. Úřad informuje Úřad pro ochranné známky Beneluxu nebo ústřední úřad průmyslového vlastnictví členského státu příslušný pro uplatnění seniority.
4. Prezident úřadu může stanovit, že přihlašovatel nemusí předložit všechny doklady, které jsou uvedeny v odstavci 1, pokud jsou požadované informace úřadu k dispozici z jiných zdrojů.
Pravidlo 9 Průzkum náležitostí pro přiznání dne podání a formálních náležitostí
1. Nesplňuje-li přihláška náležitosti pro přiznání dne podání, protože:
a) přihláška neobsahuje:
i) žádost o zápis ochranné známky jako ochranné známky Společenství;
ii) údaje o totožnosti přihlašovatele;
iii) seznam výrobků a služeb, pro které má být známka zapsána;
iv) vyobrazení ochranné známky; nebo
b) základní poplatek za přihlášku nebyl zaplacen do jednoho měsíce od podání přihlášky u úřadu nebo, byla-li přihláška podána u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu, u tohoto úřadu,
sdělí úřad přihlašovateli, že z důvodu těchto nedostatků nelze přiznat den podání.
2. Jsou-li nedostatky uvedené v odstavci 1 odstraněny do dvou měsíců od přijetí oznámení, je den odstranění nedostatků stanoven jako den podání.
Nejsou-li nedostatky do uplynutí této lhůty odstraněny, nepovažuje se přihláška za přihlášku ochranné známky Společenství.
Veškeré zaplacené poplatky se vracejí.
3. Ukáže-li průzkum, přestože byl přiznán den podání, že:
a) nejsou splněny požadavky uvedené v pravidlech 1, 2 a 3 nebo jiné formální náležitosti přihlášky stanovené v nařízení nebo v těchto pravidlech;
b) úřad neobdržel všechny poplatky za třídy splatné podle pravidla 4 písm. b) zjištěné v souvislosti s nařízením Komise (ES) č. 2869/95 [3] (dále jen "nařízení o poplatcích");
c) v samotné přihlášce nebo do dvou měsíců ode dne podání bylo uplatněno právo přednosti podle pravidla 6 a 7, ale nejsou splněny ostatní požadavky těchto pravidel;
d) v samotné přihlášce nebo do dvou měsíců ode dne podání byla uplatněna seniorita podle pravidla 8, ale nejsou splněny ostatní požadavky pravidla 8;
vyzve úřad přihlašovatele, aby nedostatky odstranil ve lhůtě, kterou mu stanoví.
4. Nejsou-li nedostatky uvedené v odst. 3 písm. a) odstraněny před uplynutím lhůty, úřad přihlášku zamítne.
5. Nejsou-li před uplynutím lhůty zaplaceny dlužné poplatky za třídy, považuje se přihláška za vzatou zpět, pokud není zřejmé, kterou třídu nebo které třídy má zaplacená částka pokrýt.
Nejsou-li tu jiná kritéria pro určení, které třídy mají být pokryty, vezme úřad v úvahu třídy v pořadí klasifikace.
Přihláška se považuje za vzatou zpět ve vztahu k těm třídám, za které nebyly zaplaceny poplatky za třídu nebo nebyly zaplaceny v plné výši.
6. Týkají-li se nedostatky uvedené v odstavci 3 uplatnění práva přednosti, dochází ke ztrátě práva přednosti pro tuto přihlášku.
7. Týkají-li se nedostatky uvedené v odstavci 3 uplatnění seniority, dochází ke ztrátě práva seniority ve vztahu k této přihlášce.
8. Týkají-li se nedostatky uvedené v odstavci 3 pouze některých výrobků nebo služeb, úřad přihlášku zamítne, případně dojde ke ztrátě práva přednosti nebo seniority pouze ve vztahu k těmto výrobkům nebo službám.
Pravidlo 10
Průzkum podmínek ve vztahu ke způsobilosti být majitelem
Pravidlo 11 Průzkum absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu
1. Nemůže-li být podle článku 7 nařízení ochranná známka zapsána pro veškeré zboží či služby nebo kteroukoli jejich část, pro které byla přihlášena, sdělí úřad přihlašovateli důvody zamítnutí zápisu.
Úřad stanoví lhůtu, ve které přihlašovatel může vzít přihlášku zpět nebo ji změnit nebo předložit své připomínky.
2. Je-li ve smyslu čl. 38 odst. 2 nařízení zápis ochranné známky Společenství podmíněn prohlášením přihlašovatele, že se vzdává výlučného práva k těm prvkům známky, které nemají rozlišovací způsobilost, oznámí to úřad přihlašovateli s uvedením důvodů a vyzve jej, aby předložil příslušné prohlášení ve lhůtě, kterou mu stanoví.
3. Neodstraní-li přihlašovatel ve lhůtě důvody pro zamítnutí zápisu nebo nevyrovná-li se s podmínkou uvedenou v odstavci 2, úřad přihlášku zcela nebo zčásti zamítne.
Pravidlo 12 Zveřejnění přihlášky
Zveřejněná přihláška obsahuje:
a) jméno a adresu přihlašovatele;
b) případně jméno a místo podnikání zástupce jmenovaného přihlašovatelem, jiného, než je zástupce ve smyslu čl. 88 odst. 3) první věty nařízení; je-li více zástupců se stejným místem podnikání, zveřejní se pouze jméno a adresa zástupce uvedeného na prvním místě a dále se uvede "a další"; je-li více zástupců s různými místy podnikání, zveřejní se pouze adresa pro doručování určená podle pravidla 1 odst. 1 písm. e); je-li jmenováno sdružení zástupců podle pravidla 76 odst. 9, zveřejní se pouze jméno a místo podnikání sdružení;
c) reprodukce známky spolu s údaji a popisem podle pravidla 3; žádá-li se o zápis v barevném provedení, obsahuje zveřejnění údaj "v barvě" a uvede se barva nebo barvy, které známku tvoří;
d) seznam výrobků a služeb podle tříd Niceské klasifikace, přičemž se před každou skupinou uvede číslo třídy této klasifikace, do které tato skupina výrobků nebo služeb patří, a uvedených v pořadí tříd této klasifikace;
e) den podání a spisové číslo;
f) případně náležitosti pro uplatnění práva přednosti podle článku 30 nařízení;
g) případně náležitosti pro uplatnění výstavní priority podle článku 33 nařízení;
h) případně náležitosti pro uplatnění seniority podle článku 34 nařízení;
i) případně prohlášení, že známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání podle čl. 7 odst. 3 nařízení;
j) případně prohlášení, že jde o přihlášku kolektivní ochranné známky Společenství;
k) případně prohlášení přihlašovatele, že neuplatňuje výlučné právo k určitému prvku známky podle pravidla 1 odst. 3 nebo pravidla 11 odst. 2;
l) jazyk, ve kterém byla přihláška podána, a druhý jazyk, který přihlašovatel uvedl podle čl. 115 odst. 3 nařízení.
Pravidlo 13 Změna přihlášky
1. Žádost o změnu přihlášky podle čl. 44 nařízení obsahuje:
a) spisové číslo přihlášky;
b) jméno a adresu přihlašovatele podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
c) jmenoval-li přihlašovatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) údaj o části přihlášky, která se má opravit nebo změnit, a tuto část v její opravené nebo změněné podobě;
e) týká-li se změna vyobrazení známky, změněné vyobrazení známky podle pravidla 3.
2. Podléhá-li žádost o provedení změn zaplacení poplatku, považuje se žádost za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Nebyl-li poplatek zaplacen nebo nebyl-li zaplacen v plné výši, úřad to přihlašovateli vhodným způsobem sdělí.
3. Nejsou-li splněny náležitosti týkající se změny přihlášky, sdělí úřad nedostatky přihlašovateli.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o změnu zamítne.
4. Je-li změna zveřejněna podle čl. 44 odst. 2 nařízení, platí přiměřeně pravidla 15 až 22.
5. Pro změnu téhož prvku ve dvou nebo více přihláškách téhož přihlašovatele lze podat jednu žádost.
Podléhá-li žádost o změnu zaplacení poplatku, platí se poplatek za každou přihlášku, která se má změnit.
6. Odstavce 1 až 5 platí přiměřeně i pro žádosti o opravu jména nebo místa podnikání zástupce jmenovaného přihlašovatelem.
Tyto žádosti nepodléhají zaplacení poplatku.
Pravidlo 14 Oprava chyb ve zveřejnění
1. Obsahuje-li zveřejněná přihláška chybu, kterou lze přičíst úřadu, opraví úřad chybu z moci úřední nebo na žádost přihlašovatele.
2. Podá-li přihlašovatel žádost podle odstavce 1, platí přiměřeně pravidlo 13.
Žádost nepodléhá placení poplatku.
3. Opravy provedené podle tohoto pravidla se zveřejní.
4. Týká-li se oprava seznamu výrobků nebo služeb nebo vyobrazení známky, platí přiměřeně čl. 42 odst. 2 nařízení a pravidla 15 až 22.
HLAVA II NÁMITKOVÉ ŘÍZENÍ A DŮKAZ O UŽÍVÁNÍ
Pravidlo 15 Obsah sdělení o námitce
1. Námitku lze podat s ohledem na jednu nebo více starších známek ve smyslu čl. 8 odst. 2 nařízení (dále jen "starší známky") nebo s ohledem na jedno nebo více jiných starších práv ve smyslu čl. 8 odst. 4 nařízení (dále jen "starší práva").
2. Sdělení o námitce obsahuje:
a) pokud jde o přihlášku, proti které se námitka podává:
i) spisové číslo přihlášky, proti které se námitka podává;
ii) údaj o výrobcích a službách uvedených v přihlášce ochranné známky Společenství, proti které se námitka podává;
iii) jméno přihlašovatele ochranné známky Společenství;
b) pokud jde o starší známku nebo starší právo, na základě kterého se námitka podává:
i) podává-li se námitka na základě starší známky, prohlášení v tom smyslu a údaj o tom, že starší známka je ochrannou známkou Společenství, nebo údaj o tom, ve kterém členském státě nebo členských státech, případně včetně území Beneluxu, byla starší známka přihlášena nebo zapsána nebo, je-li starší známka mezinárodně zapsanou ochrannou známkou, uvedení členského státu nebo členských států, případně včetně území Beneluxu, pro které byla ochrana této známky rozšířena;
ii) je-li k dispozici, spisové číslo nebo číslo zápisu a den podání, včetně dne vzniku práva přednosti starší známky;
iii) je-li námitka podána na základě starší známky, která je obecně známou ve smyslu článku 8 odst. 2 písm. c) nařízení, sdělení v tom smyslu spolu s údajem, ve kterém členském státě nebo členských státech je známka obecně známou;
iv) je-li námitka podána na základě starší známky, která má dobré jméno ve smyslu článku 8 odst. 5 nařízení, sdělení v tom smyslu spolu s údajem, kde je tato starší známka zapsána nebo přihlášena podle bodu i);
v) je-li námitka podána na základě staršího práva, sdělení v tom smyslu spolu s údajem, ve kterém členském státě nebo členských státech toto starší právo existuje;
vi) vyobrazení a případně také popis starší známky nebo staršího práva;
vii) výrobky a služby, pro které byla starší známka zapsána nebo přihlášena nebo ve vztahu ke kterým je starší známka obecně známá ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) nebo má dobré jméno podle čl. 8 odst. 5 nařízení; podavatel námitek při výčtu veškerých výrobků a služeb, pro které je starší známka chráněna, uvede také ty výrobky a služby, na základě kterých je námitka podána;
c) pokud jde o osobu, která podala námitky:
i) je-li námitka podána majitelem starší známky nebo staršího práva, jeho jméno a adresu podle pravidla 1 odst. 1 písm. b) a sdělení, že je majitelem takové známky nebo práva;
ii) je-li námitka podána nabyvatelem licence, jméno nabyvatele licence a jeho adresu podle pravidla 1 odst. 1) písm. b) a sdělení, že je oprávněn námitku podat;
iii) je-li námitka podána právním nástupcem zapsaného majitele ochranné známky Společenství, který nebyl dosud zapsán jako nový majitel, sdělení v tom smyslu, dále jméno a adresu osoby, která podala námitky, podle pravidla 1 odst. 1 písm. b), údaj o tom, kdy úřad obdržel žádost o zápis nového majitele nebo, není-li tato informace k dispozici, kdy byla žádost úřadu odeslána;
iv) je-li námitka podána na základě staršího práva osobou, která není majitelem tohoto práva, jméno této osoby a její adresu podle pravidla 1 odst. 1 písm. b) a sdělení, že je oprávněna podle příslušných vnitrostátních právních předpisů toto právo vykonávat;
v) jmenovala-li osoba, která podala námitky, svého zástupce, jméno zástupce a jeho místo podnikání podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) uvedení důvodů, pro které je námitka podána.
3. Odstavce 1 a 2 se vztahují přiměřeně i na námitku podanou podle čl. 8 odst. 3 nařízení.
Pravidlo 16 Skutečnosti, důkazy a argumenty uváděné na podporu námitky
1. Každé sdělení o námitce může obsahovat podrobnosti o skutečnostech, důkazech a argumentech předkládaných na podporu námitky, doplněné příslušnou podpůrnou dokumentací.
2. Je-li námitka podána na základě starší známky, která není ochrannou známkou Společenství, je třeba sdělení o námitce pokud možno doložit důkazem o zápisu nebo podání přihlášky starší známky, jako je osvědčení o zápisu. Je-li námitka podána na základě obecně známé známky ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení nebo na základě známky mající dobré jméno ve smyslu čl. 8 odst. 5 nařízení, sdělení o námitce je třeba zpravidla doložit důkazem svědčícím o tom, že jde o obecně známou známku nebo o známku mající dobré jméno. Je-li námitka podána na základě jiného staršího práva, je třeba sdělení o námitce zpravidla doložit příslušným důkazem o získání a rozsahu ochrany tohoto práva.
3. Nejsou-li podrobnosti o skutečnostech, důkazech a argumentech a jiná podpůrná dokumentace uvedené v odstavci 1 a důkazy uvedené v odstavci 2 předloženy spolu se sdělením o námitce nebo následně, mohou být předloženy i po zahájení námitkového řízení ve lhůtě, kterou může úřad stanovit podle pravidla 20 odst. 2.
Pravidlo 17 Užívání jazyků v námitkovém řízení
1. Není-li sdělení o námitce podáno v jazyce přihlášky ochranné známky Společenství, pokud je tento jazyk jedním z jazyků úřadu, nebo ve druhém jazyce uvedeném při podání přihlášky, předloží osoba, která podala námitky, překlad sdělení o námitce do jednoho z těchto jazyků ve lhůtě jednoho měsíce od uplynutí lhůty k podání námitek.
2. Nejsou-li důkazy na podporu námitky ve smyslu pravidla 16 odst. 1 a 2 podány v jazyce námitkového řízení, předloží osoba, která podává námitky, překlad těchto důkazů do tohoto jazyka do jednoho měsíce od uplynutí lhůty k podání námitek, nebo případně ve lhůtě stanovené úřadem podle pravidla 16 odst. 3.
3. Informuje-li osoba, která podává námitky, nebo přihlašovatel úřad přede dnem, ke kterému se námitkové řízení považuje za zahájené podle pravidla 19 odst. 1, že se přihlašovatel a osoba, která podává námitky, dohodli na jiném jazyce pro námitkové řízení podle čl. 115 odst. 7 nařízení, předloží osoba, která podává námitky, pokud sdělení o námitce nebylo podáno v tomto jazyce, překlad sdělení o námitce do tohoto jazyka do jednoho měsíce od uvedeného dne.
Pravidlo 18 Zamítnutí námitky jako nepřípustné
1. Zjistí-li úřad, že sdělení o námitce neodpovídá článku 42 nařízení, nebo že sdělení o námitce neurčuje jasně přihlášku, proti které se námitka podává, nebo starší známku či starší právo, na základě kterých se námitka podává, zamítne úřad námitku jako nepřípustnou, nejsou-li tyto nedostatky odstraněny před uplynutím lhůty pro podání námitek.
Nebyl-li ve lhůtě pro podání námitek zaplacen poplatek za podání námitek, má se za to, že námitka nebyla podána.
Byl-li poplatek za podání námitek zaplacen po uplynutí lhůty k podání námitek, vrací se osobě, která námitky podala.
2. Zjistí-li úřad, že sdělení o námitce neodpovídá jiným ustanovením nařízení nebo tohoto předpisu, informuje o tom osobu, která námitky podala, a vyzve ji k odstranění uvedených nedostatků do dvou měsíců.
Nejsou-li nedostatky před uplynutím stanovené lhůty odstraněny, zamítne úřad námitku jako nepřípustnou.
3. Rozhodnutí o zamítnutí námitky jako nepřípustné podle odstavce 1 nebo 2 se doručí i přihlašovateli.
Pravidlo 19 Zahájení námitkového řízení
1. Nezamítne-li úřad námitku podle pravidla 18, sdělí námitku přihlašovateli a vyzve jej, aby ve lhůtě, kterou mu stanoví, předložil své připomínky.
Úřad upozorní přihlašovatele na skutečnost, že se námitkové řízení považuje za zahájené dva měsíce po doručení sdělení, pokud přihlašovatel úřadu před uplynutím této lhůty nesdělí, že bere přihlášku zpět nebo omezuje přihlášku na výrobky a služby, proti kterým námitka nesměřuje.
2. Úřad může podle pravidla 71 prodloužit lhůtu uvedenou v odstavci 1 druhé větě, je-li žádost podána společně přihlašovatelem i osobou, která podává námitky.
3. Je-li přihláška vzata zpět nebo omezena ve lhůtě uvedené v odstavci 1 druhé větě nebo v prodloužené lhůtě podle odstavce 2, informuje o tom úřad osobu, která podala námitky a vrátí jí poplatek za podání námitek.
Pravidlo 20 Přezkoumání námitky
1. Není-li přihláška vzata zpět nebo omezena podle pravidla 19, předloží přihlašovatel své připomínky ve lhůtě, kterou stanovil úřad ve sdělení uvedeném v pravidle 19 odst. 1 první větě.
Neobsahuje-li sdělení o námitce podrobnosti o skutečnostech, důkazech a argumentech uvedených v pravidle 16 odst. 1 a 2, vyzve úřad osobu, která podala námitky, aby tyto podrobnosti sdělila ve lhůtě, kterou jí úřad stanoví.
Každé sdělení osoby, která podala námitky, se doručí přihlašovateli, který dostane příležitost odpovědět ve lhůtě úřadem stanovené.
3. Nepodá-li přihlašovatel žádné připomínky, může úřad rozhodnout o námitce na základě dostupných důkazů.
4. Připomínky přihlašovatele se sdělí osobě, která podala námitky, kterou úřad vyzve, považuje-li to na nezbytné, aby odpověděla ve lhůtě, kterou úřad stanoví.
5. Omezí-li přihlašovatel podle článku 44 odst. 1 nařízení seznam výrobků a služeb, sdělí to úřad osobě, která podala námitky, a vyzve ji, aby ve lhůtě, kterou jí stanoví, předložila vyjádření, zda trvá na námitce, a pokud ano, ve vztahu ke kterým zbývajícím výrobkům a službám.
6. Úřad může přerušit námitkové řízení, je-li námitka podána na základě přihlášky podle čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení, a to až do doby pravomocného rozhodnutí v tomto řízení, nebo tehdy, jsou-li tu jiné takové okolnosti, pro které je toto přerušení vhodné.
Pravidlo 21 Více námitek
1. Je-li proti přihlášce ochranné známky Společenství podáno více námitek, může je úřad projednat v jednom řízení.
Úřad může následně rozhodnout, že nadále takto projednávány nebudou.
2. Ukáže-li předběžné projednání jedné nebo více námitek, že ochranná známka Společenství, pro kterou byla podána přihláška, nemusí být schopna zápisu ve vztahu k některým nebo veškerým výrobkům nebo službám, pro které se zápis požaduje, může úřad řízení o dalších námitkách přerušit.
Úřad informuje zbývající osoby, které podaly námitky, o všech příslušných rozhodnutích vydaných v těch řízeních, která pokračují.
3. Stalo-li se rozhodnutí o zamítnutí přihlášky pravomocným, považují se námitky, ohledně kterých bylo rozhodnutí odloženo podle odstavce 2, za vyřízené, a osoby, které podaly námitky, jsou o tom informovány.
Takové vyřízení se považuje za případ, kdy nedošlo k rozhodnutí ve věci ve smyslu čl. 81 odst.
4. Úřad vrátí 50 % poplatku za podání námitek každé osobě, která je podala, jejíž námitka se považuje za vyřízenou podle odstavce 1, 2 a 3.
Pravidlo 22
Důkaz o užívání 1. Má-li podle čl. 43 odst. 2 nebo 3 nařízení osoba, která podala námitky, předložit důkaz o užívání nebo doložit, jaké jsou řádné důvody pro neužívání, vyzve ji úřad, aby poskytla požadovaný důkaz ve lhůtě, kterou jí stanoví. Nepředloží-li osoba, která podala námitky, tento důkaz před uplynutím lhůty, úřad námitku zamítne.
2. Údaje a doklady pro poskytnutí důkazu o užívání tvoří údaje týkající se místa, času, rozsahu a povahy užívání namítané ochranné známky na výrobky nebo služby, pro které byla zapsána a na základě kterých je podána námitka, a důkazy na podporu těchto údajů podle odstavce 3.
3. Důkazy se zpravidla omezí na předložení podpůrné dokumentace a předmětů jako jsou například obaly, nálepky, ceníky, katalogy, faktury, fotografie, novinové inzeráty a písemná prohlášení v čl. 76 odst. 1 písm. f) nařízení.
4. Nejsou-li důkazy předložené podle odstavce 1, 2 a 3 v jazyce námitkového řízení, může úřad vyzvat osobu, která podala námitky, aby poskytla překlad těchto důkazů do tohoto jazyka ve lhůtě, kterou jí úřad stanoví.
HLAVA III ŘÍZENÍ O ZÁPISU
Pravidlo 23 Zápis ochranné známky
1. Poplatek za zápis stanovený v článku 45 nařízení se skládá ze:
a) základního poplatku;
a
b) poplatku za třídu od čtvrté třídy, pro kterou má být známka zapsána.
2. Nebyla-li podána žádná námitka nebo byla-li námitka vyřízena zpětvzetím, zamítnutím nebo jinak, vyzve úřad přihlašovatele, aby zaplatil poplatek za zápis do dvou měsíců od doručení výzvy.
3. Není-li poplatek za zápis zaplacen včas, může být ještě platně zaplacen do dvou měsíců od doručení upozornění o nedodržení lhůty splatnosti, pokud je v této lhůtě zaplacen i příplatek stanovený v nařízení o poplatcích.
4. Po zaplacení poplatku za zápis se přihlášená ochranná známka spolu s údaji uvedenými v pravidle 84 odst. 2 zapíše do rejstříku ochranných známek Společenství.
5. Zápis se zveřejní ve Věstníku ochranných známek Společenství.
6. Není-li přihlášená ochranná známka zapsána, poplatek za zápis se vrátí.
Pravidlo 24 Osvědčení o zápisu
1. Úřad vydá majiteli ochranné známky osvědčení o zápisu, které obsahuje údaje, které jsou uvedeny v rejstříku, stanovené v pravidle 84 odst. 2, a sdělení v tom smyslu, že tyto údaje byly do rejstříku zapsány.
2. Majitel ochranné známky může požádat, aby mu byly po zaplacení poplatku vystaveny ověřené nebo neověřené kopie tohoto osvědčení.
Pravidlo 25 Změna zápisu
1. Žádost o změnu zápisu podle čl. 48 odst. 2 nařízení musí obsahovat:
a) číslo zápisu;
b) jméno a adresu majitele ochranné známky podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
c) pokud majitel jmenoval zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) údaj o prvku ve vyobrazení známky, který má být změněn, a tento prvek ve změněné podobě;
e) vyobrazení známky ve změněné podobě podle pravidla 3.
2. Žádost se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Nebyl-li poplatek zaplacen nebo nebyl-li zaplacen v plné výši, sdělí to úřad žadateli.
3. Nejsou-li splněny náležitosti týkající se změny v zápisu, sdělí úřad nedostatek žadateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost zamítne.
4. Je-li zápis změny napaden podle čl. 48 odst. 3 nařízení, použijí se přiměřeně ustanovení o námitkách obsažená v nařízení a v těchto pravidlech.
5. O změnu téhož prvku ve dvou či více zápisech pro stejného majitele lze požádat v jedné žádosti.
Poplatek se platí za každý zápis, který má být změněn.
Pravidlo 26 Změna jména nebo adresy majitele ochranné známky Společenství nebo jeho zapsaného zástupce
1. Změna jména nebo adresy majitele ochranné známky Společenství, která není změnou ochranné známky Společenství podle čl. 48 odst. 2 nařízení a která není důsledkem plného nebo částečného převodu ochranné známky, se na žádost majitele zapíše do rejstříku.
2. Žádost o změnu jména nebo adresy majitele ochranné známky obsahuje:
a) číslo zápisu ochranné známky;
b) jméno a adresu majitele známky podle zápisu v rejstříku;
c) uvedení změny jména a adresy majitele známky podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) pokud majitel jmenoval zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e).
3. Žádost nepodléhá placení poplatku.
4. O změnu jména a adresy ve dvou nebo více zápisech pro stejného majitele lze požádat v jedné žádosti.
5. Nejsou-li splněny náležitosti týkající se zápisu změny, sdělí úřad tento nedostatek žadateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě, kterou úřad stanoví, úřad žádost zamítne.
6. Odstavce 1 až 5 se vztahují přiměřeně i na změnu jména a adresy zapsaného zástupce.
7. Odstavce 1 až 6 se vztahují přiměřeně na přihlášky ochranných známek Společenství.
Změna se vyznačí ve spisech vedených úřadem o přihlášce ochranné známky Společenství.
Pravidlo 27 Oprava chyb a nedostatků v rejstříku a ve zveřejnění zápisu
1. Je-li v zápisu známky nebo zveřejnění zápisu chyba, kterou lze přičíst úřadu, úřad chybu opraví z moci úřední nebo na žádost majitele.
2. Podá-li takovou žádost majitel, použije se přiměřeně pravidlo 26.
Žádost nepodléhá zaplacení poplatku.
3. Úřad zveřejní opravy provedené podle tohoto pravidla.
Pravidlo 28 Uplatnění seniority po zápisu ochranné známky Společenství
1. Žádost podle článku 35 nařízení o přiznání seniority jedné nebo několika dříve zapsaných ochranných známek uvedených v článku 34 nařízení musí obsahovat:
a) číslo zápisu ochranné známky Společenství;
b) jméno a adresu majitele ochranné známky Společenství podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
c) jmenoval-li majitel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) údaj, ve kterém členském státě (členských státech) nebo pro který členský stát (členské státy) byla starší známka zapsána, den účinnosti příslušného zápisu, číslo příslušného zápisu a výrobky a služby, pro které je starší známka zapsána;
e) uvedení výrobků a služeb, ve vztahu ke kterým se uplatňuje seniorita;
f) kopii příslušného zápisu; kopie musí být ověřena příslušným orgánem jako přesná kopie zápisu.
2. Nejsou-li splněny náležitosti týkající se uplatnění seniority, sdělí úřad nedostatek žadateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě úřadem stanovené, úřad žádost zamítne.
3. Úřad informuje Úřad pro ochranné známky Beneluxu nebo ústřední úřad průmyslového vlastnictví příslušného členského státu o účinném uplatnění seniority.
4. Prezident úřadu může stanovit, že žadatel nemusí předložit všechny dokumenty, které jsou uvedeny v odst. 1 písm. f), pokud jsou požadované informace k úřadu k dispozici z jiných zdrojů.
HLAVA IV OBNOVENÍ
Pravidlo 29
Oznámení o uplynutí doby platnosti zápisu
Pravidlo 30 Obnovení zápisu
1. Žádost o obnovení zápisu musí obsahovat:
a) je-li žádost podána majitelem ochranné známky, jeho jméno a adresu podle pravidla 1 odst. 1 písm b);
b) je-li žádost podána osobou výslovně k tomu zmocněnou majitelem ochranné známky, jméno a adresu této osoby a důkaz, že je zmocněna žádost podat;
c) jmenoval-li žadatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) číslo zápisu;
e) sdělení, že se žádá o obnovení pro veškeré výrobky a služby, na které se zápis vztahuje, nebo, nežádá-li se o obnovení pro veškeré výrobky a služby, pro které je známka zapsána, uvedení těch tříd nebo těch výrobků a služeb, pro které se o obnovení žádá, nebo těch tříd nebo výrobků a služeb, pro které se o obnovení nežádá, podle tříd Niceské klasifikace, přičemž před každou třídou je uvedeno číslo třídy této klasifikace, kam tato skupina výrobků nebo služeb patří, a uvedených v pořadí tříd této klasifikace.
2. Poplatky podle článku 47 nařízení za obnovení zápisu ochranné známky Společenství se skládají ze:
a) základního poplatku;
b) z poplatku za každou třídu od čtvrté třídy, pro které se žádá o obnovení zápisu ve smyslu odst. 1 písm. e); a
c) z případného příplatku za opožděné zaplacení poplatku za obnovení zápisu nebo za opožděné podání žádosti o obnovení zápisu podle čl. 47 odst. 3 nařízení, uvedeného v nařízení o poplatcích.
3. Je-li žádost o obnovení zápisu podána ve lhůtách stanovených v čl. 47 odst. 3 nařízení, ale nejsou splněny jiné podmínky pro obnovení zápisu podle článku 47 nařízení a není vyhověno tomuto předpisu, oznámí úřad žadateli zjištěné nedostatky. Je-li žádost podána osobou, kterou k tomu majitel ochranné známky výslovně zmocnil, obdrží majitel ochranné známky kopii oznámení.
47 odst. 3 třetí větě nařízení, nebo nejsou-li zaplaceny poplatky nebo jsou-li zaplaceny až po uplynutí příslušné lhůty, nebo nejsou-li v této lhůtě odstraněny nedostatky, rozhodne úřad, že zápis zanikl, a sdělí to majiteli ochranné známky Společenství a případně přihlašovateli a osobě, o které je v rejstříku uvedeno, že má ke známce práva.
Nestačí-li zaplacené poplatky k pokrytí všech tříd výrobků a služeb, pro které se žádá o obnovení zápisu, k takovému rozhodnutí nedojde, je-li zřejmé, na kterou třídu nebo které třídy se mají vztahovat.
Nejsou-li tu jiná kritéria, vezme úřad v úvahu třídy v pořadí podle klasifikace.
5. Stane-li se rozhodnutí vydané podle odstavce 4 pravomocným, vymaže úřad ochrannou známku z rejstříku.
Výmaz nabývá účinnosti dnem následujícím po dni, kdy uplynula doba platnosti stávajícího zápisu.
6. Pokud byly zaplaceny poplatky za obnovení zápisu uvedené v odstavci 2, ale zápis nebyl obnoven, tyto poplatky se vrátí.
HLAVA V PŘEVOD, LICENCE A JINÁ PRÁVA, ZMĚNY
Pravidlo 31 Převod
1. Žádost o zápis převodu podle čl. 17 nařízení musí obsahovat:
a) číslo zápisu ochranné známky Společenství;
b) údaje o novém majiteli podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
c) netýká-li se převod veškerých výrobků a služeb, potom je třeba uvést údaje o těch zapsaných výrobcích nebo službách, kterých se převod týká;
d) doklady, které řádně zakládají převod podle čl. 17 odst. 2 a 3 nařízení.
2. Žádost může případně obsahovat i jméno a místo podnikání zástupce nového majitele podle pravidla 1 odst. 1 písm. e).
3. Převody na fyzické nebo právnické osoby, které nemohou být majiteli ochranné známky Společenství podle článku 5 nařízení, se nezapíší.
4. Žádost se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Není-li poplatek zaplacen nebo není-li zaplacen v plné výši, sdělí to úřad žadateli.
5. Dostatečným dokladem o převodu podle odst. 1 písm. d) je:
a) žádost o zápis převodu podepsaná zapsaným majitelem nebo jeho zástupcem a nabyvatelem nebo jeho zástupcem; nebo
b) žádost, ke které je v případě, že je podána nabyvatelem, přiloženo prohlášení podepsané zapsaným majitelem nebo jeho právním nástupcem, že souhlasí se zapsáním nabyvatele; nebo
c) žádost doložená vyplněným formulářem o převodu nebo dokumentem uvedeným v pravidle 83 odst.
1 písm. d), podepsaným zapsaným majitelem nebo jeho zástupcem a nabyvatelem nebo jeho zástupcem.
6. Nejsou-li splněny podmínky týkající se zápisu převodu uvedené v čl. 17 odst. 1 až 4 nařízení, v odstavcích 1 až 4 výše nebo v jiném použitelném ustanovení tohoto předpisu, sdělí úřad žadateli tyto nedostatky. Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o zápis převodu zamítne.
7. Pro zápis převodu dvou nebo více známek lze podat jednu žádost, jsou-li ve všech případech majitel i nabyvatel stejní.
8. Odstavce 1 až 7 se přiměřeně vztahují i na přihlášky ochranných známek Společenství.
Převod se zapíše do spisů týkajících se přihlášky ochranné známky vedených úřadem.
Pravidlo 32 Částečné převody
1. Týká-li se žádost o zápis převodu pouze některých výrobků nebo služeb, pro které je známka zapsána, uvedou se v žádosti údaje o výrobcích a službách, kterých se převod týká.
2. Zboží a služby z původního zápisu se rozdělí mezi zbývající zápis a nový zápis tak, aby se výrobky a služby ve zbývajícím zápisu a novém zápisu nepřekrývaly.
3. Na zápisy částečného převodu se přiměřeně vztahuje pravidlo 31.
4. Úřad založí pro nový zápis samostatný spis, který tvoří úplné kopie spisu původního zápisu a žádost o zápis částečného převodu; kopie této žádosti se založí i do spisu zbývajícího zápisu.
Úřad rovněž přidělí novému zápisu nové číslo.
5. Každá žádost podaná původním majitelem, která je v řízení ve vztahu k původnímu zápisu, se považuje za žádost, která je v řízení ve vztahu ke zbývajícímu zápisu i k novému zápisu.
Podléhá-li tato žádost placení poplatků a tyto poplatky byly původním majitelem zaplaceny, není nový majitel povinen platit za takovou žádost žádné dodatečné poplatky.
Pravidlo 33 Zápis licencí a jiných práv
1. Pravidlo 31 odst. 1 písm. a), b) a c), odst. 2, 4 a 7 se přiměřeně vztahuje i na zápis udělení nebo převodu licence, na zápis zřízení nebo převodu věcných práv k ochranné známce Společenství a na zápis opatření k vynucení práv. Je-li však ochranná známka Společenství zahrnuta do konkurzního nebo obdobného řízení, nepodléhá žádost příslušného vnitrostátního orgánu o zápis této skutečnosti do rejstříku zaplacení poplatku.
2. Je-li ochranná známka Společenství předmětem licence jen pro některé výrobky a služby, pro které je známka zapsána, nebo jen pro část Společenství nebo na omezenou dobu, uvedou se v žádosti o zápis výrobky a služby nebo část Společenství nebo doba, na kterou se licence uděluje.
3. Nejsou-li podmínky pro zápis uvedené v článcích 19, 20 nebo 22 nařízení nebo v odstavcích 1 a 2 výše nebo v jiném použitelném ustanovení předpisu splněny, sdělí úřad žadateli tento nedostatek.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o zápis zamítne.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se přiměřeně použijí i na přihlášky ochranných známek Společenství.
Licence, věcná práva a opatření k vynucení práv se zapíší do spisů týkajících se přihlášky ochranné známky vedených úřadem.
Pravidlo 34 Zvláštní ustanovení pro zápis licence
1. Licence ve vztahu k ochranné známce Společenství se zapíše do rejstříku jako licence výlučná, požádá-li o to majitel ochranné známky nebo nabyvatel licence.
2. Licence ve vztahu k ochranné známce Společenství se zapíše do rejstříku jako sublicence, je-li poskytnuta nabyvatelem licence, jehož licence je zapsána v rejstříku.
3. Licence ve vztahu k ochranné známce Společenství se zapíše do rejstříku jako licence omezená, pokud jde o výrobky a služby, nebo jako licence územně omezená, je-li poskytnuta pouze pro část výrobků a služeb, pro které je známka zapsána, nebo je-li poskytnuta pouze pro část území Společenství.
4. Licence ve vztahu k ochranné známce Společenství se zapíše do rejstříku jako licence dočasná, je-li poskytnuta jen na omezenou dobu.
Pravidlo 35 Výmaz nebo změna zápisu licencí a jiných práv
1. Zápis provedený podle pravidla 33 odst. 1 se na žádost některé z dotčených osob vymaže.
2. Žádost musí obsahovat:
a) číslo zápisu ochranné známky Společenství;
a
b) údaje o právu, jehož zápis má být vymazán.
3. Žádost o výmaz zápisu licence nebo jiného práva se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Není-li poplatek zaplacen nebo není zaplacen v plné výši, sdělí to úřad žadateli.
Žádost příslušného vnitrostátního orgánu o výmaz zápisu v případě, kdy byla ochranná známka Společenství zahrnuta do konkurzního nebo obdobného řízení, však nepodléhá placení poplatků.
4. Žádost je třeba doložit dokumenty prokazujícími, že zapsané právo již neexistuje, nebo prohlášením nabyvatele licence nebo majitele jiného práva, že souhlasí s výmazem zápisu.
5. Nejsou-li podmínky pro výmaz zápisu splněny, sdělí úřad nedostatek žadateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o výmaz zápisu zamítne.
6. Odstavce 1, 2, 4 a 5 se přiměřeně vztahují i na žádost o změnu zápisu provedeného podle pravidla 33 odst. 1.
7. Odstavce 1 až 6 se přiměřeně vztahují i na zápisy ve spisech provedené podle pravidla 33 odst. 4.
HLAVA VI VZDÁNÍ SE
Pravidlo 36
Vzdání se 1. Oznámení o vzdání se podle článku 49 nařízení musí obsahovat:
a) číslo zápisu ochranné známky Společenství;
b) jméno a adresu majitele podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
c) byl-li jmenován zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
d) týká-li se oznámení o vzdání se pouze některých výrobků a služeb, pro které je známka zapsána, výrobky a služby, pro které se oznamuje, nebo výrobky a služby, pro které známka zůstává zapsaná.
2. Je-li zapsáno v rejstříku právo třetí osoby týkající se ochranné známky Společenství, je dostatečným důkazem jejího souhlasu se vzdáním se, podepíše-li majitel tohoto práva nebo jeho zástupce prohlášení o souhlasu se vzdáním se.
Byla-li zapsána licence, zapíše se vzdání se za tři měsíce po dni, kdy majitel ochranné známky Společenství ujistí úřad, že informoval nabyvatele licence o svém úmyslu vzdát se známky.
Předloží-li úřadu majitel před uplynutím této lhůty důkaz o tom, že nabyvatel licence poskytl svůj souhlas, zapíše se vzdání se neprodleně.
3. Nejsou-li splněny náležitosti vzdání se, sdělí úřad nedostatky oznamovateli.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad zápis vzdání se do rejstříku zamítne.
HLAVA VII ZRUŠENÍ A NEPLATNOST
Pravidlo 37 Návrh na zrušení nebo na prohlášení neplatnosti
Žádost o zrušení nebo o prohlášení neplatnosti podle článku 55 nařízení, která se předkládá úřadu, musí obsahovat:
a) pokud jde o zápis, o jehož zrušení nebo prohlášení neplatnosti se žádá:
i) číslo zápisu ochranné známky Společenství, o jehož zrušení nebo prohlášení neplatnosti se žádá;
ii) jméno a adresu majitele ochranné známky Společenství, ve vztahu k níž se o zrušení nebo prohlášení neplatnosti žádá;
iii) výčet zapsaných výrobků a služeb, ve vztahu k nimž se o zrušení nebo prohlášení neplatnosti žádá;
b) pokud jde o důvody, o které se žádost opírá:
i) v případě žádosti podle článků 50 nebo 51 nařízení, uvedení důvodů, o které se žádost o zrušení nebo prohlášení neplatnosti opírá;
ii) v případě žádosti podle čl. 52 odst. 1 nařízení, údaje o právu, o které se žádost o zrušení nebo prohlášení neplatnosti opírá, a je-li to nezbytné, údaje svědčící o tom, že žadatel je oprávněn uvádět starší právo jako důvod neplatnosti;
iii) v případě návrhu podle čl. 52 odst. 2 nařízení, údaje o právu, o které se žádost o zrušení nebo prohlášení neplatnosti opírá, a údaje svědčící o tom, že žadatel je majitelem staršího práva uvedeného v čl. 52 odst. 2 nařízení nebo že je podle příslušných vnitrostátních právních předpisů oprávněn uplatnit nárok k tomuto právu;
iv) údaje o skutečnostech, důkazech a argumentech předložených na podporu těchto důvodů;
c) pokud jde o žadatele:
i) jeho jméno a adresu podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
ii) jmenoval-li navrhovatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e).
Pravidlo 38 Jazyky používané v řízení o zrušení nebo o prohlášení neplatnosti
1. Není-li návrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti podán v jazyce přihlášky ochranné známky Společenství, pokud je tento jazyk jedním z jazyků úřadu, nebo ve druhém jazyce uvedeném při podání přihlášky, předloží žadatel o zrušení nebo prohlášení neplatnosti překlad své žádosti do jednoho z těchto dvou jazyků ve lhůtě jednoho měsíce od podání návrhu.
2. Nejsou-li důkazy na podporu žádosti podány v jazyce řízení o zrušení nebo prohlášení neplatnosti, předloží žadatel překlad těchto důkazů do tohoto jazyka ve lhůtě dvou měsíců od podání těchto důkazů.
3. Sdělí-li žadatel o zrušení nebo prohlášení neplatnosti nebo majitel ochranné známky Společenství úřadu před uplynutím lhůty dvou měsíců ode dne, kdy bylo majiteli ochranné známky Společenství doručeno sdělení podle pravidla 40 odst. 1, že souhlasí s jiným jazykem řízení podle čl. 115 odst. 7 nařízení, předloží žadatel, pokud návrh nebyl podán v tomto jazyce, překlad návrhu do tohoto jazyka ve lhůtě jednoho měsíce od uvedeného dne.
Pravidlo 39 Zamítnutí žádosti o zrušení nebo prohlášení neplatnosti pro nepřípustnost
1. Zjistí-li úřad, že žádost neodpovídá článku 55 nařízení, pravidlu 37 nebo jinému ustanovení nařízení nebo tohoto předpisu, informuje o tom žadatele a vyzve jej, aby odstranil zjištěné nedostatky ve stanovené lhůtě.
Nejsou-li nedostatky před uplynutím lhůty odstraněny, zamítne úřad žádost jako nepřípustnou.
2. Zjistí-li úřad, že nebyly zaplaceny příslušné poplatky, sdělí to žadateli a informuje jej, že návrh nebude považován za podaný, nebudou-li příslušné poplatky zaplaceny ve stanovené lhůtě.
Jsou-li poplatky zaplaceny až po uplynutí lhůty stanovené úřadem, vrátí se žadateli.
3. Jakékoliv rozhodnutí o zamítnutí žádosti o zrušení nebo prohlášení neplatnosti podle odstavce 1 se sdělí žadateli.
Má-li se za to, že žádost nebyla podána podle odstavce 2, sdělí to úřad žadateli.
Pravidlo 40 Projednání žádosti o zrušení nebo prohlášení neplatnosti
1. Nezamítne-li úřad žádost podle pravidla 39, zašle žádost majiteli ochranné známky Společenství a vyzve jej, aby se k ní vyjádřil ve lhůtě, kterou úřad stanoví.
2. Nevyjádří-li se majitel ochranné známky Společenství, může úřad rozhodnout o zrušení nebo prohlášení neplatnosti na základě důkazů, které má k dispozici.
3. Veškerá vyjádření majitele ochranné známky Společenství se sdělí žadateli, kterého úřad vyzve, aby ve lhůtě stanovené úřadem odpověděl, považuje-li to za nezbytné.
4. Veškerá sdělení podle čl. 56 odst. 1 nařízení a veškerá vyjádření podaná v této souvislosti se zašlou dotčeným stranám.
5. Má-li žadatel podle čl. 56 odst. 2 nebo 3 nařízení poskytnout důkaz o užívání nebo doložit řádné důvody pro neužívání, použije se přiměřeně pravidlo 22.
Pravidlo 41 Více žádostí o zrušení nebo prohlášení neplatnosti
1. Bylo-li podáno více žádostí o zrušení nebo prohlášení neplatnosti ve vztahu k téže ochranné známce Společenství, může je úřad projednat v jednom řízení.
Úřad může následně rozhodnout, že nadále takto projednávány nebudou.
2. Pravidlo 21 odst. 2, 3 a 4 se použije přiměřeně.
HLAVA VIII KOLEKTIVNÍ OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
Pravidlo 42
Použitelná ustanovení Pravidlo 43
Pravidla pro kolektivní ochranné známky Společenství
1. Neobsahuje-li přihláška kolektivní ochranné známky Společenství pravidla pro její užívání podle článku 65 nařízení, je třeba předložit tato pravidla úřadu do dvou měsíců ode dne podání přihlášky.
2. Pravidla pro užívání kolektivní ochranné známky Společenství musí obsahovat:
a) jméno přihlašovatele a jeho místo podnikání;
b) předmět činnosti sdružení nebo cíl, za jakým byla právnická osoba podle veřejného práva zřízena;
c) orgány oprávněné zastupovat sdružení nebo uvedenou právnickou osobu;
d) podmínky členství;
e) osoby oprávněné známku užívat;
f) případné podmínky pro užívání známky, včetně sankcí;
g) případné oprávnění ve smyslu čl. 65 odst. 2 druhé věty nařízení.
HLAVA IX PŘEVOD
Pravidlo 44 Žádost o převod
1. Žádost o převod přihlášky ochranné známky Společenství nebo zapsané ochranné známky Společenství na přihlášku národní ochranné známky podle článku 108 nařízení musí obsahovat:
a) jméno a adresu žadatele o převod podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
b) jmenoval-li žadatel o převod zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
c) spisové číslo přihlášky ochranné známky Společenství nebo číslo zápisu ochranné známky Společenství;
d) den podání přihlášky ochranné známky Společenství, a případně údaje o uplatnění práva přednosti pro přihlášku ochranné známky Společenství podle článků 30 a 33 nařízení a údaje o uplatnění seniority podle článků 34 a 35 nařízení;
e) vyobrazení ochranné známky v souladu s přihláškou nebo zápisem;
f) uvedení členského státu nebo členských států, ve vztahu k nimž se o převod žádá;
g) netýká-li se žádost veškerých výrobků a služeb, pro které byla přihláška podána nebo pro které byla známka zapsána, údaj o výrobcích a službách, pro které se žádá o převod, a pokud se žádá o převod ve vztahu k více než jednomu členskému státu a seznam výrobků a služeb není pro všechny členské státy stejný, údaj o příslušných výrobcích a službách pro každý členský stát;
h) žádá-li se o převod podle čl. 108 odst. 4 nařízení, sdělení v tomto smyslu;
i) žádá-li se o převod podle čl. 108 odst. 5 nařízení po zpětvzetí přihlášky, sdělení v tom smyslu spolu s uvedením dne, ke kterému byla přihláška vzata zpět;
j) žádá-li se o převod podle čl. 108 odst. 5 nařízení v důsledku neobnovení zápisu, sdělení v tom smyslu spolu s uvedením dne, kdy uplynula doba ochrany; tříměsíční lhůta uvedená v čl. 108 odst. 5 nařízení začíná běžet dnem, který následuje po posledním dni, kdy lze ještě podat žádost o obnovení zápisu podle čl. 47 odst. 3 nařízení;
k) žádá-li se o převod podle čl. 108 odst. 6 nařízení, sdělení v tom smyslu s uvedením dne, kdy se stalo rozhodnutí vnitrostátního soudu pravomocným, a kopii tohoto rozhodnutí.
2. Požaduje-li se kopie soudního rozhodnutí podle odst. 1 písm. k), může být tato kopie předložena v jazyce, ve kterém bylo přijato rozhodnutí.
Pravidlo 45 Projednání žádosti o převod
1. Nesplňuje-li žádost o převod požadavky čl. 108 odst. 1 nařízení nebo nebyla-li podána ve lhůtě tří měsíců, úřad ji zamítne.
2. Nebyl-li ve lhůtě tří měsíců zaplacen poplatek za převod, sdělí úřad žadateli, že se žádost o převod nepovažuje za podanou.
3. Nejsou-li splněny jiné požadavky pro převod podle pravidla 44 nebo jiného ustanovení o žádosti, sdělí to úřad žadateli a vyzve jej, aby nedostatky ve lhůtě stanovené úřadem odstranil.
Nejsou-li nedostatky v této lhůtě odstraněny, úřad žádost o převod zamítne.
Pravidlo 46 Zveřejnění žádosti o převod
1. Týká-li se žádost o převod přihlášky ochranné známky Společenství, která již byla zveřejněna ve Věstníku ochranných známek Společenství podle článku 40 nařízení, nebo týká-li se žádost o převod ochranné známky Společenství, zveřejní se žádost o konverzi ve Věstníku ochranných známek Společenství.
2. Zveřejnění žádosti o převod musí obsahovat:
a) spisové číslo nebo číslo zápisu ochranné známky, ve vztahu k níž se o převod žádá;
b) odkaz na předchozí zveřejnění přihlášky nebo zápis ve Věstníku ochranných známek Společenství;
c) uvedení členského státu nebo členských států, ve vztahu k nimž se o převod žádá;
d) netýká-li se žádost veškerých výrobků a služeb, pro které byla přihláška podána nebo pro které byla známka zapsána, údaj o výrobcích a službách, pro které se o převod žádá;
e) žádá-li se o převod ve vztahu k více než jednomu členskému státu a seznam výrobků a služeb není pro všechny členské státy stejný, údaj o příslušných výrobcích a službách pro každý členský stát;
f) den žádosti o převod.
Pravidlo 47
Postoupení ústředním úřadům průmyslového vlastnictví členských států
HLAVA X ODVOLÁNÍ
Pravidlo 48 Obsah odvolání
1. Odvolání musí obsahovat:
a) jméno a adresu odvolatele podle pravidla 1 odst. 1 písm. b);
b) jmenoval-li odvolatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle pravidla 1 odst. 1 písm. e);
c) údaj o napadeném rozhodnutí a o rozsahu, v jakém se žádá o změnu nebo zrušení rozhodnutí.
2. Odvolání se podává v jazyce řízení, ve kterém bylo napadené rozhodnutí vydáno.
Pravidlo 49 Zamítnutí odvolání pro nepřípustnost
1. Nevyhovuje-li odvolání článkům 57, 58 a 59 nařízení a pravidlu 48 odst. 1 písm. c) a odst. 2, zamítne je odvolací senát jako nepřípustné, pokud nejsou nedostatky odstraněny před uplynutím lhůty stanovené v článku 59 nařízení.
Zjistí-li odvolací senát, že odvolání nevyhovuje jiným ustanovením nařízení nebo tohoto předpisu, zejména pravidlu 48 odst. 1 písm. a) a b), informuje o tom odvolatele a vyzve jej, aby uvedené nedostatky odstranil ve lhůtě stanovené odvolacím senátem.
Není-li odvolání včas opraveno, zamítne jej odvolací senát jako nepřípustné.
3. Není-li do uplynutí lhůty pro podání odvolání zaplacen poplatek za odvolání podle článku 59 nařízení, má se za to, že odvolání nebylo podáno, a poplatek za odvolání se odvolateli vrátí.
Pravidlo 50 Projednání odvolání
1. Není-li stanoveno jinak, použijí se ustanovení o řízení před oddělením, které vydalo rozhodnutí, proti kterému bylo podáno odvolání, přiměřeně i pro odvolací řízení.
2. Rozhodnutí odvolacího senátu musí obsahovat:
a) sdělení, že je vydáno senátem;
b) den vydání rozhodnutí;
c) jména předsedy a ostatních zúčastněných členů odvolacího senátu;
d) jméno příslušného pracovníka spisovny;
e) jména účastníků a jejich zástupců;
f) seznam právních otázek, které mají být rozhodnuty;
g) přehled skutečností;
h) odůvodnění;
i) rozhodnutí odvolacího senátu, včetně případného rozhodnutí o nákladech.
3. Rozhodnutí podepíše předseda a ostatní členové odvolacího senátu, jakož i pracovník spisovny odvolacího senátu.
Pravidlo 51
Vrácení poplatků za odvolání
HLAVA XI OBECNÁ USTANOVENÍ
Část A Rozhodnutí a sdělení úřadu
Pravidlo 52 Forma rozhodnutí
1. Rozhodnutí úřadu jsou písemná a uvádějí důvody, o které se opírají.
Probíhá-li před úřadem ústní jednání, může být rozhodnutí vyhlášeno ústně.
Následně se účastníkům doručí písemné rozhodnutí.
2. Rozhodnutí úřadu, proti kterým lze podat odvolání, musí obsahovat poučení o tom, že odvolání se podává písemně u úřadu do dvou měsíců od doručení příslušného rozhodnutí.
Sdělení rovněž musí obsahovat upozornění účastníků na ustanovení článků 57, 58 a 59 nařízení.
Účastníci se nemohou dovolávat nedostatku poučení o možnosti podat odvolání.
Pravidlo 53
Oprava chyb v rozhodnutích
Pravidlo 54 Zjištění ztráty práv
1. Zjistí-li úřad, že z nařízení nebo z tohoto předpisu vyplývá ztráta práv, aniž bylo vydáno rozhodnutí, sdělí to dotyčné osobě podle článku 77 nařízení a upozorní ji na podstatu odstavce 2 tohoto pravidla.
2. Domnívá-li se dotyčná osoba, že zjištění úřadu je nesprávné, může do dvou měsíců od doručení sdělení uvedeného v odstavci 1 požádat úřad o rozhodnutí ve věci.
Toto rozhodnutí se vydá jen tehdy, nesouhlasí-li úřad s osobou, která o to žádá; jinak úřad změní své zjištění a informuje o tom osobu, která o rozhodnutí požádala.
Pravidlo 55 Podpis, jméno, pečeť
1. Každé rozhodnutí, sdělení nebo oznámení úřadu musí obsahovat údaj o oddělení nebo útvaru úřadu, jakož i jméno nebo jména odpovědného pracovníka či pracovníků.
Musí být podepsáno pracovníkem nebo pracovníky nebo být opatřeno místo podpisu předtištěnou nebo otištěnou pečetí úřadu.
2. Prezident úřadu může rozhodnout, že lze použít i jiné prostředky pro uvedení oddělení nebo útvaru a jména odpovědného pracovníka nebo pracovníků nebo jinou identifikaci, než je pečeť, pokud jsou rozhodnutí, sdělení a oznámení předávána faxem nebo jinými technickými komunikačními prostředky.
Část B Ústní jednání a dokazování
Pravidlo 56 Předvolání k ústnímu jednání
1. Účastníci se předvolávají k ústnímu jednání podle článku 75 nařízení a upozorňují se na odstavec 3 tohoto pravidla.
Předvolání je třeba zaslat nejméně jeden měsíc předem, ledaže by účastníci souhlasili s kratší lhůtou.
2. Při vydání předvolání upozorní úřad účastníky na otázky, které podle jeho názoru mají být projednány za účelem vydání rozhodnutí.
3. Nedostaví-li se účastník, který byl řádně předvolán, k ústnímu jednání před úřadem, může řízení pokračovat bez něj.
Pravidlo 57 Dokazování u úřadu
1. Považuje-li úřad za nezbytné vyslechnout účastníky, svědky nebo znalce nebo provést ohledání, vydá o tom rozhodnutí s uvedením zamýšlených důkazních prostředků, skutečností, které mají být prokázány, a dne, času a místa výslechu nebo ohledání.
Požádá-li o výslech svědků nebo znalců účastník, stanoví úřad v rozhodnutí lhůtu, ve které musí žadatel sdělit úřadu jména a adresy svědků a znalců, o jejichž výslech účastník žádá.
2. Předvolání účastníka, svědka nebo znalce k výslechu se provede alespoň jeden měsíc předem, ledaže by souhlasili s kratší lhůtou.
Předvolání musí obsahovat:
a) výpis z rozhodnutí podle odstavce 1, ve kterém je uveden zejména den, čas a místo nařízeného výslechu, a dále skutečnosti, ohledně kterých mají být účastníci, svědci nebo znalci vyslechnuti;
b) jména účastníků řízení a údaje o nárocích, které mohou svědci nebo znalci uplatnit podle pravidla 59 odst. 2 až 5.
Pravidlo 58 Pověření znalců
1. Úřad rozhodne, v jaké formě předloží posudek znalec, kterého jmenuje.
2. Zadání znaleckého posudku musí obsahovat:
a) přesný popis jeho úkolu;
b) lhůtu stanovenou pro předložení znaleckého posudku;
c) jména účastníků řízení;
d) údaje o nárocích, které může uplatnit podle pravidla 59 odst. 2, 3 a 4.
3. Kopie písemného posudku se zašle účastníkům.
4. Účastníci mohou podat protest proti znalci z důvodu jeho nezpůsobilosti nebo ze stejných důvodů, z jakých lze podat protest proti průzkumovému referentovi nebo členovi námitkového oddělení nebo odvolacího senátu podle čl. 132 odst. 1 a 3 nařízení. O protestu rozhodne příslušné oddělení úřadu.
Pravidlo 59 Náklady dokazování
1. Provedení důkazu úřadem může být podmíněno tím, že účastník, který požádal o provedení důkazu, složí u Úřadu částku, jejíž výše se stanoví podle předpokládaných nákladů na dokazování.
2. Svědci a znalci, kteří jsou předvoláni a dostaví se k úřadu, mají nárok na náhradu přiměřených cestovních výdajů a stravného.
Úřad jim může na tyto výdaje vyplatit zálohu.
První věta platí i pro svědky a znalce, kteří se dostaví k úřadu, aniž byli předvoláni, a jsou vyslechnuti jako svědci nebo znalci.
3. Svědci, kteří mají nárok na náhradu podle odstavce 2, mají rovněž nárok na přiměřenou náhradu za ztrátu výdělku a znalci na odměnu za práci.
Tyto částky se vyplatí svědkům a znalcům poté, co splnili svou povinnost nebo úkol, pokud tito svědci nebo znalci byli úřadem předvoláni z moci úřední.
4. Výši částek a záloh, které se vyplatí podle odstavce 1, 2 a 3, stanoví prezident úřadu a zveřejní se v Úředním věstníku úřadu.
Výše částek se vypočítá stejně, jako náhrada a mzdy zaměstnanců ve stupních A4 až A8, v souladu se služebním řádem úředníků Evropských společenství a jeho přílohou VII.
5. Konečná odpovědnost zaplatit částky uvedené v odstavci 1 až 4 spočívá na:
a) úřadu, pokud úřad z moci úřední považoval za nezbytné provést výslech svědků nebo znalců;
nebo
b) účastníkovi, pokud požádal o provedení výslechu svědků nebo znalců, s výhradou rozhodnutí o rozdělení a stanovení nákladů podle článků 81 a 82 nařízení a pravidla 94. Tento účastník zaplatí úřadu náhradu za všechny řádně vyplacené zálohy.
Pravidlo 60 Protokol o ústním jednání a dokazování
1. O ústním jednání a provádění důkazů se vyhotoví protokol, který obsahuje podstatné skutečnosti z ústního jednání nebo provádění důkazů, závažná prohlášení účastníků, svědecké výpovědi účastníků, svědků nebo znalců a výsledek případného ohledání.
2. Protokol o svědecké výpovědi svědka, znalce nebo účastníka je přečten nebo jim je předložen tak, aby jej mohli prostudovat.
V protokolu se uvede, že tato formalita byla dodržena a že osoba, která vypovídala, protokol schválila.
Není-li souhlas poskytnut, zaznamenají se námitky.
3. Protokol podepíše pracovník, který jej vyhotovil, a pracovník, který vedl ústní jednání nebo dokazování.
4. Účastníci obdrží kopii protokolu.
5. Na žádost zpřístupní úřad účastníkům přepisy záznamů z ústního jednání, a to ve formě přepisu na stroji nebo jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
Zpřístupnění záznamu z ústního jednání podle odstavce 1 podléhá zaplacení nákladů, které úřadu vznikly při pořizování tohoto přepisu.
Částku, která má být zaplacena, stanoví prezident úřadu.
Část C Doručování
Pravidlo 61 Obecná ustanovení o doručování
1. V řízení před úřadem se doručují sdělení v podobě originálů, jejich ověřených kopií nebo kopií opatřených pečetí úřadu nebo dokumentů vytištěných počítačem a opatřených touto pečetí.
Kopie dokumentů vyhotovených účastníky samotnými takové ověření nevyžadují.
2. Doručování se provádí:
a) poštou podle pravidla 62;
b) předáním podle pravidla 63;
c) uložením v poštovní přihrádce úřadu podle pravidla 64;
d) faxem a jinými technickými komunikačními prostředky podle pravidla 65;
e) veřejným oznámením podle pravidla 66.
Pravidlo 62 Doručení poštou
1. Rozhodnutí, od kterých běží lhůta pro podání odvolání, předvolání a jiné dokumenty určené prezidentem úřadu se doručují doporučeným dopisem s doručenkou.
Rozhodnutí a sdělení, od kterých běží jiná lhůta, se doručují doporučeným dopisem, pokud prezident úřadu nestanoví jinak.
Všechna ostatní sdělení se zasílají obyčejným dopisem.
2. Doručení adresátům, kteří nemají trvalé bydliště ani sídlo ani nejsou usazeni ve Společenství a nejmenovali zástupce podle čl. 88 odst. 2 nařízení, se provede odesláním dokumentu, který má být doručen, obyčejným dopisem na poslední adresu adresáta, která je úřadu známa. Doručení se považuje za provedené odesláním zásilky.
3. Provádí-li se doručení doporučeným dopisem s doručenkou nebo bez ní, považuje se za doručený adresátovi desátý den po odeslání, ledaže adresát nebyl zastižen nebo mu byl dopis doručen později. V případě jakéhokoli sporu je na úřadu, aby doložil, že dopis došel svého určení nebo případně doložil den, kdy byl adresátovi doručen.
4. Doručení doporučeným dopisem s doručenkou nebo bez ní se považuje za provedené i tehdy, pokud adresát odmítne dopis převzít.
5. Pokud není doručování poštou upraveno odstavci 1 až 4, použijí se právní předpisy státu, na jehož území se doručuje.
Pravidlo 63
Doručení předáním
Pravidlo 64
Doručení uložením v poštovní přihrádce úřadu
Pravidlo 65 Doručení faxem a jinými technickými komunikačními prostředky
1. Doručení faxem se provádí odesláním originálu nebo kopie dokumentu ve smyslu pravidla 61 odst. 1, který má být doručen. Podrobnosti tohoto odeslání stanoví prezident úřadu.
2. Podrobnosti doručování jinými technickými komunikačními prostředky stanoví prezident úřadu.
Pravidlo 66 Veřejné oznámení
Nelze-li zjistit adresu adresáta nebo pokud se ukázalo doručení podle pravidla 62 odst. 1 nemožným i po druhém pokusu ze strany úřadu, provede se doručení veřejným oznámením.
Toto oznámení se zveřejní alespoň ve Věstníku ochranných známek Společenství.
2. Prezident úřadu stanoví, jak se veřejné oznámení provede, a určí začátek jednoměsíční lhůty, po jejímž uplynutí se dokument považuje za doručený.
Pravidlo 67 Doručení zástupcům
1. Byl-li jmenován zástupce nebo je-li přihlašovatel uvedený na prvním místě ve společné přihlášce považován za společného zástupce podle pravidla 75 odst. 1, doručují se sdělení tomuto jmenovanému nebo společnému zástupci.
2. Bylo-li jmenováno několik zástupců pro jednoho účastníka, postačí doručení jedinému z nich, pokud nebyla uvedena zvláštní adresa pro doručování podle pravidla 1 odst. 1 písm. e).
3. Jmenovalo-li několik účastníků společného zástupce, postačí doručení jednoho dokumentu společnému zástupci.
Pravidlo 68
Vady doručování
Pravidlo 69
Doručení dokumentů v případě několika účastníků
Část D Lhůty
Pravidlo 70 Počítání lhůt
1. Lhůty se počítají na celé roky, měsíce, týdny nebo dny.
2. Počítání začíná dnem, který následuje po dni, kdy nastala rozhodná skutečnost, je-li touto skutečností úkon v řízení nebo uplynutí jiné lhůty.
Je-li touto skutečností doručení, považuje se za rozhodnou skutečnost přijetí doručovaného dokumentu, není-li stanoveno jinak.
3. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden rok nebo určitý počet let, uplyne v příslušném následujícím roce, v měsíci a dni, který se pojmenováním a číslem shoduje s měsícem a dnem, kdy tato skutečnost nastala. Není-li v příslušném měsíci den tohoto čísla, uplyne lhůta posledním dnem v měsíci.
4. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden měsíc nebo určitý počet měsíců, uplyne v příslušném následujícím měsíci dnem, který se číslem shoduje se dnem, kdy tato skutečnost nastala.
Je-li den, kdy tato skutečnost nastala, posledním dnem v měsíci, nebo není-li v příslušném následujícím měsíci den s takovým číslem, uplyne lhůta posledním dnem v měsíci.
5. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden týden nebo určitý počet týdnů, uplyne v příslušném následujícím týdnu dnem, který se pojmenováním shoduje se dnem, kdy tato skutečnost nastala.
Pravidlo 71 Trvání lhůt
1. Má-li být podle nařízení nebo tohoto předpisu délka lhůty stanovena úřadem, činí tato lhůta, má-li účastník trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen ve Společenství, nejméně jeden měsíc, nebo nejsou-li tyto podmínky splněny, nejméně dva měsíce, nejvíce však šest měsíců.
Úřad může, je-li to vzhledem k okolnostem vhodné, prodloužit stanovenou lhůtu, požádá-li o to účastník a je-li žádost podána před uplynutím původní lhůty.
2. Je-li tu více účastníků, může úřad prodloužení lhůty podmínit souhlasem ostatních účastníků.
Pravidlo 72
1. Uplyne-li lhůta v den, kdy úřad není otevřen pro přijímání dokumentů nebo kdy z důvodů jiných než těch, které jsou uvedeny v odstavci 2, není běžná pošta doručována v místě, kde má úřad sídlo, prodlužuje se lhůta až do prvního dne po takových dnech, kdy je úřad otevřen pro přijímání dokumentů a kdy je doručována běžná pošta.
Dny uvedené v první větě stanoví prezident úřadu před začátkem každého kalendářního roku.
2. Uplyne-li lhůta v den, kdy došlo k obecnému přerušení nebo následnému narušení doručování pošty ve členském státě nebo mezi členským státem a úřadem, prodlužuje se lhůta až do prvního dne po ukončení období přerušení nebo narušení pro účastníky, kteří mají bydliště nebo sídlo v tomto státě nebo jmenovali zástupce s místem podnikání v tomto státě.
Je-li dotčeným členským státem ten stát, ve kterém má sídlo úřad, platí toto ustanovení pro všechny účastníky.
Trvání výše uvedeného období stanoví prezident úřadu.
3. Odstavce 1 a 2 se přiměřeně použijí i na lhůty stanovené v nařízení nebo v tomto předpise v případě úkonů, které mají být provedeny příslušným orgánem ve smyslu čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení.
4. Dojde-li k přerušení nebo narušení řádného fungování úřadu v důsledku mimořádné události, například přírodní katastrofy nebo stávky, takže jsou zpožděna veškerá sdělení úřadu účastníkům, kterých se uplynutí lhůt týká, pak úkony, které měly být učiněny v této lhůtě, lze ještě platně učinit do jednoho měsíce po doručení opožděného sdělení.
Den začátku a konce takového přerušení nebo narušení stanoví prezident úřadu.
Část E Přerušení řízení
Pravidlo 73 Přerušení řízení
1. Řízení před úřadem se přeruší:
a) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti přihlašovatele nebo majitele ochranné známky Společenství nebo osoby oprávněné podle vnitrostátních právních předpisů jednat jeho jménem.
Pokud se uvedené skutečnosti nedotkly oprávnění zástupce jmenovaného podle článku 89 nařízení, přeruší se řízení jen na žádost tohoto zástupce;
b) v případě, kdy přihlašovatel nebo majitel ochranné známky Společenství v důsledku řízení vedeného proti jeho majetku nemůže z právních důvodů pokračovat v řízení před úřadem;
c) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti zástupce přihlašovatele nebo majitele ochranné známky Společenství nebo v případě, kdy nemůže z právních důvodů v důsledku řízení vedeného proti jeho majetku pokračovat v řízení před úřadem.
2. Pokud byl v případech uvedených v odst. 1 písm. a) a b) úřad informován o totožnosti osoby oprávněné pokračovat v řízení před úřadem, sdělí úřad této osobě i ostatním účastníkům, že řízení bude pokračovat ode dne, který stanoví úřad.
V případě uvedeném v odst. 1 písm. c) pokračuje řízení tehdy, když byl úřad informován o jmenování nového zástupce přihlašovatele nebo když úřad doručil ostatním účastníkům sdělení o jmenování nového zástupce majitele ochranné známky.
Nebyl-li do tří měsíců od přerušení řízení úřad informován o jmenování nového zástupce, sdělí to přihlašovateli nebo majiteli ochranné známky:
a) je-li použitelný čl. 88 odst. 2 nařízení, že se bude přihláška ochranné známky Společenství považovat za vzatou zpět, nebude-li informace poskytnuta do dvou měsíců po doručení tohoto sdělení; nebo
b) není-li použitelný čl. 88 odst. 2 nařízení, že se bude v řízení pokračovat s přihlašovatelem nebo s majitelem ochranné známky Společenství ode dne doručení tohoto sdělení.
4. Jiné lhůty, než lhůty k placení poplatků za obnovení ochrany, které platily pro přihlašovatele nebo majitele ochranné známky Společenství ke dni přerušení řízení, začnou běžet znovu ode dne, kterým se pokračuje v řízení. Část F
Upuštění od vymáhání pohledávek
Pravidlo 74
Upuštění od vymáhání pohledávek
Část G
Zastupování Pravidlo 75 Jmenování společného zástupce
1. Je-li více než jeden přihlašovatel a v přihlášce ochranné známky Společenství není uveden společný zástupce, považuje se za společného zástupce přihlašovatel uvedený v přihlášce na prvním místě.
Musí-li však jeden z přihlašovatelů jmenovat kvalifikovaného zástupce, považuje se tento zástupce za společného zástupce, pokud kvalifikovaného zástupce nejmenuje přihlašovatel uvedený na prvním místě.
Totéž platí přiměřeně i pro účastníky, kteří jednají společně při podání námitky nebo žádosti o zrušení nebo prohlášení neplatnosti, a pro spolumajitele ochranné známky Společenství.
2. Dochází-li v průběhu řízení k převodu na jednu nebo několik osob a tyto osoby nejmenovaly společného zástupce, použije se odstavec 1.
Není-li jeho použití možné, vyzve úřad tyto osoby, aby jmenovaly společného zástupce do dvou měsíců.
Není-li této výzvě vyhověno, jmenuje společného zástupce úřad.
Pravidlo 76 Plná moc
1. Zástupci jednající před úřadem musí předložit podepsanou plnou moc, která se založí do spisu.
Plná moc se může vztahovat na jednu či více přihlášek nebo na jednu či více zapsaných ochranných známek.
2. Může být předložena i neomezená plná moc, která opravňuje zástupce jednat ve vztahu ke všem úkonům týkajícím se ochranných známek účastníka, který plnou moc vystavil.
3. Plnou moc lze předložit v kterémkoli úředním jazyce úřadu a v jazyce řízení, pokud tento jazyk není jedním z úředních jazyků úřadu.
4. Je-li jmenování zástupce oznámeno úřadu, musí být ve lhůtě stanovené úřadem předložena plná moc.
Není-li plná moc předložena včas, pokračuje se v řízení se zastoupeným.
Procesní úkony učiněné zástupcem, kromě podání přihlášky, se nepovažují za provedené, pokud je zastoupený neschválí. Tím není dotčeno použití čl.
88 odst. 2 nařízení.
5. Odstavce 1 až 3 se přiměřeně použijí i na odvolání plné moci.
6. Na zástupce, který již nemá plnou moc, se pohlíží i nadále jako na zástupce, dokud není ukončení jako plné moci oznámeno úřadu.
7. Plná moc vůči úřadu nekončí úmrtím osoby, která ji vystavila, není-li v ní stanoveno jinak.
8. Jmenoval-li účastník několik zástupců, mohou jednat společně nebo každý zvlášť bez ohledu na to, zda jejich plné moci stanoví opak.
9. Plná moc vystavená na sdružení zástupců se považuje za plnou moc pro každého zástupce, který může prokázat, že jedná v rámci tohoto sdružení.
Pravidlo 77
Zastupování
Pravidlo 78 Změna v seznamu kvalifikovaných zástupců
1. Zápis kvalifikovaného zástupce v seznamu kvalifikovaných zástupců ve smyslu článku 89 nařízení se na jeho žádost vymaže.
2. Zápis kvalifikovaného zástupce se bez dalšího vymaže:
a) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti kvalifikovaného zástupce;
b) není-li již kvalifikovaný zástupce příslušníkem členského státu, pokud mu prezident úřadu neudělí výjimku podle čl. 89 odst. 4 písm. b) nařízení;
c) nemá-li již kvalifikovaný zástupce místo podnikání nebo místo výkonu zaměstnání ve Společenství;
d) nemá-li již kvalifikovaný zástupce oprávnění uvedené v čl. 89 odst. 2 písm. c) první větě nařízení.
3. Zápis kvalifikovaného zástupce pozastaví úřad z moci úřední, bylo-li pozastaveno jeho oprávnění zastupovat fyzické nebo právnické osoby před úřadem průmyslového vlastnictví členského státu ve smyslu čl. 89 odst. 2 písm c) první věty.
4. Osoba, jejíž zápis byl vymazán, se na žádost podle čl. 89 odst. 3 nařízení znovu zapíše do seznamu kvalifikovaných zástupců, pokud již důvody pro výmaz pominuly.
5. Úřad pro ochranné známky Beneluxu a ústřední úřady průmyslového vlastnictví dotčených členských států informují neprodleně úřad o všech významných skutečnostech podle odstavců 2 a 3, pokud jsou jim známy.
6. Změny v seznamu kvalifikovaných zástupců se zveřejňují v Úředním věstníku úřadu.
Část H Písemná sdělení a formuláře
Pravidlo 79 Písemná sdělení a formuláře
Přihlášky ochranných známek Společenství, jakož i všechny další žádosti podle nařízení a jiná sdělení určená úřadu se podávají takto:
a) předáním podepsaného originálu dotčeného dokumentu úřadu například poštou, osobním předáním nebo jinými prostředky; přílohy k dokumentům nemusí být podepsány;
b) zasláním podepsaného originálu faxem podle pravidla 80;
c) dálnopisem nebo telegraficky podle pravidla 81;
d) předáním obsahu sdělení elektronickými prostředky podle pravidla 82.
Pravidlo 80 Sdělení faxem
Je-li podána úřadu přihláška ochranné známky faxem a obsahuje-li přihláška reprodukci známky podle pravidla 3 odst. 2, která nesplňuje požadavky uvedeného pravidla, předloží se úřadu předepsaný počet originálních reprodukcí podle pravidla 79 písm a).
Obdrží-li úřad reprodukce ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel fax, považuje se přihláška za přijatou úřadem dnem převzetí faxu.
Obdrží-li úřad reprodukce po uplynutí této lhůty a je-li reprodukce nezbytná pro přiznání dne podání, považuje se přihláška za přijatou úřadem dnem převzetí reprodukcí.
2. Je-li sdělení obdržené faxem neúplné nebo nečitelné nebo má-li úřad oprávněné pochybnosti, pokud jde o přesnost přenosu, informuje o tom úřad odesílatele a vyzve jej, aby ve lhůtě stanovené úřadem odeslal originál faxem znovu, nebo aby předložil originál podle pravidla 79 písm. a).
Je-li výzvě vyhověno ve stanovené lhůtě, považuje se za den přijetí nového faxu nebo originálu den přijetí původního sdělení za předpokladu, že týkají-li se nedostatky přiznání dne podání přihlášky ochranné známky, použijí se ustanovení o dni podání.
Není-li výzvě ve stanovené lhůtě vyhověno, má se za to, že sdělení nebylo přijato.
3. Sdělení, které úřad obdržel faxem, se považuje za řádně podepsané, objevuje-li se reprodukce podpisu na tisku z faxu.
4. Prezident úřadu může stanovit dodatečné požadavky týkající se sdělení zasílaných faxem, například požadavky na technické zařízení, které má být použito, technické údaje týkající se sdělení a způsoby identifikace odesílatele.
Pravidlo 81 Sdělení dálnopisem nebo telegraficky
1. Je-li přihláška ochranné známky podána úřadu dálnopisem nebo telegraficky a obsahuje-li přihláška reprodukci známky podle pravidla 3 odst. 2, použije se přiměřeně pravidlo 80 odst. 1.
2. Je-li sdělení zasláno dálnopisem nebo telegraficky, použije se přiměřeně pravidlo 80 odst. 2.
3. Je-li sdělení zasláno dálnopisem nebo telegraficky, považuje se uvedení jména odesílatele za rovnocenné jeho podpisu.
Pravidlo 82 Sdělení elektronickými prostředky
1. Je-li přihláška ochranné známky podána elektronickými prostředky a obsahuje-li reprodukci známky podle pravidla 3 odst. 2, použije se přiměřeně pravidlo 80 odst. 1.
2. Je-li sdělení zasláno elektronickými prostředky, použije se přiměřeně pravidlo 80 odst. 2.
3. Je-li sdělení zasláno úřadu elektronickými prostředky, považuje se uvedení jména odesílatele za rovnocenné jeho podpisu.
4. Prezident úřadu stanoví požadavky týkající se sdělení zasílaných elektronickými prostředky, například požadavky na technické zařízení, které má být použito, technické údaje týkající se sdělení nebo způsoby identifikace odesílatele.
Pravidlo 83 Formuláře
1. Úřad poskytne zdarma formuláře pro:
a) podání přihlášky ochranné známky Společenství;
b) podání námitek proti zápisu ochranné známky Společenství;
c) podání žádosti o změnu přihlášky nebo zápisu za účelem opravy jmen a adres a chyb;
d) podání žádosti o zápis převodu, formulář převodu a doklad o převodu podle pravidla 31 odst. 5;
e) žádost o zápis licence;
f) žádost o obnovení zápisu ochranné známky Společenství;
g) návrh na zrušení ochranné známky Společenství nebo prohlášení její neplatnosti;
h) žádost o navrácení do původního stavu;
i) podání odvolání;
j) vystavení plné moci pro zástupce, a to ve formě plné moci pro jednotlivý úkon nebo neomezené plné moci.
2. Úřad může poskytnout zdarma i jiné formuláře.
3. Úřad poskytne formuláře uvedené v odstavcích 1 a 2 ve všech úředních jazycích Společenství.
4. Úřad dá formuláře zdarma k dispozici Úřadu pro ochranné známky Beneluxu a ústředním úřadům průmyslového vlastnictví členských států.
5. Úřad může rovněž poskytnout formuláře v podobě, kterou lze přečíst strojem.
6. Účastníci řízení před úřadem používají formuláře poskytnuté úřadem nebo jejich kopie nebo formuláře stejného obsahu a formátu jako tyto formuláře, například formuláře vytvořené pomocí elektronického zpracování dat.
7. Formuláře se vyplňují tak, aby umožňovaly automatické uložení obsahu do počítače, například rozpoznáváním znaků nebo skenováním.
Část I Informování veřejnosti
Pravidlo 84 Rejstřík ochranných známek Společenství
1. Rejstřík ochranných známek Společenství může být veden v podobě elektronické databáze.
2. Rejstřík ochranných známek Společenství obsahuje tyto záznamy:
a) den podání přihlášky;
b) spisové číslo přihlášky;
c) den zveřejnění přihlášky;
d) jméno, adresu a státní příslušnost přihlašovatele a stát, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen;
e) jméno a místo podnikání jiného zástupce, než je zástupce ve smyslu čl. 88 odst. 3 první věty nařízení; je-li tu více než jeden zástupce, zapíše se pouze jméno a místo podnikání zástupce uvedeného na prvním místě, a dále se uvede "a další"; je-li jmenováno sdružení zástupců, zapíše se pouze jméno a adresa sdružení;
f) reprodukce známky s označením jejího druhu, nejde-li o známku ve smyslu pravidla 3 odst. 1; je-li zapsána známka v barevném provedení, uvede se údaj "v barvě" s uvedením barvy nebo barev, které tvoří známku; případně popis známky;
g) výrobky a služby uvedené podle názvů, seskupené podle tříd Niceské klasifikace; před každou skupinu se uvede číslo třídy této klasifikace, do které tato skupina výrobků nebo služeb patří, a seřadí se v pořadí tříd této klasifikace;
h) údaje o uplatnění práva přednosti podle článku 30 nařízení;
i) údaje o uplatnění výstavní priority podle článku 33 nařízení;
j) údaje o uplatnění seniority starší zapsané ochranné známky podle článku 34 nařízení;
k) sdělení, že známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 7 odst. 3 nařízení;
l) prohlášení přihlašovatele, že se vzdává výlučného práva k některým prvkům známky podle čl. 38 odst. 2 nařízení;
m) údaj o tom, že jde o kolektivní ochrannou známku;
n) jazyk, ve kterém byla přihláška podána, a druhý jazyk, který přihlašovatel v přihlášce uvedl podle čl. 115 odst. 3 nařízení;
o) den zápisu známky do rejstříku a číslo zápisu.
3. Rejstřík ochranných známek Společenství obsahuje také tyto záznamy, u kterých se vždy uvede den provedení záznamu:
a) změny jména, adresy nebo státní příslušnosti majitele ochranné známky Společenství nebo státu, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen;
b) změny jména nebo místa podnikání jiného zástupce, než je zástupce ve smyslu čl. 88 odst. 3 první věty nařízení;
c) je-li jmenován nový zástupce, jméno a místo podnikání tohoto zástupce;
d) změny známky ve smyslu článku 48 nařízení a opravy chyb;
e) sdělení o změnách v pravidlech pro užívání kolektivní ochranné známky podle článku 69 nařízení;
f) údaje o uplatnění senioriy starší zapsané ochranné známky ve smyslu článku 34 nařízení, podle článku 35 nařízení;
g) úplný nebo částečný převod podle článku 17 nařízení;
h) zřízení nebo převod věcného práva podle článku 19 nařízení a povaha tohoto věcného práva;
i) opatření k vynucení práva podle článku 20 nařízení a konkurzní nebo obdobné řízení podle článku 21 nařízení;
j) poskytnutí nebo převod licence podle článku 22 nařízení a případně druh licence podle pravidla 34;
k) obnovení zápisu podle článku 47 nařízení, den, kdy nabývá účinnosti, a případná omezení podle čl. 47 odst. 4 nařízení;
l) zápis o tom, že bylo zjištěno uplynutí doby platnosti zápisu podle článku 47 nařízení;
m) prohlášení majitele ochranné známky o vzdání se podle článku 49 nařízení;
n) den podání návrhu na zrušení nebo prohlášení neplatnosti podle článku 55 nařízení nebo podání protinávrhu podle čl. 96 odst. 4 nařízení;
o) den a obsah rozhodnutí o návrhu nebo o protinávrhu podle čl. 56 odst. 6 nebo čl. 96 odst. 6 třetí věty nařízení;
p) zápis o přijetí žádosti o převod podle čl. 109 odst. 2 nařízení;
q) výmaz zástupce zapsaného podle odst. 2 písm. e);
r) zrušení seniority národní známky;
s) změna nebo výmaz údajů uvedených v písmenech h), i) a j) z rejstříku.
4. Prezident úřadu může stanovit, že se do rejstříku budou zapisovat i jiné údaje, než jsou uvedeny v odstavcích 2 a 3.
5. Všechny změny v rejstříku se sdělí majiteli ochranné známky.
6. Na žádost a po zaplacení poplatku poskytuje úřad ověřené nebo neověřené výpisy z rejstříku. Část J
Věstník ochranných známek Společenství a Úřední věstník Úřadu
Pravidlo 85 Věstník ochranných známek Společenství
1. Věstník ochranných známek Společenství je vydáván pravidelně.
Úřad může veřejnosti poskytovat vydání Věstníku na CD-ROMu nebo v jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
2. Věstník ochranných známek Společenství obsahuje zveřejnění přihlášek a záznamů v rejstříku, jakož i jiných údajů týkajících se přihlášek nebo zápisů ochranných známek, jejichž zveřejnění je uloženo nařízením nebo těmito pravidly.
3. Jsou-li údaje, jejichž zveřejnění je uloženo nařízením nebo těmito pravidly, zveřejněny ve Věstníku ochranných známek Společenství, považuje se den vydání uvedený ve Věstníku za den zveřejnění těchto údajů.
4. Pokud záznamy týkající se zápisu ochranné známky neobsahují žádné změny ve srovnání se zveřejněním přihlášky, provede se zveřejnění těchto záznamů cestou odkazů na údaje obsažené ve zveřejnění přihlášky.
5. Údaje z přihlášky ochranné známky Společenství uvedené v čl. 26 odst. 1 nařízení, jakož i jiné údaje, jejichž zveřejnění ukládá pravidlo 12, se zveřejňují ve všech úředních jazycích Společenství.
6. Úřad přihlédne ke každému překladu podanému přihlašovatelem.
Není-li jazyk přihlášky jedním z jazyků úřadu, zašle se přihlašovateli překlad do druhého jazyka uvedeného přihlašovatelem.
Přihlašovatel může navrhnout změny v překladu ve lhůtě, kterou stanoví úřad.
Neodpoví-li přihlašovatel v této lhůtě nebo považuje-li úřad navržené změny za nevhodné, zveřejní se překlad navržený úřadem.
Pravidlo 86 Úřední věstník úřadu
1. Úřední věstník úřadu je vydáván pravidelně.
Úřad může veřejnosti poskytnout vydání Úředního věstníku na CD-ROMu nebo v jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
2. Úřední věstník se vydává v jazycích úřadu.
Prezident úřadu může stanovit, že se některé údaje budou zveřejňovat ve všech úředních jazycích Společenství.
Pravidlo 87 Databanka
1. Úřad vede elektronickou databanku s údaji o přihláškách ochranných známek a zápisech do rejstříku.
Úřad může rovněž zpřístupnit obsah této databanky na CD-ROMu nebo v jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
2. Prezident úřadu stanoví podmínky přístupu do databanky a způsob, jakým může být obsah této databanky zpřístupněn v podobě, kterou lze přečíst strojem, včetně poplatků za tyto úkony.
Část K Nahlížení do spisů a vedení spisů
Pravidlo 88 Části spisu, do kterých nelze nahlížet
Části spisu, do kterých nelze nahlížet podle čl. 84 odst. 4 nařízení, jsou:
a) dokumenty týkající se vyloučení a protestu podle článku 132 nařízení;
b) návrhy rozhodnutí a stanovisek a všechny ostatní vnitřní dokumenty používané pro přípravu rozhodnutí a stanovisek;
c) části spisu, o jejichž uchování v tajnosti projevil před podáním žádosti o nahlédnutí do spisu účastník zvláštní zájem, pokud nahlédnutí do této části spisu není odůvodněno prvořadými oprávněnými zájmy účastníka, který o nahlédnutí žádá.
Pravidlo 89 Postup při nahlížení do spisů
1. Nahlížení do spisů přihlášek ochranných známek Společenství nebo zapsaných ochranných známek Společenství se provede buď nahlížením do originálních dokumentů nebo do jejich kopií, nebo technickými prostředky pro uchovávání, jsou-li takto spisy uchovávány.
Způsoby nahlížení stanoví prezident úřadu.
Žádost o nahlédnutí do spisu se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
2. Žádá-li se o nahlédnutí do spisu, musí žádost obsahovat údaje a doklady o tom, že přihlašovatel:
a) souhlasí s nahlédnutím do spisu; nebo
b) uvedl, že po zápisu ochranné známky uplatní práva ze zápisu vůči účastníkovi, který žádá o nahlédnutí do spisu.
3. Nahlédnutí do spisu se provádí v prostorách úřadu.
4. Na žádost se nahlédnutí do spisu provede vydáním kopií dokumentů ze spisu.
Za tyto kopie se platí poplatky.
5. Úřad vydá na žádost ověřené nebo neověřené kopie přihlášky ochranné známky Společenství nebo těch dokumentů ze spisu, jejichž kopie lze vydat podle odstavce 4, po zaplacení poplatku.
Pravidlo 90
Sdělení informací obsažených ve spise
Pravidlo 91 Vedení spisů
1. Úřad vede spisy týkající se přihlášek ochranných známek Společenství a zapsaných ochranných známek Společenství nejméně pět let od konce roku, ve kterém:
a) je přihláška zamítnuta nebo vzata zpět nebo se považuje za vzatou zpět;
b) doba zápisu ochranné známky Společenství zcela uplyne podle článku 47 nařízení;
c) je do rejstříku zapsáno úplné vzdání se podle článku 49 nařízení;
d) ochranná známka Společenství je zcela vymazána z rejstříku podle čl. 56 odst. 6 nařízení nebo čl. 96 odst. 6 nařízení.
2. Prezident úřadu stanoví formu, v jaké jsou spisy vedeny.
Část L
Správní spolupráce Pravidlo 92 Výměna informací a sdělení mezi úřadem a orgány členských států
1. Úřad a ústřední orgány průmyslového vlastnictví členských států si navzájem na žádost sdělují důležité informace o podáních přihlášek ochranných známek Společenství a národních ochranných známek a o řízeních ve věci těchto přihlášek a známek zapsaných na základě těchto řízení.
Tato sdělení nepodléhají omezením uvedeným v článku 84 nařízení.
2. Styky mezi úřadem a soudy nebo orgány členských států, které vznikají při uplatňování nařízení nebo těchto pravidel, se uskutečňují přímo mezi těmito orgány.
Tyto styky mohou probíhat rovněž prostřednictvím ústředních orgánů průmyslového vlastnictví členských států.
3. Výlohy týkající se sdělení podle odstavců 1 a 2 hradí orgán sám, přičemž poplatky se neúčtují.
Pravidlo 93 Nahlížení do spisů soudy nebo orgány členských států nebo jejich prostřednictvím
1. Nahlížení do spisů týkajících se přihlášených nebo zapsaných ochranných známek Společenství soudy nebo orgány členských států je nahlížením do originálních dokumentů nebo jejich kopií, jinak se nepoužije pravidlo 89.
2. Soudy nebo státní zastupitelství členských států mohou v rámci řízení, která před nimi probíhají, nechat do spisů nebo jejich kopií předaných úřadem nahlédnout třetí osoby.
Toto nahlédnutí podléhá článku 84 nařízení.
Úřad si neúčtuje za toto nahlédnutí žádný poplatek.
3. Úřad při předání spisů nebo jejich kopií soudům nebo státním zastupitelstvím upozorní na omezení, kterým nahlížení do spisů týkajících se přihlášených nebo zapsaných ochranných známek Společenství podléhá podle článku 84 nařízení a pravidla 88.
Část M
Náklady Pravidlo 94 Rozdělení a stanovení nákladů
1. Rozdělení nákladů podle čl. 81 odst. 1 a 2 nařízení se projedná v rámci rozhodnutí o námitkách, rozhodnutí o žádosti o zrušení nebo prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství, nebo v rozhodnutí o odvolání.
2. Rozdělení nákladů podle čl. 81 odst. 3 a 4 nařízení se projedná v rámci rozhodnutí o nákladech řízení námitkovým oddělením, zrušovacím oddělením nebo odvolacím senátem.
K žádosti o stanovení výše nákladů podle čl. 81 odst.
6 první věty nařízení se připojí soupis nákladů s příslušnými doklady. Žádost je přípustná pouze tehdy, stalo-li se rozhodnutí, ve vztahu ke kterému se o stanovení výše nákladů žádá, pravomocným.
Výše nákladů může být stanovena, jakmile se prokáže jejich věrohodnost.
4. Žádost o přezkoumání rozhodnutí tajemníka o výši nákladů k úhradě podle čl. 81 odst. 6 druhé věty nařízení spolu s uvedením důvodů, o které se opírá, musí být podána u úřadu do jednoho měsíce ode dne doručení přiznání náhrady nákladů. Považuje se za podanou až po zaplacení poplatku za přezkoumání výše nákladů.
5. Námitkové oddělení, zrušovací oddělení nebo odvolací senát vydají rozhodnutí o žádosti uvedené v odstavci 4 bez ústního jednání.
6. Poplatky, které hradí podle čl. 81 odst. 1 nařízení účastník, který neměl v řízení úspěch, se omezí na poplatky, které zaplatil druhý účastník za námitky, za návrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství.
7. Nezbytné náklady řízení, které skutečně vznikly účastníkovi, který měl v řízení úspěch, hradí podle čl. 81 odst. 1 nařízení účastník, který neměl v řízení úspěch, na základě těchto nejvyšších sazeb:
a) cestovní výlohy jednoho účastníka za cestu tam a zpět z místa jeho bydliště nebo místa podnikání do místa, kde probíhá ústní jednání nebo dokazování, takto:
i) náklady na jízdné první vozovou třídou včetně obvyklých dopravních příplatků, nepřesáhne-li celková vzdálenost po železnici 800 km;
ii) náklady na leteckou přepravu v turistické třídě, přesáhne-li celková vzdálenost po železnici 800 km nebo jde-li o cestu přes moře;
b) výdaje na pobyt jednoho účastníka rovnající se dennímu stravnému pro úředníky ve stupních A4 až A8 ve smyslu článku 13 přílohy VII Služebního řádu úředníků Evropského společenství;
c) cestovní výlohy zástupců ve smyslu čl. 89 odst. 1 nařízení a svědků a znalců, ve výši stanovené v písmenu a);
d) výdaje na pobyt zástupců ve smyslu čl. 89 odst. 1 nařízení a svědků a znalců, ve výši stanovené v písmenu b);
e) náklady vzniklé při provádění důkazů v podobě výslechů svědků, znaleckých posudků nebo ohledání;
do výše 300 ECU za řízení;
f) náklady na zastupování ve smyslu čl. 89 odst. 1 nařízení,
i) osoby, která podala námitky, v námitkovém řízení:
do výše 250 ECU;
ii) přihlašovatele v námitkovém řízení:
do výše 250 ECU;
iii) žadatele v řízení o zrušení nebo prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:
do výše 400 ECU;
iv) majitele ochranné známky Společenství v řízení o jejím zrušení nebo prohlášení neplatnosti:
do výše 400 ECU;
v) odvolatele v odvolacím řízení:
do výše 500 ECU;
vi) žalovaného v odvolacím řízení:
do výše 500 ECU;
zahrnuje-li dokazování v některém z výše uvedených řízení také výslech svědků, znalecké posudky nebo ohledání, přizná se na náklady zastoupení dodatečná částka až do výše 600 ECU pro jedno řízení;
g) je-li účastník, který měl v řízení úspěch, zastoupen více než jedním zástupcem ve smyslu čl. 89 odst. 1 nařízení, nese účastník, který neměl v řízení úspěch, náklady uvedené v písmenech c), d) a f) jenom pro jednu osobu;
h) účastník, který neměl v řízení úspěch, není povinen hradit účastníkovi, který měl v řízení úspěch, žádné jiné náklady, výdaje a poplatky, než jsou uvedeny v písmenech a) až g).
Část N Jazyky
Pravidlo 95 Žádosti a prohlášení
Aniž je dotčen čl. 115 odst. 5 nařízení,
a) všechny žádosti nebo prohlášení týkající se přihlášky ochranné známky Společenství lze podat v jazyce, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky Společenství, nebo ve druhém jazyce, který uvedl ve své přihlášce přihlašovatel;
b) všechny žádosti nebo prohlášení týkající se zapsané ochranné známky Společenství lze podat v některém z jazyků úřadu.
Je-li však žádost podána na některém z formulářů poskytnutých úřadem podle pravidla 83, lze použít tento formulář v jakémkoli z úředních jazyků Společenství, pokud jsou textové části formuláře vyplněny v jednom z jazyků úřadu.
Pravidlo 96 Písemné řízení
115 odst. 4 a 7 nařízení a nestanoví-li tento předpis jinak, může v písemném řízení před úřadem každý účastník používat kterýkoli jazyk úřadu.
Není-li zvolený jazyk jazykem řízení, předloží účastník překlad do tohoto jazyka do jednoho měsíce ode dne předložení původního dokumentu.
Je-li přihlašovatel ochranné známky Společenství jediným účastníkem řízení před úřadem a jazyk, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky Společenství, není jedním z jazyků úřadu, lze také předložit překlad do druhého jazyka, který přihlašovatel uvedl v přihlášce.
2. Nestanoví-li tato pravidla jinak, lze podat dokumenty, kterých má být použito v řízení před úřadem, v kterémkoli úředním jazyce Společenství.
Není-li jazyk těchto dokumentů jazykem řízení, může úřad požádat o předložení překladu ve lhůtě, kterou stanoví, a to buď do tohoto jazyka, nebo do jiného jazyka úřadu podle volby účastníka.
Pravidlo 97 Ústní jednání
1. Každý účastník ústního jednání před úřadem může místo jazyka řízení používat některý z dalších úředních jazyků Společenství pod podmínkou, že zajistí tlumočení do jazyka řízení.
Probíhá-li ústní jednání v rámci řízení týkajícího se přihlášky ochranné známky, může přihlašovatel používat buď jazyk přihlášky, nebo druhý jazyk, který uvedl.
2. V ústním jednání týkajícím se přihlášky ochranné známky mohou pracovníci úřadu používat buď jazyk přihlášky nebo druhý jazyk uvedený přihlašovatelem.
Ve všech ostatních ústních jednáních mohou místo jazyka řízení používat některý další jazyk úřadu pod podmínkou, že s tím účastník nebo účastníci jednání souhlasí.
3. Při dokazování může každý účastník, který má být vyslechnut, svědek nebo znalec, který není schopen vyjadřovat se přiměřeně v jazyce řízení, používat kterýkoli z úředních jazyků Společenství.
Pokud bylo o dokazování rozhodnuto na žádost účastníka řízení, účastníci, kteří mají být vyslechnuti, svědci nebo znalci, kteří se vyjadřují v jazycích jiných, než je jazyk řízení, mohou být vyslechnuti pouze tehdy, pokud účastník, který o to požádal, zajistí tlumočení do tohoto jazyka.
V jednáních týkajících se přihlášky ochranné známky lze používat místo jazyka přihlášky také druhý jazyk uvedený přihlašovatelem.
V řízení, kde je jenom jeden účastník, může úřad na žádost účastníka připustit odchylky od ustanovení tohoto odstavce.
4. Souhlasí-li s tím účastníci i úřad, lze používat v ústním jednání kterýkoli úřední jazyk Společenství.
5. Úřad zajistí, je-li to nezbytné, na své náklady tlumočení do jazyka řízení nebo případně do jiných jím používaných jazyků, neodpovídá-li za tlumočení některý z účastníků řízení.
6. Sdělení pracovníků úřadu, účastníků řízení a svědků a znalců učiněná v některém z jazyků úřadu během ústního jednání se zapíší do protokolu v použitém jazyce.
Sdělení učiněná v jiném jazyce se zapisují v jazyce řízení.
Změny ve znění přihlášky ochranné známky Společenství se zapisují do protokolu v jazyce řízení.
Pravidlo 98 Ověření překladů
1. Má-li být předložen překlad dokumentu, může úřad vyžadovat, aby bylo ve lhůtě, kterou stanoví, předloženo ověření, že překlad odpovídá původnímu znění.
Týká-li se ověření překladu dřívější přihlášky podle článku 30 nařízení, nesmí být tato lhůta kratší než tři měsíce ode dne podání přihlášky.
Není-li ověření podáno ve stanovené lhůtě, má se za to, že dokument nebyl přijat.
2. Prezident úřadu může stanovit způsob ověřování překladů.
Pravidlo 99
Právní závaznost překladu
Část O Organizace úřadu
Pravidlo 100 Vymezení povinností
1. Prezident úřadu určí průzkumové pracovníky a jejich počet, členy námitkových oddělení a zrušovacích oddělení, členy oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky.
Vymezí povinnosti průzkumových referentů a útvarů.
2. Prezident úřadu může stanovit, že průzkumoví pracovníci mohou být také členy námitkových oddělení, zrušovacích oddělení a oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky, a že členové těchto oddělení mohou být také průzkumovými referenty.
3. Vedle povinností, které pro ně vyplývají z nařízení, může prezident úřadu stanovit průzkumovým referentům a členům námitkových oddělení, zrušovacích oddělení a oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky i další povinnosti.
4. Prezident úřadu může pověřit i jiné pracovníky úřadu, kteří nejsou průzkumovými referenty nebo členy útvarů uvedených v odstavci 1, plněním individuálních úkolů, které náleží průzkumovým referentům a členům námitkových oddělení, zrušovacích oddělení a oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky, a nečiní zvláštní obtíže.
HLAVA XII VZÁJEMNOST
Pravidlo 101 Zveřejnění vzájemnosti
1. Je-li to nezbytné, požádá prezident úřadu Komisi o zjištění, zda stát, který není stranou Pařížské úmluvy nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, přiznává vzájemnost ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. d), čl. 5 odst. 3 a článku 29 nařízení.
2. Zjistí-li Komise, že je vzájemnost podle odstavce 1 přiznávána, zveřejní v tomto smyslu sdělení v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. d), čl. 5 odst. 3 a článku 29 nařízení se vztahují na příslušníky těchto států ode dne zveřejnění sdělení uvedeného v odstavci 2 v Úředním věstníku Evropských společenství, není-li ve sdělení uveden dřívější den použitelnosti. Jejich platnost končí dnem kdy je v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněno sdělení Komise v tom smyslu, že vzájemnost není již dále přiznávána, pokud sdělení neuvádí dřívější den použitelnosti.
4. Sdělení uvedená v odstavcích 2 a 3 se rovněž zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. Na přihláškách ochranné známky Společenství podaných během tří měsíců přede dnem stanoveným podle čl. 143 odst. 3 nařízení vyznačí úřad den podání stanovený podle uvedeného ustanovení a skutečný den přijetí přihlášky.
2. U těchto přihlášek se šestiměsíční přednostní lhůta podle článků 29 a 33 nařízení počítá ode dne stanoveného podle čl. 143 odst. 3 nařízení.
3. Úřad může vydat přihlašovateli potvrzení o převzetí přihlášky i přede dnem stanoveným podle čl. 143 odst. 3 nařízení.
4. Úřad může přihlášku podrobit průzkumu i přede dnem stanoveným podle čl. 143 odst. 3 nařízení a zaslat přihlašovateli sdělení s cílem odstranit nedostatky před tímto dnem. Rozhodnutí týkající se těchto přihlášek lze však vydat až po tomto dni.
5. Úřad ve vztahu k této přihlášce neprovede rešerši podle čl. 39 odst. 1 nařízení bez ohledu na to, zda bylo pro přihlášku uplatněno právo přednosti podle článků 29 nebo 33 nařízení.
6. Je-li den přijetí přihlášky ochranné známky Společenství úřadem, ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřadem pro ochranné známky Beneluxu před započetím tříměsíční lhůty uvedené v čl. 143 odst. 4 nařízení, má se za to, že přihláška nebyla podána. Přihlašovatel bude v tom smyslu informován a přihláška se mu vrátí.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [1] ve znění nařízení (ES) č. 3288/94 [2], a zejména na článek 139 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství [3],
vzhledem k tomu, že čl. 139 odst.
3 nařízení (ES) č. 40/94 (dále jen "nařízení") stanoví, že poplatkový řád se přijímá postupem uvedeným v článku 141 nařízení;
vzhledem k tomu, že čl. 139 odst. 1 nařízení stanoví, že poplatkový řád stanoví zejména výši poplatků a způsob jejich placení;
vzhledem k tomu, že čl. 139 odst. 2 nařízení stanoví, že výše poplatků musí být stanovena tak, aby příjmy z nich umožňovaly zajistit v zásadě vyrovnanost rozpočtu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad");
vzhledem k tomu, že v počáteční fázi činnosti úřadu může být dosaženo vyrovnaného rozpočtu pouze v případě, existuje-li dotace poskytovaná ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství podle čl. 134 odst. 3 nařízení;
vzhledem k tomu, že základní poplatek za přihlášku ochranné známky Společenství zahrnuje i částku, kterou úřad musí zaplatit každému ústřednímu úřadu průmyslového vlastnictví členských států za každou rešeršní zprávu, kterou tento úřad podle čl. 39 odst. 4 nařízení vypracuje;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění nezbytné pružnosti by měl být prezident úřadu (dále jen "prezident") zmocněn za určitých okolností stanovit poplatky, které mají být zaplaceny úřadu za jeho služby, za přístup do databáze úřadu a za zpřístupnění jejího obsahu v podobě, kterou lze přečíst strojem, a stanovit poplatky za prodej publikací úřadu;
vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění úhrady poplatků by měl být prezident zmocněn schvalovat způsoby placení, které doplňují způsoby výslovně stanovené v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby byly tyto poplatky, které mají být uhrazeny úřadu, určeny v téže měně, která se používá jako měnová jednotka pro rozpočet úřadu;
vzhledem k tomu, že pro rozpočet úřadu se používá ECU;
vzhledem k tomu, že stanovení těchto částek v ECU omezí rozdíly, ke kterým by mohlo dojít při výkyvech měnových kurzů;
vzhledem k tomu, že platby v hotovosti mají být hrazeny v měně členského státu, ve kterém má úřad sídlo;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru zřízeného podle článku 141 nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
V souladu s tímto nařízením se vybírají tyto poplatky:
a) poplatky, které mají být placeny úřadu podle nařízení a nařízení (ES) č. 2868/95;
b) poplatky stanovené prezidentem podle čl. 3 odst. 1 a 2.
Článek 2
Poplatky stanovené nařízením a nařízením (ES) č. 2868/95
Poplatky, které mají být placeny úřadu podle čl. 1 písm. a): (v ECU) _BAR_
b)ověřená kopie nebo výpis _BAR_ 30 _BAR_
Článek 3
Poplatky stanovené prezidentem
1. Prezident stanoví částku, která má být zaplacena úřadu za poskytované služby, které nejsou uvedené v článku 2.
2. Prezident stanoví částku, která má být zaplacena za Věstník ochranných známek Společenství a za Úřední věstník úřadu, jakož i za jiné publikace vydané úřadem.
3. Výše poplatků je stanovena v ECU.
4. Výše poplatků stanovených prezidentem podle odstavců 1 a 2 se zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 4
Datum splatnosti poplatků
1. Poplatky, jejichž doba splatnosti není stanovena nařízením nebo nařízením č. 2868/95, jsou splatné v den obdržení žádosti o službu, za kterou je poplatek stanoven.
2. Prezident může rozhodnout, že služby podle odstavce 1 nebudou podléhat zaplacení odpovídajících poplatků předem.
Článek 5
Placení poplatků
1. Poplatky placené úřadu se platí:
a) zaplacením nebo převodem na bankovní účet úřadu,
b) předáním nebo převodem šeků ve prospěch úřadu, nebo
c) v hotovosti.
2. Prezident může povolit jiné způsoby platby, než které jsou uvedeny v odstavci 1, především uložením částky na běžné účty úřadu.
3. Rozhodnutí prezidenta podle odstavce 2 se zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 6
Měny
1. Platby nebo převody na bankovní účet podle čl. 5 odst. 1 písm. a), předáním nebo převodem šeků podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nebo jiné způsoby platby povolené prezidentem podle čl. 5 odst. 2, se hradí v ECU.
2. Platby v hotovosti podle čl. 5 odst. 1 písm. c) se hradí v měně členského státu, ve kterém má úřad sídlo. Prezident stanoví částku v měně členského státu, ve kterém má úřad sídlo, která se rovná hodnotě v ECU podle platného směnného kurzu, který Komise stanovuje každodenně a vyhlašuje v Úředním věstníku Evropských společenství podle nařízení Rady (ES) č. 3320/94 [4].
Článek 7
Podrobnosti plateb
1. Každá platba musí nést jméno plátce a musí obsahovat nezbytné údaje umožňující úřadu okamžitě poznat účel platby.
Především musí být poskytnuty tyto údaje:
a) u poplatku za přihlášku uvést účel platby, tj. "poplatek za přihlášku";
b) u poplatku za zápis uvést spisovou značku přihlášky, která je základem zápisu a účel platby, tj. "poplatek za zápis";
c) u poplatku za podání námitek uvést spisovou značku přihlášky a jméno přihlašovatele ochranné známky Společenství, proti jehož zápisu jsou podávány námitky a účel platby, tj. "poplatek za podání námitek";
d) u poplatku za návrh na zrušení a za návrh na prohlášení neplatnosti uvést číslo zápisu a jméno majitele ochranné známky, proti kterému je návrh namířen, a účel platby tj "poplatek za návrh na zrušení" nebo "poplatek za návrh na prohlášení neplatnosti".
2. Pokud nelze účel platby poznat okamžitě, vyzve úřad plátce, aby oznámil účel platby písemně ve lhůtě stanovené úřadem.
Pokud plátce nevyhoví této výzvě v uvedené lhůtě, považuje se platba za neuskutečněnou.
Zaplacená částka se vrátí.
Článek 8
Den, kdy se platba považuje za uskutečněnou
1. Za den, kdy se platba úřadu považuje za uskutečněnou, se považuje:
a) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. a) den, kdy je zaplacená nebo převedená částka skutečně zúčtována ve prospěch bankovního účtu úřadu;
b) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. b) den, kdy úřad obdrží šek, pod podmínkou, že je šek krytý;
c) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. c) den obdržení platby v hotovosti.
2. Pokud prezident povolí podle čl. 5 odst. 2 jiné způsoby platby poplatků než ty, které jsou uvedeny v čl. 5 odst. 1, stanoví také den, kdy se dané platby považují za uskutečněné.
3. Pokud se podle odstavců 1 a 2 nepovažuje zaplacení poplatků za uskutečněné do uplynutí doby splatnosti, je možné uznat, že tato doba byla dodržena, pokud je úřadu prokázáno, že plátce:
a) v členském státě v době, ve které měla být platba uskutečněna:
i) dal bance příkaz k platbě;
ii) řádně dal bance příkaz k převodu platby nebo
iii) odeslal poštou nebo jiným způsobem na adresu úřadu dopis obsahující šek ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b), pod podmínkou, že je šek krytý; a
b) zaplatil příplatek 10 % k příslušné platbě, nejvýše však ECU 200; není povinen platit příplatek, pokud je do deseti dnů před uplynutím lhůty splatnosti splněna podmínka podle písmene a).
4. Úřad může vyzvat plátce, aby prokázal, ke kterému dni byla splněna podmínka podle odst. 3 písm. a), a popřípadě aby na požádání zaplatil příplatek podle odst. 3 písm. b) ve lhůtě stanovené úřadem. Pokud plátce nevyhoví této výzvě, nebo dostatečně neprokáže splnění podmínky nebo požadovaný příplatek není zaplacen včas, považuje se lhůta splatnosti za nedodrženou.
Článek 9
Platba v nedostatečné výši
1. Lhůta splatnosti se v zásadě považuje za dodrženou pouze tehdy, pokud je poplatek zaplacen v plné výši a včas.
Pokud není poplatek uhrazen v plné výši, částka, která byla zaplacena, se po uplynutí lhůty splatnosti vrátí.
2. Úřad však může, pokud je to před uplynutím lhůty možné, dát plátci možnost zaplatit zbývající částku nebo, pokládá-li to za odůvodněné, prominout zbývající zanedbatelnou částku, aniž jsou dotčena práva plátce.
Článek 10
Vrácení zanedbatelných částek
1. Pokud je zaplacen vyšší poplatek, přeplatek se nevrací, pokud je částka zanedbatelná a plátce o navrácení výslovně nepožádal.
Prezident stanoví, co je zanedbatelná částka.
2. Rozhodnutí prezidenta podle odstavce 1 se zveřejní
ze dne 8. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [4] stanoví roční maximální úrovně intenzity rybolovu v některých oblastech;
vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [5] je třeba zavést kontrolní a sledovací opatření k zajištění dodržování režimu řízení intenzity rybolovu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 685/95 přijmou členské státy nezbytná opatření, podle kterých budou muset rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou sdělovat vplutí do rybolovných oblastí a vyplutí z těchto oblastí, včetně vplutí do přístavů nacházejících se v těchto oblastech, na něž se vztahují omezení intenzity rybolovu nebo kapacity, a vyplutí z těchto přístavů, jakož i vplutí do oblasti nacházející se jižně od 56° 30' s.š., východně od 12° z.d. a severně od 50° 30 s.š., dále jen "Irish Box" a vyplutí z této oblasti;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodne nejpozději do 30. června 1997 o návrhu Komise ze dne 12. června 1995 o infrastruktuře Společenství pro zpracování údajů o úlovcích ve vodách Společenství;
vzhledem k tomu, že by měly být povoleny odchylky rybářským plavidlům operujícím za zvláštních podmínek;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost přijmout zjednodušené způsoby komunikace pro plavidla provádějící rybolovné činnosti ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí svého členského státu vlajky nebo členského státu, v němž jsou zapsány;
vzhledem k tomu, že kvůli zjednodušení by mělo být velitelům rybářských plavidel Společenství, kteří stráví na moři méně než 72 hodin, umožněno před odplutím plavidla sdělit jediné hlášení o intenzitě rybolovu, které obsahuje všechny údaje požadované tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že uvedená opatření nesmějí být v žádném případě méně účinná, pokud jde o sledování intenzity rybolovu, než opatření stanovená tímto nařízením a nesmějí proto znevýhodňovat žádné rybářské plavidlo Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba sledovat počet dnů, které stráví rybářská plavidla plující pod vlajkou členských států v některé oblasti; že je proto nutné, aby velitelé rybářských plavidel zaznamenali do svých lodních deníků počet dnů strávených v každém rybolovné oblasti; že je nezbytné, aby příslušné orgány členských států o tom byly, aby mohly zajistit sledování jejich rybolovných činností;
vzhledem k tomu, že každý členský stát musí přijmout potřebná opatření umožňující namátkovou kontrolu rybolovných činností rybářských plavidel zproštěných povinnosti vést lodní deník;
vzhledem k tomu, že přístup do rybolovných oblastí a do "Irish Box" musí být kontrolován jak členským státem vlajky, tak členským státem odpovědným za sledování ve vodách pod jeho svrchovaností nebo jurisdikcí, které jsou zahrnuty do rybolovné oblasti; že za tímto účelem je třeba stanovit, aby členský stát vlajky předal elektronickou cestou jmenné seznamy rybářských plavidel, které smějí provádět rybolovné činnosti v rybolovných oblastech a "Irish Box", a aby Komise zajistila přístup k těmto údajům členskému státu, který je odpovědný za kontrolu;
vzhledem k tomu, že omezení intenzity rybolovu musejí být řízena jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství; že členské státy musejí zaznamenávat intenzity rybolovu pro každou rybolovnou oblast a předávat Komisi celkové údaje o intenzitě rybolovu;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, aby rybářská plavidla plující pod vlajkou členského státu zastavila činnost v rybolovné oblasti, pokud byla celková intenzita rybolovu dotčeného státu v této rybolovné oblasti vyčerpána;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout ustanovení o používání lovných zařízení, s cílem zajistit, aby rybářská plavidla dodržovala omezení intenzity rybolovu;
vzhledem k tomu, že by se proto změnit nařízení (EHS) č. 2847/93 [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. Za článek 19 se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA IIA
Kontrola intenzity rybolovu
Článek 19a
1. Ustanovení této hlavy se vztahují na rybářská plavidla Společenství, která od členských států podle článku 2, čl. 3 odst. 5 a článku 9 nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [7] obdržela povolení k provádění rybolovných činností v rybolovných oblastech vymezených v příloze I uvedeného nařízení, jakož i na plavidla, které obdržela od členských států povolení provádět rybolov bentických druhů v oblasti nacházející se jižně od 56° 30' s.š., východně od 12° z.d. a severně od 50° 30 s.š (dále jen "Irish Box").
2. Pro účely této hlavy se rybářská plavidla o celkové délce vyšší než 18 metrů považují za rovnocenná rybářským plavidlům o délce mezi svislicemi vyšší než 15 metrů. Členské státy oznámí Komisi, který způsob měření přijaly. Rybářská plavidla o délce vyšší než je uvedená délka, která neobdržela povolení členských států podle článku 2, čl. 3 odst. 5 a článku 9 nařízení (ES) č. 685/95, nesmějí provádět rybolovné činnosti v oblastech uvedených v odstavci 1.
3. Bez ohledu na odstavec 1, články 19b a 19c se použijí jen na rybářská plavidla Společenství, která obdržela povolení provádět rybolov bentických druhů.
Článek 19b
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství sdělí formou "hlášení o intenzitě rybolovu" tyto údaje:
- jméno, vnější identifikační znak, rádiová volací značka a jméno velitele,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se hlášení vztahuje,
- datum a čas:
- každého vplutí do přístavu uvnitř oblasti a každého vyplutí z tohoto přístavu,
- každého vplutí do oblasti,
- každého vyplutí z oblasti.
2. Bez ohledu na odstavec 1 sdělí plavidla, která loví napříč oblastmi a během 24 hodin několikrát překračují dělící linii mezi dvěma oblastmi, avšak zdržují se uvnitř pásma 5 mil po obou stranách dělící linie, první vplutí a poslední vyplutí během těchto 24 hodin.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby velitelé nebo zástupci velitelů plavidel plujících pod jejich vlajkou dodržovali povinnost sdělovat tato hlášení.
Článek 19c
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství nebo jejich zástupci sdělí údaje uvedené v článku 19b dálnopisem, faxem, telefonickým hlášením, jež bude příjemcem řádně zaznamenáno, nebo prostřednictví radiových stanic schválených v souladu s předpisy Společenství pro příjem takových hlášení, nebo jiným způsobem uznaným postupem podle článku 36 současně příslušným orgánům:
- členského státu vlajky,
- členského státu nebo členských států odpovědného/odpovědných za sledování, pokud plavidlo provádí nebo provádělo rybolovnou činnost ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí tohoto členského státu nebo těchto členských států.
Tyto údaje se musejí sdělit bezprostředně před každým vplutím nebo vyplutím.
Pokud rybářské plavidlo nemůže samo z důvodu vyšší moci tuto zprávu předat, může tuto zprávu jeho jménem předat jiné plavidlo.
2. Bez ohledu na odstavec 1, pokud velitelé rybářských plavidel Společenství:
- loví napříč oblastmi podle článku 19b, sdělí velitelé nebo jejich zástupci hlášení o intenzitě rybolovu pro období mezi jejich prvním vplutím a jejich posledním vyplutím během každých 24 hodin,
- provádějí rybolovné činnosti ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členského státu vlajky nebo členského státu, v němž jsou lodě zapsány, sdělí velitelé nebo jejich zástupci údaje požadované podle článku 19b příslušným orgánům členského státu vlajky podle ustanovení přijatého tímto státem.
Tato ustanovení nesmějí být v žádném případě méně účinná, pokud jde o sledování intenzity rybolovu, než opatření podle odstavce 1. Členský stát vlajky včas informuje Komisi o ustanoveních, která hodlá přijmout,
- stráví na moři méně než 72 hodin, ale během této doby provádějí rybolovné činnosti ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí některého jiného nebo jiných členských států, sdělí velitelé nebo jejich zástupci před odplutím plavidla příslušným orgánům dotyčného členského státu nebo dotyčných členských států a členského státu vlajky údaje požadované podle článku 19b způsobem uvedeným v odstavci 1.
Dotyčné příslušné orgány tyto údaje zaznamenají elektronicky.
Vyskytnou-li se v již předložených údajích změny, oznámí je neprodleně velitel nebo jeho zástupce výše uvedeným příslušným orgánům.
3. Automatické systémy pracující v reálném čase odpovídající právním předpisům Společenství však představují způsob komunikace uznaný pro účely odstavce 1.
Článek 19d
Rada rozhodne nejpozději do 30. června 1997 o opatřeních navržených Komisí týkajících se ohlašování úlovků a integrovaného automatizovaného systému pro kontrolu údajů uvedených v článku 19b.
Článek 19e
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství zaznamenají a zaúčtují do lodního deníku dobu strávenou v oblasti s uvedením:
při použití vlečných zařízení:
- data a času vplutí plavidla do oblasti nebo vyplutí z přístavu uvnitř této oblasti,
- data a času vyplutí plavidla z oblasti nebo vplutí do přístavu uvnitř této oblasti;
při použití pasivních zařízení:
- data a času vplutí plavidla používajícího pasivní zařízení do oblasti nebo vyplutí z přístavu uvnitř této oblasti,
- data a času umístění nebo opětovného umístění pasivního zařízení v dotčené oblasti,
- data a času ukončení rybolovných operací za použití pasivního zařízení,
- data a času vyplutí plavidla z oblasti nebo vplutí do přístavu uvnitř této oblasti.
2. Bez ohledu na odstavec 1, velitelé rybářských plavidel Společenství, které loví napříč oblastmi podle článku 19b, zaznamenávají datum a čas jejich prvního vplutí do oblasti a jejich posledního vyplutí.
3. Velitelé rybářských plavidel Společenství, které loví bentické druhy, zaznamenávají údaje požadované podle článku 19b do lodního deníku.
4. Členský stát vlajky provede namátkové kontroly plavidel zproštěných povinnosti vést lodní deník, aby vyhodnotil celkovou intenzitu v lovišti.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 19f
1. Členský stát vlajky doplní rejstřík nebo rejstříky, které vytvořil v souladu s nařízením Komise (ES) č. 109/94 ze dne 19. ledna 1994 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [8], aby zahrnoval/y údaje, které jsou obsaženy ve jmenných seznamech plavidel podle článku 2 nařízení (ES) č. 685/95.
2. Členský stát vlajky předá elektronickou cestou, pokud možno prostřednictvím elektronické pošty, údaje uvedené v odstavci 1 postupem podle nařízení (ES) č. 109/94.
V rámci postupů uvedených v nařízení (ES) č. 109/94, dbá Komise na to, aby členské státy odpovědné za kontrolu mohly používat údaje týkající identifikace rybářských plavidel, které mají přístup do jejich vod.
Článek 19g
Každý členský stát zaznamenává intenzity rybolovu uskutečněné plavidly plujícími pod jeho vlajkou v každé oblasti rybolovu podle článku 19a a v "Irish Box" pro oblasti rybolovu bentických druhů na základě dostupných údajů obsažených v lodních denících a údajů shromážděných podle čl. 19e odst. 4.
Článek 19h
Každý členský stát celkově vyhodnotí intenzity rybolovu uskutečněné v rybolovných oblastech podle článku 19a a v "Irish Box" plavidly plujícími pod jeho vlajkou, jejichž délka mezi svislicemi je nižší než 15 metrů, nebo jejichž celková délka je nižší než 18 metrů v souladu s čl. 19a odst. 2.
Článek 19i
Každý členský stát oznámí Komisi elektronickou cestou postupem podle nařízení (ES) č. 109/94 celkové údaje o intenzitě rybolovu
- uskutečněné během předchozího měsíce v každé rybolovné oblasti podle článku 19a a v "Irish Box" pro bentické druhy do 15. dne každého měsíce,
- uskutečněné během předcházejícího čtvrtletí v každé rybolovné oblasti podle článku 19a pro pelagické druhy do konce prvního měsíce každého kalendářního čtvrtletí."
2. Za článek 20 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 20a
1. Pokud rybářská plavidla, na něž se vztahuje hlava IIa, provádějí rybolovné činnosti v rybolovných oblastech podle článku 19a a v "Irish Box", smějí s sebou vézt a používat jen odpovídající lovná zařízení.
2. Rybářská plavidla, která však během téhož výjezdu loví také v jiných rybolovných oblastech, než jsou oblasti uvedené v odstavci 1, smějí vézt zařízení odpovídající činnostem v dotčených oblastech za podmínky, že lovná zařízení nacházející se na plavidle, jejichž použití není v rybolovné oblasti nebo rybolovných oblastech podle článku 19a a v "Irish Box" povoleno, musejí být v souladu s čl. 20 odst. 1 druhým pododstavcem uskladněny tak, aby nebyly připraveny k okamžitému použití.
3. Ustanovení týkající se identifikace pasivních lovných zařízení se přijmou nejpozději do 31. prosince 1996, postupem podle článku 36."
3. Za článek 21 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 21a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 2 bod i) nařízení (ES) č. 685/95 a čl. 4 druhá odrážka nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [9], stanoví každý členský stát datum, ke kterému plavidla plující pod jeho vlajkou nebo zapsaná na jeho území pravděpodobně dosáhnou v rybolovné oblasti maximální úrovně intenzity rybolovu stanovené uvedeným nařízením. Počínaje tímto datem se dočasně zakáží rybolovné činnosti těchto plavidel v této oblasti. Toto opatření se neprodleně oznámí Komisi, která o něm informuje ostatní členské státy.
Článek 21b
Pokud plavidla plující pod vlajkou členského státu pravděpodobně vyčerpala v rybolovné oblasti 70 % maximální úrovně intenzity rybolovu stanovené nařízením (ES) č. 2027/95, oznámí dotyčný členský stát Komisi opatření přijatá podle čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 685/95.
Článek 21c
1. Komise na základě údajů podle článku 19i dbá na to, aby byly dodržovány maximální úrovně intenzity rybolovu stanovené nařízením (ES) č. 2027/95.
2. Po obdržení oznámení podle článku 21a nebo z vlastního podnětu stanoví Komise na základě dostupných údajů datum, ke kterému bude pravděpodobně dosaženo maximální úrovně intenzity rybolovu členského státu v rybolovné oblasti.
Počínaje tímto datem již nesmějí plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu provádět rybolovnou činnosti v dotčeném lovišti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2898/95 ze dne 15. prosince 1995 o kontrole dodržování norem jakosti pro banány
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článků 2 až 4 nařízení (EHS) č.
404/93, nařízení Komise (ES) č. 2257/94 [3], kterým se stanoví normy jakosti pro banány, které se spotřebiteli dodávají čerstvé; že se tyto normy jakosti vztahují na banány dovážené ze třetích zemí ve stadiu propuštění do volného oběhu, na banány pocházející ze Společenství ve stadiu prvního vylodění v přístavu Společenství a na banány, které jsou čerstvé dodávané spotřebiteli v produkčním regionu ve stadiu opouštění balírny;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření k zajištění jednotného používání pravidel a zejména co se týče kontrol shody;
vzhledem k tomu, že s řádným přihlédnutím k povaze produktu podléhajícího rychlé zkáze a k tržním zvyklostem a kontrolním postupům používaným při uvádění na trh, by mělo být stanoveno, že kontroly shody budou prováděny v zásadě ve stadiu, ke kterému se normy vztahují, jak je stanoveno v druhém odstavci článku 1 nařízení (ES) č. 2257/94;
vzhledem k tomu, že produkt, který v tomto stadiu úspěšně prošel kontrolami, je považován za produkt, který splnil normy; že ohodnocení by mělo být bez újmy k jakýmkoli neoznámeným kontrolám prováděným následně až do stádia dozrávacího skladiště;
vzhledem k tomu, že kontrola shody nesmí být systematická, nýbrž náhodná, ohodnocením celkového vzorku vybraného náhodně ze zásilky vybrané ke kontrole příslušným subjektem a považovaného pro danou zásilku za reprezentativní; že pro tento účel by vzhledem k praxi a zkušenostem získaným v této oblasti měla být učiněna použitelnými vhodná ustanovenínařízení Komise (EHS) č. 2251/92 ze dne 29. července 1992 o kontrole kvality čerstvého ovoce a zeleniny [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že v obchodě s banány vládne silná konkurence; že sami dotyční obchodníci zavedli přísné kontroly; že kontroly by tedy neměly být v stanoveném stadiu prováděny u obchodníků, kteří nabídnou vhodné záruky co se týče zaměstnanců a překladištních zařízení a kteří mohou zaručit, že banány, které uvádějí na trh ve Společenství splňují normy Společenství; že tato osvobození musí být poskytována členským státem na území, na kterém musí být kontrola v zásadě prováděna; že tato osvobození musí být odňata, pokud nejsou splněny normy a podmínky, které se k nim vztahují;
vzhledem k tomu, že aby mohly být provedeny kontroly, musí obchodníci předložit příslušným subjektům informace;
vzhledem k tomu, že osvědčení o shodě vystavované po dokončení kontrol by nemělo pro banány až do konečného stádia uvádění na trh tvořit doprovodný doklad, ale doklad dokazující shodu banánů s normami Společenství až do stádia dozrávacího skladu, v souladu s rozsahem normy, který bude předkládán na žádost příslušných subjektů; že by mělo být zdůrazněno, že banány, které nesplňují normy stanovené v nařízení (ES) č. 2257/94 nesmí být uvedeny na trh pro spotřebu v čerstvém stavu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro banány nevydal v časové lhůtě stanovené svým předsedou stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s tímto nařízením provádějí členské státy kontroly dodržování norem jakosti stanovených v nařízení (ES) č. 2257/94 pro banány kódu KN ex0803 určené k dodání spotřebiteli v čerstvém stavu.
Článek 2
Banány produkované ve Společenství podléhají kontrole shody s normami jakosti Společenství před nakládkou na dopravní prostředek za účelem uvedení na trh v čerstvém stavu.
Uvedené kontroly mohou být prováděny v balírně.
Banány, které jsou uvedené na trh mimo produkční region podléhají neohlášeným kontrolám při první vykládce kdekoli ve Společenství.
Kontroly uvedené v předchozích pododstavcích se provádějí s výhradou použití článku 7.
Článek 3
Před propuštěním do volného oběhu budou banány dovezené ze třetích zemí předmětem kontrol shody s normami jakosti Společenství v členském státě první vykládky ve Společenství s výhradou použití článku 7.
Článek 4
1. Ověřování shody se provádí v souladu s článkem 2 a článkem 3, s výjimkou jeho odstavce 7, nařízení (EHS) č. 2251/92.
2. U produktů, u kterých z technických důvodů nemůže být zkontrolována shoda při první vykládce ve Společenství, budou kontroly prováděny následně, nejpozději při příjmu do dozrávacího skladu a co se týče produktů dovezených ze třetích zemí v každém případě před propuštěním do volného oběhu.
3. Po dokončení kontroly shody bude pro zboží, u něhož byla zjištěna shoda s normou, vystaveno osvědčení vypracované v souladu s přílohou I.
Kontrolní osvědčení vystavené pro banány pocházející ze třetích zemí bude předloženo celním orgánům pro propuštění těchto produktů do volného oběhu ve Společenství.
4. V případě nesouladu se použije čl. 3 odst. 9 a následující nařízení (EHS) č. 2251/92.
5. Pokud příslušný subjekt určité zboží nezkontroloval, umístí své úřední razítko na oznámení, jak stanovuje článek 5 nebo, pokud toto není možné, v případě dovezených produktů řádně uvědomí celní orgány jakýmkoli jiným vhodným způsobem.
6. Obchodníci poskytnou všechny prostory požadované příslušným subjektem pro provedení kontrol podle tohoto nařízení.
Článek 5
Dotyčný obchodník nebo jeho zástupce, na kterého se nevztahuje osvobození podle článku 7, oznámí příslušnému subjektu včas všechny informace nezbytné pro identifikaci šarží a podrobné informace o místě a datu balení a zaslání u banánů sklizených ve Společenství, plánované místo a datum vykládky ve Společenství u banánů ze třetích zemí nebo z produkčních regionů Společenství a dodávky do dozrávacích skladů u banánů, které nemohou být zkontrolovány při první vykládce ve Společenství.
Článek 6
1. Kontroly shody budou prováděny útvary nebo subjekty určenými příslušnými vnitrostátními orgány.
Tyto subjekty musí předložit vhodné záruky pro provádění těchto kontrol, a zejména co se týče vybavení, školení a zkušenosti.
2. Příslušné vnitrostátní orgány mohou převést odpovědnost za provádění kontrol na za tímto účelem schválené soukromé subjekty, které:
a) mají kontrolory, kteří podstoupili školící kurz uznaný příslušným orgánem;
b) mají vybavení a zařízení nezbytné pro provádění ověřování a analýz potřebných pro kontroly a
c) mají odpovídající zařízení pro sdělování informací.
3. Příslušné orgány pravidelně ověřují vykonávání a účinnost kontrol.
Pokud zjistí nepravidelnosti nebo nesrovnalosti, které by mohly ovlivnit správné vykonávání kontrol, nebo pokud již nejsou plněny požadavky, odejmou schválení.
Článek 7
1. Obchodníci uvádějící na trh banány sklizené ve Společenství nebo banány dovezené ze třetích zemí nebudou předmětem kontrol shody s normami jakosti ve stádiích uvedených v článcích 2 a 3, pokud:
a) mají zaměstnance se zkušenostmi s normami jakosti a s kontrolou překladišť;
b) zaznamenávají operace, které provádějí a
c) skýtají záruky, že jakost banánů, které uvádějí na trh, je v souladu s normami Společenství.
Obchodníci osvobození od kontrol obdrží osvědčení o osvobození v souladu se vzorem uvedeným v příloze II.
2. Osvobození od kontrol bude poskytnuto na žádost dotyčného obchodníka kontrolními útvary nebo subjekty jmenovanými příslušnými vnitrostátními orgány buď členského státu produkce u banánů uvedených na trh v produkčním regionu Společenství nebo členského státu vykládky u banánů uvedených na trh kdekoli jinde ve Společenství a banánů dovezených ze třetích zemí.
Osvobození od kontrol bude poskytnuto na maximální období tří let a bude obnovitelné.
Toto osvobození se použije na celý trh Společenství pro produkty vyložené v členském státě, který osvobození poskytl.
Uvedené útvary nebo subjekty odejmou osvobození, pokud zjistí odchylky nebo nezvyklosti, které by mohly ovlivnit shodu banánů s normami, nebo pokud již nejsou plněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Odnětí bude buď dočasné nebo trvalé, podle závažnosti zjištěných nedostatků.
Členské státy zřídí registr obchodníků s banány osvobozených od kontrol, přidělí jim registrační číslo a učiní vhodné kroky k rozšíření těchto informací.
3. Příslušné útvary nebo subjekty členských států budou pravidelně ověřovat jakost banánů uváděných na trh obchodníky uvedenými v odstavci 1 a shodu s podmínkami v něm stanovenými.
Osvobození obchodníci také poskytnou všechny prostory požadované pro provádění takových ověřování.
Oznámí Komisi seznam obchodníků, kterým bylo poskytnuto osvobození stanovené v tomto článku, a jakákoli odnětí osvobození.
Článek 8
Toto nařízení se použije, aniž by byly dotčeny jakékoli nenahlášené kontroly prováděné následně až do stádia dozrávacího skladiště.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2916/95 ze dne 18. prosince 1995, kterým se mění některá nařízení o společné organizaci trhů v odvětví drůbežího masa a vajec a o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [4], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 4, čl. 6 odst. 4 a čl. 18 odst. 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 5 odst. 4 a čl. 8 odst. 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [6], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94, a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 715/90 ze dne 5. března 1990 o opatřeních vztahujících se na zemědělské produkty a některé zboží vyrobené ze zemědělských produktů pocházející ze států AKT nebo ze zámořských zemí a území [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2484/94 [8], a zejména na čl. 27 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3491/93 ze dne 13. prosince 1993 o určitých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Maďarskou republikou na straně druhé [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94 [10], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3492/93 ze dne 13. prosince 1993 o určitých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Polskou republikou na straně druhé [11], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94, a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3296/94 ze dne 19. prosince 1994 o určitých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Českou republikou na straně druhé [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94, a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3297/94 ze dne 19. prosince 1994 o určitých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Slovenskou republikou na straně druhé [13], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94, a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [14], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [15], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [16], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2198/95 [17], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3641/93 ze dne 20. prosince 1993 o některých postupech pro uplatňování prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Bulharskou republikou na straně druhé [18], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94, a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3642/93 ze dne 20. prosince 1993 o některých postupech pro uplatňování prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Rumunskou republikou na straně druhé [19], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3379/94, a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1275/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro uplatňování dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Estonskou republikou na straně druhé [20], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1276/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro uplatňování dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Lotyšskou republikou na straně druhé [21], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1277/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro uplatňování dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Litevskou republikou na straně druhé [22], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [23], stanoví rozdělení kódů KN 01051910, 01059100, 02073990, 02075010, 02075090 a 160239 a celkové přepracování čísel KN 0207 a KN 3502 s účinkem od 1. ledna 1996; že je třeba upravit některá nařízení o odvětví drůbežího masa a vajec a o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin s ohledem na výše uvedené změny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Kód KN 020731 se nahrazuje kódem KN 020734; kódy KN 02073990 a KN 020750 se nahrazují kódy KN 02071391, 02071491, 02072691, 02072791, 02073591, 02073681, 02073685 a 02073689; za kód KN 160231 se vkládá kód KN 160232
- v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75,
- v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 109/80 [24].
2. Před kód KN 010519 se vkládá kód KN 010512
- v článku 1 nařízení (EHS) č. 109/80,
- v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 [25].
3. Před kód KN 160239 se vkládá kód KN 160232
- v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 715/90,
- v článku 1 a čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 903/90 [26].
4. V příloze I nařízení Komise (EHS) č. 1729/92 [27] se kód KN 020723 nahrazuje kódem KN 020733.
5. Kódy KN uvedené v přílohách následujících nařízení se nahrazují odpovídajícími kódy KN podle srovnávací tabulky v příloze
- nařízení (EHS) č. 2771/75,
- nařízení Komise (EHS) č. 2699/93 [28],
- nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [29],
- nařízení Komise (ES) č. 1559/94 [30],
- nařízení Komise (ES) č. 1474/95 [31],
- nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [32],
- nařízení Komise (ES) č. 1866/95 [33].
6. Článek 1 nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se na tyto výrobky sazby cel společného celního sazebníku: Kódy KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
35022099 _BAR_ – – – – – – ostatní" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2917/95 ze dne 18. prosince 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2147/95 [2], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že při upravování náhrad by měla být zohledněna částka rovnající se měsíčnímu zvýšení intervenční ceny neloupané rýže v období od října do července;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 12 nařízení (ES) č. 1162/95 se vkládají nové odstavce 4 a 5, které znějí:
"4. Výše náhrady, která je v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 1418/76 použitelná pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, se v období od října do července včetně upraví podle stádia zpracování a použitelného zpracovatelského koeficientu o částku odpovídající měsíčnímu zvýšení, jež je použitelné pro intervenční cenu neloupané rýže stanovenou pro daný hospodářský rok.
5. Přesáhne-li doba platnosti licence konec hospodářského roku, upraví se náhrada podle stádia zpracování a použitelného zpracovatelského koeficientu o rozdíl mezi intervenčními cenami neloupané rýže ve dvou hospodářských letech.
Tento rozdíl vznikne 1. září na základě:
a) rozdílu mezi intervenčními cenami neloupané rýže – s vyloučením jakéhokoliv měsíčního zvýšení – pro předchozí a nový hospodářský rok a
b) částkou rovnající se měsíčnímu zvýšení násobenou počtem měsíců, které uplynuly od předcházejícího října do měsíce podání žádosti o licenci, včetně tohoto měsíce.
Tyto dva faktory se převedou podle zpracovatelského koeficientu použitelného v době, kdy je produkt vyvážen.
Náhrady se sníží o částky uvedené v písm. a) a b) podle stupně zpracování a zvýší se postupem podle odstavce 4 od října nového hospodářského roku o měsíční zvýšení použitelné pro nový hospodářský rok."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (EHS) č. 804/68, (EHS) č. 2730/75, (EHS) č. 776/78, (EHS) č. 570/88, (EHS) č. 584/92, (EHS) č. 2219/92, (EHS) 2883/94, (ES) č. 1466/95, (ES) č. 1598/95, (ES) 1600/95 a (ES) č. 1713/95 v důsledku změny kombinované nomenklatury u některých mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu pro přizpůsobení nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména s ohledem na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1538/95 [4], a zejména s ohledem na čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 4, čl. 16 odst. 1 a 4, čl. 17 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 518/92 ze dne 27. února 1992 o některých postupech pro provádění Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Polskou republikou na straně druhé [5], ve znění nařízení (EHS) č. 2233/93 [6], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 519/92 ze dne 27. února 1992 o některých postupech pro provádění Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Maďarskou republikou na straně druhé [7], ve znění nařízení (EHS) č. 2234/93 [8], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 520/92 ze dne 27. února 1992 o některých postupech pro provádění Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Českou a Slovenskou federativní republikou na straně druhé [9], ve znění nařízení (EHS) č. 2235/93 [10], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [11], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [12], a zejména na článek 10 a čl. 24 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [13], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1275/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro provádění Dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Estonskou republikou na straně druhé [14],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1276/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro provádění Dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Lotyšskou republikou na straně druhé [15],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1277/95 ze dne 29. května 1995 o některých postupech pro provádění Dohody o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Litevskou republikou na straně druhé [16],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [17], stanoví s účinkem od 1. ledna 1996 změny pro některé produkty; že některé kódy KN týkající se mléčných výrobků byly upraveny již dříve;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit nařízení, která jsou dotčena změnou podpoložek uvedených kódů KN, a to zejména tato nařízení:
- nařízení (EHS) č. 804/68,
- nařízení Rady (EHS) č. 2730/75 ze dne 29. října 1975 o glukóze a laktóze [18], ve znění nařízení (EHS) č. 222/88 [19],
- nařízení Komise (EHS) č. 776/78 ze dne 18. dubna 1978 o uplatnění nejnižší sazby náhrady při vývozu mléčných výrobků a o zrušení a změně některých nařízení [20], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1586/95 [21],
- nařízení Komise (EHS) č. 570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [22], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [23],
- nařízení Komise (EHS) č. 584/92 ze dne 6. března 1992, kterým se v odvětví mléka a mléčných výrobků stanoví prováděcí pravidla k režimu podle prozatímních dohod mezi Společenstvím a Polskou republikou, Maďarskou republikou a Českou a Slovenskou Federativní Republikou [24], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2416/95 [25],
- nařízení Komise (EHS) č. 2219/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování Madeiry mléčnými výrobky a předběžný odhad dodávek [26], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2835/95 [27],
- nařízení Komise (ES) č. 2883/94 ze dne 28. listopadu 1994 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 [28], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1820/95 [29],
- nařízení Komise (ES) č. 1466/95 ze dne 27. června 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla uplatňování vývozních náhrad pro mléko a mléčné výrobky [30], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2452/95 [31],
- nařízení Komise (ES) č. 1598/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel v odvětví mléka a mléčných výrobků [32],
- nařízení Komise (ES) č. 1600/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a kterým se otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [33], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2537/95 [34],
- nařízení Komise (ES) č. 1713/95 ze dne 13. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví mléka a mléčných výrobků k režimu stanovenému v rámci Dohody o přidružení mezi Společenstvím a pobaltskými státy [35],
vzhledem k tomu, že z důvodů jasnosti je nutné přijmout s účinkem od 1. ledna 1996 opatření pro všechny změny;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 804/68 se mění takto:
1. V článku 1 se údaje uvedené v písmenech c), e) a g) nahrazují tímto:
"Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ _BAR_ _BAR_
g) _BAR_ 17021900 _BAR_ Laktóza a laktózový sirup neobsahující přidané příchutě nebo barviva, obsahující nejméně 99 % hmotnostních laktózy, vyjádřené jako bezvodá laktóza v sušině." _BAR_ 2. V čl. 17 odst. 12 se kód KN 21069099 nahrazuje kódem 21069098.
3. V čl. 26 odst. 5 se kód KN 040500 nahrazuje kódem 0405.
4. V příloze se:
- za údaje týkající se kódu KN 0403 doplňují tyto údaje: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
- údaje týkající se kódu KN 170210
nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
ex1702 _BAR_ Laktóza a laktózový sirup: _BAR_
ex19019090 nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ 19019099 _BAR_ – – – ostatní." _BAR_
- údaje týkající se kódu KN ex1904
"Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ 1904 _BAR_ Výrobky z obilovin získané bobtnáním nebo pražením (např. pražené kukuřičné vločky); obiloviny (jiné než kukuřice) ve formě zrn nebo vloček nebo jinak zpracovaných zrn (kromě mouky a krupice), předvařené nebo jinak upravené, jinde neuvedené ani nezahrnuté." _BAR_
- údaje týkající se kódu KN 19059050
nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
19059045 _BAR_ – – – Sušenky _BAR_
- údaje týkající se kódů KN ex200892 a ex200899 zrušují, - údaje týkající se kódů KN ex210110 a
ex210120 nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
- údaje týkající se kódu KN ex2106
nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
- údaje týkající se kódu KN
2208 nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
22089069 _BAR_ – – – – – ostatní lihoviny _BAR_
- údaje týkající se kódu KN 3302 vkládají před kód KN 3501 : "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
– – používané k výrobě nápojů: _BAR_
ex3502 nahrazují tímto: "Kód KN _BAR_ Popis _BAR_
25022099 _BAR_ – – – ostatní." _BAR_
Článek 2
V článcích 2 a 3 nařízení (EHS) č. 2730/75 se:
- kód KN 17021010 nahrazuje kódem KN 17021100,
- kód KN 17021090 nahrazuje kódem KN 17021900.
Článek 3
V příloze nařízení (EHS) č. 776/78 se údaje týkající se kódu KN 0405 nahrazují tímto:
"Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Místo určení _BAR_
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 570/88 se mění takto:
- v čl. 4 odst. 2 písm. b) se kód KN 21069099 nahrazuje kódem KN 21069098,
- v čl. 4 odst. 4:
- první odrážce se kód KN 19022090 nahrazuje kódem KN 19022099,
- druhé odrážce se kód KN 21041000 nahrazuje kódem KN 210410.
Článek 5
V příloze I "A. Polsko",.
I "B. 1 Česká republika" a I "B. 2 Slovenská republika" nařízení (EHS) č. 584/92 se kódy KN 04050011 a 04050019 nahrazují kódy KN 04051011 a 04051019.
Článek 6
V příloze I nařízení (EHS) č. 2219/92 a příloze IV nařízení (ES) č. 2883/94 se údaje týkající se kódu KN 0405 nahrazují tímto:
"Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
Článek 7
V čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/95 se kódy KN 04050090 a 04050019 nahrazují kódy KN 04051090, 04059010, 04059090 a 04051019.
Článek 8
V příloze nařízení (ES) č. 1598/95 se údaje týkající se kódů KN 040310, 040490 a 0405 nahrazují údaji týkajícími se kódů KN 040310, 040490 a 0405 uvedenými v příloze I tohoto nařízení.
Článek 9
Nařízení (ES) č. 1600/95 se mění takto:
- v příloze I pořadovém čísle 28 se kódy KN ex04050011 a ex04050019 nahrazují kódy KN ex04051011 a ex04051019,
- v příloze IV pořadovém čísle 1 se kódy KN ex04049053 a ex04049093 nahrazují kódem KN 04049083,
- v příloze VI písm. A se kódy KN ex04049053 a ex04049093 nahrazují kódem KN 04049083,
- v příloze VII se:
- v části tabulky týkající se Nového Zélandu kódy KN 04050011 a 04050019 nahrazují kódy KN 04051011 a 04051019;
- v části tabulky týkající se Švýcarska kódy KN ex04049053 a ex04049083 nahrazují kódem KN 04049083,
- v souhrnné tabulce se:
- údaje týkající se položek KN 040310 až 04031036 nahrazují údaji týkajícími se položek KN 040310 až 04031039 uvedenými v příloze II tohoto nařízení;
- údaje týkající se položek KN 040490 až 04050090 nahrazují údaji týkajícími se položek KN 040490 až 04059090 uvedenými v příloze II tohoto nařízení,
- údaje týkající se položky KN 170210 nahrazují údaji týkajícími se položky KN 17021100 a 04051900 uvedenými v příloze II tohoto nařízení.
Článek 10
V příloze I písm. A, B a C nařízení (ES) č. 1713/95 se kódy KN 04050011 a 04050019 nahrazují kódy KN 04051011 a 04051019.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2943/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1627/94, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 a článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena pravidla pro předávání příslušných údajů o rybářských plavidlech Společenství Komisi za účelem vydávání zvláštních povolení k rybolovu a rovněž kritéria, která Komise použije při posuzování žádostí;
vzhledem k tomu, že poruší-li rybářské plavidlo plující pod vlajkou třetí země předpisy, je nutno poskytnout majiteli plavidla příležitost, aby k přijatým opatřením vyjádřil stanovisko;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven postup pro spolupráci mezi příslušnými orgány členských státu, aby se usnadnila výměna informací v případě, že nejsou dodrženy předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k článkům 7, 8, 10 a 13 nařízení (ES) č. 1627/94.
1 KAPITOLA
Povolení rybolovu v rybolovné oblasti společenství a na volném moři
Článek 2
1. Nejpozději měsíc před zahájením rybolovných činností předají členské státy Komisi návrh seznamu rybářských plavidel Společenství, která mohou vykonávat rybolovnou činnost, na kterou se vztahují podmínky přístupu uvedené v článku 7 nařízení (ES) č. 1627/94, a informace, které umožní ověřit, zda je uvedený seznam v souladu s příslušnými ustanovením práva Společenství, včetně údajů týkajících se posouzení intenzity rybolovu.
2. Seznam plavidel obsahuje zejména údaje uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1627/94.
3. Seznam plavidel a dodatečné informace se Komisi poskytnou pokud možno prostřednictvím elektronického přenosu dat nebo elektronickou poštou.
4. Lhůta uvedená v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1627/94 začne dnem obdržení všech příslušných informací.
Článek 3
1. Nejpozději třicet dnů po dni vydání povolení k rybolovu předají členské státy Komisi konečný seznam plavidel, jimž bylo povolení k rybolovu vydáno.
Konečný seznam může zůstat v platnosti, dokud není členským státem výslovně nebo nepřímo odvolán.
2. Je-li konečný seznam změněn, musí Komise obdržet informace uvedené v čl. 2 odst. 1 nejméně dvanáct pracovních dnů před zahájením rybolovných činností.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny případy, kdy bylo zvláštní povolení k rybolovu zcela či zčásti odebráno nebo pozastaveno, a uvedou patřičné důvody.
Článek 4
Nejpozději do 15. listopadu každého roku předají členské státy Komisi informace o zvláštních vnitrostátních režimech pro povolení uvedených v článku 8 nařízení (ES) č. 1627/94, pokud byly tyto režimy zavedeny.
2 KAPITOLA
Odebrání a pozastavení povolení k rybolovu plavidlům třetích zemí
Článek 5
Členské státy oznámí každé zjištěné porušení předpisů uvedené v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1627/94, přičemž uvedou alespoň název plavidla, vnější označení, mezinárodní rádiovou volací značku plavidla, zemi vlajky plavidla, jména a adresy velitele a majitele plavidla, podrobný popis zjištěných skutečností a podrobnosti o soudních, správních či jiných opatřeních a o každém konečném rozhodnutí podle práva týkajícího se daného porušení.
Článek 6
1. Komise přezkoumá každé oznámení o porušení předpisů zjištěném u plavidla plujícího pod vlajkou třetí země a posoudí jeho závažnost s přihlédnutím k soudním a správním rozhodnutím přijatým příslušnými orgány třetích zemí, a především s ohledem na hospodářský prospěch, který mohl majiteli z uvedeného porušení předpisů vyplynout, a na dopad zjištěných skutečností na rybolovné zdroje.
Aniž jsou dotčena ustanovení dohody o rybolovu uzavřené se třetí zemí vlajky a poté, co bylo majiteli umožněno, aby vyjádřil své stanovisko ohledně příslušného porušení předpisů, může Komise u dotčeného plavidla podle závažnosti porušení rozhodnout:
- o pozastavení zvláštního povolení k rybolovu,
- o odebrání zvláštního povolení k rybolovu,
- o vyloučení dotčeného plavidla ze seznamu plavidel, která mohou získat zvláštní povolení k rybolovu pro následující kalendářní rok.
2. Komise může rozhodnutí přijmout nejdříve 14 dní poté, co majitel obdržel oznámení o údajném porušení předpisů.
3 KAPITOLA
Obecná a konečná ustanovení
Článek 7
1. Příslušné orgány, které zjistily, že došlo k porušení předpisů, poskytnou orgánům členského státu vlajky veškerou nezbytnou pomoc, aby mu umožnily zahájit postupy uvedené v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1627/94.
2. Tato pomoc může spočívat především v předání podkladů, poskytnutí důkazů o porušení předpisů a ve svědectví jejich úředníků před soudem členského státu vlajky.
3. Příslušné orgány, které zjistily, že došlo k porušení předpisů, informují orgány členského státu vlajky o každém plavidlu, které neplní povinnosti týkající se provádění sankcí, které mu byly v důsledku porušení předpisů uloženy.
4. Členské státy informují Komisi a členský stát vlajky o všech soudních, správních či jiných přijatých opatřeních, jakož i o každém konečném rozhodnutí podle práva, které se vztahuje na plavidla plující pod jeho vlajkou, u nichž bylo zjištěno porušení předpisů.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2945/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2807/83, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 [1] ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2870/95 [2], a zejména na čl. 19e odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 19e odst.
5, by měla být stanovena prováděcí pravidla pro zaznamenávání intenzity rybolovu do lodního deníku, aby mohl být zaveden režim řízení intenzity rybolovu podle nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [3];
vzhledem k tomu, že pokud oprávněné rybářské plavidlo propluje lovištěm, aniž by zde provádělo nějakou rybolovnou činnost, měl by se učinit záznam do lodního deníku;
vzhledem k tomu, že v období před zavedením nového lodního deníku, by se měla, jakožto dočasné opatření, doplnit ustanovení o zaznamenávání údajů dotčených ve stávajícím lodním deníku, která jsou určena velitelům plavidel, jejichž povinností je zaznamenávat vynaloženou intenzitu rybolovu v lovišti od 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že radiové předávání sdělení o plavbě plavidel příslušným orgánům veliteli plavidel, se musí uskutečnit prostřednictvím radiovým stanic uvedených v seznamu radiových stanic schválených Komisí;
vzhledem k tomu, že by se měl sestavit seznam orgánů odpovědných za sledování spolu s jejich dálnopisovým, telefonním a faxovým číslem, aby se usnadnilo předávání sdělení prostřednictvím dálnopisu, faxu, telefonu nebo rádia orgánům odpovědným za sledování;
vzhledem k tomu že, opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 [4] se mění takto:
1. Za článek 1 se vkládá nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství, která mají délku mezi svislicemi vyšší než 15 metrů nebo celkovou délku vyšší než 18 metrů a která vykonávají rybolovnou činnost v oblastech, jež jsou dále uváděny jen jako "oblasti intenzity", vymezené v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 685/95 [5], zaznamenávají údaje podle článku 19e nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 [6] do lodních deníků podle vzoru v příloze I.
2. Proplouvá-li rybářské plavidlo Společenství oblastí intenzity, ve které je oprávněno lovit, aniž by provádělo jakoukoli rybolovnou činnost, zaznamená velitel datum a hodinu vplutí do této oblasti a vyplutí z ní do lodního deníku.
3. Záznam se uskuteční podle pokynů v příloze IVa."
2. Za článek 3 se vkládá nový článek 3a, který zní:
"Článek 3a
Pokud v souladu s článkem 19c nařízení (EHS) č. 2847/93 velitel rybářského plavidla radiově předává zprávu o intenzitě rybolovu, musí se předání uskutečnit prostřednictvím radiové stanice uvedené v příloze VIIIa.
Název, adresa a dálnopisové, telefonní a faxové číslo příslušného orgánu podle čl. 19c odst. 1 druhé odrážky, jsou uvedeny v příloze VIIIb."
3. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha IVa.
4. Příloha II tohoto nařízení se vkládá jako příloha VIa.
5. Příloha III tohoto nařízení se doplňuje jako příloha VIIIa.
6. Příloha IV tohoto nařízení se doplňuje jako příloha VIIIb.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2964/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se zavádí registrace dovozu a dodávek ropy ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že zavedení společné energetické politiky je jedním z cílů Společenství; že úkolem Komise je navrhovat opatření, která mají být provedena pro dosažení tohoto cíle;
vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů této politiky je zajištění dodávek za stabilní ceny;
vzhledem k tomu, že je žádoucí transparentnost trhu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na situaci v dodávkách, v zájmu stabilizace trhu Společenství a pro zajištění toho, aby abnormální výkyvy na světovém trhu neměly nežádoucí účinky na trh Společenství, by členské státy a Komise měly být pravidelně informovány o nákladech na dodávky ropy;
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č. 1893/79 [1] zavedla Rada systém registrace dovozu ropy do Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č. 2592/79 [2] stanovila Rada pravidla pro registraci dovozu ropy do Společenství podle nařízení (EHS) č. 1893/79;
vzhledem k tomu, že platnost uvedených nařízení skončila dnem 31. prosince 1991 a pravidla jimi stanovená je proto nutno znovu zavést a zároveň je přizpůsobit podmínkám stávajícím na mezinárodních ropných trzích, jakož i cílům zachování a zlepšení kvality životního prostředí; že zpravodajské povinnosti by měly pokud možno odpovídat potřebám vnitrostátních orgánů a Mezinárodní agentury pro energii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každá osoba nebo podnik zabývající se dovozem ropy ze třetích zemí nebo přijímající dodávky ropy z jiného členského státu je povinna poskytovat informace o vlastnostech dovozu nebo dodávek členskému státu, ve kterém jsou usazeny.
Článek 2
Na základě informací uvedených v článku 1 členské státy pravidelně sdělují Komisi informace, které poskytují pravdivý obraz o vývoji podmínek, za nichž se dovoz nebo dodávky uskutečňují.
Tyto informace se dále předávají členským státům.
Článek 3
Informace shromážděné a předávané podle tohoto nařízení jsou důvěrné.
Toto ustanovení nebrání zveřejnění souhrnných informací ve formě neobsahující podrobné údaje o jednotlivých podnicích.
Článek 4
1. Informace, které jsou osoby nebo podniky povinny sdělovat členskému státu, na jehož území jsou usazeny, se vztahují ke každému dovozu nebo dodávce ropy za určitou cenu.
2. "Dovozem ropy" se rozumí veškeré množství ropy vstupující do celního území Společenství za účelem jiným, než je tranzit.
"Dodávkami ropy" se rozumí veškeré množství ropy přicházející z jiného členského státu za účelem jiným, než je tranzit.
Vyloučeny jsou dovoz a dodávky provedené jménem společností se sídlem mimo zemi dovozu za účelem rafinace na smluvním základě a následného vývozu celého množství ve formě rafinovaných produktů.
3. Za dovoz ve smyslu odstavce 2 se však nepovažuje ropa získaná z mořského dna, na něž má členský stát výlučná těžební práva, pokud je spotřebována na celním území tohoto členského státu.
Článek 5
Pro účely článku 1 zahrnují vlastnosti každého dovozu nebo každé dodávky ropy do členského státu:
- označení ropy, včetně měrné hmotnosti API,
- množství v barelech,
- cenu CIF (náklady, pojištění a přepravné) za barel,
- obsah síry v procentech.
Článek 6
Informace podle článků 4 a 5 se poskytují dotyčnému členskému státu za každé období v délce nejvýše jeden měsíc.
Článek 7
Údaje, které jsou členské státy povinny sdělit Komisi podle článku 2, se předávají do jednoho měsíce od konce každého měsíce podle článku 6.
Tyto údaje obsahují pro každý druh ropy souhrn údajů, které členské státy dostávají od osob a podniků.
Pro každý druh ropy obsahují tyto údaje:
- označení ropy, včetně průměrné měrné hmotnosti API,
- množství v barelech,
- průměrnou cenu CIF,
- počet společností podávajících výkaz,
- obsah síry v procentech.
Článek 8
1. Komise analyzuje údaje shromážděné podle článku 7 a předává je každý měsíc členským státům.
2. Členské státy a Komise se navzájem pravidelně konzultují na žádost členského státu nebo z podnětu Komise.
Tyto konzultace se týkají zejména sdělení Komise podle odstavce 1.
Konzultace lze pořádat spolu s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi, které zavedly podobné informační systémy.
Článek 9
1. Informace předávané podle článku 4 a údaje podle článku 7 jsou důvěrné.
Toto ustanovení nebrání zveřejnění informací ve formě neobsahující podrobné údaje o jednotlivých podnicích, to znamená, že informace zahrnují údaje o nejméně třech podnicích.
2. Informace předávané Komisi na základě článku 7 a sdělení podle čl. 8 odst. 1 lze použít výlučně pro účely čl. 8 odst. 2.
3. Pokud Komise zjistí z informací předávaných členskými státy podle článku 7 nesrovnalosti nebo rozpory, které jí brání získat pravdivý obraz o vývoji podmínek, za nichž se dovoz a dodávky uskutečňují, může požádat členské státy, aby jí umožnily přístup k neagregovaným údajům poskytovaným podniky, jakož i postupy výpočtů a odhadů použité k získání agregovaných informací.
Článek 10
Komise přijme po konzultaci s členskými státy prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že souhrnný rozpočet Evropských společenství financovaný z vlastních zdrojů plní Komisí v mezích přidělených prostředků a v souladu se zásadami řádného finančního řízení; že Komise přitom úzce spolupracuje s členskými státy;
vzhledem k tomu, že více než polovina výdajů Společenství je vyplácena příjemcům prostřednictvím členských států;
vzhledem k tomu, že pravidla pro tuto decentralizovanou správu a kontrolní systémy jsou předmětem různých podrobných předpisů pro dané politiky Společenství; že je však důležité bojovat ve všech oblastech proti jednáním, která poškozují finanční zájmy Společenství;
vzhledem k tomu, že má-li být boj proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Společenství účinný, musí být stanoven společný právní rámec pro všechny oblasti politik Společenství;
vzhledem k tomu, že jednání představující nesrovnalosti a s nimi související správní opatření a sankce jsou stanoveny v souladu s tímto nařízením v odvětvových předpisech;
vzhledem k tomu, že výše uvedené jednání zahrnuje podvodná jednání, která jsou definována v Úmluvě o ochraně finančních zájmů Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že správní sankce musí poskytovat přiměřenou ochranu uvedených zájmů; že je nutné vymezit obecná pravidla použitelná pro tyto sankce;
vzhledem k tomu, že právo Společenství zavedlo správní sankce Společenství v rámci společné zemědělské politiky; že takové sankce musí být zavedeny i v jiných oblastech;
vzhledem k tomu, že opatření a sankce Společenství stanovené za účelem plnění cílů společné zemědělské politiky tvoří nedílnou součást režimu podpor; že mají svůj vlastní účel, který nemá vliv na hodnocení chování dotyčných hospodářských subjektů příslušnými orgány členských států z hlediska trestního práva; že jejich účinnost musí být zajištěna bezprostředním účinkem norem Společenství a plným uplatňováním opatření Společenství jako celku, jestliže přijetí preventivních opatření neumožnilo dosažení uvedeného cíle;
vzhledem k tomu, že na základě obecné zásady spravedlnosti a zásady proporcionality a s přihlédnutím k zásadě zákazu dvojího trestu musí být při dodržení
acquis communautaire a ustanovení zvláštních předpisů Společenství existujících ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost přijaty vhodné předpisy za účelem zabránění souběhu peněžních sankcí Společenství a vnitrostátních trestních sankcí ukládaným stejným osobám za stejné činy;
vzhledem k tomu, že pro účely tohoto nařízení může být trestní řízení považováno za ukončené, pokud příslušný vnitrostátní orgán a dotyčná osoba uzavřely smír;
vzhledem k tomu, že se toto nařízení použije, aniž je dotčeno použití trestního práva členských států;
vzhledem k tomu, že právo Společenství ukládá Komisi a členským státům povinnost kontrolovat, zda jsou rozpočtové prostředky Společenství používány pro stanovené účely; že je třeba doplnit stávající úpravu společnými pravidly;
vzhledem k tomu, že Smlouvy nestanoví zvláštní pravomoci nezbytné pro přijetí hmotněprávních horizontálních předpisů o kontrolách, opatřeních a sankcích k zajištění ochrany finančních zájmů Společenství; že je proto třeba opřít se o článek 235 Smlouvy o ES a článek 203 Smlouvy o ESAE;
vzhledem k tomu, že dodatečná obecná ustanovení týkající se kontrol a inspekcí na místě budou přijata později,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Obecné zásady
Článek 1
1. Pro účely ochrany finančních zájmů Evropských společenství se přijímají obecná pravidla týkající se stejnorodých kontrol a správních opatření a sankcí postihujících nesrovnalosti s ohledem na právo Společenství.
2. "Nesrovnalostí" se rozumí jakékoli porušení právního předpisu Společenství vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Společenství nebo rozpočty Společenstvím spravované, a to buď snížením nebo ztrátou příjmů z vlastních zdrojů vybíraných přímo ve prospěch Společenství, nebo formou neoprávněného výdaje.
Článek 2
1. Kontroly a správní opatření a sankce se zavedou, pokud jsou nezbytné k zajištění řádného uplatňování práva Společenství.
Musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
2. Správní sankce smí být uložena, pouze pokud ji stanoví by právní předpis Společenství předcházející nesrovnalosti.
V případě pozdější změny ustanovení týkajících se správních sankcí obsažených v předpisech Společenství se zpětně použijí ustanovení, která jsou méně přísná.
3. V právu Společenství se stanoví povaha a oblast působnosti správních opatření a sankcí nezbytných pro správné uplatňování dotyčných pravidel s ohledem na povahu a závažnost nesrovnalostí, poskytnutou nebo přijatou výhodu a míru zavinění.
4. S výhradou použitelného práva Společenství se postupy pro provádění kontrol, opatření a sankcí Společenství řídí právem členských států.
Článek 3
1. Promlčecí doba pro zahájení stíhání činí čtyři roky od okamžiku, kdy došlo k nesrovnalosti uvedené v čl. 1 odst. 1. Odvětvové předpisy mohou stanovit i kratší lhůtu, která však nesmí být kratší než tři roky.
V případě pokračujících nebo opakovaných nesrovnalostí běží promlčecí doba ode dne, ke kterému nesrovnalost skončila.
V případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu.
Promlčecí doba pro stíhání se přerušuje každým úkonem příslušného orgánu oznámeným dané osobě, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti.
Promlčecí doba začíná znovu běžet od provedení každého úkonu způsobujícího přerušení.
Promlčení však nastane nejpozději ke dni, v němž uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž příslušný orgán uložil sankci, s výjimkou případů, kdy bylo řízení podle čl. 6 odst. 1 pozastaveno.
2. Lhůta pro výkon rozhodnutí, na základě kterého byla uložena správní sankce, činí tři roky.
Tato lhůta běží ode dne, kdy rozhodnutí nabude právní moci.
Přerušení a pozastavení se řídí odpovídajícími pravidly vnitrostátního práva.
3. Členské státy si ponechávají možnost uplatňovat delší lhůtu, než která je uvedena v odstavci 1 nebo odstavci 2.
HLAVA II
Správní opatření a sankce
Článek 4
1. Každá nesrovnalost vede zpravidla k odnětí neoprávněně získané výhody
- formou povinnosti zaplatit nebo nahradit dlužné nebo neoprávněně získané částky,
- úplným nebo částečným propadnutím jistoty poskytnuté na podporu žádosti o udělení výhody nebo při přijetí zálohy.
2. Použití opatření uvedených v odstavci 1 se omezuje na odnětí získané výhody s připočtením (je-li to stanoveno) úroků, které mohou být určeny paušálně.
3. Jednání, u nichž je prokazatelné, že jejich účelem je získání výhody v rozporu s cíli práva Společenství použitelného v daném případě umělým vytvořením podmínek vyžadovaných pro získání uvedené výhody, vedou k tomu, že se uvedená výhoda buď neudělí, nebo odejme.
4. Opatření uvedená v tomto článku nejsou považována za sankce.
Článek 5
1. Úmyslné nesrovnalosti nebo nesrovnalosti způsobené z nedbalosti mohou vést k těmto správním sankcím:
a) zaplacení správní pokuty;
b) zaplacení vyšší částky, než byly částky neoprávněně přijaté nebo úmyslně nezaplacené, případně s připočtením úroků; tato dodatečná částka se určí v souladu s procentní sazbou stanovenou ve zvláštních předpisech a nesmí překročit úroveň bezpodmínečně nutnou k tomu, aby měla odrazující povahu;
c) úplné nebo částečné odnětí výhody udělené podle předpisů Společenství, a to i tehdy, jestliže hospodářský subjekt měl neoprávněný prospěch pouze z části uvedené výhody;
d) vynětí z nároku na výhodu nebo odnětí výhody po dobu následující po nesrovnalosti;
e) dočasné odnětí souhlasu nebo uznání, které jsou nezbytné pro účast v programu podpor Společenství;
f) propadnutí jistoty nebo záruky, které byly poskytnuty jako zajištění splnění podmínek stanovených předpisy, nebo doplacení částky neoprávněně uvolněné jistoty;
g) jiné sankce výlučně ekonomické povahy, rovnocenné povahy a rozsahu stanovené v odvětvových předpisech přijatých Radou s přihlédnutím ke zvláštním požadavkům dotyčných odvětví a při dodržení prováděcích pravomocí svěřených Radou Komisi.
2. Aniž jsou dotčeny odvětvové předpisy existujících ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, mohou být jiné nesrovnalosti postihovány jen takovými sankcemi uvedenými v odstavci 1, které nejsou rovnocenné trestům, pokud jsou tyto sankce nezbytné k zajištění řádného uplatňování předpisů.
Článek 6
1. Aniž jsou dotčena správní opatření a sankce Společenství přijaté na základě odvětvových předpisů existujících ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, může být uložení peněžní sankce, jako je správní pokuta, pozastaveno rozhodnutím příslušného orgánu, bylo-li proti dotyčné osobě zahájeno za stejné činy trestní řízení.
Pozastavení správního řízení přerušuje běh promlčecí doby stanovené v článku 3.
2. Nepokračuje-li trestní řízení, obnovuje se pozastavené správní řízení.
3. Je-li trestní řízení ukončeno, obnovuje se pozastavené správní řízení, ledaže by to vylučovaly obecné právní zásady.
4. Je-li správní řízení obnoveno, zajistí správní orgán, aby byla uložena sankce, která je přinejmenším rovnocenná sankci stanovené v předpisech Společenství, přičemž mohou být vzaty v úvahu všechny sankce, které soudní orgány uložily stejné osobě za stejné činy.
5. Odstavce 1 až 4 se nepoužijí na peněžní sankce, které tvoří nedílnou součást režimů finančních podpor a které mohou být použity nezávisle na jakýchkoli trestech, jestliže a nakolik nejsou rovnocenné těmto trestům.
Článek 7
Správní opatření a sankce Společenství mohou být uloženy hospodářským subjektům uvedeným v článku 1, totiž fyzickým nebo právnickým osobám a jiným subjektům, kterým vnitrostátní právo přiznává právní subjektivitu a které se dopustily nesrovnalosti.
Mohou být též uloženy osobám, které se podílely na nesrovnalosti, a těm, kdo odpovídají za nápravu nesrovnalosti nebo jsou povinni zajistit, aby k ní nedošlo.
HLAVA III
KONTROLY
Článek 8
1. V souladu se svými vnitrostátními právními a správními předpisy přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění správnosti a reálnosti operací týkajících se finančních zájmů Společenství.
2. Kontrolní opatření jsou přizpůsobena zvláštní povaze každého odvětví a úměrná sledovaným cílům.
Přihlížejí k existující správní praxi a struktuře členských států a jsou vypracována tak, aby z nich nevyplývala nadměrná ekonomická omezení nebo správní výdaje.
Povaha a četnost kontrol a inspekcí na místě prováděných členskými státy a postup pro jejich provádění se v případě potřeby stanoví v odvětvových předpisech takovým způsobem, kterým by se zajistilo jednotné a účinné uplatňování těchto předpisů a který by měl zejména bránit nesrovnalostem a přispívat k jejich odhalování.
3. Odvětvové předpisy obsahují ustanovení nezbytná k zajištění rovnocenných kontrol prostřednictvím sbližování postupů a kontrolních metod.
Článek 9
1. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy v souladu s jejich vnitrostátními právními a správními předpisy a kontroly prováděné orgány Společenství v souladu se Smlouvou o ES, a zejména jejím článkem 188c, ověřuje Komise na svou odpovědnost,
a) zda se správní praxe shoduje s pravidly Společenství;
b) existenci nezbytných podkladů a jejich shodu s příjmy a výdaji Společenství uvedenými v článku 1;
c) podmínky, za nichž jsou prováděny a kontrolovány finanční operace.
2. Navíc mohou být kontroly a inspekce na místě prováděny za podmínek stanovených v odvětvových předpisech.
Před provedením takových kontrol a inspekcí Komise za účelem získání nezbytné podpory v souladu s platnými předpisy přiměřeně informuje dotyčný členský stát.
Článek 10
Dodatečné obecné předpisy týkající se kontrol a inspekcí na místě budou přijaty později postupem stanoveným v článku 235 Smlouvy o ES a v článku 203 Smlouvy o ESAE.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1518/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1418/76 a (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní a vývozní režim pro produkty z obilovin a rýže, a mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na články 11, 13 a 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1530/95 [5] a (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní a vývozní režim pro produkty z rýže a obilovin;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2448/95 [6] mění s účinkem od 1. ledna 1996 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7], zejména pokud jde o některé produkty z obilovin kódu KN 1104;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1518/95 by mělo být pozměněno, aby se s účinkem od 1. ledna 1996 tyto úpravy zohlednily;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1518/95 se mění takto:
1. Kód produktu "1104 22 10 100" se nahrazuje kódem produktu "1104 22 20 100".
2. Zrušuje se kód produktu "1104 22 99 100" a údaje, které s ním souvisí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 18. prosince 1995, kterým se zcela nebo částečně pozastavují cla u některých produktů kapitol 1 až 24 a kapitoly 27 kombinované nomenklatury pocházejících z Malty a Turecka (1995)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3448/93 [1] stanovuje právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že podle přílohy I Dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Maltou [2] je Společenství povinno částečně pozastavit společná cla u některých produktů; že se jeví jako vhodné dočasně přizpůsobit nebo doplnit některé celní koncese stanovené v uvedené příloze; že by tedy u produktů pocházejících z Malty uvedených v příloze I tohoto nařízení Společenství mělo od 1. ledna do 31. prosince 1995 pozastavit, na úrovni uvedené u každé položky, buď pevnou složku poplatku ze zboží, na které se vztahuje nařízení (ES) č.
3448/93, nebo clo uplatňované u ostatních produktů;
vzhledem k tomu, že podle přílohy 6 Dodatkového protokolu, kterým se stanovují podmínky, režim a harmonogram provádění přechodné fáze uvedené v článku 4 Dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem [3] a podle článku 9 Dodatkového protokolu k Dohodě o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem v důsledku přistoupení nových členských států ke Společenství [4], která byla podepsána v Ankaře dne 30. června 1973 a vstoupila v platnost dnem 1. března 1986 [5], musí Společenství zcela nebo částečně pozastavit společná cla u některých produktů; že se též jeví jako vhodné dočasně přizpůsobit nebo doplnit některé celní koncese stanovené v uvedené příloze 6; že by tedy u produktů pocházejících z Turecka uvedených v příloze II tohoto nařízení Společenství mělo od 1. ledna do 31. prosince 1995 pozastavit, na úrovni uvedené u každé položky, buď pevnou složku poplatku ze zboží, na které se vztahuje nařízení (ES) č.
3448/93, nebo clo uplatňované u ostatních produktů;
vzhledem k tomu, že článek 7 výše uvedeného Dodatkového protokolu k Dohodě o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem v důsledku přistoupení nových členských států ke Společenství stanovuje úplné pozastavení cel u některých ropných produktů kapitoly 27 společného celního sazebníku, které byly rafinovány v Turecku, až do výše roční kvóty Společenství 340000 tun; že kvóta byla nahrazena stropem Společenství, který po následném navýšení činí 740250 tun; že je třeba stanovit další dočasné úpravy těchto celních koncesí spočívající v celkovém pozastavení cel u produktů pocházejících z Turecka a uvedených v příloze III tohoto nařízení, a to od 1. ledna do 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout ustanovení, která by za výjimečných okolností umožňovala znovu zavést cla z dotyčných produktů; že je třeba, aby v této souvislosti byla Komise pravidelně informována o vývoji dovozu těchto produktů; že je za tímto účelem třeba dovoz těchto produktů systematicky sledovat;
vzhledem k tomu, že celní koncese stanovené dotyčnými opatřeními by měly být přinejmenším rovnocenné koncesím, které Společenství přiznalo rozvojovým zemím v rámci systému všeobecných celních preferencí;
vzhledem k tomu, že doba platnosti celních opatření systému všeobecných celních preferencí týkajících se zemědělských produktů je omezena na jeden rok, zatímco opatření systému všeobecných celních preferencí týkající se ropných produktů jsou platná po dobu několika let; že s ohledem na počet a hospodářský význam uvedených zemědělských produktů by doba platnosti celních opatření pro Maltu a Turecko měla být uvedena do souladu s platnými zemědělskými opatřeními systému všeobecných celních preferencí; že zároveň by tato opatření měla být za účelem jasnosti soustředěna v jediném nařízení;
vzhledem k tomu, že o pozastavení těchto cel rozhoduje Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz následujících produktů do Společenství podléhá v období od 1. ledna do 31. prosince 1995 clům uvedeným u jednotlivých produktů:
- produkty kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury pocházející z Malty a Turecka a uvedené v přílohách I a II a
- ropné produkty kapitoly 27 kombinované nomenklatury, které byly rafinovány v Turecku, a uvedené v příloze III.
Článek 2
Pro účely používání tohoto nařízení se pravidly původu rozumějí pravidla v danou dobu platná pro účely uplatňování dohod zakládajících přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Maltou a mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem.
Metody administrativní spolupráce, které mají zajistit úplné nebo částečné pozastavení cel u produktů pocházejících z Turecka a uvedených v přílohách II a III, jsou stanoveny v rozhodnutí Rady přidružení č. 5/72, které tvoří přílohu nařízení (EHS) č. 428/93 [6].
Článek 3
Pokud jsou produkty, na které se vztahuje režim stanovený v článku 1, dováženy do Společenství v množství nebo za ceny, které by mohly způsobit vážnou újmu nebo hrozbu újmy výrobcům podobných nebo přímo konkurujících produktů ve Společenství, mohou být cla z dotyčných produktů částečně nebo zcela znovu zavedena.
Toto opatření lze též přijmout v případě vážné újmy nebo hrozby vážné újmy, která se omezuje na jeden region Společenství.
Článek 4
Za účelem provádění článku 3 může Komise přijmout nařízení, kterým se znovu na určitou dobu zavede vybírání cel.
Toto opatření se přijímá postupem podle čl. 6 odst. 2.
Článek 5
1. S výhradou postupu stanoveného v nařízení (ES) č. 3448/93 se postupem podle čl. 5 odst. 2 stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména:
a) změny a technické úpravy nezbytné v důsledku změn kódů kombinované nomenklatury a Taricu;
b) rozšíření celních opatření podle dohod uvedených v tomto nařízení;
c) úpravy nezbytné v důsledku protokolů nebo výměn dopisů mezi Společenstvím a dotyčnými státy, které uzavřela Rada;
d) změny tohoto nařízení vyplývající z jiného aktu Společenství, který přijala Rada v rámci dohod nebo nařízení uvedených v tomto nařízení.
2. Ustanovení přijatá podle odstavce 1 neopravňují Komisi k tomu, aby:
- převáděla preferenční množství z jednoho kvótního období do druhého,
- měnila harmonogramy stanované v dohodách nebo protokolech,
- převáděla množství z jedné kvóty do druhé,
- otevírala a spravovala kvóty vyplývající z nových dohod,
- přijímala právní předpisy ovlivňující správu kvót podléhajících dovozním licencím.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92 [7].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijmout na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené ve druhém pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 7
Komise přijme v úzké spolupráci s členskými státy veškerá nezbytná opatření k zajištění používání tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3036/94 o zavedení hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo opracování v některých třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3036/94 ze dne 8. prosince 1994 o zavedení hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo opracování v některých třetích zemích [1], a zejména na čl.
3 odst. 8 a článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 4 tohoto nařízení stanoví, že příslušné orgány členských států vydají žadatelům splňujícím podmínky hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé určité textilní a oděvní výrobky předchozí povolení;
vzhledem k tomu, že hladké provádění tohoto režimu na jednotném trhu vyžaduje jednotné postupy pro vydávání a kontrolování těchto předchozích povolení;
vzhledem k tomu, že zavedení jednotného tiskopisu žádosti a předchozího povolení usnadní provádění režimu na jednotném trhu, a zejména správní spolupráci mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno, aby předchozí povolení byla vydávána v kterémkoli členském státě a byla platná v celém Společenství nezávisle na tom, kterým členským státem byla vydána; že by nicméně měla být stanovena ústřední kontrola, která by bránila tomu, aby bylo hospodářským subjektům přidělováno více, než k čemu mají oprávnění, přičemž tato kontrola by probíhala formou konzultací příslušných orgánů členského státu, ve kterém je žadatel usazen nebo ve kterém uskutečňuje výrobu v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že by pro dokončení případných potřebných konzultací mezi členskými státy měla být stanovena lhůta;
vzhledem k tomu, že žádosti, předchozí povolení a dokumenty k nim náležející by měly být uchovávány po stanovené období;
vzhledem k tomu, že hospodářským subjektům musí být oznámeny orgány příslušné k vydávání předchozích povolení v každém členském státě; že by z tohoto důvodu členské státy měly předat tyto informace Komisi za účelem jejich zveřejnění v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že vydávání předchozích povolení ve vztahu pouze k jedné kategorii zušlechtěného výrobku a jedné zemi zušlechtění by usnadnilo správu kvót;
vzhledem k tomu, že by měly být zavedeny postupy pro vydávání předchozích povolení a kontrolu takových podstatných hledisek jako původ zboží;
vzhledem k tomu, že by měly být zavedeny postupy pro správu množstevních limitů;
vzhledem k tomu, že v ostatních případech kromě případů stanovených v čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 3036/94 je udělování předchozích povolení závislé na množstvích, která jsou k dispozici, v souladu s postupem podle přílohy VII nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnému nařízením Komise (ES) č. 1616/95 [3]; že dostupná množství jsou přidělována chronologicky tak, jak Komise žádosti obdrží;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena lhůta pro vývoz vyváženého zboží, aby bylo zajištěno, že množství započítaná do množstevních limitů nezůstanou nevyužita;
vzhledem k tomu, že za účelem řádného fungování režimu musí být stanovena opatření pro případ zjištěných porušení předpisů;
vzhledem k tomu, že postupy pro dočasný vývoz a volný oběh se musí co nejpřesněji řídit pravidly stanovenými v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], a rovněž v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1762/95 [6];
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro hospodářský režim pasivního zušlechťovacího styku pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto nařízení obsahuje prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3036/94 o zavedení hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo opracování v některých třetích zemích (dále jen "základní nařízení"), zvláště pokud jde o vydávání a kontrolu předchozích povolení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely čl. 3 odst. 2 základního nařízení se výrazem "množství dostupná v rámci celkových kvót Společenství pro celou kategorii a dotyčnou třetí zemi" rozumí množství dostupná v rámci kvót stanovených pro rok, během něhož je množství požadované subjektem oznámeno Komisi příslušnými orgány, které přijímají žádost o předchozí povolení.
2. Pro účely čl. 3 odst. 4 prvního pododstavce základního nařízení se výrazem "celkové množství, pro které provedla pasivní zušlechtění" rozumí zpětný dovoz zušlechtěných výrobků určité kategorie a z určité země v souladu s hospodářským režimem pasivního zušlechťovacího styku v průběhu roku 1993 nebo 1994 s tím, že výběr zůstává na žadateli. Kategorie, množství a třetí země odpovídající zvolenému roku slouží jako referenční údaje pro roky následující a pokud je třeba, množství lze upravit podle čl. 3 odst. 4 druhého a třetího pododstavce a čl. 3 odst. 5 pátého a šestého pododstavce základního nařízení.
3. Pro účely čl. 3 odst. 4 třetího pododstavce základního nařízení se rovnocenná množství nacházejí v tabulce stejných hodnot v příloze I nařízení (EHS) č. 3030/93.
4. Pro účely čl. 3 odst. 5 třetího pododstavce základního nařízení se hodnota výroby ve Společenství vypočítá na základě běžné ceny ze závodu bez DPH výrobků uvedených v příloze II základního nařízení, které byly vyrobeny ve Společenství předchozí rok, ať v továrně žadatele či na jeho účet jiným výrobcem, pokud tento výrobce rovněž nepodává žádost o předchozí povolení pro stejnou výrobu ve Společenství za stejné období.
5. Dodatečná množství podle čl. 3 odst. 4 druhého pododstavce a odst. 5 čtvrtého pododstavce základního nařízení se určují v souladu s maximálními částkami uvedenými v příloze III za podmínky, že žadatel buď skutečně zpětně dovezl nejméně 50 % nebo vyvezl množství odpovídající nejméně 80 % dříve oprávněného množství v rámci hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku použitelného pro dotyčnou kategorii a zemi.
6. Pro účely čl. 3 odst. 5 pododstavce 5 a 6 základního nařízení se "množstvím zušlechtěných výrobků", které se přidělí pro každou kategorii a třetí zemi žadateli jako již dříve oprávněné osobě, rozumí to množství, které žadatel zpětně dovezl předchozí rok v souladu s režimem pasivního zušlechťovacího styku, podle potřeby přiměřeně snížené vzhledem k poklesu této výroby Společenství způsobenému operacemi režimu pasivního zušlechtění prováděnými v průběhu příslušného referenčního období.
7. Pro účely čl. 5 odst. 3 základního nařízení se "procentem výtěžnosti" rozumí množství nebo procentuální hodnota zušlechtěných výrobků získaných zušlechtěním daného množství dočasně vyvezeného zboží.
UDĚLOVÁNÍ PŘEDCHOZÍCH POVOLENÍ
Článek 3
Žádost o povolení
1. Žádost o vydání předchozího povolení předkládá oprávněná osoba (nebo osoba jednající jejím jménem), která splňuje podmínky v souladu s článkem 2 základního nařízení, příslušným orgánům jmenovaným členskými státy na tiskopisu obsaženém v příloze I.
Příslušné orgány mohou za podmínek, které stanoví, povolit předávání nebo tisknutí žádostí elektronickými prostředky, čímž se mohou pro zjednodušení odchýlit od formátu obsaženého v příloze I. Všechny dokumenty a doklady požadované v souladu s odstavcem 3 však musí být příslušným orgánům k dispozici.
2. Žádost a veškeré další písemnosti se vyhotoví v jednom z úředních jazyků nebo v jazyce členského státu, v němž je žádost předkládána.
Tento úřední jazyk se používá během celého řízení s žadatelem.
3. Žádost je provázena všemi dokumenty nebo doklady, ať jsou to prvopisy či kopie, jejichž předložení je nezbytné pro její prověření, zvláště smlouvou uzavřenou s podnikem, který má provádět zušlechťovací operace ve třetí zemi, nebo jakýmkoli písemným dokladem, který lze považovat za rovnocenný s takovou smlouvou.
K žádosti mohou být připojeny dodatečné listy, pokud je třeba rozvinout určité požadované údaje.
Každý dokument, doklad nebo list připojený k žádosti tvoří její nedílnou součást.
Počet průvodních dokumentů se uvádí v žádosti.
Příslušné orgány mohou požadovat další informace, pokud jsou tyto potřebné pro zpracování žádosti.
Příslušné orgány mohou u nové žádosti případně přijmout odkazy na dřívější žádost.
4. Žádost o předchozí povolení se může vztahovat pouze na jednu kategorii zušlechtěných výrobků a na jednu třetí zemi.
5. Pokud se žádost vztahuje na výrobky, které v dané třetí zemi podléhají určitým množstevním limitům, pokud jde o režim pasivního zušlechtění, žadatel musí prohlásit, že nepodal a nepodá další žádost vztahující se na stejnou kategorii a třetí zemi příslušným orgánům jiného členského státu do té doby, dokud neobdrží rozhodnutí o své žádosti o předchozí povolení.
Pokud po obdržení předchozího povolení pro kategorii a určitou třetí zemi podává další žádost pro stejné kvótové období, žadatel musí na toto své již získané předchozí povolení poukázat.
6. Žádosti podané na základě čl. 3 odst. 4 prvního pododstavce základního nařízení nesmí zahrnovat množství vyšší, než je celkové množství, pro které žadatel provádí pasivní zušlechtění v souladu s režimem pasivního zušlechťovacího styku pro dotyčnou kategorii a zemi za referenční období, a pokud je třeba, lze upravit množství podle čl. 3 odst. 4 druhého a třetího pododstavce a čl. 3 odst. 5 pátého a šestého pododstavce základního nařízení.
Žádosti podané na základě čl. 3 odst. 5 prvního až třetího pododstavce základního nařízení nesmí zahrnovat pro žádnou dotyčnou zemi množství vyšší, než je množství stanovené pro určitou kategorii v příloze III. V žádostech, u kterých lze zohlednit dřívější povolení pro stejné kvótové období, však nesmí celková hodnota požadovaných zušlechťovacích operací ve třetích zemích překročit 50 % hodnoty produkce žadatele ve Společenství, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 4.
7. Žadatel se musí zavázat, že povede evidenci zásob ve Společenství, což umožní celnímu kontrolnímu orgánu kontrolovat množství dočasně vyvezeného zboží a zpětně dovezených zušlechtěných výrobků.
8. Podáním žádosti podepsané žadatelem nebo jeho zmocněným zástupcem žadatel vyjadřuje záměr mít prospěch z opatření, aniž jsou dotčeny případné sankce, jež mohou být uplatněny v souladu s pravidly platnými v členských státech, a potvrzuje, že:
- údaje uvedené v žádosti jsou správné,
- připojené dokumenty nebo doklady jsou pravé, a
- jsou splněny, případně budou dodrženy, všechny závazky a podmínky spojené s vydáním a využíváním předchozího povolení v souladu se základním nařízením nebo s tímto nařízením.
Článek 4
Ověření žádosti
1. Jakmile příslušné orgány obdrží žádost provázenou všemi dokumenty a doklady, provedou ověření jejího obsahu.
Pokud jsou toho názoru, že je žádost nepřesně nebo neúplně vyplněna nebo že jim neumožňuje učinit závěr, že všechny podmínky pro udělení povolení jsou splněny, mohou požadovat dodatečné informace.
2. Pokud žadatel podává žádost u příslušných orgánů v jiném členském státě, než ve kterém je usazen nebo ve kterém uskutečňuje výrobu v rámci Společenství, tyto příslušné orgány konzultují příslušné orgány dotyčného členského státu, jež jim sdělí veškeré požadované informace co nejdříve, nejpozději však do dvou týdnů ode dne přijetí žádosti o informace.
Pokud je třeba, tyto konzultace mohou být vedeny i v jiných případech.
3. Pokud podmínka pro udělení předchozího povolení není splněna, příslušné orgány žádost zamítnou.
Rozhodnutí o zamítnutí žádosti musí být vyhotoveno písemně a zasláno žadateli s důvody zamítnutí.
Pokud jsou údaje poskytnuté žadatelem neúplné, příslušné orgány stanoví lhůtu pro doplnění žádosti a v takovém případě nesmí k zamítnutí dojít před skončením této lhůty.
4. Jestliže jsou příslušné orgány toho názoru, že všechny podmínky pro udělení předchozího povolení jsou splněny, sdělí Komisi dotyčné množství, kategorii a třetí zemi, a v případě, že pasivní zušlechtění sestává ze získávání plně tvarovaného pleteného zboží z příze, také hmotnost dočasně vyvážené příze.
Článek 5
Vydání, zrušení nebo odvolání předchozího povolení
1. Povolení je vydáno příslušnými orgány, kterým byla žádost předložena, na tiskopise uvedeném v příloze II.
Tiskopis pro předchozí povolení je vyhotoven ve třech výtiscích.
První, označený jako "prvopis" a nesoucí číslo 1, je vydán žadateli a druhý, označený jako "výtisk pro příslušný orgán" a nesoucí číslo 2, je uchováván vydávajícím orgánem, zatímco třetí, označený jako "výtisk pro celní kontrolní orgán" a nesoucí číslo 3, je zaslán celnímu kontrolnímu orgánu podle článku 13.
V případě, že činnost celního kontrolního orgánu zastávají příslušné orgány, kterým byla žádost předložena, se výtisk č. 3 nevyžaduje.
Pokud mají celní orgány přístup k předchozímu povolení přes počítačovou síť, může být toto povolení vydáno elektronicky.
2. Pokud se žádost vztahuje na kategorii výrobků, jejichž propuštění do volného oběhu ve Společenství je předmětem opatření stanovených v čl. 1 odst. 3 základního nařízení, příslušné orgány vydají předchozí povolení pouze tehdy, pokud Komise potvrdí dostupnost množství oznámeného orgány spravujícími žádost v souladu s postupy podle přílohy VII nařízení (EHS) č. 3030/93. Komise odpoví ihned na všechny žádosti, a to pokud možno elektronicky.
Pokud se žádost vztahuje na kategorii výrobků, které nejsou předmětem množstevních limitů podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, předchozí povolení je vydáno, jakmile jsou množství Komisi oznámena.
3. Předchozí povolení se může vztahovat pouze na jednu kategorii zušlechtěných výrobků a na jednu určitou třetí zemi.
4. Pokud Komise potvrdí dostupnost množství žádaného v rámci příslušného kvótového limitu, příslušné orgány vydají předchozí povolení nejpozději do pěti pracovních dnů, počínaje dnem obdržení potvrzení od Komise.
5. Příslušné orgány zaregistrují množství požadovaná a udělená oprávněným osobám a zajistí, pokud je to nezbytné, ve spolupráci s příslušnými orgány jiných dotyčných členských států, aby tato množství nepřekročila množství uvedená v čl. 3 odst. 4 a 5 základního nařízení.
6. Ustanovení čl. 497 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93 se použijí přiměřeně, pokud žadatel žádá změnu předchozího povolení.
7. Pokud příslušné orgány zjistí, že jedna z podmínek pro povolení není nebo nebyla splněna, použijí se na předchozí povolení články 8, 9 a 10 nařízení (EHS) č. 2913/92 o zrušení a odvolání rozhodnutí.
Článek 6
Částečné předchozí povolení
Na žádost držitele předchozího povolení a po předložení výtisku č. 1 tohoto povolení mohou příslušné orgány členského státu, které vydaly předchozí povolení, vydat jedno nebo více částečných předchozích povolení.
Vydáním částečných povolení mohou pověřit kontrolní celní orgán.
2. Orgány, které vydávají částečná povolení, zapíší dotyčné množství na výtisky č. 1, 3 a případně 2 původně uděleného předchozího povolení. V takových případech se na výtisky č. 1, 3 a případně 2 uvede poznámka "částečné povolení" na zapsaná množství s odkazem na číslo původního povolení. V případě, že výtisk č. 3 již byl zaslán celnímu kontrolnímu orgánu, příslušné orgány informují kontrolní celní orgán o částečném předchozím povolení. Pokud se vydáním jednoho nebo více částečných povolení vyčerpají množství z původního předchozího povolení, příslušné orgány uchovají výtisk č. 1 tohoto předchozího povolení a informují kontrolní celní orgán.
3. Částečné povolení je označeno "Částečné předchozí povolení" a používá se za stejných podmínek jako běžné předchozí povolení.
4. Aniž je dotčeno ustanovení článku 10, nesmí vydání jednoho částečného předchozího povolení vést k vydání dalšího částečného povolení.
Článek 7
Územní platnost
Předchozí povolení jsou platná ve všech členských státech a mohou být předkládána jakémukoli celnímu kontrolnímu orgánu příslušnému k provádění hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku.
Předchozí povolení předaná elektronicky mohou být použita pouze u těch celních orgánů, které mají přístup k těmto povolením přes počítačovou síť.
Článek 8
Převod
Předchozí povolení nesmí být převáděna a mohou být užívána pouze osobou jmenovanou v povolení nebo jejím pověřeným zástupcem.
Článek 9
Uchování dokladů
1. Příslušné orgány uchovávají žádosti a přiložené doklady spolu s výtiskem č. 2 každého vydaného předchozího povolení.
2. V případě udělení předchozího povolení jsou prvopis nebo kopie žádosti, přiložené doklady a povolení uchovávány žadatelem a příslušnými orgány po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém bylo povolení vydáno.
3. Pokud je žádost zamítnuta nebo je předchozí povolení zrušeno či odvoláno, jsou povolení nebo rozhodnutí o zamítnutí žádosti a všechny přiložené doklady uchovávány po dobu nejméně tří kalendářních let od konce kalendářního roku, ve kterém byla žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno či odvoláno.
Článek 10
Ztráta a náhradní povolení
1. Pokud dojde ke ztrátě předchozího povolení, příslušné orgány, které vydaly původní povolení, mohou na žádost držitele vydat náhradní povolení.
Žádost o náhradní povolení zahrnuje podepsané prohlášení, ve kterém jsou orgány ujištěny o skutečnosti, že došlo ke ztrátě předchozího povolení a že toto povolení nebude v případě nalezení používáno, ale neprodleně navráceno orgánu, který je vydal.
2. Náhradní povolení obsahuje stejné informace a záznamy jako nahrazovaný doklad.
Je vydáno pro množství zboží odpovídající množství uvedenému ve ztraceném dokumentu.
Pokud toto množství nelze prokázat, nesmí být náhradní povolení vydáno.
Náhradní povolení je označeno buď jako "Náhradní předchozí povolení", nebo jako "Náhradní částečné předchozí povolení" a je s ním zacházeno podle stejných pravidel jako s běžnými předchozími povoleními.
3. V případě ztráty náhradního povolení může být další náhradní povolení vydáno pouze za výjimečných okolností.
Článek 11
Příslušné orgány
Členské státy jmenují orgány příslušné k vydávání předchozích povolení a uvědomí o nich Komisi.
Komise tyto informace uveřejní v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Lhůty
1. Při vydání předchozího povolení stanoví příslušné orgány členských států dobu, během níž musí zboží splnit podmínky pro dočasný vývoz.
Tato doba nesmí přesáhnout šest měsíců.
Na žádost držitele nicméně příslušné orgány mohou tuto dobu prodloužit na celkovou dobu trvání devíti měsíců.
2. Příslušné orgány stanoví lhůtu pro opětovné dovezení zušlechtěných výrobků s přihlédnutím k době potřebné k provedení zušlechťovacích operací.
Tato doba se počítá ode dne ukončení dočasného vývozu.
Pokud to vyžadují okolnosti, může být tato doba na žádost držitele prodloužena.
3. Držitel předchozího povolení navrátí povolení příslušným orgánům, jakmile jej plně využije nebo jakmile bude zřejmé, že ho již plně nevyužije.
Pokud držitel potřebuje povolení pro nevyřízený zpětný dovoz zušlechtěných výrobků, kontaktuje příslušné orgány, které přijmou příslušná opatření a informují celní kontrolní orgán.
PROVÁDĚNÍ REŽIMU
Článek 13
Kontrolní celní orgán
1. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 14 odst. 5, bude celní orgán uvedený v předchozím povolení, příslušný k provádění hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku a nazývaný "kontrolní celní orgán", kontrolovat dodržování podmínek zejména na základě:
a) vyhotovení č. 3 předchozího povolení;
b) vyhotovení vývozních a dovozních prohlášení;
c) evidence zásob uvedené v čl. 3 odst. 7.
2. Informuje příslušné orgány, pokud se dozví o skutečnosti, že jsou vyvážena menší množství, než která odpovídají povoleným množstvím.
3. Členské státy mohou pověřit orgány příslušné k vydávání předchozích povolení některými nebo všemi činnostmi celního kontrolního orgánu.
Článek 14
Dočasný vývoz zboží a jeho propuštění do volného oběhu
1. Pokud nejsou v tomto nařízení nebo v základním nařízení zvláštní ustanovení, použijí se příslušná ustanovení nařízení (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93.
2. Celní orgán, u kterého jsou plněny formality pro dočasný vývoz, informuje celní kontrolní orgán zasláním kopie vývozního prohlášení.
3. Celní orgán, který provádí formality pro propuštění do volného oběhu,
- odepíše zpětně dovezená množství v předchozím povolení a
- informuje kontrolní celní orgán zasláním kopie dovozního prohlášení.
4. Požadované informace mohou být podány elektronicky, pokud skýtají stejné záruky a pokud má dotyčný celní orgán k předchozím povolením přístup přes počítačovou síť.
5. Pokud povolení pro pasivní zušlechtění v souladu s nařízením (EHS) č. 2913/92 existuje souběžně s předchozím povolením v souladu s tímto nařízením, příslušné orgány mohou pro kontrolu postupu namísto odstavců 1 až 4 a čl. 13 odst. 1 použít příslušná ustanovení nařízení (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93.
PORUŠENÍ PŘEDPISŮ
Článek 15
1. Celní orgány, které zjistí porušení ustanovení tohoto nebo základního nařízení, neprodleně uvědomí orgán, který vydal předchozí povolení.
2. Každý členský stát stanoví sankce pro případy, kdy příslušné orgány zjistí, že žádost o předchozí povolení obsahuje nepravdivé údaje uvedené buď úmyslně, či v důsledku hrubé nedbalosti, nebo bylo-li vážně porušeno jakékoli jiné pravidlo stanovené v tomto nebo základním nařízení.
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 16
1. Příslušné orgány v členských státech Komisi na její žádost sdělí, pokud možno elektronicky, statistické údaje o zboží zpětně dovezeném na jejich území v souladu s tímto nařízením.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům, pokud možno elektronicky.
2. Pokud příslušné orgány zjistí, že množství ve smyslu čl. 3 odst. 4 a 6 základního nařízení byla celkově či částečně nevyužita nebo že se jich držitel vzdal, sdělí to neprodleně Komisi, pokud možno přes integrovanou elektronickou síť, nejpozději však do 20 dnů ode dne uplynutí lhůty pro vývoz nebo uplynutí doby platnosti povolení.
3. Při provádění ustanovení čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 základního nařízení příslušné orgány členských států sdělí Komisi do 15. ledna každého roku celková množství přidělená již dříve oprávněným osobám podle kategorie a podle třetí země a rovněž tak množství upravená podle čl. 3 odst. 4 druhého a třetího pododstavce a čl. 3 odst. 5 pátého a šestého pododstavce základního nařízení.
4. Při provádění ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. c) základního nařízení členské státy sdělí Komisi seznam zboží, u něhož provozovatelé v předchozím roce využili více než 14 %, s označením textilní kategorie každého výrobku, původu a množství (popřípadě hmotnosti a zvláštních měrných jednotek).
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1828/83 [7] a (ES) č.
1816/95 [8]. Tímto zrušením zůstává nedotčena platnost jakéhokoli předchozího povolení vydaného podle těchto nařízení.
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Stávající tiskopisy žádostí a předchozích povolení se však mohou nadále používat do 30. června 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3050/95 ze dne 22. prosince 1995 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku u řady výrobků určených pro výrobu, údržbu a opravu letadel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že výroba zboží uvedeného v tomto nařízení je v současné době ve Společenství nedostatečná nebo vůbec neexistuje a že výrobci tudíž nemohou uspokojit potřeby průmyslu Společenství, který tyto výrobky využívá;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství pozastavit zcela všeobecná cla společného celního sazebníku pro tyto výrobky;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí o pozastavení těchto všeobecných cel by mělo přijmout Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení dočasném pozastavení všeobecných cel pro letadla nebyla během posledních let v podstatě upravena; že v zájmu racionálního uplatňování dotyčných opatření by tudíž bylo vhodné neomezovat období platnosti tohoto nařízení, neboť jeho oblast působnosti může být v případě potřeby upravena prostřednictvím nařízení Rady;
vzhledem k tomu, že změny kombinované nomenklatury a kódů Taric nezpůsobují žádné podstatné změny; že z důvodu zjednodušení by mělo být přijato opatření, na základě kterého by Komise mohla po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex učinit nezbytné změny a technické úpravy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Všeobecná cla společného celního sazebníku pro výrobky uvedené v příloze se zcela pozastavují, jsou-li tyto výrobky určeny pro výrobu, údržbu a opravu letadel o pohotovostní hmotnosti vyšší než 2000 kilogramů. Kontrola zvláštního použití se provádí podle článků 291 až 304 nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1].
Článek 2
Opatření nezbytná pro uplatnění tohoto hařízení, a to změny a technické úpravy, které budou nezbytné v důsledku změn kombinované nomenklatury nebo kódů Taric, přijme Komise postupem podle článku 3.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [2].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami lodí se ztrátami na životech;
vzhledem k tomu, že pro lodě typu ro-ro platí od 1. července 1998 Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti zajišťující bezpečnost lodí a zabránění znečištění (dále jen "předpis ISM", který byl přijat Mezinárodní námořní organizací (IMO) na základě rezoluce jejího shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993 za přítomnosti členských států a byl zahrnut do Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974;
vzhledem k tomu, že toto představuje jedno z řady opatření ke zvýšení bezpečnosti na moři; že předpis ISM nemá ještě závaznou, ale jen doporučující podobu;
vzhledem k tomu, že bezpečnost lidského života na moři lze účinně zvýšit přísným a závazným uplatňováním předpisu ISM;
vzhledem k tomu, že řízení bezpečnosti lodí typu ro-ro je předmětem naléhavého zájmu Společenství; že jednotné a systematické uplatňování předpisu ISM ve všech členských státech může být krokem k řízení bezpečnosti lodí typu ro-ro;
vzhledem k tomu, že ve svém usnesení ze dne 22. prosince 1994 o bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [4] Rada vyzvala Komisi, aby v souladu s mezinárodním právem předložila návrh na uspíšené závazné uplatňování předpisu ISM na všechny pravidelné služby osobních lodí typu ro-ro provozované mezi evropskými přístavy;
vzhledem k tomu, že se vyžaduje přísné a závazné uplatňování předpisu ISM, aby bylo zajištěno, že společnosti provozující námořní osobní lodě typu ro-ro zavedou a budou řádně udržovat systémy řízení bezpečnosti jak na lodích, tak na úrovni společností;
vzhledem k tomu, že opatření na úrovni Společenství je nejlepší cestou k zajištění uspíšeného závazného uplatňování předpisu ISM a účinné kontroly jeho uplatňování s tím, že se zamezí narušování soutěže mezi různými přístavy Společenství a mezi loďmi typu ro-ro; že jen přímo použitelné nařízení může zajistit toto uplatňování; že uspíšené uplatňování vyžaduje, aby toto nařízení bylo použitelné od 1. července 1996;
vzhledem k tomu, že uspíšené závazné provádění předpisu ISM na všech lodích typu ro-ro bez ohledu na to, pod kterou vlajkou plují, rovněž bere v úvahu požadavek obsažený v bodu 2 rezoluce A.741(18) Mezinárodní námořní organizace, který důrazně naléhá na vlády, aby předpis provedly co nejdříve, přičemž přednost je dána mimo jiné lodím přepravujícím cestující;
vzhledem k tomu, že za bezpečnost lodí odpovídají především státy vlajky; že členské státy mohou zajistit, aby trajekty plující pod jejich vlajkou a společnosti tyto trajekty provozující vyhověly přiměřeným pravidlům pro řízení bezpečnosti; že vyžadovat účinný soulad s pravidly bezpečnosti jako podmínku pro provozování osobních lodí typu ro-ro na pravidelných linkách je pro členské státy jedinou cestou, jak zajistit bezpečnost všech lodí typu ro-ro bez ohledu na jejich vlajku, které jsou provozovány nebo mají být provozovány na pravidelných linkách z přístavů těchto členských států;
vzhledem k tomu, že společnosti provozující lodě typu ro-ro výlučně v chráněných vodách mezi přístavy ve stejném členském státě představují omezenější riziko a budou muset převzít poměrně větší administrativní zátěž než ostatní společnosti, a proto by jim měla být poskytnuta dočasná odchylka;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit podmínky, za kterých je uplatňován předpis ISM, a že je nezbytné vymezit podmínky pro vydávání a ověřování dokladu o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že členské státy mohou považovat za nezbytné přenést své pravomoci na specializované subjekty pro plnění svých povinností vyplývajících z tohoto nařízení nebo se při plnění těchto povinností na tyto subjekty spoléhat; že vhodnou cestou k zajištění jednotné a přiměřené úrovně kontroly je vyžadovat, aby všechny tyto subjekty vyhovovaly požadavkům směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [5];
vzhledem k tomu, že členský stát musí mít možnost pozastavit provoz určitých lodí typu ro-ro plujících z jeho přístavů, pokud je přesvědčen o existenci vážného rizika ohrožení bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí, s výhradou rozhodnutí přijatého v rámci regulativního výboru, které členský stát musí respektovat;
vzhledem k tomu, že pro změnu tohoto nařízení při zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni je nezbytné uplatnit zjednodušený postup projednávání ve výboru regulativní povahy;
vzhledem k tomu, že rychlé zavedení těchto bezpečnostních pravidel vyvolává zvláštní technické a správní problémy pro Řecko, protože existuje velmi vysoký počet společností usazených v Řecku provozujících trajekty pod řeckou vlajkou a výlučně mezi řeckými přístavy; že má být proto poskytnuta odchylka s omezenou dobou platnosti řešící tuto situaci s příhlédnutím k tomu, že linková osobní a trajektová doprava mezi řeckými přístavy bude do 1. ledna 2004 vyloučena z volného pohybu služeb podle nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je posílit řízení bezpečnosti a bezpečný a k životnímu prostředí šetrný provoz osobních lodí typu ro-ro plujících mezi přístavy členských států Společenství na pravidelných linkách, a to tak, aby společnosti provozující lodě typu ro-ro dodržovaly předpis ISM pomocí těchto opatření:
- společnosti zavedou a budou patřičně udržovat systémy řízení bezpečnosti na lodích a na pobřeží,
- kontrolu těchto systémů vykonávají správami státu vlajky a přístavního státu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení a pro účely uplatňování předpisu ISM se:
a) "lodí typu ro-ro" rozumí námořní plavidlo pro přepravu cestujících vybavené zařízením umožňujícím silničním nebo železničním vozidlům najet na loď nebo sjet z lodi, přičemž plavidlo přepravuje více než 12 cestujících;
b) "linkovou dopravou" rozumí řada plaveb lodí typu ro-ro provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými místy buď
1) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
2) plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
c) "společností" rozumí vlastník lodi typu ro-ro nebo jakýkoliv jiný subjekt či osoba, jako je správce nebo nájemce plavidla, kterému vlastník lodi svěřil provozování lodi;
d) "uznaným subjektem" rozumí subjekt uznaný v souladu se směrnicí 94/57/ES;
e) "předpisem ISM" rozumí Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění, přijatý Mezinárodní námořní organizací na základě rezoluce jejího shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993 a připojený k tomuto nařízení;
f) "správou" rozumí vládu státu, pod jehož vlajkou je loď typu ro-ro oprávněna plout;
g) "dokladem o shodě" rozumí doklad vydaný společnostem v souladu s odstavcem 13.2 předpisu ISM;
h) "osvědčením o řízení bezpečnosti" rozumí osvědčení vydané lodím typu ro-ro v souladu s odstavcem 13.4 předpisu ISM;
i) "chráněnými vodami" rozumí oblasti, kde je celoroční pravděpodobnost významné výšky vln překračujících 1,5 m menší než 10 %, a ve kterých loď typu ro-ro nikdy není vzdálena více než šest námořních mil od místa útočiště, kterého mohou osoby ze ztroskotané lodi dosáhnout.
Článek 3
Toto nařízení platí pro všechny společnosti provozující nejméně jednu loď typu ro-ro z přístavu členského státu Společenství nebo do něj a poskytující linkovou dopravu bez ohledu na vlajku, pod kterou pluje.
Článek 4
1. Všechny společnosti jsou povinny vyhovět všem ustanovením odstavců 1.2 až 13.1 a odstavce 13.3 předpisu ISM, jako by byla závazná, aby jejich plavidla mohla poskytovat linkovou dopravu z přístavu členského státu Společenství nebo do něj.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí společnosti do 1. července 1997 odložit povinnost vyhovět tomuto nařízení, pokud provozují loď nebo lodě typu ro-ro zajišťující linkovou dopravu výlučně v chráněných vodách mezi přístavy umístěnými ve stejném členském státě.
Článek 5
1. Členské státy vyhoví ve vztahu ke společnostem a lodím typu ro-ro odstavcům 13.2, 13.4 a 13.5 předpisu ISM, jako by byly závazné.
2. Pro účely odstavce 1 mohou členské státy přenést své úkoly pouze na uznaný subjekt či se na něj spolehnout zcela nebo částečně.
Pro účely odstavce 13.2 předpisu ISM může členský stát vydat doklady o shodě pouze společnosti, jejíž hlavní středisko činnosti je na jeho svrchovaném území.
Před vydáním dokladů se členské státy poradí se správou států, pod jejichž vlajkou jsou lodě typu ro-ro této společnosti oprávněny plout, pokud tato správa není správou vydávajícího členského státu.
3. Doklad o shodě platí pět let ode dne vydání za předpokladu, že se jednou za rok uskuteční kontrola v zájmu potvrdit řádné fungování systému řízení bezpečnosti a potvrdit, že případné úpravy zavedené od poslední kontroly vyhovují předpisu ISM.
4. Osvědčení o řízení bezpečnosti platí pět let ode dne jeho vydání za předpokladu, že se nejméně každých 30 měsíců uskuteční průběžná kontrola s cílem potvrdit řádné fungování systému řízení bezpečnosti a potvrdit, že případné úpravy zavedené od poslední kontroly vyhovují předpisu ISM.
5. Pro účely tohoto nařízení a zejména článku 6 přijme každý členský stát doklad o shodě nebo osvědčení o řízení bezpečnosti vydané správou kteréhokoliv jiného členského státu nebo uznaným subjektem působícím jejím jménem.
6. Členský stát uzná doklady o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti vydané správou třetí země nebo jejím jménem, jestliže prokazují soulad s tímto nařízením.
Doklady o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti vydané jménem správ třetích zemí mohou být uznány jen tehdy, jestliže byly vydány uznaným subjektem.
Článek 6
Členské státy se samy přesvědčí, že všechny společnosti poskytující linkovou dopravu loďmi typu ro-ro z jejich přístavů nebo do nich vyhovují tomuto nařízení.
Článek 7
Domnívá-li se členský stát, že společnost, přestože je držitelem dokladu o shodě, není schopna provozovat loď typu ro-ro na pravidelné lince z jeho přístavů nebo do nich vzhledem k tomu, že existuje možnost vážného ohrožení bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí, může provoz této dopravy pozastavit do doby, než je toto nebezpečí odstraněno.
V tom případě se použije tento postup:
a) členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a řádně je odůvodní;
b) Komise prošetří, zda je pozastavení provozu oprávněné z důvodů vážného ohrožení bezpečnosti a životního prostředí;
c) postupem podle čl. 10 odst. 2 se rozhodne, zda je rozhodnutí členského státu pozastavit provoz této dopravy odůvodněné vážným ohrožením bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí, nebo zda tomu tak není; jestliže je pozastavení nedůvodné, je dotyčný členský stát vyzván, aby odvolal toto pozastavení provozu.
Článek 8
V zájmu zohlednění všeobecných podmínek předpisu ISM přezkoumá Komise uplatňování tohoto nařízení tři roky po jeho vstupu v platnost a navrhne veškerá vhodná opatření.
Článek 9
V zájmu zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni, a zejména na úrovni Mezinárodní námořní organizace, mohou být postupem podle čl. 10 odst. 2 změněny a zahrnuty do přílohy řídících zásad pro správy týkajících se uplatňování předpisu ISM
a) definice předpisu ISM v článku 2;
b) lhůty platnosti dokladů o shodě nebo osvědčení o řízení bezpečnosti a četnost kontrol těchto dokladů podle čl. 5 odst. 3 a 4;
c) příloha;
d) definice "uznaného subjektu" v článku 2.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 93/75/EHS [7].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese do 40 dní ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Je použitelné ode dne 1. července 1996. Odchylně od prvního pododstavce se toto nařízení až do 31. prosince 1997 nevztahuje na společnosti zřízené podle řeckého práva, které mají své hlavní středisko činnosti v Řecku a které provozují lodě typu ro-ro zapsané a plující pod vlajkou Řecka a poskytující linkovou dopravu výlučně mezi přístavy v Řecku.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1995, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 992/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
992/95 [1] byly otevřeny celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska; že kvóty byly přiděleny na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím, uzavřené dne 14. května 1973 [2]; že po přistoupení Španělska a Portugalska ke Společenství byla uzavřena Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím a Norskem, která byla schválena rozhodnutím 86/557/EHS [3];
vzhledem k tomu, že výše uvedená dohoda byla změněna nebo doplněna Dohodou o Evropském hospodářském prostoru a Dvoustrannou dohodou ve formě výměny dopisů s Norskem a schválena rozhodnutím 93/737/ES [4];
vzhledem k tomu, že po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska je třeba výše uvedené kvóty upravit tak, aby mimo jiné zohlednily stávající obchodní režimy pro produkty rybolovu mezi Rakouskem, Finskem a Švédskem na jedné straně a Norskem na straně druhé;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem byl uzavřen a rozhodnutím 95/312/ES [5] schválen dodatkový protokol k výše uvedené dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím; že tímto protokolem se Společenství zavázalo otevřít každý rok za určitých podmínek celní kvóty Společenství s nulovou celní sazbou pro řadu produktů rybolovu pocházejících z Norska;
vzhledem k tomu, že dotyčné celní kvóty by tedy měly být otevřeny od 1. ledna do 31. prosince každého roku; že s ohledem na to, že tyto koncese je možné zavést až 1. července 1995, je proto třeba výjimečně pro rok 1995 otevřít kvóty od 1. července do 31. prosince, avšak pro plný roční objem;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství na jedné straně a Norské království na druhé straně uzavřelo pro některé zemědělské produkty Dohodu ve formě výměny dopisů, která byla schválena rozhodnutím 95/582/ES [6]; že na základě této dohody se Společenství zavázalo otevřít ve prospěch Norska od 1. ledna 1995 roční celní kvóty Společenství s nulovou celní sazbou pro některé zemědělské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 992/95 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Protokol o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce [7], který tvoří přílohu Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím, ve znění článku 3 dodatkového protokolu k dohodě, se použije."
2. Přílohy I a II se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1956/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla k mezinárodnímu společnému inspekčnímu programu přijatému Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
1956/88 [3] se provádí mezinárodní společný inspekční program přijatý Komisí pro rybolov Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO) dne 10. února 1988;
vzhledem k tomu, že ve snaze o zesílení kontroly a lepší dodržování opatření v oblasti upravené předpisy NAFO Evropské společenství vyslovilo v rámci dohody o rybolovu uzavřené s Kanadou dne 20. dubna 1995 a na zasedání Komise pro rybolov ve dnech 11. až 15. září 1995 souhlas se změnami uvedeného mezinárodního společného inspekčního programu;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem XI úmluvy NAFO se tyto změny stávají pro smluvní strany závazné od listopadu 1995, pokud nejsou vzneseny žádné námitky;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné změnit nařízení (EHS) č. 1956/88, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1956/88 se mění takto:
1. V bodu 2ii přílohy se doplňuje nový text, který zní:
"Inspekce plavidel se provádějí nediskriminačním způsobem.
Počet inspekcí závisí na velikosti loďstva a na dodržování předpisů.
Smluvní strany zajistí, aby jejich inspektoři dbali zejména na to, aby nedošlo k poškození nákladu nebo zařízení, u který má být inspekce provedena.
Narušování rybolovných i běžných činností na palubě by mělo být co nejvíce omezeno.
Posádky a plavidla jednající v souladu s ochrannými a donucovacími opatřeními NAFO by neměly být bezdůvodně obtěžovány.
Cílem inspekcí je pouze zajistit dodržování předpisů NAFO."
2. V příloze se doplňují nové body 9 a 10 a dosavadní body 9 až 15 se nově označují jako body 11 až 17:
"9. Tato porušení předpisů podléhají postupům uvedeným v bodě 10:
i) nepravdivé nahlášení úlovků;
ii) porušení předpisů o velikosti ok;
iii) porušení "systému hail";
iv) narušování satelitního vyhledávacího systému;
v) bránění inspektorovi nebo pozorovateli v provádění jeho nebo jejích povinností;
vi) cílený rybolov rybí populace, která podléhá moratoriu nebo jejíž lov je zakázán.
10. Aniž jsou dotčeny odstavce 7 a 8:
i) pokud inspektor NAFO zjistí, že se nějaké plavidlo v závažném rozsahu dopustilo porušení předpisů podle odstavce 9, smluvní strana plavidla se postará o to, aby příslušné plavidlo bylo do 72 hodin podrobeno inspekci, kterou provede inspektor řádně zmocněný touto smluvní stranou.
V zájmu zajištění důkazů inspektor NAFO přijme všechna opatření nezbytná k zajištění bezpečnosti a trvalosti důkazů a může zůstat na palubě plavidla po dobu nezbytně nutnou k poskytnutí informací o porušení předpisů řádně zmocněnému inspektorovi;
ii) v odůvodněných případech příslušný orgán členského státu vlajky nebo inspektor zmocněný uvedeným orgánem vyzve plavidlo, aby ihned doplulo do nejbližšího přístavu zvoleného velitelem plavidla, a to buď do St. John's, Halifax, domovského přístavu plavidla, nebo přístavu určeného členským státem vlajky, za účelem podrobení se důkladné inspekci pod pravomocí členského státu vlajky a za přítomnosti inspektora NAFO jakékoli jiné smluvní strany, která si přeje účastnit se inspekce.
Pokud plavidlo není zavoláno do přístavu, smluvní strana musí včas poskytnout řádné odůvodnění výkonnému tajemníkovi, který je na požádání zpřístupní jakékoli jiné smluvní straně;
iii) pokud inspektor NAFO zjistí, že se nějaké plavidlo v závažném rozsahu dopustilo porušení předpisů podle odstavce 9, ihned to nahlásí příslušnému orgánu členského státu vlajky a výkonnému tajemníkovi, který to rovněž ihned nahlásí ostatním smluvním stranám, které mají inspekční plavidlo v oblasti podle úmluvy;
iv) pokud je plavidlo vyzváno k doplutí do přístavu za účelem podrobení se důkladné inspekci podle bodu ii), inspektor NAFO jiné smluvní strany může se souhlasem smluvní strany plavidla vstoupit na palubu plavidla během jeho plavby do přístavu, může zůstat na palubě plavidla během jeho plavby do přístavu a může být přítomen během inspekce plavidla v přístavu;
v) pokud bylo zjištěno porušení ochranných a donucovacích opatření, které je podle názoru řádně zmocněného inspektora smluvní strany plavidla podle bodu ii) dostatečně závažné, tento inspektor přijme všechna opatření nezbytná pro zajištění bezpečnosti a trvalosti důkazů včetně zapečetění podpalubí plavidla pro případnou inspekci v přístavu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 189/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k určitým kontrolním opatřením přijatým Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
189/92 [3] stanovilo prováděcí pravidla k určitým kontrolním opatřením přijatým Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO);
vzhledem k tomu, že se Evropské společenství a Kanada v dohodě o rybolovu ze dne 20. dubna 1995 dohodly, že zavedou doplňková kontrolní opatření použitelná pro rybářská plavidla, která operují v oblasti upravené předpisy NAFO;
vzhledem k tomu, že Komise pro rybolov NAFO přijala dne 15. září 1995 návrh na změnu systému rádiového hlášení;
vzhledem k tomu, že nebudou-li vzneseny připomínky, návrh se podle článku XI úmluvy NAFO stane opatřením, které je pro smluvní strany od 15. listopadu 1995 závazné;
vzhledem k tomu, že upravený systém je pro Společenství přijatelný;
vzhledem k tomu, že by nařízení (EHS) č. 189/92 mělo být změněno takovým způsobem, aby rybářská plavidla Společenství zavazovalo k dodržování těchto nových opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 189/92 se mění takto: 1. V bodech 1.1 a 1.4 se vkládá nová odrážka, která zní:
- "— druhy (3 alfa kód) v kilogramech (zaokrouhleno na nejbližších 100 kilogramů).
Celkové množství druhů, jejichž celková hmotnost pro jednotlivé druhy je nižší než jedna tuna, může být ohlášeno pomocí 3 alfa kódu "MZZ" (mořské ryby blíže neurčené)."
2. V bodě 1.4 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Tyto zprávy se předají alespoň šest hodin před vyplutím plavidla z oblasti upravené předpisy a budou obsahovat následující údaje v uvedeném pořadí:".
3. Vkládají se nové body 1.5 a 1.6, které znějí:
"1.5 Veškeré překládky v oblasti upravené předpisy.
Tato zpráva se předá alespoň šest hodin předem a bude obsahovat následující údaje v uvedeném pořadí:
- název plavidla,
- volací značku,
- externí identifikační písmena a čísla,
- datum, čas a zeměpisnou polohu,
- označení kódu zprávy: "TRANS",
- celkovou zaokrouhlenou hmotnost v kilogramech jednotlivých druhů (3 alfa kód), které mají být přeloženy na jiné plavidlo (zaokrouhlenou na nejbližších 100 kilogramů),
- jméno velitele plavidla.
1.6 Na plavidla vybavená zařízením, které umožňuje automatický přenos jejich polohy, se požadavky na rádiové hlášení stanovené v bodech 1.2 a 1.3 nevztahují."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3069/95 ze dne 21. prosince 1995, kterým se pro rybářská plavidla Společenství, která operují v oblasti upravené předpisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO), zavádí pozorovatelský program Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že úmluva o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku byla schválena Společenstvím v nařízení (EHS) č. 3179/78 [3] a vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1979;
vzhledem k tomu, že Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO), která byla založena na základě úmluvy NAFO, přijala mezinárodní společný inspekční a sledovací program, který byl přijat Radou v nařízení (EHS) č. 1956/88 [4];
vzhledem k tomu, že NAFO přijala pro období 1993 až 1995 pilotní pozorovací program, jehož provedení ve Společenství bylo zaručeno nařízením (EHS) č. 3928/92 [5];
vzhledem k tomu, že pro zdokonalení kontroly a vynucování v oblasti upravené předpisy NAFO a pro rozšíření stávajícího mezinárodního společného inspekčního a sledovacího programu se Společenství v rámci NAFO a dohody o rybolovu uzavřené s Kanadou zavázalo, že na paluby rybářských plavidel Společenství provozujících rybolovné činnosti v uvedené oblasti upravené předpisy NAFO rozmístí pozorovatele Společenství;
vzhledem k tomu, že komise pro rybolov NAFO přijala 15. září 1995 návrh na zavedení globálního pozorovacího programu;
vzhledem k tomu, že podle článku XI úmluvy NAFO se tento návrh, nebudou-li vzneseny žádné připomínky, stane od 15. listopadu 1995 pro smluvní strany závazným opatřením; vzhledem k tomu, že tento program je pro Společenství přijatelný;
vzhledem k tomu, že by se pozorovací program měl řídit jediným nařízením, a proto by nařízení (EHS) č. 3928/92 mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že by k uvedenému programu měla být stanovena prováděcí pravidla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1956/88, Komise Evropských společenství rozmístí pozorovatele Společenství na paluby všech rybářských plavidel, která provozují nebo hodlají provozovat rybolovné činnosti v oblasti upravené předpisy NAFO. Řádně jmenovaní pozorovatelé zůstanou na palubách rybářských plavidel, na která byli umístěni, dokud nebudou nahrazeni jinými pozorovateli.
Vyjma z důvodu vyšší moci se rybářským plavidlům bez pozorovatele na palubě v oblasti upravené NAFO nepovolí zahájit rybolovnou činnost ani v ní pokračovat.
Článek 2
Velitelé rybářských plavidel Společenství, která operují v oblasti upravené předpisy NAFO, přijmou pozorovatele Společenství a během pobytu na palubě s nimi budou spolupracovat při výkonu jejich povinností.
Článek 3
Pravidla, jimiž se řídí přidělování pozorovatelů, jejich povinnosti a závazky velitelů plavidel, jsou stanovena v příloze I.
Článek 4
Komise uhradí náklady vyplývající z pozorovacího programu v souladu s pravidly uvedenými v příloze II.
Článek 5
Příslušné orgány členských států, jimž pozorovatelé na konci období pozorování zasílají závěrečnou zprávu, vyhodnotí obsah a závěry uvedené zprávy.
Pokud ze zprávy vyplývá, že pozorované plavidlo provozovalo rybolovné činnosti, které jsou v rozporu s ochrannými opatřeními, přijmou uvedené orgány veškerá nezbytná opatření, aby záležitost přezkoumaly a uvedeným činnostem zabránily.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 3928/92 se zrušuje.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že nová orientace společné zemědělské politiky by měla vést k lepší rovnováze na trzích a zlepšovat konkurenceschopnost zemědělství Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s rýží musí zahrnovat režim společných cen pro Společenství; že tento režim může být zaveden stanovením intervenční ceny za neloupanou rýži platné pro celé Společenství, za niž jsou příslušné subjekty povinny nakupovat rýži, která jim je nabízena;
(3) vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání se Společenství zavázalo k postupnému snižování cel vyplývajících z celních sazeb původního režimu dávek; že snížení cel musí být doprovázeno poklesem cen ve Společenství, aby mohla být zachována konkurenceschopnost produktů Společenství; že za účelem zamezení ztrát v příjmech producentů, které vyplývají z výše uvedeného snížení úředních cen, je vhodné zavést režim vyrovnávacích plateb pro produkci určenou na hektar se záměrem udržet současnou úroveň výnosnosti plodiny, jejichž výše se stanoví na základě předpokládaného cenového snížení a agronomických výnosů zaznamenaných v jednotlivých členských státech v období, které je považováno za reprezentativní; že je za tímto účelem vhodné vybrat nejvyšší výsledek v:
- průměru tří let, který se získá vyloučením roku s nejvyšším výnosem a roku s nejnižším výnosem během období 1990/91 až 1994/95, a
- průměru tří let 1992/93, 1993/94 a 1994/95;
(4) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit určité podmínky týkající se žádosti o vyrovnávací platby a určit datum platby producentům;
(5) vzhledem k tomu, že při zavedení výše uvedeného režimu vyrovnávacích plateb na hektar by bylo vhodné stanovit základní plochu pro producentský členský stát; že toto stanovení by mělo vyjadřovat plochu obdělávanou během posledního roku statisticky dostupné produkce; že však je pro zohlednění sucha vhodné přihlížet v případě Španělska a Portugalska k poslednímu dostupnému roku podle regionů, s výjimkou regionů postižených suchem, u nichž se přihlíží k poslednímu roku před suchem; že pokud jde o Francouzskou Guayanu, je vhodné stanovit základní plochu v souladu s plochou, na kterou se vztahují opatření podle čl.
3 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č.
3763/91 ze dne 16. prosince 1991, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů [3]; že takové stanovení umožňuje udržovat cíle produkce slučitelné s požadavky trhu a dodržovat závazky přijaté v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání týkajících se obchodního vývozu; že dodržení základní plochy lze v případě překročení zajistit tím, že se podpora sníží v míře postačující k tomu, aby to producenty od překračování maxima odrazovalo;
(6) vzhledem k tomu, že by za účelem dosažení rovnováhy na trhu měl být vytvořen intervenční režim; že by intervenční období mělo být omezeno na čtyři měsíce, aby byl zachován původní účel intervence a zabránilo se tomu, že by se stala sama o sobě odbytištěm;
(7) vzhledem k tomu, že intervenční cena by měla nadále podléhat určitému počtu měsíčních zvýšení, aby se mimo jiné zohlednily náklady za skladování a finanční poplatky za skladování rýže ve Společenství a potřeba zajistit, aby odbyt zásob odpovídal požadavkům trhu; (8) vzhledem k tomu, že by měla existovat produkční náhrada pro rýžový škrob a odvozené produkty analogicky s náhradou stanovenou pro produkty podle článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [4], kterým konkurují;
(9) vzhledem k tomu, že vytvoření jednotného trhu Společenství s rýží vyžaduje zavedení jednotného obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství; že obchodní režim, který doplňuje intervenční opatření a stanoví dovozní poplatky a vývozní náhrady, by měl zásadně stabilizovat trh Společenství; že uvedený obchodní režim vychází ze závazků učiněných v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání; že určité druhy rýže na různých stupních zpracování, a zejména rýže typu Indica a Japonica, se identifikují prostřednictvím kódů KN; že pokud by hospodářské subjekty měly před příchodem dotčených zásilek možnost vědět, jaký poplatek má být použit, usnadnilo by se provádění mezinárodních dohod;
(10) vzhledem k tomu, že za účelem umožnění nepřetržité kontroly pohybu zboží by mělo být stanoveno, že vydávané dovozní a vývozní licence budou doplněny složením jistoty, jež zajistí, že transakce, pro něž jsou tyto licence žádány, budou provedeny;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem vyloučit, aby dovozy určitých zemědělských produktů měly škodlivý účinek na trh Společenství, mělo by být za dovozy jednoho nebo více takových produktů vybíráno dodatečné clo, pokud jsou splněny určité podmínky; že by proto mělo být přijato odpovídající opatření;
(12) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise byla oprávněna otevřít a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod;
(13) vzhledem k tomu, že možnost poskytování náhrady při vývozu do třetích zemí, která odpovídá rozdílu mezi cenami ve Společenství a na světovém trhu, v mezích stanovených v rámci závazků přijatých v Uruguayském kole mnohostranných obchodních jednání, má zajistit účast Společenství na mezinárodním obchodu s rýží; že tato možnost podléhá omezením ohledně množství a hodnoty;
(14) vzhledem k tomu, že dodržování omezení hodnoty lze zajistit při stanovení náhrad a sledováním plateb podle ustanovení o Evropském zemědělském orientačním a záručnímu fondu; že toto sledování může být usnadněno povinným stanovením náhrad předem, přičemž je v případě rozlišených náhrad možné změnit místo určení uvnitř zeměpisné oblasti, na niž se vztahuje jednotná sazba náhrady; že v případě změny místa určení by měla být vyplacena náhrada použitelná pro skutečné místo určení, přičemž nesmí být překročena částka náhrady pro původní místo určení;
(15) vzhledem k tomu, že zajištění souladu s omezeními ohledně množství vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému sledování; že za tím účelem by mělo poskytování náhrady podléhat předložení vývozní licence; že náhrady by měly být poskytovány v rámci množství, která jsou k dispozici, a s přihlédnutím k jednotlivým situacím u příslušných produktů; že odchylky od této právní úpravy lze povolit pouze u zpracovaných produktů, které nejsou uvedeny v příloze II Smlouvy, na něž se nevztahují omezení množství, a pro potravinovou pomoc, na niž se nevztahují žádná omezení; že je třeba umožnit stanovení odchylky od přísného dodržování předpisů pro produkty, u kterých vývozy s náhradami pravděpodobně nepřekročí stanovené množstevní omezení; že sledování množství vyvážených s náhradami během hospodářských let uvedených ve výše zmíněných mezinárodních závazcích bude prováděno na základě vývozních licencí vydávaných pro každý hospodářský rok;
(16) vzhledem k tomu, že kromě výše popsaného režimu a v míře nezbytné pro jeho řádné fungování by měla by být rovněž přijata ustanovení, která by zcela nebo zčásti zakazovala, aby byl použit režim aktivního zušlechťovacího styku, pokud by to situace na trhu vyžadovala;
(17) vzhledem k tomu, že celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoli dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství; že se však cenový a celní mechanismus může za výjimečných okolností ukázat jako nedostatečný; že v takových případech by mělo být Společenství umožněno přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez obrany proti narušení, ke kterému by mohlo dojít po odstranění stávajících překážek dovozu; že tato opatření by měla být v souladu se závazky přijatými v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
(18) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena možnost přijmout opatření v případech, kdy je trh Společenství narušen nebo hrozí jeho narušení, čímž by bylo v důsledku dovozů nebo vývozů ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy;
(19) vzhledem k tomu, že by snížení společných cen od vstupu tohoto nařízení v platnost mohlo vést k narušení vnitřního trhu; že by proto Komise měla mít možnost přijmout všechna nezbytná opatření, aby se takovému narušení zabránilo;
(20) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby si členské státy a Komise v důsledku rozvoje společného trhu s rýží navzájem sdělovaly údaje nezbytné k provádění tohoto nařízení; že tato výměna informací je zvláště nezbytná u mezinárodních závazků;
(21) vzhledem k tomu, že by vytvoření jednotného trhu založeného na režimu společných cen mohlo být ohroženo poskytováním určitých podpor; že by se ustanovení Smlouvy, která umožňují posoudit podpory poskytované členskými státy a zakazují podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem, měla vztahovat na odvětví rýže;
(22) vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění provádění navrhovaných opatření by měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí prostřednictvím Řídícího výboru pro obiloviny;
(23) vzhledem k tomu, že by společná organizace trhu s rýží měla současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
(24) vzhledem k tomu, že výdaje, které vzniknou členským státům v důsledku závazků vyplývajících z tohoto nařízení, budou hrazeny Společenstvím podle článků 2 a 3 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [5];
(25) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s rýží stanovená nařízením (EHS) č.
1418/76 [6] byla několikrát pozměněna; že z důvodu počtu těchto textů, jejich složitosti a jejich rozptýlení do několika Úředních věstníků je používání těchto textů obtížné, a postrádají tak nezbytnou jasnost, která by měla být základem všech právních předpisů; že za těchto okolností by měly být sjednoceny do nového nařízení a výše uvedené nařízení (EHS) č.
1418/76 by mělo být zrušeno; že by mělo být zrušeno velké množství nařízení Rady, která byla od základního nařízení odvozena a která již nemají žádný právní základ;
(26) vzhledem k tomu, že režim vyrovnávacích plateb nezbytně vyžaduje dohled; že za účelem zajištění účinné kontroly by měl být tento režim podpor zaveden do integrovaného administrativního a kontrolního systému stanoveného nařízením (EHS) č. 3508/92 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společná organizace trhu s rýží obsahuje cenový a obchodní režim a vztahuje se na tyto produkty: kód KN _BAR_ Popis _BAR_
_BAR_ Neloupaná rýže (rýže paddy) _BAR_
11081910 _BAR_ Rýžový škrob _BAR_ 2. Pro účely tohoto nařízení se termíny "neloupaná rýže", "loupaná rýže", "poloomletá rýže", "celoomletá rýže", "kulatozrnná rýže", "střednězrnná rýže", "dlouhozrnná rýže" a "zlomková rýže" rozumí produkty definované v příloze A.
HLAVA I
CENY
Článek 2
Hospodářský rok pro všechny produkty uvedené v článku 1 začíná 1. září a končí 31. srpna následujícího roku.
Článek 3
1. Intervenční cena pro neloupanou rýži se stanoví na:
- 351,00 ECU/t pro hospodářský rok 1996/97,
- 333,45 ECU/t pro hospodářský rok 1997/98,
- 315,90 ECU/t pro hospodářský rok 1998/99,
- 298,35 ECU/t pro hospodářský rok 1999/2000 a následující hospodářské roky.
Intervenční cena je stanovena pro standardní jakost, kterou Rada určí kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
2. Intervenční cena podléhá měsíčním zvýšením během každého ze čtyř měsíců podle čl. 4 odst. 1. Takto získaná cena pro měsíc červenec zůstává platná do 31. srpna. Výše měsíčních zvýšení se určí postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy.
3. Intervenční cena se vztahuje na velkoobchodní úroveň, na zboží dodané ke skladišti a před vyložením.
Je použitelná pro všechna intervenční centra určená podle článku 8.
Článek 4
1. Během období od 1. dubna do 31. července budou intervenční agentury nakupovat množství neloupané rýže, která jim budou nabízena, pokud nabídky splňují podmínky, jež mají být určeny, zejména ohledně množství a jakosti.
2. Pokud se jakost nabízené neloupané rýže liší od jakosti standardní, pro niž byla stanovena intervenční cena, intervenční cena se zvýší, nebo sníží.
Za tím účelem, aby se zajistilo, že produkce bude zaměřena na určité odrůdy, mohou být stanoveny cenové přirážky a srážky, které se použijí pro intervenční cenu.
3. Za podmínek, které budou stanoveny, uvedou intervenční agentury do prodeje neloupanou rýži zakoupenou podle odstavce 1, a to pro vývoz do třetích zemí nebo pro zásobování vnitřního trhu.
Článek 5
Zvláštní opatření mohou být přijata, aby se:
- v některých regionech Společenství zabránilo používání článku 4 v nadměrném rozsahu,
- nahradil nedostatek neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof.
Článek 6
1. Producenti rýže ve Společenství mohou požadovat vyrovnávací platbu za podmínek stanovených v tomto článku a v souladu s podrobnými pravidly, která budou stanovena.
2. Vyrovnávací platba se stanoví na hektar půdy oseté rýží a je odlišná pro každý členský stát.
3. Částky vyrovnávacích plateb se stanoví takto:
Řecko _BAR_ 131,27 _BAR_ 262,55 _BAR_ 393,82 _BAR_
Za tím účelem, aby byla produkce lépe zaměřena, mohou být vyrovnávací platby rozlišeny použitím cenových přirážek a srážek podle jednotlivých odrůd.
Vyrovnávací platby se budou vyplácet v období mezi 16. říjnem a 31. prosincem po začátku probíhajícího hospodářského roku.
4. Stanoví se vnitrostátní základní plocha každého producentského členského státu. Pro Francii se však stanoví dvě základní plochy: jedna pro metropolitní území a druhá pro Guayanu. Základní plochy se stanoví takto: Španělsko: _BAR_ 104973 ha _BAR_ Francie: —metropolitní území: _BAR_ 24500 ha _BAR_
—Francouzská Guayana: _BAR_ 5500 ha _BAR_
Portugalsko: _BAR_ 34000 ha. _BAR_ 5. Pokud plochy vyhrazené pro rýži přesáhnou v daném roce některou ze základních ploch podle odstavce 4, bude všem producentům na dané základní ploše snížena vyrovnávací platba pro stejný hospodářský rok o:
- trojnásobek míry překročení, pokud je tato míra nižší než 1 %,
- čtyřnásobek míry překročení, pokud se tato míra rovná nebo je vyšší než 1 %, avšak nižší než 3 %,
- pětinásobek míry překročení, pokud se tato míra rovná nebo je vyšší než 3 %, avšak nižší než 5 %,
- šestinásobek míry překročení, pokud se tato míra rovná nebo je vyšší než 5 %.
Komise postupem podle článku 22 tohoto nařízení určí rozsah snížení, která se použijí.
O každé základní ploše poskytnou členské státy Komisi podrobné údaje s rozlišením podle odrůd na jednotlivých plochách, výnosů, produkce a zásob producentů a zpracovatelů rýže.
Tyto údaje musí být založeny na režimu povinných prohlášení producentů a zpracovatelů, který je zřízen, spravován a kontrolován členským státem.
Článek 7
1. Za podmínek, které budou stanoveny, může být poskytována produkční náhrada pro škrob a některé odvozené produkty získané z rýže a zlomkové rýže, které se používají při výrobě určitého zboží.
2. Náhrada podle odstavce 1 se stanoví pravidelně.
Článek 8
Postupem podle článku 22 se stanoví prováděcí pravidla k této hlavě, a to zejména:
a) seznam intervenčních center podle čl. 3 odst. 3. Tento seznam se přijme po projednání s dotčenými členskými státy a obsahuje zejména intervenční centra v oblastech, kde je přebytek, která mají k dispozici dostatečné prostory a technické vybavení a jsou v příznivé situaci, pokud jde o dopravní prostředky;
b) prováděcí pravidla k článku 4. Ta obsahují zejména:
- minimální jakost a množství požadované pro intervenci,
- cenové přirážky a srážky použitelné pro intervenci,
- postupy a podmínky pro převzetí zboží intervenčními agenturami a jakákoli další pravidla týkající se intervence,
- postupy a podmínky pro uvedení do prodeje intervenčními agenturami;
c) povahu a způsob použití opatření podle článku 5;
d) prováděcí pravidla k článku 6 a cenové přirážky a srážky použitelné pro vyrovnávací platbu;
e) prováděcí pravidla k článku 7, jakož i pro stanovení náhrad a sestavení seznamu produktů stanoveného v uvedeném článku.
HLAVA II
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 9
1. Při dovozu produktů uvedených v článku 1 do Společenství nebo vývozu těchto produktů ze Společenství se vyžaduje předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž jsou tím dotčena opatření přijatá k provádění článků 13 a 14.
Dovozní a vývozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti licencí a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 22.
Článek 10
1. Pro dodávky produktů kódu KN 1006 (vyjma kódu 10061010) do francouzského zámořského departementu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu a které pocházejí z členských států a jsou v jedné ze situací podle čl. 9 odst. 2 Smlouvy, může být stanovena subvence.
Výše této subvence se stanoví s přihlédnutím k potřebám zásobování trhu na území Réunionu na základě rozdílu mezi kurzy či cenami příslušných produktů na světovém trhu a kurzy či cenami těchto produktů na trhu Společenství a pokud je to nezbytné, cenou těchto produktů dodaných na ostrov Réunion.
Subvence se poskytne na žádost zájemce.
Subvence může být případně stanovena prostřednictvím nabídkového řízení. Toto nabídkové řízení se týká výše subvence.
Subvence se stanoví pravidelně postupem podle článku 22.
Komise však případně může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu subvenci v meziobdobí změnit.
2. Pro subvenci podle odstavce 1 se použijí pravidla financování společné zemědělské politiky.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 22.
Článek 11
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v článku 1 celní sazby společného celního sazebníku.
2. Odchylně od odstavce 1 se dovozní clo za:
a) loupanou rýži kódu KN 100620 rovná intervenční ceně platné v době dovozu zvýšené o:
- 80 % u loupané rýže kódů KN 10062017 a 10062098,
- 88 % u loupané rýže jiných kódů KN než 10062017 a 10062098
a snížené o dovozní cenu;
b) celoomletou rýži kódu KN 100630 rovná intervenční ceně platné v době dovozu zvýšené o procentní podíl, který se vypočte, a snížené o dovozní cenu.
Toto clo však nesmí překročit celní sazbu společného celního sazebníku.
Procentní podíl uvedený v písmenu b) se vypočte upravením příslušných procentních podílů v písmenu a) tak, že se zohlední přepočítací koeficient, náklady na zpracování a hodnota vedlejších produktů a přičte se částka pro ochranu průmyslu.
3. Odchylně od odstavce 1 se:
a) neuloží žádné clo na dovozy produktů kódů KN 100610, 100620 a 10064000 do francouzského zámořského departementu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu;
b) clo, které má být uloženo na dovozy produktů kódu KN 100630 do francouzského zámořského departementu Réunion, určených pro tamní spotřebu, se vynásobí koeficientem 0,30.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 22.
Tato pravidla zejména:
- stanoví přepočítací koeficienty pro rýži v jednotlivých stadiích zpracování, náklady na zpracování a hodnotu vedlejších produktů podle odstavce 2,
- stanoví částku pro ochranu průmyslu a budou zahrnovat ustanovení nezbytná pro určování a výpočet dovozních cen a prověření jejich pravosti,
- stanoví možnost, aby, pokud je to vhodné, v určených případech hospodářské subjekty mohly být před příjezdem příslušných zásilek obeznámeny s poplatkem, který se použije.
Článek 12
1. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 2, aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou v článku 11 dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství uzavřené v souladu s článkem 228 Smlouvy v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF příslušné zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 22. Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství, jakož i zvláštních ustanovení, která se použijí pro produkty uvedené v čl. 11 odst. 2, a to zejména pokud jde o ustanovení o určování dovozních cen, které se zohlední při ukládání dodatkového dovozního cla;
b) stanovení reprezentativních cen a ostatních kritérií k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 13
1. V míře nezbytné pro vývoz produktů uvedených v článku 1 v nezměněném stavu nebo ve formě zboží uvedeného v příloze B, na základě kurzů nebo cen těchto produktů na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 ve formě zboží uvedeného v příloze B nesmí být vyšší než náhrady poskytované pro tyto produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Při přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by vedl k diskriminaci mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
Náhrady se stanoví postupem podle článku 22.
Náhrady mohou být stanoveny zejména:
a) v pravidelných intervalech;
b) prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup v stanoven v minulosti.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
Náhrady stanovované v pravidelných intervalech pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) se stanoví nejméně jednou měsíčně.
4. Při stanovení náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající situace a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti rýže a zlomkové rýže na trhu Společenství,
- cen rýže a zlomkové rýže na světovém trhu;
b) cíle společné organizace trhu s rýží, které spočívají v zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na tomto trhu;
c) omezení vyplývající z dohod uzavřených podle článku 228 Smlouvy;
d) nutnost zabránit narušení trhu Společenství;
e) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
Při stanovení výše náhrady je třeba přihlížet zejména k nutnosti nastolit rovnováhu mezi použitím základních produktů pro vývoz zpracovaného zboží do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
5. Náhrada pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) se stanoví podle těchto zvláštních kritérií:
a) cen těchto produktů na různých reprezentativních vývozních trzích Společenství;
b) nejpříznivějších kurzů zjištěných na jednotlivých trzích dovážejících třetích zemí a
c) nejpříznivějších nákladů na uvedení produktů na trh a na jejich přepravu z trhů Společenství uvedených v písmenu a) do přístavů nebo jiných míst vývozu ve Společenství, které tyto trhy spojují, a rovněž podle nákladů na uvedení zboží na světový trh.
6. Pokud je náhrada stanovena prostřednictvím nabídkového řízení, týká se nabídkové řízení výše náhrady.
7. Náhrady pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se poskytnou pouze na základě žádosti a při předložení příslušné vývozní licence.
8. Výši náhrady pro vývoz produktů uvedených v článku 1 a vyvážených v nezměněném stavu je částka, která je platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci
nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku platnou pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
9. Postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93 [8] lze rozšířit působnost odstavců 7 a 8 rovněž na produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze B.
10. Postupem podle článku 22 se lze odchýlit od odstavců 7 a 8 v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
11. Kromě odchylky stanovené postupem podle článku 22 se náhrada pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) použitelná v souladu s odstavcem 4 upraví na úroveň částky měsíčních zvýšení použitelných pro intervenční cenu a, v případě potřeby, odchylek od této ceny v závislosti na stupni zpracování a při použití příslušného přepočítacího koeficientu.
Postupem podle článku 22 může být stanovena opravná částka.
Komise však může opravné částky v případě potřeby změnit.
Ustanovení předcházejících odstavců mohou být zcela nebo zčásti použita pro produkty uvedené v čl. 1 odst.
1 písm. c), jakož i pro produkty uvedené v článku 1 vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze B. V takovém případě se úprava v prvním odstavci opraví použitím koeficientu, který vyjadřuje poměr mezi množstvím základního produktu a množstvím tohoto produktu obsaženého ve zpracovaném produktu, který se vyváží nebo je použit ve vyváženém zboží.
12. Náhrada pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a) a b) je vyplacena, jestliže se prokáže, že:
- produkty, v případě neloupané rýže a loupané rýže, mají původ ve Společenství, vyjma případů, kdy se použije odstavec 13,
- produkty byly vyvezeny ze Společenství a
- v případě rozlišené náhrady produkty dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 8 písm. b).
Postupem podle článku 22 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
Postupem podle článku 22 mohou být stanovena doplňující ustanovení.
13. Náhrada se neposkytne při vývozu neloupané rýže a loupané rýže, která byla dovezena ze třetích zemí a do třetích zemí opětovně vyvezena, ledaže vývozce prokáže:
- že produkt, který má být vyvezen, je totožný s dříve dovezeným produktem a
- že při dovozu tohoto produktu byla vybrána všechna dovozní cla.
V takovém případě se náhrada pro každý produkt rovná clům vybraným při dovozu, jsou-li cla nižší než použitelná náhrada; jsou-li cla vybraná při dovozu vyšší než použitelná náhrada, použije se tato náhrada.
14. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných pro dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
15. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, a zejména pravidel pro úpravu uvedenou v odstavci 11, se stanoví postupem podle článku 22.
Stejný postup se použije i při změně přílohy B. Avšak prováděcí pravidla k odstavci 7 pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze se stanoví postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93.
Článek 14
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhů s rýží může Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy ve zvláštních případech zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního a pasivního zušlechťovacího styku v případě produktů uvedených v článku 1.
2. Je-li situace podle odstavce 1 výjimečně naléhavá a je-li trh Společenství narušen nebo hrozí-li, že bude narušen aktivním nebo pasivním zušlechťovacím stykem, odchylně od odstavce 1 Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu rozhodne o nezbytných opatřeních, která budou sdělena Radě a členským státům a jejichž doba platnosti nesmí překročit šest měsíců a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne ve lhůtě jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může být kterýmkoliv členským státem předloženo Radě ve lhůtě jednoho týdne ode dne, kdy mu bylo sděleno.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Nepřijme-li Rada do tří měsíců žádné rozhodnutí, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 15
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení, včetně definicí v příloze A, se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je zakázáno:
- vybírání jakýchkoliv poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoliv množstevních omezení dovozů nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 16
1. Pokud kurzy nebo ceny na světovém trhu jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 písm. a) a b) dosáhnou úrovně cen Společenství a pokud je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat a zhoršovat se, a je-li tím narušen nebo hrozí-li, že bude narušen trh Společenství, mohou být přijata vhodná opatření.
2. Za situaci, kdy kurzy nebo ceny na světovém trhu dosáhly úrovně cen Společenství, se považuje taková situace, kdy se tyto kurzy a ceny přiblíží nebo převýší intervenční cenu zvýšenou o:
- 80 % v případě loupané rýže kódů KN 10062017, 10062098 a
- 88 % v případě loupané rýže jiných kódů KN než 10062017 nebo 10062098.
3. Je pravděpodobné, že situace podle odstavce 1 bude pokračovat nebo zhoršovat se, bude-li existovat nerovnováha mezi nabídkou a poptávkou, a že hrozí, že tato nerovnováha vzhledem k očekávanému vývoji produkce a cen na trzích bude pokračovat.
4. Trh Společenství je narušen nebo hrozí, že bude narušen, v důsledku situace uvedené v předchozích odstavcích, pokud jsou ceny v mezinárodním obchodě tak vysoké, že by mohly ohrožovat dovoz produktů uvedených v článku 1 do Společenství nebo podněcovat jejich vývoz ze Společenství, a tím ohrožovat stabilitu trhu nebo zabezpečení zásobování.
5. Jsou-li splněny podmínky tohoto článku, mohou být přijata následující opatření:
- zavedení vývozních dávek; mimo to může být prostřednictvím nabídkového řízení určena zvláštní vývozní dávka týkající se určeného množství,
- stanovení lhůty pro vydávání vývozních licencí,
- úplné nebo částečné pozastavení vydávání vývozních licencí,
- úplné nebo částečné odmítnutí vydání vývozních licencí na základě dosud nevyřízených žádostí.
Tato opatření se zruší nejpozději tehdy, je-li zjištěno, že po dobu tří po sobě následujících týdnů již není plněna podmínka uvedená v odstavci 2.
6. Při stanovení vývozních dávek pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) se přihlédne:
a) ke stávající situaci a výhledu dalšího vývoje:
- cen a dostupnosti rýže na trhu Společenství,
- cen rýže a zpracovaných produktů v odvětví rýže na světovém trhu;
b) k cílům společné organizace trhů v odvětví rýže, které spočívají v zajištění rovnováhy v zásobování a obchodu na těchto trzích;
c) k nutnosti zabránit narušování trhu Společenství;
d) k hospodářským aspektům vývozů.
7. Při stanovování vývozní dávky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) se použijí faktory uvedené v odstavci 6. Mimo to se přihlédne k těmto zvláštním faktorům:
a) cenám zlomkové rýže na jednotlivých trzích Společenství;
b) množství zlomkové rýže nezbytné pro výrobu zvažovaných výrobků a případně i hodnotě vedlejších produktů;
c) možnostem a podmínkám prodeje dotyčných produktů na světovém trhu.
8. Pokud to situace na světovém trhu a zvláštní požadavky určitých trhů vyžadují, vývozní dávka může být rozlišená.
9. Vývozní dávka, která má být vybrána, je dávka použitelná v den vývozu.
Na žádost zájemce podanou současně s žádostí o licenci se však dávka použitelná v den podání žádosti o licenci použije pro vývoz, který se má uskutečnit během doby platnosti této licence.
10. Na vývozy uskutečněné v rámci potravinové pomoci podle čl. 13 odst. 10 se žádné dávky nepoužijí.
11. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 22.
Stejným postupem a pro každý produkt:
- se rozhodne o přijetí opatření podle odstavce 5 a o zrušení opatření podle druhé a třetí odrážky uvedeného odstavce,
- se vývozní dávka stanoví pravidelně.
Komise může v případě nutnosti vývozní dávku stanovit nebo změnit.
12. Komise může v naléhavých případech přijmout opatření uvedená ve třetí a čtvrté odrážce odstavce 5.
Své rozhodnutí oznámí členským státům a zveřejní jej na vývěsních tabulích ve svém sídle.
Na základě tohoto rozhodnutí se přijatá opatření použijí pro příslušné produkty od data, které se za tím účelem stanoví a které musí následovat po datu oznámení.
Rozhodnutí o opatřeních podle třetí odrážky odstavce 5 je použitelné po dobu nejvýše sedmi dnů.
Článek 17
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 v důsledku vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Zboží uvedené v článku 1, vyrobené nebo získané z produktů, které nejsou uvedeny v čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 Smlouvy, nesmí být propuštěno do volného oběhu v rámci Společenství.
Článek 19
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na výrobu produktů uvedených v článku 1 a obchod s těmito produkty články 92, 93 a 94 Smlouvy.
Článek 20
Ustanovení čl. 40 odst. 4 Smlouvy a právní předpisy přijaté za účelem provádění uvedeného článku se použijí, pokud jde o záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, pro francouzské zámořské departementy pro produkty uvedené v článku 1.
Článek 21
Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro provádění tohoto nařízení.
Pravidla pro sdělování a šíření těchto údajů se stanoví postupem podle článku 22.
Článek 22
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Řídícímu výboru pro obiloviny zřízenému článkem 22 nařízení (EHS) č. 1766/92 (dále jen "výbor") jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Všechna ustanovení článků 22 a 23 výše uvedeného nařízení týkající se tohoto výboru jsou použitelná.
Článek 23
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázkou, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 24
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 25
1. Příloha B nařízení (EHS) č. 1418/76 se nahrazuje přílohou B tohoto nařízení ode dne 1. ledna 1996.
2. Nařízení (EHS) č. 1418/76 se zrušuje od hospodářského roku 1996/97.
3. Odkazy na nařízení zrušené odstavcem 2 se považují za odkazy na toto nařízení podle srovnávací tabulky obsažené v příloze C.
4. Od hospodářského roku 1996/97 se zrušují tato nařízení:
- nařízení (EHS) č. 1422/76 [9],
- nařízení (EHS) č. 1424/76 [10],
- nařízení (EHS) č. 1425/76 [11],
- nařízení (EHS) č. 1426/76 [12],
- nařízení (EHS) č. 3878/87 [13].
5. Za účelem usnadnění přechodu ze stávajícího režimu společné organizace trhu s rýží na režim stanovený tímto nařízením nebo za účelem usnadnění přechodu z jednoho hospodářského roku do druhého během hospodářských let 1996/97 a 1997/98 může Komise postupem podle článku 22 přijmout veškerá přechodná opatření považovaná za nezbytná.
6. V čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 3508/92 se vkládá nová odrážka, která zní:
"— na režim podpory pro producenty rýže upravený článkem 6 nařízení (ES) č. 3072/95 [14]."
Článek 26
Opatření uvedená v hlavě I tohoto nařízení se považují za intervence ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 27
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se od hospodářského roku 1996/97 s výjimkou článků 5 a čl. 25 odst. 1 a 5, které se použijí ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3073/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví standardní jakost rýže
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že intervenční cena neloupané rýže by měla odpovídat určité standardní jakosti; že tato jakost je stanovena nařízením Rady (EHS) č.
1423/76 ze dne 21. června 1976, kterým se stanoví standardní jakost rýže a zlomkové rýže [2];
vzhledem k tomu, že pokud jde o jakost, je vhodné vzhledem k vývoji poptávky po rýži na trhu Společenství, jakož i obecným zásadám reformy společné organizace trhu, znovu stanovit standardní jakost s přihlédnutím k typickým vlastnostem produkce Společenství, pokud jde o jakost, a také k nejreprezentativnějším jakostem dovážené rýže; že z těchto faktorů a rovněž z dalších faktorů týkajících se reformy společné organizace trhu vyplývá, že by měly být zpřísněny požadavky a měl by být nahrazen režim stanovený uvedeným nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní jakost neloupané rýže, pro niž se stanoví intervenční cena, je definována takto:
a) rýže řádné a uspokojivé obchodní jakosti, bez zápachu;
b) obsah vlhkosti: 14 % v roce 1996/97 a 13 % od roku 1997/98 dále;
c) výnos při zpracování celoomleté rýže: 63 % hmotnostních v celých zrnech (s tolerancí 3 % useknutých zrn), z čehož hmotnostní procentní podíl zrn celoomleté rýže, která jsou snížené jakosti, činí: _BAR_ _BAR_ 1996/97 _BAR_ 1997/98 a následující _BAR_
—křídově bílá zrna neloupané rýže (KN 100610): _BAR_ _BAR_ _BAR_ —kódů KN 10061027 a KN 10061098 kódů KN jiných než _BAR_ 2 % _BAR_ 1,5 % _BAR_
—zrna se skvrnami: _BAR_ 0,50 % _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení je definice zrn, která jsou snížené jakosti, uvedena v příloze.
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 1423/76 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 1423/76 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví celní sazby vyplývající z jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT, jež má Společenství uplatňovat po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle článku 2 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska používají tyto členské státy společný celní sazebník od 1. ledna 1995;
vzhledem k tomu, že Společenství zahájilo jednání podle čl. XXIV odst. 6 Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (GATT 1994) s cílem vyřešit situace, kdy uplatňování společného celního sazebníku ze strany nových členských států vede ke změně nebo odnětí dříve závazných celních koncesí;
vzhledem k tomu, že v některých případech vedlo uplatňování společného celního sazebníku ze strany nových členských státu k nárůstu a v jiných případech k poklesu celních sazeb, které dříve jednotlivé státy používaly;
vzhledem k tomu, že v rámci jednání, která jsou vedena s řadou třetích zemí, je vhodné u většiny nezemědělských produktů uplatňovat již od 1. ledna 1996 smluvní celní sazby odpovídající třetí etapě snižování celních sazeb uvedené v seznamu GATT 1994 pro Společenství dvanácti, která se podle tohoto seznamu má uskutečnit dne 1. ledna 1997;
vzhledem k tomu, že ze stejných důvodů je zároveň vhodné v případě určitých chemických výrobků, pro něž jsou v současné době všeobecné celní sazby pozastaveny, snížit od 1. ledna 1996 i smluvní celní sazby;
vzhledem k tomu, že u některých elektronických součástek zařazených do kódů KN 8541 a 8542 je vhodné od 1. ledna 1996 snížit jak smluvní, tak i všeobecné celní sazby na úroveň konečných celních sazeb uvedených v seznamu GATT pro Společenství dvanácti a v některých případech i snížit pod tuto úroveň;
vzhledem k tomu, že u některých dalších výrobků je vhodné urychlit uskutečňování postupného snižování smluvních celních sazeb uvedeného ve seznamu GATT 1994 pro Společenství dvanácti a v některých případech snížit smluvní celní sazby (z nichž některé mají formu celních kvót) pod úroveň konečné celních sazby uvedené v tomto seznamu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 1. ledna 1996 Společenství uplatňuje smluvní celní sazby odpovídající třetí etapě snižování celních sazeb uvedené v seznamu GATT 1994 pro Společenství dvanácti.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na zemědělské produkty, které jsou vymezeny v příloze I Dohody WTO o zemědělství, a na nezemědělské produkty, které jsou uvedeny v přílohách I, II a III tohoto nařízení.
Článek 2
Od 1. ledna 1996 se na výrobky uvedené v příloze I vztahují smluvní celní sazby, které jsou uvedeny ve sloupci 3 této přílohy.
Článek 3
Od 1. ledna 1996 se na výrobky uvedené v příloze II vztahují všeobecné celní sazby, které jsou uvedeny v této příloze ve sloupci 3 a smluvní celní sazby, které jsou uvedeny ve sloupci 4.
Článek 4
1. Smluvní celní sazby, které se od 1. ledna 1996 vztahují na výrobky, jejichž seznam je uveden v části 1 přílohy III, jsou uvedeny ve sloupci 3 této přílohy.
2. Smluvní celní sazby, které se vztahují na výrobky, jejichž seznam je uveden v části 2 přílohy III, se postupně snižují podle časového plánu uvedeného ve sloupci 3.
3. Smluvní celní sazby, které se od 1. ledna 1996 vztahují na výrobky, jejichž seznam je uveden v části 3 přílohy III, v rámci množstevního limitu, který je uveden ve sloupci 3, jsou uvedeny ve sloupci 4.
Článek 5
V případě zemědělských produktů přijme Komise prováděcí pravidla k čl. 4 odst. 3 postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a podle odpovídajících ustanoveních ostatních nařízení o společné organizaci trhů.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3094/95 ze dne 22. prosince 1995 o podpoře lodního stavitelství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 92 odst. 3 písm. e), a články 94 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podpoře lodního stavitelství [4] pozbývá platnosti dnem 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že v rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) byla uzavřena dohoda mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi, která bere ohled na normální podmínky hospodářské soutěže v průmyslu stavby a oprav obchodních lodí [5];
vzhledem k tomu, že současná pravidla směrnice je nezbytné prozatímně prodloužit, pokud dohoda OECD nevstoupí nejpozději do 1. ledna 1996 v platnost;
vzhledem k tomu, že tato dohoda by měla vstoupit v platnost dne 1. ledna 1996 poté, co všechny smluvní strany dohody uloží své listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení;
vzhledem k tomu, že dohoda zajišťuje zrušení veškerých přímých podpor lodního stavitelství s výjimkou sociálních podpor a podpor výzkumu a vývoje v mezích určitých stropů;
vzhledem k tomu, že výše uvedenou dohodou jsou povolena nepřímá opatření podporující lodní stavitelství ve formě úvěrových facilit a záruk za úvěry pro vlastníky lodí, pokud jsou tato opatření v souladu s dohodou OECD o exportních úvěrech pro lodě;
vzhledem k tomu, že věcí mimořádného významu jsou dohody OECD beroucí ohled na normální podmínky hospodářské soutěže v průmyslu stavby a oprav obchodních lodí a na právo Společenství odvozené z těchto dohod;
vzhledem k tomu, že pravomoci Komise podle článků 85, 86, 92 a 93 Smlouvy umožňují jednat v případě opatření nebo jednáni, která jsou namířená proti hospodářské soutěži, a vzhledem k tomu, že akce zahájené Komisí v souvislosti s těmito opatřeními a jednáními zaváděnými loděnicemi tvoří nedílnou součást výroční zprávy, která mají členské státy předkládat;
vzhledem k tomu, že výše uvedena dohoda může být revidována tři roky poté, co vstoupí v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "lodním stavitelstvím" stavba námořních obchodních plavidel s vlastním pohonem ve Společenství, a to:
- plavidel o prostornosti alespoň 100 BRT, používaných pro přepravu cestujících a/nebo zboží,
- plavidel o prostornosti alespoň 100 BRT, používaných pro provádění specializovaných služeb (například plovoucí bagry a ledoborce, s výjimkou plovoucích doků a mobilních mořských zařízení),
- remorkérů o výkonu alespoň 365 kW,
- rybářských plavidel o prostornosti alespoň 100 BRT určených pro vývoz mimo Společenství a
- nedokončených trupů výše uvedených plavidel, které jsou na vodě a jsou mobilní.
Vojenská plavidla a úpravy nebo prvky přidané k jiným plavidlům výhradně pro vojenské účely jsou vyloučeny, pokud jakákoliv opatření nebo postupy použité ve vztahu k těmto plavidlům, úpravám nebo prvkům nejsou skrytými opatřeními provedenými ve prospěch stavby obchodních lodí a neodpovídají tomuto nařízení;
b) "opravou lodí" oprava nebo obnova námořních obchodních plavidel s vlastním pohonem ve smyslu písmene a) ve Společenství;
c) "přestavbou lodí" s výhradou článku 5 přestavba námořních obchodních plavidel s vlastním pohonem ve smyslu písmene a) ve Společenství, za podmínky, že přestavba zahrnuje radikální změny plánu nakládky, trupu lodi, pohonného systému nebo infrastruktury pro přijetí cestujících;
d) "námořním plavidlem s vlastním pohonem" plavidlo, které vzhledem ke svému stálému pohonu a řízení má všechny vlastnosti vlastní způsobilosti k plavbě na volném moři;
e) "dohodou OECD" dohoda o zachování normálních podmínek hospodářské soutěže v průmyslu stavby a oprav obchodních lodí;
f) "podporou" státní podpora ve smyslu článků 92 a 93 Smlouvy.
Ta zahrnuje nejen podporu poskytnutou státem samotným, ale také poskytnutou regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty a jakékoliv prvky podpory obsažené ve finančních opatřeních přímo nebo nepřímo přijatých členskými státy ve vztahu k podnikům zabývajícím se lodním stavitelstvím, jejich přestavbou a opravami, přičemž tato opatření nemohou být považována za skutečné poskytnutí rizikového kapitálu podle standardní investiční praxe tržního hospodářství;
g) "souvisejícím subjektem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která:
i) vlastní nebo kontroluje stavitele lodí nebo
ii) je přímo nebo nepřímo vlastněna nebo kontrolována stavitelem lodí, ať již prostřednictvím vlastnictví akcií nebo jinak.
Za kontrolu se považuje, pokud osoba nebo stavitel lodí vlastní nebo kontroluje podíl větší než 25 % druhého subjektu.
Článek 2
1. Podpora poskytnutá přímo nebo nepřímo speciálně stavbě, přestavbě a opravám lodí ve smyslu tohoto nařízení, financovaná členskými státy nebo jejich regionálními nebo místními orgány nebo prostřednictvím státních zdrojů v jakékoliv formě, může být považována za slučitelnou se společným trhem pouze tehdy, pokud vyhovuje ustanovením tohoto nařízení.
To se vztahuje nejen na podniky zabývající se těmito činnostmi, ale také na související subjekty.
2. Žádná podpora poskytnutá podle tohoto nařízení nesmí být podmíněna diskriminačními postupy vůči produktům pocházejícím z jiných členských států.
KAPITOLA II SLUČITELNÁ OPATŘENÍ
Článek 3
Sociální podpora
1. Za slučitelnou se společným trhem může být považovaná podpora k pokrytí nákladů na opatření sledujících výhradní prospěch zaměstnanců, kteří ztratili nárok na důchod nebo byli propuštěni pro nadbytečnost nebo jinak trvale vyřazeni ze zaměstnání v příslušném podniku stavby, přestavby nebo opravy lodí, pokud se tato podpora týká ukončení nebo omezení činností loděnic, konkursu nebo změn v činnostech jiných než je stavba, přestavba nebo oprava lodí.
2. Mezi náklady přicházející v úvahu pro podporu uvedenou v tomto článku patří zejména:
- platby zaměstnancům propuštěným pro nadbytečnost nebo těm, kteří odešli do důchodu před dosažením zákonného důchodového věku,
- náklady na poradenské služby pro zaměstnance propuštěné pro nadbytečnost nebo pro ty, kteří odešli do důchodu před dosažením zákonného důchodového věku, nebo pro ty, u kterých tyto situace mají nastat, včetně plateb poskytnutých loděnicemi k usnadnění vytváření malých podniků, které jsou na dotyčných loděnicích nezávislé a jejichž hlavními činnostmi nejsou stavba, přestavba a opravy lodí,
- platby zaměstnancům určené na jejich odbornou rekvalifikaci.
Článek 4
Podpora výzkumu a vývoje
1. Podpora výzkumu a vývoje v průmyslu stavby, přestavby a opravy lodí může být považována za slučitelnou se společným trhem v případech, kdy se tato podpora vztahuje na:
i) základní výzkum;
ii) základní průmyslový výzkum, pokud je míra podpory omezena na 50 % nákladů, které přicházejí v úvahu;
iii) aplikovaný výzkum, pokud je míra podpory omezena na 35 % nákladů, které přicházejí v úvahu;
iv) vývoj, pokud je míra podpory omezena na 25 % nákladů, které přicházejí v úvahu.
2. Nejvyšší dovolená míra podpory výzkumu a vývoje prováděném malými a středními podniky [6] je o 20 bodů vyšší, než je procentní sazba uvedená v odst. 1 bodech ii), iii) a iv).
3. Pro účely tohoto článku se definicemi týkajícími se podpory výzkumu a vývoje rozumí:
a) "náklady přicházejícími v úvahu" pouze ty, které se týkají:
i) nákladů na nástroje, materiál, pozemky a stavby v rozsahu, ve kterém jsou použity pro určité projekty výzkumu a vývoje;
ii) nákladů na výzkumné pracovníky, techniky a jiné pracovníky v rozsahu, ve kterém se zabývají určitými projekty výzkumu a vývoje;
iii) poradenství a jemu rovnocenných služeb, včetně zakoupeného výzkumu, technických znalostí, patentů atd.;
iv) režijních nákladů (infrastruktury a pomocné služby) v rozsahu, ve kterém se týkají projektů výzkumu a vývoje, pokud nepřesahují 45 % celkových nákladů projektu pro základní průmyslový výzkum, 20 % pro aplikovaný výzkum a 10 % pro vývoj;
b) "základním výzkumem" výzkumné činnosti, které samostatně provádějí vysoké školy nebo výzkumná zařízení pro rozšiřování obecných vědeckých a technických znalostí, a které nesledují průmyslové nebo obchodní cíle;
c) "základním průmyslovým výzkumem" původní teoretická nebo experimentální práce, jejímž cílem je dosažení lepšího porozumění zákonům vědy a techniky obecně, a která se může vztahovat na průmyslové odvětví nebo na činnosti konkrétního podniku;
d) "aplikovaným výzkumem" zkoumání nebo experimentální práce na základě výsledků základního výzkumu a s výhledem na usnadnění dosažení určitých praktických cílů jako je vytváření nových výrobků, výrobních procesů nebo služeb.
Aplikovaný výzkum obyčejně končí vytvořením prvního prototypu a nezahrnuje úsilí, jehož základním cílem je návrh, vývoj nebo zkoušky výrobků nebo služeb, které jsou zamýšleny k prodeji;
e) "vývojem" systematické užívání vědeckých a technických znalostí při návrhu, vývoji, zkoušení nebo hodnocení nových výrobků, výrobních procesů nebo služeb, nebo při zlepšování stávajícího výrobku nebo služby k dosažení zvláštních vývojových požadavků a cílů.
Tato fáze obyčejně zahrnuje předvýrobní modely jako jsou pilotní a ukázkové projekty, ale nezahrnuje průmyslové použití a obchodní využití;
f) podpora výzkumu a vývoje, specificky poskytnutá průmyslu stavby, přestavby a oprav lodí, zahrnuje mimo jiné toto:
i) projekty výzkumu a vývoje prováděné průmyslem stavby, přestavby a oprav lodí nebo výzkumnými ústavy kontrolovanými nebo financovanými tímto průmyslem;
ii) projekty výzkumu a vývoje prováděné průmyslem lodní dopravy nebo výzkumnými ústavy kontrolovanými nebo financovanými tímto průmyslem, pokud se tyto projekty přímo týkají průmyslu stavby, přestavby a oprav lodí;
iii) projekty výzkumu a vývoje prováděné vysokými školami, veřejnými a/nebo nezávislými soukromými výzkumnými ústavy a jinými průmyslovými odvětvími ve spolupráci s průmyslem stavby, přestavby a oprav lodí;
iv) projekty výzkumu a vývoje prováděné vysokými školami, veřejnými a/nebo nezávislými soukromými výzkumnými ústavy a jinými průmyslovými odvětvími, pokud v době provádění projektu může být přiměřeně očekáváno, že výsledky budou podstatně zvláště důležité pro průmysl stavby, přestavby a oprav lodí.
4. Alespoň jednou za rok musí být informace o výsledcích výzkumu a vývoje neprodleně zveřejněny.
Článek 5
Nepřímá podpora
1. Podpora stavbě a přestavbě lodí, kromě oprav, poskytnutá vlastníkům lodí nebo třetím stranám ve formě státních půjček a záruk, může být považována za slučitelnou se společným trhem, pokud vyhovuje dohodě OECD o exportních úvěrech pro lodě [7] nebo jakékoliv dohodě měnící nebo nahrazující tuto dohodu.
2. Podpora stavbě a přestavbě lodí poskytnutá z řádných důvodů jako rozvojová pomoc rozvojové zemi může být považována za slučitelnou se společným trhem, pokud vyhovuje příslušným podmínkám dohody OECD nebo jakékoliv dohody měnící nebo nahrazující tuto dohodu uvedené v odstavci 1.
3. Podpora poskytnutá členským státem svým vlastníkům lodí nebo třetím stranám v tomto státě při stavbě nebo přestavbě lodí nesmí při zadávání objednávek narušovat hospodářskou soutěž nebo hrozit narušením hospodářské soutěže mezi loděnicemi v tomto členském státě a loděnicemi v jiných členských státech.
4. Pro účel tohoto článku se rozumí "přestavbou lodí" přestavba námořních obchodních plavidel s vlastním pohonem ve smyslu čl. 1 písm. a) o prostornosti alespoň 1000 BRT ve Společenství, pokud přestavba znamená radikální změny nákladového prostoru, trupu lodě, pohonného systému nebo infrastruktury pro přijetí cestujících.
Článek 6
Španělsko, Portugalsko, Belgie
Podpora obnovy poskytnutá ve Španělsku, Portugalsku a Belgii ve formě investiční podpory a jakákoliv podpora pro sociální opatření, na kterou se nevztahuje článek 3 a vyplacená po 1. lednu 1996, může být považována za slučitelnou se společným trhem.
Tato podpora se poskytuje s výhradou individuálního oznámení a předchozího schválení Komisí nejpozději do 31. prosince 1996 a je vázána na níže uvedené nejvyšší meze a lhůty splatnosti:
Částka podpory _BAR_ Lhůta splatnosti _BAR_
Článek 7
Ostatní opatření
1. Ve výjimečných případech a s výhradou článku 92 Smlouvy může být jiná podpora také považována za slučitelnou se společným trhem. Pokud Komise zastává názor, že se jedná o tento případ, je zmocněna po konzultaci se zvláštním výborem zřízeným podle článku 113 Smlouvy požadovat ve shodě s čl. 5 odst. 5 dohody OECD odchylku od skupiny stran.
2. Pro projekty výzkumu a vývoje týkající se bezpečnosti a životního prostředí a s výhradou dodržení podmínek stanovených článkem 92 Smlouvy může být vyšší míra podpory než ta, která je stanovená v čl. 4 odst. 1 bodech ii), iii) a iv) považována za slučitelnou se společným trhem. Pokud Komise zastává názor, že se jedná o tento případ, je zmocněna požadovat po skupině stran schválení projektu podle přílohy I oddílu B bodu 3 odst. 2 k dohodě OECD.
3. V případech, kdy podpora poskytnutá podle tohoto nařízení podléhá panelovému rozhodčímu řízení podle článku 8 dohody OECD nebo v případě exportních úvěrů, kdy podléhá mechanismu konzultací, jak je stanoveno v dohodě OECD o exportních úvěrech pro lodě, přijme Komise stanovisko po konzultaci se zvláštním výborem zřízeným podle článku 113 Smlouvy.
KAPITOLA III POSTUP SLEDOVÁNÍ
Článek 8
1. Na podporu podnikům zabývajícím se stavbou a opravami lodí, na které se vztahuje toto nařízení, se vztahuje také článek 93 Smlouvy a navíc zvláštní pravidla o oznamování stanovená v odstavci 2.
2. Níže uvedené skutečnosti oznámí členské státy Komisí předtím, než nabudou účinku, a musí je Komise schválit:
a) každý nový nebo stávající plán podpory nebo jakoukoliv změnu stávajícího plánu, na který se vztahuje toto nařízení;
b) každé rozhodnutí o použití obecně použitelného plánu podpory podnikům, na které se vztahuje toto nařízení, včetně obecně použitelných plánů regionální podpory, aby se ověřila slučitelnost s článkem 92 Smlouvy;
c) každé individuální uplatnění plánů podpory v případě uvedeném v čl. 5 odst. 2, nebo pokud to Komise výslovně ve schválení dotyčného plánu podpory stanoví.
Článek 9
1. S cílem umožnit Komisi sledování používání pravidel o podpoře obsažených v kapitole II poskytnou členské státy Komisi toto:
a) do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla podepsána každá smlouva, měsíční zprávy o úředně podporovaných úvěrových facilitách poskytnutých pro každou smlouvu o stavbě a přestavbě lodě podle formuláře 1 uvedeného v příloze;
b) v případech, kdy členské státy mají plány poskytující úřední záruky a pojištění lodím, zprávy, které mají být předloženy do 1. dubna roku následujícího sledovaný rok, včetně výsledků těchto plánů, vyplacených nároků, příjmů z prémií a poplatků, příjmů z náhrad a veškeré jiné příslušné informace požadované Komisí;
c) do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla dokončena, zprávy o dokončení ke každé smlouvě o stavbě a přestavbě lodě, podepsané před vstupem tohoto nařízení v platnost, podle formuláře 2 uvedeného v příloze;
d) roční zprávy, které mají být předloženy do 1. března roku následujícího po roce, kterého se zpráva týká, s uvedením podrobností celkové částky podpory poskytnuté za předchozí kalendářní rok každé jednotlivé vnitrostátní loděnici, podle formuláře 3 uvedeného v příloze;
e) roční zprávy v případě loděnic, které jsou schopné stavět obchodní lodě o prostornosti více než 5000 BRT, podle formuláře 4 uvedeného v příloze, přičemž tyto zprávy mají být poskytnuty nejpozději dva měsíce poté, co výroční valná hromada schválila výroční zprávu loděnice uvádějící veřejně dostupné informací o vývoji kapacity a vlastnické struktuře.
2. Na základě informací, které jí byly sděleny v souladu s článkem 8 a odstavcem 1 tohoto článku, Komise sestaví výroční celkovou zprávu, která slouží jako základ pro jednání s vnitrostátními odborníky.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne vstupu dohody OECD v platnost [8].
Pokud by uvedená dohoda nevstoupila v platnost dnem 1. ledna 1996, příslušná ustanovení směrnice 90/684/EHS se použijí až do doby vstupu dohody v platnost a nejpozději do 1. října 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, nařízení (EHS) č. 1247/92, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 1945/93, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1247/92
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, předložený po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba provést některé změny v nařízení (EHS) č.
1408/71 [4] a nařízení (EHS) č. 574/72 [5]; že některé z těchto změn souvisejí se změnami, které provedly členské státy ve svých právních předpisech v oblasti sociálního zabezpečení, zatímco jiné změny jsou technického rázu a jejich účelem je zdokonalit uvedená nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že pro usnadnění přechodného pobytu a přístupu k lékařské péči se souhlasem příslušné instituce na území Evropské unie je třeba rozšířit výhody plynoucí z čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) na všechny státní příslušníky členských států, kteří jsou pojištěni podle právních předpisů jednoho ze členských států, a na jejich rodinné příslušníky, kteří s nimi bydlí, i když tito příslušníci nejsou zaměstnáni a ani nejde o osoby samostatně výdělečně činné;
(3) vzhledem k tomu, že pokud nezaměstnaná osoba uvedená v čl. 71 odst. 1 písm. a) bodu ii) nebo písm. b) bodu ii) má nárok na dávky v nemoci, dávky v mateřství a rodinné dávky poskytované příslušnou institucí členského státu, ve kterém tyto osoby mají bydliště, a rovněž mají nárok na započtení dob nezaměstnanosti do doby pojištění, na základě které se nabývá nárok na starobní a invalidní důchod poskytovaný uvedenou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů [čl. 25 odst. 2, čl. 39 odst. 6, čl. 45 odst. 6 a článek 72a nařízení (EHS) č. 1408/71], znamená to, že tento členský stát by měl mít v případě potřeby možnost odečíst si příspěvky na tyto dávky, a že by proto měla být zavedena ustanovení, která by tomuto státu umožnila provést tyto odpočty, pokud to stanoví jeho vlastní právní předpisy;
(4) vzhledem k tomu, že se zdá být nezbytné zajistit, aby rodina neztratila nárok na rodinné dávky z důvodu příliš krátké lhůty pro uplatnění nároku, a proto je třeba k tomuto účelu změnit článek 86 nařízení (EHS) č. 1408/71;
(5) vzhledem k tomu, že pro lepší účinnost by bylo vhodnější seskupit všechna přechodná ustanovení týkající se zvláštních nepříspěvkových dávek do nového článku 95b nařízení (EHS) č. 1408/71;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba provést některé změny v oddílech "G. IRSKO" a "O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" v příloze I části II nařízení (EHS) č. 1408/71, aby bylo přihlédnuto k tomu, jak vykládají pojem "rodinnýpříslušník" úřady Irska a Spojeného království;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné doplnit v příloze IIa nařízení (EHS) č. 1408/71 oddílu "B. DÁNSKO" příspěvek na rehabilitaci v paušální sazbě, který představuje zvláštní nepříspěvkovou dávku, kterou nelze vyvézt;
(8) vzhledem k tomu, že je nutné vypustit v příloze IIa v oddíle "I. LUCEMBURSKO" položku "příspěvek na bydlení", neboť tato dávka již v lucemburských právních předpisech neexistuje;
(9) vzhledem k tomu, že na základě dohody uzavřené mezi řeckými a německými úřady je třeba doplnit přílohu III část B bod 30 nařízení (EHS) č. 1408/71;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba upravit oddíl "F. ŘECKO" v příloze VI nařízení (EHS) č. 1408/71 v souvislosti s restrukturalizací sociálního pojištění a různými změnami provedenými v řeckých právních předpisech;
(11) vzhledem k tomu, že s ohledem na možnost pro pojištěné osoby častěji měnit zdravotní pojišťovnu je nutné změnit čl. 17 odst. 2 a čl. 30 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72 tak, aby se působnost zvláštního ustanovení již platícího pro francouzské pojišťovny rozšířila i na pojišťovny německé, italské a portugalské;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba změnit článek 95 nařízení (EHS) č. 574/72, aby se pevně stanovená částka, která se proplácí, poněkud přiblížila k částce vyjadřující skutečné náklady vzniklé daným institucím členských států; že pro přechodné období je třeba upravit vztahy s Francouzskou republikou s ohledem na správní potíže, které by mohly tomuto státu vzniknout;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba pozměnit znění čl. 107 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72, aby bylo přihlédnuto k změnám, které byly provedeny nařízením (EHS) č. 2195/91 [6], nařízením (EHS) č. 1248/92 [7] a nařízením (EHS) č. 1249/92 [8];
(14) vzhledem k tomu, že v Dánsku došlo ke správním změnám, a je proto třeba odpovídajícím způsobem upravit oddíl "B. DÁNSKO" v přílohách 2, 3, 4 a 10 nařízení (EHS) č. 574/72;
(15) vzhledem k tomu, že je třeba upravit body "13. DÁNSKO – ŠPANĚLSKO" a "15. DÁNSKO – ŘECKO" v příloze 5 nařízení (EHS) č. 574/72, aby bylo přihlédnuto k dohodám uzavřeným mezi těmito členskými zeměmi;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba změnit zmíněnou přílohu 5 v důsledku dohod uzavřených mezi Nizozemskem a Řeckem a mezi Nizozemskem a Spojeným královstvím podle čl. 36 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71;
(17) vzhledem k tomu, že je třeba upravit oddíl "A. BELGIE" v příloze 10 nařízení (EHS) č. 574/72, aby tam byla zmíněna příslušná instituce uvedená v článku 10b uvedeného nařízení;
(18) vzhledem k tomu, že následkem reorganizace správy nemocenského pojištění v Lucembursku je třeba změnit zápisy v přílohách 2, 3, 4, 9 a 10 nařízení (EHS) č. 574/72 v oddíle "I. LUCEMBURSKO";
(19) vzhledem k tomu, že následkem změny názvu nizozemských pracovních rad je třeba upravit přílohy 2, 3 a 4 nařízení (EHS) č. 574/72 v oddíle "J. NIZOZEMSKO";
(20) vzhledem k tomu, že je třeba zrušit článek 2 nařízení (EHS) č. 1247/92 a článek 3 nařízení (EHS) č. 1945/93, neboť jejich obsah je zahrnut v samotném nařízení (EHS) č. 1408/71; že v článku 4 nařízení (EHS) č. 1945/93 je třeba následně zrušit bod 10, ve kterém je odkazováno na zrušená ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22a
Zvláštní pravidla pro některé kategorie osob
Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, vztahuje se čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) rovněž na osoby, které jsou státními příslušníky některého členského státu a jsou pojištěni podle jeho právních předpisů, a na rodinné příslušníky, kteří s nimi bydlí."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 25a
Příspěvky placené nezaměstnanými osobami
Instituce členského státu, která je příslušná pro poskytování věcných a peněžitých dávek nezaměstnaným osobám uvedeným v čl. 25 odst. 2 a která uplatňuje právní předpisy umožňující provádět srážky z příspěvků placených nezaměstnanými osobami k pokrytí dávek v nemoci a v mateřství, může tyto srážky provádět v souladu se svými právními předpisy."
3. V čl. 39 odst. 6 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud uvedená instituce uplatňuje právní předpisy umožňující provádět srážky z příspěvků placených nezaměstnanými osobami k pokrytí dávek v invaliditě, může tyto srážky provádět v souladu se svými právními předpisy."
4. V čl. 45 odst. 6 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud uvedená instituce uplatňuje právní předpisy stanovící srážky příspěvků placených nezaměstnanými osobami pro krytí starobních a pozůstalostních důchodů, je oprávněna provádět tyto srážky v souladu se svými právními předpisy."
5. V článku 72a se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud uvedená instituce uplatňuje právní předpisy stanovící srážky z příspěvků placených nezaměstnanými osobami k pokrytí rodinných dávek, je oprávněna provádět tyto srážky v souladu se svými právními předpisy."
6. V článku 86 se dosavadní odstavec označí jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Pokud osoba oprávněná podle právních předpisů jednoho členského státu uplatnila u uvedeného státu nárok na rodinné dávky, i když tento stát není příslušným státem podle přednostního práva, den podání této první žádosti je považován za den, kdy je podána u příslušného úřadu, instituce nebo soudu za předpokladu, že novou žádost podává v členském státě, který je příslušný podle přednostního práva, osoba oprávněná k tomuto úkonu podle právních předpisů tohoto státu.
Tato druhá žádost musí být podána do roka od obdržení vyrozumění o zamítnutí první žádosti nebo od pozastavení vyplácení dávek v prvním členském státě."
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 95b
Přechodná ustanovení pro uplatňování nařízení (EHS) č. 1247/92
1. Nařízení (EHS) č. 1247/92 nezakládá žádné nároky za doby před 1. červnem 1992.
2. Doby bydlení a doby výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti získané na území členského státu před 1. červnem 1992 se berou v úvahu při stanovení nároků vyplývajících z nařízení (EHS) č. 1247/92.
3. S výhradou odstavce 1 se nárok nabývá na základě nařízení (EHS) č. 1247/92, i když se týká pojistné události, která nastala před 1. červnem 1992.
4. Každá zvláštní nepříspěvková dávka, která nebyla přiznána nebo jejíž výplata byla pozastavena z důvodu státní příslušnosti dotyčné osoby, je na její žádost přiznána nebo obnovena od 1. června 1992 za předpokladu, že dříve určené nároky nebyly vyřízeny jednorázovým peněžitým vyrovnáním.
5. Nároky osoby, které byl důchod přiznán před 1. červnem 1992, mohou být na žádost dotyčné osoby přezkoumány s přihlédnutím k nařízení (EHS) č. 1247/92.
6. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána do dvou let od 1. června 1992, získávají se nároky na základě nařízení (EHS) č. 1247/92 uvedeným dnem a proti dotyčné osobě nelze uplatnit ustanovení právních předpisů žádného z členských států týkající se propadnutí nebo omezení nároků.
7. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána po uplynutí dvou let po 1. červnu 1992, získávají se nároky, které nepropadly ani nebyly promlčeny, dnem podání žádosti, s výjimkou případů, kdy se použijí příznivější usta novení právních předpisů kteréhokoli členského státu.
8. Uplatňování článku 1 nařízení (EHS) č. 1247/92 nesmí vést k odnětí dávek, které byly přiznány před 1. červnem 1992 příslušnými institucemi daného členského státu podle hlavy III nařízení (EHS) č. 1408/71 a na něž se vztahuje článek 10 posledně uvedeného nařízení.
9. Uplatňování článku 1 nařízení (EHS) č. 1247/92 nesmí vést k zamítnutí žádosti o zvláštní nepříspěvkovou dávku přiznávanou jako příplatek k důchodu, kterou podala dotyčná osoba splňující podmínky pro přiznání této dávky před 1. červnem 1992, i když má dotyčná osoba bydliště na území jiného členského státu než příslušného státu, pokud je tato žádost o dávku podána do 5 let od 1. června 1992.
10. Bez ohledu na odstavec 1 je každá zvláštní nepříspěvková dávka přiznávaná jako příplatek k důchodu, která nebyla přiznána nebo jejíž výplata byla pozastavena z důvodu místa bydliště dotyčné osoby na území jiného členského státu než příslušného státu, dotyčné osobě na její žádost přiznána nebo obnovena od 1. června 1992, v prvním případě ode dne, kdy měla být tato dávka přiznána, ve druhém případě ode dne, kdy byla výplata dávky pozastavena.
11. Pokud může zvláštní nepříspěvkové dávky uvedené v čl. 4 odst. 2a nařízení (EHS) č. 1408/71 přiznat za stejnou dobu a stejné osobě podle článku 10a uvedeného nařízení příslušná instituce členského státu, na jehož území má uvedená osoba bydliště, a na základě odstavců 1 až 10 tohoto článku příslušná instituce jiného členského státu, může dotyčná osoba pobírat všechny tyto dávky až do výše nejvyšší částky zvláštní dávky, o kterou by mohla žádat podle právních předpisů jednoho ze zmíněných států.
12. Prováděcí pravidla k odstavci 11, a zejména uplatnění, pokud jde o dávky stanovené v uvedeném odstavci, ustanovení právních předpisů jednoho nebo více členských států o snížení, pozastavení nebo zrušení dávek, a přidělení diferenčních doplatků stanoví rozhodnutí Správní komise pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků a případně společná dohoda dotyčných členských států nebo jejich příslušných úřadů."
8. V příloze I části II se oddíl
"G. IRSKO" nahrazuje tímto:
"G. IRSKO Pro účely stanovení nároku na věcné dávky v nemoci a v mateřství při použití tohoto nařízení se "rodinným příslušníkem" rozumí každá osoba považovaná za osobu vyživovanou zaměstnanou osobou nebo osobou samostatně výdělečně činnou pro účely zákonů o ochraně zdraví z let 1947 až 1970 (Health Acts 1947-1970)."
9. V příloze I části II se oddíl
"O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" nahrazuje tímto:
"O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ Pro účely stanovení nároku na věcné dávky se "rodinným příslušníkem" rozumí:
1. podle právních předpisů Velké Británie a Severního Irska:
1. manžel nebo manželka, pokud
a) tato osoba, ať zaměstnaná nebo samostatně výdělečně činná nebo jiná osoba oprávněná podle tohoto nařízení,
i) bydlí s manželem či manželkou nebo
ii) přispívá na výživu manžela či manželky
a
b) manžel nebo manželka
i) nemá příjem ze zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti nebo příjem jako osoba oprávněná podle tohoto nařízení, ani
ii) nepobírá dávky sociálního zabezpečení nebo důchod na základě vlastního pojištění;
2. osoba pečující o dítě, pokud
a) zaměstnaná nebo samostatně výdělečně činná osoba nebo jiná osoba oprávněná podle tohoto nařízení
i) žije spolu s touto osobou jako manžel či manželka nebo
ii) přispívá na výživu této osoby
a
b) tato osoba
i) nemá příjem ze zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti nebo příjem jako osoba oprávněná podle tohoto nařízení, ani
ii) nepobírá dávky sociálního zabezpečení nebo důchod na základě vlastního pojištění;
3. dítě, na které tato osoba, zaměstnaná nebo samostatně výdělečně činná osoba nebo jiná osoba oprávněná podle tohoto nařízení pobírá nebo by mohla pobírat přídavek na děti;
2. podle právních předpisů Gibraltaru:
každá osoba považovaná za vyživovanou osobu ve smyslu výnosu z roku 1973 o lékařské skupinové praxi (Group Practice Scheme Ordinance, 1973)."
10. Příloha IIa se mění takto: a) oddíl
"B. DÁNSKO" se nahrazuje tímto:
"B. DÁNSKO
Paušální příspěvek na rehabilitaci přznávaný podle zákona o sociální péči osobám v rehabilitačním ošetření.";
b) v oddíle "I. LUCEMBURSKO" se zrušuje písmeno a) a písmena b) a c) se označují jako a) a b).
11. V příloze III části A bodu "30. NĚMECKO – ŘECKO" se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) Protokol ze dne 7. října 1991 ve spojení s úmluvou ze dne 6. července 1984 mezi vládou Německé demokratické republiky a vládou Řecké republiky o vyřešení problémů týkajících se důchodů."
12. V příloze III části B se oddil
"30. NĚMECKO – ŘECKO" doplňuje tímto:
"30. NĚMECKO – ŘECKO Protokol ze dne 7. října 1991 ve spojení s úmluvou ze dne 6. července 1984 mezi vládou Německé demokratické republiky a vládou Řecké republiky o vyřešení problémů týkajících se důchodů."
13. Příloha VI se mění takto: a) v oddíle
"C. NĚMECKO" bodě 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) Při přihlížení k německým dobám pojištění vztahujícím se k důchodovému pojištění horníků jsou použitelné pouze německé právní předpisy." b) v oddíle
"F. ŘECKO" se bod 1 zrušuje a doplňují se nové body, které zní:
"5. Pokud ustanovení stanov řeckých pomocných penzijních fondů ( "επχουριχά ταμεία" ) umožňují uznání povinných dob důchodového pojištění získaných u zákonem stanovených řeckých pojišťoven ( "χύριας ασφάλισης" ), použijí se tato ustanovení rovněž na povinné doby pojištění v penzijní oblasti získané podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu spadajícího do působnosti tohoto nařízení.
6. Zaměstnané osoby, které byly povinně pojištěny do 31. prosince 1992 v rámci systému důchodového pojištění jiného členského státu než Řecka a které poprvé začaly spadat pod povinné řecké sociální pojištění (základní zákonný systém) od 1. ledna 1993, se považují za "osoby dříve pojištěné" v souladu s ustanoveními zákona č. 2084/92."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V čl. 17 odst. 2 se druhá věta a v čl. 30 odst. 1 se poslední věta nahrazují tímto:
"Je-li však uvedené potvrzení vydáno německou, francouzskou, italskou nebo portugalskou institucí, platí pouze po dobu jednoho roku ode dne vydání a musí být každý rok obnovováno."
2. Článek 95 se nahrazuje tímto:
"Článek 95
Náhrada věcných dávek poskytovaných v rámci pojištění v nemoci a v mateřství důchodcům a jejich rodinným příslušníkům, kteří nemají bydliště v členském státě, podle jehož právních předpisů pobírají důchod nebo mají nárok na dávky.
1. Částku věcných dávek poskytovaných na základě čl. 28 odst. 1 a článku 28a nařízení nahrazují příslušné instituce institucím, které uvedené dávky poskytovaly, na základě paušální částky, která se co nejvíce blíží skutečným výdajům.
2. Paušální částka se určuje vynásobením průměrných ročních nákladů na důchodce průměrným ročním počtem důchodců a rodinných příslušníků, kteří mají být bráni v úvahu, a snížením výsledné částky o dvacet procent.
3. Činitelé nezbytní pro výpočet uvedené paušální částky se určují podle těchto pravidel:
a) průměrné roční náklady na důchodce se pro každý členský stát získají vydělením ročních nákladů na všechny věcné dávky poskytnuté institucemi uvedeného členského státu všem důchodcům, jejichž důchody jsou vypláceny podle právních předpisů uvedeného členského státu v rámci systémů sociálního zabezpečení, které mají být brány v úvahu, a také jejich rodinným příslušníkům, průměrným ročním počtem důchodců a rodinných příslušníků; systémy sociálního zabezpečení, které se pro tento účel berou v úvahu, jsou uvedeny v příloze 9;
b) při jednání mezi institucemi dvou členských států je průměrný roční počet důchodců a rodinných příslušníků, který se má brát v úvahu, roven průměrnému ročnímu počtu důchodců a rodinných příslušníků uvedených v čl. 28 odst. 2 nařízení, kteří mají v době, kdy mají bydliště na území jednoho z členských států, nárok na věcné dávky hrazené institucí druhého členského státu.
4. Počet důchodců a rodinných příslušníků, který se má brát v úvahu podle odst. 3 písm. b), se určuje ze seznamu vedeného k tomuto účelu institucí místa bydliště, na základě podpůrných dokladů o nárocích dotyčných osob dodaných příslušnou institucí. V případě jakéhokoli sporu se připomínky dotyčných institucí předloží účetní komisi uvedené v čl. 101 odst. 3 prováděcího nařízení.
5. Správní komise stanoví metody a postupy určení výpočtových činitelů uvedených v odstavcích 3 a 4.
6. Dva nebo více členských států nebo příslušné úřady těchto členských států se mohou po obdržení stanoviska správní komise dohodnout na zavedení jiných metod posuzování částek, které mají být nahrazeny."
3. V článku 107 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely následujících ustanovení:
a) nařízení: čl. 12 odst. 2, 3 a 4, čl. 14d odst. 1, čl. 19 odst. 1 písm. b) poslední věta, čl. 22 odst. 1 bod ii) poslední věta, čl. 25 odst. 1 písm. b) předposlední věta, čl. 41 odst. 1 písm. c) a d), čl. 46 odst. 4, čl. 46a odst. 3, článek 50, čl. 52 písm. b) poslední věta, čl. 55 odst. 1 bod ii) poslední věta, čl. 70 odst. 1 první pododstavec, čl. 71 odst. 1 písm. a) bod ii) a písm. b) bod ii) předposlední věta;
b) prováděcí nařízení: čl. 34 odst. 1, 4 a 5;
se částky vyjádřené v jiné národní měně přepočítávají do národní měny s použitím koeficientu vypočteného Komisí na základě měsíčního průměru, po referenční dobu určenou v odstavci 2, směnných kursů těch měn, které byly sděleny Komisi pro uplatňování Evropského měnového systému."
4. Příloha 2 se mění takto: a) v oddíle
"B. DÁNSKO" v bodech 2 písm. a), 3 písm. a) se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Direktoratet for Social Sikring og Bistand (Ředitelství pro sociální zabezpečení a péči), København.";
b) v oddíle "I. LUCEMBURSKO":
i) bod 1 se nahrazuje tímto:
"1.Nemoc, mateřství:
a) věcné dávky: _BAR_ Caisse de maladie compétente et/ou union des caisses de maladie (příslušná nemocenská pokladna a/nebo sdružení nemocenských pokladen); _BAR_
ii) bod 6 se nahrazuje tímto:
"6.Pohřebné:
pro účely článku 66 nařízení: _BAR_ Union des caisses de maladie (sdružení nemocenských pokladen), Luxembourg"; _BAR_ c) v oddílu "J. NIZOZEMSKO" bodě 5 písm. a) a b) se slova "Raad van Arbeid" nahrazují slovy "Districtskantoor van de Sociale Verzekeringsbank (okresní úřad Sociální pojišťovny)".
5. Příloha 3 se mění takto: a) v oddíle
"B. DÁNSKO" části I písm. b) a c) bodu i) se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Direktoratet for Social Sikring og Bistand (Ředitelství pro sociální zabezpečení a péči), København"; b) v oddíle
"I. LUCEMBURSKO" bodě 1 se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Caisse de maladie de ouvriers et/ou des caisses de maladie (nemocenská pokladna pro dělníky a/nebo pro sdružení nemocenských pokladen);
Caisse de maladie compétente, selon la législation luxembourgeoise, pour la pension partielle luxembourgeoise et/ou union des caisses de maladie (nemocenská pokladna, která je podle lucemburských právních předpisů příslušná pro lucemburské částečné důchody, a/nebo sdružení nemocenských pokladen)";
c) oddíl "J. NIZOZEMSKO" se mění takto:
i) v bodě 3 písm. c) se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Bureau voor Duitse zaken (Úřad pro německé záležitosti), Nijmegen";
ii) v bodě 5 v pravém sloupci se slova "Raad van Arbeid" nahrazují slovy "districtskantoor van de Sociale Verzekeringsbank" (okresní úřad Sociální pojišťovny).
6. Příloha 4 se mění takto: a) v oddíle
"B. DÁNSKO" v bodech 1, 2, 3 a 5 se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Direktoratet for Social Sikring og Bistand (Ředitelství pro sociální zabezpečení a péči), København";
b) v oddíle "I. LUCEMBURSKO":
i) bod 1 se nahrazuje tímto:
ii) bod 6 se nahrazuje tímto:
"6.Pohřebné:
a) pro účely článku 66 nařízení: _BAR_ Union des caisses de maladie (sdružení nemocenských pokladen), Luxembourg; _BAR_
"J. NIZOZEMSKO"
v bodě 2 písm. c) se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Bureau voor Duitse zaken (Úřad pro německé záležitosti), Nijmegen";
7. Příloha 5 se mění takto: a) bod 16
"DÁNSKO – ŠPANĚLSKO" se nahrazuje tímto:
"16. DÁNSKO – ŠPANĚLSKO
Dohoda ze dne 1. července 1990 o částečném vzájemném zřeknutí se náhrady stanovené v čl. 36 odst. 3 a čl. 63 odst. 3 nařízení a vzájemném zřeknutí se náhrad stanovených v čl. 105 odst. 2 prováděcího nařízení (částečné zřeknutí se náhrad výdajů na věcné dávky v nemoci, mateřství, při pracovních úrazech nebo nemocích z povolání a zřeknutí se náhrad nákladů na správní kontroly a lékařské prohlídky)."; b) bod 18
"DÁNSKO – ŘECKO" se nahrazuje tímto:
"18. DÁNSKO – ŘECKO
Dohoda ze dne 8. května 1986 o částečném vzájemném zřeknutí se náhrady stanovené v čl. 36 odst. 3 a čl. 63 odst. 3 nařízení a vzájemného zřeknutí se náhrad stanovených v čl. 105 odst. 2 prováděcího nařízení (částečné zřeknutí se náhrad výdajů na věcné dávky poskytované v nemoci, mateřství, při pracovních úrazech nebo nemocích z povolání a zřeknutí se náhrad nákladů na správní kontroly a lékařské prohlídky)."; c) bod 62
"ŘECKO – NIZOZEMSKO" se nahrazuje tímto:
"62. ŘECKO – NIZOZEMSKO
Výměna dopisů ze dnů 8. září 1992 a 30. června 1993 o metodách náhrad mezi institucemi."; d) v bodě 93
"NIZOZEMSKO – SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) Výměna dopisů ze dnů 25. dubna a 26. května 1986 týkající se čl. 36 odst. 3 nařízení (náhrada nebo zřeknutí se náhrady výdajů na věcné dávky) ve znění pozdějších předpisů."
8. V příloze 9 se oddíl
"I. LUCEMBURSKO"
nahrazuje tímto: "I. LUCEMBURSKO Při výpočtu ročních průměrných nákladů na věcné dávky se vezmou v úvahu všechny nemocenské pokladny a sdružení nemocenských pokladen."
9. Příloha 10 se mění takto: a) v oddíle
"A. BELGIE" se před bod 1 vkládá nový bod, který zní:
"Pro účely článku 10b prováděcího nařízení:
zaměstnané osoby: _BAR_ instituce pojištění, u které byla zaměstnaná osoba pojištěna; _BAR_
b) v oddíle "B. DÁNSKO":
i) v bodech 1, 2 a 3 se text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Direktoratet for Social Sikring og Bistand (Ředitelství pro sociální zabezpečení a péči), København.";
ii) v bodě 7 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) peněžité dávky podle hlavy III kapitoly 1 nařízení a dávky podle hlavy III kapitol 2, 3, 7 a 8 nařízení: Direktoratet for Social Sikring og Bistand (Ředitelství pro sociální zabezpečení a péči), København."; c) v oddíle
"I. LUCEMBURSKO" se v bodech 8 písm. a) a 9 písm. a) text v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Union des caisses de maladie (sdružení nemocenských pokladen), Luxembourg".
Článek 3
V nařízení (EHS) č. 1247/92 se zrušuje článek 2.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 1945/93 se mění takto:
1. Článek 3 se zrušuje.
2. V článku 4 se zrušuje bod 10.
Článek 5
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1995, kterým se mění rozhodnutí 93/387/EHS, 93/436/EHS, 93/437/EHS, 93/494/EHS, 93/495/EHS, 94/198/ES, 94/200/ES, 94/269/ES, 94/323/ES, 94/324/ES, 94/325/ES, 94/448/ES, 94/766/ES, 94/777/ES a 94/778/ES, kterými se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejích z některých třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(96/31/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo řadu rozhodnutí, které stanovují podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z některých třetích zemí; že tato rozhodnutí obsahují vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které musí být přiloženo k zásilkám;
vzhledem k tomu, že úřední inspektor, který podepisuje osvědčení, musí být schopen ověřit soulad produktů rybolovu se zvláštními právními předpisy Společenství, na které toto osvědčení odkazuje;
vzhledem k tomu, že vzorová osvědčení o zdravotní nezávadnosti, která byla stanovena v nedávných rozhodnutích Komise, zahrnují prohlášení podpisující osoby o tom, že jsou jí známy právní předpisy Společenství uvedené v osvědčeních; že by se toto prohlášení mělo doplnit do osvědčení o zdravotní nezávadnosti, která byla stanovena v minulosti a takové prohlášení neobsahují;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit přerušení obchodu je nutné stanovit časovou lhůtu, než se začne toto rozhodnutí používat, dostatečně dlouhou na to, aby dotčené třetí země měly možnost pozměnit osvědčení o zdravotní nezávadnosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí Komise 93/387/EHS ze dne 7. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Maroka [2], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 91/492/EHS."
Článek 2
V rozhodnutí Komise 93/436/EHS ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Chile [3], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 3
V rozhodnutí Komise 93/437/EHS ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Argentiny [4], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 4
V rozhodnutí Komise 93/494/EHS ze dne 23. července 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Faerských ostrovů [5], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 5
V rozhodnutí Komise 93/495/EHS ze dne 26. července 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Kanady [6], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 6
V rozhodnutí Komise 94/198/EHS ze dne 7. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Brazílie [7], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 7
V rozhodnutí Komise 94/200/ES ze dne 7. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Ekvádoru [8], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 8
V rozhodnutí Komise 94/269/ES ze dne 8. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Kolumbie [9], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 9
V rozhodnutí Komise 94/323/ES ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících ze Singapuru [10], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 10
V rozhodnutí Komise 94/324/ES ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indonésie [11], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 11
V rozhodnutí Komise 94/325/ES ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Thajska [12], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 12
V rozhodnutí Komise 94/448/ES ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Nového Zélandu [13], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 13
V rozhodnutí Komise 94/766/ES ze dne 21. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Tchaj-wanu [14], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 92/48/EHS, směrnice 91/493/EHS a jejich prováděcích rozhodnutí."
Článek 14
V rozhodnutí Komise 94/777/ES ze dne 30. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Turecka [15], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 91/492/EHS."
Článek 15
V rozhodnutí Komise 94/778/ES ze dne 30. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu zmrazených nebo zpracovaných mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Turecka [16], se v příloze A části IV doplňuje nová věta, která zní:
"Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 91/492/EHS a směrnice 91/493/EHS."
Článek 16
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1996.
Článek 17
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. prosince 1995, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/13/EHS, kterým se stanoví postupy pro veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství
(96/32/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí1, naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/13/EHS ze dne 22. prosince 1992, kterým se stanoví postupy pro veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství2, naposledy pozměněné rozhodnutím 94/305/ES3, stanoví některé postupy pro veterinární kontroly dovážených produktů ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství;
vzhledem k tomu, že současná pravidla pro hmotnostní limity u produktů obsažených v osobních zavazadlech cestujících a určených pro osobní spotřebu musí být přizpůsobena tak, aby zohledňovala některé specifické situace, pokud jde o ryby rekreačně odlovené
ze dne 20. prosince 1995, kterým se pozastavuje řízení podle nařízení Rady (ES) č. 3286/94 o překážkách obchodu proti pirátství zvukových nahrávek Společenství v Thajsku a jeho vlivům na obchod Společenství se zvukovými nahrávkami
(96/40/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky za účelem zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, a zejména pravidel stanovených pod záštitou Světové obchodní organizace [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 365/95 [2], a zejména na články 11 a 14 tohoto nařízení,
po konzultaci v poradním výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
dne 5. června 1991 obdržela Komise stížnost podle nařízení (EHS) č. 2641/84 ze dne 17. září 1984 o posílení společné obchodní politiky, a zejména ochrany proti nedovoleným obchodním praktikám [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
522/94 [4] od evropské kanceláře Mezinárodní federace gramofonového průmyslu (IFPI), která zastupuje prakticky všechny výrobce zvukových nahrávek ve Společenství. V této stížnosti se tvrdilo, že v Thajsku dochází k pirátství zvukových nahrávek Společenství v masovém měřítku a že takové pirátství poškozuje průmysl Společenství, a zejména ovlivňuje vývoz zvukových nahrávek Společenství do Thajska a na další třetí trhy;
protože stížnost obsahovala dostatečné důkazy ve smyslu čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2641/84 o existenci nedovolených obchodních praktik, které lze přičíst Thajsku, a z nich vyplývající újmy, Komise zveřejnila v oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství [5] zahájení šetření ohledně pirátství zvukových nahrávek Společenství v Thajsku;
po zahájení řízení provedla Komise věcné a právní šetření a dne 20. února 1992 předložila svou zprávu poradnímu výboru zřízenému podle nařízení (ES) č. 2641/84.
Z ní vyplynulo, že v referenčním období dosáhla úroveň pirátství zvukových nahrávek (mezinárodní repertoár) pravděpodobně 90 %, zejména proto, že thajské orgány nevynucovaly řádně tehdy platné thajské právní předpisy o autorském právu, a že tato situace způsobila podstatné škody průmyslu Společenství, zejména v podobě ztráty tržeb na thajském trhu (a na některých třetích trzích).
V důsledku toho se jevilo, že Thajsko porušilo své mezinárodní závazky poskytovat výrobcům zvukových nahrávek ve Společenství účinnou ochranu proti pirátství jejich výrobků.
Tento závazek vyplýval z ustanovení o vnitrostátním zacházení článku 4 berlínského aktu Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl, jejímž je Thajsko signatářem;
Komise poté zahájila konzultace s thajskými orgány, z nichž vyplynul v září 1992 závazek thajské vlády snížit úroveň pirátství nahrávek ES na zanedbatelnou úroveň v co nejkratším čase a v první fázi dosáhnout podstatného snížení do jednoho roku;
na základě tohoto závazku, s příznivým stanoviskem poradního výboru a s výhradou pravidelného hodnocení situace se jevilo jako vhodné nepodnikat v nejbližší budoucnosti v řízení žádné další kroky;
v prosinci 1993 byla vyslána do Thajska mise, aby zhodnotila dosažený pokrok.
Po této misi podala Komise opět zprávu výboru zřízenému podle nařízení (EHS) č.
2641/84. Prvním zjištěním mise bylo, že úroveň pirátství audiokazet poklesla v prvním roce asi na 50 % po krocích thajské vlády, což potvrzuje její ochotu dostát svému závazku.
Další pokrok byl však považován za pomalý a nadto byla vyslovena obava z možného opětovného nárůstu pirátství zvukových nahrávek, zejména v důsledku prodeje pirátských kompaktních disků (CD).
V tomto kontextu a s příznivým stanoviskem poradního výboru se jevilo, že by mělo být Thajsku poskytnuto více času, aby mohlo přijmout nové právní předpisy o autorském právu, které již existovaly ve formě návrhu zákona projednávaného v parlamentním výboru a které obsahovaly vhodnější ustanovení o boji proti pirátství a účinném vymáhání tohoto zákona;
informace získané Komisí od počátku roku 1994 ukazují, že pokud jde o skutečnou úroveň pirátství zvukových nahrávek ES, nedošlo k dalšímu významnému zlepšení.
Důležitý pozitivní vývoj však nastal v legislativní oblasti.
Nový thajský zákon o autorském právu vstoupil v platnost dnem 21. března 1995.
Zavedl řadu ustanovení, jejichž cílem je zjednodušit postup proti pirátům a působit na potenciální i skutečné pachatele nezbytnými odstrašujícími účinky, zejména podstatně zvýšenými tresty;
za těchto okolností a s ohledem jak na přetrvávající vysokou míru pirátství, zejména u kompaktních disků, tak na perspektivu jeho dlouhodobého snížení na zanedbatelnou úroveň pomocí účinného prosazování nových thajských právních předpisů, Komise má za to, že v této fázi není vhodné ani řízení ukončit, ani přijmout opatření obchodní politiky proti Thajsku.
Zůstává však nutné situaci pečlivě sledovat;
od 1. ledna 1995 je na současné řízení použitelné nařízení (ES) č. 3286/94, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2641/84;
nařízení (ES) č. 3286/94 zavádí v čl. 11 odst. 2 písm. a) možnost formálně řízení pozastavit; v takovém případě má Komise podle čl. 11 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení za úkol dohlížet na řádné provádění opatření přijatých dotčenou třetí zemí;
podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94 se přijímá toho rozhodnutí o pozastavení v souladu s článkem 14 stejného nařízení. Ten zejména stanoví, že Komise přijme rozhodnutí, které sdělí členským státům a které bude použitelné po uplynutí lhůty 10 dnů, pokud v této lhůtě žádný členský stát nepřednese věc Radě;
dále je třeba připomenout, že čl. 11 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 3286/94 stanoví, že v případě, kdy opatření přijatá třetí zemí byla zrušena, pozastavena nebo nesprávně provedena, nebo kdy má Komise důvody domnívat se, že tomu tak je, nebo konečně kdy nebyla Komisi dána odpověď na její žádost o informace, mohou být přijata jakákoli opatření obchodní politiky v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení;
řízení proti pirátství zvukových nahrávek Společenství
o podmínkách sběru a zpracování určitých mlžů pocházejících z oblastí, kde hladina paralytického toxinu převyšuje mez stanovenou směrnicí Rady 91/492/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/77/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na kapitolu V bod 8 poslední pododstavec přílohy uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že celkové množství paralytického toxinu (PSP = Paralytic Shellfish Poison) stanovené na 80 μg na 100 g směrnicí 91/492/EHS pro ochranu veřejného zdraví, nesmí být u živých mlžů určených k lidské spotřebě vyšší;
vzhledem k tomu, že pro mlže druhu Acanthocardia tuberculatum vědecké studie ukazují, že vhodným tepelným ošetřením lze zajistit snížení množství toxinu PSP na nezjistitelnou úroveň, není-li výchozí hladina kontaminace vyšší než 300 μg na 100 g;
vzhledem k tomu, že byl konzultován Vědecký veterinární výbor, který vydal příznivé stanovisko k použití této metody tepelného ošetření, tohoto typu toxinu a tohoto druhu měkkýšů;
vzhledem k tomu, že s ohledem na stanovisko Vědeckého veterinárního výboru, by se v současnosti měla stanovit hladina celkového množství PSP na vyšší úrovni, než je mez stanovená pro sběr a příslušné tepelné ošetření, pouze pro mlže výše uvedeného druhu, v rámci zvláštního rozhodnutí omezeného pouze na tento cíl;
vzhledem k tomu, že "vlastní hygienické" kontrolní postupy vymezené v rozhodnutí Komise 94/356/ES ze dne 20. května 1994 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 91/493/EHS, pokud jde o vlastní hygienické kontroly produktů rybolovu [2], mohou zajistit řádné používání vhodného tepelného ošetření;
vzhledem k tomu, že je na příslušných úřadech členských států zvláštním způsobem povolit provozovny provádějící ošetření těchto mlžů a ověřovat řádné uplatňování "vlastních hygienických" kontrolních postupů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje pouze na mlže druhu Acanthocardia tuberculatum.
Článek 2
1. Španělsko může povolit sbírání mlžů podle článku 1 v produkčních oblastech, kde celkové množství PSP v jedlých částech těchto měkkýšů je vyšší než 80 μg na 100 g, ale nižší než 300 μg na 100 g.
Sbíraní měkkýši musejí:
- být přepraveni v kontejnerech nebo vozidlech zapečetěných příslušným úřadem přímo do schválené provozovny mající zvláštní povolení pro provádění ošetření měkkýšů,
- být provázeni dokladem vydaným příslušným úřadem, který povoluje přepravu, potvrzujícím podstatu a množství produktu, oblast původu a závod určení,
- být podrobeni tepelnému ošetření stanovenému v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Konečné produkty získaný z měkkýšů podle odstavce 1 nesmějí po použití tohoto ošetření obsahovat toxin PSP v množství, které je zjistitelné biologickou testovací metodou.
Musí být testována každá partie.
Toto ustanovení bude posouzeno po uplynutí lhůty šesti měsíců poté, co se začne toto rozhodnutí používat, na základě zprávy předložené španělskými úřady.
Článek 3
Příslušný úřad ověří, že "vlastní hygienické" kontroly podle článku 6 směrnice Rady 91/493/EHS [3], vypracované a zavedené osobou zodpovědnou za provozovnu povolenou v souladu s rozhodnutím 94/356/ES, se zvláštním způsobem vztahují na tepelné ošetření stanovené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o kritériích pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely (Text s významem pro EHP)
(96/78/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických předpisech pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst.
2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS je třeba stanovit harmonizovaná kritéria pro zápis koňovitých do plemenných knih;
vzhledem k tomu, že proto je nutné stanovit kritéria pro zápis koňovitých do plemenných knih pro chovné účely;
vzhledem k tomu, že před zápisem do plemenné knihy musí zvíře splňovat přesné podmínky týkajícím se rodokmenu a označování;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že plemenná kniha obsahuje různé oddíly a třídy, aby určité typy zvířat nebyly vyloučeny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aby mohlo být zapsáno do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí evidovaní koňovití
- být potomky rodičů, kteří jsou zapsáni v hlavním oddíle plemenné knihy téhož plemene a mít rodokmen sestavený v souladu s pravidly stanovenými v této plemenné knize,
- být při narození označeni podle pravidel stanovených v této plemenné knize, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí.
Odchylně od odst. 1 první odrážky může zvíře být zapsáno v hlavním oddíle, aby se podílelo na šlechtitelském programu schváleném chovatelskou organizací nebo spolkem podle pravidel stanovených v této plemenné knize.
Šlechtitelský program uvádí plemena, která se jej mohou účastnit.
Článek 2
Hlavní oddíl plemenné knihy může být rozdělena v souladu s čl. 3 odst. b) pátou odrážkou přílohy rozhodnutí Komise 92/353/EHS o kritériích pro schvalování nebo uznávání chovatelských organizací a spolků, které vedou nebo zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité [2] do několika tříd podle plemenné hodnoty zvířat.
Do některé z těchto tříd lze zapsat pouze koňovité splňující kritéria stanovená v článku 1.
2. Obsahuje-li plemenná kniha více tříd v jednom oddíle, zapíše se zvíře z jiné plemenné knihy do té třídy plemenné knihy, jejíž kritéria splňuje.
Článek 3
1. Chovatelská organizace nebo spolek, který vede plemennou knihu, může rozhodnout, že zvíře, které nesplňuje kritéria stanovená v článku 1, může být zapsáno v doplňkovém oddíle této plemenné knihy.
Zvíře musí splňovat tyto požadavky:
- být označeno podle pravidel stanovených v plemenné knize,
- být shledáno odpovídající standardu plemene,
- splňovat minimální výkonnostní kritéria podle pravidel stanovených v plemenné knize.
2. Chovatelská organizace nebo spolek stanoví pravidla umožňující potomstvu těchto zvířat zápis do hlavního oddílu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (96/79/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že by v osvědčení o plemenné příslušnosti měly být uvedeny zvláštní údaje, aby bylo možno určit původ a identifikaci zvířete, od něhož sperma, vajíčka nebo embrya pocházejí;
vzhledem k tomu, že se vlastní osvědčení nevyžaduje, pokud jsou již údaje uvedené v tomto rozhodnutí uvedeny v průvodní dokladech týkajících se spermatu, vajíček nebo embryí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V osvědčení pro sperma evidovaných koňovitých by měly být uvedeny tyto údaje:
1. Údaje týkající se dárcovského hřebce:
- vydávající orgán,
- název a adresa plemenné knihy původu,
- plemeno,
- číslo původního zápisu v plemenné knize (je-li dostupné),
- jméno zvířete,
- datum vydání osvědčení,
- systém identifikace (např. mikročip, tetování, výžeh, obrázek),
- identifikace,
- údaje uvádějící, zda byla provedena analýza krevní skupiny nebo test poskytující rovnocenné vědecké záruky pro ověření původu,
- datum narození,
- jméno a adresa majitele,
- název a čísla plemenné knihy rodičů a děda, jakož i název plemenných knih,
- výsledky testování užitkovosti a stanovení genetické hodnoty (nepovinné).
2. Údaje týkající se spermatu:
- identifikace,
- počet dóz,
- datum odběru,
- název a adresa inseminační stanice včetně registračního čísla,
- jméno a adresa příjemce.
Článek 2
Údaje podle článku 1 mohou být uvedeny:
1. v podobě osvědčení odpovídajícího vzoru v příloze I;
2. v dokladech doprovázejících sperma koňovitých.
V tom případě musejí příslušné orgány potvrdit, že jsou údaje podle článku 1 v těchto dokladech uvedeny, touto formulací:
"Níže podepsaný potvrzuje, že tyto dokumenty obsahují údaje uvedené v článku 1 rozhodnutí Komise 96/79/ES."
Článek 3
V osvědčení pro vajíčka evidovaných koňovitých by měly být uvedeny tyto údaje:
1. Údaje týkající se dárcovské klisny:
- všechny údaje uvedené v čl. 1 odst. 1. tohoto rozhodnutí.
2. Údaje týkající se vajíček:
- identifikace,
- datum odběru,
- název a adresa týmu(ů) pro odběr vajíček včetně registračního čísla,
- jméno a adresa příjemce.
Pokud je v pejetě více než jedno vajíčko, mělo by se to zřetelně uvést a všechna vajíčka musejí pocházet od stejné dárkyně.
Článek 4
Údaje podle článku 3 mohou být uvedeny:
1. v podobě osvědčení odpovídajícího vzoru v příloze II;
2. v dokladech doprovázejících koňská vajíčka.
V tom případě musejí příslušné orgány potvrdit, že jsou údaje podle článku 3 v těchto dokladech uvedeny, touto formulací:
"Níže podepsaný potvrzuje, že tyto dokumenty obsahují údaje uvedené v článku 3 rozhodnutí Komise 96/79/ES."
Článek 5
V osvědčení pro embrya evidovaných koňovitých by měly být uvedeny tyto údaje:
1. Údaje týkající se dárcovského hřebce a dárcovské klisny:
- všechny údaje uvedené v článku 1 bodě 1.
2. Údaje týkající se embryí:
- identifikace,
- datum odběru,
- datum inseminace nebo přirozené plemenitby,
- název a adresa týmu(ů) pro odběr embrya včetně registračního čísla,
- jméno a adresa příjemce.
Pokud je v pejetě více než jedno embryo, mělo by se to zřetelně uvést a navíc musejí mít všechna embrya stejné rodiče.
Článek 6
Údaje podle článku 5 mohou být uvedeny:
1. v podobě osvědčení odpovídajícího vzoru v příloze III;
2. v dokladech doprovázejících embryo(a) koňovitých.
V tom případě musejí příslušné orgány potvrdit, že jsou údaje podle článku 5 v těchto dokladech uvedeny, touto formulací:
"Níže podepsaný potvrzuje, že tyto dokumenty obsahují údaje uvedené v článku 5 rozhodnutí Komise 96/79/ES."
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví vzor osvědčení o plemenné příslušnosti pro vajíčka plemenného skotu a údaje, které je třeba zapsat na tato osvědčení (Text s významem pro EHP)
(96/80/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 5 a čl. 6 odst. 1 pátou odrážku,
vzhledem k tomu, že podle čl.
6 odst. 1 páté odrážky výše uvedené směrnice Komise stanoví postupem podle článku 8 uvedené směrnice údaje, které je třeba uvést na osvědčení o plemenné příslušnosti, které může doprovázet vajíčka plemenného skotu při uvedení do obchodu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že tato osvědčení samotná nejsou zapotřebí, pokud údaje uvedené v tomto rozhodnutí jsou již uvedeny v průvodní dokumentaci vajíček plemenného skotu, která se dostávají do obchodu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že vzor osvědčení o plemenné příslušnosti čistokrevného plemenného skotu a údaje, které je třeba uvést na tomto osvědčení uvést, jsou již stanoveny v rozhodnutí Komise 86/404/EHS [2] a vzor a údaje pro sperma a embrya jsou již stanoveny v rozhodnutí Komise 88/124/EHS [3]; že informace o plemenném skotu uvést na osvědčení pro vajíčka;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V osvědčení pro vajíčka plemenného skotu musí být uvedeny tyto údaje:
- aktuální údaje ve smyslu článku 1 rozhodnutí 86/404/EHS týkající se dárcovské krávy včetně její krevní skupiny,
- informace umožňující identifikaci vajíčka, datum jeho odběru a jména a adresy střediska odběru vajíčka a příjemce.
Jestliže je více než jedno vajíčko v jedné pejetě, musí to být jasně uvedeno, a navíc tato vajíčka musí být od stejné dárkyně.
Článek 2
Údaje stanovené v článku 1 mohou být uvedeny:
1. ve formě osvědčení odpovídajícího vzoru v příloze;
2. v dokumentaci doprovázející vajíčka skotu.
V tomto případě musí příslušné orgány následující formulací potvrdit, že údaje stanovené v článku 1 jsou v těchto dokumentech uvedeny:
"Níže podepsaný potvrzuje, že tyto dokumenty obsahují údaje uvedené v článku 1 rozhodnutí Komise 96/80/ES".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 92/260/EHS, 93/196/EHS, 93/197/EHS a 94/467/ES, pokud jde o kategorie samců koňovitých, na které se vztahují požadavky ohledně virové arteritidy koní (Text s významem pro EHP)
(96/81/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
se zřetelem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990, o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 15 písm. b bod ii), článek 16 a čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol živých zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 odst.
1 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise po konzultaci Vědeckého veterinárního výboru stanovila rozhodnutím 95/329/ES [3] kategorie samců koňovitých, na které se vztahují požadavky ohledně virové arteritidy koní;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní a dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých jsou stanoveny v rozhodnutích Komise 92/260/EHS [4] a 93/197/EHS [5] obou naposledy pozměněných rozhodnutím Komise 95/323/ES [6] a pro dovoz jatečných koňovitých v rozhodnutí Komise 93/196/EHS [7] naposledy pozměněném rozhodnutím 95/322/ES [8];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/467/ES [9] stanoví veterinární záruky pro přepravu koňovitých z jedné třetí země do jiné podle čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 91/496/EHS;
vzhledem k tomu, že by měla být odpovídajícím způsobem pozměněna rozhodnutí 92/260/EHS, 93/196/EHS, 93/197/EHS a 94/467/ES;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 92/260/EHS v každém z veterinárních osvědčení A, B, C, D a E v kapitole "III.
Údaje o zdravotním stavu" se v písmenu e) nahrazuje bod v) tímto:
"v) jde-li o nekastrovaného samce staršího 180 dnů, buď byla virová arteritida koní úředně hlášena během posledních šesti měsíců (3);
nebo
- zvíře bylo podrobeno (4) na vzorku krve odebraném během 21 dnů před vývozem dne … (5) virusneutralizačnímu testu na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem při rozředění séra v poměru 1: 4;
nebo
poměrná část jeho celkového spermatu odebraná během 21 dnů před vývozem dne … (5) byla podrobena testu izolace viru na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem (3), (4);
nebo
- zvíře bylo očkováno dne … (5) proti virové arteritidě koní pod úředním veterinárním dozorem očkovací látkou schválenou příslušným orgánem, podle následujícího programu pro prvoočkování a bylo přeočkováno v pravidelných intervalech (3), (4).
Programy pro prvoočkování proti virové arteritidě koní:
Pokyn: Škrtněte očkovací programy, které se nevztahují na výše uvedené zvíře.
a) Očkování bylo provedeno v den odběru vzorku krve, který byl s negativním výsledkem podroben virusneutralizační testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
b) Očkování bylo provedeno během nanejvýš patnáctidenního období izolace pod úředním veterinárním dozorem počínajícího v den odběru vzorku krve, který byl během této doby podroben s negativním výsledkem virusneutralizačnímu testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
c) Očkování bylo provedeno, když bylo zvíře staré 180 až 270 dnů, během období izolace pod úředním veterinárním dozorem.
Během období izolace dva vzorky krve odebrané nejméně v rozmezí 10 dnů vykázaly stejný nebo klesající titr protilátky při virusneutralizačním testu na virovou arteritidu koní;" .
Článek 2
Rozhodnutí 93/196/EHS se mění takto:
1. V příloze I kapitole "III.
Údaje o zdravotním stavu" odstavci e) se bod v) zrušuje.
2. V příloze II kapitole "III. Údaje o zdravotním stavu" odstavci e) se bod v) nahrazuje tímto:
"v) v případě, že výše popsaná zásilka koňovitých obsahuje nekastrované samce starší než 180 dnů, buď virová arteritida koní nebyla úředně hlášena během posledních šesti měsíců (4),
nebo
- nekastrovaní samci byli na krevních vzorcích odebraných během 21 dnů před vývozem dne … (5) podrobeni virusneutralizačnímu testu na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem při rozředění séra v poměru 1: 4 ve všech případech (4),
nebo
poměrné části jejich celkového spermatu odebrané během 21 dnů před vývozem dne … (5) byly podrobeny testu izolace viru na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem ve všech případech (4),
nebo
- nekastrovaní samci byli očkováni dne … (5) proti virové arteritidě koní pod úředním veterinárním dozorem očkovací látkou schválenou příslušným orgánem podle následujícího programu pro prvoočkování a byli přeočkována v pravidelných intervalech (4);
Programy pro prvoočkování proti virové arteritidě koní:
Pokyn: Škrtněte očkovací programy, které se nevztahují na výše uvedená zvířata.
Ověřte osvědčení o testování před očkováním, o očkování a přeočkování.
Případně specifikujte individuální očkovací program pro označená zvířata.
a) očkování bylo provedeno v den odběru vzorku krve, který byl s negativním výsledkem podroben virusneutralizačnímu testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
b) očkování bylo provedeno během nejvýše patnáctidenního období izolace pod úředním veterinárním dozorem počínajícího v den odběru vzorku krve, který byl během této doby podroben s negativním výsledkem virusneutralizačnímu testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
c) očkování bylo provedeno, když bylo zvíře staré 180 až 270 dnů, během období izolace pod úředním veterinárním dozorem.
Během období izolace dva vzorky krve odebrané nejméně v rozmezí 10 dnů vykázaly stejný nebo klesající titr protilátky při virusneutralizačním testu na virovou arteritidu koní;".
Článek 3
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze II v každém z veterinárních osvědčení A, B, C, D a E kapitole "III. Údaje o zdravotním stavu" v písmenu e) se bod v) nahrazuje tímto:
"v) v případě nekastrovaného samce staršího 180 dnů nebyla buď virová arteritida koní úředně hlášena během posledních šesti měsíců (*);
nebo
- zvíře bylo na vzorku krve odebraném během 21 dnů před vývozem dne … (4) podrobeno virusneutralizačnímu testu na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem při rozředění séra v poměru 1: 4 (#);
nebo
poměrná část jeho celkového spermatu odebraná během 21 dnů před vývozem dne … (4) byla podrobena testu izolace viru na virovou arteritidu koní s negativním výsledkem (#),
nebo
- zvíře bylo očkováno dne … (4) proti virové arteritidě koní pod úředním veterinárním dozorem očkovací látkou schválenou příslušným orgánem, podle následujícího programu pro prvoočkování a bylo přeočkováno v pravidelných intervalech (#);
Programy pro prvoočkování proti virové arteritidě koní:
Pokyn: Škrtněte očkovací programy, které se nevztahují na výše uvedené zvíře.
Ověřte osvědčení o testování před očkováním, o očkování a přeočkování.
a) očkování bylo provedeno v den odběru vzorku krve, který byl s negativním výsledkem podroben virusneutralizačnímu testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
b) očkování bylo provedeno během nejvýše patnáctidenního období izolace pod úředním veterinárním dozorem počínajícího v den odběru vzorku krve, který byl během této doby s negativním výsledkem podroben virusneutralizačnímu testu při rozředění séra v poměru 1: 4; nebo
c) očkování bylo provedeno, když bylo zvíře staré 180 až 270 dnů, během období izolace pod úředním veterinárním dozorem.
Během období izolace dva vzorky krve odebrané nejméně v rozmezí 10 dnů vykázaly stejný nebo klesající titr protilátky při virusneutralizačním testu na virovou arteritidu koní;".
2. Ve veterinárních osvědčeních A a B se značka "(#)" nahrazuje "(2)" a v osvědčeních C, D a E se nahrazuje "(3)".
Článek 4
V rozhodnutí 94/467/ES v článku 1 se v odstavci 2 slova "Toto osvědčení musí obsahovat oddíly I, II a III veterinárního osvědčení,…" nahrazují slovy "Toto osvědčení musí v každém případě obsahovat oddíly I, II a III s výjimkou písmene e) bodu v) veterinárního osvědčení,…".
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije od patnáctého dne po jeho oznámení členským státům.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/196/EHS a 93/197/EHS týkající se veterinárních podmínek a veterinárních osvědčení pro dovoz jatečných koňovitých, evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých, pokud jde o piroplazmózu (Text s významem pro EHP)
(96/82/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 15 a 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz jatečných koňovitých jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 93/196/EHS [2] a pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých v rozhodnutí Komise 93/197/EHS [3], obě naposledy pozměněné rozhodnutím 96/81/ES [4];
vzhledem k tomu, že piroplazmóza (B. equi a B. caballi) se vyskytuje v některých členských státech Evropského společenství; že koňovití séropozitivní na piroplazmózu se vyskytují v některých členských státech;
vzhledem k tomu, že tedy negativní výsledky sérologického vyšetření požadované pro dovoz některých kategorií koňovitých z některých třetích zemí nejsou nadále účelné;
vzhledem k tomu, že léčení koňovitých pro eliminaci infekce může zvířatům škodit; že však po léčení krátkodobá séronegativa v požadovaném sérologickém testu nevylučuje infekčnost pro vektorová klíšťata;
vzhledem k tomu, že výše uvedená rozhodnutí musí být odpovídajícím způsobem pozměněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II kapitole III "Údaje o zdravotním stavu" rozhodnutí 93/196/EHS se v písmenu j) zrušuje čtvrtá odrážka.
Článek 2
V osvědčeních D a E přílohy II kapitole III "Údaje o zdravotním stavu" rozhodnutí 93/197/EHS se v písmenu j) zrušuje čtvrtá odrážka.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od patnáctého dne po jeho oznámení členským státům.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. ledna 1996 o schválení změny článku VII Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu
(96/91/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy, v souvislosti s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Úmluva o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu podepsaná dne 13. srpna 1973 v Gdaňsku byla pozměněna protokolem konference zástupců smluvních států úmluvy podepsaným dne 11. listopadu 1982 ve Varšavě;
vzhledem k tomu, že Společenství přistoupilo k Úmluvě o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu dne 18. března 1984 [3];
vzhledem k tomu, že jednávání proběhla během 20. zasedání Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři s cílem změnit článek VII uvedené Úmluvy, aby se vytvořil užší vztah mezi finančními příspěvky smluvních států a rozsahem rybolovných práv, která jim jsou přidělena na základě Úmluvy;
vzhledem k tomu, že navržená změna vstoupí v platnost 90 dní poté, co depozitní vláda obdrží oznámení o přijetí uvedené změny všemi smluvními státy;
vzhledem k tomu, že z hlediska rybolovných práv, která pro Společenství z Úmluvy vyplývají, je v zájmu Společenství navrženou změnu schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změna článku VII Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů
kterým se mění kapitola 14 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/103/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/339/ES [2], a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že uplatňování ustanovení uvedené směrnice vedlo k některým obtížím u obchodu s kejdou a u dovozu kejdy, zejména u hospodářství v příhraničních oblastech; že na základě získaných zkušeností je třeba pozměnit podmínky pro obchod s kejdou a její dovoz;
vzhledem k tomu, že obchod s nezpracovanou kejdou a její dovoz mohou tvořit zdroj šíření chorob zvířat; že je tudíž třeba zakázat obchod s kejdou některých živočišných druhů a její dovoz;
vzhledem k tomu, že však za velmi konkrétních podmínek je třeba stanovit možnost povolit obchod s některými druhy kejdy; že tento obchod musí být vykonáván pod dozorem příslušných orgánů v členských státech;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je třeba přeformulovat kapitolu 14 přílohy I směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I směrnice 92/118/EHS se kapitola 14 nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. února 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(96/104/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/52/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 94/360/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 95/270/ES [4] přijala Komise opatření pro snížení četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí; že tato četnost má být použitelná ode dne 1. února 1996 po přezkoumání četnosti na základě výsledků všech kontrol dovážených zásilek produktů;
vzhledem k tomu, že v harmonizaci podmínek pro dovoz produktů je třeba pokročit ještě dále;
vzhledem k tomu, že je zapotřebí delší zkušenosti s kontrolami členských států u těchto zásilek, aby bylo možné přezkoumat tuto četnost podle čl.
3 odst. 3; že je tedy třeba odložit datum používání četnosti na den 1. ledna 1997;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 94/360/ES se mění takto:
- v čl. 3 odst. 1 se datum "1. prosince 1995" nahrazuje datem "1. ledna 1996",
- v čl. 3 odst. 3 se datum "1. února 1996" nahrazuje datem "15. května 1996",
- v článku 7 se datum "1. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/187/ES, 94/309/ES, 94/344/ES, 94/446/ES, 95/341/ES a 95/343/ES o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz některých produktů a kterým se mění rozhodnutí 95/340/ES, kterým se stanoví prozatímní seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků (Text s významem pro EHP)
(96/106/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/103/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 23 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/187/ES [4], 94/309/ES [5], 94/344/ES [6] a 94/446/ES [7] naposledy pozměněná rozhodnutím 95/230/ES [8] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz ze třetích zemí zvířecích střev, některých krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a některých nevyčiněných poživatelných produktů pro zvířata v zájmovém chovu, jež obsahují málo nebezpečné materiály, zpracované živočišné bílkoviny včetně produktů obsahujících tyto bílkoviny určených ke spotřebě zvířaty, a kostí a produktů z kostí, rohů a produktů z rohů a kopyt a produktů z kopyt k dalšímu zpracování neurčených k lidské spotřebě ani ke spotřebě zvířaty; že rozhodnutí 95/230/ES pozměnilo tato rozhodnutí a stanovilo jejich použitelnost od 2. února 1996;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/340/ES [9] stanoví prozatímní seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků; že rozhodnutí Komise 95/341/ES [10] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mléka a mléčných výrobků, které nejsou určeny k lidské spotřebě; že rozhodnutí Komise 95/343/ES [11] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mléka a mléčných výrobků, které jsou určeny k lidské spotřebě; že uvedená tři rozhodnutí se použijí ode dne 2. února 1996;
vzhledem k tomu, že se jeví, že třetí země nebudou schopny splnit nové dovozní podmínky k uvedenému datu; že aby se zamezilo přerušení obchodu, je nezbytné odložit datum použitelnosti uvedených rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/187/ES, 94/309/ES, 94/344/ES, 94/446/ES, 95/340/ES, 95/341/ES a 95/343/ES musí být odpovídajícím způsobem pozměněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 2 rozhodnutí Komise 94/187/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 2
V článku 2 rozhodnutí Komise 94/309/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 3
V článku 2 rozhodnutí Komise 94/344/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 4
V článku 4 rozhodnutí Komise 94/446/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 5
V článku 5 rozhodnutí Komise 95/340/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. května 1996".
Článek 6
V článku 3 rozhodnutí Komise 95/341/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. května 1996".
Článek 7
V článku 8 rozhodnutí Komise 95/343/ES se datum "2. února 1996" nahrazuje datem "1. ledna 1997".
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 91/448/EHS o obecných zásadách klasifikace podle článku 4 směrnice Rady 90/219/EHS o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (Text s významem pro EHP)
(96/134/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/219/EHS ze dne 23. dubna 1990 [1] o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy ve znění směrnice Komise 94/51/ES [2], a zejména na článek 4 této směrnice,
vzhledem k tomu, že pro účely směrnice 90/219/EHS jsou geneticky modifikované mikroorganismy zařazeny do dvou skupin na základě kritérií uvedených v příloze II; že je stanoveno, že pro tuto klasifikaci budou vypracovány další zásady;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho vydala Komise rozhodnutí 91/448/EHS [3] se zásadami pro další výklad přílohy II směrnice 90/219/EHS;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností se ukázalo vhodné přizpůsobit kritéria pro klasifikaci uvedená v příloze II technickému rozvoji;
vzhledem k tomu, že v souladu s postupem stanoveným v článku 21 směrnice 90/219/EHS vyjádřili zástupci členských států k ustanovením tohoto rozhodnutí příznivé stanovisko;
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 91/448/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/86/ES o stanovení prozatímního seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře (Text s významem pro EHP)
(96/137/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
16 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/86/ES [2] stanovilo prozatímní seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz masa z volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že je nezbytné upravit rozhodnutí 94/86/ES tak, aby se zohlednily změny v právních předpisech Společenství, na něž uvedené rozhodnutí odkazuje;
vzhledem k tomu, že byla obdržena další písemná ujištění Tuniska; že přezkoumání těchto ujištění ukázalo, že tato země splňuje požadavky Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část I přílohy rozhodnutí 94/86/ES se nahrazuje tímto:
"ČÁST I Seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa z volně žijící pernaté zvěře:
- seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa, jenž je uveden v rozhodnutí Komise 94/85/ES [3],
- Grónsko,
- Tunisko."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. ledna 1996 o uzavření Dodatkového protokolu k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou v důsledku přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii
(96/147/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou [1]; podepsaný
ze dne 22. listopadu 1993 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku
(96/154/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst.
2 Úmluvy mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o zjednodušení formalit ve zbožovém styku [1] zmocnil smíšený výbor zřízený uvedenou úmluvou k podávání doporučení ke změnám uvedené úmluvy;
vzhledem k tomu, že uvedená úmluva byla změněna, aby umožňovala přistoupení nových smluvních stran;
vzhledem k tomu, že dotyčné změny jsou formulovány v doporučení č.
1/93 smíšeného výboru; že by měla být schválena dohoda ve formě výměny dopisů týkající se uvedeného doporučení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
ze dne 22. listopadu 1993 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu
(96/155/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že čl. 15 odst.
2 Úmluvy mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o společném tranzitním režimu [1] zmocňuje Smíšený výbor zřízený uvedenou úmluvou podávat doporučení na změny úmluvy;
vzhledem k tomu, že úmluva byla změněna, aby bylo umožněno přistoupení nových smluvních stran;
vzhledem k tomu, že dotyčné změny jsou stanoveny v doporučení Smíšeného výboru č.
1/93; že dohoda ve formě výměny dopisů týkající se tohoto doporučení by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
o uvedení na trh produktu složeného z geneticky modifikovaného organismu, osiva hybridní řepky tolerantní k herbicidu (Brassica napus L. oleifera Metzq.
MS1Bn × RF1Bn), podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/158/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/15/ES [2], a zejména článek 13 této směrnice,
vzhledem k tomu, že postup Společenství podle článků 10 až 18 směrnice Rady 90/220/EHS umožňuje příslušným orgánům členských států udělovat souhlas k uvedení živých produktů skládajících se z geneticky modifikovaných organismů na trh;
vzhledem k tomu, že příslušnému orgánu Spojeného království byla předložena oznámení týkající se uvedení na trh takového produktu (osiva hybridní řepky tolerantní k herbicidu) určeného k pěstování za účelem výroby osiva, nikoli k výrobě potravin či pícnin;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán Spojeného království předal dokumentaci k tomuto oznámení s příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že Komise tuto dokumentaci postoupila příslušným orgánům všech členských států; že příslušné orgány jiných členských států vznesly proti této dokumentaci námitky;vzhledem k tomu, že námitky se týkají:
- posouzení účinků produktu na způsob použití chemických herbicidů a nejistoty týkající se následných dlouhodobých důsledků pro životní prostředí,
- posouzení zdravotních (toxikologických) účinků produktu, pokud by se používal k výrobě potravin či pícnin,
- označení produktu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 je Komise proto povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že povolení k použití chemických herbicidů v životním prostředí je předmětem jiných právních předpisů Společenství, zejména směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3] naposledy pozměněné směrnicí 94/43/ES [4]; že záležitosti související s autorizací herbicidů proto nespadají do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že v oznámení podle směrnice 90/220/EHS bylo vyhodnoceno riziko pro lidské zdraví a životní prostředí spojené s přežíváním a rozšiřováním této řepky tolerantní k herbicidu, jakož i s přenosem genu tolerance k herbicidu nebo jiných modifikovaných genů na kompatibilní druhy; že se dospělo k závěru, že riziko naturalizace je nízké a že rozšiřování nebo přenosu genu tolerance k herbicidu lze bránit existujícími strategiemi nakládání s geneticky modifikovanými organismy;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání dokumentace předložené podle směrnice 90/220/EHS a se zřetelem ke všem informacím, které jí poskytly členské státy, dospěla k závěru, že informace o riziku pro životní prostředí obsažené v dokumentaci stačí k tomu, aby Komise mohla přijmout příznivé rozhodnutí o uvedení dotyčného produktu na trh ve formě osiva za předpokladu dodržení stanovených podmínek pro jeho použití a označení;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS obsahují dodatečná ochranná ustanovení použitelná v případě získání nových informací o rizikách produktu;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. S výhradou ustanovení směrnice Rady 69/208/EHS [5] a podmínek uvedených v odstavci 2 udělí orgány Spojeného království podle článku 13 směrnice 90/220/EHS souhlas s uvedením na trh níže zmíněného produktu, který oznámila společnost Plant Genetic Systems (číslo oznámení C/UK/94/M1/1):
Produkt tvoří živé osivo hybridní řepky (Brassica napus L. oleifera Metzq.), k jehož získání byly použity:
a) potomstvo pylově sterilní linie řepky MS1Bn (B91-4) kultivaru drakkar obsahující gen pro barnasu z Bacillus amyloliquefaciens kódující ribonukleázu, bar-gen ze Streptomyces hygroscopicus kódující phosphinothricin acetyltransferázu, gen neo z Escherichia coli kódující neomycin fosfotransferázu II, promotor PSsuAra z Arabidopsis thaliana, promotor PNos z Agrobacterium tumefaciens a promotor PTA29 z Nicotiana tabacum; a
b) potomstvo obnovitele fertility linie řepky RF1BN (B93-101) kultivaru drakkar obsahující gen barstar z Bacillus amyloliquefaciens kódující inhibitor ribonukleázy, gen bar ze Streptomyces hygroscopicus kódující phosphinothricin acetyltransferázu, neo-gen z Escherichia coli kódující neomycin fosfotransferázu II, promotor PSsuAra z Arabidopsis thaliana, promotor PNos z Agrobacterium tumefaciens a promotor PTA29 z Nicotiana tabacum.
2. Souhlas je vázán těmito podmínkami:
a) Souhlas se vztahuje na osivo všech hybridů mezi geneticky nemodifikovanou a geneticky modifikovanou řepkou uvedenou v odstavci 1, nevztahuje se však na osivo hybridů vzniklých kombinací jiných geneticky modifikovaných rostlin, než jaké popisuje odstavec 1.
b) Souhlas se vztahuje pouze na oznámené použití produktu k pěstování za účelem výroby osiva, nevztahuje se však na použití k výrobě potravin či pícnin, aniž je dotčena možnost budoucího posouzení produktu pro toto použití.
c) Vedle jiného označení bude na štítku každého obalu osiva uvedeno, že produkt je tolerantní k herbicidu glufosinat-amonium a že smí být použit pouze k výrobě osiva, nikoli k výrobě potravin či pícnin.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. ledna 1996, kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
(96/161/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 28. listopadu 1994, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, podepsanou
ze dne 26. února 1996, kterým se mění rozhodnutí 91/115/EHS o zřízení Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance
(96/174/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh rozhodnutí předložený Komisí [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 109f Smlouvy a článku 2 Protokolu o statutu Evropského měnového institutu (EMI) přispívá EMI ke splnění podmínek nezbytných pro přechod do třetí etapy hospodářské a měnové unie, zejména posilováním koordinace měnových politik za účelem zajištění cenové stability, prováděním příprav nezbytných ke zřízení Evropského systému centrálních bank (ESCB), k uskutečňování jednotné měnové politiky a k vytvoření jednotné měny ve třetí etapě a dohledem na vývoj ECU;
vzhledem k tomu, že podle čl. 109f odst. 3 Smlouvy EMI nejpozději do 31. prosince 1996 upřesní normativní, organizační a logistický rámec, nezbytný pro ESCB k plnění jeho úkolů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie, a zejména podle potřeby podporovat harmonizaci pravidel a postupů pro sběr, sestavování a šíření statistických údajů v oblasti jeho působnosti;
vzhledem k tomu, že podle článku 5 Protokolu o statutu ESCB a Evropské centrální banky shromažďuje Evropská centrální banka (ECB) ve spolupráci s národními centrálními bankami nezbytné statistické informace a spolupracuje s Komisí; že je proto třeba během druhé etapy připravit vhodné postupy spolupráce v rámci vytváření hospodářské a měnové unie;
vzhledem k tomu, že je proto třeba pozměnit rozhodnutí 91/115/EHS [4],
ROZHODLA TAKTO:
Jediný clánek
Rozhodnutí 91/115/EHS se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Výbor může z vlastního podnětu podávat stanoviska k jakékoliv otázce týkající se statistik, které jsou ve společném zájmu Komise a vnitrostátních statistických orgánů na jedné straně a Evropského měnového institutu (EMI) a národních centrálních bank na straně druhé.
Při plnění svých úkolů sděluje výbor svá stanoviska všem zúčastněným stranám."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Výbor se skládá z jednoho, dvou či tří zástupců za každý členský stát, kteří pocházejí z hlavních institucí zabývajících se měnovou a finanční statistikou a statistikou platební bilance, z nejvýše tří zástupců Komise a z nejvýše tří zástupců EMI.
Zasedání výboru se může jako pozorovatel dále účastnit zástupce Měnového výboru.
Členské státy, Komise a EMI mají každý po jednom hlasu.
Na základě rozhodnutí výboru se jeho zasedání mohou účastnit zástupci jiných organizací, jakož i všechny osoby schopné přispět k rozpravě."
3. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Výbor si zvolí předsedu způsobem stanoveným jednacím řádem."
ze dne 26. února 1996 o uzavření Úmluvy o ochraně Alp (Alpské úmluvy)
(96/191/ES/) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 ve spojení s čl. 228 odst. 2 a 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že se Komise jménem Společenství zúčastnila jednání zaměřených na uzavření Úmluvy o ochraně Alp (Alpské úmluvy); že úmluva byla jménem Společenství podepsána dne 7. listopadu 1991;
vzhledem k tomu, že uzavření úmluvy tvoří součást zapojení Společenství do mezinárodních činností na ochranu životního prostředí doporučených v usnesení Rady ze dne 16. prosince 1992 o pátém akčním programu Evropských společenství o životním prostředí;
vzhledem k tomu, že ochrana Alp představuje velkou výzvu pro všechny členské státy vzhledem k přeshraniční povaze hospodářských, sociálních a ekologických problémů alpské oblasti;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Společenství z tohoto důvodu schválilo uvedenou úmluvu;
vzhledem k tomu, že pro rychlý vstup úmluvy v platnost je nezbytné, aby signatářské členské státy co nejdříve dokončily své postupy ratifikace, přijetí nebo schválení úmluvy, aby Společenství a jeho členské státy mohly uložit své listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úmluva o ochraně Alp (Alpská úmluva) se schvaluje jménem Společenství.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné jménem Společenství k uložení listin o schválení u Rakouské republiky v souladu s článkem 12 úmluvy.
kterým se mění rozhodnutí 94/198/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Brazílie (Text s významem pro EHP)
(96/193/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven, které Brazílie schválila pro vývoz produktů rybolovu a akvakultury do Společenství, byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/198/ES [3]; že tento seznam lze změnit poté, co příslušný úřad
ze dne 4. března 1996 o pohotovostních a nouzových postupech pro rozdělení nákladů spojených s přijetím a dočasným pobytem vysídlených osob
(96/198/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na usnesení Rady ze dne 25. září 1995 o rozdělení nákladů spojených s přijetím a dočasným pobytem vysídlených osob [1],
vzhledem k tomu, že zmíněné usnesení musí být doplněno, aby bylo umožněno účinně uplatňovat v něm stanovené zásady, pokud dojde ke krizovému stavu, který vyžaduje rychlé jednání;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem je tedy nezbytné vypracovat pohotovostní a nouzový postup,
ROZHODLA TAKTO:
1. Zahájení postupu
Z podnětu předsednictví, členského státu nebo Komise může být urychleně svolán koordinační výbor uvedený v článku K.4 Smlouvy, poradci jehož členů budou osoby odpovědné v členských státech v oblasti azylu a přistěhovalectví, a tento výbor stanoví, zda situace vyžaduje společnou akci Evropské unie zaměřenou na přijímání a dočasný pobyt vysídlených osob.
Akce tohoto typu může být zahájena, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2 usnesení Rady ze dne 25. září 1995.
Předsednictví připravuje pravidelně a v každém případě před zasedáním zprávu o situaci ve spolupráci s Komisí a na základě stanoviska vysokého komisaře OSN pro uprchlíky a s pomocí generálního sekretariátu Rady.
Tato zpráva bude předložena členským státům.
2. Program zasedání
Program zasedání může zejména obsahovat tyto body:
- přezkoumání situace a zhodnocení rozsahu pohybu obyvatel,
- zhodnocení vhodnosti rychlého zásahu na úrovni Evropské unie,
- přezkoumání dalších možností, včetně případných akcí na místě,
- vypracování časového plánu a postupné plánování předpokládaných potřeb přijetí,
- údaje každého členského státu o počtu osob, které může přijmout, a kdy je může přijmout v souladu s odstavcem 4 usnesení Rady ze dne 25. září 1995,
- koordinace s akcemi Komise v oblasti humanitární pomoci,
- výměna informací s vysokým komisařem OSN pro uprchlíky a koordinace plánu přijímání,
- koordinace se třetími zeměmi.
3. Rozhodnutí o rozdělení
Na základě výsledků práce výše zmíněného Koordinačního výboru bude vypracován návrh, který bude předložen ke schválení Radě.
Je-li to považováno za nezbytné v souladu s odstavcem 3 usnesení Rady ze dne 25. září 1995 a nedohodne-li se koordinační výbor do jednoho měsíce, je možné uplatnit opatření stanovená jednacím řádem Rady pro naléhavé případy.
4. Sledování situace
Podrobnosti přijímání vysídlených osob upraví jednotlivé členské státy.
Pokud stav krize přetrvává, může se výše zmíněný koordinační výbor scházet častěji, v odstupech, které sám určí, a za podmínek odstavce 2 tohoto rozhodnutí.
ze dne 20. listopadu 1995 o prozatímním používání některých ustanovení Meziregionální rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Společným jihoamerickým trhem a jeho smluvními státy na straně druhé [1]
(96/205/EHS) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství a Společný jihoamerický trh (Mercosur) se zavázali k přijetí postupů pro prozatímní uplatňování některých ustanovení Meziregionální rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Společným jihoamerickým trhem a jeho smluvními státy na straně druhé, týkající se obchodní spolupráce mezi smluvními stranami a institucionálního rámce této spolupráce;
vzhledem k tomu, že prozatímní používání dotyčných ustanovení pomůže usnadnit a podpořit užší obchodní vztahy mezi Společenstvím a Mercosurem do ukončení postupů potřebných pro vstup této dohody v platnost,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výměna dopisů mezi Společenstvím a Mercosurem o prozatímním používání některých ustanovení Meziregionální rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Společným jihoamerickým trhem a jeho smluvními státy na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise zastupuje Společenství v orgánech uvedených v článcích 27 a 29 dohody.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 22. prosince 1995 o prozatímním provádění dvou dohod ve formě dohodnutých zápisů o obchodu s textilními a oděvními výrobky mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou
(96/207/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Evropského společenství dvě dohody ve formě dohodnutých zápisů, kterými se mění stávající dvoustranná Dohoda o obchodu s textilními a oděvními výrobky mezi Evropským hospodářským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou parafovaná dne 15. prosince 1992 ve znění dohody ve formě výměny dopisů parafované dne 20. prosince 1994;
vzhledem k tomu, že tyto dvoustranné dohody, které byly parafovány ve dnech 11. listopadu 1993 a 1. srpna 1995, by se měly provádět prozatímně až do ukončení postupů nezbytných k jejich uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Vietnamskou socialistickou republikou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Dohody ve formě dohodnutých zápisů mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou, kterými se mění Dohoda o obchodu s textilními a oděvními výrobky mezi Evropským hospodářským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou, se provádí prozatímně až do jejich formálního uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Vietnamskou socialistickou republikou.
Znění dohod ve formě dohodnutých zápisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
ze dne 26. února 1996 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou
(96/219/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na článek 130m této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství a Kanada provádějí specifické programy pro výzkum v oblastech společného zájmu;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností získaných na základě Rámcové dohody o obchodní a hospodářské spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou [3] vyjádřily obě strany přání vytvořit pevnější rámec pro spolupráci v oblasti vědy a techniky;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 19. dubna 1993 pověřila Komisi sjednáním Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Společenstvím a Kanadou;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 15. června 1995 pověřila Komisi, aby dohodu podepsala jménem Společenství;
vzhledem k tomu, že dohoda byla podepsána dne 17. června 1995;
vzhledem k tomu, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou se schvaluje.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 12 dohody.
ze dne 22. prosince 1995 o prozatímním provádění některých dohod mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi o obchodu s textilními výrobky
(96/223/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství dvoustranné dohody ve formě výměny dopisů, s cílem pozměnit stávající dvoustranné dohody, ujednání a protokoly o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi, aby se zohlednilo přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii, které je uvedeno v článcích 75, 100 a 127 aktu o podmínkách přistoupení a úpravách smluv, na nichž je založena Unie, připojeného ke smlouvě o přistoupení z roku 1994;
vzhledem k tomu, že tyto dvoustranné dohody by měly být prováděny prozatímně od 1. ledna 1995 až do dokončení postupů požadovaných pro jejich uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskými zeměmi,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dvoustranné dohody ve formě výměny dopisů pozměňující stávající dvoustranné dohody, ujednání a protokoly o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi, aby se zohlednilo přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii, mezi Evropským společenstvím na jedné straně a dotyčnými třetími zeměmi uvedenými v příloze k tomuto rozhodnutí na straně druhé se provádějí prozatímně od 1. ledna 1995 až do oficiálního uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskými zeměmi.
Článek 2
Znění parafovaných dohod jsou připojena k tomuto rozhodnutí.
kterým se jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé (96/241/Euratom, ESUO)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 28. listopadu 1994, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 2. října 1995;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné pro dosažení cílů Společenství stanovených zejména v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 35 prozatímní dohody.
ze dne 25. března 1996 o další finanční pomoci Moldavsku
(96/242/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Moldavsko provádí zásadní politické a hospodářské reformy a vynakládá velké úsilí k provádění modelu tržního hospodářství;
vzhledem k tomu, že Moldavsko na jedné straně a Evropská společenství a jejich členské státy na druhé straně podepsaly dohodu o partnerství a spolupráci, která přispěje k rozvoji neomezené spolupráce;
vzhledem k tomu, že orgány Moldavska požádaly o finanční pomoc mezinárodní finanční instituce, Evropské společenství a jiné dvoustranné dárce; že nad rámec odhadovaného finančního příspěvku, který by mohl být poskytnut Mezinárodním měnovým fondem (MMF) a Světovou bankou, je ještě třeba pokrýt zbytkový finanční rozdíl pro rok 1995 ve výši přibližně 50 milionů amerických dolarů na podporu politických cílů spojených s reformním úsilím vlády Moldavska;
vzhledem k tomu, že Moldavsko uzavřelo s MMF dohodu o záložním úvěru na podporu hospodářského programu země; že tato dohoda byla schválena správní radou MMF dne 22. března 1995;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 94/346/ES [3] Rada schválila makrofinanční pomoc Moldavsku do výše 45 milionů ECU; že je však zapotřebí další úřední pomoci na podporu platební bilance, konsolidaci rezerv a povzbuzení nezbytných strukturálních reforem v této zemi;
vzhledem k tomu, že poskytnutí další půjčky Společenství Moldavsku je přiměřeným opatřením pro zmírnění finančních omezení země vůči zahraničí;
vzhledem k tomu, že půjčka Společenství by měla být spravována Komisí;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 235,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Společenství poskytne Moldavsku dlouhodobou půjčku v maximální výši jistiny 15 milionů ECU s maximální dobou trvání deset let pro zajištění udržitelné platební bilance, posílení rezerv a provedení potřebných strukturálních reforem.
2. Komise je k tomuto účelu zmocněna vypůjčit jménem Evropského společenství potřebné prostředky, které budou poskytnuty Moldavsku ve formě půjčky.
3. Tato půjčka bude spravována Komisí v úzké shodě s Měnovým výborem a v souladu s případnými dohodami mezi MMF a Moldavskem.
Článek 2
1. Komise je zmocněna dohodnout s moldavskými orgány po konzultacích s Měnovým výborem podmínky hospodářské politiky, na které je půjčka vázána. Tyto podmínky musí být v souladu s dohodami podle čl. 1 odst. 3.
2. Komise v pravidelných intervalech ve spolupráci s Měnovým výborem a v těsné koordinaci s MMF ověřuje, zda je hospodářská politika Moldavska v souladu s cíli této půjčky a zda jsou její podmínky plněny.
Článek 3
1. Půjčka se Moldavsku poskytne v jediné tranši, která se uvolní s výhradou podmínek článku 2 a s výhradou toho, že Moldavsko dosáhne uspokojivého pokroku při uplatňování dohody o záložním úvěru uzavřené s MMF.
2. Prostředky se vyplatí Moldavské národní bance.
Článek 4
1. Výpůjční operace podle článku 1 se provádějí se stejným dnem připsání a nesmějí pro Společenství představovat změnu dob splatnosti, ani devizové nebo úrokové riziko, ani jiná obchodní rizika.
2. Komise přijme na případnou žádost Moldavska nezbytná opatření, aby byla do podmínek půjčky zahrnuta doložka o předčasném splacení a aby byla případně použita.
3. Na žádost Moldavska, a pokud okolnosti umožní snížení úrokové sazby půjčky, může Komise zcela nebo částečně refinancovat svou původní výpůjčku nebo restrukturalizovat odpovídající finanční podmínky.
Refinancování nebo restrukturalizace se provádějí v souladu s podmínkami podle odstavce 1 a nemají vliv na prodloužení průměrné doby splatnosti dotyčné výpůjčky, ani na zvýšení částky, vyjádřené v běžném směnném kursu, kapitálu nesplaceného ke dni refinancování nebo restrukturalizace.
4. Všechny související náklady vzniklé Společenství při sjednávání a provádění operace podle tohoto rozhodnutí hradí Moldavsko.
5. Měnový výbor je informován o průběhu operací podle odstavců 2 a 3 nejméně jednou ročně.
Článek 5
Nejméně jednou ročně předá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rozhodnutí, která obsahuje hodnocení.
kterým se mění rozhodnutí 94/448/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Nového Zélandu (Text s významem pro EHP)
(96/254/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven a výrobních plavidel, které schválil Nový Zéland a které dovážejí do Společenství produkty rybolovu a akvakultury, byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/448/ES [2], naposledy pozměněném rozhodnutím 96/31/ES [3]; že tento seznam lze změnit poté, co příslušný úřad na Novém Zélandě sdělí nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad na Novém Zélandě sdělil nový seznam 164 provozoven a 205 výrobních plavidel;
vzhledem k tomu, že je nezbytné seznam schválených provozoven a výrobních plavidel pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí byla vypracována postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/ES [4],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 94/448/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/766/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Tchaj-wanu (Text s významem pro EHP)
(96/255/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Tchaj-wanem pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/766/ES [2] ve znění rozhodnutí 96/31/ES [3]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Tchaj-wanu předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad
kterým se mění rozhodnutí Komise 95/190/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Filipín (Text s významem pro EHP)
(96/256/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Filipínami pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 95/190/ES [2]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Filipín předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad Filipín předložil nový seznam, ve kterém je doplněno 17 provozoven a jsou pozměněny údaje o 2 provozovnách;
vzhledem k tomu, že je nezbytné seznam schválených provozoven v souladu s tím pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí byla stanovena postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 95/190/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Komise 93/437/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Argentiny (Text s významem pro EHP)
(96/262/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven a výrobních plavidel schválených Argentinou pro vývoz produktů rybolovu do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 93/437/EHS [2] naposledy pozměněném rozhodnutím 96/31/ES [3]; že tento seznam lze změnit poté, co příslušný úřad
ze dne 22. dubna 1996 o uzavření Třetího dodatkového protokolu k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé
(96/275/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na Evropskou dohodu mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [1] podepsanou dne 8. března 1993 ve znění Druhého dodatkového protokolu [2] podepsaného dne 30. prosince 1994,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v rámci jednáních konaných dne 27. a 28. listopadu 1995 v souladu s čl. 1 odst.
3 Dodatkového protokolu k Evropské dohodě o obchodu s textilními výrobky mezi Evropskými společenstvími a Bulharskou republikou, Bulharsko prohlásilo, že je připraveno o rok urychlit odstranění svých cel pro výrobky kapitol 50 až 63 bulharského celního sazebníku uvedených v příloze VI Evropské dohody, aby bylo dosaženo nulových cel k 1. lednu 2001; že Bulharsko zato žádalo Evropské společenství o snížení dovozních cel použitelných ve Společenství na textilní výrobky oddílu XI (kapitoly 50 až 63) kombinované nomenklatury pocházejících z Bulharska v souladu s protokolem č. 4 Evropské dohody od 1. ledna 1996 na sazbu rovnou dvěma sedminám základní celní sazby;
vzhledem k tomu, že je nezbytné schválit tento Třetí dodatkový protokol,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Třetí dodatkový protokol, kterým se mění Evropská dohoda mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění Třetího dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat Třetí dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Předseda Rady oznámí jménem Evropského společenství, že všechny nezbytné postupy byly dokončeny.
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/279/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 14, 15, 16, 18 a čl.
19 body i) a ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2], naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 96/132/ES [3], byl vytvořen seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují mimo jiné dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 92/160/EHS [4], naposledy pozměněným rozhodnutím 95/536/EHS [5], byla stanovena regionalizace některých třetích zemí za účelem dovozu koňovitých;
vzhledem k tomu, že zdravotní podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní, pro dovoz jatečných koňovitých a pro dovoz evidovaných, plemenných a užitkových koňovitých stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [6], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/81/ES [7], a rozhodnutí 93/196/EHS [8] a 93/197/EHS [9], obě naposledy pozměněná rozhodnutím 96/82/ES [10], a pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu rozhodnutí 93/195/EHS [11], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 95/323/ES [12];
vzhledem k tomu, že změnami výše uvedených rozhodnutí bylo přihlédnuto ke změnám veterinární situace ve třetích zemích; že však tyto změny byly někdy neúplné a docházelo k opomenutím; že je proto nutné tento stav napravit a uvedená rozhodnutí přiměřeně změnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 3 rozhodnutí 79/542/EHS se zrušuje písmeno c).
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bulharsko, Bělorusko, Bosna a Hercegovina, Kypr, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovinsko, Slovensko, Ukrajina."
2. V příloze I se seznam zemí skupiny D nahrazuje tímto:
"Argentina, Barbados, Bermudy, Bolívie, Brazílie (1), Chile, Kuba, Jamajka, Mexiko, Paraguay, Uruguay."
3. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu B nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní z Austrálie, Bulharska, Běloruska, Bosny a Hercegoviny, Kypru, České republiky, Estonska, Chorvatska, Maďarska, Litvy, Lotyšska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Slovinska, Slovenska a Ukrajiny na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů."
4. V příloze II se v osvědčení A, B, C, D, a E kapitole III písm. d) třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— do Austrálie, Bulharska, Běloruska, Kanady, Švýcarska, Kypru, České republiky, Estonska, Grónska, Hongkongu, Chorvatska, Maďarska, Islandu, Japonska, Litvy, Lotyšska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Macaa, Malajsie (pevninské části), Norska, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Singapuru, Slovinska, Slovenska, Ukrajiny, Spojených států amerických."
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny A nahrazuje tímto:
"Švýcarsko, Grónsko, Island."
2. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bulharsko, Bělorusko, Bosna a Hercegovina, Kypr, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovinsko, Slovensko, Ukrajina."
3. V příloze II se seznam zemí skupiny A v nadpisu veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"Švýcarsko, Grónsko, Island."
4. V příloze II se seznam zemí skupiny B v nadpisu veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bulharsko, Bělorusko, Bosna a Hercegovina, Kypr, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovinsko, Slovensko, Ukrajina."
Článek 4
Rozhodnutí Komise 93/196/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí v poznámce pod čarou č. 5 nahrazuje tímto:
"Austrálie, Kanada, Švýcarsko, Grónsko, Island, Nový Zéland a Spojené státy americké."
2. V příloze II se seznam zemí v poznámce pod čarou č. 3 skupiny A nahrazuje tímto:
"Švýcarsko, Grónsko, Island."
3. V příloze II se seznam zemí v poznámce pod čarou č. 3 se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bulharsko, Bělorusko, Bosna a Hercegovina, Kypr, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovinsko, Slovensko, Ukrajina."
Článek 5
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny A nahrazuje tímto:
"Švýcarsko, Grónsko, Island."
2. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bulharsko, Bělorusko, Bosna a Hercegovina, Kypr, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovinsko, Slovensko, Ukrajina."
3. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu A nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých ze Švýcarska, Grónska a Islandu na území Společenství."
4. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu B nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Austrálie, Bulharska, Běloruska, Bosny-Hercegoviny, Kypru, České republiky, Estonska, Chorvatska, Maďarska, Litvy, Lotyšska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Slovinska, Slovenska a Ukrajiny na území Společenství."
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uvedení geneticky modifikovaných sójových bobů (Glycine max L.) se zvýšenou tolerancí vůči herbicidu glyfosátu na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/281/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že postup Společenství podle článků 10 až 18 směrnice Rady 90/220/EHS umožňuje příslušným orgánům členských států udělovat souhlas s uvedením na trh živých produktů složených z geneticky modifikovaných organismů;
vzhledem k tomu, že příslušnému orgánu členského státu (Spojenému království) bylo předloženo oznámení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán Spojeného království předal dokumentaci k tomuto oznámení s příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči této dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS je Komise proto povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že produkt byl oznámen pro uvedení na trh s ohledem na nakládání s ním v životním prostředí během dovozu, jakož i před skladováním a zpracováním produktu na frakci sójových bobů neschopnou rozmnožování a během těchto procesů, a nikoli pro účely setí;
vzhledem k tomu, že Komise přezkoumala každou námitku, která byla vznesena podle směrnice 90/220/EHS, a informaci předloženou v dokumentaci a dospěla k těmto závěrům:
- není důvod k domněnkám, že zavedení genů, které kódují toleranci vůči glyfosátu, a chloroplastového transitního peptidu do sójových bobů bude mít nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí,
- neexistují bezpečnostní důvody, které by opravňovaly k oddělení produktu od ostatních sójových bobů,
- neexistují bezpečnostní důvody k označení, které by upozorňovalo, že produkt byl získán metodami genetické modifikace;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS obsahují dodatečná bezpečnostní opatření použitelná v případě získání nových informací o rizicích produktu;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nevylučuje, aby členské státy v souladu s právem Společenství použily ustanovení týkající se bezpečnosti potravin a krmiv, pokud se zvlášť nevztahují na genetickou modifikaci produktu nebo jeho složek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství a s výhradou odstavců 2 a 3 udělí příslušné orgány Spojeného království podle článku 13 směrnice 90/220/EHS souhlas s uvedením na trh následujícího produktu, který oznámila společnost Monsanto Europe (číslo oznámení C/UK/94/M3/1):
Produkt tvoří sójové boby, které pocházejí ze sóji (Glycine max L. cv A5403) linie (40–3–2), do níž byly zavedeny tyto sekvence:
- jediná kopie genu kódujícího ke glyfosátu tolerantní CP4 5 enolpyruvylšikimát-3-fosfát-synthasu (CP4 EPSPS) z Agrobacterium sp. kmene CP4 a sekvence kódující chloroplastový transitní peptid (CTP) z Petunia hybrida s promotorem P-E35S z viru mozaiky květáku a terminátorem genu pro nopalinsynthasu z Agrobacterium tumefaciens.
2. Souhlas se bude vztahovat na veškeré potomstvo pocházející z křížení produktu se všemi tradičně pěstovanými liniemi sójových bobů.
3. Souhlas se bude vztahovat na následující použití produktu: nakládání s produktem v životním prostředí během dovozu, před skladováním a v jeho průběhu a před zpracováním na produkt neschopný rozmnožování a během tohoto zpracování.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. dubna 1996 o reorganizaci Společného výzkumného střediska (96/282/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 8 a čl. 131 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko správní rady Společného výzkumného střediska (SVS),
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 85/593/Euratom ze dne 20. listopadu 1985 o reorganizaci Společného výzkumného střediska (SVS) [1], naposledy pozměněným rozhodnutími 93/95/Euratom [2] a 94/809/Euratom [3], má SVS stanovenou organizační strukturu odpovídající úkolům, které jsou mu přidělovány;
vzhledem k tomu, že tato struktura se má změnit, pokud to Komise považuje za nutné v zájmu zajištění optimální efektivnosti činností SVS a jejich plného souladu s prioritami Komise;
vzhledem k tomu, že Komise dne 16. ledna 1996 rozhodla, že se SVS stává nezávislým generálním ředitelstvím Komise, v zájmu obdržení správní samostatnosti nezbytné pro náležité provádění svěřených úkolů;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 85/593/Euratom a jeho změny je proto třeba nahradit tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Společné výzkumné středisko, dále jen SVS, sestává ze zařízení zřízených Komisí, jež mají plnit výzkumné programy Společenství a další úkoly svěřené Komisí.
Článek 2
Orgány SVS jsou:
- generální ředitel,
- správní rada,
- vědecký výbor.
Článek 3
SVS řídí generální ředitel jmenovaný Komisí.
Generální ředitel a část útvarů, které jsou mu přímo podřízeny, mají sídlo v Bruselu.
Generální ředitel přijímá veškerá opatření nutná pro řádné fungování SVS v rámci platných předpisů a pravomocí na něj přenesených.
V souladu s níže uvedenými postupy generální ředitel:
- vypracovává návrhy programů pro různé oblasti činnosti SVS s uvedením finančních aspektů, které se předkládají Komisi,
- stanovuje strategii SVS, zejména s ohledem na činnosti zapojené do hospodářské soutěže, a přijímá vhodná opatření pro jejich provádění, - projednává a uzavírá smlouvy se třetími osobami,
- odpovídá za provádění programů a za finanční správu,
- rozhoduje o vnitřní organizaci SVS, zejména s ohledem na rozpočet,
- v rámci pravomocí mu svěřených vykonává pravomoci svěřené služebním řádem úředníků orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv.
Článek 4
1. Zřizuje se správní rada SVS.
Skládá se z těchto členů:
a) z jednoho zástupce každého členského státu na vysoké úrovni jmenovaného Komisí na základě návrhu úřadů daného státu;
b) z předsedy voleného zástupci členských států uvedených v písmenu a).
Všichni členové jsou jmenováni na tříleté období s možností opětovného jmenování.
2. Správní rada je nápomocna generálnímu řediteli a zaujímá stanoviska, jež se předkládají Komisi, ve věcech týkajících se:
- úlohy SVS ve strategii Společenství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje,
- řízení SVS v oblasti vědecko-technické a finanční a plnění uložených úkolů.
U záležitosti svěřených Komisí generálnímu řediteli, zejména u všech záležitostí týkajících se správní rady, požádá generální ředitel správní radu o stanovisko ke svým návrhům dřív, než jsou provedeny.
Předběžné stanovisko správní rady je nezbytné pro všechny záležitosti předkládané k rozhodnutí Komisi.
Správní rada se zabývá zejména:
i) návrhy specifických programů prováděných SVS, jakož i návrhy dalších nových úkolů, jež mají být přiděleny SVS;
ii) vypracováním víceletých strategických plánů všech činností SVS a každoročně do 31. prosince zpracováním ročního plánu činnosti, obsahujícího cíle jednotlivých pracovních programů na další rok a stručný popis každého programu s klíčovými údaji, vědeckými referencemi a s odhadem výdajů;
iii) monitorováním specifických programů SVS v oblasti výzkumu a technologického rozvoje:
- jejich prováděním, přičemž je zvláštní pozornost věnována tomu, zda jsou v souladu s požadavky Společenství,
- harmonickým spojením jejich rozvoje se specifickými programy nepřímých činností vyplývajících z rámcových programů; za tímto účelem pořádá správní rada jednou ročně výměnu názorů s příslušnými programovými výbory,
- jejich případnými úpravami;
iv) monitorováním vztahů s jinými útvary Komise a třetími osobami na základě vztahu zákazníka a dodavatele;
v) strategií činností SVS zapojených do hospodářské soutěže a jejich monitorováním;
vi) sestavováním návrhů ročního rozpočtu SVS a monitorováním jeho provádění;
vii) - organizačním uspořádáním SVS,
- jeho finančním řízením,
- významnými investicemi,
- prováděním činností v oblasti výzkumu,
- vyhodnocením takové výzkumné činnosti "hostujícími skupinami" složenými z nezávislých odborníků a monitorováním plnění jejich doporučení;
viii) personální politikou, zejména:
- zpracováním návrhů týkajících se personální politiky SVS,
- otázkami spojenými s mobilitou zaměstnanců a výměnami vědeckého a technického personálu s veřejnými a soukromými subjekty členských států;
ix) jmenováním zaměstnanců SVS ve vedoucích funkcích, jakož i prodlužováním nebo ukončením jejich pracovního poměru.
3. Správní rada vydává stanoviska na základě rozhodnutí většiny nutné podle čl. 118 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, přičemž hlasům je přidělena váha uvedená ve zmíněném ustanovení. Předseda nehlasuje.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku správní rady.
Pokud správní rada nesouhlasí s návrhem generálního ředitele, předloží se věc Komisi, která rozhodne.
Správní rada bude o rozhodnutí Komise informována.
Není-li rozhodnutí v souladu se stanoviskem správní rady, bude neprodleně informována Rada.
Radě se rovněž sdělí důvody, na základě kterých bylo takové rozhodnutí přijato.
Pokud Komise nepřijme stanovisko vydané správní radou v záležitostech, jež vyžadují rozhodnutí Komise, provádění opatření týkajících se těchto záležitostí se odkládá o jeden měsíc; během tohoto měsíce se dotyčné záležitosti vrátí k novému projednání ve správní radě a vyžádá se nové stanovisko.
Po obdržení tohoto stanoviska nebo po uplynutí dotyčného měsíce přijme Komise konečné rozhodnutí a uvědomí o něm správní radu.
Pokud nemůže souhlasit se stanoviskem správní rady, Komise neprodleně uvědomí o svém rozhodnutí a o důvodech k tomuto rozhodnutí Radu.
Komise průběžně informuje správní radu o svých rozhodnutích týkajících se SVS, pokud jde o záležitost, v níž správní rada zaujala stanovisko.
Správní rada může prostřednictvím Komise předkládat Radě a Evropskému parlamentu stanoviska ve všech záležitostech týkajících se SVS.
4. Správní rada předkládá svá zjištění ve výroční zprávě o řízení, kterou vypracovává generální ředitel.
Tato zjištění spolu s výroční zprávou o řízení se po schválení Komisí zasílají Radě a Evropskému parlamentu.
Správní rada podává generálnímu řediteli doporučení v otázkách způsobu hodnocení plnění úkolů SVS, jak v souvislosti s vědeckými a technickými výsledky, tak s administrativním a finančním řízením výzkumného střediska; předkládá také doporučení při výběru nezávislých odborníků, kteří by se na takovém hodnocení měli podílet.
Správní rada předloží vlastní připomínky k výsledkům těchto hodnocení.
5. Správní rada se schází nejméně čtyřikrát ročně.
Správní rada vypracuje svůj jednací řád, zahrnující pravidla týkající se organizace práce správní rady.
Sekretariát správní rady zajišťuje SVS a poskytuje jí veškeré požadované informace.
Článek 5
Zřizuje se Vědecký výbor SVS, který je nápomocen generálnímu řediteli.
Vědecký výbor se skládá z poloviny z členů jmenovaných generálním ředitelem z nejdůležitějších vedoucích referátů nebo projektů a vědeckých pracovníků a z druhé poloviny ze zástupců vědeckého a technického personálu, které si tito zaměstnanci sami zvolí.
Generální ředitel pravidelně konzultuje s vědeckým výborem veškeré záležitosti vědecké a technické povahy, jež se týkají činnosti SVS.
Vědecký výbor se v této souvislosti účastní zejména vypracování návrhů programů.
Článek 6
1. Návrhy programů pro sféry činnosti SVS připravuje generální ředitel s náležitým ohledem na obecné politické směry přijaté Radou a Evropským parlamentem a na obecné zásady vydané Komisí.
2. Návrhy programů se konzultují se správní radou.
3. Návrhy programů posoudí Komise s ohledem na obecné politické směry Společenství a na jeho rozpočtovou situaci.
Návrhy přijímá v souladu s ustanoveními Smlouvy a předkládá je Radě.
Článek 7
1. Generální ředitel odpovídá za řádné plnění programů přidělených SVS.
Svými rozhodnutími řídí činnost institutů a služeb a zejména rozhoduje mezi alternativními metodami plnění cílů programů.
2. Poskytuje Komisi veškeré údaje, jež Komise potřebuje k vypracování zpráv podle článku 11 Smlouvy o Euratomu.
3. Generální ředitel podle potřeby zajistí, aby navazující programy byly během provádění a přípravy koordinovány a vzájemně harmonizovány, zejména s ohledem na vědeckou a průmyslovou infrastrukturu SVS.
Generální ředitel připraví přezkoušení programů prováděné jednou za dva roky.
Článek 8
1. Každý rok sestaví generální ředitel odhad finančních prostředků nezbytných k provádění programů a poskytne jej jako podklad pro vypracování odpovídající části předběžného návrh rozpočtu Společenství.
Součástí tohoto odhadu je odhad příjmů a výdajů týkajících se činností SVS zapojených do hospodářské soutěže.
Článek 6 se použije obdobně při vypracování předběžných návrhů rozpočtů v oblasti výzkumných činností.
2. Výdaje SVS povoluje generální ředitel; podepisuje platební příkazy a příjmové doklady; uzavírá smlouvy a povoluje přesuny finančních prostředků v rámci rozpočtového plánu.
3. Generální ředitel na konci rozpočtového roku předkládá Komisi přehled příjmů a výdajů za daný rozpočtový rok.
4. Komise jmenuje úředníka odpovědného za kontrolu plánování a povolování výdajů, jakož i za kontrolu příjmových dokladů.
5. Komise jmenuje účetního úředníka odpovědného za vyplácení výdajů a přijímání příjmů a za nakládání s peněžními prostředky a ceninami, za jejichž bezpečnost odpovídá.
Článek 9
1. V rozsahu pravomocí na něj přenesených má generální ředitel nad zaměstnanci SVS pravomoci svěřené jmenujícímu orgánu.
2. Pokud jde o úředníky a jiné zaměstnance v platových třídách A1 a A2, vykonává pravomoci stanovené ve článcích 29, 49, 50 a 51 a v hlavě VI služebního řádu Komise na návrh generálního ředitele.
3. Generální ředitel jménem Komise přijímá veškerá opatření nutná k zajištění bezpečnosti osob a zařízení, za něž zodpovídá.
Článek 10
Generální ředitel může jemu svěřené pravomoci přenést na zástupce generálního ředitele a na členy správní rady.
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS ohledně formy spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy (Text s významem pro EHP)
(96/296/EHS) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v zájmu umožnění podrobné studie různých možností strukturálního rozvoje sítě Animo by měl být současný systém rozšířen o rok s možností dalšího rozšíření o rok; že za tímto účelem musí být změněno rozhodnutí Komise 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy [3]; naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že poplatky použitelné od 1. dubna 1996 musí zohlednit počet připojených jednotek;
vzhledem k tomu, že počet jednotek připojených k síti k 1. dubnu 1996 by měl být použit jako základ; že je za tímto účelem nezbytné se odvolat na rozhodnutí Komise 96/295/ES [4], kterým se určuje a stanoví seznam jednotek Animo;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 92/486/EHS se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku:
- byly prodlouženy o jeden rok,
- umožňovaly další prodloužení o jeden rok.
2. V souvislosti s odstavcem 1 musí být zohledněny tyto poplatky:
386 ECU za jednotku (ústřední jednotka, místní jednotka, stanoviště hraniční kontroly) uvedenou v seznamu rozhodnutí 96/295/ES [5]."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. dubna 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(96/298/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [2], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/984/ES [3] ve znění rozhodnutí 95/302/ES [4] stanovilo veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí;
vzhledem k tomu, že v současné době je možné seznam zemí přezkoumat a doplnit jej o Argentinu, Bulharsko, Litvu, Madagaskar a Slovinsko, a stanovit pro Čínu regionalizaci, a to na základě údajů, které tyto země poskytly a které byly v některých případech doplněny o výsledky kontroly provedené na místě službami Komise; že však Madagaskar může vyhovět požadavkům na osvědčení vzoru A, pouze pokud jde o husí a kachní játra;
vzhledem k tomu, že pro provedení těchto změn je nezbytné stanovit určitou lhůtu, která příslušným orgánům členských států umožní provádět toto rozhodnutí; že s ohledem na regionalizaci Číny je zapotřebí dodatečná lhůta pro dovoz z této země;
vzhledem k tomu, že název uvedeného rozhodnutí musí být rozšířen na třetí země obecně a že odkaz na některé třetí země musí být zrušen;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 94/984/ES se mění takto:
1. v názvu se zrušuje slovo "některých";
2. příloha I se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. dubna 1996, kterým se stanoví formulář pro poskytování údajů podle čl. 8 odst. 3 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (Text s významem pro EHP)
(96/302/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/698/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [1], ve znění směrnice 94/31/ES [2], a zejména na čl.
8 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že uvedené ustanovení vyžaduje, aby Komise stanovila formulář pro poskytování údajů podle čl. 8 odst. 3 této směrnice;
vzhledem k tomu, že Komisi v tomto úkolu napomáhá výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise, zřízený podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3] naposledy pozměněné směrnicí 91/692/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem uvedeného výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokument připojený k tomuto rozhodnutí odpovídá formuláři, ve kterém se budou poskytovat údaje podle čl. 8 odst. 3 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/231/EHS, kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/332/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/16/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise rozhodnutím 93/231/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 95/21/ES [4] povolila některým členským státům pro některé jmenovitě uvedené regiony omezit uvádění sadby brambor na trh na základní sadbu brambor určitých tříd Společenství;
vzhledem k tomu, že za Německo byl uveden region Bundesland Mecklenburg-Vorpommern;
vzhledem k tomu, že na základě změn správního členění některých oblastí Německa v důsledku sjednocení Německa je třeba v uvedeném rozhodnutí změnit položky týkající se Německa;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/231/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí (Text s významem pro EHP)
(96/333/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise stanovila pro určité třetí země zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že pro dovozy živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje takovéto rozhodnutí, se nejprve doporučuje stanovit typizovaný vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, aby nedošlo k poruchám v obchodování;
vzhledem k tomu, že přijetí typizovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti má kladný účinek jak na subjekty na trhu, tak na kontrolní služby a usnadňuje volný pohyb živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trzích Společenství;
vzhledem k tomu, že vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovený tímto rozhodnutím, je prozatímním osvědčením na dobu dvou let, během kterých lze přijmout jednotlivá rozhodnutí; že se tedy toto prozatímní osvědčení již nepoužije ve chvíli přijetí jednotlivého rozhodnutí pro určitou třetí zemi;
vzhledem k tomu, že veterinární kontroly dovážených mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů se musejí provádět podle směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [2], naposledy pozměněné směrnicí 95/52/ES [3]; že tyto kontroly stanoví, aby bylo osvědčení o zdravotní nezávadnosti připojeno k dováženým produktům;
vzhledem k tomu, že přijetím typizovaného vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti by neměly být dotčeny zvláštní dovozní podmínky, které mohou být po zhodnocení hygienického stavu zjištěného na místě znalci Společenství stanoveny pro určitou třetí zemi;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 8 směrnice 91/492/EHS se doporučuje stanovit, aby osvědčení o zdravotní nezávadnosti prokazovalo, že podmínky produkce, čištění, skladování, balení a přepravy živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů dovážených do Společenství jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými pro produkty Společenství;
vzhledem k tomu že, opatřeními tohoto rozhodnutí by neměly být dotčena opatření, která budou přijata k ochraně zdraví zvířat;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Partie živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů dovezené na území podle přílohy I směrnice 90/675/EHS k přímě spotřebě musejí být sbírány v produkčních oblastech schválených a kontrolovaných příslušnými úřady třetí země, musejí pocházet z provozoven schválených kontrolovaných příslušnými úřady třetí země a musejí být provázeny originálem číslovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který prokazuje, že hygienické podmínky při produkci, manipulaci, případně čištění, balení a označování produktů jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými směrnicí 91/492/EHS.
Vzor tohoto osvědčení o zdravotní nezávadnosti je stanoven v příloze I k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Partie živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů uvedené do oběhu na území podle přílohy I směrnice 90/675/EHS, aby byly čištěny ve schváleném středisku pro čištění nebo sádkovány ve schválené sádkovací oblasti nebo zpracovány ve zpracovatelské závodě, musejí být sbírány v produkčních oblastech schválených a kontrolovaných příslušnými úřady třetí země a musejí být provázeny originálem číslovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který prokazuje, že hygienické podmínky při produkci, sběru a přepravě partií jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými směrnicí 91/492/EHS.
Vzor tohoto osvědčení o zdravotní nezávadnosti je stanoven v příloze II k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
1. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedená v článku 1 a 2 mohou mít pouze jeden list a musejí být alespoň v jednom úředním jazyku vstupní země do Společenství a případně v jednomu jazyku země určení.
2. Na osvědčeních musí být uvedeno jméno, funkce a podpis úředního inspektora a úřední razítko příslušného úřadu, toto vše musí být v jiné barvě, než je barva ostatního tisku na osvědčeních.
Článek 4
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle tohoto rozhodnutí se nevztahují na živé mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže ze třetích zemí, pro které jsou stanoveny zvláštní podmínky dovozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1996 po dobu dvou let.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (96/335/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], ve znění směrnice Rady 95/34/ES [2], a zejména na článek 5a a čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že soupis přísad používaných v kosmetických prostředcích musí obsahovat oddíl týkající se parfemačních a aromatických surovin a oddíl týkající se ostatních látek;
vzhledem k tomu, že tento soupis musí obsahovat informace o identitě každé přísady, zejména chemický název, název podle INCI (dříve CTFA), název podle Evropského lékopisu, název INN a název podle IUPAC, číslo podle EINECS/ELINCS, číslo podle CAS, číslo podle colour indexu, společný název podle čl. 7 odst. 2 směrnice 76/768/EHS a rovněž funkci přísady a jakákoliv případná omezení a podmínky použití a varování, které musí být tištěny na etiketě;
vzhledem k tomu, že kromě toho, že soupis poskytuje nezbytné informace o přísadách používaných v kosmetických prostředcích, musí na něj být pohlíženo v souvislosti s čl. 6 odst. 1 směrnice 76/768/EHS, který pro kosmetické prostředky uváděné na trh po 1. lednu 1997 stanoví povinnost uvádět na výrobku nebo na obalu funkci výrobku a seznam přísad;
vzhledem k tomu, že navrhovaný soupis musí být dostatečně úplný, aby umožňoval uvádění přísad při označování kosmetických prostředků;
vzhledem k tomu, že soupis má být informativní a nemá sloužit jako seznam látek povolených pro použití v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že musí být pravidelně aktualizován;
vzhledem k tomu, že společná nomenklatura přísad umožní identifikovat látky podle jediného názvu ve všech členských státech, v důsledku čehož budou spotřebitelé schopni snáze zjistit přítomnost látek, jimž se mají vyhnout (například z důvodu alergií), ať zakoupí kosmetický prostředek kdekoli ve Společenství;
vzhledem k tomu, že názvy podle INCI (International Nomenclature Cosmetic Ingredient) splňují tyto požadavky nejlépe, jsou relativně jednoduché a navíc se již používají na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímá se soupis přísad používaných v kosmetických prostředcích stanovený v článku 5a směrnice 76/768/EHS, jak je uveden v příloze.
Článek 2
Názvy podle INCI (International Nomenclature Cosmetic Ingredient) obsažené v soupisu tvoří společnou nomenklaturu pro účely čl.
7 odst.
2 směrnice 76/768/EHS.
kterým se mění příloha II směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/340/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/103/ES [2], a zejména na čl. 15 odst.
2 a přílohu II kapitolu 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit zvláštní hygienické předpisy pro hlemýždě a žabí stehýnka z toho důvodu, aby se zamezilo nebezpečí pro zdraví spotřebitele, které by tyto produkty mohly představovat;
vzhledem k tomu, že některé hygienické předpisy stanovené ve směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3] se vztahují na obchod s hlemýždi a žabími stehýnky;
vzhledem k tomu, že pravidla stanovená v rozhodnutí Komise 94/356/ES ze dne 20. května 1994 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 91/493/EHS, pokud jde o vlastní hygienické kontroly produktů rybolovu [4], se vztahují na vlastní kontroly vykonávané zařízeními pro produkci hlemýžďů a žab podle čl. 4 bodu 2 směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že pokrmy připravené z hlemýžďů by se měly pokládat za hotová jídla a spadat do působnosti ustanovení kapitoly IX přílohy B směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [5], naposledy pozměněné směrnicí Rady 95/68/ES [6];
vzhledem k tomu, že rovnocenné podmínky se musí uplatňovat na hlemýždě a žabí stehýnka dovezené ze třetích zemí; že je zejména třeba stanovit vzory osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovené v čl. 10 odst.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II směrnice 92/118/EHS v kapitole 2 se ve třetí odrážce slova "s medem, žabími stehýnky a hlemýždi určenými k lidské spotřebě a jejich dovoz" nahrazují slovy "s medem určeným k lidské spotřebě a jeho dovoz".
Článek 2
V příloze II směrnice 92/118/EHS se doplňuje nová kapitola 3 podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení flurtamonu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(96/341/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v pesticidech;
vzhledem k tomu, že společnost RhônePoulenc Agro France předložila dne 15. února 1994 francouzským orgánům dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky flurtamonu do přílohy I uvedené směrnice; že francouzské orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl. 6 odst.
vzhledem k tomu, že Komise postoupila dokumentaci Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "legislativa" ve dnech 23. až 24. listopadu 1995, během něhož členské státy potvrdily přijetí dokumentace;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se nedotýká možnosti požádat uvedenou společnost o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Francie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím spojené; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Rhône-Poulenc Agro France za účelem zařazení účinné látky flurtamonu do přílohy I směrnice 91/414/EHS v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. května 1996, kterou se přizpůsobují přílohy IIA a IIB směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech (Text s významem pro EHP)
(96/350/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [1] ve znění směrnice 91/692/EHS [2], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že výše uvedené ustanovení umožňuje Komisi přizpůsobit přílohy IIA a IIB směrnice 75/442/EHS;
vzhledem k tomu, že Komisi je v tomto úkolu nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise a který byl zřízen podle článku 18 směrnice 75/442/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výše uvedeného výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy IIA a IIB směrnice 75/442/EHS se nahrazují přílohami IIA a IIB tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. května 1996 o uzavření dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou
(96/351/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladké a postupné zapojení do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších vztahů schválit dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady jménem Společenství provede oznámení stanovené v článku 20 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 14 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 20. května 1996 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Nepálským královstvím
(96/354/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že podle znění článku 130u Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální vývoj rozvojových zemí, jejich harmonické a postupné zapojování do světové ekonomiky a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů v oblasti vnějších vztahů by Společenství mělo schválit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Nepálským královstvím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Nepálským královstvím se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 22 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru zřízeném podle článku 15 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 13. května 1996, kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé
(96/365/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 23. ledna 1995, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 33 prozatímní dohody [2].
ze dne 11. června 1996 o uplatňování článku 8 Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry
(96/366/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle čl. 8 odst.
1 písm. a) Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry [1], která byla podepsána v Lucemburku dne 28. června 1990, Knížectví Andorry zmocňuje Společenství, aby po dobu pěti let a po uplynutí tohoto období, pokud není možné dosáhnout dohody v souladu s odst. 1 písm. b), jménem a v zájmu Knížectví Andorry zajišťovalo propouštění zboží zaslaného ze třetích zemí do Knížectví Andorry do volného oběhu;
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst. 1 písm. b) stanoví, že po uplynutí tohoto období a podle článku 20 uvedené dohody může Knížectví Andorry uplatnit právo na propuštění do volného oběhu po dohodě mezi smluvními stranami;
vzhledem k tomu, že Knížectví Andorry požádalo o uplatnění tohoto práva na propuštění do volného oběhu;
vzhledem k tomu, že v prohlášení ze dne 30. října 1995 Rada v zásadě souhlasila s žádostí Knížectví Andorry uplatnit toto právo;
vzhledem k tomu, že Radě přísluší, aby jakožto smluvní strana vyjádřila oficiální postoj Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit období pro přípravu uplatňování uvedeného práva,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Od 1. července 1996 přestává Evropské společenství zajišťovat jménem a v zájmu Knížectví Andorry propouštění zboží zaslaného ze třetích zemí do Knížectví Andorry do volného oběhu.
ze dne 26. února 1996 o uzavření memorand o porozumění mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou a mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o opatřeních v oblasti přístupu na trh pro textilní výrobky
(96/386/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v rámci jednání GATT o přístupu na trhy vedla Komise jednání s Indickou republikou a Pákistánskou islámskou republikou v oblasti přístupu na trh pro textilní výrobky;
vzhledem k tomu, že memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou a mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o opatřeních v dané oblasti byla parafována dne 15. října a dne 31. prosince 1994 v uvedeném pořadí;
vzhledem k tomu, že tato memoranda o porozumění by se měla schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou a mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o opatřeních v oblasti přístupu na trh pro textilní výrobky se schvalují jménem Společenství.
Znění memorand o porozumění jsou připojena k tomto rozhodnutí.
Článek 2
Předsedovi Rady se povoluje jmenovat osobu oprávněnou podepsat memoranda o porozumění uvedená v článku 1, aby jimi Společenství bylo vázáno.
ze dne 28. března 1996, kterým se stanoví řada opatření za účelem vytvoření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj transevropských sítí v odvětví energií
(96/391/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129d třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že vytvoření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj transevropských energetických sítí je součástí hlavních rysů opatření ve smyslu článku 129c Smlouvy a je stanoveno rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě [5];
vzhledem k tomu, že pro dotvoření vnitřního trhu v odvětví energií je nezbytné zapojit tato opatření do globální energetické strategie, která nejenom specifikuje hlavní kritéria a cíle Společenství v této oblasti, ale také podrobně definuje podmínky liberalizace energetického trhu;
vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských sítí v odvětví energií má přispět ke snížení nákladů na zásobování energií, a tím k obnovení hospodářského růstu, k vyšší zaměstnanosti a ke zvýšení konkurenceschopnosti evropské ekonomiky;
vzhledem k tomu, že vytvoření těchto příznivějších rámcových podmínek musí být zaměřeno zejména na podporu technické spolupráce mezi subjekty odpovědnými za tyto sítě a na usnadnění schvalovacích řízení jednotlivých členských státech týkajících se projektů sítí s cílem zkrátit přípravné období projektů;
vzhledem k tomu, že za účelem urychlení uskutečňování projektů společného zájmu stanovených rozhodnutím č. 1254/96/ES musí mít Společenství možnost podporovat úsilí jednotlivých členských států o financování těchto projektů v souladu s nařízením Rady, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční podpory Společenstvím v oblasti transevropských sítí;
vzhledem k tomu, že ostatní finanční nástroje, které má Společenství k dispozici, jako jsou strukturální fondy, Evropský investiční fond, intervence Evropské investiční banky a programy ve prospěch třetích zemí by mohly přispět, v některých případech rozhodující měrou, k uskutečňování projektů společného zájmu určených rozhodnutím č. 1254/96/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví, která opatření se musí uskutečnit, aby byly vytvořeny příznivější rámcové podmínky pro uskutečňování projektů společného zájmu v oblasti transevropských energetických sítí a pro zajištění interoperability těchto sítí na úrovni Společenství.
Článek 2
1. Společenství přispívá k vytvoření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj transevropských energetických sítí tím, že přikládá maximální důležitost následujícím opatřením a v případě potřeby je podporuje:
- uskutečňování projektů technické spolupráce mezi subjekty odpovědnými za transevropské energetické sítě, které přispívají k správnému fungování evropských propojení uvedených v článku 2 rozhodnutí č. 1254/96/ES,
- spolupráce mezi členskými státy prostřednictvím vzájemných konzultací směřujícím k usnadnění zavádění schvalovacích řízení projektů v oblasti transevropských energetických sítí s cílem zkrátit přípravné období projektů.
2. Komise přijme v úzké spolupráci s dotyčnými členskými státy veškeré vhodné iniciativy na podporu koordinace opatření uvedených v odstavci 1.
Článek 3
Společenství přispívá k vytvoření příznivějších finančních rámcových podmínek pro rozvoj transevropských energetických sítí takto:
1. může poskytnout finanční podporu opatření z oblasti transevropských energetických sítí.
Tato opatření přijímá Komise v souladu s nařízením Rady, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční podpory Společenstvím v oblasti transevropských sítí;
2. přihlíží k projektům společného zájmu určeným rozhodnutím č. 1254/96/ES prostřednictvím zásahů svých fondů, nástrojů a finančních programů vztahujících se na tyto sítě, přičemž dodržuje jejich vlastní pravidla a cíle.
Článek 4
Při provádění opatření uvedených v článku 2 je Komisi, v souladu s postupem stanoveným v čl. 9 odst. 2 a 3, nápomocen výbor zřízený čl. 9 odst. 1 rozhodnutí č. 1254/96/ES.
Článek 5
Každé dva roky vypracuje Komise zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí č. 85/377/EHS o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství (Text s významem pro EHP)
(96/393/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady Evropské unie [2] č. 95/1/ES, Euratom, ESUO ze dne 1. ledna 1995, a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 a čl. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že klasifikační systém pro zemědělské podniky ve Společenství, založený rozhodnutím Komise č. 85/377/EHS [3], a zejména standardní příspěvek na úhradu, tvoří základ pro klasifikaci zemědělských podniků podle ekonomické velikosti a podle výrobního zaměření, a to jak při zjišťování o struktuře zemědělských podniků, tak při provozu zemědělské účetní datové sítě; že klasifikační systém Společenství tvoří rovněž základ pro výpočet evropské velikostní jednotky (EVJ) a pro výpočet prahů používaných při vymezení pole statistického zjišťování a při sestavení plánu výběru vykazujících podniků zahrnutých nebo navrhovaných do zemědělské účetní datové sítě;
vzhledem k tomu, že výsledky zjišťování o struktuře zemědělských podniků roztříděné podle EVJ a podle typu výrobního zaměření slouží jako podklad pro rozhodování o strukturální politice zemědělských podniků v rámci společné zemědělské politiky a jako podklad pro vymezení pole působnosti datové sítě, což slouží jako podklad pro výběr a vážení výběrového souboru zemědělských podniků v datové síti; že výběr vykazujících podniků pro statistické zjišťování musí zajistit reprezentativnost s ohledem na cíle všech plánovaných analýz;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 571/88 [4], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise č. 96/170/ES [5], předpokládá řadu zjišťování o struktuře zemědělských podniků v letech 1988 až 1997 a stanoví seznam ukazatelů, které budou předmětem zjišťování;
vzhledem k tomu, že článek 11 rozhodnutí Komise č. 85/377/EHS stanoví, že nejméně jednou za 10 let posoudí Komise ve spolupráci s členskými státy zkušenosti získané při provádění tohoto rozhodnutí a veškeré nové potřeby, které v této oblasti vzniknou; že podle potřeby může po takovém posouzení dojít ke změně tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že struktura a obsah seznamu ukazatelů zjišťování v letech 1988 až 1997 byly pozměněny, takže ukazatele se v novém seznamu liší od ukazatelů zjišťovaných v předchozích zjišťováních; že klasifikační systém pro zemědělské podniky ve Společenství je na tomto seznamu závislý, a je proto nutné přizpůsobit rozhodnutí č.
85/377/EHS seznamům zjišťovaných ukazatelů uvedeným v nařízení (EHS) č. 571/88, pokud jde o statistická zjišťování v letech 1988 až 1997;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru společenství pro zemědělskou účetní datovou síť a Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí č. 85/377/EHS se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění kapitola 7 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/405/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/340/ES [2], a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že uplatňování ustanovení uvedené směrnice vedlo k některým obtížím u dovozu krve a krevních produktů živočišného původu neurčených k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit pravidla použitelná na různé kategorie krevních produktů živočišného původu;
vzhledem k tomu, že kvůli jasnosti je třeba přeformulovat kapitolu 7 přílohy I směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I směrnice 92/118/EHS se kapitola 7 nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. června 1996 o zlepšení zemědělské statistiky Společenství
(96/411/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady 93/464/EHS ze dne 22. července 1993 o rámcovém programu prioritních akcí v oblasti statistických informací v letech 1993 až 1997 [3], a zejména s ohledem na čl. 4 písm. a) tohoto rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že rámcový program zavedený rozhodnutím 93/464/EHS mimo jiné uvádí, že je nezbytné, aby se lépe využívaly prostředky věnované na zemědělskou statistiku tak, že se uplatní výsledky screeningového programu zavedeného usnesením Rady ze dne 19. června 1989 o provádění plánu prioritních akcí v oblasti statistických informací: statistický program Evropských společenství 1989 - 1992 [4];
vzhledem k tomu, že tento screening zmapoval nejdůležitější oblasti změn, které je třeba provést v zemědělské statistice Společenství;
vzhledem k tomu, že tyto změny zahrnují některé z hlavních oblastí, ve kterých je možné dosáhnout úspor a ve kterých existují nové nebo vzrůstající potřeby; že tyto změny je třeba přizpůsobit obecným dohodnutým zásadám;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní přizpůsobování je třeba koordinovat na úrovni Společenství tak, aby se zabezpečilo, že:
a) údaje zůstanou u každého členského státu dostatečně spolehlivé a mezi členskými státy navzájem srovnatelné;
b) případné nezbytné změny v právních předpisech schvalovaných Radou bude Komise moci rozpoznat, připravit a navrhnout včas a současně také Komise včas schválí prováděcí pravidla k těmto předpisům;
c) metodické studie provedené různými členskými státy s ohledem na efektivní způsoby uspokojování nových informačních potřeb budou relevantní;
d) při plánování vnitrostátních činností budou zohledněny společné zájmy Společenství;
e) finanční prostředky Společenství a členských států umožňující uskutečňování tohoto programu budou používány co nejefektivněji;
vzhledem k tomu, že nejlepším způsob dosažení koordinace je v rámci formální struktury, která umožňuje kolektivní zvažování technických omezení a priorit a umožňuje rozhodování v souladu se zájmy Společenství a členských států;
vzhledem k tomu, že provedení nezbytných změn vyžaduje finanční příspěvek Společenství členským státům podle jejich objektivních potřeb;
vzhledem k tomu, že dosažení zamýšlených úspor si pravděpodobně vyžádá nutné technické úpravy prováděcích pravidel k určitým statistickým zjišťováním; že takové úpravy je třeba provést ve spojení s přiměřenými ochrannými opatřeními;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření za účelem možného prodloužení platnosti tohoto rozhodnutí s ohledem na příští rámcový program prioritních akcí v oblasti statistických informací na období po roce 1997;
vzhledem k tomu, že rozdělení úkolů mezi Komisi a členské státy je plně v souladu se zásadou subsidiarity,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl
S ohledem na prostředky, které jsou k dispozici, přijmou členské státy pro zlepšení uspokojování informačních potřeb prostřednictvím zemědělské statistiky Společenství po reformě společné zemědělské politiky opatření pro přizpůsobení svých vnitrostátních zemědělských statistických systémů.
Přitom vezmou v úvahu pracovní oblasti uvedené přílohách I a II, jakož i cíle, charakteristiky a kritéria uvedené v příloze III.
Článek 2
Úloha Komise
Komise, jednající v souladu s členskými státy:
a) stanovuje společný plán koordinace a všeobecný rámec pro nutné metodické popisy činností;
b) kontroluje kvalitu a porovnatelnost údajů;
c) stanovuje a provádí opatření na úrovni Společenství, které jsou pro účely tohoto Rozhodnutí významné.
Článek 3
Časový rámec a postup
Proces přizpůsobení zemědělské statistiky Společenství, uvedený v článku 1, začne v průběhu období 1996-1997.
Komise ho koordinuje prostřednictvím technických akčních plánů uvedených v článku 4. Po tomto období může Rada rozhodnout o prodloužení doby platnosti v souladu s návrhy Komise uvedenými v článku 11.
Článek 4
Technické akční plány pro zemědělskou statistiku
1. Technický akční plán pro zemědělskou statistiku stanoví Komise každý rok postupem podle článku 10.
Tyto plány zahrnou činnosti, které mají být provedeny členskými státy ve smyslu článku 1.
Dostupné prostředky se použijí tak, aby se co nejvíce zvýšila efektivnost nákladů vložených do zemědělské statistiky Společenství za současného uspokojení požadavků práva Společenství, neformálních ujednání a nových informačních potřeb.
2. Každoroční technický akční plán zahrne podrobný seznam opatření pro příští rok a přibližný časový rozvrh na další dva roky.
Při sestavování plánu je třeba mít na zřeteli:
a) existující závazky na toto období, např. seznam a periodicitu zjišťování Společenství, která mají být provedena členskými státy a další údaje, které mají předávány Komisi;
b) písemné informace od členských států podle čl. 5 písm b) a c);
c) prostředky potřebné na každou z akcí s přihlédnutím k prostředkům, které jsou k dispozici.
Článek 5
Zprávy členských států
Členské státy předají každý rok (rok "n") nejpozději k 31. březnu:
a) stručnou zprávu o provádění opatření dohodnutých pro předchozí rok ("n-1");
b) stručný popis různých opatření přijatých do plánu na příští rok ("n+1");
c) oznámení důležitějších opatření plánovaných nebo navrhovaných na oba následující roky ("n+2" a "n+3"), pokud jsou významná pro účely tohoto rozhodnutí.
Popis zahrne předpokládané změny metodiky provádění, prováděcích činností, předpokládané problémy a návrhy jejich řešení, využití prostředků Společenství a členských států a návrhy na zlepšení situace na úrovni Společenství.
Přitom se označí opatření, u kterých je nezbytná podpora ze strany Společenství.
Komise navrhne postupem podle článku 10 zjednodušené příklady zpráv za účelem usnadnění jejich vypracování.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Společenství přispěje na náklady vynaložené členskými státy při provádění úprav vnitrostátních zemědělských statistických systémů nebo na náklady na přípravné činnosti, které se týkají nových nebo zvýšených potřeb v rámci technického akčního plánu.
2. V souladu s technickým akčním plánem rozhodne Komise každý rok postupem podle článku 10 o výši příspěvku pro členské státy.
3. Příspěvek bude k dispozici členským státům každý rok po předložení roční zprávy o provádění předpokládaných opatření v předešlém roce a po přijetí této zprávy Komisí.
V případě nutnosti provede Komise ve spolupráci s příslušnými orgány členských států kontroly na místě.
Článek 7
Flexibilita
Pokud je to nutné pro dosažení cílů tohoto rozhodnutí, může Komise po dobu trvání technického akčního plánu postupem podle článku 10 schválit žádost členského státu o umožnění přizpůsobení jedné nebo více oblastí uvedených v příloze IV: sledované regiony, další územní členění, definice, metodika statistického zjišťování, doba zjišťování, seznam ukazatelů a velikostní třídy.
Článek 8
Přizpůsobení se změněným okolnostem
Komise může postupem podle článku 10 upravit přílohu I (statistické oblasti, ve kterých jsou možné úspory) a přílohu II (statistické oblasti s novými nebo rostoucími potřebami).
O těchto úpravách uvědomí Evropský parlament a Radu.
Článek 9
Úloha Stálého výboru pro zemědělskou statistiku
Stálý výbor pro zemědělskou statistiku, založený rozhodnutím 72/279/EHS [5], se schází nejméně jednou za rok k projednání těchto otázek:
a) zprávy vypracované členskými státy o realizaci programu v předchozím roce;
b) opatření navrhovaná členskými státy na příští rok a plán na dva další roky;
c) technický akční plán na příští rok;
d) finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 6;
e) možné změny příloh I a II.
Článek 10
Prováděcí ustanovení
Komise přijme opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí.
Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zemědělskou statistiku, dále jen "výbor".
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
Zpráva
Do 1. listopadu 1997 zpracuje Komise po konzultaci se Stálým výborem pro zemědělskou statistiku zprávu o provádění tohoto rozhodnutí pro Evropský parlament a Radu a podle potřeby přiloží k této zprávě návrhy na prodloužení doby platnosti.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. června 1996 o přijetí výsledků jednání Světové obchodní organizace o finančních službách a pohybu fyzických osob jménem Evropského společenství s ohledem na oblast jeho pravomoci
(96/412/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 54, 57, 63, 66, 73b až 73f, 99, 100, 100a a 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že Marrákešská dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a k ní připojené dohody, jakož i rozhodnutí ministrů a deklarace a ujednání o závazcích v oblasti finančních služeb byly schváleny rozhodnutím Rady ze dne 22. prosince 1994 [3];
vzhledem k tomu, že celkové závazky v oblasti finančních služeb sjednané Komisí jménem Evropského společenství a jeho členských států představují uspokojivý a vyvážený výsledek pro dané mezidobí;
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Evropského společenství a jeho členských států některé závazky týkající se pohybu fyzických osob pro účely poskytování služeb;
vzhledem k tomu, že dne 26. července 1995 Rada pověřila Komisi, aby jménem Evropského společenství a jeho členských států schválila rozhodnutí Výboru pro obchod finančními službami, kterým se přijímá Druhý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami, rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti finančních služeb a druhé rozhodnutí Rady pro obchod službami o finančních službách, stejně jako rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti pohybu fyzických osob, kterým se přijímá Třetí protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami;
vzhledem k tomu, že pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody se odvozuje nejen z výslovného zmocnění Smlouvou, ale může být také odvozena z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých na základě těchto ustanovení orgány Společenství;
vzhledem k tomu, že tam, kde byly přijaty předpisy Společenství za účelem dosažení cílů Smlouvy, nesmějí členské státy mimo rámec společných institucí přijímat závazky, které by se dotýkaly těchto předpisů nebo měnily jejich působnsot;
vzhledem k tomu, že některé závazky v oblasti finančních služeb spadají podle článku 113 Smlouvy do pravomoci Společenství; že dále některé jiné závazky v oblasti finančních služeb, jakož i závazky v oblasti pohybu fyzických osob mají vliv na předpisy Společenství přijaté na základě článků 54, 57, 63, 66, 99, 100 a 100a, a mohou být tedy přijaty pouze samotným Společenstvím;
vzhledem k tomu, že zejména použití článku 100 Smlouvy jako právního základu pro toto rozhodnutí je odůvodněno tím, že se uvedené závazky v oblasti finančních služeb dotýkají směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích a rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [4] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [5], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že pokud jde o závazky v oblasti pohybu kapitálu obsažené v listině specifických závazků Společenství a členských států a v současném právu Společenství, jsou členské státy nadále oprávněny jednat v mezích stanovených ustanoveními článku 73c Smlouvy;
vzhledem k tomu, že s ohledem na svou povahu nebudou Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace a protokoly k Všeobecné dohodě o obchodu službami přímo uplatňovány před soudy Společenství či členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Druhý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami týkající se finančních služeb se schvaluje jménem Evropského společenství s ohledem na tu jeho část, která spadá do pravomoci Evropského společenství.
2. Znění druhého protokolu spolu s listinou specifických závazků a se seznamem zproštění ze závazků Společenství a členských států je připojeno k tomuto rozhodnutí, stejně jako tato rozhodnutí:
- rozhodnutí Výboru pro obchod finančními službami, kterým se přijímá Druhý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami,
- rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti finančních služeb,
- druhé rozhodnutí Rady pro obchod službami o finančních službách.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat Druhý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami, a tím zavázat Evropské společenství s ohledem na tu část protokolu, která spadá do jeho pravomoci.
Článek 2
1. Třetí protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami týkající se pohybu fyzických osob se schvaluje jménem Evropského společenství s ohledem na tu jeho část, která spadá do pravomoci Evropského společenství.
2. Znění třetího protokolu, spolu s listinou specifických závazků Společenství a členských států, a rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti pohybu fyzických osob jsou připojeny k tomuto rozhodnutí.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat Třetí protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami, a tím zavázat Evropské společenství s ohledem na tu část protokolu, která spadá do jeho pravomoci.
ze dne 25. června 1996 o provádění akčního programu Společenství k posílení konkurenceschopnosti evropského průmyslu
(96/413/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
(1) vzhledem k tomu, že hlavy států nebo vlád na zasedání Evropské rady dne 10. a 11. prosince 1993 v Bruselu schválily Bílou knihu o růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti jako doporučení pro postup Evropské unie a jejích členských států podporující přístup k průmyslovému rozvoji založenému na světové konkurenceschopnosti, hledisku růstu a zaměstnanosti;
(2) vzhledem k tomu, že dne 22. dubna 1994 Rada přijala závěry o zlepšování konkurenceschopnosti evropského průmyslu založené na uvedené Bílé knize;
(3) vzhledem k tomu, že na základě sdělení Komise ze září 1994 přijala Rada usnesení ze dne 21. listopadu 1994 [4] o posílení konkurenceschopnosti evropského průmyslu, které zdůrazňuje, že zejména konkurenceschopný inovační průmysl ve Společenství je nezbytným předpokladem pro trvalý hospodářský růst a vytváření nových pracovních příležitostí; že rámcové podmínky konkurenceschopnosti a hospodářské soutěže musí být zlepšeny tak, aby Evropská unie zůstala atraktivním místem podnikání vedoucím k vytváření nových podniků a nových pracovních příležitostí;
(4) vzhledem k tomu, že 10. října 1994 přijala Rada usnesení na podporu integrovaného programu Komise pro malé a střední podniky a odvětví řemeslné výroby;
(5) vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Cannes přijala ve dnech 26. a 27. června 1995 s velkým zájmem zprávu Poradní skupiny o konkurenceschopnosti (skupina Ciampi);
(6) vzhledem k tomu, že 29. června 1995 přijal Evropský parlament usnesení o sdělení Komise týkající se politiky konkurenceschopnosti průmyslu pro Evropskou unii;
(7) vzhledem k tomu, že průmyslové výroba a služby se stále více vzájemně doplňují; že následkem toho je konkurenceschopné odvětví průmyslu zcela nezbytné pro vytváření nových pracovních příležitostí v odvětví služeb;
(8) vzhledem k tomu, že vnitřní trh v oblasti energie a telekomunikací musí být vytvořen s ohledem na rychlé posílení konkurenceschopnosti tohoto odvětví a průmyslu obecně;
(9) vzhledem k tomu, že hospodářská a sociální soudržnost a konkurenceschopnost evropského průmyslu jsou vzájemně propojeny tím, že evropský průmysl může přispět k soudržnosti a soudržnost může poskytnout průmyslu výhody širší obchodní a geografické základny;
(10) vzhledem k tomu, že udržování a zdokonalování konkurenceschopnosti průmyslu je v prvé řadě úkolem podniků, přičemž Společenství a členské státy k tomu mají zajistit nezbytné předpoklady; že je obzvlášť naléhavé, aby Společenství a členské státy přijaly v rámci svých pravomocí opatření k tomuto účelu;
(11) vzhledem k tomu, že zrychlující se technický pokrok, rostoucí globalizace trhů, zesilování mezinárodní soutěže a rostoucí význam ochrany životního prostředí vyžaduje větší úsilí ode všech, kteří nesou odpovědnost v hospodářské, politické a sociální oblasti, za účelem usnadnění nezbytných strukturálních přizpůsobení určených mimo jiné k zajištění udržitelného rozvoje a k vytváření nových pracovních příležitostí;
(12) vzhledem k tomu, že větší ohled na potřeby trhu v rámci politiky výzkumu a vytváření informační společnosti bude mít rozhodující vliv na veškerou průmyslovou činnost Evropské unie;
(13) vzhledem k tomu, že je nutné vyvarovat se narušením hospodářské soutěže a podporovat otevírání trhů jak uvnitř, tak vně Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že rozvoj lidských zdrojů, zejména prostřednictvím odborného školení, tvoří významnou část strukturálních přizpůsobení, které jsou nezbytné ke zvýšení konkurenceschopnosti průmyslu;
(15) vzhledem k tomu, že je nutné objasnit právní základy pro opatření přijatá v oblasti průmyslu za účelem provádění iniciativ vyhlášených ve sdělení o politice konkurenceschopnosti průmyslu pro Evropskou unii;
(16) vzhledem k tomu, že investice hrají strategickou roli v posilování průmyslové spolupráce, která vzhledem ke svému mnohonásobnému účinku tvoří přednostní nástroj sociálního a hospodářského rozvoje a sbližování národů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímají se hlavní směry akčního programu uvedené v příloze k posílení konkurenceschopnosti evropského průmyslu, která je nezbytnou podmínkou pro trvalý hospodářský růst a vytváření nových pracovních příležitostí a která přispěje k hospodářské a sociální soudržnosti; program má tyto cíle:
a) modernizovat průmyslovou funkci orgánů veřejné moci s cílem odstranit nadbytečné právní a správní překážky pro podniky, zejména malé a střední;
b) zajistit nerušenou soutěž jak uvnitř, tak vně Společenství;
c) posílit průmyslovou spolupráci;
d) podporovat nehmotná hlediska konkurenceschopnosti.
Článek 2
Komise každoročně podá Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o hodnocení dosažených výsledků, k němuž případně připojí vhodné návrhy.
o ochranných opatřeních v souvislosti s ohnisky slintavky a kulhavky, která se týkají dovozu zvířat a živočišných produktů z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie (Text s významem pro EHP)
(96/414/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/52/ES [2], a zejména na čl. 19 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/622/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se v Bývalé jugoslávské republice Makedonii vyskytla ohniska slintavky a kulhavky; že na základě inspekce Společenství provedené na místě se zdá, že orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie nejsou schopny uplatnit nezbytné kontroly, aby zabránily rozšíření choroby;
vzhledem k tomu, že situace v Bývalé jugoslávské republice Makedonii představuje vážné nebezpečí pro stáda členských států kvůli obchodu s některými živočišnými produkty;
vzhledem k tomu, že je vhodné přijmout nezbytná opatření na ochranu Společenství před nebezpečím zavlečení této choroby do Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/242/EHS ze dne 30. dubna 1993 o dovozu některých živých zvířat a živočišných produktů pocházejících z některých evropských zemí do Společenství v souvislosti se slintavkou a kulhavkou [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 95/295/ES [5], stanoví zákaz dovozu živých zvířat ohrožených druhů z některých zemí a přes jejich území, včetně Bývalé jugoslávské republiky Makedonie; že toto rozhodnutí za určitých podmínek umožňuje dovoz čerstvého masa a některých masných produktů z těchto zemí a přes jejich území;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/340/ES [6], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/325/ES [7], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků; že Bývalá jugoslávská republika Makedonie je na tomto seznamu; že je nutné zajistit, aby veškeré dovážené mléčné výrobky prošly ošetřením, které je dostatečné pro zničení viru;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických požadavcích pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [8], naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 96/405/ES [9], stanoví podmínky pro dovoz zvířecích střev, kůží a kožek, kostí a produktů z kostí, rohů a produktů z rohů, paznehtů a produktů z paznehtů, loveckých trofejí a nezpracované vlny a chlupů; že tyto produkty se mohou dovážet pouze tehdy, pokud byly ošetřeny tak, že se zničil virus; že některé jiné produkty se však stále mohou dovážet; že tyto produkty představují riziko;
vzhledem k tomu, že je proto nutné zakázat dovoz některých živočišných produktů z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie; že některé produkty však lze dovážet, pokud prošly zvláštním ošetřením;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 93/242/EHS se mění takto:
1. v příloze A se zrušuje poznámka pod čarou "(1)" týkající se Bývalé jugoslávské republiky Makedonie;
2. v příloze B se zrušují slova "Bývalá jugoslávská republika Makedonie".
Článek 2
1. Členské státy nepovolí dovoz mléka a mléčných výrobků pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, pokud neprošly ošetřením splňujícím požadavky článku 3 rozhodnutí 95/340/ES.
2. Kromě ustanovení rozhodnutí 93/242/EHS členské státy nepovolí dovoz těchto produktů ze skotu, ovcí, koz a jiných sudokopytníků pocházejících z území Bývalé jugoslávské republiky Makedonie:
- krev a krevní produkty podle kapitoly 7 přílohy I směrnice 92/118/EHS,
- suroviny pro výrobu krmiv pro zvířata a farmaceutických nebo technických výrobků podle kapitoly 10 přílohy I směrnice 92/118/EHS,
- kejda pro úpravu půdy podle kapitoly 14 přílohy I směrnice 92/118/EHS.
3. Zákaz uvedený v odst. 2 první odrážce se nevztahuje na krevní produkty, které prošly ošetřením podle kap. 7 odst. 3 písm. b) přílohy I směrnice 92/118/EHS.
4. Členské státy zajistí, aby osvědčení provázející živočišné produkty ošetřené podle odstavců 1 nebo 3 a povolené k odesílání z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie obsahovala tato slova:
"Živočišné produkty v souladu s rozhodnutím Komise 96/414/ES o ochranných opatřeních v souvislosti s ohnisky slintavky a kulhavky, která se týkají dovozu zvířat a živočišných produktů z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie" .
Článek 3
Členské státy pozmění své obchodní předpisy, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. května 1996 o uzavření správních ujednání o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a některými členy Světové obchodní organizace
(96/415/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Komise sjednala správní ujednání o obchodu s textilními výrobky ve formě dohodnutých zápisů nebo výměn nót s některými členy Světové obchodní organizace která, jako "správní ujednání" ve smyslu čl.
2 odst. 17 Dohody Světové obchodní organizace, uvádějí příslušná ustanovení předchozích dvoustranných dohod o obchodu s textilními výrobky v rámci Dohody o mezinárodním obchodu s textilem (MFA);
vzhledem k tomu, že tato správní ujednání o obchodu s textilními výrobky by se měla schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tímto rozhodnutím Společenství schvaluje správní ujednání o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a třetími zeměmi uvedenými v seznamu v příloze.
Znění správních ujednání o obchodu s textilními výrobky se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat správní ujednání uvedená v článku 1 zavazující Společenství.
o uvedení na trh geneticky modifikované pylově sterilní čekanky (Cichorium intybus L.) s částečnou tolerancí k herbicidu glufosinát-amonium podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/424/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/15/ES [2], a zejména na článek 13 této směrnice,
vzhledem k tomu, že postup Společenství podle článků 10 až 18 směrnice Rady 90/220/EHS umožňuje příslušným orgánům členských států udělovat souhlas s uvedením živých produktů skládajících se z geneticky modifikovaných organismů na trh;
vzhledem k tomu, že příslušnému orgánu členského státu (Nizozemska) byla předložena notifikace týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán Nizozemska postoupil dokumentaci k této záležitosti s příznivým stanoviskem Komisi; že příslušné orgány jiných členských států vznesly k uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 je Komise proto povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání všech námitek, které byly podle směrnice 90/220/EHS vzneseny, a podle informací podaných v dokumentaci dospěla k těmto závěrům:
- není důvod se domnívat, že přenos genu bar na volně rostoucí populace čekanky bude mít jakékoli nepříznivé účinky, neboť tento přenos by mohl volně rostoucím populacím poskytnout výhodu v konkurenci či selekci pouze tehdy, kdyby herbicid glufosinat-amonium byl jediným prostředkem, který tyto populace hubí, což v tomto případě neodpovídá skutečnosti,
- souhlas s uvedením produktu na trh by se neměl vztahovat na jeho použití jako potraviny nebo krmiva, protože předložená notifikace se těchto účelů netýká,
- neexistují žádné bezpečnostní důvody k označení na štítku, že produkt byl získán technikami genetické modifikace,
- jelikož 50 % hybridních semen je tolerantních k herbicidu, mělo by být na štítku uvedeno, že výrobek může být tolerantní k herbicidu glufosinate-amonium, aby si pěstitelé byli vědomi, že nežádoucí výhonky tohoto produktu nelze tímto herbicidem hubit;
vzhledem k tomu, že autorizace chemických herbicidů používaných na rostliny a posuzování účinků jejich použití na lidské zdraví a životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3] naposledy pozměněné směrnicí 96/12/ES [4], a nikoli do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS obsahují dodatečná ochranná ustanovení použitelná v případě získání nových informací o rizikách tohoto produktu;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto rozhodnutí, jsou v souladu se stanoviskem výboru zástupců členských států zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství a s výhradou podmínek uvedených v odstavcích 2, 3 a 4, udělí orgány Nizozemska podle článku 13 směrnice 90/220/EHS souhlas s uvedením na trh níže uvedeného produktu, který notifikovala společnost Bejo-Zaden BV (číslo notifikace C/NL/94/25):
Produkt tvoří semena a rostliny čekanky (Cichorium intybus L. subsp. radicchio rosso) linií (RM3-3, RM3-4 a RM3-6) transformované Ti-plasmidem Agrobacterium tumefaciens s odstraněnými původními geny T-DNA a obsahující mezi hraničními úseky T-DNA:
i) gen pro barnasu z Bacillus amyloliquefaciens (ribonukleázu) s promotorem ESP 29 z Nicotiana tabacum a terminátorem genu pro nopalinsyntázu z Agrobacterium tumefaciens;
ii) gen bar ze Streptomyces hygroscopicus (pro phosphinothricin acetyltransferázu) s promotorem PSsuAra-tp z Arabidopsis thaliana a terminátorem genu 7 TL-DNA Agrobacterium tumefaciens;
iii) gen neo Escherichia coli (pro neomycin-phosphotransferasu II) s promotorem genu nopalinsyntázy Agrobacterium tumefaciens a terminátorem genu pro oktopinsyntázu Agrobacterium tumefaciens.
2. Tento souhlas se vztahuje na veškeré potomstvo pocházející z křížení produktu s jakoukoli běžně pěstovanou čekankou.
3. Tento souhlas se vztahuje na toto použití produktu k pěstitelským účelům.
4. Aniž jsou dotčeny požadavky na označení podle jiných právních předpisů Společenství, na štítku každého obalu semen se uvádí, že produkt:
- je určen k použití k pěstitelským účelům,
- může být tolerantní k herbicidu glufosinat-amonium.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Mauritánie (Text s významem pro EHP)
(96/425/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh1, naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES2, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Mauritánie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Mauritánie v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministre de Pches et de l'Économie Maritime - Centre National de Recherches Océanographiques et des Pches - Département Valorisation et Inspection Sanitaire (MPEM-CNROP-DVIS)", příslušný úřad Mauritánie, je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny a mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven a mrazírenských plavidel; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení MPEM-CNROP-DVIS Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá MPEM-CNROP-DVIS;
vzhledem k tomu, že MPEM-CNROP-DVIS vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven a mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Mauritánii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministre de Pches et de l'Economie Maritime - Centre National de Recherches Océanographiques et des Pches - Département Valorisation et Inspection Sanitaire (MPEM-CNROP-DVIS)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Mauritánie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Mauritánie" a schvalovacím číslem provozovny nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce "Ministre de Pches et de l'Economie Maritime - Centre National de Recherches Océanographiques et des Pches - Département Valorisation et Inspection Sanitaire (MPEM-CNROP-DVIS)" a jeho úřední razítko v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. července 1996 o odchylce od přílohy III směrnice Rady 91/439/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/427/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst.
3 stanoví, že se členské státy se souhlasem Komise mohou odchýlit od přílohy III týkající se minimálních požadavků na fyzickou a duševní způsobilost k řízení motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že tyto odchylky musí být v souladu s vývojem lékařské vědy a se zásadami stanovenými v příloze III;
vzhledem k tomu, že bod 6.3 přílohy III stanoví, že žadatelé o řidičský průkaz nebo o jeho obnovení musí mít zrakovou ostrost alespoň 0,8 v lepším oku a alespoň 0,5 v horším oku, v případě potřeby za použití korektivních čoček;
vzhledem k tomu, že pokud jsou k dosažení hodnot 0,8 a 0,5 použity korektivní čočky, musí nekorigovaná ostrost každého oka dosáhnou hodnoty 0,05, nebo hodnoty minimální ostrosti (0,8 a 0,5) musí být dosaženy buď korekcí brýlemi se sílou nepřesahující plus nebo minus čtyři dioptrie, nebo pomocí kontaktních čoček (nekorigované vidění = 0,05), a žadatel přitom musí korekci dobře snášet;
vzhledem k tomu, že bod 6.3 dále stanoví, že řidičské průkazy nebudou vydány nebo obnoveny žadatelům, kteří nemají normální binokulární zorné pole nebo kteří trpí diplopií;
vzhledem k tomu, že v souladu s bodem 6.3 přílohy III maximální povolená síla u brýlí pro řidiče ve skupině 2 musí být plus nebo minus čtyři dioptrie, zejména kvůli zkreslení zorného pole při použití silnějších brýlí; že však použití moderních technologií a materiálů nyní umožňuje vyrábět brýle až do plus nebo minus osmi dioptrií bez tohoto zkreslení;
vzhledem k tomu, že Komise po žádosti několika členských států má za to, že pokrok lékařské vědy odůvodňuje odchylku od bodu 6.3 přílohy III směrnice, pokud jde o počet dioptrií u brýlí řidičů ve skupině 2,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou povolit hodnotu plus nebo minus osm dioptrií namísto plus nebo minus čtyři dioptrie, pokud je minimální zrakové ostrosti 0,8 a 0,5 dosaženo korekcí brýlemi.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku třetím dnem po zveřejnění
ze dne 25. června 1996, kterým Společenství přijímá Dohodu k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři
(96/428/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy, v souvislosti s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že mezinárodní spolupráce je nezbytná pro zachování a rozumné, zodpovědné a udržitelné využívání biologických zdrojů na volném moři;
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje všechny členy mezinárodního společenství ke spolupráci při zachování a řízení biologických zdrojů na volném moři;
vzhledem k tomu, že, pokud jde o mořský rybolov, Společenství je oprávněno přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody v této oblasti se třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi, jak je stanoveno v prohlášení o pravomoci, které Společenství předložilo v době svého přistoupení k Organizaci spojených národů pro výživu a zemědělství;
vzhledem k tomu, že je vhodné zabránit praktikám, které spočívají v žádostech o přidělení nebo změnu vlajky rybářských plavidel s cílem obejít dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení živých biologických zdrojů;
vzhledem k tomu, že každý členský stát proto musí plnit své závazky, aby se zajistilo, že rybářská plavidla oprávněná k vyvěšení jeho vlajky budou dodržovat mezinárodní opatření na zachování a řízení prostřednictvím vhodných a účinných prostředků koordinovaných na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem se Společenství účastnilo mezinárodních jednání, která vyvrcholila v listopadu 1993 na dvacátém sedmém zasedání Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství schválením Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda představuje užitečný rámec pro posílení mezinárodní spolupráce s cílem zajistit, aby nebyla narušena účinnost mezinárodních opatření na zachování a řízení;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda bude nedílnou součástí Mezinárodního kodexu chování pro zodpovědný rybolov požadovaného v prohlášení z Cancúnu z května 1992;
vzhledem k tomu, že rybáři Společenství loví na volném moři a je proto v zájmu Společenství přijmout uvedenou dohodou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Evropské společenství přijímá Dohodu k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou uložit listinu o přijetí u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství v souladu s článkem X odst. 2 Dohody.
ze dne 25. června 1996 o informačních a propagačních opatřeních, která mají být prováděna členskými státy a Komisí v souvislosti s činnostmi Fondu soudržnosti na základě nařízení Rady (ES) č. 1164/94
(96/455/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady ES č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti[1], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení, který obsahuje ustanovení o informacích o činnostech prováděných Fondem soudržnosti a jejich propagaci;
vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 1 poslední pododstavec nařízení (ES) č. 1164/94 stanoví, že Komise zajistí, aby byly o činnostech fondu informovány členské státy;
vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 2 první pododstavec nařízení (ES) č. 1164/94 stanoví, že členské státy příslušné pro provádění opatření, jež získalo finanční příspěvek z Fondu soudržnosti, zajistí přiměřenou propagaci opatření s cílem zvýšit povědomí široké veřejnosti o úloze, kterou Společenství ve vztahu k opatření zastává a zvýšit povědomí potenciálních příjemců pomoci a profesních organizací o možnostech, jež opatření přináší;
vzhledem k tomu, že podle čl. 14 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1164/94 členské státy informují Komisi o iniciativách v rámci uvedeného odstavce;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1164/94 Komise přijímá prováděcí pravidla pro informace a propagaci,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prováděcí pravidla týkající se informací o činnostech Fondu soudržnosti a jejich propagace jsou stanovena v přílohách.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(96/456/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS, ze dne 26.června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [2], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/984/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/298/ES [4] stanovilo veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že informace z Izraele ukazují, že tato země bude od 1.října 1996 splňovat podmínky vzoru A, pokud jde o všechny kategorie drůbežího masa; že je tudíž možné pozměnit rozhodnutí 94/984/ES;
vzhledem k tomu, že je rovněž nutné přezkoumat ustanovení týkající se Číny, a to po inspekci na místě provedené zástupci Komise; že tato inspekce zjistila, že vydávaná osvědčení jsou nepřesná a neodpovídají požadavkům; že je nutno dříve, než vstoupí v platnost pozastavení stanovené tímto rozhodnutím, poskytnout určitou lhůtu umožňující příslušným orgánům členských států rozhodnutí provádět a povolovat dovoz zásilek vypravených předtím, než toto rozhodnutí vstoupilo v platnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí Komise 94/984/ES:
a) (3) Dovoz je pozastaven od 1.srpna 1996 ";
b) od 1.října 1996 se v řádce týkající se Izraele zrušuje poznámka pod čarou 4;
c) (4) pouze kachní a husí játra ".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1.srpna 1996.
Po dobu šedesáti dnů ode dne použitelnosti tohoto rozhodnutí však členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa pocházejícího z Číny, které bylo vyprodukováno a opatřeno osvědčením v souladu s ustanoveními platnými před uvedeným datem.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení kvinoxyfenu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(96/457/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v pesticidech;
vzhledem k tomu, že společnost DowElanco Europe předložila dne 1. srpna 1995 orgánům Spojeného království dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky kvinoxyfenu do přílohy I uvedené směrnice; že orgány Spojeného království sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl. 6 odst.
vzhledem k tomu, že Komise postoupila dokumentaci Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "rostlinolékařské předpisy" dne 20. března 1996, během něhož členské státy potvrdily přijetí dokumentace;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností DowElanco Europe za účelem zařazení účinné látky kvinoxyfenu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. března 1996, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 23. července 1996, kterým se určuje referenční institut pověřený spoluprací na sjednocování testovacích metod a vyhodnocování výsledků čistokrevného plemenného skotu
(96/463/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na směrnici Rady 87/328/EHS ze dne 18. června 1987 o přijetí čistokrevného plemenného skotu do plemenitby [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že pro sjednocení testovacích metod a vyhodnocování výsledků při přijímání čistokrevného plemenného skotu do plemenitby je třeba označit referenční institut;
vzhledem k tomu, že musí být stanoveny pravomoci a úkoly tohoto institutu;
vzhledem k tomu, že na základě nabyté zkušenosti je žádoucí určit jako referenční institut pověřený spoluprací na sjednocování testovacích metod a vyhodnocování výsledků čistokrevného plemenného skotu středisko "INTERBULL",
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Institut uvedený v příloze I se určuje jako referenční institut pověřený spoluprací na sjednocování testovacích metod a vyhodnocování výsledků čistokrevného plemenného skotu.
2. Povinnosti institutu určeného v odstavci 1 se stanoví v příloze II.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (96/469/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že Společenství přispívá k zajišťování vysoké úrovně ochrany lidského zdraví podněcováním spolupráce členských států a podle potřeby poskytováním podpory jejich akcím;
vzhledem k tomu, že činnost Společenství je zaměřená na prevenci chorob, včetně rakoviny, podporou výzkumu jejich příčin a jejich přenosu, jakož i zdravotní osvěty a výchovy;
vzhledem k tomu, že jsou v rámci programu "Evropa proti rakovině" od roku 1986 pořádána setkání špičkových odborníků na rakovinu; že tito odborníci na rakovinu utvořili skupinu, která poskytuje Komisi rady o vědeckých hlediscích prevence rakoviny;
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze 7. července 1986 [1] bere v úvahu závěry "ad hoc výboru odborníků na rakovinu" o přípravě prvního akčního plánu boje proti rakovině [2];
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě 90/238/Euratom, ESUO, EHS ze dne 17. května 1990, kterým se přijímá akční plán na období let 1990–1994 v rámci programu "Evropa proti rakovině" [3], Komise intenzivně zapojí odborníky na prevenci rakoviny do provádění akčního plánu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 646/96/ES, kterým se přijímá třetí akční plán boje proti rakovině na období let 1996–2000 [4], je zaměřeno na prevenci rakoviny v souladu s čl. 3 písm. o) a článkem 129 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že se v bodech odůvodnění k uvedenému rozhodnutí uvádí, že Komise spolupracuje s vědeckými odborníky, aby měla k dispozici veškeré nutné odborné informace;
vzhledem k tomu, že je důležité posílit vědecký základ, na kterém Komise přijímá svá rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že je z důvodu přehlednosti a právní jistoty nutné dát této skupině závaznou formu;
vzhledem k tomu, že je nutno jmenovat její členy tak, aby byl v rámci třetího akčního plánu boje proti rakovině zohledněn vývoj směru a působnosti programu "Evropa proti rakovině";
vzhledem k tomu, že prostřednictvím poradního výboru zřízeného Komisí musí být zajištěna stálá dostupnost rad špičkových evropských odborníků na prevenci rakoviny,
PŘIJALA NÁSLEDUJÍCÍ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje poradní výbor pro prevenci rakoviny (dále jen "výbor").
Výbor se skládá nejvýše z 15 členů.
Článek 2
Komise může s výborem konzultovat všechny otázky, které se týkají:
- údajů o rakovině, včetně epidemiologie,
- včasného rozpoznání rakoviny a screeningu rakoviny,
- informací o prevenci rakoviny pro veřejnost,
- aspektů zdravotní výchovy ve školách, pokud jde o rakovinu,
- zabezpečení kvality léčby rakoviny (včetně otázky kvality života pacientů a paliativní léčby),
- aspektů prevence, které mohou být vyvinuty na podkladě výsledků základního a klinického výzkumu rakoviny v rámci programu Biomed a jiných výzkumných iniciativ,
- vzdělávání zdravotnického personálu v otázkách rakoviny.
Článek 3
1. Výbor jedná o záležitostech, ke kterým si zástupci útvarů Komise vyžádali stanovisko.
Zástupci útvarů Komise mohou v žádosti o stanovisko výboru stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
2. Výbor nevydává z vlastního podnětu stanoviska k otázkám příslušejícím jiným vědeckým výborům zřízeným při Komisi.
3. Výbor učiní vše, aby jeho doporučení byla výsledkem obecné shody.
Po jednání nenásleduje hlasování.
4. Přijmou-li vyžádané stanovisko členové výboru jednomyslně, vypracuje výbor společné závěry.
Není-li dosaženo jednomyslnosti, uvedou se v zápisu, za jehož vypracování odpovídají zástupci útvarů Komise, různé názory vyjádřené při jednání.
Článek 4
Členy výboru jmenuje Komise z řad odborníků na vysoké úrovni v oblastech uvedených v článku 2.
Článek 5
Výbor volí z řad svých členů dvoutřetinovou většinou přítomných hlasů předsedu a dva místopředsedy.
Článek 6
1. Funkční období členů výboru činí tři roky.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Nicméně nelze opakovaně zvolit předsedu a místopředsedy výboru na dvě po sobě následující tříletá funkční období.
Po uplynutí funkčního období mohou členové výboru zastávat svou funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
Za výkon funkce ve výboru nepřísluší odměna.
2. Domnívá-li se člen výboru, že nemůže svou funkci nadále vykonávat, nebo odstoupí-li, je na zbývající část funkčního období nahrazen postupem podle článku 4, případně 5.
Článek 7
Seznam členů Komise zveřejňuje pro informaci jednou za tři roky v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
1. Výbor může pro zkoumání zvláštních hledisek jednotlivých oblastí působnosti uvedených v článku 2 vytvářet pracovní skupiny, kterým předsedá jeden z jeho členů a které jsou složeny z nejvýše pěti vysoce kvalifikovaných vědeckých osobností.
Počet pracovních skupin je omezen na nejvýše pět v téže době.
2. Mandát pracovních skupin stanoví výbor.
Článek 9
1. Výbor a pracovní skupiny svolává zástupce útvarů Komise, obvykle v sídle Komise.
2. Schůzí výboru a pracovních skupin se může účastnit zástupce útvarů Komise, jakož i další zúčastnění úředníci a zaměstnanci Komise.
3. Zástupce služeb Komise může přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se dočasně nebo trvale účastnila jednání jako pozorovatel.
4. Sekretariát výboru i pracovních skupin zajišťují útvary Komise.
Článek 10
V souladu s článkem 214 Smlouvy nesmějí členové výboru sdělovat informace, které získají při práce ve výboru, pokud je zástupce útvarů Komise upozorní, že se vyžádané stanovisko týká záležitosti důvěrné povahy.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové výboru a zástupci útvarů Komise.
Článek 11
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 12. července 1995, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz drůbeže a násadových vajec (kromě ptáků nadřádu běžci a jejich vajec) ze třetích zemí, včetně veterinárních opatření po dovozu (Text s významem pro EHP)
(96/482/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 23 odst. 1, článek 24 a čl. 26 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/233/ES [3] stanovilo seznam třetích zemí, ze kterých je dovoz živé drůbeže a násadových vajec v zásadě povolen;
vzhledem k tomu, že země nebo jejich regiony uvedené v tomto seznamu poskytly dostatečné záruky pro to, aby byly považovány za prosté influenzy ptáků a newcastleské choroby podle rozhodnutí Komise 93/342/EHS [4] ve znění rozhodnutí 94/438/ES [5];
vzhledem k tomu, že pro dovoz drůbeže a násadových vajec je třeba stanovit obecné a zvláštní veterinární podmínky a vzory veterinárních osvědčení; že je rovněž nutné stanovit postupy odběru vzorků a provádění vyšetření; že všechny tyto požadavky musí být přinejmenším rovnocenné požadavkům stanoveným směrnicí 90/539/EHS a jejím prováděcím rozhodnutím, která se týkají obchodu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že seznam třetích zemí oprávněných používat osvědčení stanovená v tomto rozhodnutí byl stanoven rozhodnutím Komise 96/483/ES [6];
vzhledem k tomu, že podmínky a tedy i osvědčení mohou být kromě toho odlišné pro malé zásilky drůbeže; že podmínky a osvědčení pro tyto malé zásilky musí být upraveny zvláštním rozhodnutím;
vzhledem k tomu, že je proto třeba brát v úvahu celkovou zdravotní situaci ve třetích zemích; že některé třetí země uvedené ve zmíněném seznamu mohou dostat povolení pouze pro dovoz některých kategorií drůbeže a násadových vajec;
vzhledem k tomu, že v případě dovozu ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec je z důvodu biologických rozdílů mezi těmito ptáky a ostatními druhy drůbeže nezbytné odložit stanovení veterinárních podmínek a veterinárního osvědčení, dokud Vědecký veterinární výbor nevydá stanovisko ohledně nebezpečí souvisejícího s takovým dovozem;
vzhledem k tomu, že s ohledem na kategorii dotyčných produktů a na potřebu zabránit zhoršení zdravotní situace na území Společenství je nutné stanovit dobu izolace a dobu pozorování, po kterých následuje klinické vyšetření;
vzhledem k tomu, že Komise může toto rozhodnutí kdykoliv přezkoumat, pokud se v dotyčných zemích změní veterinární situace;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Ustanovení tohoto rozhodnutí se použijí pro dovoz drůbeže a násadových vajec definovaných v bodech 1 a 2 článku 2 směrnice 90/539/EHS, kromě ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec.
2. Ustanovení tohoto rozhodnutí se nepoužijí pro dovoz jednotlivých zásilek, které tvoří méně než 20 kusů drůbeže nebo násadových vajec.
3. Pro účely tohoto rozhodnutí se podle potřeby použijí definice uvedené v článku 1 rozhodnutí 93/324/EHS.
Článek 2
1. Členské státy povolí dovoz:
a) chovné a užitkové drůbeže, která splňuje požadavky stanovené ve vzoru A veterinárního osvědčení uvedeného v příloze I a která je dovážena ze třetích zemí nebo regionů třetích zemí uvedených ve sloupci A přílohy rozhodnutí 96/483/ES;
b) násadových vajec, která splňují požadavky stanovené ve vzoru B veterinárního osvědčení uvedeného v příloze I a která jsou dovážena ze třetích zemí nebo z regionů třetích zemí uvedených ve sloupci B přílohy rozhodnutí 96/483/ES;
c) jednodenních kuřat, která splňují požadavky stanovené ve vzoru C veterinárního osvědčení uvedeného v příloze I a která jsou dovážena ze třetích zemí nebo regionů třetích zemí uvedených ve sloupci C přílohy rozhodnutí 96/483/ES;
d) jatečné drůbeže a drůbeže určené pro doplnění stavu zvěře v honitbách, která splňuje požadavky stanovené ve vzoru D veterinárního osvědčení uvedeného v příloze I a která je dovážena ze třetích zemí nebo regionů třetích zemí uvedených ve sloupci D přílohy rozhodnutí 96/483/ES;
pod podmínkou, že je k nim přiloženo dotyčné osvědčení, řádně vyplněné a podepsané.
2. Chovná a užitková drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata musí pocházet ze zařízení, která schválil příslušný orgán dotyčné třetí země podle požadavků, které jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům stanoveným v příloze II směrnice 90/539/EHS, pokud schválení těchto zařízení nebylo pozastaveno nebo odebráno.
Článek 3
1. Po dovozu musí dotyčné nebo dotyčná hospodářství určení ponechat v ustájení chovnou nebo užitkovou drůbež nebo jednodenní kuřata po dobu nejméně šesti týdnů ode dne jejich převzetí nebo až do dne porážky, pokud k ní dojde před uplynutím uvedených šesti týdnů.
Po dovozu násadových vajec zůstává drůbež vylíhnutá z těchto vajec po dobu nejméně tří týdnů ode dne vylíhnutí v hospodářstvích, do kterých byla zaslána po vylíhnutí.
2. Během časových období uvedených v odstavci 1 a během líhnutí násadových vajec musí být dovezená drůbež nebo vejce a drůbež vylíhnutá z těchto vajec ustájena odděleně od drůbeže nebo vajec, které nebyly dovezeny.
Z tohoto důvodu musí být drůbež ustájena v drůbežárnách, kde se nevyskytují jiná hejna a k líhnutí vajec musí docházet v oddělených inkubátorech a líhních.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy povolit, aby dovezená drůbež byla ustájena spolu s drůbeží, která se již v drůbežárně nachází a aby dovezená vejce byla uložena spolu s vejci, která již jsou uložena v inkubátoru/líhni.
V tomto případě lhůty uvedené v odstavci 1 začínají běžet od ustájení posledního dovezeného ptáka nebo uložení posledního dovezeného vejce.
U drůbeže musí úřední veterinární lékař provést klinické vyšetření a v případě nutnosti rovněž odběr vzorků za účelem posouzení jejího zdravotního stavu, přinejmenším na konci časových období uvedených v odstavci 1.
Období uvedená v odstavci 1 musí být prodloužena, pokud nelze vyloučit podezření na influenzu ptáků nebo newcastleskou chorobu.
Článek 4
Mají-li být u drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat a/nebo jejich hejn původu provedeno vyšetření podle podmínek osvědčení, jejichž vzory jsou uvedeny v příloze I, odběr vzorků pro vyšetření a vyšetření samotné se musí provádět podle protokolů uvedených v příloze II.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. října 1996.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. března 1996 o podpisu a prozatímním uplatňování Mezinárodní dohody o tropickém dřevě z roku 1994 jménem Evropského společenství
(96/493/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Mezinárodní dohoda o tropickém dřevě z roku 1994 sjednaná na základě rezoluce 93 (IV), dokumentu "Nové partnerství pro rozvoj: závazek z Cartageny" a souvisejících cílů obsažených v dokumentu "Duch Cartageny", přijatých Konferencí OSN o obchodu a rozvoji, byla otevřena k podpisu od 1. dubna 1994 do uplynutí jednoho měsíce ode dne jejího vstupu v platnost;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda dosud nevstoupila v platnost;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 42 odst. 3 Mezinárodní dohody o tropickém dřevě z roku 1983 byla platnost této dohody prodloužena do doby, než prozatímně nebo definitivně vstoupí v platnost nová dohoda;
vzhledem k tomu, že cíle nové dohody odpovídají společné obchodní politice;
vzhledem k tomu, že se členské státy prostřednictvím finančních příspěvků podílejí na opatřeních stanovených v dohodě;
vzhledem k tomu, že všechny členské státy vyjádřily svůj úmysl dohodu podepsat a přispívat k jejímu prozatímnímu uplatňování; že Společenství by tudíž mělo dohodu uloženou u generálního tajemníka Organizace spojených národů podepsat a co nejdříve oznámit svůj úmysl ji prozatímně uplatňovat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Společenství podepíše Mezinárodní dohodu o tropickém dřevě z roku 1994, uloženou u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
2. Společenství oznámí generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů úmysl prozatímně uplatňovat dohodu uvedenou v odstavci 1 v souladu s jejím článkem 40 a čl. 41 odst. 2.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn určit osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství a uložit oznámení o jejím prozatímním uplatňování Společenstvím společně s prohlášením připojeným k tomuto rozhodnutí.
ze dne 25. července 1996 o uzavření dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
(96/505/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130m této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a stát Izrael provádějí v oblastech společného zájmu zvláštní programy výzkumu a technologického rozvoje;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností získaných na základě dohody z roku 1975 mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [2] obě strany vyjádřily přání stanovit hlubší a širší rámec pro spolupráci v oblasti vědy a technologie;
vzhledem k tomu, že Stát Izrael na jedné straně a Evropské společenství na straně druhé podepsaly Evropsko-středomořskou dohodu o přidružení, která stanoví uzavření dohody o vědeckotechnické spolupráci;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 29. září 1994 zmocnila Komisi ke sjednání dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a státem Izrael,
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 18. března 1996 rozhodla, že bude podepsána dohoda o vědeckotechnické spolupráci jménem Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda byla podepsána dne 25. března 1996;
vzhledem k tomu, že má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a státem Izrael se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 13 dohody.
kterým se stanoví zootechnické a genealogické podmínky pro dovoz spermatu některých zvířat (Text s významem pro EHP)
(96/509/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/28/ES ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí [1], a zejména na druhou a třetí odrážku článku 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice Rady 87/328/EHS [2] ze dne 18. června 1987 o přijetí čistokrevného plemenného skotu do plemenitby, rozhodnutí Komise 90/257/EHS ze dne 10. května 1990 o kritériích pro přijetí čistokrevných plemenných ovcí a koz do plemenitby a pro používání jejich spermatu, vajíček nebo embryí [3] a směrnice Rady 90/118/EHS [4] ze dne 5. března 1990 o přijetí čistokrevných plemenných prasat do plemenitby nemůže členský stát zakázat, omezit nebo bránit přijetí spermatu netestovaných zvířat samčího pohlaví pro účely provedení úředně stanovených testů v rámci množstevních limitů nezbytných k provedení těchto úředně stanovených testů;
vzhledem k tomu, že zásady těchto úředních testů jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 86/130/EHS ze dne 11. března 1986, kterým se stanoví metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu [5], ve znění rozhodnutí Komise 94/515/ES [6], v rozhodnutí Komise 90/256/EHS ze dne 10. května 1990 o metodách pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevných plemenných ovcí a koz [7] a v rozhodnutí Komise 89/507/EHS ze dne 18. července 1989, kterým se stanoví metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevných plemenných prasat a hybridů chovných prasat [8];
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky pro dovoz spermatu netestovaných zvířat samčího pohlaví; že by proto mělo být stanoveno osvědčení požadované pro toto sperma;
vzhledem k tomu, že sperma zvířete, které bylo podrobeno testování užitkovosti a jehož genetická hodnota byla stanovena, musí být provázeno osvědčením o původu a zootechnickým osvědčením podle rozhodnutí Komise 96/510/ES [9];
vzhledem k tomu, že by příslušné orgány členských států měly zajistit, aby k umělému oplodnění bylo přijímáno sperma netestovaných zvířat samčího pohlaví v rámci množstevních limitů nezbytných k provedení úředně stanovených testů schválenými organizacemi nebo sdruženími;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Sperma uvedené v článku 1 směrnice 94/28/ES, které pochází od zvířete, jež nebylo podrobeno testování užitkovosti a jehož genetická hodnota nebyla stanovena na základě zásad stanovených předpisy Společenství, lze dovážet pouze v rámci množstevních limitů nezbytných k provedení těchto úředně stanovených testů.
Článek 2
Sperma uvedené v článku 1 musí být provázeno:
- osvědčením o původu a zootechnickým osvědčením, která odpovídají vzoru uvedenému v příloze I a byla vydána příslušnými orgány třetí země,
- osvědčením, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze II a bylo vydáno příslušnými orgány členského státu určení.
Obě osvědčení uvedená v první a druhé odrážce se předloží při dovozu.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. srpna 1997.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti pro dovoz plemenných zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí (Text s významem pro EHP)
(96/510/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/28/ES ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí [1], a zejména na druhou a třetí odrážku článku 4, druhou a třetí odrážku článku 5, druhou odrážku článku 6 a druhou odrážku článku 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise stanoví potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti, která by měla provázet plemenná zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya při dovozu do Společenství; že údaje poskytnuté v těchto osvědčeních a potvrzeních budou základem pro zápis nebo evidenci v plemenné knize nebo v evidenci Společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 1 směrnice Rady 94/28/ES lze plemenná zvířata dovážet pouze tehdy, jsou-li zapsána nebo evidována v plemenné knize nebo v evidenci Společenství vedených orgánem uvedeným v seznamu podle článku 3 směrnice 94/28/ES; že je však do doby, než bude uvedený seznam sestaven, nezbytné stanovit potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti;
vzhledem k tomu, že z důvodu zvláštní povahy jednotlivých druhů zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí by měla být stanovena osvědčení a potvrzení pro čistokrevná plemenná zvířata, hybridy chovných prasat, březí zvířata, spermie, vajíčka a embrya;
vzhledem k tomu, že dokud nebude přijato rozhodnutí podle druhé odrážky článku 5 směrnice 94/28/ES, povoluje se pouze dovoz spermatu zvířete, které bylo podrobeno kontrole užitkovosti a jehož genetická hodnota byla stanovena;
vzhledem k tomu, že některé údaje týkající se zásilky jsou již uvedeny ve veterinárních osvědčeních požadovaných pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí; že proto není nutné uvádět tyto údaje v potvrzeních o původu zvířete a osvědčeních o plemenné příslušnosti;
vzhledem k tomu, že vzory potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti plemenných zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí pro obchod uvnitř Společenství, jakož i údaje, které v nich mají být uvedeny, jsou již pro příslušné druhy zvířat stanoveny v rozhodnutích Komise 86/404/EHS [2], 88/124/EHS [3], 89/503/EHS [4], 89/506/EHS [5], 90/258/EHS [6], 93/623/EHS [7] a 96/80/ES [8];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvědčení uvedené ve druhé odrážce článku 4 směrnice 94/28/ES by mělo být v souladu:
- se vzorem uvedeným v příloze I pro čistokrevný plemenný skot, čistokrevná plemenná prasata, čistokrevné plemenné ovce a kozy,
- se vzorem uvedeným v příloze II pro chovné hybridy prasat,
- s identifikačním dokladem pro evidované koňovité, který je stanoven v rozhodnutí 93/623/EHS.
Článek 2
Pokud jsou navíc zvířata uvedená v článku 1 březí zvířata, osvědčení by mělo být doplněno osvědčením, které je v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
Článek 3
Osvědčení pro sperma, jež je uvedeno ve třetí odrážce článku 5 směrnice 94/28/ES, by mělo být v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
Článek 4
Osvědčení pro vajíčka, jež je uvedeno ve druhé odrážce článku 6 směrnice 94/28/ES, by mělo být v souladu se vzorem uvedeným v příloze V.
Článek 5
Osvědčení pro embrya, jež je uvedeno ve druhé odrážce článku 7 směrnice 94/28/ES, by mělo být v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI.
Článek 6
Údaje uvedené v osvědčeních, která jsou stanovena v článcích 1 až 5 mohou být uvedeny v průvodních dokladech zvířat, spermatu, vajíček a embryí.
V takovém případě příslušný orgán potvrdí, že jsou údaje v osvědčení uvedeny, touto formulací:
"Podepsaný potvrzuje, že doklady obsahují údaje uvedené v rozhodnutí Komise 96/510/ES."
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 1997.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. července 1996 o dotaznících podle směrnic Rady 80/779/EHS, 82/884/EHS, 84/360/EHS a 85/203/EHS (Text s významem pro EHP)
(96/511/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 80/779/EHS ze dne 15. července 1980 o mezních a směrných hodnotách kvality ovzduší pro oxid siřičitý a suspendované částice [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 8 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 82/884/EHS ze dne 3. prosince 1982 o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší [2], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 6 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 84/360/EHS ze dne 28. června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmyslových zařízení [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 15a této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 85/203/EHS ze dne 7. března 1985 o normách kvality ovzduší pro oxid dusičitý [4], naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS [5], a zejména na článek 8 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 80/779/EHS, 82/884/EHS, 84/360/EHS a 85/203/EHS byly změněny článkem 4 směrnice 91/692/EHS, který požaduje, aby členské státy předávaly Komisi informace o provádění některých směrnic ve formě zprávy za příslušný úsek;
vzhledem k tomu, že je nezbytné tuto zprávu vypracovat na základě dotazníku nebo osnovy navržené Komisí postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímají se dotazníky uvedené v příloze, které se týkají směrnic 80/779/EHS, 82/884/EHS, 84/360/EHS a 85/203/EHS.
Článek 2
Členské státy použijí dotazníky uvedené v příloze jako základ pro vypracování zpráv za příslušný úsek, které mají předkládat Komisi podle článku 4 směrnice 91/692/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. července 1996, kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení chlorfenapyru do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(96/521/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu účinných látek, které jsou ve Společenství povoleny pro použití v pesticidech;
vzhledem k tomu, že společnost Cyanamid Agro SA předložila dne 7. července 1995 španělským orgánům dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky chlorfenapyru do přílohy I uvedené směrnice; že španělské orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl. 6 odst.
2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že Komise postoupila dokumentaci Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "rostlinolékařské předpisy" dne 30. ledna 1996, během něhož členské státy potvrdily přijetí dokumentace;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Španělsko bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Cyanamid Agro SA za účelem zařazení účinné látky chlorfenapyru do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 30. ledna 1996, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. července 1996, kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení azoxystrobinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(96/523/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v pesticidech;
vzhledem k tomu, že společnost Zeneca Agrochemicals předložila dne 15. září 1995 německým orgánům dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky azoxystrobinu do přílohy I uvedené směrnice; že německé orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl. 6 odst.
2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že Komise postoupila dokumentaci Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "rostlinolékařské předpisy" dne 22. dubna 1996, během něhož členské státy potvrdily přijetí dokumentace;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Německo bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím spojené; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Zeneca Agrochemicals za účelem zařazení účinné látky azoxystrobinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 22. dubna 1996, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení isoxaflutolu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(96/524/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v pesticidech;
vzhledem k tomu, že společnost Rhône-Poulenc Secteur Agro předložila dne 6. března 1996 nizozemským orgánům dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky isoxaflutolu do přílohy I uvedené směrnice; že nizozemské orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl. 6 odst.
2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že Komise postoupila dokumentaci Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "rostlinolékařské předpisy" dne 22. dubna 1996, během něhož členské státy potvrdily přijetí dokumentace;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost vyžádat si od žadatele další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Nizozemsko bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím spojené; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Rhône-Poulenc Secteur Agro za účelem zařazení účinné látky isoxaflutolu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 22. dubna 1996, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví seznam mléčných výrobků, pro které mohou členské státy přiznat individuální nebo obecné odchylky podle čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS, a druh odchylek použitých při výrobě těchto výrobků (Text s významem pro EHP)
(96/536/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska, Švédska, a zejména na čl.
8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že členské státy předaly Komisi seznam výrobků, pro které požadují použití ustanovení čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, a druh požadovaných odchylek;
vzhledem k tomu, že pro účely tohoto rozhodnutí je nezbytné přesněji definovat termín mléčné výrobky vykazující tradiční vlastnosti ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS;
vzhledem k tomu, že některé požadavky směrnice 92/46/EHS mohou ovlivnit výrobu těchto mléčných výrobků vykazujících tradiční vlastnosti;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozdílné druhy odchylek stanovených v čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice je vhodné stanovit obecné nebo zvláštní podmínky použitelné pro výrobu příslušného výrobku s ohledem na riziko ohrožení veřejného zdraví;
vzhledem k tomu, že druh odchylek požadovaných členskými státy se týká i norem pro syrové mléko, materiálů přicházejících do styku s výrobky, zracích sklepů a norem pro hotové výrobky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS a pro účely tohoto rozhodnutí se mléčnými výrobky vykazujícími tradiční vlastnostmi rozumí mléčné výrobky:
- které jsou tradičně uznávané,
nebo
- které jsou vyráběny podle technických norem nebo výrobních metod kodifikovaných nebo registrovaných v členském státě, ve kterém se výrobek tradičně vyrábí,
nebo
- které jsou chráněné celostátním, oblastním nebo místním právem v členském státě, ve kterém se výrobek tradičně vyrábí.
Článek 2
Členské státy jsou oprávněny přiznat zařízením, která vyrábějí některé mléčné výrobky vykazující tradiční vlastnosti, individuální nebo obecné odchylky od požadavků stanovených v příloze B kapitole I bodě 6 a v příloze C kapitole III bodě 2 směrnice 92/46/EHS, pokud jde o vlastnosti materiálů, z kterých se skládají nástroje a vybavení na přípravu, balení do prvního obalu a celkové balení výrobků.
Tyto nástroje a vybavení musí být stále udržovány v uspokojivě stavu, pokud jde o čistotu, a musí být pravidelně čištěny a dezinfikovány.
Seznam výrobků, na které se vztahuje tento článek, je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Členské státy jsou oprávněny přiznat zařízením, která vyrábějí sýry vykazující tradiční vlastnosti podle článku 1, individuální nebo obecné odchylky od požadavků stanovených v příloze B kapitole I bodech 2 a), b), c) a d), pokud jde o zrací sklepy nebo zrací místnosti pro tyto výrobky.
Tyto zrací sklepy nebo zrací místnosti mohou být tvořeny přírodními geologickými stěnami a stěnami, podlahami, stropy a dveřmi, které nejsou hladké, nepropustné, pokryté světlým nátěrem nebo které nejsou z nekorodujícího materiálu.
S ohledem na zvláštní okolní mikroflóru je nutné přizpůsobit četnost a druh čistících a dezinfekčních prací v těchto sklepech a místnostech danému druhu činnosti.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz spermatu koňovitých do Společenství (Text s významem pro EHP)
(96/539/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na čl. 11 odst.
2 a články 17 a 18 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/63/ES [3] stanoví prozatímní seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a koní a vajíček a embryí prasat;
vzhledem k tomu, že by se v souladu s požadavky směrnice Rady 92/65/EHS měly stanovit veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého, chlazeného a zmrazeného spermatu koňovitých do Společenství;
vzhledem k tomu, že některé infekční choroby koňovitých jsou přenosné spermatem; že je pro zjištění těchto chorob nezbytné provést zvláštní veterinární testy; že by tyto testy měly být prováděny v souladu se zvláštními kontrolními programy, které sledují pohyb dárcovských hřebců před obdobím odběru spermatu a v jeho průběhu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného spermatu koňovitých, které splňuje podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení uvedeném v příloze tohoto rozhodnutí a které je takovým osvědčením, jež je řádně vyplněno, doprovázeno.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz vajíček a embryí koňovitých do Evropského společenství (Text s významem pro EHP)
(96/540/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1] naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na články 17 a 18 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že byl v souladu s rozhodnutím 94/63/ES [3] sestaven prozatímní seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a koňovitých a vajíček a embryí prasat;
vzhledem k tomu, že příloha D směrnice Rady 92/65/EHS stanoví hygienické podmínky pro odběr, zpracování, skladování a přepravu vajíček a embryí a veterinární podmínky pro dárcovské klisny; že je však pro dovoz vajíček a embryí koňovitých do Evropského společenství nezbytné vyžadovat dodatečné záruky, zejména pokud jde o úřední veterinární dozor nad týmy pro odběr;
vzhledem k tomu, že veterinární požadavky pro dovoz vajíček a embryí koňovitých musejí zohledňovat rozdílné podmínky, za nichž byla vajíčka a embrya odebrána, zpracována skladována nebo za nichž byla embrya vyprodukována;
vzhledem k tomu, že některé infekční choroby koňovitých jsou přenosné vajíčky a embryi; že je tedy pro zjištění takových chorob nezbytné provést před odběrem vajíček a embryí zvláštní veterinární testy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz vajíček a embryí koňovitých, která splňují podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení uvedeném v příloze tohoto rozhodnutí a která jsou takovým osvědčením, jež je řádně vyplněno, doprovázena.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Komise 91/270/EHS a 92/471/EHS, pokud jde o dovoz embryí skotu z Argentiny (Text s významem pro EHP)
(96/572/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí z třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/113/ES [2], a zejména na články 7, 9 a 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz embryí skotu, je uveden v rozhodnutí Komise 91/270/EHS [3] ve znění rozhodnutí 94/453/ES [4];
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu ze třetích zemí jsou stanoveny rozhodnutím Komise 92/471/EHS [5] naposledy pozměněného rozhodnutím 94/453/ES;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Argentiny se zavázaly do 24 hodin po potvrzení oznámit telexem nebo faxem Komisi a členským státům výskyt kterékoli z následujících chorob: mor skotu, slintavku a kulhavku, plicní nákazu skotu, katarální horečku ovcí, epizootické hemoragické onemocnění, horečku údolí Rift a infekční vezikulární stomatitidu, nebo změnu v politice očkování proti těmto chorobám;
vzhledem k tomu, že veterinární situace v Argentině je z hlediska dovozu embryí skotu uspokojivá;
vzhledem k tomu, že veterinární služba v této zemi má dobrou strukturu i organizaci; že příslušné orgány této země poskytly záruky s ohledem na dodržování pravidel, která stanoví směrnice 89/556/EHS;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Argentiny se zavázaly zajistit, aby embrya byla odebírána či produkována a zpracovávána schválenými týmy pro odběr nebo produkci embryí nacházejícími se pod veterinárním dozorem, aby byla získávána ze zvířat s uspokojivým nákazovým statusem, aby byla skladována a přepravována v souladu s pravidly, která zachovají jejich nákazový status, a aby je během přepravy doprovázelo veterinární osvědčení s ujištěním o splnění uvedené povinnosti;
vzhledem k tomu, že je třeba pozměnit seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz embryí skotu, a stanovit veterinární podmínky pro dovoz embryí z Argentiny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V seznamu zemí v příloze rozhodnutí 91/270/EHS se doplňují slova: "Argentina."
Článek 2
V seznamu zemí v příloze A části II rozhodnutí 92/471/EHS se doplňují slova: "Argentina."
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne po vyhlášení
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o stabilní požární systémy (Text s významem pro EHP)
(96/577/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vybavení pro hygienické prostory (Text s významem pro EHP)
(96/578/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vybavení komunikací (Text s významem pro EHP)
(96/579/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o lehké obvodové pláště (Text s významem pro EHP)
(96/580/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o geotextilie (Text s významem pro EHP)
(96/581/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu prokazování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o konstrukční těsněné systémy zasklení a kovové kotvy do betonu (Text s významem pro EHP)
(96/582/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy prokazování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropské technické schvalování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (96/586/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992 o prováděcích ustanoveních pro první etapu pracovního programu uvedeného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvedení přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 491/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č. 933/94 [3] ve znění nařízení (ES) č. 491/95 byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenovány členské státy zpravodaje pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že propham je jedna z devadesáti účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu uvedeného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [4];
vzhledem k tomu, že členský stát určený jako zpravodaj pro tuto látku sdělil Komisi, že byl žadateli oficiálně informován o tom, že nepředloží informace požadované na základě čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3600/92 pro zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že žádný členský stát nepodal v souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení Komisi sdělení, že má být tato účinná látka nadále uvedena v příloze I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba vycházet z toho, že nejsou předloženy údaje potřebné pro nové posouzení této látky v rámci pracovního programu, a proto nové posouzení není v tomto rámci možné; že je třeba přijmout rozhodnutí, kterým se ruší již udělená povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nevylučuje budoucí posouzení prophamu v rámci postupu pro nové účinné látky podle článku 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí,
1. aby se povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující propham zrušila do dvanácti měsíců od data tohoto rozhodnutí;
2. aby se od data tohoto rozhodnutí neudělovala nebo neobnovovala povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující propham na základě výjimky podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o zveřejnění seznamu uznaných subjektů, které byly oznámeny členskými státy v souladu se směrnicí Rady 94/57/ES (Text s významem pro EHP)
(96/587/EC) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [1], a zejména na čl.
4 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že členské státy oznámily subjekty, které uznávají v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice 94/57/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Subjekty uznané členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 94/57/ES jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/402/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z některých jihoamerických zemí (Text s významem pro EHP)
(96/595/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 14, 15 a 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z Kolumbie, Paraguaye, Uruguaye, Brazílie, Chile a Argentiny jsou stanoveny rozhodnutím Komise 93/402/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 95/443/ES [3];
vzhledem k tomu, že byly stanoveny přísnější hygienické podmínky pro droby určené pro lidskou spotřebu a výrobu krmiv zvířat v zájmovém chovu; že na základě této zkušenosti se zdá vhodné posílit kontrolu těchto produktů tím, že se na veterinární osvědčení uvede jméno a adresa zpracovatelského zařízení, kde bude probíhat tepelné zpracování;
vzhledem k tomu, že brazilské úřady požádaly Komisi o zahrnutí části státu Mato Grosso do území Brazílie, ze kterého členské státy povolují dovoz vykostěného čerstvého masa;
vzhledem k tomu, že inspekce Komise na místě, která proběhla v červnu 1996, zjistila, že veterinární situace, veterinární služby a program tlumení slintavky a kulhavky jsou v této části Mato Grossa uspokojivé; že se zdá vhodné zahrnout tuto část Mato Grossa mezi oblasti Brazílie, ze kterého členské státy povolují dovoz vykostěného čerstvého masa;
vzhledem k tomu, že veterinární orgány Brazílie a státu Mato Grosso poskytly nutné záruky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 93/402/EHS se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Příloha III 1. část rozhodnutí 93/402/EHS se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
a) Členské státy povolují po dobu 60 dní po datu oznámení tohoto rozhodnutí členským státům dovoz čerstvého masa z Brazílie, které bude vyprodukováno a opatřeno osvědčením v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí 93/402/EHS před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
b) Členské státy povolují po dobu 60 dní po datu oznámení tohoto rozhodnutí členským státům dovoz drobů určených pro výrobu tepelně zpracovaných masných výrobků z Kolumbie, Paraguaye, Uruguaye, Brazílie, Chile a Argentiny, které budou vyrobeny a opatřeny osvědčením v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí 93/402/EHS před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od desátého dne po jeho oznámení členským státům.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví seznam výrobků patřících do tříd A "Bez příspěvku k požáru" uvedených v rozhodnutí 94/611/ES, kterým se provádí článek 20 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích (Text s významem pro EHP)
(96/603/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2],
s ohledem na rozhodnutí Komise 94/611/ES ze dne 9. září 1994, kterým se provádí článek 20 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích [3], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
2 směrnice 89/106/EHS stanoví, že každý základní požadavek může vést ke stanovení tříd v interpretačních dokumentech a technických specifikacích proto, aby byly vzaty v úvahu různé úrovně ochrany staveb, které mohou převládat na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni;
vzhledem k tomu, že bod 4.2.1 interpretačního dokumentu č. 2 "Požární bezpečnost" obsaženého ve sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice Rady 89/106/EHS [4] odůvodňuje potřebu různých úrovní základního požadavku ve vztahu k druhu, užívání a umístění stavby, jejímu uspořádání a vybavenosti nouzovými zařízeními;
vzhledem k tomu, že bod 2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí řadu vzájemně souvisejících opatření pro splnění základního požadavku "Požární bezpečnost", které se dohromady podílejí na stanovení strategie požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech různými způsoby rozvíjet;
vzhledem k tomu, že bod 4.2.3.3 interpretačního dokumentu č. 2 určuje jedno z těchto opatření, které je v členských státech rozhodující a které spočívá v omezení vzniku a šíření ohně a kouře v prostoru s ohniskem požáru (nebo v určité oblasti) tím, že bude omezen příspěvek stavebních výrobků k plnému rozvinutí požáru;
vzhledem k tomu, že definice tříd základního požadavku částečně závisí na úrovni takového omezení;
vzhledem k tomu, že úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi reakce výrobků na oheň v podmínkách jejich konečného použití;
vzhledem k tomu, že bod 4.3.1.1 interpretačního dokumentu č. 2 stanoví, že pro umožnění hodnocení reakce výrobků na oheň bude vypracováno harmonizované řešení, které může využívat zkoušky prováděné v plném rozsahu nebo na zkušebním zařízení, jež odpovídají reálnému požárnímu scénáři;
vzhledem k tomu, že toto řešení spočívá v systému tříd, které interpretační dokument neobsahuje, ale které byly přijaty rozhodnutím 94/611/ES;
vzhledem k tomu, že v systému tříd obsažených v rozhodnutí 94/611/ES byla kategorie "Bez příspěvku k požáru" zavedena za tím účelem, aby zahrnovala výrobky, u kterých se nemusí provádět zkoušení jejich reakce na oheň a které odpovídají třídám A v tabulkách 1 a 2 a navíc jsou uvedeny v tabulce 1 jako "seznam nehořlavých výrobků";
vzhledem k tomu, že čl. 20 odst. 2 směrnice 89/106/EHS stanoví postup pro přijetí opatření nezbytných ke stanovení tříd požadavků, pokud nejsou obsaženy v interpretačních dokumentech;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Materiály a výrobky z nich zhotovené, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí, jsou pro svou nízkou úroveň hořlavosti a za podmínek rovněž uvedených v příloze zařazeny do tříd A ("Bez příspěvku k požáru") stanovených v tabulkách 1 a 2 přílohy rozhodnutí 94/611/ES.
Pro účely této klasifikace se u těchto materiálů a výrobků z nich zhotovených nevyžaduje žádné zkoušení reakce na oheň.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Uruguaye (Text s významem pro EHP)
(96/606/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Uruguaye, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že uruguayské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministerio de Ganadería, Agricultura y Pesca – Instituto Nacional de Pesca (INAPE)" v Uruguayi je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení INAPE Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá INAPE;
vzhledem k tomu, že INAPE vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Uruguayi, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministerio de Ganadería, Agricultura y Pesca – Instituto Nacional de Pesca (INAPE)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Uruguaye musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Uruguay" a schvalovacím číslem provozovny, ze které produkty pochází.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce INAPE a úřední razítko INAPE v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 1996.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Jižní Afriky (Text s významem pro EHP)
(96/607/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Jižní Afriky, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení jihoafrických právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "South African Bureau of Standards (SABS)" je schopen v Jižní Africe účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, výrobního plavidla nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel a mrazírenských plavidel; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení SABS Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá SABS;
vzhledem k tomu, že SABS vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Jižní Africe, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "South African Bureau of Standards (SABS)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Jižní Afriky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "JIŽNÍ AFRIKA" a schvalovacím číslem provozovny, výrobního plavidla nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce SABS a úřední razítko SABS v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 1996.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Malajsie (Text s významem pro EHP)
(96/608/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Malajsie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Malajsie v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministry of Health – Food Quality Control Division" v Malajsii je schopen účinně ověřovat dodržování platných platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení "Ministry of Health" Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá "Ministry of Health";
vzhledem k tomu, že "Ministry of Health" vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Malajsii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Health – Food Quality Control Division".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Malajsie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Malajsie" a schvalovacím číslem provozovny, ze které produkty pochází.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce "Ministry of Health – Food Quality Control Division" a jeho úřední razítko v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 1996.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Pobřeží slonoviny (Text s významem pro EHP)
(96/609/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Pobřeží slonoviny, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Pobřeží slonoviny v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministère de l’agriculture et des ressources animales – Direction générale des ressources animales (MARA-DGRA)" v Pobřeží slonoviny je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná ho podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení MARA-DGRA Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá MARA-DGRA;
vzhledem k tomu, že MARA-DGRA vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Pobřeží slonoviny, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministère de l’agriculture et des ressources animales – Direction générale des ressources animales (MARA-DGRA)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Pobřeží slonoviny musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovy "Pobřeží slonoviny" a schvalovacím číslem provozovny, ze které produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce "Ministère de l’agriculture et des ressources animales – Direction générale des ressources animales" a úřední razítko MARA-DGRA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. září 1996 o uzavření jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT s některými třetími zeměmi a jiných souvisejících otázkách (Argentina)
(96/611/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství zahájilo jednání podle čl.
XXIV odst. 6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT); že výsledkem těchto jednání bylo uzavření dohody s Argentinou;
vzhledem k tomu, že postupné snižování cla uvedené v dohodě musí být přesněji určeno;
vzhledem k tomu, že Společenství zahájilo jednání s Argentinou týkající se režimu dovozu Společenství v oblasti obilovin; že výsledek těchto jednání je obsažen v dohodě ve formě výměny dopisů;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství schválit tyto dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvalují tyto dohody:
- Dohoda o uzavření jednání mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou podle čl. XXIV odst. 6 GATT (příloha I),
- Výměna dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou o obilovinách (příloha II).
Znění dohod uvedených v tomto článku se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Postupné snižování cla uvedené v dohodě je stanoveno v příloze III.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohody zavazující Společenství [1].
ze dne 1. října 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím, kterou se pro období od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Maroka do Společenství
(96/620/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím [1], která vstoupila v platnost dnem 1. listopadu 1978, a zejména na přílohu B uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je třeba schválit dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím, kterou se stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje podpoložek KN 15091010, 15091090 a 15100010 pocházejícího z Maroka do Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [2], zrušuje opravný faktor 1,207509 používaný na zemědělské přepočítací koeficienty do 31. ledna 1995; že je proto třeba, s přihlédnutím k rozhodné skutečnosti pro použitelný zemědělský přepočítací koeficient, stanovit částku pro období do 31. ledna 1995 a částku pro období od 1. února 1995,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím, kterou se pro období od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Maroka do Společenství, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 14. října 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství
(96/621/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/77 ze dne 17. května 1977 o nových koncesích pro dovoz tureckých zemědělských produktů do Společenství, a zejména na přílohu IV uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je třeba schválit dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], zrušuje opravný faktor 1,207509 používaný na zemědělské přepočítací koeficienty do 31. ledna 1995; že je proto třeba, s přihlédnutím k rozhodné skutečnosti pro použitelný pro zemědělský přepočítací koeficient, stanovit částku pro období do 31. ledna 1995 a částku pro období od 1. února 1995,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků (Text s významem pro EHP)
(96/624/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2], naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 96/605/ES [3], byl vytvořen seznam třetích zemí, ze kterých povolují členské státy dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že orgány Argentiny a Uruguaye poskytly Komisi dostatečné údaje o zdravotní situaci a o veterinárních orgánech příslušných ke kontrole masa volně žijících sudokopytníků v obou těchto zemích;
vzhledem k tomu, že orgány České republiky poskytly Komisi dostatečné údaje o zdravotní situaci a o veterinárních orgánech příslušných ke kontrole klasického moru prasat u divokých prasat;
vzhledem k tomu, že je proto třeba změnit rozhodnutí 79/542/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se provádí článek 2 směrnice Rady 77/311/EHS ze dne 29. března 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hladiny akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče (Text s významem pro EHP)
(96/627/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/311/EHS ze dne 29. března 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hladiny akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče [1], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit termín ukončení přechodného období uvedeného ve směrnici 77/311/EHS, aby mohly vstoupit v platnost mezní hodnoty hladiny akustického tlaku působícího na řidiče, které stanoví čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tento krok je nezbytný k vytvoření stabilního a jednoznačného předpisového rámce a k zajištění, aby ve všech členských státech byly jednotně uplatňovány tytéž mezní hodnoty hladiny akustického tlaku;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oboru zemědělských a lesnických traktorů technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přechodné období podle čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice 77/311/EHS skončí dne 1. října 1999.
Článek 2
Členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím do 30. září 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. října 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou, kterou se upravuje dovozní režim pro rýži pocházející nebo dováženou z Egypta do Společenství (96/640/ES)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 19 dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou [1] stanoví snížení dovozní dávky pro rýži pocházející nebo dováženou z Egypta do Společenství v limitu ročního množství 32000 tun za podmínky, že je vybrána vývozní dávka; že podle této dohody může Společenství v případě, že dojde ke změně právních předpisů Společenství, tento režim upravit s ohledem na zájmy Egypta;
vzhledem k tomu, že v rámci Dohody o zemědělství uzavřené rámci Uruguayského kola se Společenství zavázalo, že nahradí pohyblivé dávky cly; že v důsledku tohoto nahrazení je nezbytné upravit dohodu s Egyptem;
vzhledem k tomu, že Společenství za tím účelem sjednalo s Egyptskou arabskou republikou dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se zmíněný režim upravuje;
vzhledem k tomu, že by tato dohoda měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou, kterou se upravuje dovozní režim pro rýži pocházející nebo dováženou z Egypta do Společenství, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [2].
Článek 3
Prováděcí pravidla k dohodě, včetně opatření pro sledování, se stanoví postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 1418/76 [3].
Pokud provádění dohody vyžaduje úzkou spolupráci s Egyptskou arabskou republikou, přijme Komise veškerá nezbytná opatření, aby tuto spolupráci zajistila.
ze dne 28. října 1996 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o úpravě režimu dovozu pomerančů pocházejících a dovážených z Egypta do Společenství
(96/641/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání byl změněn dovozní režim pro pomeranče;
vzhledem k tomu, že tento nový režim může mít negativní vliv na tradiční dovozy Společenství z Egypta;
vzhledem k tomu, že článek 22 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou [1] stanoví, že pokud se mění stávající pravidla, může Společenství pozměnit režim stanovený v dohodě pro dotyčné produkty;
vzhledem k tomu, že se Společenství s Egyptskou arabskou republikou dohodlo, že až do uzavření nové Evropsko-středomořské dohody se uvedený režim upraví na základě dohody ve formě výměny dopisů;
vzhledem k tomu, že je třeba tuto dohodu ve formě výměny dopisů schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o úpravě režimudovozu pomerančů pocházejících a dovážených z Egypta do Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [2].
Článek 3
V případě potřeby Komise stanoví prováděcí pravidla k této dohodě postupem podle článku 33 nařízení (EHS) č. 1035/72 [3].
ze dne 11. listopadu 1996 o rozšíření právní ochrany topografií polovodičových výrobků na osoby z ostrova Man
(96/644/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 87/54/EHS [1] ze dne 16. prosince 1986 o právní ochraně topografií polovodičových výrobků, a zejména na čl. 3 odst. 7 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že právo na právní ochranu topografií polovodičových výrobků v rámci Společenství platí pro osoby, na které se vztahuje ochrana podle čl. 3 odst.
vzhledem k tomu, že toto právo může být rozšířeno rozhodnutím Rady na osoby, které nepožívají ochrany podle uvedených ustanovení;
vzhledem k tomu, že otázka rozšíření ochrany by měla být rozhodnuta Společenstvím jako celkem;
vzhledem k tomu, že Společenství rozšířilo od 7. listopadu 1987 tuto ochranu na osoby z ostrova Man následnými rozhodnutími učiněnými na prozatímní bázi, z nichž posledním je rozhodnutí 94/828/ES [2];
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se uplatňovalo do 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že ostrov Man má příslušné právní předpisy [3] na ochranu topografií polovodičových výrobků; že tyto právní předpisy vstoupily v platnost dnem 1. ledna 1994; že provádějí směrnici 87/54/EHS a uvádějí předcházející rozhodnutí Rady v této věci v platnost; že ostrov Man rozšiřuje použití právních předpisů na státní příslušníky členských států Společenství;
vzhledem k tomu, že Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, uzavřená dne 15. dubna 1994, požaduje, aby členové Světové obchodní organizace poskytovaly ochranu topografiím integrovaných obvodů v souladu se svými vlastními ustanoveními a s ustanoveními Smlouvy o duševním vlastnictví ve vztahu k integrovaným obvodům, kterých se týká;
vzhledem k tomu, že dohoda vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1995 společně s Dohodou o zřízení Světové obchodní organizace, ke které je připojena;
vzhledem k tomu, že je možné předvídat, že vláda Spojeného království bude na ostrově Man uplatňovat Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace a že Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví bude uplatňována ve vztahu k ostrovu Man;
vzhledem k tomu, že ustanovení zaručující ochranu topografií na ostrově Man pro osoby pocházející ze Společenství jsou zde stále v platnosti;
vzhledem k tomu, že ochrana by měla být i nadále rozšířena na ostrov Man podle směrnice 87/54/EHS s účinností od 1. ledna 1996, dokud je ostrov Man vázán ustanoveními Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, po rozšíření Dohody o zřízení Světové obchodní organizace na ostrov Man,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy rozšíří právo na právní ochranu podle směrnice 87/54/EHS takto:
a) s fyzickými osobami, které jsou státními příslušníky ostrova Man nebo které mají na ostrovu Man obvyklé bydliště, se zachází stejně, jako se státními příslušníky členského státu;
b) se společnostmi nebo jinými právnickými osobami z ostrova Man, které zde mají skutečnou a výkonnou průmyslovou nebo obchodní pobočku, se zachází stejně, jako by měly skutečnou a výkonnou průmyslovou nebo obchodní pobočku na území některého členského státu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1996.
Členské státy rozšíří právo na ochranu podle tohoto rozhodnutí na osoby uvedené v článku 1, dokud bude ostrov Man vázán ustanoveními Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví po rozšíření Dohody o zřízení Světové obchodní organizace na ostrov Man.
Jakákoliv výlučná práva získaná podle rozhodnutí 87/532/EHS, 90/511/EHS, 94/828/ES nebo podle tohoto rozhodnutí platí po dobu stanovenou podle směrnice 87/54/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. listopadu 1996, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro schválení zařízení, která se nacházejí ve velkoobchodech (Text s významem pro EHP)
(96/658/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/23/ES [2], a zejména na čl. 13 třetí odrážku uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [3], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska z roku 1994, a zejména na čl. 20 první odrážku uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [4], naposledy pozměněnou směrnicí 95/68/ES [5], a zejména na čl.
17 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že ve Společenství existuje dlouhá tradice velkoobchodů s masem a masnými výrobky;
vzhledem k tomu, že zařízení ve velkoobchodech, na něž se vztahují směrnice 64/433/EHS, 71/118/EHS a 77/99/EHS mají zvláštní technické vlastnosti; že tato zařízení společně využívají některé místnosti, například místnosti pro bourání masa;
vzhledem k tomu, že je nutné vzít v úvahu tyto technické okolnosti při stanovení podmínek pro schválení těchto zařízení ve velkoobchodech;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví zvláštní podmínky pro schválení zařízení, na něž se vztahují směrnice Rady 64/433/EHS, 71/118/EHS a 77/99/EHS, a která se nacházejí ve velkoobchodech.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se "velkoobchodem" rozumí obchod, který se skládá z určitého počtu oddělených zařízení, která mohou společně využívat některá vybavení, včetně společných prostor, v nichž se bourá, skladuje, nabízí k prodeji a uvádí na trh čerstvé maso a čerstvé drůbeží maso nebo v nichž se vyrábějí, skladují, nabízejí k prodeji a uvádějí na trh masné výrobky.
Velkoobchod může být připojen k jiným schváleným zařízením.
Článek 3
1. Zařízení, které se nachází ve velkoobchodě, může být zařazeno na seznam schválených zařízení stanovený v čl. 10 odst. 1 směrnice 64/433/EHS pouze tehdy, pokud splňuje požadavky přílohy I.
2. Zařízení, které se nachází ve velkoobchodě, může být zařazeno na seznam schválených zařízení stanovený v čl. 6 odst. 1 směrnice 71/118/EHS pouze tehdy, pokud splňuje požadavky přílohy II.
3. Zařízení, které se nachází ve velkoobchodě, může být zařazeno na seznam schválených zařízení stanovený v čl. 8 odst. 1 směrnice 77/99/EHS pouze tehdy, pokud splňuje požadavky přílohy III.
Článek 4
1. Zařízení nebo skupiny zařízení, která se nacházejí ve velkoobchodě, mohou získat číslo veterinárního schválení.
2. Číslo veterinárního schválení uvedené v odstavci 1 může příslušný státní orgán odejmout nebo mu pozastavit, pokud zařízení nebo skupina zařízení již nesplňuje podmínky stanovené v pravidlech Společenství.
Tímto pozastavením nebo odnětím nemusí být nutně dotčeno schválení ostatních zařízení ve velkoobchodě.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1997.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. listopadu 1996 o ochranných opatřeních ohledně krymsko-konžské horečky v Jižní Africe (Text s významem pro EHP)
(96/659/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496 ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se zároveň mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1] naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES, a zejména na čl.
19 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že v Jižní Africe byla potvrzena přítomnost krymsko-konžské horečky;
vzhledem k tomu, že výskyt krymsko-konžské horečky v Jižní Africe představuje vážnou hrozbu pro zdraví zvířat a lidí v členských státech;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné zakázat dovoz živých ptáků nadřádu běžci a masa ptáků nadřádu běžci z Jižní Afriky, dokud se situace nevyjasní;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakáží dovoz živých ptáků nadřádu běžci a masa ptáků nadřádu běžci z Jižní Afriky.
Článek 2
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují vůči Jižní Africe, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím. Uvědomí o tom Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno před 15. únorem 1997.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. listopadu 1996, kterým se mění rozhodnutí 93/436/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Chile (Text s významem pro EHP)
(96/674/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh1, naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven a výrobních plavidel schválených Chile pro dovozy produktů rybolovu do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 93/436/EHS ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Chile2, naposledy pozměněném rozhodnutím 96/220/ES3; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Chile předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že byl změněn název příslušného úřadu
ze dne 25. listopadu 1996, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Chile (Text s významem pro EHP)
(96/675/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle chilských právních předpisů je hygienickou kontrolou živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a sledováním hygienických podmínek a zdravotní nezávadnosti produkce pověřen úřad "Servicio Nacional de Pesca (Sernapesca)"; že tytéž právní předpisy zmocňují úřad Sernapesca povolit nebo zakázat v určitých oblastech sběr živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že Sernapesca a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů Chile;
vzhledem k tomu, že příslušné chilské úřady se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné chilské úřady vydaly oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a splněny požadavky na klasifikaci produkčních a sádkovacích oblastí, schválení středisek pro expedici a čištění, kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí; že zejména veškeré možné změny oblastí sběru budou sděleny Komisi;
vzhledem k tomu, že Chile může být zařazeno na seznam třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že si Chile přeje vyvážet do Společenství zmrazené a zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže;
vzhledem k tomu, že je k tomuto účelu důležité určit, podle čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS, produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství;
vzhledem k tomu, že platí zvláštní podmínky dovozu, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá k provádění směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2], naposledy pozměněné směrnicí 95/22/EHS [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem
ze dne 25. listopadu 1996, kterým se mění rozhodnutí 77/144/EHS, kterým se stanoví standardní kódy a pravidla pro přepis údajů ze zjišťování sadů určitých druhů ovocných stromů do strojově čitelné formy a kterým se stanoví hranice pěstitelských oblastí pro tato zjišťování (Text s významem pro EHP)
(96/689/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/625/EHS ze dne 20. července 1976 o statistických zjišťováních prováděných členskými státy pro stanovení produkčního potenciálu sadů určitých druhů ovocných stromů [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (EHS) č. 1057/91 [2], a zejména s ohledem na čl.
4 odst. 4 a článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při provádění posledního základního zjišťování vyvolávají potřebu určitých změn společného seznamu odrůd, které se mají stanovit, a následně je tedy nutno změnit přílohu II rozhodnutí Komise 77/144/EHS [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 95/531/ES [4];
vzhledem k tomu, že zásady zjišťování jsou stanoveny v článku 2 směrnice 76/625/EHS a prováděcí ustanovení k tomuto článku jsou přijata postupem podle článku 9 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 77/144/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. listopadu 1996 o prozatímním provádění Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1995 Společenstvím
(96/704/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Mezinárodní dohodu o přírodním kaučuku z roku 1995, sjednaná v rámci rezoluce 93 (IV), dokumentu "Nové partnerství pro rozvoj: závazek z Cartageny" a souvisejících cílů obsažených v závěrečném dokumentu "Duch Cartageny", přijatých Konferencí OSN o obchodu a rozvoji na jejím osmém zasedání, podepsalo Společenství a čtrnáct členských států [1] v prosinci 1995 v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 22. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že pro prozatímní vstup dohody v platnost je nezbytné, aby ji Společenství a jeho členské státy buď ratifikovaly, přijaly či schválily, nebo ji prováděly prozatímně a převzaly svůj finanční závazek v celém jeho rozsahu, pokud jde o dohodu;
vzhledem k tomu, že Mezinárodní dohoda o přírodním kaučuku z roku 1987 pozbyla platnosti dne 28. prosince 1995, je třeba, aby nová dohoda vstoupila v platnost při nejbližší příležitosti a aby se tak zabránilo prodlužování doby, kdy je přerušena činnost intervenčních mechanismů těchto dvou dohod;
vzhledem k tomu, že cíle nové dohody spadají do rámce společné obchodní politiky;
vzhledem k tomu, že pro provádění této dohody jsou plánovány tyto finanční zdroje:
- příspěvky smluvních států do správního rozpočtu,
- příspěvky smluvních států na účet regulačního skladu;
vzhledem k tomu, že uplatňování uvedené dohody zahrnuje finanční příspěvky členských států;
vzhledem k tomu, že členské státy Společenství oznámily svůj záměr přispívat k prozatímnímu provádění zmíněné dohody, která je uložena u generálního tajemníka Organizace spojených národů; že je tudíž vhodné, aby Společenství co nejrychleji oznámilo svůj záměr provádět uvedenou dohodu prozatímně,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství oznamuje generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů svůj záměr provádět Mezinárodní dohodu o přírodním kaučuku z roku 1995, která je u něj uložena, prozatímně v souladu s ustanoveními dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit oznámení uvedené v článku 1 jménem Společenství.
ze dne 6. prosince 1996 o přijetí pokynů pro programy finančních a technických opatření (MEDA) doprovázejících reformu hospodářských a sociálních struktur v rámci spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří
(96/706/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1488/96 ze dne 23. července 1996 o finančních a technických opatřeních (MEDA) doprovázejících reformu hospodářských a sociálních struktur v rámci spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby Komise vzala v úvahu závěry a doporučení ze zpráv Účetního dvora o spolupráci se středomořskými partnery;
vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (ES) č. 1488/96 stanoví, že Rada přijímá na návrh Komise pokyny pro programy, které vymezují hlavní cíle spolupráce se středomořskými partnery;
vzhledem k tomu, že Komise předložila dne 8. března 1995 sdělení nazvané,,Posílení středomořské politiky Evropské unie: návrhy k rozvoji spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří;
vzhledem k tomu, že v prohlášení z Barcelony bylo k překonání problémů v regionu dohodnuta spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se přijímají pokyny pro programy finančních a technických opatření doprovázejících reformu hospodářských a sociálních struktur v rámci spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří (program MEDA).
Článek 2
Tyto pokyny se přezkoumají ve spojitosti s nařízením (ES) č. 1488/96 podle čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 29. listopadu 1996, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/467/EHS, kterým se členské státy opravňují ke stanovení odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 77/93/EHS ohledně dubové (Quercus L.) kulatiny s kůrou pocházející z Kanady a ze Spojených států amerických
(96/724/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/14/ES [2], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádosti Belgie, Dánska, Německa, Řecka, Španělska, Francie, Itálie, Lucemburska, Portugalska a Nizozemí,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 77/93/EHS nesmí být dubová (Quercus L.) kulatina s kůrou pocházející ze severoamerických zemí v zásadě dovážena do Společenství z důvodu nebezpečí zavlečení Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt, původce tzv. vadnutí dubů ("oak wilt");
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/467/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 94/812/ES [4], stanoví oprávnění k odchylkám pro dubovou (Quercus L.) kulatinu s kůrou pocházející z Kanady a ze Spojených států amerických při splnění zvláštních podmínek;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 93/467/EHS v posledním znění stanoví, že použitelnost oprávnění končí dnem 31. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že na základě informací, které jsou dostupné v současné době, by měly být podmínky odchylek stanovené ve výše uvedeném rozhodnutí zachovány;
vzhledem k tomu, že okolnosti odůvodňující oprávnění k odchylkám stále trvají;
vzhledem k tomu, že by proto oprávnění mělo být prodlouženo o další omezené období;
vzhledem k tomu, že Komise zajistí, aby Kanada a Spojené státy americké zpřístupnily všechny technické informace nezbytné ke sledování účinnosti ochranných opatření požadovaných na základě výše uvedených technických podmínek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/467/EHS se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 2 písm. b) se za slovo "— Wismar" vkládá slovo "— Zeebrugge";
2. v čl. 2 písm. b) se slova "dosáhla přístavu vykládky nejpozději dne 30. dubna" nahrazují slovy "dosáhla místa konečného skladování nejpozději dne 30. dubna";
3. v článku 3 se den "31. prosince 1996" nahrazuje dnem "31. prosince 1998";
4. v příloze I bodu 7 se číslo "94/812/ES" nahrazuje číslem "96/724/ES".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. prosince 1996 o sledování provádění aktů přijatých Radou v oblasti nedovoleného přistěhovalectví, zpětného přijetí, nedovoleného zaměstnávání státních příslušníků třetích zemí a spolupráce při výkonu rozhodnutí o vyhoštění
(96/749/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na program prioritních akcí přijatý Radou dne 30. listopadu 1993 v Bruselu, který zejména vyzývá, aby byla každoročně vypracována zpráva o provedených úkolech v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, a na usnesení Rady ze dne 14. října 1996 o stanovení priorit spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí pro období od 1. července 1996 do 30. června 1998 [1],
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. K.1 odst. 3 písm. c) Smlouvy považují členské státy boj proti nedovolenému přistěhovalectví, pobytu a pracovní činnosti státních příslušníků třetích zemí na území členských států za věc společného zájmu;
vzhledem k tomu, že sledování provádění aktů přijatých v této oblasti Radou umožní poznat skutečný dosah práce Rady v této oblasti a přinese poučení pro její budoucí práci,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příprava dotazníku
Předsednictví předloží každý rok členským státům dotazník, který umožní zjistit, jak provedly akty přijaté Radou týkající se nedovoleného přistěhovalectví, zpětného přijetí, nedovoleného zaměstnávání státních příslušníků třetích zemí a spolupráce při výkonu rozhodnutí o vyhoštění.
Článek 2
Obsah dotazníku
Dotazník se týká těchto otázek:
- předpisů přijatých členskými státy během předchozího roku ve všech oblastech, na které se vztahují akty uvedené v článku 1,
- veškerých obtíží, se kterými se setkaly při přijímání těchto předpisů,
- pravděpodobnosti přijetí předpisů z oblastí uvedených v první odrážce v krátké době,
- provádění zmíněných aktů a předpisů.
Článek 3
Hodnocení odpovědí
Generální sekretariát Rady vypracuje na základě odpovědí členských států zprávu a předloží ji Radě.
Článek 4
První provedení
První dotazník bude členským státům zaslán nejpozději do 30. června 1997 a bude se týkat období od vstupu Smlouvy o Evropské unii v platnost.
ze dne 6. prosince 1996 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím
(96/753/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že byla sjednána Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím [1], aby se zohlednilo přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a provádění dohod Uruguayského kola;
vzhledem k tomu, že tuto dohodu je třeba schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Norským královstvím na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto rozhodnutí stanoví Komise, jíž je nápomocen výbor uvedený v článku 15 nařízení (ES) č. 3448/93 [2], postupem podle článku 16 uvedeného nařízení.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu uvedenou v článku 1 zavazující Společenství.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129d první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Společenství, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti;
(2) vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských sítí dopravy na celém území Společenství má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech oborů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám; že transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst;
(3) vzhledem k tomu, že Komise v Bílé knize o rozvoji společné dopravní politiky vyzývá k optimálnímu využití stávajících kapacit a integraci sítí jednotlivých oborů dopravy do jedné transevropské sítě silniční, železniční, vnitrozemské vodní, námořní a letecké přepravy cestujících a zboží, jakož i kombinované dopravy;
(4) vzhledem k tomu, že vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit zatížení pozemních komunikací;
(5) vzhledem k tomu, že integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých oborů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich;
(6) vzhledem k tomu, že pro dosažení těchto cílů musí Společenství stanovit hlavní směry s přihlédnutím k zásadě subsidiarity; že je nezbytné stanovit základní rysy a priority Společenství v oblasti transevropských dopravních sítí;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám; že by mělo být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné;
(8) vzhledem k tomu, že při uskutečňování projektů společného zájmu musí členské státy vzít v úvahu ochranu životního prostředí a provádět studie o vlivu na životní prostředí podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [5] a uplatňovat směrnici Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [6];
(9) vzhledem k tomu, že by měla být oprávnění pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství vyhodnoceny jejich možné vlivy;
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit projekty společného zájmu, které se týkají nejen různých oborů dopravy v intermodálním pojetí, ale také řízení dopravy a uživatelských informačních systémů a systémů určení polohy a navigace;
(11) vzhledem k tomu, že jedním z cílů tohoto rozhodnutí je určit tyto projekty společného zájmu; že tyto projekty jsou uvedeny v příloze I, příloze II a ve vlastním textu tohoto rozhodnutí; že Evropská rada na zasedání v Essenu přiřadila čtrnácti z těchto projektů zvláštní důležitost;
(12) vzhledem k tomu, že by Komise měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a každých pět let zprávu o tom, zda je potřeba hlavní směry přezkoumat;
(13) vzhledem k tomu, že by měl být při Komisi zřízen výbor, který bude zejména pověřen být nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoji těchto hlavních směrů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1 Účel
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě; tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě ve Společenství.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým by měly být podpořeny členské státy, případně Společenství, při provádění projektů společného zájmu zaměřených na soudržnost, vzájemné propojení a interoperabilitu transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti.
Tyto projekty tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a dostupnosti finančních zdrojů, aniž je dotčen finanční závazek členského státu nebo Společenství.
Tyto hlavní směry jsou rovněž zaměřeny na usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně
- interoperability transevropské dopravní sítě a
- telematiky dopravy a přidružených služeb
budou vymezeny v souladu se Smlouvou odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2 Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2010 integrací sítě pozemní, námořní a letecké dopravy v rámci Společenství v souladu s načrtnutými plány vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a) zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Společenství, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b) nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c) zahrnovat všechny obory dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d) umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e) být pokud možno interoperabilní mezi jednotlivými obory dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými obory dopravy;
f) být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g) pokrývat celé území členských států Společenství, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové oblasti s centrálními oblastmi a propojily se vzájemně velké aglomerace a oblasti Společenství bez snížené průjezdnosti;
h) umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Společenství.
Článek 3 Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body vzájemného propojení.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4 Základní rysy opatření
Opatření Společenství zahrnují v hlavních rysech
a) vytváření a revizi plánů sítě;
b) určení projektů společného zájmu;
c) úpravu stávající sítě;
d) podporu interoperability sítí;
e) optimální kombinaci oborů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které budou v případě zboží umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f) sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g) výzkum a vývoj;
h) spolupráci se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i) podněty pro členské státy a mezinárodní organizace, aby podporovaly cíle sledované Společenstvím;
j) podporu nepřetržité spolupráce mezi zúčastněnými stranami;
k) jakákoli jiná opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v článku 2.
Článek 5 Priority
Přednost při opatřeních mají se zřetelem k cílům uvedeným v článku 2:
a) vytvoření a rozvoj hlavních a vedlejších spojení potřebných k odstranění míst s malou průjezdností, doplnění chybějících úseků a dokončení velkých tras;
b) vytvoření a rozvoj infrastruktury pro přístup k síti, s umožněním propojit ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Společenství;
c) optimální kombinace a integrace různých oborů dopravy;
d) zohlednění ochrany životního prostředí do vytváření a rozvoje sítě;
e) postupné dosažení interoperability součástí sítě;
f) optimalizace kapacity a efektivity současné infrastruktury;
g) vytvoření a zlepšení uzlů propojení a intermodálních zařízení;
h) zvýšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě;
i) rozvoj a vytváření systémů pro řízení a kontrolu provozu sítě a informace pro uživatele s ohledem na optimalizaci využití infrastruktury;
j) studie přispívající k lepšímu plánování a realizaci transevropské dopravní sítě.
Článek 6 Sítě třetích zemí
Podpora projektů společného zájmu Společenství a vzájemné propojitelnosti a interoperability za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smlouvy.
Článek 7 Projekty společného zájmu
1. V souladu s pravidly Smlouvy, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se jako projekt společného zájmu posuzuje jakýkoli projekt, který
- sleduje cíle stanovené v článku 2,
- se týká sítě uvedené v článku 3,
- odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5,
- je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
2. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 17, a zejména:
- se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
- musí odpovídat specifikacím nebo kritériím v příloze II.
3. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8 Ochrana životního prostředí
1. Při rozvoji a uskutečňování projektů je nezbytné přihlížet k ochraně životního prostředí tím, že vliv projektů společného zájmu na životní prostředí vyhodnotí členské státy, které je mají uskutečnit, podle směrnice 85/337/EHS a za použití směrnice 92/43/EHS.
2. Komise
a) vyvine vhodné metody rozboru pro účely strategického hodnocení vlivu celé sítě na životní prostředí;
b) vyvine, bez ohledu na určení koridorů samých, vhodné metody rozboru koridorů pokrývající všechny dotčené obory dopravy.
Při rozvíjení koncepce koridorů se zohledňuje potřeba propojení všech členských států a regionů do transevropské dopravní sítě, a zejména potřeba propojit ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
K dosažení cílů stanovených v článku 2 vezme Komise v případě potřeby v úvahu výsledky této práce ve své zprávě o hlavních směrech podle článku 21.
ČÁST 2 SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9 Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
- hrají důležitou roli v přepravách na dlouhé vzdálenosti,
- jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených na síti,
- zajišťují propojení s jinými obory dopravy nebo
- spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Společenství.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje infrastrukturu pro řízení dopravy a uživatelské informace, které se zakládají na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, státní a regionální úrovni.
ČÁST 3 ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10 Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť zahrnuje:
- tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, obecně vybavené pro rychlosti nejméně 250 km/h a používající současnou nebo novou techniku,
- zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod,
- zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, které mají v důsledku topografických, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě označené v příloze I jako vysokorychlostní tratě nebo jako tratě upravené pro vysoké rychlosti.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční železniční dopravu, včetně úseků sítě kombinované dopravy uvedených v článku 14.
4. Síť
- hraje důležitou roli při přepravě zboží a cestujících na dlouhé vzdálenosti,
- hraje důležitou roli při provozování kombinované dopravy na dlouhé vzdálenosti a
- umožňuje propojení se sítí jiných oborů dopravy a přístup k regionálním a místním železničním sítím.
5. Díky své spojitosti a postupné realizaci interoperability zabezpečované technickou harmonizací a harmonizovaným řídícím a kontrolním systémem nabízí síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti.
ČÁST 4 SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CEST A VNITROZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ
Článek 11 Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení.
Poskytuje zejména možnost vzájemného propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat proplouvání plavidel nebo tlačení souprav dlouhých 80 až 85 m a širokých 9,5 m.
Jestliže je vnitrozemská vodní cesta modernizována, nově stavěna nebo zapojována do sítě, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a umožňovat průjezd plavidel pro kombinovanou dopravu.
Třída Va umožňuje průjezd tlačného soulodí dlouhého 110 m a širokého 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí dlouhého 172 až 185 m a širokého 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje infrastrukturu řízení provozu.
ČÁST 5 NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12 Charakteristiky
Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy.
Poskytují zařízení a služby dopravcům.
Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní lodní dopravy uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
ČÁST 6 LETIŠTĚ
Článek 13 Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrne letiště na území Společenství, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a jsou v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.
Tato letiště budou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, která se na nich provádí, a podle jejich funkce v rámci sítě.
Umožňují rozvoj leteckých spojů a vzájemné propojení letecké dopravy a jiných oborů dopravy.
2. Mezinárodní body sítě a body sítě Společenství tvoří jádro transevropské sítě letišť.
Spojení mezi Společenstvím a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních bodů sítě.
Body sítě Společenství zajišťují v zásadě spojení uvnitř Společenství, přičemž přeprava mimo Společenství dosud představuje menší část jejich činnosti.
Regionální body sítě a body přístupu usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
ČÁST 7 SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 14
Charakteristiky 1. Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
- železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které v kombinaci s přiměřenou počáteční anebo konečnou silniční dopravou umožňují přepravu zboží na dlouhé vzdálenosti,
- zařízení pro překládku mezi železničními tratěmi, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi,
- po nezbytnou dobu vhodný vozidlový park, pokud to dosud nepřizpůsobené charakteristiky infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8 ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje
- systémy řízení pobřežní plavby a přístavů,
- lokalizační systémy plavidel,
- oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky,
- komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři,
aby byla zaručena maximální bezpečnost a efektivnost námořní plavby a ochrana životního prostředí v plavebních zónách členských států Společenství.
ČÁST 9 ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 16 Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování provozu a řízení a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10 LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 17 Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu.
Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech oborech dopravy.
ČÁST 11 SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18 Výbor pro výměnu informací a vypracování zprávy
1. Členské státy pravidelně Komisi oznamují plány a programy na své úrovni, které navrhly pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty společného zájmu stanovené tímto rozhodnutím.
2. Při Komisi se zřizuje Výbor pro transevropskou dopravní síť (dále jen "výbor"); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
3. Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů stanovených v tomto rozhodnutí.
Při přípravě této zprávy je Komisi nápomocen výbor uvedený v odstavci 2.
Článek 19 Specifické projekty
V příloze III jsou pro informaci uvedeny projekty, na něž se odkazuje v přílohách I a II a v ostatních ustanoveních tohoto rozhodnutí, jimž přisoudila Evropská rada na zasedání v Essenu zvláštní důležitost.
Článek 20 Intermodální doprava a řízení provozu
Mezi ostatními projekty společného zájmu uvedenými v přílohách I a II je potřeba se zřetelem k dokončení sítě věnovat zvláštní pozornost zejména těm, které se týkají intermodální dopravy a nových metod řízení dopravy.
Článek 21 Přezkoumání hlavních směrů
1. Každých pět let po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a poprvé před 1. červencem 1999 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, ve které uvede, zda by se měly hlavní směry s ohledem na ekonomický a technický rozvoj v dopravě, zejména železniční, upravit.
Komisi je při vypracování této zprávy nápomocen výbor uvedený v článku 18.
2. V návaznosti na zprávu uvedenou v odstavci 1 předloží Komise v případě potřeby vhodné návrhy.
Článek 22 Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí Rady 78/174/EHS ze dne 20. února 1978, kterým se zavádí konzultační postup a zřizuje se Výbor pro dopravní infrastrukturu [7].
Článek 23
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. února 1996 k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(96/184/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci č. 1021 schválenou dne 22. listopadu 1995 Radou bezpečnosti Organizace spojených národů,
vzhledem k tomu, že se Evropské společenství a jeho členské státy dne 5. července 1991 rozhodly uvalit embargo na zbraně a vojenský materiál na celém území Jugoslávie,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
1. Ve snaze obnovit mír a stabilitu pro obyvatele bývalé Jugoslávie a se zvláštním zřetelem k požadavku zajištění bezpečnosti mezinárodních jednotek a civilních zaměstnanců rozmístěných v Bosně a Hercegovině a Chorvatsku během uskutečňování mírové dohody se Evropská unie domnívá, že zdrženlivost pro země vyvážející zbraně bude nezbytná i poté, co dojde v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1021 k uvolnění zbrojního embarga OSN na státy bývalé Jugoslávie.
2. Rada Evropské unie se proto rozhodla, že:
i) Během rozmístění jednotek IFOR a UNTAES a po dobu trvání dalších operací, včetně IPTF, bude embargo EU na zbraně, střelivo a vojenský materiál [1] vyhlášené vůči Bosně a Hercegovině, Chorvatsku a Svazové republice Jugoslávii ponecháno v platnosti.
Přesuny zařízení potřebného k odminování nejsou do embarga zahrnuty.
Členské státy uvědomí o těchto přesunech Radu.
ii) Žádosti o vývozní licence do Slovinska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, na které se vztahuje rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1021 [2], se posuzují jednotlivě.
Toto ustanovení se přijímá pod podmínkou, že členské státy prokáží zdrženlivost ve svém programu týkajícím se vývozu zbraní do Slovinska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, která vychází ze společných kritérií pro vývoz zbraní obsažených v závěrech ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 28. a 29. června 1991 a v Lisabonu ve dnech 26. a 27. června 1992.
Členské státy také vezmou v úvahu cíle politiky Evropské unie v regionu, jejichž podstatou je zklidnění a stabilizace situace v oblasti a které zahrnují požadavek kontroly zbrojení a snižování počtu zbraní na minimum a opatření k budování důvěry.
iii) Evropská unie vyvine úsilí, aby přesvědčila ostatní země k přijetí obdobné zdrženlivé politiky.
3. Tento společný postoj bude přezkoumán před ukončením mise IFOR a UNTAES.
4. Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem 13. března 1996.
5. Tento společný postoj bude zveřejněn v Úředním věstníku.
ze dne 25. června 1996 k Východnímu Timoru, vymezený Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(96/407/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Evropská unie, s odkazem na svá dřívější prohlášení o situaci ve Východním Timoru, hodlá uskutečňovat tyto cíle:
1. prostřednictvím dialogu přispívat k dosažení vzájemně výhodného, úplného a mezinárodně přijatelného řešení otázky Východního Timoru, které by plně respektovalo zájmy a legitimní cíle timorského lidu v souladu s mezinárodním právem;
2. zlepšit situaci ve Východním Timoru v oblasti lidských práv na tomto území.
Článek 2
Evropská unie při uskutečňování cílů uvedených v článku 1
1. podporuje iniciativy podnikané v rámci Organizace spojených národů, které přispívají k vyřešení této otázky;
2. podporuje zejména současné rozhovory konané pod záštitou generálního tajemníka Organizace spojených národů, jejichž záměrem je dosáhnout řešení uvedeného v bodě 1 článku 1, kterým však v účinném postupu neustále brání závažné překážky;
3. podporuje pokračování jednání uvnitř Timoru v rámci tohoto dialogu pod záštitou Organizace spojených národů;
4. vyzývá indonéskou vládu, aby přijala účinná opatření vedoucí k významnému zlepšení situace v oblasti lidských práv ve Východním Timoru, čehož lze dosáhnout zejména důsledným prováděním odpovídajících rozhodnutí přijatých v této souvislosti Komisí OSN pro lidská práva;
5. podporuje všechny vhodné kroky zaměřené na celkové zlepšení situace v oblasti lidských práv ve Východním Timoru a podstatné zlepšení situace jeho obyvatel, hrazené ze zdrojů, které má Evropská unie k dispozici, a z prostředků na podporu opatření nevládních organizací.
Článek 3
Rada zajišťuje sledování tohoto společného postoje.
Článek 4
Tento společný postoj se použije ode dne přijetí.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 25. června 1996 k přípravám na čtvrtou konferenci o revizi Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) zbraní a toxinových zbraní a o jejich zničení (BTWC), zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(96/408/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem tohoto společného postoje je posílit dodržování mezinárodního systému nešíření bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní prosazováním všeobecné platnosti Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) zbraní a toxinových zbraní a o jejich zničení (BTWC) a úspěšného uzavření jednání zaměřených na podporu BTWC vytvořením právně závazného a účinného kontrolního režimu.
Článek 2
1. Pro účely stanovené v článku 1 budou členské státy aktivně prosazovat při přípravě a konání čtvrté konference o revizi BTWC výsledky práce skupiny ad hoc vytvořené na zvláštní konferenci států, které jsou stranami BTWC, (Ženeva, 19. až 30. září 1994) k navržení vhodných opatření, včetně opatření kontrolních, a vypracování návrhů na posílení významu úmluvy, které mají být zahrnuty do právně závazného dokumentu a předloženy k posouzení smluvním stranám.
2. Členské státy budou tedy usilovat o maximální pokrok v kontrolních opatřeních v rámci činnosti této účelové skupiny a konference o revizi BTWC.
Na této konferenci budou usilovat zejména o
- schválení hlavních výsledků, kterých skupina ad hoc dosud dosáhla,
- rozhodnutí zesílit práci skupiny ad hoc, aby se co nejdříve uzavřela jednání o kontrolním protokolu BTWC ještě před konáním další zvláštní konference smluvních stran BTWC, nejpozději však do poloviny roku 1998.
V této souvislosti by se měl čas vyčleněný na práci související s BTWC v letech 1997 a 1998 značně prodloužit, odděleně od ostatních priorit obsažených v programu mezinárodního odzbrojování.
Článek 3
Kroky učiněné na podporu cílů vytyčených v článcích 1 a 2 tohoto dokumentu zahrnují
- demarše předsednictví za podmínek stanovených v čl. J.5 odst. 3 Smlouvy týkající se smluvních stran,
- demarše předsednictví na podporu všeobecné platnosti BTWC za podmínek stanovených v čl. J.5 odst. 3 Smlouvy týkající se států, které dosud nepodepsaly Úmluvu BTWC, a států, které ji již podepsaly, ale dosud neratifikovaly.
Článek 4
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem přijetí.
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 22. listopadu 1996 o ochranných opatřeních proti účinkům právních předpisů přijatých určitou třetí zemí uplatňovaných mimo její území, jakož i proti účinkům opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících, přijatá Radou na základě článků J.3 a K.3 Smlouvy o Evropské unii
(96/668/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.3 a čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na obecné pokyny stanovené na zasedání Evropské rady ve dnech 21. a 22. června 1996 ve Florencii,
vzhledem k tomu, že jedna třetí země přijala určité zákony, nařízení a jiné právní předpisy, které mají upravovat činnost fyzických a právnických osob spadajících do pravomoci členských států Evropské unie;
vzhledem k tomu, že svým uplatňováním mimo území této třetí země porušují tyto předpisy mezinárodní právo;
vzhledem k tomu, že tyto zákony, nařízení a jiné právní předpisy a opatření na nich založené nebo z nich vyplývající narušují nebo by mohly narušovat zavedený právní řád a poškozují zájmy Evropské unie a zájmy uvedených fyzických a právnických osob;
vzhledem k tomu, že Rada přijala nařízení (ES) č. 2271/96 [1] s cílem ochránit zájmy Společenství a fyzických a právnických osob vykonávajících práva podle Smlouvy o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že za těchto výjimečných okolností by členské státy měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily ochranu zájmů uvedených fyzických a právnických osob, pokud tuto ochranu nezajišťuje nařízení (ES) č. 2271/96;
vzhledem k tomu, že tato společná akce a nařízení (ES) č. 2271/96 společně představují integrovaný systém, na kterém se v souladu se svými pravomocemi podílí Společenství spolu s členskými státy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Každý členský stát učiní opatření, která považuje za nezbytná k ochraně zájmů osob uvedených v článku 11 nařízení (ES) č. 2271/96 dotčených použitím zákonů, nařízení a jiných právních předpisů nebo opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících, uvedených v příloze nařízení (ES) č. 2271/96, pokud tyto zájmy nechrání uvedené nařízení.
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 22. listopadu 1996 pro oblast Velkých jezer, přijatá Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii
(96/669/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.3 této smlouvy,
s ohledem na závěry ze zasedání Evropské rady ve Florencii ve dnech 21. a 22. června 1996,
s ohledem na společný postoj ze dne 24. října 1994 o cílech a prioritách Evropské unie ve vztahu ke Rwandě,
s ohledem na prohlášení věnovaným situaci ve východním Zairu přijatá na zasedání Rady dne 28. října 1996 a zvláštním zasedání ministrů pro rozvojovou spolupráci a humanitární pomoc dne 7. listopadu 1996,
vzhledem k tomu, že dne 9. a 15. listopadu 1996 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluce 1078 a 1080; že se tyto rezoluce musí provést;
uvědomujíce si význam příspěvku afrických států k vyřešení krize v oblasti Velkých jezer;
vzhledem k tomu, že se Evropská unie již zapojila do hledání řešení krize prostřednictvím konstruktivních kroků svého zvláštního vyslance v oblasti Velkých jezer;
vzhledem k tomu, že Evropská unie musí sjednotit své úsilí o vyřešení této krize s kroky, které činí mezinárodní společenství v souladu s odpovídajícími rezolucemi Rady bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že Rada dnes schválila průvodní rozhodnutí požadující, aby Západoevropská unie podrobně rozpracovala a provedla ta konkrétní hlediska této společné akce, která souvisejí s obranou,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Evropská unie podporuje bezodkladné provádění odpovídajících rezolucí Rady bezpečnosti OSN, aby se tak zajistily dodávky humanitární pomoci do východního Zairu a aby se na základě svobodného rozhodnutí usnadnil návrat uprchlíků do jejich domovské země a návrat vysídlených osob.
Společenství a jeho členské státy budou přispívat k provádění těchto rezolucí způsoby, který považují za vhodné a které budou koordinovány podle této společné akce.
Evropská unie opětovně potvrzuje, že přednostně musí být řešen návrat uprchlíků do jejich domovské země a potřeba odstranit veškeré překážky tomu bránící.
Dále stvrzuje svou ochotu pomoci Rwandě při vytváření nezbytných podmínek umožňujících návrat rwandských uprchlíků.
Článek 2
V souvislosti s podporou koordinačního úsilí Organizace spojených národů Rada bere na vědomí, že Komise zajistí koordinaci úsilí Společenství a jeho členských států s cílem neodkladně zabezpečit a doručit dodávky humanitární pomoci pro uprchlíky a vysídlené osoby ve východním Zairu.
Článek 3
S ohledem na dobrovolné příspěvky v rámci humanitární a vojenské pomoci budou členské státy projednávat své dobrovolné příspěvky na podporu africké účasti v mezinárodních silách a koordinovat je uvnitř Rady v souladu s odpovídajícími rezolucemi Rady bezpečnosti OSN.
Článek 4
Pokud jde o financování příspěvku Evropského společenství na plnění cílů této společné akce, bere Rada na vědomí, že Komise posoudí všechny možnosti a předloží vhodné návrhy.
Článek 5
Evropská unie zesílí své úsilí o obnovení stability v oblasti Velkých jezer, zejména podporou vytváření demokratických institutů a úcty k lidským právům.
Znovu potvrzuje, že rozhodující úlohu při hledání trvalého řešení krize v oblasti musí sehrát mezinárodní konference o míru, bezpečnosti a rozvoji v oblasti Velkých jezer pod záštitou Organizace spojených národů a Organizace africké jednoty.
Vyzývá všechny strany, aby znásobily své úsilí a konference se mohla uskutečnit.
Článek 6
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 7
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 2. prosince 1996 ke Kubě, vymezený Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(96/697/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
1. Cílem Evropské unie ve vztazích s Kubou je posilování procesu přechodu k pluralitní demokracii a dodržování lidských práv a základních svobod, jakož i udržitelná obnova a zlepšování životních podmínek kubánského lidu.
Přechod by byl nejspíše pokojný, pokud by jej současný režim sám započal nebo povolil.
Politika Evropské unie nespočívá v pokusech vyvolat změny nátlakovými opatřeními, která by se projevila zhoršením obtížné hospodářské situace kubánského lidu.
2. Evropská unie bere na vědomí dosavadní zkušební opatření Kuby při otevírání hospodářství.
Rozhodně si přeje stát se partnerem Kuby při postupujícím a nezvratném otevírání kubánského hospodářství.
Jak bylo vyjádřeno Evropskou radou ve Florencii, Evropská unie má za to, že hlubší spolupráce s Kubou závisí na pokrocích v oblasti lidských práv a politických svobod.
3. V zájmu usnadňování pokojných změn na Kubě bude Evropská unie
a) prohlubovat dosavadní dialog s kubánskými orgány a všemi složkami kubánské společnosti v zájmu podpory dodržování lidských práv a skutečného pokroku na cestě k pluralitní demokracii;
b) ještě aktivněji než dosud hledat příležitosti k veřejnému i neveřejnému upozorňování kubánských orgánů na základní povinnosti v oblasti lidských práv, zejména svobody slova a shromažďování;
c) podporovat reformu vnitrostátních právních předpisů týkajících se politických a občanských práv, včetně trestního zákoníku Kuby, a související zrušení všech politických trestných činů, propuštění všech politických vězňů a ukončení pronásledování a trestání disidentů;
d) zhodnocovat vývoj kubánské vnitřní i zahraniční politiky podle stejných měřítek, jaká se uplatňují u vztahů Evropské unie s jinými zeměmi, zejména ratifikaci a dodržování mezinárodních úmluv v oblasti lidských práv;
e) nadále ochotna poskytovat prostřednictvím členských států účelovou humanitární pomoc s výhradou předchozí dohody o její distribuci; stávající opatření k zajištění distribuce prostřednictvím nevládních organizací, církví a mezinárodních organizací budou zachována, popřípadě posilována.
Bere se na vědomí, že Komise postupuje na stejném základě;
f) také nadále ochotna provádět prostřednictvím členských států cílené činnosti hospodářské spolupráce na podporu uskutečňovaného otevírání hospodářství.
Bere se na vědomí, že Komise postupuje na stejném základě.
4. Tak, jak budou kubánské orgány pokračovat na cestě k demokracii, poskytne Evropská unie svou podporu tomuto procesu, a k tomuto účelu posoudí přiměřené použití prostředků podpory, které má k dispozici, včetně
- posilování konstruktivního politického dialogu zaměřeného na konkrétní výsledek mezi Evropskou unií a Kubou,
- posilování spolupráce, a zejména hospodářské spolupráce,
- prohlubování dialogu s kubánskými orgány prostřednictvím vhodných fór za účelem prozkoumání dalších možností budoucích jednání o dohodě o spolupráci s Kubou na základě příslušných závěrů ze zasedání Evropské rady
Společný postoj
ze dne 9. prosince 1996
k ukončení omezení hospodářských a finančních vztahů se Svazovou republikou Jugoslávií (Srbsko a Černá Hora), oblastmi pod ochranou Organizace spojených národů
ze dne 4. března 1996 vymezený Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o harmonizovaném používání definice pojmu "uprchlík" ve smyslu článku 1 Ženevské úmluvy ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků
(96/196/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že podle článku K.1 Smlouvy je azylová politika považována za věc společného zájmu členských států;
vzhledem k tomu, že si Evropská rada na svém zasedání ve Štrasburku ve dnech 8. a 9. prosince 1990 vytyčila za cíl harmonizovat azylovou politiku členských států, který byl dále rozvinut Evropskou radou na zasedání v Maastrichtu ve dnech 9. a 10. prosince 1991 a v Bruselu ve dnech 10. a 11. prosince 1993 a ve sdělení Komise o přistěhovalecké a azylové politice ze dne 23. února 1994;
zdůrazňujíc v souladu se společnými humanitárními tradicemi členských států význam zaručení náležité ochrany pro uprchlíky v souladu se Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 (dále jen "Ženevská úmluva");
zjišťujíc, že příručka vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) je cennou pomůckou členských států při určování právního postavení uprchlíka;
vzhledem k tomu, že harmonizované uplatňování kritérií pro určování právního postavení uprchlíka je nezbytné pro harmonizaci azylové politiky v členských státech,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
- Schvalují se níže uvedené pokyny pro používání kritérií pro uznání za uprchlíka a jeho přijetí.
- Tyto pokyny budou sděleny správním orgánům příslušným pro uznávání právního postavení uprchlíka, které se tímto vyzývají, aby z nich vycházely, aniž je dotčena judikatura členských států v oblasti azylu a ústavní předpisy v této oblasti.
- Tento společný postoj se přijímá v mezích ústavních pravomocí vlád členských států; nezavazuje zákonodárné orgány ani nemá vliv na rozhodnutí soudů členských států.
- Rada přezkoumá jednou ročně uplatňování těchto pokynů a popřípadě je přizpůsobí vývoji azylových žádostí.
1. Uznání za uprchlíka
Určení právního postavení uprchlíka je založeno na kritériích, podle kterých příslušné vnitrostátní subjekty rozhodují, že poskytnou žadateli o azyl ochranu stanovenou Ženevskou úmluvou.
Tento dokument se týká použití kritérií tak, jak jsou stanovena v článku 1 výše uvedené úmluvy.
Žádným způsobem se nedotýká podmínek, za kterých členský stát může podle svých vnitrostátních právních předpisů dovolit někomu, aby zůstal na jeho území, pokud by byla ohrožena bezpečnost nebo nedotknutelnost jeho osoby, kdyby se vrátil do své země, z důvodů, na které se Ženevská úmluva nevztahuje, ale které jsou důvodem pro jeho nevrácení do jeho země původu.
2. Určení právního postavení uprchlíka pro jednotlivce nebo skupinu
Každá žádost o azyl se zkoumá na základě skutečnosti a okolností předložených v každém jednotlivém případě a se zřetelem na skutečnou situaci v zemi původu.
V praxi se může stát, že celá skupina lidí je vystavena pronásledování.
I v takovém případě se žádosti zkoumají jednotlivě, ačkoliv v určitých případech se toto zkoumání může omezit na určení, zda jednotlivec patří k dotyčné skupině.
3. Zjištění skutečností opravňujících k přiznání právního postavení uprchlíka
Určujícím činitelem pro přiznání právního postavení uprchlíka podle Ženevské úmluvy je existence odůvodněných obav z pronásledování z důvodů rasy, náboženství, národnosti, politických názorů nebo příslušnosti k určité společenské vrstvě.
Otázka, zda jsou obavy z pronásledování odůvodněné, se musí posuzovat s ohledem na okolnosti každého případu.
Je na žadateli o azyl, aby předložil důkazy potřebné pro zhodnocení pravdivosti přednesených skutečností a okolností.
Mělo by se rozumět samo sebou, že jakmile jednou byla dostatečně zjištěna spolehlivost pravdivosti prohlášení žadatele o azyl, není nutné usilovat o další potvrzení předložených skutečností, a v případě žadatele o azyl, pokud nesvědčí dostatečné důvody o opaku, rozhodne se v případě pochybností v jeho prospěch.
Skutečnost, že jedinec byl již jednou vystaven pronásledování nebo přímým hrozbám pronásledování, vážně naznačuje riziko pronásledování, ledaže by od té doby došlo k radikální změně podmínek v jeho zemi původu nebo v jeho vztazích k jeho zemi původu.
Skutečnost, že jedinec před svým odchodem ze své země původu nebyl pronásledován ani přímo ohrožen pronásledováním, sama o sobě neznamená, že nemůže v azylovém řízení uplatňovat odůvodněné obavy z pronásledování.
4. "Pronásledování" ve smyslu čl. 1 oddílu A Ženevské úmluvy
Pojem "pronásledování", tak jak je užíván v tomto dokumentu je převzat z čl. 1 oddílu A Ženevské úmluvy.
Pojem není v úmluvě definován.
Obecně přijatou definici nelze nalézt ani v závěrech Výkonného výboru vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR), ani v právní literatuře.
Pokyny v tomto dokumentu definicí nejsou.
Vychází se však obecně z toho, že "pronásledování" je pronásledováním ve smyslu čl. 1 oddílu A, pokud jednání, k němuž došlo nebo jehož se osoba obává:
- je dostatečně závažné svou povahou nebo svým opakováním: je buď vážným útokem na lidská práva, například život, svobodu nebo nedotknutelnost osoby, nebo s ohledem na všechny okolnosti případu zjevně brání osobě, která je utrpěla, nadále žít ve své zemi původu [1], a
- je založeno na jednom z důvodů uvedených v čl.1 oddílu A, kterými jsou rasa, náboženství, národnost, příslušnost k určité společenské vrstvě nebo politické názory.
Důvody pronásledování se mohou překrývat a často se na stejnou osobu vztahuje více důvodů.
Skutečnost, zda jsou tyto důvody skutečné nebo dotyčné osobě připisované pronásledovatelem, není rozhodující.
Několik druhů pronásledování se může vyskytnout zároveň a kombinace událostí, které, jsou-li brány zvlášť, nejsou pronásledováním, může podle okolností představovat skutečné pronásledování nebo být považována za vážný důvod pro obavy z pronásledování.
V následujících hlavních zásadách je třeba chápat pojem "pronásledování" ve smyslu tohoto oddílu.
5. Původ pronásledování
5.1 Pronásledování státem
Pronásledování je obecně jednáním státního orgánu (celého státu nebo federálních států, regionálních a místních orgánů) bez ohledu na jeho postavení v mezinárodním právu, nebo stranu či organizací řídících stát.
Navíc v případech, ve kterých pronásledování nabývá podobu použití hrubé síly, může také nabýt podoby správních nebo soudních opatření, která buď mají zdání zákonnosti a jsou zneužívána pro účely pronásledování, nebo je jimi porušován zákon.
5.1.1 Právní, správní a policejní opatření
a) Obecná opatření
Orgány veřejné moci země jsou někdy nuceny přijmout obecná opatření pro udržení veřejného pořádku, zajištění zajištění bezpečnosti státu, zachování veřejného zdraví atd.
Taková opatření s sebou mohou nést omezení výkonu určitých svobod.
Také mohou být doprovázena použitím síly, ale taková omezení nebo použití síly sama o sobě nezakládají dostatečné důvody pro přiznání právního postavení uprchlíka jednotlivcům, proti kterým jsou opatření namířena.
Pokud však vyjde najevo, že se taková opatření používají diskriminačním způsobem na základě jednoho nebo více důvodů uvedených v čl. 1 oddílu A Ženevské úmluvy, a mohou mít dostatečně vážné důsledky, mohou zakládat odůvodněné obavy ze strany jednotlivců, kteří jsou oběťmi jejich nesprávného použití.
Tak je tomu zejména v případě, kde se obecná opatření užívají k zastření individuálních opatření přijatých proti osobám, které jsou z důvodů uvedených v čl. 1 oddílu A ohroženy zastrašováním ze strany svých orgánů.
b) Opatření namířená proti určitým skupinám osob
Opatření namířená proti jedné nebo více určitým skupinám osob mohou být ve společnosti oprávněná, i pokud ukládají zvláštní donucení nebo omezení určitých svobod.
Mohou být však považována za ospravedlňující obavy z pronásledování, zejména pokud cíl, který sledují, byl mezinárodním společenstvím odsouzen, nebo pokud jsou zjevně nepřiměřená sledovanému cíli, nebo pokud jejich použití vede k vážnému zneužití, které má za cíl odlišné a méně příznivé zacházení s určitou skupinou než s obyvatelstvem jako celkem.
c) Individuální opatření
Jakékoliv správní opatření namířené proti jednotlivci, které není podmíněno ve smyslu výše uvedeného obecného zájmu, z jednoho z důvodů uvedených v čl. 1 oddílu A, které je dostatečně závažné podle kritérií uvedených v bodu 4 tohoto společného postoje, může být považováno za pronásledování, zejména pokud je úmyslné, systematické a trvalé.
Je tedy důležité uvážit všechny okolnosti provázející individuální opatření oznámené žadatelem o azyl, aby se zhodnotilo, zda jsou jeho obavy z pronásledování skutečně odůvodněné.
Ve všech výše uvedených případech je třeba uvážit, zda existují účinné právní prostředky, které by zneužívání zastavily.
Zpravidla je pronásledování prokázáno skutečností, že neexistují žádné právní prostředky, nebo pokud existují, dotyčnému jednotlivci nebo jednotlivcům jsou upírány, nebo skutečností, že rozhodnutí příslušného orgánu nejsou nestranná (viz 5.1.2) nebo nemají žádný účinek.
5.1.2 Stíhání
Navzdory zdání zákonnosti mohou stíhání nebo tresty uložené soudem nabýt podoby pronásledování, pokud obsahují diskriminační prvek a pokud jsou podle kritérií uvedených v bodu 4 tohoto společného postoje dostatečně závažné.
To platí zejména v těchto případech:
a) Diskriminační stíhání
Toto se týká situace, ve které je trestněprávní ustanovení použitelná na všechny, ale stíhány jsou pouze určité osoby na základě znaků, které přicházejí v úvahu pro přiznání právního postavení uprchlíka.
Je to tedy diskriminační prvek ve stíhání, který je podstatný pro uznání osoby za uprchlíka.
b) Diskriminační trestání
Trestání nebo jeho hrozba na základě obecně použitelného trestněprávního ustanovení je diskriminační, pokud osoby, které porušují právní předpisy, jsou trestány, ale určité osoby jsou podrobeny přísnějšímu potrestání na základě znaků, které přicházejí v úvahu pro přiznání právního postavení uprchlíka.
Diskriminační prvek v uloženém trestu je podstatný.
Za pronásledování lze považovat i případ nepřiměřeného trestu, za předpokladu, že tu existuje spojitost s jedním z důvodů pronásledování uvedených v čl. 1 oddílu A.
c) Porušení trestněprávního ustanovení v souvislosti s důvody pronásledování
Úmyslné porušení trestněprávního ustanovení použitelného obecně nebo na určité skupiny osob, z důvodů pronásledování musí být jasně výsledkem prohlášení nebo účasti na určitých činnostech v zemi původu nebo být objektivním důsledkem znaků žadatele o azyl, které mohou véstk přiznání právního postavení uprchlíka.
Rozhodujícími činiteli jsou povaha trestu, tvrdost trestu ve vztahu ke spáchanému deliktu, právní systém a situace, pokud jde o lidská práva v zemi původu.
Mělo by se uvážit, zda úmyslné porušení trestněprávního ustanovení může být považováno za nevyhnutelné s ohledem na individuální okolnosti dotyčné osoby a situaci v zemi původu.
5.2 Pronásledování třetími osobami
Pronásledování třetími osobami se považuje za spadající do rámce Ženevské úmluvy, pokud je založeno na jednom z důvodů uvedených v čl. 1 oddílu A této úmluvy, je individuální povahy a je podporováno nebo dovoleno orgány veřejné moci.
Pokud orgány veřejné moci nezasáhnou, mělo by takové pronásledování být důvodem k individuálnímu posouzení každé žádosti o právního postavení uprchlíka v souladu s vnitrostátní soudní praxí, zejména s ohledem na to, zda bylo nezasáhnutí úmyslné nebo ne.
Dotyčné osoby mají v každém případě nárok na vhodné formy ochrany podle vnitrostátního práva.
6. Občanská válka a jiné vnitřní nebo obecné ozbrojené konflikty
Dovolávání se občanské války nebo vnitřního nebo obecného ozbrojeného konfliktu a nebezpečí, které s sebou nesou, samo o sobě nestačí k přiznání právního postavení uprchlíka.
Obavy z pronásledování musí být ve všech případech založeny na jednom z důvodů v čl. 1 oddílu A Ženevské úmluvy a musí být individuální povahy.
V takových situacích může pronásledování pocházet buď od zákonných orgánů, nebo třetích osob jimi podporovaných nebo tolerovaných, nebo od orgánů, které ve skutečnosti kontrolují část území, na kterém stát nemůže poskytovat ochranu svým státním příslušníkům.
Použití ozbrojených sil nepředstavuje v zásadě pronásledování, pokud je v souladu s mezinárodními pravidly války a mezinárodně uznanou praxí; avšak stává se pronásledováním, pokud například je v určité oblasti zřízen orgán a jeho útoky proti odpůrcům nebo obyvatelstvu splňují kritéria bodu 4.
V ostatních případech mohou vnitrostátní právní předpisy stanovit jiné formy ochrany.
7. Důvody pronásledování
7.1 Rasa
Pojem rasy by se měl chápat v širokém smyslu včetně příslušnosti k různým etnickým skupinám.
Obecně by se za pronásledování založené na rasových důvodech mělo považovat jednání, kdy pronásledovatel považuje oběť svého pronásledování za náležící k jiné rasové skupině, než je jeho vlastní, z důvodu skutečného nebo domnělého rozdílu, a toto tvoří základ pro jeho jednání.
7.2 Náboženství
Pojem náboženství by se měl chápat v širokém smyslu včetně teistických, neteistických a ateistických přesvědčení.
Pronásledování z náboženských důvodů může nabýt různých forem, například úplného zákazu náboženských obřadů a náboženského vyučování nebo přísných diskriminačních opatření proti osobám patřícím k určité náboženské skupině.
Aby se jednalo o pronásledování, musí být bránění a narušování dostatečně závažné ve smyslu kritérií uvedených v bodu 4 tohoto společného postoje.
Toto může být případ, kdy stát nad rámec opatření podstatných pro udržení veřejného pořádku také zakazuje nebo trestá náboženskou činnost dokonce i v soukromém životě.
O pronásledování z náboženských důvodů se může také jednat tehdy, pokud se takové bránění zaměřuje na osobu, která si nepřeje vyznávat žádné náboženství, odmítá přijmout určité náboženství nebo si nepřeje podřídit se všem nebo jen části obřadů a zvyků vztahujících se k určitému náboženství.
7.3 Národnost
Národnost nelze chápat pouze jako státní příslušnost, ale také jako příslušnost ke skupině vymezené její kulturní nebo jazykovou totožností nebo jejím vztahem k obyvatelstvu jiného státu.
7.4 Politické názory
Zastávání politických názorů odlišných od názorů vlády není samo o sobě dostatečným důvodem pro přiznání právního postavení uprchlíka; žadatel musí prokázat, že:
- orgány vědí o jeho politických názorech nebo mu je připisují,
- tyto názory nejsou orgány tolerovány,
- za dané situace v jeho zemi by byl pravděpodobně za zastávání takových názorů pronásledován.
7.5 Společenská vrstva
Určitá společenská vrstva se zpravidla skládá z osob ze stejného prostředí, se stejnými zvyky nebo stejným společenským postavením atd.
Obavy z pronásledování podle tohoto záhlaví se mohou často překrývat s obavami z pronásledování z jiných důvodů, například rasy, náboženství nebo národnosti.
Členství ve společenské vrstvě může být pronásledovatelem pronásledované osobě nebo skupině pouze připisováno.
V určitých případech společenská vrstva dříve ani nemusela existovat, ale může být vymezena společnými znaky pronásledovaných osob, protože pronásledovatel je vidí jako překážku dosažení svých cílů.
8. Možnost přestěhování se v zemi původu
Pokud se ukáže, že pronásledování je jednoznačně omezeno na určitou část území země, může se ukázat nezbytným ověřit si, že podmínka stanovená v čl. 1 oddílu A Ženevské úmluvy byla splněna; tedy že dotyčná osoba je neschopna přijmout vzhledem k obavám z pronásledování odmítá ochranu své vlasti, a zjistit, zda dotyčná osoba nemůže nalézt účinnou ochranu v jiné části své vlastní země, do které by se mohla logicky přestěhovat.
9.
Uprchlík na místě
Obavy z pronásledování nemusely nezbytně existovat v době odchodu žadatele o azyl z jeho země původu.
Jednotlivec, který neměl žádný důvod bát se pronásledování při opouštění své země původu, se může později při pobytu v cizině stát "uprchlíkem na místě".
Odůvodněné obavy z pronásledování se mohou zakládat na skutečnosti, že se situace v jeho zemi původu od jeho odchodu změnila s vážnými důsledky pro něj nebo pro jeho činnost.
V každém případě by znaky žadatele, které se týkají azylu, měly být takové, že orgány v zemi původu o nich vědí nebo by se o nich mohly dozvědět, aby mohly být obavy jednotlivce z pronásledování oprávněny.
9.1 Obavy z nové situace v zemi původu po odchodu
Politické změny v zemi původu mohou ospravedlňovat obavy z pronásledování, ale pouze tehdy, pokud může žadatel o azyl prokázat, že následkem těchto změn by osobně mohl mít důvody obávat se pronásledování, kdyby se vrátil.
9.2 Obavy kvůli činnostem mimo zemi původu
Právní postavení uprchlíkta může být přiznáno, pokud činnosti, které byly příčinou obav z pronásledování žadatele o azyl, jsou vyjádřením a důsledkem přesvědčení, které zastával ve své zemi původu, nebo mohou objektivně souviset se znaky žadatele, které se týkají azylu.
Avšak taková souvislost se nesmí požadovat tehdy, pokud dotyčná osoba ještě nebyla schopna si pro svůj věk v zemi původu takové přesvědčení vytvořit.
Na druhé straně, pokud je zřejmé, že vyjadřuje svá přesvědčení hlavně za účelem vytvoření podmínek nezbytných pro přijetí za uprchlíka, nemůže jeho činnost v zásadě představovat důvody pro přijetí za uprchlíka; to se netýká jeho práva nebýt vrácen do země, kde by jeho život, osobní nedotknutelnost nebo svoboda byly v nebezpečí.
10. Odepření vojenské povinnosti z důvodů svědomí, neuposlechnutí povolávacího rozkazu a zběhnutí
Obavy z potrestání za odepření vojenské povinnosti z důvodů svědomí, neuposlechnutí povolávacího rozkazu nebo zběhnutí se zkoumají na základě každého jednotlivého případu.
Samy o sobě by neměly stačit k ospravedlnění přiznání právního postavení uprchlíka.
Sankce musí být posouzena zejména v souladu se zásadami stanovenými v bodu 5.
V případech neuposlechnutí povolávacího rozkazu nebo zběhnutí musí být dotyčné osobě přiznáno právní postavení uprchlíka, pokud podmínky, za kterých je vojenská povinnost vykonávána, samy o sobě představují pronásledování.
Obdobně může být přiznáno právní postavení uprchlíka s ohledem na všechny ostatní požadavky definice v případech potrestání odepření vojenské povinnosti z důvodu svědomí nebo úmyslného neuposlechnutí povolávacího rozkazu a zběhnutí z důvodů svědomí, když by plnění jeho vojenských povinností mělo za následek, že by vedly příslušnou osobu k účasti na činech spadajících pod doložku o vyloučení podle čl. 1 oddílu F Ženevské úmluvy.
11. Pozbytí platnosti právního postavení uprchlíka (čl. 1 oddíl C)
Zda smí či nesmí být na základě čl. 1 oddílu C Ženevské úmluvy právní postavení uprchlíka odňato, se vždy vždy zkoumá na základě každého jednotlivého případu.
Členské státy vyvinou veškeré úsilí při výměně informací, aby, kdekoliv je to možné, harmonizovaly svou praxi, pokud jde o použití doložky o pozbytí platnosti úmluvy podle čl. 1 oddílu C.
Okolnosti, za nichž se může použít doložka o pozbytí platnosti úmluvy podle čl. 1 oddílu C, by měly být zásadní povahy a měly by být stanoveny objektivním a ověřitelným způsobem.
Informace poskytované Střediskem pro informace, diskusi a výměnu v oblasti azylu (CIREA) a UNHCR by zde měly mít značný význam.
12. Čl. 1 oddíl D Ženevské úmluvy
Osoba, která se svévolně vymaní z ochrany a pomoci uvedené v čl. 1 oddílu D Ženevské úmluvy, není nadále bez dalšího chráněna výše uvedenou úmluvou.
V takových případech se právní postavení uprchlíka v zásadě určuje podle čl. 1 oddílu A.
13. Čl. 1 oddíl F Ženevské úmluvy
Doložky v čl. 1 oddílu F Ženevské úmluvy jsou určeny k tomu, aby vylučovaly z ochrany podle této úmluvy osoby, které nemohou požívat mezinárodní ochrany pro závažnost zločinů, které spáchaly.
Mohou se také uplatnit tehdy, pokud činy vešly ve známost po přiznání právního postavení uprchlíka (viz bod 11).
Vzhledem k vážným důsledkům takového rozhodnutí pro žadatele o azyl se čl. 1 oddíl F musí použít opatrně a po důkladném uvážení a v souladu s postupy stanovenými vnitrostátním právem.
13.1 Čl.
1 oddíl F písm. a)
Zločiny uvedené v čl. 1 oddílu F písm. a) jsou zločiny, které jsou definovány v mezinárodních dokumentech, ke kterým členské státy přistoupily, a v rezolucích přijatými OSN nebo jinými mezinárodními nebo regionálními organizacemi v rozsahu, v jakém byly přijaty členskými státy.
13.2 Čl.
1 oddíl F písm. b)
Tvrdost očekávaného pronásledování je třeba uvážit s ohledem na povahu trestného činu, ze kterého je dotyčná osoba podezřelá.
Obzvláště kruté činy, dokonce i pokud byly spáchány s údajně politickými cíli, se mohou hodnotit jako vážné nepolitické zločiny.
To platí jak o účastnících zločinu, tak o jeho podněcovatelích.
13.3 Čl.
1 oddíl F písm. c)
Cíle a zásady uvedené v čl. 1 oddílu F písm. c) jsou především ty, které jsou stanoveny
ze dne 4. března 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o letištním tranzitu
(96/197/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Francouzské republiky ze dne 23. února 1995,
vzhledem k tomu, že stanovení podmínek vstupu a pohybu státních příslušníků třetích zemí na území členských států a rovněž boj proti nedovolenému přistěhovalectví státních příslušníků třetích zemí jsou věcí společného zájmu podle čl. K.1 odst.
vzhledem k tomu, že letecká cesta, zejména pokud je její součástí žádost o vstup nebo faktický vstup, představuje významný způsob, jak se nedovoleně usídlit na území členských států; že by se měla hledat zdokonalení kontrol této cesty;
vzhledem k tomu, že příloha 9 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví stanoví zásadu volného tranzitního přechodu přes mezinárodní zóny letišť; že státy mohou přesto učinit výjimku z této obecné zásady tím, že to oznámí Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a budou vyžadovat letištní průjezdní víza; že tato možnost by měla být co nejvíce omezena, aby nedocházelo ke zbytečným překážkám v rozvoji letecké dopravy;
vzhledem k tomu, že harmonizace politik členských států v této oblasti je v souladu s cíli Smlouvy, pokud jde o bezpečnost a kontrolu nedovoleného přistěhovalectví, a přispívá k harmonizaci podmínek soutěže mezi leteckými společnostmi a letišti v členských státech;
vzhledem k tomu, že se tato záležitost nedotýká víz požadovaných pro překračování vnějších hranic členských států, a nevztahuje se na ni tedy čl. 100c odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství; že je však věcí společného zájmu a mohla by být účinněji řešena pomocí společné akce;
vzhledem k tomu, že členským státům, které nemají opatření týkající se letištních víz, by měla být poskytnuta dostatečná lhůta, aby mohly tato opatření vypracovat,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pro účely této společné akce se "letištním průjezdním vízem" rozumí povolení, které musí mít státní příslušníci konkrétní třetí země a které je výjimkou ze zásady volného tranzitu stanovené v příloze 9 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví pro tranzit přes mezinárodní zóny na letištích členských států.
Článek 2
1. Letištní průjezdní vízum vydávají konzulární orgány členských států.
2. Podmínky pro vydání letištních průjezdních víz stanoví každý členský stát s výhradou kritérií pro vypracování a vydávání víz přijatých Radou.
Ve všech případech musí konzulární orgány zjistit, zda neexistuje riziko pro bezpečnost nebo riziko nedovoleného přistěhovalectví.
Především musí být přesvědčeny, že žádost o letištní průjezdní vízum je oprávněná na základě dokladů předložených žadatelem a že tyto doklady co nejvíce zaručují vstup do země konečného určení, a to zejména předložením víza, pokud je vyžadováno.
3. Od nabytí účinnosti předpisů uvedených v nařízení Rady (ES) č. 1683/95 ze dne 29. května 1995, kterým se stanoví jednotný vzor víz [1], vydávají členské státy letištní průjezdní víza za použití jednotného vzoru víz stanoveného v uvedeném nařízení.
Článek 3
Každý členský stát vyžaduje od státních příslušníků třetích zemí uvedených na společném seznamu uvedeném v příloze, kteří nemají vstupní nebo průjezdní vízumdotyčného členského státu, letištní průjezdní vízum při jejich procházení mezinárodními zónami letišť nacházejících se na jeho území.
Článek 4
Členský stát může udělit výjimku, pokud jde o požadování letištních průjezdních víz od státních příslušníků třetích zemí uvedených na společném seznamu uvedeném v příloze, zejména:
- posádce letadla,
- držitelům diplomatických nebo služebních pasů,
- držitelům povolení k pobytu nebo rovnocenných dokladů vydaných členským státem,
- držitelům víz vydaných členským státem nebo státem, který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
Článek 5
Každý členský stát rozhodne, zda by měl vyžadovat letištní průjezdní vízum od státních příslušníků zemí neuvedených na společném seznamu uvedeném v příloze.
Článek 6
Každý členský stát stanoví opatření týkající se letištního tranzitu vztahující se na osoby bez státní příslušnosti a osoby s právním postavením uprchlíka.
Článek 7
Ve lhůtě deseti pracovních dnů od vstupu této společné akce v platnost sdělí členské státy ostatním členským státům a generálnímu sekretariátu Rady opatření přijatá k provedení článků 4, 5 a 6.
Tato opatření budou pro informaci zveřejněna
ze dne 22. dubna 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o rámci pro výměnu styčných soudců nebo státních zástupců ke zdokonalování soudní spolupráce mezi členskými státy Evropské unie
(96/277/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii,
s ohledem na podnět Italské republiky,
vzhledem k tomu, že členské státy usoudily, že mají společný zájem na přijetí opatření ke zlepšení soudní spolupráce, a to jak v trestních, tak občanských věcech;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem je výměna styčných soudců nebo státních zástupců nebo úředníků pro komunikaci mezi členskými státy, které si to přejí, užitečným a žádoucím opatřením;
vzhledem k tomu, že výměna styčných soudců nebo státních zástupců nebo úředníků by mohla zvýšit rychlost a účinnost soudní spolupráce a zároveň usnadnit lepší vzájemné porozumění mezi právními a soudními systémy členských států;
vzhledem k tomu, že účinnější soudní spolupráce v trestních věcech by rovněž mohla pomoci v účinném boji proti všem formám přeshraniční trestné činnosti, zejména proti organizované trestné činnosti a terorismu a proti podvodům, zejména těm ohrožujícím finanční zájmy Společenství;
vzhledem k tomu, že touto společnou akcí nejsou dotčena stávající pravidla fungování soudní spolupráce nebo výměny informací mezi členskými státy a Komisí založená na jiných nástrojích;
po kladném hodnocení již přijatých podnětů některých členských států, které vysílají styčné soudce nebo státní zástupce nebo úředníky k orgánům příslušným pro soudní spolupráci nebo nebo je přijímají, a také současných podnětů na zřízení účinné sítě soudních kontaktních míst pro boj proti mezinárodní organizované trestné činnosti;
po zvážení potřeby vymezit jasný a užitečný právní rámec pro již probíhající podněty, aby se zvýšila jejich účinnost a podpořila jejich koordinace,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Výměna styčných soudců nebo státních zástupců
1. Tato společná akce vytváří rámec pro vysílání nebo výměnu soudců nebo státních zástupců se zvláštní kvalifikací v oblasti fungování soudní spolupráce (dále jen "styční úředníci") mezi členskými státy, a to na základě dvoustranných nebo vícestranných ujednání.
2. Členské státy souhlasí, že obecné pokyny stanovené v této společné akci budou sloužit jako doporučení, rozhodnou-li se pro vyslání styčných soudců nebo státních zástupců do jiného členského státu nebo pro jejich výměnu.
3. Hlavním cílem vytvoření rámce pro výměnu styčných soudců nebo státních zástupců je zvýšit rychlost a účinnost soudní spolupráce a podpořit výměnu informací o právních a soudních systémech členských států a o jejich činnosti.
Článek 2
Úkoly styčných soudců nebo státních zástupců
1. Úkoly styčných soudců nebo státních zástupců zpravidla zahrnují veškerou činnost určenou k podpoře a urychlení všech forem soudní spolupráce v trestních a ve vhodných případech i v občanských věcech, a to zejména vytvořením přímého propojení s příslušnými útvary a justičními orgány hostitelského státu.
2. V rámci ujednání mezi domovským členským státem a hostitelským členským státem mohou úkoly styčných soudců nebo státních zástupců rovněž zahrnovat jakoukoliv činnost spojenou s výměnou informací a statistik určených jednak k podpoře vzájemného porozumění právních systémů a právních databází dotyčných států, a také k dalšímu rozvoji vztahů mezi příslušníky právnického povolání každého z uvedených států.
Článek 3
Výměna informací
Členské státy se navzájem průběžně informují v rámci Rady o probíhajících podnětech a podnětech přijatých k provedení této společné akce.
Dotčené členské státy každoročně zašlou generálnímu sekretariátu Rady informace o výměnách styčných soudců nebo státních zástupců.
Článek 4
Závěrečná ustanovení
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 15. července 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o boji proti rasismu a xenofobii
(96/443/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na článek K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii,
s ohledem na podnět Španělského království,
vzhledem k tomu, že členské státy považují přijetí pravidel v souvislosti s bojem proti rasismu a xenofobii v souladu s čl. K.1 odst. 7 Smlouvy za záležitost společného zájmu;
vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu závěry týkající se boje proti rasismu a xenofobii přijaté Evropskou radou na zasedáních na Korfu ve dnech 24. a 25. června 1994, v Essenu ve dnech 9. a 10. prosince 1994, v Cannes ve dnech 26. a 27. června 1995 a v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že poradní komise pro rasismus a xenofobii zřízená na jednání Evropské rady na Korfu přijala doporučení;
vzhledem k tomu, že navzdory úsilí členských států za poslední roky počet trestných činů spojených s rasismem a xenofobií stále vzrůstá;
znepokojena rozdíly mezi některými trestněprávními systémy týkajícími se trestů za určité druhy rasistických a xenofobních jednání vytvářejí překážky při mezinárodní soudní spolupráci;
uznávajíc, že mezinárodní spolupráce všech států, včetně těch, které se ve vlastní zemi nepotýkají s problémy rasismu a xenofobie, je nezbytná, aby se zabránilo pachatelům těchto trestných činů využívat skutečnosti, že rasistická a xenofobní jednání jsou v různých státech různě klasifikována, přesouvat se z jednoho státu do druhého za účelem vyhnutí se trestnímu stíhání nebo výkonu trestu, a tak dále beztrestně páchat svou činnost;
zdůrazňujíc, že právo na svobodu projevu je spojeno s povinnostmi a odpovědností, mimo jiné s respektováním práv ostatních tak, jak uvádí článek 19 Mezinárodního paktu Organizace spojených národů o občanských a politických právech ze dne 19. prosince 1966;
konstatujíc, že při zachovávání společných humanitárních tradic je především třeba dodržovat články 10 a 11 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950;
přejíc si pokračovat v díle započatém v rámci článku VI Smlouvy v průběhu roku 1994 týkajícím se trestních hledisek boje proti rasismu a xenofobii,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
HLAVA I
A. V zájmu boje proti rasismu a xenofobii se každý členský stát zavazuje, že v postupem stanoveným v hlavě II zajistí účinnou soudní spolupráci týkající se trestných činů založených na následujících druzích jednání, a bude-li to pro účely této spolupráce nezbytné, že buď zajistí, aby takové jednání bylo postižitelné jako trestný čin, anebo, není-li tomu tak, že se až do doby přijetí potřebných předpisů odchýlí od zásady dvojí trestnosti následujících druhů jednání:
a) veřejné podněcování k diskriminaci, násilí nebo rasové nenávisti s ohledem na skupinu osob nebo člena takové skupiny z důvodu barvy pleti, rasy, vyznání nebo národnostního či etnického původu;
b) veřejná podpora s rasistickým a xenofobním podtextem činů proti lidskosti a porušování lidských práv;
c) veřejné popírání zločinů uvedených v článku 6 statutu Mezinárodního vojenském tribunálu přiloženého k Londýnské dohodě ze dne 8. dubna 1945, pokud to zahrnuje jednání, které je opovržlivé a ponižující vůči skupině osob z důvodu barvy pleti, rasy, vyznání, národnostního nebo etnického původu;
d) veřejné rozšiřování nebo distribuce tiskovin, obrazového nebo jiného materiálu s rasistickým nebo xenofobním obsahem;
e) účast na činnosti skupin, organizací nebo sdružení, které hlásají diskriminaci, násilí nebo rasovou, etnickou nebo náboženskou nenávist.
B. V případě vyšetřování nebo řízení vedeném ve věci trestných činů založených na druzích jednání uvedených v odstavci A učiní každý členský stát vhodná opatření v souladu s hlavou II za účelem zdokonalení soudní spolupráce v těchto oblastech:
a) zadržování a konfiskace tiskovin, obrazového a jiného materiálu s rasistickým a xenofobním obsahem určeným k veřejnému rozšiřování, je-li takový materiál nabízen veřejnosti na území členského státu;
b) uznání, že druhy jednání uvedené v bodu A by neměly být posuzovány jako politické trestné činy odůvodňující odmítnutí požadavků na vzájemnou právní pomoc;
c) sdělování informací jinému členskému státu, aby mohl zahájit v souladu se svými právními předpisy stíhání nebo zabavení v případech, kdy bylo zjištěno, že tiskoviny, obrazový či jiný materiál s rasistickým či xenofobním obsahem jsou skladovány na území členského státu za účelem distribuce v jiném členském státě;
d) zřízení kontaktních míst v členských státech pověřených shromažďováním a výměnou informací užitečných pro vyšetřování a stíhání trestných činů založených na druzích jednání uvedených v bodě A.
C. Žádné ustanovení této společné akce nelze vykládat tak, aby jím byly dotčeny závazky členských států podle mezinárodních aktů uvedených níže.
Členské státy provádějí tuto společnou akci v souladu se svými závazky a vycházejí z definicí a zásad, které jsou obsaženy v následujících smlouvách:
- Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950,
- Úmluva o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967,
- Úmluva o zabránění a trestání zločinu genocidia ze dne 9. prosince 1948,
- Mezinárodní úmluva o odstranění všech forem rasové diskriminace ze dne 7. března 1966,
- Ženevské úmluvy ze dne 12. srpna 1949 a protokoly I a II k těmto úmluvám ze dne 12. prosince 1977,
- rezoluce 827 (93) a 955 (94) Rady bezpečnosti Spojených národů,
- usnesení Rady ze dne 23. listopadu 1995 o ochraně svědků v boji proti mezinárodní organizované trestné činnosti [1], v případech trestních řízení pro druhy jednání uvedené v bodě A, jestliže jsou předvoláni v jiném členském státě.
HLAVA II
Každý členský stát předloží vhodné návrhy pro provedení této společné akce, které před přijetím přezkoumají příslušné orgány.
Rada vyhodnotí splnění závazků členských států podle této společné akce, s ohledem na prohlášení uvedená v příloze, do konce června 1998.
Tato společná akce a prohlášení uvedená v příloze, která Rada schválila a která se nedotýkají provádění této společné akce jinými členskými státy než jsou ty, jichž se tato prohlášení týkají, budou zveřejněny
ze dne 15. října 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o vytvoření a vedení adresáře zvláštních dovedností a odborných znalostí v oblasti boje proti terorismu za účelem usnadnění spolupráce mezi členskými státy Evropské unii v boji proti terorismu
(96/610/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spojeného království,
připomínajíc, že podle čl.
K.1 odst. 9 Smlouvy je policejní spolupráce za účelem prevence a boje proti terorismu považována za věc společného zájmu členských států;
vzhledem k tomu, že Evropská rada ve svém prohlášení o terorismu přijatém ve dnech 15. a 16. prosince 1995 prohlásila, že má-li být postup pro prevenci terorismu a boj proti němu účinný, je nezbytná důkladná koordinace mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že se Rada domnívá, že i když již existuje široká a účinná spolupráce mezi všemi orgány členských států příslušnými pro boj proti terorismu, měly by se členské státy stále snažit o prohlubování této spolupráce;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní protiteroristické orgány vyvinuly v reakci na různé teroristické hrozby, kterým členské státy čelí, oblasti zvláštních dovedností a odborných znalostí, které by měly být v zásadě na požádání zpřístupněny příslušným orgánům ve všech ostatních členských státech v souladu s jejich potřebami a v přiměřené době;
vzhledem k tomu, že vytvoření a vedení adresáře těchto oblastí zvláštních dovedností a odborných znalostí by znamenalo jejich širší a snadnější dostupnost pro orgány všech členských států, a tím i zdokonalení jejich prostředků pro boj proti terorismu;
vzhledem k tomu, že adresář podle této společné akce nemá nahradit žádné stávající dvoustranné nebo mnohostranné dohody o protiteroristické spolupráci ani se jich dotýkat, ani nemá být nástrojem výměny operativních poznatků, a nevyžaduje ani zřízení nových struktur v rámci Rady,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Rada pověřuje Spojené království, aby v počáteční fázi jednoho roku sestavilo, vedlo a rozšiřovalo adresář zvláštních dovedností a odborných znalostí v oblasti boje proti terorismu (dále jen "adresář").
Poté bude za tento úkol odpovědný členský stát předsedající Radě.
2. Pověřený členský stát jmenuje konkrétní orgán, který bude sestavovat, vést a rozšiřovat adresář (dále jen "správce adresáře").
Článek 2
1. Členské státy sdělí správci adresáře své příspěvky, které mají být zařazeny do adresáře.
2. Správce adresáře sestaví adresář na základě příspěvků členských států.
3. Ve svých příspěvcích do adresáře berou členské státy plně v úvahu bezpečnostní klasifikaci a ochranu stanovenou každým členským státem.
4. Správce adresáře následně odpovídá za přesné zaznamenávání veškerých změn a dodatků do adresáře na základě dalších příspěvků členských států a za sdělování těchto změn a dodatků členským státům.
5. Správce adresáře odpovídá za vedení statistiky o využívání adresáře a za vypracování pololetních zpráv pro Radu o účinnosti systému.
Článek 3
1. Každý členský stát přispěje do adresáře uvedením všech zvláštních dovedností a odborných znalostí, které vyvinul a jejichž zpřístupnění všem členským státům považuje za užitečné.
2. Příspěvky členských států, pro které mohou být pro usnadnění použity formuláře dohodnuté v rámci Rady, musí přinejmenším dostatečným způsobem popisovat jednotlivé dovednosti a odborné znalosti tak, aby mohly příslušné orgány v členských státech informovaně rozhodnout, zda jsou významné pro plnění jejich úkolů v boji proti terorismu.
Příspěvky mají také přesně uvádět, jakým způsobem by mělo dojít k přímému a rychlému kontaktu buď s orgánem nabízejícím tuto dovednost nebo odbornou znalost, nebo s ústředním kontaktním místem v rámci dotyčného členského státu.
3. Členské státy odpovídají za nezbytnou aktualizaci údajů o kontaktních místech.
4. Členské státy mohou kdykoliv přispět doplňujícími záznamy do adresáře nebo požádat, aby byly záznamy z adresáře odstraněny.
5. V adresáři se neuchovávají žádné jiné osobní údaje než jména a bližší údaje týkající se kontaktních míst, které jsou potřebné pro fungování systému.
Článek 4
1. Každý členský stát má k dispozici kopii adresáře.
Všechny příslušné orgány v členském státě, které si přejí využít konkrétní znalosti uvedené v adresáři, se spojí s příslušným kontaktním místem v členském státě, který danou informaci poskytl.
Otázka případné náhrady nákladů se rovněž řeší dvoustranně.
2. Členský stát, který do adresáře přispěl dovedností nebo odbornou znalostí, může v konkrétním případě odmítnout jejich zpřístupnění, pokud to okolnosti vyžadují.
3. Členské státy souhlasí s tím, že v případě kontaktu prostřednictvím adresáře oznámí základní údaje, které určí Rada, správci adresáře, aby mu umožnil účinně sledovat užitečnost adresáře.
Článek 5
Rozhodnutí Rady týkající se věcí uvedených v článcích 1, 3 a 4 musí být přijata jednomyslně.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 25. října 1996, zaujatý Radou na základě čl. K.3 odst. 2 písm. a) Smlouvy o Evropské unii, o předhraničních asistenčních a školicích programech
(96/622/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že kontroly prováděné při odbavení letů do členských států Evropské unie jsou užitečným nástrojem boje proti nedovolenému přistěhovalectví státních příslušníků třetích zemí, jenž je v souladu s čl. K.1 odst.
vzhledem k tomu, že jedním z prostředků, jak napomoci zlepšení těchto kontrol, je i vysílání zaměstnanců z členských států, kteří jsou odborníky na tyto kontroly, na letiště odletu, aby zde pomáhali zaměstnancům provádějícím kontroly v daném místě v zastoupení místních úřadů nebo leteckých společností; že dalším takovým prostředkem je i organizování školení pro zaměstnance leteckých společností;
vzhledem k tomu, že tyto záležitosti by bylo možné řešit účinněji prostřednictvím společného postoje; že by proto měly být stanoveny jeho podmínky,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1 Asistenční programy
1. Asistenční programy na letištích třetích zemí jsou společně organizovány v rámci Rady tak, aby byly plně využívány možnosti nabízené spolupráce.
2. Cílem asistenčních programů je pomoc zaměstnancům provádějícím v daném místě kontroly v zastoupení místních úřadů nebo leteckých společností.
3. Asistenční programy se provádějí v dohodě s příslušnými orgány dané třetí země.
4. Pomoc lze poskytovat po různě dlouhou dobu.
Pro tento účel bude vypracován seznam letišť, na kterých lze společné programy dočasně nebo trvale provádět.
Článek 2 Školicí programy
1. Školicí programy pro zaměstnance leteckých společností jsou společně organizovány v rámci Rady.
2. Cílem společných školicích programů je kromě jiného seznámit zaměstnance s požadavky členských států na doklady a víza a s metodami ověřování pravosti dokladů a víz.
3. Za tímto účelem budou vypracovány
- seznam letišť, na nichž lze provádět společné školicí programy,
- šestiměsíční program společných školicích programů,
- přehled informací užitečných pro letecké společnosti,
- přehled cestovních dokladů a víz užitečných pro letecké společnosti.
4. Programy se provádějí v dohodě s příslušnými orgány a zúčastněnými leteckými společnostmi.
Článek 3 Společná ustanovení
1. Společné asistenční nebo školicí programy provádějí odborníci jmenovaní členskými státy, kteří se shromáždí v rámci společného programu.
2. Členské státy se navzájem informují o přání podílet se na programu prováděném v rámci tohoto společného postoje.
3. Do výše, do níž nejsou výdaje zaměstnanců jmenovaných členským státem hrazeny danou třetí zemí nebo leteckou společností, je hradí daný členský stát.
4. Předsednictví Rady včas informuje velvyslanectví členských států v zemi, kde je program prováděn, aby mohla poskytnout případnou pomoc.
5. Členské státy se vzájemně informují v rámci Rady o asistenčních nebo školicích programech, které provádějí mimo rámec tohoto společného postoje.
6. Generální sekretariát Rady vypracuje každoročně zprávu o činnosti v rámci tohoto společného postoje.
7. S výhradou nezbytných úprav lze programy podle tohoto společného postoje provádět i v námořních přístavech.
8. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k provedení tohoto společného postoje, aniž je dotčena spolupráce organizovaná dvoustranně nebo v rámci jiných organizací; v této souvislosti usilují členské státy o co nejširší koordinaci.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 29. listopadu 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o spolupráci mezi celními orgány a organizacemi podniků v boji proti nedovolenému obchodu s drogami
(96/698/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE:
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této Smlouvy;
s ohledem na podnět Irska;
s ohledem na zprávu odborné skupiny pro drogy schválenou Evropskou radou v Madridu v roce 1995,
uznávajíc, že zařízení a služby organizací podniků zřízené v souladu s právními předpisy mohou být nedovoleným způsobem využívány ilegálními obchodníky s drogami;
vzhledem k tomu, že pro boj proti nedovolenému obchodu s drogami je podstatná optimální spolupráce mezi celními orgány a organizacemi podniků;
vzhledem k tomu, že Skupina sedmi (G7) vyjádřila na vrcholných schůzkách v Londýně (1991) a Mnichově (1992) podporu posilování spolupráce mezi celními orgány a organizacemi podniků v rámci boje proti nedovolenému obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že rezoluce Hospodářské a sociální rady OSN č. 41/1993 ze dne 27. července 1993 a č. 18/1995 ze dne 24. července 1995 schválily využití memoranda o porozumění jako praktického prostředku pro dosažení konkrétních výsledků v boji proti drogám při zachování dynamiky usnadňování obchodu;
vzhledem k tomu, že Světová celní organizace (WCO) přijala akční plán systematické podpory využití memorand o porozumění v oblasti cel;
po zvážení toho, že program memoranda o porozumění zahájený WCO umožnil na světové úrovni posílení spolupráce mezi celními orgány a organizacemi podniků;
dále po zvážení toho, že některé členské státy Evropské unie již přijaly vnitrostátní programy týkající se memorand o porozumění s organizacemi podniků v oblasti nedovoleného obchodu s drogami i dalšího protiprávního jednání v oblasti cel;
konstatujíc, že rozšíření těchto programů na všechny členské státy a na větší počet organizací podniků může přispět k účinnosti potírání protiprávního jednání,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pro posílení spolupráce, která již existuje v rámci boje proti nedovolenému obchodu s drogami mezi celními orgány členských států a organizacemi podniků, jež vykonávají činnost v Evropské unii, členské státy vytvoří nebo rozvinou na vnitrostátní úrovni programy pro memorandum o porozumění v souladu s hlavními směry uvedenými v této společné akci a vyzvou k účasti na těchto programech.
Článek 2
Memoranda o porozumění uzavřená mezi celními orgány a organizacemi podniků mohou mimo jiné obsahovat ustanovení týkající se těchto bodů:
- výměna jmen kontaktních osob v celních orgánech a signatářských organizacích,
- případné předběžné sdělení údajů o zboží nebo cestujících celnímu orgánu ze strany signatáře,
- přístup celního orgánu k informačním systémům signatáře,
- hodnocení bezpečnostních postupů signatáře ze strany celního orgánu,
- zavedení a provádění plánů na zlepšení této bezpečnosti,
- kontrola nových členů personálu ze strany signatáře,
- vzdělávání personálu signatáře zajišťované celním orgánem.
Článek 3
Celní orgány pravidelně dohlížejí na fungování vnitrostátních programů pro memorandum o porozumění; rovněž dohlížejí na provádění jednotlivých memorand o porozumění a po dohodě se signatáři je upravují podle potřeby, aby zajistili jejich maximální účinnost.
Článek 4
Členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady opatření, která přijaly pro provedení ustanovení této společné akce, rok po jejím vstupu v platnost a po uplynutí této lhůty pokaždé na výzvu předsednictví.
Článek 5
Členské státy mohou podle svého uvážení rozšířit oblast působnosti memorand o porozumění vypracovaných na základě programů podle článku 1, aby se kromě nedovoleného obchodu s drogami vztahovala i na jiná protiprávní jednání, pro něž jsou celní orgány příslušné.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 29. listopadu 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o výměně informací o určování chemické charakteristiky drog ke zdokonalení spolupráce mezi členskými státy v boji proti nedovolenému obchodu s drogami
(96/699/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Irska,
připomínajíc zprávu odborníků v oblasti drog schválenou Evropskou radou v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 a zejména návrh akce, který je v ní obsažen a který se týká se určování chemické charakteristiky drog;
připomínajíc závěry semináře v Dublinu ze dne 30. července 1996 o určování chemické charakteristiky drog, která zahrnuje kvalitativní a kvantitativní určení většiny složek ve vzorku zabavené drogy;
vzhledem k tomu, že je společným zájmem členských států rozpoznat tendence nedovoleného pěstování a výroby drog a zmapovat trasy dodávek kontrolovaných drog;
vzhledem k tomu, že je pro účely vynutitelnosti práva též společným zájmem zdokonalovat informace a poznatky o zdrojích a trasách nedovoleného obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že je ve společném zájmu, aby měly justiční orgány členských států k dispozici co nejvíce důkazního materiálu týkajícího se zabavení drog;
majíc na zřeteli, že kriminalistické laboratoře členských států vyvinuly zvláštní prostředky a metody, pokud jde o určování chemické charakteristiky drog, což je významným přínosem pro donucovací orgány v jednotlivých členských státech v boji proti nedovolené výrobě drog a obchodu s nimi;
majíc na zřeteli, že výměna těchto informací by významně přispěla k úsilí Evropské unie při boji proti nedovolené výrobě drog a obchodu s nimi;
majíc na zřeteli, že protidrogová jednotka Europolu vyvinula speciální způsoby určování vnější charakteristiky zabavených drog;
vzhledem k tomu, že výměna informací stanovená touto společnou akcí nemá nahradit žádná dvoustranná nebo mnohostranná ujednání týkající se určování chemické charakteristiky drog ani je ovlivňovat nebo vyžadovat zřízení nových struktur v rámci Rady;
uznávajíc prospěšnost posílení spolupráce mezi kriminalistickými laboratořemi členských států,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Touto společnou akcí má být zřízen soudržnější mechanizmus pro předávání a šíření výsledků určování charakteristiky drog v členských státech.
Počítá s výměnou informací týkajících se určování chemické charakteristiky kokainu, heroinu, LSD, amfetaminů a jejich derivátů typu extáze – MDA, MDMA a MDEA a jiných drog nebo psychotropních látek, jejichž zahrnutí členské státy uznají za vhodné.
Článek 2
Protidrogová jednotka Europolu se určuje jako orgán, kterému mají být předávány informace členských států týkající se určování chemické charakteristiky.
Článek 3
Informace předávané protidrogové jednotce Europolu mají tuto úpravu:
i) Analýza drog ve formě tablet:
a) fyzikální znaky vzorku – velikost, hmotnost, barva;
b) vzory a označení – druh a umístění značky;
c) druh a množství hlavní složky drogy ve vzorku;
d) druh a množství všech dalších složek objevených během analýzy;
e) snímek vzorku;
f) registrační (identifikační) číslo vzorku;
ii) Analýza drog v jiné formě, než jsou tablety:
a) druh a množství hlavní složky drogy ve vzorku;
b) druh a množství všech dalších složek objevených během analýzy;
c) registrační (identifikační) číslo vzorku.
Článek 4
Protidrogová jednotka Europolu předá všem členským státům informace získané podle článku 3.
Článek 5
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 29. listopadu 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o vytvoření a vedení adresáře zvláštních dovedností a odborných znalostí v oblasti boje proti mezinárodní organizované trestné činnosti s cílem usnadnit spolupráci donucovacích orgánů mezi členskými státy Evropské unie
(96/747/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podněty předsednictví a Belgie,
s ohledem na společnou akci ze dne 10. března 1995 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o protidrogové jednotce Europolu [1] a na společnou akci ze dne 16. prosince 1996 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii, kterou se rozšiřuje působnost protidrogové jednotky Europolu [2],
připomínajíc, že podle čl. K.1 odst. 8 a 9 Smlouvy se celní a policejní spolupráce za účelem prevence a boje proti mezinárodnímu zločinu považují za věci společného zájmu členských států;
vzhledem k tomu, že se Rada domnívá, že závažnost a vývoj některých forem mezinárodní trestné činnosti vyžadují posílení spolupráce mezi donucovacími orgány členských států, zejména v oblasti vědy a techniky;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní donucovací orgány bojující proti organizované trestné činnosti vyvinuly v reakci na různá ohrožení, kterým členské státy čelí, oblasti zvláštních dovedností a odborných znalostí, které by měly být v zásadě na požádání zpřístupněny i příslušným orgánům ve všech ostatních členských státech, v souladu s jejich potřebami a v přiměřené době;
vzhledem k tomu, že vytvoření a vedení adresáře těchto oblastí zvláštních dovedností a odborných znalostí by znamenalo jejich širší a snadnější dostupnost pro orgány členských států, a tím i zdokonalení jejich prostředků pro boj proti trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že adresář podle této společné akce nemá nahradit žádné stávající dvoustranné nebo mnohostranné dohody v oblasti vědecké a technické spolupráce donucovacích orgánů ani se jich dotýkat, ani být nástrojem výměny operativních poznatků, a nevyžaduje ani zřízení nových struktur v rámci Rady;
vzhledem k tomu, že protidrogová jednotka Europolu vytvoří jako první krok adresář pro oblasti nedovoleného obchodu s drogami a nedovoleného obchodu s lidmi,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Úkolem protidrogové jednotky Europolu (PJE) je vytvořit, vést a rozšiřovat adresář zvláštních dovedností a odborných znalostí v oblasti boje proti trestné činnosti, které spadají do působnosti PJE podle společných akcí ze dne 10. března 1995 a ze dne 16. prosince 1996.
Článek 2
1. Členské státy sdělí PJE své příspěvky, které mají být zařazeny do adresáře.
2. PJE vytvoří adresář na základě příspěvků členských států.
3. Ve svých příspěvcích do adresáře berou členské státy plně v úvahu bezpečnostní klasifikaci a ochranu stanovenou každým členským státem.
4. PJE následně odpovídá za přesné zařazování veškerých změn a dodatků do adresáře na základě dalších příspěvků členských států a za sdělování těchto změn a dodatků členským státům.
Článek 3
1. Každý členský stát přispěje do adresáře uvedením zvláštních dovedností a odborných znalostí, které vyvinul v boji proti organizované trestné činnosti a jejichž zpřístupnění všem členským státům považuje za užitečné.
2. Příspěvky členských států, pro které mohou být pro usnadnění použity formuláře dohodnuté v rámci Rady, musí přinejmenším dostatečným způsobem popisovat jednotlivé dovednosti a odborné znalosti tak, aby příslušné mohly orgány v členských státech informovaně rozhodnout, zda jsou významné pro plnění jejich úkolů.
Příspěvky mají také přesně uvádět, jakým způsobem by mělo dojít k přímému a rychlému kontaktu buď s orgánem nabízejícím tuto dovednost nebo odbornou znalost, nebo s ústředním kontaktním místem v rámci dotyčného členského státu.
3. Členské státy odpovídají za nezbytnou aktualizaci údajů o kontaktních místech.
4. Členské státy mohou kdykoliv přispět doplňujícími záznamy do adresáře nebo požádat, aby byly záznamy ze adresáře odstraněny.
5. V adresáři se neuchovávají žádné jiné osobní údaje než jména a bližší údaje týkající se kontaktních míst, které jsou potřebné pro fungování systému.
Článek 4
1. Každý členský stát má k dispozici kopii adresáře.
Všechny příslušné orgány v členském státě, které si přejí využít konkrétní znalosti uvedené v adresáři, se spojí s příslušným kontaktním místem v členském státě, který danou informaci poskytl.
Otázka případné náhrady nákladů se rovněž řeší dvoustranně.
2. Členský stát, který do adresáře přispěl dovedností nebo odbornou znalostí, může v konkrétním případě odmítnout jejich zpřístupnění, pokud to okolnosti vyžadují.
3. Členské státy souhlasí s tím, že v případě kontaktu prostřednictvím adresáře oznámí základní údaje, které určí jednomyslně Rada, PJE, aby jí umožnily účinně sledovat užitečnost adresáře.
4. Použijí se čl. 5 odst. 2 a článek 7 společné akce ze dne 10. března 1995.
Článek 5
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 16. prosince 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii, kterou se rozšiřuje působnost protidrogové jednotky Europolu
(96/748/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na společnou akci ze dne 10. března 1995 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o protidrogové jednotce Europolu [1], která pověřila protidrogovou jednotku Europolu výkonem určitých činností za účelem pomoci členským státům v boji proti některým formám mezinárodní trestné činnosti,
s ohledem na akt Rady ze dne 26. července 1995 [2] o vypracování Úmluvy o Europolu, která byla podepsána zástupci vlád všech členských států Evropské unie,
připomínajíc, že vstupem úmluvy v platnost po jejím přijetí všemi členskými státy bude působnost Europolu rozšířena oproti nynější působnosti protidrogové jednotky Europolu o další formy mezinárodní trestné činnosti, včetně obchodu s lidmi;
vzhledem k přání Evropského parlamentu vyjádřenému v jeho usneseních ze dne 19. září 1996, ve kterých zdůrazňuje důležitost boje proti obchodu s lidmi a požaduje, aby byla v této oblasti zapojena protidrogová jednotka Europolu;
majíc na paměti závěry vídeňské konference o obchodu se ženami, pořádané v červnu 1996 Evropskou komisí a rakouskou vládou;
majíc na paměti závěry Světového kongresu proti pohlavnímu vykořisťování dětí pro obchodní účely, který se konal ve dnech 26. až 31. srpna 1996 ve Stockholmu;
po dosažení shody o rozšíření působnosti protidrogové jednotky Europolu na obchod s lidmi,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Ve společné akci ze dne 10. března 1995 se v článku 2 nahrazuje odstavec 2 tímto:
"2. Jednotka působí jako neoperační skupina pro výměnu a analýzu informací a poznatků, pokud se týkají dvou nebo více členských států ve vztahu k
a) nedovolenému obchodu s drogami;
b) nedovolenému obchodu s radioaktivními a jadernými materiály;
c) trestné činnosti spojené s převaděčstvím;
d) obchodu s lidmi;
e) nedovolenému obchodu s vozidly
a s tím spojenými zločineckými spolčeními a praním peněz.
Obchod s lidmi je pro účely této společné akce definován
ze dne 17. prosince 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o sbližování právních předpisů a praxe členských států Evropské unie pro boj proti drogové závislosti a předcházení nedovolenému obchodu s drogami a boj proti němu
(96/750/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.1 odst. 4 a K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Francie,
připomínajíc, že Evropská rada na zasedání v Cannes ve dnech 26. a 27. června 1995 schválila práce týkající se evropského akčního plánu pro boj proti drogám (1996 až 1999) a že uznala potřebu integrovaného přístupu v této oblasti;
připomínajíc, že Evropská rada na zasedání v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 schválila zprávu odborné skupiny "Drogy" a že některé z jejích 66 návrhů byly již přeměněny na přesné, koordinované operační činnosti v rámci Evropské unie v souladu s pověřením Evropské rady;
připomínajíc, že Evropská rada také vyzvala italské a irské předsednictví, aby připravily, po konzultaci se členskými státy, s Komisí, protidrogovou jednotkou Europolu a Evropským monitorovacím střediskem pro drogy a drogovou závislost, program činností, který vychází z této zprávy, přičemž výsledky tohoto programu budou vyhodnoceny Evropskou radou na zasedání v Dublinu ve dnech 13. a 14. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání ve Florencii ve dnech 21. a 22. června 1996 zdůraznila zásadní důležitost posílení spolupráce mezi členskými státy v boji proti drogám;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na témže zasedání potvrdila důležitost urychleného dokončení studie o harmonizaci právních předpisů členských států a jejím vlivu na snížení spotřeby drog a zamezení nedovolenému obchodování s nimi;
berouc na vědomí zprávu o harmonizaci vnitrostátních právních předpisů týkajících se drog ve smyslu požadavku ze zasedání Evropské rady v Madridu a ve Florencii;
připomínajíc přednost přikládanou irským předsednictvím boji proti drogám a iniciativy uskutečněné na základě pověření ze zasedání Evropské rady v Madridu a Florencii dodat mu konkrétní obsah, a zejména usnesení Rady týkající se odsouzení za nedovolené obchodování s drogami závažného rozsahu;
vzhledem k tomu, že členské státy plní své závazky na základě úmluv Organizace spojených národů z let 1961, 1971 a 1988 a že členské státy prozkoumají prostředky, které by umožnily účinnější přísné dodržování těchto úmluv, zejména tak, že pomohou třetím zemím splnit jejich závazky;
vzhledem k tomu, že členské státy znovu potvrzují svůj společný postoj ve snaze ukončit nedovolený obchod s drogami s cílem ochránit společnost před ničivými účinky tohoto obchodu a před jinými zakořeněnými příčinami problematiky zneužívání drog, zejména před nedovolenou poptávkou po drogách a ohromnými zisky z nedovoleného obchodu s drogami, a že sblížení právních předpisů a praxí založené na účinnější spolupráci by bylo pozitivním příspěvkem k dosažení tohoto cíle;
berouc na vědomí memorandum "Za evropský sociální model" předložené Francií na zasedání Evropské rady v Turínu dne 29. března 1996, obhajující harmonizaci vnitrostátních právních předpisů v boji proti drogám;
berouc v úvahu nebezpečí spočívající ve vývoji syntetických drog;
vzhledem k tomu, že zpráva o harmonizaci vypracovaná Radou a Komisí v odpovědi na výše uvedená pověření uznává, že syntetické drogy by mohly znamenat hlavní oblast pro uvedení této zprávy v praxi;
vzhledem k tomu, že při neexistenci harmonizovaných právních předpisů by vzájemně slučitelná praxe posílila evropskou spolupráci v boji proti drogové závislosti a v předcházení nedovolenému obchodu s drogami a boji proti němu;
vzhledem k tomu, že by vysoká úroveň evropské a mezinárodní spolupráce mezi orgány policie, celními orgány a soudními orgány pomohla zvýšit účinnost boje proti obchodování s drogami;
vzhledem k tomu, že boj proti obchodování s drogami musí být kombinován s aktivní politikou prevence, péče a rehabilitace osob na drogách závislých;
berouc na vědomí akční program Společenství o prevenci drogové závislosti a zejména patnáct přednostních akcí, které obsahuje;
vzhledem k tomu, že ustanovení této společné akce se nedotýkají všeobecné zásady, že členský stát může zachovávat nebo posilovat svou vnitrostátní politiku v boji proti drogám na svém území;
aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Členské státy se zavazují intenzivně spolupracovat v boji proti drogové závislosti a usilují o sblížení svých vnitrostátních právních předpisů tak, aby byly v Evropské unii vzájemně slučitelné v rozsahu nezbytném pro předcházení nedovolenému obchodu s drogami a pro boj proti němu.
Článek 2
Členské státy usilují, aby praxe orgánů policie, celních orgánů a soudních orgánů byla navzájem slučitelnější, čímž by se v Evropské unii zajistila užší evropská spolupráce při předcházení nedovolenému obchodu s drogami a při boji proti němu.
Článek 3
Členské státy se zavazují bojovat proti nedovolenému pohybu omamných látek a psychotropních látek v rámci Společenství, včetně "drogové turistiky".
Článek 4
Členské státy zajistí, aby sankce ukládané v rámci jejich právních systémů za obchodování s drogami závažného rozsahu byly řazeny mezi nejpřísnější sankce, které je možno uložit za zločiny srovnatelné závažnosti.
Článek 5
Členské státy se zavazují vypracovat právní předpisy směřující k témuž cíli v rozsahu nezbytném k vytvoření právního základu nebo k zaplnění právních mezer, pokud jde o syntetické drogy.
Podporují zejména zřízení rychlého informačního systému, aby bylo možno takové drogy identifikovat jako látky, které je třeba zakázat, jakmile se v některém členském státě objeví.
Článek 6
Aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství, zavazují se členské státy, že přijmou nezbytná opatření, aby byla podstatně zvýšena operační spolupráce mezi orgány policie, celními orgány a soudními orgány při boji proti drogové závislosti a v předcházení nedovolenému obchodu s drogami a v boji proti němu.
Článek 7
Členské státy zajistí, aby jejich závazky podle úmluv Organizace spojených národů o omamných látkách a psychotropních látkách z let 1961, 1971 a 1988 byly přísně a účinně uplatňovány.
Článek 8
Členské státy se zavazují, že přijmou nejvhodnější opatření k boji proti nedovolenému pěstování rostlin obsahujících aktivní složky s omamnými vlastnostmi.
Článek 9
Členské státy se zavazují, s ohledem na své ústavní zásady a základní pojmy svých právních systémů, že v případě nedovoleného užívání nebo výroby omamných látek jednáním, které je učiněno veřejně a úmyslně k podněcování nebo vybízení jiných jakýmikoliv prostředky, udělí tomuto jednání povahu trestného činu.
Členské státy věnují velkou pozornost při používání služeb informatiky, a zejména Internetu.
Článek 10
Žádné ustanovení této společné akce nemůže bránit členskému státu, s ohledem na jeho mezinárodní závazky, udržovat nebo zavádět na svém území další opatření, které považuje za vhodné pro boj proti drogové závislosti a pro předcházení nedovolenému obchodování s drogami a pro boj proti němu.
Článek 11
Vlády členských států se zavazují přijmout veškerá vhodná opatření k provedení této společné akce co nejdříve po jejím přijetí.
Předsednictví každoročně předkládá Radě zprávu o provádění této společné akce.
Článek 12
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 13
Tato společná akce bude zveřejněna
kterou se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice 93/43/EHS o hygieně potravin, pokud jde o námořní přepravu tekutých olejů a tuků bez obalu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že informace ukazují, že použití kapitoly IV bodu 2 druhého pododstavce přílohy směrnice 93/43/EHS týkající se přepravy potravin bez obalu v tekutém nebo granulovaném stavu nebo v prášku v přepravních nádobách nebo kontejnerech/cisternách vyhrazených pro přepravu potravin, je obtížně proveditelné a představuje pro potravinářské podniky nepřiměřené náklady, je-li požito u zámořské lodní přepravy tekutých olejů a tuků, které jsou určeny nebo mohou být použity k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že je však nezbytné zajistit, aby rovnocenná úroveň ochrany veřejného zdraví byla zajištěna připojením podmínek k udělené odchylce;
vzhledem k tomu, že není dostatek námořních plavidel vyhrazených pro přepravu potravin, aby mohl být zajištěn plynulý obchod s oleji a tuky, které jsou určeny nebo mohou být použity k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané v minulých letech ukázaly, že se lze vyhnout kontaminaci tekutých olejů a tuků, pokud jsou nádrže používané pro jejich přepravu vyrobeny ze snadno čistitelných materiálů, nebo pokud tři předcházející náklady jsou takové povahy, že nezanechávají nepřijatelnou kontaminaci; že na druhé straně by mělo být stanoveno, aby byly nádrže, které byly předtím použity pro přepravu, účinně vyčištěny;
vzhledem k tomu, že podle článku 8 směrnice 93/43/EHS je povinností členských států vykonávat dozor, aby zajistily dodržování uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že touto zvláštní odchylkou nejsou dotčena obecná ustanovení směrnice 93/43/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst. 2 směrnice 93/43/EHS se tato odchylka nevztahuje na potraviny, pro které platí podrobnější pravidla Společenství o hygieně;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví odchylku od kapitoly IV bodu 2 druhého pododstavce přílohy směrnice 93/43/EHS a stanoví rovnocenné podmínky pro zajištění ochrany veřejného zdraví a bezpečnost a hygienickou nezávadnost dotyčných potravin.
Článek 2
1. Povoluje se námořní přeprava tekutých olejů a tuků bez obalu, které mají být dále zpracovány a které jsou určeny nebo mohou být použity k lidské spotřebě, v nádržích, které nejsou výlučně vyhrazeny pro přepravu potravin, za těchto podmínek:
a) pokud je olej nebo tuk přepravován v nádržích z korozivzdorné oceli nebo nádržích potažených epoxidovými pryskyřicemi nebo jejich technickými obdobami, pokud byl náklad přepravovaný v nádrži bezprostředně předtím potravinou nebo nákladem ze seznamu přijatelných předcházejících nákladů uvedených v příloze;
b) pokud je olej nebo tuk přepravován v nádrži z materiálu jiného, než je uveden v písmenu a), pokud byly tři předchozí náklady přepravované v nádržích potravinami nebo látkami ze seznamu přijatelných předcházejících nákladů uvedených v příloze.
2. V námořních plavidlech se povoluje přeprava olejů nebo tuků bez obalu, které nejsou určeny k dalšímu zpracování a které jsou určeny nebo mohou být použity k lidské spotřebě, v nádržích, které nejsou výlučně vyhrazeny pro přepravu potravin, za těchto podmínek:
a) pokud je nádrž z korozivzdorné oceli nebo je opatřena vrstvou epoxidové pryskyřice nebo její technické obdoby;
b) pokud tři předchozí náklady přepravované v nádrži byly potraviny.
Článek 3
1. Velitel námořního plavidla přepravujícího v nádržích tekuté oleje a tuky, které jsou určeny nebo mohou být použity k lidské spotřebě, musí vést přesnou dokumentaci týkající se tří předchozích nákladů přepravovaných v dotyčných nádržích a účinnosti procesu čistění provedeného mezi těmito náklady.
2. Pokud byl náklad překládán z lodi na loď, musí velitel přijímajícího plavidla uchovávat vedle dokumentace požadované v odstavci 1 přesnou dokumentaci o tom, že přeprava tekutého oleje nebo tuku bez obalu při předchozí lodní přepravě byla v souladu s článkem 2, a o účinnosti procesu čistění použitého mezi těmito náklady na předchozím plavidle.
3. Velitel plavidla musí na žádost orgánů příslušných pro úřední dozor předložit dokumentaci uvedenou v odstavcích 1 a 2.
Článek 4
Tato směrnice bude přezkoumána, pokud jeden nebo více členských států nebo Komise dospěje k názoru, že jsou nezbytné změny pro zohlednění vědeckého a technického vývoje.
V každém případě bude do jednoho roku od vstupu této směrnice v platnost přezkoumána příloha.
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. února 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 91/321/EHS o počáteční a pokračovací kojenecké výživě (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že při dané podstatě počáteční a pokračovací kojenecké výživy je třeba vyjasnit podrobné předpisy ohledně uvádění živin při označování, aby nevznikaly obtíže, které by mohly nastat při používání jiných předpisů Společenství;
vzhledem k tomu, že nové vědecké poznatky opravňují určité změny závazného základního složení počáteční a pokračovací kojenecké výživy uvedeného v přílohách I a II směrnice Komise 91/321/EHS [2], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že nukleotidy jako přirozené složky mateřského mléka jsou po mnoho let používány v členských státech a třetích zemích k doplňování počáteční a pokračovací kojenecké výživy bez jakýchkoli nežádoucích účinků; že proto neexistuje žádné oprávnění k zákazu jejich používání při výrobě této výživy;
vzhledem k tomu, že výsledkem technologického pokroku je výroba počáteční kojenecké výživy založené na částečně hydrolyzovaných bílkovinách, což může být užitečné kvůli nízkým množstvím imunoreaktivních bílkovin; že z tohoto důvodu by mělo být povoleno tvrzení o těchto zvláštních vlastnostech; že tyto výrobky jsou odlišné od dietních výrobků založených na bílkovinách s vysokým stupněm hydrolýzy používaných pro řízenou dietní výživu diagnostikovaných stavů, na které se tato směrnice nevztahuje;
vzhledem k tomu, že směrnice 91/321/EHS by proto měla být změněna;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 směrnice 89/398/EHS byla ustanovení, která by mohla nepříznivě ovlivnit veřejné zdraví, konzultována s Vědeckým výborem pro potraviny;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/321/EHS se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné maximální limity budou neprodleně stanoveny.
Mikrobiologická kritéria budou rovněž stanovena v nezbytné míře."
2. Článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 2 se písmena d) a e) nahrazují tímto:
"d) u počáteční a pokračovací kojenecké výživy využitelnou energetickou hodnotu vyjádřenou v kJ a kcal a číselně vyjádřených bílkovin, sacharidů a tuků ve 100 ml výrobku připraveného k použití;
e) u počáteční a pokračovací kojenecké výživy číselně vyjádřené průměrné množství každé minerální látky a každého vitaminu uvedených v přílohách I a II, a je-li to je vhodné, číselně vyjádřené množství cholinu, inositolu, karnitinu a taurinu ve 100 ml výrobku připraveného k použití;";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"2a. Označení může obsahovat:
a) číselně vyjádřené průměrné množství živin uvedených v příloze III, pokud se na takové uvedení nevztahuje odst. 2 písm. e) tohoto článku, ve 100 ml výrobku připraveného k použití;
b) u pokračovací kojenecké výživy kromě číselných údajů i údaje o vitaminech a minerálních látkách uvedených v příloze VIII vyjádřené jako procentní podíl tam uvedené referenční hodnoty ve 100 ml výrobku připraveného k použití, pokud množství přítomných látek jsou rovna nejméně 15 % jejich referenční hodnoty.".
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto právní a správní předpisy se použijí tak, aby
- umožnily nejpozději od 1. dubna 1997 obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- zakázaly s účinností od 31. března 1999 obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici, nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že opatření Společenství stanovená touto směrnicí nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů již stanovených směrnicí 89/398/EHS;
vzhledem k tomu, že obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti jsou používány jako součást smíšené stravy a netvoří jediný zdroj výživy kojenců a malých dětí;
vzhledem k tomu, že mezi dotyčnými výrobky existuje velká rozmanitost odrážející velmi pestrou stravu kojenců při odstavování a stravu malých dětí s ohledem na sociální a kulturní podmínky ve Společenství;
vzhledem k tomu, že základní skladba dotyčných výrobků musí odpovídat výživovým požadavkům zdravých kojenců a malých dětí, jak byly prokázány obecně přijímanými vědeckými poznatky s ohledem na výše uvedené faktory;
vzhledem k tomu, že mají být stanoveny základní výživové požadavky na skladbu dvou širokých skupin těchto výrobků, a to obilných a ostatních příkrmů;
vzhledem k tomu, že ačkoli kvůli podstatě těchto výrobků, by měl být stanoven určitý počet závazných požadavků a jiných omezení týkajících se množství vitaminů, minerálních látek a jiných živin, mohou výrobci dle uvážení takové živiny přidávat, pokud použijí výlučně látky uvedené v příloze IV této směrnice;
vzhledem k tomu, že se nejeví, že by používání výrobků, k nimž byly tyto živiny podle uvážení přidány v množstvích ve Společenství v současné době dodržovaných, vedlo u kojenců a malých dětí k nadměrnému příjmu těchto živin; že bude věnována pozornost dalšímu vývoji situace a bude-li to nezbytné, budou přijata vhodná opatření;
vzhledem k tomu, že předpisy týkající se používání přídatných látek při výrobě obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti budou stanovena ve směrnici Rady;
vzhledem k tomu, že používání nových potravinových složek bude upraveno společně pro všechny potraviny v samostatném aktu;
vzhledem k tomu, že tato směrnice odráží současné znalosti o těchto výrobcích; že o jakékoli změně umožňující inovaci na základě vědeckého a technického pokroku, bude rozhodnuto postupem stanoveným v článku 13 směrnice 89/398/EHS;
vzhledem k tomu, že s ohledem na osoby, kterým jsou tyto výrobky určeny, by měla být neprodleně stanovena nezbytná mikrobiologická kritéria a nejvyšší přípustná množství kontaminujících látek;
vzhledem k tomu, že podle článku 7 směrnice 89/398/EHS se na výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, vztahují obecná pravidla stanovená ve směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [2], naposledy pozměněné směrnicí 93/102/ES [3];
vzhledem k tomu, že tato směrnice, je-li to vhodné, přijímá a rozvádí dodatky k těmto obecným pravidlům a odchylky od nich;
vzhledem k tomu, že zejména podstata a určení výrobků, na které se vztahuje tato směrnice, vyžadují nutriční označování energetické hodnoty a základních živin, které jsou ve výrobcích obsaženy; že na druhé straně má být způsob použití uveden podle čl.
3 odst. 1 bodu 8 a článku 10 směrnice 79/112/EHS, aby se předešlo nevhodným způsobům použití, které by mohly poškodit zdraví kojenců;
vzhledem k tomu, že zatímco obecně a v souladu s pravidly pro všechny potraviny se mohou uvádět tvrzení o těchto výrobcích, která nejsou výslovně zakázaná, měly by taková tvrzení, je-li to třeba, brát v úvahu kritéria na složení stanovená v této směrnici;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 směrnice 89/398/EHS byla s Vědeckým výborem pro potraviny konzultovány předpisy, která mohou mít vliv na veřejné zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu článku 4 směrnice 89/398/EHS.
2. Tato směrnice se vztahuje na potraviny pro zvláštní výživu, které splňují zvláštní požadavky zdravých kojenců a malých dětí ve Společenství a které jsou určeny kojencům při odstavování a malým dětem jako doplněk jejich stravy nebo k jejich postupnému přizpůsobování na běžnou stravu.
Zahrnují
a) "obilné příkrmy", rozdělené do těchto čtyř skupin:
i) prosté obiloviny, které jsou nebo musí být rekonstituovány mlékem nebo jinými vhodnými výživnými tekutinami;
ii) obiloviny s přídavkem potravin bohatých na bílkoviny, které jsou nebo musí být rekonstituovány vodou nebo jinou tekutinou neobsahující bílkoviny;
iii) těstoviny, které se mají použít po vaření ve vroucí vodě nebo v jiných vhodných tekutinách;
iv) suchary a sušenky, které se mají použít buď přímo nebo po rozdrcení, s přídavkem vody, mléka nebo jiných vhodných tekutin;
b) "příkrmy pro kojence a malé děti" jiné než obilné.
3. Tato směrnice se nevztahuje na mléka určená malým dětem.
4. Pro účely této směrnice se rozumí:
- "kojenci" děti do dvanácti měsíců věku,
- "malými dětmi" děti ve věku od jednoho do tří let.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby byly výrobky uvedené v článku 1 uváděny na trh ve Společenství pouze tehdy, vyhovují-li pravidlům stanoveným v této směrnici.
Článek 3
Obilné a ostatní příkrmy musí být vyráběny ze složek, jejichž vhodnost pro zvláštní výživu kojenců a malých dětí byla prokázána obecně přijímanými vědeckými poznatky.
Článek 4
1. Obilné a ostatní příkrmy musí být v souladu s kritérii na složení, která jsou stanovena v příloze I.
2. Ostatní příkrmy popsané v příloze II musí být v souladu s kritérii na složení, která tam jsou stanovena.
Článek 5
Při výrobě obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti se mohou přidávat pouze výživové látky uvedené v příloze IV.
Do dvanácti měsíců od vstupu této směrnice v platnost budou v případě potřeby stanoveny maximální hodnoty jako doplněk hodnot již stanovených.
Kritéria pro čistotu těchto látek budou stanovena později.
Článek 6
Obilné a ostatní příkrmy nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné nejvyšší přípustné hodnoty budou stanoveny neprodleně.
Mikrobiologická kritéria budou rovněž stanovena tak, jak je to nezbytné.
Článek 7
1. Označování těchto výrobků musí kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice 79/112/EHS obsahovat tyto povinné údaje:
a) uvedení vhodného věku, od nějž se výrobek může používat vzhledem k jeho složení, struktuře a jiným zvláštním vlastnostem.
Uvedený věk nesmí být u žádného výrobku nižší než čtyři měsíce.
U výrobků doporučených pro použití od čtyř měsíců může být uvedeno, že jsou od tohoto věku vhodné, pokud nezávislé osoby kvalifikované v lékařství, výživě nebo farmacii nebo jiní odborníci odpovědní za péči o matku a dítě neradí něco jiného;
b) informace o tom, obsahuje-li výrobek lepek či nikoli, pokud uvedený věk, od nějž se výrobek může používat, je nižší než šest měsíců;
c) využitelnou energetickou hodnotu vyjádřenou v kJ a kcal a číselně vyjádřený obsah bílkovin, sacharidů a tuků ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je nabízen ke spotřebě;
d) číselně vyjádřené průměrné množství každé minerální látky a každého vitaminu, pro která byla v příloze I nebo II stanovena specifická mezní hodnota ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je nabízen ke spotřebě;
e) případně návod k vhodné přípravě a upozornění na význam dodržení tohoto návodu.
2. Označování může obsahovat
a) číselně vyjádřené průměrné množství živin uvedených v příloze IV, pokud se na tento údaj nevztahuje odst. 1 písm. d), ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a je-li to vhodné, ve stanoveném množství výrobku, jak je nabízen ke spotřebě;
b) kromě číselných údajů i údaje o vitaminech a minerálních látkách obsažených v příloze V vyjádřené jako procentní podíl tam uvedených referenčních hodnot ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je nabízen ke spotřebě, pokud množství přítomných látek jsou rovna nejméně 15 % jejich referenční hodnoty.
Článek 8
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto právní a správní předpisy se použijí tak, aby
- umožnily nejpozději od 1. října 1997 obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- zakázaly od 31. března 1999 obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 26. února 1996 o potravinách pro nízkoenergetickou výživu ke snižování hmotnosti (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že opatření Společenství stanovená touto směrnicí nepřekračují to, co je nezbytné pro dosažení cílů, které již byly stanoveny ve směrnici 89/398/EHS;
vzhledem k tomu, že výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, jsou různorodé a jsou obecně vymezeny jako výrobky určené k úplné nebo částečné náhradě celodenní stravy;
vzhledem k tomu, že tyto výrobky by měly mít takové složení, aby u osob, kterým jsou určeny, pokrývaly denní výživové požadavky na základní živiny, popřípadě aby zajišťovaly podstatnou část těchto požadavků;
vzhledem k tomu, že v poslední době bylo vyvinuto několik výrobků, které lze použít jako náhradu za malé občerstvení a které dodávají určité množství vybraných základních makro- a mikroživin; že základní složení těchto výrobků bude přijato později;
vzhledem k tomu, že navíc musí být omezena energie dodávaná výrobky, na které se vztahuje tato směrnice;
vzhledem k tomu, že obsah energie v některých výrobcích určených k úplné náhradě celodenní stravy je velmi nízký; že specifická pravidla pro tyto výrobky s velmi nízkým obsahem energie budou přijata později;
vzhledem k tomu, že tato směrnice odráží současné znalosti o těchto výrobcích; že o jakékoli změně umožňující inovaci na základě vědeckého a technického pokroku, bude rozhodnuto postupem podle článku 13 směrnice 89/398/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 směrnice 89/398/EHS mají být ustanovení týkající se látek se zvláštním výživovým účelem používaných při výrobě těchto výrobků uvedena v samostatné směrnici Komise;
vzhledem k tomu, že používání přídatných látek při výrobě těchto výrobků upraví vhodné směrnice Rady;
vzhledem k tomu, že podle článku 7 směrnice 89/398/EHS se výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, vztahují obecná pravidla stanovená směrnicí Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [2], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/102/ES [3]; že tato směrnice přijímá a rozšiřuje dodatky k těmto obecným pravidlům a odchylky od nich;
vzhledem k tomu, že zejména podstata a určení výrobků, na které se vztahuje tato směrnice, vyžadují nutriční označování energetické hodnoty a základních živin, které jsou v nich obsaženy;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 směrnice 89/398/EHS byla konzultována s Vědeckým výborem pro potraviny ustanovení, která mohou mít vliv na lidské zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu článku 4 směrnice 89/398/EHS a stanoví požadavky na složení a označování potravin pro zvláštní výživu, určených pro nízkoenergetickou výživu ke snižování hmotnosti a nabízených k prodeji jako takových.
2. Potraviny pro nízkoenergetickou výživu ke snižování hmotnosti jsou potraviny se zvláštním složením, které při použití podle návodu výrobce nahrazují úplně nebo částečně celodenní stravu.
Rozdělují se do dvou skupin:
a) výrobky nabízené k prodeji jako úplná náhrada celodenní stravy;
b) výrobky nabízené k prodeji jako náhrada jednoho nebo více jídel z celodenní stravy.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby výrobky uvedené v článku 1 směly být ve Společenství uváděny na trh pouze tehdy, pokud vyhovují pravidlům stanoveným touto směrnicí.
Článek 3
Potraviny, na které se vztahuje tato směrnice, musí být v souladu s kritérii na složení uvedenými v příloze I.
Článek 4
Veškeré jednotlivé složky, které tvoří výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), musí být při prodeji obsaženy v jednom balení.
Článek 5
1. Název, pod kterým je výrobek prodáván, zní
a) "náhrada celodenní stravy pro regulaci hmotnosti" u výrobků, na které se vztahuje čl.
1 odst. 2 písm. a);
b) "náhrada jednoho jídla pro regulaci hmotnosti" u výrobků, na které se vztahuje čl.
1 odst. 2 písm. b).
2. Označování dotyčných výrobků obsahuje kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice Rady 79/112/EHS tyto povinné údaje:
a) využitelnou energetickou hodnotu vyjádřenou v kJ a kcal a číselně vyjádřený obsah bílkovin, sacharidů a tuků ve specifikovaném množství výrobku připraveného k použití podle navrženého způsobu konzumace;
b) číselně vyjádřené průměrné množství každé minerální látky a každého vitaminu, pro něž jsou uvedeny závazné požadavky v bodě 5 přílohy I, ve specifikovaném množství výrobku připraveném k použití podle navrženého způsobu konzumace. Kromě toho se u výrobků uvedených v čl.
1 odst. 2 písm. b) rovněž uvedou údaje o vitaminech a minerálních látkách uvedených v tabulce v bodě 5 přílohy I, vyjádřené jako procentní podíl hodnot vymezených v příloze směrnice Rady 90/496/EHS [4];
c) v případě potřeby návod ke vhodné přípravě a upozornění na význam dodržení tohoto návodu;
d) zajišťuje-li výrobek při správném použití podle návodu výrobce příjem polyalkoholů v denní dávce více než 20 g, musí být připojeno upozornění, že tato potravina může mít projímavé účinky;
e) upozornění na význam dodržování přiměřeného denního příjmu tekutin;
f) u výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a):
i) upozornění, že výrobek zajišťuje veškeré základní živiny v množství přiměřeném na jeden den;
ii) upozornění, že výrobek se nemá bez porady s lékařem používat déle než tři týdny;
g) u výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) upozornění v tom smyslu, že tyto výrobky splňují očekávaný účel pouze jako součást nízkoenergetické výživy a že nezbytnou součástí takové výživy mají být i jiné potraviny.
3. Označování, reklama a obchodní úprava dotyčných výrobků nesmí obsahovat žádnou zmínku o rychlosti nebo míře úbytku hmotnosti, které mohou být výsledkem jejich používání, nebo zmínku o snížení pocitu hladu nebo zvýšení pocitu sytosti.
Článek 6
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto právní a správní předpisy musí
- povolovat uvádění výrobků vyhovujících této směrnici na trh nejpozději od 1. října 1997,
- zakazovat uvádění výrobků nevyhovujících této směrnici na trh od 31. března 1999.
Opatření uvedená v prvním pododstavci přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a články 66 a 100a této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že právní ochrana databází není v současnosti ve všech členských státech dostatečná; že pokud taková ochrana existuje, má různou podobu;
(2) vzhledem k tomu, že tyto rozdíly v právní ochraně databází zajišťované právními předpisy členských států mají přímé nepříznivé účinky na fungování vnitřního trhu, zejména na svobodu fyzických a právnických osob poskytovat produkty a služby databází a služby on-line na základě harmonizované právní úpravy v celém Společenství; že přijetím nových právních předpisů členskými státy v této oblasti, která nyní nabývá na mezinárodním významu, se mohou tyto rozdíly ještě prohloubit;
(3) vzhledem k tomu, že by měly být odstraněny stávající rozdíly, které narušují fungování vnitřního trhu, a mělo by být zamezeno vzniku nových, zatímco rozdíly, které nemají nepříznivý účinek na fungování vnitřního trhu nebo na rozvoj informačního trhu ve Společenství by neměly být odstraňovány, ani by nemělo být zamezováno jejich vzniku;
(4) vzhledem k tomu, že ochrana databází autorským právem je v členských státech poskytována v různých formách podle vnitrostátních právních předpisů a judikatury a že pokud právní rozdíly, s ohledem na rozsah a podmínky této ochrany v jednotlivých členských státech, přetrvávají, mohou taková neharmonizovaná práva duševního vlastnictví bránit volnému pohybu zboží nebo služeb v rámci Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že autorské právo představuje nadále vhodnou formu výlučného práva pro autory databází;
(6) vzhledem k tomu, že neexistuje-li harmonizovaná právní úprava nekalé soutěže ani judikatura, je třeba vydat další opatření, která by zamezila neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování obsahu databáze;
(7) vzhledem k tomu, že pořízení databází vyžaduje značné lidské, technické a finanční prostředky, zatímco je možné tyto databáze rozmnožovat nebo zpřístupňovat za zlomek nákladů potřebných k jejich samostatnému vytvoření;
(8) vzhledem k tomu, že neoprávněné vytěžování a/nebo zužitkování obsahu databáze představuje činnost, která může mít vážné hospodářské a technické důsledky;
(9) vzhledem k tomu, že databáze jsou základním nástrojem pro rozvoj informačního trhu v rámci Společenství; že tento nástroj může být rovněž využíván v mnoha dalších oblastech;
(10) vzhledem k tomu, že exponenciální nárůst informací produkovaných nebo zpracovávaných ve Společenství i na celém světě ve všech odvětvích obchodu a průmyslu vyžaduje ve všech členských státech investice do vyspělých systémů zpracování informací;
(11) vzhledem k tomu, že v současnosti existuje značná nerovnováha ve výši investic v odvětví databází jak mezi jednotlivými členskými státy, tak mezi Společenstvím a hlavními světovými producenty databází ze třetích zemí;
(12) vzhledem k tomu, že investice do moderních systémů ukládání a zpracování informací se ve Společenství uskuteční, pouze pokud bude zaveden stálý a jednotný systém na ochranu práv pořizovatelů databází;
(13) vzhledem k tomu, že na základě této směrnice jsou chráněny soubory, někdy nazývané "kompilace", děl, údajů nebo jiných prvků, které jsou uspořádány, ukládány a zpřístupňovány prostředky zahrnujícími elektronické, elektromagnetické nebo elektrooptické nebo obdobné postupy;
(14) vzhledem k tomu, že ochrana poskytovaná na základě této směrnice by měla být rozšířena i na jiné než elektronické databáze;
(15) vzhledem k tomu, že kritéria pro určení, zda bude databáze chráněna autorským právem, by měla být omezena na skutečnost, že výběr nebo uspořádání obsahu databáze představuje vlastní tvůrčí činnost autora; že se tato ochrana vztahuje na strukturu databáze;
(16) vzhledem k tomu, že pro posouzení, zda databázi lze chránit autorským právem, by se nemělo přihlížet k jiným kritériím než k jedinečnosti ve smyslu duševní tvůrčí činnosti autora a že by zejména neměla být posuzována kvalita nebo estetická hodnota;
(17) vzhledem k tomu, že "databázemi" se rozumějí soubory literárních, uměleckých, hudebních nebo jiných děl, jakož i soubory prací nebo jiných prvků, jako jsou texty, zvuky, obrazy, čísla, fakta a údaje; že se musí jednat o soubory děl, údajů nebo jiných nezávislých prvků, které jsou systematicky nebo metodicky uspořádány a mohou být jednotlivě přístupné; že z toho vyplývá, že záznam audiovizuálního, kinematografického, literárního nebo hudebního díla jako takový nespadá do oblasti působnosti této směrnice;
(18) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nedotýká svobody autorů rozhodnout se, zda a v jakém rozsahu dovolí, aby byla jejich díla zařazena do databáze a zejména, zda je jimi vyslovený souhlas výhradní či nikoli; že ochrana databází zvláštním právem není na újmu stávajících práv týkajících se obsahu databáze; že zejména v případě, že autor nebo nositel souvisejícího práva souhlasí, aby některá jeho díla nebo jiný předmět ochrany byly zařazeny do databáze na základě nevýhradní licenční smlouvy, může třetí strana užívat těchto děl nebo jiných předmětů ochrany na základě souhlasu autora nebo nositele práva souvisejícího s právem autorským, aniž by vůči němu bylo uplatněno zvláštní právo pořizovatele databáze, pokud tato díla či jiné předměty ochrany nebudou z databáze vytěženy ani zužitkovány;
(19) vzhledem k tomu, že kompilace několika záznamů provedení hudebních děl na CD zpravidla nespadá do oblasti působnosti této směrnice, jednak proto, že jako kompilace nesplňuje předpoklady pro ochranu podle autorského práva, jednak proto, že tento případ nepředstavuje dostatečně podstatný vklad, aby se na něj vztahovalo zvláštní právo;
(20) vzhledem k tomu, že ochrana podle této směrnice se může rovněž vztahovat na prvky nezbytné pro provoz nebo vyhledávání v určitých databázích, jako jsou thesaurus nebo systémy indexace;
(21) vzhledem k tomu, že ochrana poskytovaná podle této směrnice se vztahuje na databáze, v nichž jsou díla, údaje nebo jiné prvky uspořádány systematicky nebo metodicky; že tyto prvky nemusí být nezbytně ve skutečnosti hmotně uloženy v uspořádané podobě;
(22) vzhledem k tomu, že elektronické databáze ve smyslu této směrnice mohou rovněž zahrnovat zařízení jako CD-ROM a CD-I;
(23) vzhledem k tomu, že termín "databáze" nelze použít pro počítačové programy používané při pořizování nebo provozu databáze; že tyto programy jsou chráněny směrnicí Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů [4];
(24) vzhledem k tomu, že pronájem a půjčování databází v oblasti autorského práva a souvisejících práv je upraveno výlučně směrnicí Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem [5];
(25) vzhledem k tomu, že doba trvání ochrany autorského práva je již upravena směrnicí Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících [6];
(26) vzhledem k tomu, že díla chráněná autorským právem a jiné předměty ochrany chráněné právy souvisejícími s právem autorským, které jsou začleněny do databáze, zůstávají nadále chráněny příslušnými výlučnými právy a nemohou být proto začleněny do databáze nebo z ní vyňaty bez souhlasu nositele práva nebo jeho právního nástupce;
(27) vzhledem k tomu, že autorská práva k dílům a související práva k jiným předmětům ochrany začleněným do databáze nejsou nijak dotčena existencí samostatného práva k výběru nebo uspořádání těchto děl a jiných předmětů ochrany v databázi;
(28) vzhledem k tomu, že osobnostní autorská práva fyzické osoby, která vytvořila databázi, náležejí autorovi a budou vykonávána v souladu s právními předpisy členských států a s ustanoveními Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl; že taková práva nespadají do oblasti působnosti této směrnice;
(29) vzhledem k tomu, že závisí na členských státech, kterou úpravu použijí pro vytváření databáze zaměstnancem; že proto tato směrnice nebrání členským státům, aby ve svých právních předpisech stanovily, že v případě databáze, která byla vytvořena zaměstnancem při plnění jeho povinností nebo na základě pokynů zaměstnavatele, je zaměstnavatel výlučně oprávněn k výkonu všech majetkových práv k takto vytvořené databázi, není-li smluvně dohodnuto jinak;
(30) vzhledem k tomu, že výlučná práva autora by měla zahrnovat právo na určení, jakým způsobem bude dílo užito a kým, a zejména právo na kontrolu rozšiřování díla na neoprávněné osoby;
(31) vzhledem k tomu, že ochrana databází autorským právem zahrnuje rovněž zpřístupňování databází jiným způsobem než rozšiřováním rozmnoženin;
(32) vzhledem k tomu, že členské státy jsou povinny zajistit alespoň hmotnou rovnocennost svých vnitrostátních ustanovení pro případ činnosti podléhající omezením podle této směrnice;
(33) vzhledem k tomu, že otázka vyčerpání práva na rozšiřování nevzniká v případě databází on-line, které spadají do oblasti poskytování služeb; že totéž platí pro hmotnou rozmnoženinu databáze, jež byla pořízena uživatelem dané služby se souhlasem nositele práva; že na rozdíl od případu CD-ROM nebo CD-I, kde je duševní vlastnictví vázáno na hmotný podklad, tj. na zboží, představuje každá služba on-line činnost, která podléhá schválení, stanoví-li tak autorské právo;
(34) vzhledem k tomu, že jakmile se však nositel práva rozhodne zpřístupnit uživateli rozmnoženinu databáze pomocí služby on-line nebo jiným způsobem, musí být nicméně tomuto oprávněnému uživateli umožněn přístup k databázi a dána možnost užívat ji způsobem a za účelem stanoveným v licenční smlouvě uzavřené s nositelem práva, a to i když přístup a užívání vyžaduje vyhrazenou činnost;
(35) vzhledem k tomu, že by měl být sestaven seznam výjimek z vyhrazených činností, přičemž je třeba vzít v úvahu, že autorské právo ve smyslu této směrnice se vztahuje pouze na výběr a uspořádání obsahu databáze; že členským státům by měla být dána možnost stanovit tyto výjimky v konkrétních případech; že tato možnost by měla být využívána v souladu s Bernskou úmluvou a měla by být omezena na případy, kdy se výjimky týkají struktury databáze; že je třeba rozlišovat mezi výjimkami pro případ užívání pro osobní potřebu a výjimkami pro případ pořizování rozmnoženin pro osobní účely, které se týkají vnitrostátních předpisů některých členských států o poplatcích za nenahrané nosiče a za nahrávací zařízení;
(36) vzhledem k tomu, že ve smyslu této směrnice se "vědeckým výzkumem" rozumí jak oblast přírodních věd, tak i humanitních věd;
(37) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčen čl. 10 odst. 1 Bernské úmluvy;
(38) vzhledem k tomu, že nárůst užívání digitální technologie vystavuje pořizovatele databází nebezpečí, že obsah jeho databáze bude rozmnožován a elektronicky upravován bez jeho souhlasu k pořízení jiné databáze o stejném obsahu, což však nepředstavuje porušení autorského práva k uspořádání obsahu jeho databáze;
(39) vzhledem k tomu, že vedle cíle zajistit ochranu autorského práva na základě jedinečnosti výběru a uspořádání obsahu databáze je cílem této směrnice chránit pořizovatele databáze proti přisvojení výsledků z finančních a odborných vkladů při získávání a shromažďování obsahu, a to zajištěním ochrany celé databáze nebo její podstatné části proti některým činům uživatele nebo soutěžitele;
(40) vzhledem k tomu, že předmětem tohoto zvláštního práva je zajistit ochranu vkladů do pořízení, ověření nebo předvedení obsahu databáze na omezenou dobu trvání práva; že tento vklad může spočívat v poskytnutí finančních prostředků a/nebo ve vynaložení času, práce a energie;
(41) vzhledem k tomu, že cílem zvláštního práva je poskytnout pořizovateli databáze možnost zabránit neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části; že pořizovatelem databáze je osoba, která vyvine iniciativu a nese riziko za provedení vkladů; že jsou tímto z definice pořizovatele vyloučeni subdodavatelé;
(42) vzhledem k tomu, že zvláštní právo zabránit neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování se týká činnosti uživatele, která překračuje jeho legitimní práva a působí tak újmu vkladům; že právo zakázat vytěžení a/nebo zužitkování celého obsahu nebo jeho podstatné části se týká nejen vytvoření parazitujícího konkurenčního produktu, ale také každého uživatele, který svou činností způsobí z kvalitativního nebo kvantitativního hlediska závažnou újmu na vkladu;
(43) vzhledem k tomu, že v případě přenosu on-line se právo zakázat zužitkování nevyčerpá ani s ohledem na databázi ani s ohledem na hmotnou rozmnoženinu databáze nebo její část pořízenou příjemcem přenosu se souhlasem nositele práva;
(44) vzhledem k tomu, že pokud je k zobrazení obsahu databáze na obrazovce třeba trvalý nebo dočasný přenos celého obsahu nebo jeho podstatné části na jiný podklad, měl by takový úkon podléhat souhlasu nositele práva;
(45) vzhledem k tomu, že právo zakázat neoprávněné vytěžování a/nebo zužitkování neznamená v žádném případě rozšíření ochrany autorského práva na pouhá fakta nebo údaje;
(46) vzhledem k tomu, že právo zabránit neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování celých děl, údajů nebo prvků databáze či jejich podstatných částí by nemělo vést ke vzniku nového práva k těmto dílům, údajům nebo prvkům samotným;
(47) vzhledem k tomu, že v zájmu soutěže mezi dodavateli informačních produktů a služeb nesmí být ochrana zvláštním právem vykonávána způsobem, který by usnadňoval zneužití dominantního postavení, zejména s ohledem na tvorbu a rozšiřování nových produktů a služeb představujících přidanou hodnotu duševní, dokumentační, technické, hospodářské nebo obchodní povahy; a že ustanovením této směrnice tedy není dotčeno použití pravidel hospodářské soutěže Společenství a členských států;
(48) vzhledem k tomu, že cíl této směrnice, který spočívá v poskytnutí přiměřené a jednotné úrovně ochrany databází jako prostředku k zajištění odměny pro pořizovatele databáze, je odlišný od cíle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [7], která má zaručit volný pohyb osobních údajů na základě harmonizovaných pravidel stanovených na ochranu základních práv, zejména práva na soukromí, které je uznáno v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod; že ustanoveními této směrnice nejsou dotčeny právní předpisy na ochranu údajů;
(49) vzhledem k tomu, že bez ohledu na právo zamezit vytěžování a/nebo zužitkování celé databáze nebo její podstatné části by mělo být stanoveno, že pořizovatel databáze nebo nositel práva nemůže zabránit oprávněnému uživateli databáze, aby z ní vytěžil a zužitkoval nepodstatné části databáze; že uživatel nesmí přitom nepřiměřeným způsobem poškozovat oprávněné zájmy nositele zvláštního práva, nositele autorského práva ani práv souvisejících s autorským právem k dílu nebo jiným předmětům ochrany obsaženým v databázi;
(50) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost udělovat výjimky z práva zamezovat neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování podstatné části obsahu databáze v případě vytěžení pro osobní potřebu, pro účely názorného vyučování nebo vědeckého výzkumu nebo v případě, kdy se jedná o vytěžování a/nebo zužitkování pro účely veřejné bezpečnosti nebo správního či soudního řízení; že těmito opatřeními nejsou dotčena výlučná práva pořizovatele na využití databáze a že nesmějí být užita k obchodním účelům;
(51) vzhledem k tomu, že v případě, že členské státy využijí možnost povolit oprávněnému uživateli databáze vytěžení podstatné části obsahu pro účely názorného vyučování nebo vědeckého výzkumu, mohou omezit toto povolení jen na určité kategorie vzdělávacích nebo výzkumných institucí;
(52) vzhledem k tomu, že ty členské státy, které mají zvláštní právní úpravu srovnatelnou se zvláštním právem stanoveným touto směrnicí, mohou s ohledem na nové právo zachovat výjimky přiznané tradičně podle této právní úpravy;
(53) vzhledem k tomu, že důkazní břemeno týkající se dne dohotovení databáze nese pořizovatel databáze;
(54) vzhledem k tomu, že důkazní břemeno o splnění předpokladů vedoucích k závěru, že významnou změnu obsahu databáze je třeba považovat za podstatný nový vklad, nese pořizovatel databáze, která vyplyne z tohoto vkladu;
(55) vzhledem k tomu, že podstatný nový vklad, který má za následek nový běh trvání ochrany, může zahrnovat důkladné ověřování obsahu databáze;
(56) vzhledem k tomu, že právo na ochranu před neoprávněným vytěžováním a/nebo zužitkováním se uplatní pro databázi, jejímiž pořizovateli jsou státní příslušníci třetích zemí nebo osoby s obvyklým bydlištěm ve třetích zemích, nebo pro databázi pořízenou právnickou osobou, která není ve smyslu Smlouvy usazena v členském státě, pouze tehdy, poskytují-li tyto třetí země srovnatelnou ochranu databázím pořízeným státními příslušníky členského státu nebo osobami s obvyklým bydlištěm na území Společenství;
(57) vzhledem k tomu, že vedle sankcí stanovených v právu členských států při porušení autorského práva nebo jiných práv, by měly členské státy zajistit vhodné sankce proti neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování obsahu databáze;
(58) vzhledem k tomu, že vedle ochrany poskytované touto směrnicí pro strukturu databáze autorským právem a pro její obsah zvláštním právem proti neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování se v členských státech nadále používají ostatní právní předpisy členských států týkající se nabídky produktů a služeb databáze;
(59) vzhledem k tomu, že se tato směrnice nedotýká uplatňování pravidel případně stanovených v právních předpisech členských států upravujících televizní vysílání audiovizuálních programů na databáze složené z audiovizuálních děl;
(60) vzhledem k tomu, že některé členské státy v současnosti chrání autorským právem databáze, které nesplňují kritéria pro autorskoprávní ochranu podle této směrnice; že i když mohou být dotčené databáze předmětem ochrany podle práva stanoveného touto směrnicí proti neoprávněnému vytěžování a/nebo zužitkování obsahu databáze, je doba trvání ochrany podle tohoto práva výrazně kratší než doba ochrany přiznávaná podle stávající platné vnitrostátní právní úpravy; že harmonizace kritérií pro stanovení, zda bude databáze chráněna podle autorského práva, nesmí mít za následek zkrácení doby trvání ochrany, kterou nyní mají nositelé příslušných práv; že by měla být stanovena výjimka; že účinky této výjimky by se měly omezit na území dotčených členských států,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOST
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na právní ochranu databází nezávisle na jejich formě.
2. Pro účely této směrnice se "databází" rozumí soubor děl, údajů nebo jiných nezávislých prvků, které jsou systematicky nebo metodicky uspořádány a které jsou jednotlivě přístupné elektronickými nebo jinými prostředky.
3. Ochrana podle této směrnice se nevztahuje na počítačové programy používané při pořizování nebo provozování databází přístupných elektronickými prostředky.
Článek 2
Omezení oblasti působnosti
Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství upravující, na:
a) právní ochranu počítačových programů;
b) práva na pronájem a na půjčování a některá práva související s autorským právem v oblasti duševního vlastnictví;
c) dobu trvání ochrany autorského práva a některých práv s ním souvisejících.
KAPITOLA II
AUTORSKÉ PRÁVO
Článek 3
Předmět ochrany
1. Podle této směrnice jsou databáze, které způsobem výběru nebo uspořádáním obsahu představují vlastní duševní výtvor autora, chráněny jako takové podle autorského práva.
Pro určení, zda podléhají této ochraně, se neuplatní žádná další kritéria.
2. Autorskoprávní ochrana databází podle této směrnice se nevztahuje na jejich obsah a není na újmu práv k tomuto obsahu.
Článek 4
Autorství databáze
1. Autorem databáze je fyzická osoba nebo skupina fyzických osob, které databázi vytvořily, nebo připouští-li to právní předpisy členských států, právnická osoba považovaná těmito právními předpisy za nositele práva.
2. Uznávají-li právní předpisy členského státu kolektivní díla, náležejí majetková práva osobě, jíž přísluší autorské právo.
3. Je-li databáze vytvořená společně skupinou fyzických osob, jsou nositeli výlučných práv tyto osoby společně.
Článek 5
Vyhrazené činnosti
V souvislosti se způsobem vyjádření databáze, která může být předmětem ochrany autorského práva, má autor databáze výlučné právo provádět nebo povolovat
a) dočasné nebo trvalé rozmnožování celé databáze nebo její části jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
b) překlad, zpracování, úpravu a jakoukoli jinou změnu;
c) jakoukoli formu rozšiřování databáze nebo jejích rozmnoženin na veřejnost.
První prodej rozmnoženiny databáze nositelem práv nebo s jeho souhlasem ve Společenství vyčerpá právo na kontrolu opětného prodeje této rozmnoženiny ve Společenství;
d) jakékoli sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti;
e) jakékoli rozmnožování a rozšiřování, sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti výsledků činností uvedených v písmenu b).
Článek 6
Výjimky z vyhrazených činností
1. Oprávněný uživatel databáze nebo jejích rozmnoženin může vykonávat všechny činnosti uvedené v článku 5, které jsou nezbytné pro přístup k obsahu databáze a pro její obvyklé užívání tímto uživatelem, bez souhlasu autora databáze.
Je-li uživatel oprávněn užívat pouze část databáze, vztahuje se toto ustanovení jen na tuto část.
2. Členské státy mohou stanovit omezení práv uvedených v článku 5 v těchto případech:
a) rozmnožování databáze v neelektronické podobě pro osobní potřebu;
b) užívání databáze výlučně pro účely názorného vyučování nebo vědeckého výzkumu, je-li uveden pramen, v rozsahu odůvodněném sledovaným nevýdělečným účelem;
c) užívání pro účely veřejné bezpečnosti nebo správního či soudního řízení;
d) jiné výjimky z autorského práva, které jsou tradičně upraveny vnitrostátním právem, aniž jsou dotčena písmena a), b) a c).
3. V souladu s Bernskou úmluvou o ochraně literárních a uměleckých děl nelze tento článek vykládat tak, že je možné jej uplatňovat způsobem, který byl nepřiměřeně na újmu oprávněným zájmům nositele práva nebo byl v rozporu s obvyklým užíváním databáze.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ PRÁVO
Článek 7
Předmět ochrany
1. Členské státy stanoví pro pořizovatele databáze právo zabránit vytěžování a/nebo zužitkování celého obsahu databáze nebo jeho kvalitativně nebo kvantitativně podstatné části, pokud pořízení, ověření nebo předvedení tohoto obsahu potvrzuje kvalitativně a/nebo kvantitativně podstatný vklad.
2. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "vytěžováním" trvalý nebo dočasný přenos celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části na jiný podklad, a to jakýmikoli prostředky nebo jakýmkoli způsobem;
b) "zužitkováním" jakýkoli způsob zpřístupnění veřejnosti celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části rozšiřováním rozmnoženin, pronájmem, spojením on-line nebo jinými způsoby přenosu.
Prvním prodejem rozmnoženiny databáze ve Společenství nositelem práva nebo s jeho souhlasem se vyčerpá právo na kontrolu opětného prodeje této rozmnoženiny ve Společenství;
Veřejné půjčování se nepovažuje za vytěžování ani zužitkování.
3. Právo podle odstavce 1 může být převedeno, postoupeno nebo může být předmětem licenční smlouvy.
4. Právo podle odstavci 1 se uplatní nezávisle na tom, zda daná databáze podléhá ochraně podle autorského práva nebo podle jiných práv.
Uplatní se rovněž nezávisle na tom, zda obsah databáze podléhá ochraně podle autorského práva nebo podle jiných práv.
Ochranou databází podle práva podle odstavce 1 nejsou dotčena práva týkající se jejich obsahu.
5. Opakované a systematické vytěžování a/nebo zužitkování nepodstatných částí obsahu databáze, které předpokládá činnost v rozporu s obvyklým užíváním databáze nebo které neodůvodněně poškozuje oprávněné zájmy pořizovatele databáze, není dovoleno.
Článek 8
Práva a povinnosti oprávněného uživatele
1. Pořizovatel databáze, která je jakýmkoli způsobem zpřístupněna veřejnosti, nesmí bránit oprávněnému uživateli databáze ve vytěžování a/nebo zužitkování kvalitativně nebo kvantitativně nepodstatných částí jejího obsahu nezávisle na účelu využití.
Je-li oprávněný uživatel oprávněn vytěžovat a/nebo zužitkovat pouze část databáze, uplatní se tento odstavec pro tuto část.
2. Oprávněný uživatel databáze, která je zpřístupněna jakýmkoli způsobem veřejnosti, nesmí provádět úkony, které jsou v rozporu s obvyklým užíváním databáze nebo které neodůvodněně poškozují oprávněné zájmy pořizovatele databáze.
3. Oprávněný uživatel databáze, která je zpřístupněna jakýmkoli způsobem veřejnosti, nesmí způsobit újmu nositeli autorského práva nebo práva s ním souvisejícího k dílům nebo jiným předmětům ochrany obsaženým v databázi.
Článek 9
Výjimky ze zvláštního práva
Členské státy mohou stanovit, že oprávněný uživatel databáze, která je jakýmkoli způsobem zpřístupněna veřejnosti, může bez souhlasu jejího pořizovatele vytěžit nebo zužitkovat podstatnou část jejího obsahu,
a) jde-li o vytěžování obsahu neelektronické databáze pro osobní potřebu;
b) jde-li o vytěžování pro účely názorného vyučování nebo vědeckého výzkumu, je-li uveden pramen, v rozsahu odůvodněném sledovaným nevýdělečným cílem;
c) jde-li o vytěžování a/nebo zužitkování pro účely veřejné bezpečnosti nebo správního či soudního řízení.
Článek 10
Ochranná doba
1. Právo podle článku 7 vzniká dnem dohotovení databáze.
Trvá patnáct let od 1. ledna roku následujícího po dni dohotovení.
2. V případě databáze, která je zpřístupněna jakýmkoli způsobem veřejnosti před uplynutím období uvedeného v odstavci 1, trvá doba ochrany tímto právem patnáct let od 1. ledna roku následujícího po dni, kdy byla tato databáze zpřístupněna veřejnosti poprvé.
3. Jakákoli kvalitativně nebo kvantitativně podstatná změna obsahu databáze, zejména jakákoli podstatná změna vyplývající z nahromadění následných dodatků, výmazů nebo změn, jejímž výsledkem je databáze, která představuje z kvalitativního nebo kvantitativního hlediska podstatný vklad, umožňuje poskytnout databázi vyplývající z tohoto vkladu vlastní dobu ochrany.
Článek 11
Osoby oprávněné k ochraně podle zvláštního práva
1. Právo podle článku 7 se vztahuje na databáze, jejichž pořizovatel nebo nositel práv je státním příslušníkem členského státu nebo je usazen na území Společenství.
2. Odstavec 1 se rovněž vztahuje na podniky a společnosti, které jsou zřízené v souladu s právem členského státu a které mají své sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovnu ve Společenství; mají-li však tyto podniky nebo společnosti na území Společenství pouze své sídlo, musí být jejich činnost skutečně a trvale svázána s hospodářstvím členského státu.
3. Rada na návrh Komise sjedná dohody o rozšíření práva podle článku 7 na databáze, které byly vytvořeny ve třetích zemích a které nespadají do oblasti působnosti odstavců 1 a 2.
Doba ochrany rozšířená na databáze podle tohoto postupu nepřesáhne dobu ochrany podle článku 10.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Sankce
Členské státy stanoví vhodné sankce pro případ porušení práv uvedených v této směrnici.
Článek 13
Zachování ostatních ustanovení
Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy upravující zejména autorské právo, práva s ním související nebo další práva a povinnosti vztahující se na údaje, díla nebo jiné prvky začleněné do databáze, patentové právo, ochranné známky, průmyslové vzory, ochranu národního kulturního pokladu, kartelové právo a právo nekalé soutěže, obchodní tajemství, bezpečnost, informace důvěrné povahy, ochranu osobních údajů a soukromí, přístup k veřejným dokumentům a smluvní právo.
Článek 14
Časová působnost
1. Autorskoprávní ochrana podle této směrnice se uplatní i v případě databází, které byly vytvořeny přede dnem uvedeným v čl. 16 odst. 1, pokud k tomuto dni splňují požadavky této směrnice na autorskoprávní ochranu databází.
2. Bez ohledu na odstavec 1, nesplňuje-li databáze chráněná podle autorského práva v členském státě ke dni vyhlášení této směrnice kritéria způsobilosti pro autorskoprávní ochranu podle čl. 3 odst. 1 této směrnice, nemá to za následek zkrácení zbývající doby ochrany zaručené touto úpravou v členském státě.
3. Ochrana podle ustanovení této směrnice s ohledem na právo podle článku 7 se rovněž vztahuje na databáze, jejichž pořízení bylo dokončeno během patnácti let předcházejících dni uvedenému v čl. 16 odst. 1 a jež k tomuto dni splňovaly požadavky stanovené v článku 7.
4. Ochranou poskytnutou podle odstavců 1 a 3 nejsou dotčeny sjednané dohody a práva nabytá přede dnem uvedeným v těchto odstavcích.
5. V případě databáze, jejíž pořízení nebylo dokončeno během patnácti let předcházejících dni uvedenému v čl. 16 odst. 1, uplyne ochranná doba podle článku 7 patnáct let od 1. ledna roku následujícího po tomto dni.
Článek 15
Závaznost některých ustanovení
Smluvní ustanovení v rozporu s čl. 6 odst. 1 a s článkem 8 jsou od počátku neplatná.
Článek 16
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Nejpozději do konce třetího roku po dni uvedeném v odstavci 1 a poté každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice, v níž, zejména na základě zvláštních informací poskytovaných členskými státy posoudí uplatňování zvláštního práva včetně článků 8 a 9 a zejména ověří, zda uplatňování této úpravy vyvolalo zneužití dominantního postavení nebo jiné porušování volné soutěže, které by odůvodňovalo přijetí vhodných opatření včetně zavedení úpravy nucené licence.
Komise v případě potřeby předloží návrhy na přizpůsobení této směrnice vývoji v odvětví databází.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. března 1996.
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/36/ES [2], a zejména na čl.
18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by tato ustanovení měla být zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je mohli žadatelé použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že v současné době lze provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se ekotoxikologických studií účinné látky podle části A oddílu 8 přílohy II směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že v současné době lze rovněž provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající ekotoxikologických studií přípravku na ochranu rostlin podle část A oddílu 10 přílo části hy III směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíl nadepsaný 8. "Ekotoxikologické studie účinné látky" nahrazuje přílohou I této směrnice.
2. V příloze III části A se oddíly nadepsané 10. "Ekotoxikologické studie" a 11. "Shrnutí a zhodnocení oddílů 9 a 10" nahrazují přílohou II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost 1. dubna 1996.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 19. března 1996 o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 72/280/EEC ze dne 31. července 1972 o statistických zjišťováních prováděných členskými státy o mléku a mléčných výrobcích [3] byla několikrát při různých příležitostech měněna; že v zájmu transparentnosti je s ohledem na nové změny potřeba, aby byla znovu formulována opatření této směrnice;
vzhledem k tomu, že pro plnění povinností stanovených Smlouvou a předpisy Společenství o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky potřebuje Komise spolehlivé informace o produkci a spotřebě mléka a potřebuje také pravidelné, spolehlivé a aktuální informace o dodávce mléka podnikům zpracovávajícím mléko a o produkci mléčných výrobků v členských státech;
vzhledem k tomu, že je nezbytné provádět zjišťování o produkci a spotřebě mléka v zemědělských podnicích podle jednotných kritérií a podrobněji a ve všech členských státech je třeba provádět měsíční zjišťování v podnicích zpracovávajících mléko;
vzhledem k tomu, že obdržení srovnatelných výsledků vyžaduje, aby byla stanovena společná kritéria, pokud jde o rozsah zjišťování, sledované ukazatele a postup použitý při zjišťování;
vzhledem k tomu, že dosavadní zkušenosti získané při provádění uvedených ustanovení ukázaly, že by bylo užitečné tato ustanovení zjednodušit, zejména zrušením požadavku poskytování týdenních výsledků;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout odpovídající opatření s ohledem na skutečnost, že obsah bílkovin v mléce představuje stále důležitější informaci;
vzhledem k tomu, že usnadnění provádění této směrnice vyžaduje, aby pokračovala úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí, zejména ve Stálém výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeném rozhodnutím 72/279/EHS [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy:
1. zjistí u zpravodajských jednotek uvedených v článku 2 údaje specifikované v článku 4 a poskytnou Komisi výsledky za období měsíce, roku a tří let;
2. provedou roční zjišťování o produkci mléka a jeho spotřebě v zemědělských podnicích definovaných postupem podle článku 7;
3. mohou se souhlasem Komise použít údaje z jiných administrativních zdrojů.
Článek 2
Zjišťování uvedená v článku 1 se týkají:
1. společností nebo zemědělských podniků, které nakupují plnotučné mléko případně mléčné výrobky přímo od zemědělských podniků nebo od podniků uvedených v bodě 2 za účelem zpracování na mléčné výrobky;
2. podniků, které shromažďují mléko nebo smetanu a dané množství úplně nebo částečně dodávají do podniků uvedených v bodě 1, aniž by samy dále mléko zpracovávaly.
Členské státy přijmou odpovídající opatření, aby co nejvíce zabránily dvojímu započítávání výsledků.
Článek 3
1. Pro účely této směrnice se "mlékem" rozumí mléko kravské, ovčí, kozí a buvolí. Měsíční zjišťování uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. a) se týkají pouze mléka kravského a produktů vyrobených výhradně z kravského mléka.
2. Seznam mléčných výrobků pokrytých zjišťováním se stanoví postupem podle článku 7. Tento seznam může být změněn totožným postupem.
3. Standardní definice používaná pro sdělování výsledků pro různé produkty se vypracuje postupem podle článku 7.
Článek 4
1. Zjišťování uvedená v čl. 1 odst. 1 musí umožňovat přinejmenším poskytování informací uvedených v písmenech a) až c).
Dotazníky je nezbytné sestavit tak, aby se zabránilo dvojímu započítávání.
Informace se týkají:
a) měsíčně:
i) množství a obsahu tuku v získaném mléce a smetaně a obsahu bílkovin v získaném kravském mléce;
ii) množství určitých zpracovaných produktů z čerstvého mléka, které je k dispozici pro dodání, a množství některých zpracovaných mléčných výrobků;
b) ročně:
i) množství, obsahu tuku a bílkovin v mléce a smetaně, které jsou k dispozici;
ii) množství zpracovaných produktů z čerstvého mléka, které je k dispozici, a ostatních mléčných výrobků členěných podle druhů;
iii) spotřebu surovin ve formě plnotučného odstředěného mléka a množství tuků použitých při produkci mléčných výrobků;
c) jednou za tři roky (od 31. prosince 1997):
počet zjišťovaných jednotek uvedených v článku 2 členěných podle velikostních tříd.
2. S ohledem na analýzu možnosti rozšíření ročních statistických informací uvedených v písmenu b) o obsah bílkovin u hlavních mléčných výrobků provedou členské státy během tří let od vstupu této směrnice v platnost pilotní zjišťování nebo studie, pokud jde o možnost dosažení tohoto cíle.
Postupem podle článku 7 stanoví Komise v každém z těchto tří let pracovní program.
Členské státy poskytnou každoročně Komisi zprávu o provádění tohoto programu včetně dostupných statistických dat a potřebných informací za účelem její interpretace.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena ustanovení druhého pododstavce, provedou se zjišťování uvedená v čl. 1 odst. 1 ve formě úplných statistických zjišťování v případě mlékárenských podniků, které produkují alespoň 95 % kravského mléka v členském státě, tak, že bilance se odhadne na základě reprezentativních výběrových šetření nebo jiných zdrojů.
Členské státy mohou provádět měsíční zjišťování uvedená v čl. 4 odst.
1 písm. a) ve formě výběrových šetření.
V tom případě nesmí výběrová chyba přesáhnout 1 % (s intervalem spolehlivosti 68 %) z celkového objemu dodávek v členském státě
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k získání úplných a dostatečně přesných výsledků.
Předají Komisi ve formě metodické zprávy všechny informace umožňující ohodnocení přesnosti poskytnutých informací, zejména:
a) použité dotazníky;
b) opatření přijatá pro zabránění dvojího započítávání;
c) metody použité pro převedení dat obdržených z dotazníků do tabulek Společenství.
Metodické zprávy, dostupnost a spolehlivost dat a všechny další otázky týkající se provádění této směrnice se vyhodnocují jednou za rok v odpovídající pracovní skupině Stálého výboru pro zemědělskou statistiku.
První metodická zpráva se předá Komisi nejpozději koncem roku po vstupu této směrnice v platnost.
Článek 6
1. Tabulky pro přenos dat se připraví postupem podle článku 7.
Tyto tabulky mohou být změněny stejným postupem.
2. Členské státy předají výsledky uvedené v odstavci 3, které se považují za důvěrné podle vnitrostátních právních předpisů nebo pravidel v souladu s ustanoveními nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [5].
3. Členské státy zašlou Komisi co nejdříve po shromáždění údajů a nejpozději:
a) do 45 dnů po konci sledovaného měsíce měsíční výsledky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a);
b) v červnu následujícím po sledovaném roce:
- roční výsledky uvedené v čl. 4 odst. 12 písm. b);
- zprávu o provádění uvedenou v čl. 4 odst. 2;
c) v září následujícím po sledovaném roce výsledky uvedené v čl. 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 písm. c).
4. Komise shrne informace zaslané členskými státy a oznámí jim celkové výsledky.
Článek 7
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Výboru pro zemědělskou statistiku (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od data, kdy byl návrh Radě odkázán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
Do 1. července 1999 předloží Komise Radě zprávu o zkušenostech získaných při provádění této směrnice. Současně předá zejména výsledky analýzy uvedené v čl.
4 odst. 2 a případně přiloží návrhy, pokud jde o poslední sledované období.
Článek 9
1. Směrnice 72/280/EHS se zrušuje od 1. ledna 1997.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnice.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení
kterou se mění některé směrnice Rady o uvádění osiva a sadby na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 21a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [2], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 20a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 40a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na základě vývoje vědeckých a technických znalostí by z níže uvedených důvodů měly být změněny směrnice 66/401/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS;
vzhledem k tomu, že stávající mezinárodní pravidla, zejména pravidla Mezinárodní asociace pro testování osiv a Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, byla změněna, pokud se týče maximální hmotnosti partie osiva některých druhů; že se jeví vhodné, aby Společenství tuto úpravu přijalo;
vzhledem k tomu, že maximální hmotnost partie osiva stanovená předpisy Společenství by měla být pro některé druhy změněna přiměřeně;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze III sloupci 2 tabulky směrnice 66/401/EHS se číslo "20" nahrazuje číslem "25" v případě:
- Lupinus albus,
- Lupinus angustifolius,
- Lupinus luteus,
- Pisum sativum,
- Vicia faba a
- Vicia sativa.
Článek 2
V příloze III sloupci 2 tabulky směrnice 69/208/EHS se číslo "20" nahrazuje na všech místech číslem "25" a u Carthamus tinctorius se číslo "10" nahrazuje číslem "25".
Článek 3
V příloze III směrnice 70/458/EHS se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Nejvyšší hmotnost jedné partie osiva
c)Semena o velikosti menší než pšeničné zrno _BAR_ 10 t. _BAR_
Maximální hmotnost partie nemůže překročit 5 %."
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. července 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/157/EHS o přípustné hladině akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/54/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/157/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/97/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/157/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na uvedenou směrnici;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že vzhledem k současnému technickému vývoji motorů je třeba dále upřesnit a vyjasnit zkušební postup, zejména u těžkých vozidel, z hlediska proveditelnosti a reprodukovatelnosti takových zkoušek;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Články směrnice 70/157/EHS se mění takto:
- poslední slova článku 1 se nahrazují tímto: "…kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů.",
- v čl. 2 druhé odrážce a v čl. 2a odst. 2 se slova "ve smyslu článku 9a" nahrazují slovy "ve smyslu článku 2",
- v článku 3 se slova "požadavků přílohy" nahrazují slovy "požadavků příloh".
2. Přílohy směrnice 70/157/EHS se mění podle přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1996 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku nebo výfukového systému
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo výfukového systému, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo zakázat prodej nebo uvedení do provozu výfukového systému,
pokud vozidlo nebo výfukový systém splňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1997 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- musí odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se jeho přípustné hladiny akustického tlaku nebo pro typ výfukového systému, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, mohou členské státy nadále udělovat ES schválení typu a dovolovat prodej a uvádění do provozu výfukových systémů určených jako náhradní díly podle předchozích znění směrnice 70/157/EHS, pokud tyto výfukové systémy
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 29. března 1996, kterou se mění směrnice Komise 94/54/ES o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 79/112/EHS, při označování určitých potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 94/54/ES ze dne 18. prosince 1994 o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 79/112/EHS, při označování určitých potravin [3] obsahuje seznam potravin, jejichž označení musí obsahovat jeden nebo více dalších údajů;
vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je doplnit uvedenou přílohu, pokud jde o potraviny obsahující náhradní sladidla;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozsah a účinky navržené činnosti nejsou opatření Společenství zaváděná touto směrnicí pouze nutná, ale jsou nezbytná, má-li být dosaženo stanovených cílů; vzhledem k tomu, že uvedených cílů nelze dosáhnout na úrovni jednotlivých členských států; vzhledem k tomu, že kromě toho směrnice 94/35/ES již stanoví opatření k dosažení takových cílů na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že s cílem poskytnout spotřebiteli odpovídající informace, musí označování potravin obsahujících náhradní sladidla nést v tomto smyslu podrobné údaje;
vzhledem k tomu, že kromě toho by mělo být rovněž uvedeno varování při označování potravin obsahujících určité skupiny náhradních sladidel;
vzhledem k tomu, že v souladu s postupem podle článku 17 směrnice 79/112/EHS a článku 7 směrnice 94/35/ES byl návrh této směrnice předložen Stálému výboru pro potraviny; vzhledem k tomu, že výbor nebyl schopen vyjádřit své stanovisko; vzhledem k tomu, že podle stejného postupu předložila Komise Radě návrh týkající se opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 94/54/ES se doplňuje takto:
"Druh nebo skupina potraviny _BAR_ Údaje _BAR_
Článek 2
Členské státy provedou do 1. července 1996 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:
- byl nejpozději 1. července 1996 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- byl s účinkem od 1. ledna 1997 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.
Neprodleně o tom informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo tyreostatickým účinkem a beta-sympatomimetik v chovech zvířat a o zrušení směrnic 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 81/602/EHS [4] zakazuje některé látky s hormonálním účinkem a některé látky s tyreostatickým účinkem a že směrnice 88/146/EHS [5] zakazuje používání některých látek s hormonálním účinkem v chovech zvířat, avšak připouští výjimky;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 88/299/EHS [6] stanoví podmínky pro udělení výjimek podle článku 7 směrnice 88/146/EHS ze zákazu obchodování s některými kategoriemi zvířat a jejich masem;
(3) vzhledem k tomu, že některé látky s tyreostatickým, estrogenním, androgenním nebo gestagenním účinkem mohou být na základě reziduí, která zanechávají v mase a jiných potravinách živočišného původu, nebezpečné pro spotřebitele a nepříznivě ovlivňovat kvalitu potravin živočišného původu;
(4) vzhledem k tomu, že v chovech zvířat se nezákonně používají nové látky s anabolickým účinkem, jako např. beta-sympatomimetika pro stimulaci růstu a užitkovosti zvířat;
(5) vzhledem k tomu, že výsledky šetření provedených Komisí v členských státech v letech 1990–1992 ukazují, že beta-sympatomimetika jsou v oblasti chovů zvířat k dispozici v širokém měřítku, což usnadňuje jejich nezákonné používání;
(6) vzhledem k tomu, že nevhodné používání beta-sympatomimetik může vážně ohrozit lidské zdraví; vzhledem k tomu, že v zájmu spotřebitele je třeba zakázat držení, podávání zvířatům jakéhokoliv druhu, jakož i uvádění beta-sympatomimetik na trh za tímto účelem; vzhledem k tomu, že dále je třeba zakázat držení, podávání zvířatům jakéhokoliv druhu a uvádění stilbenů a tyreostatických látek na trh a regulovat používání dalších látek;
(7) vzhledem k tomu, že podávání léčiv na bázi beta-sympatomimetik může být povoleno pro přísně definované léčebné účely u některých kategorií skotu, koňovitých a zvířat v zájmovém chovu;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby všichni spotřebitelé mohli získat maso a potraviny pocházející z masa za stejných nabídkových podmínek a aby tyto výrobky vyhovovaly co nejvíce jejich požadavkům a očekáváním; vzhledem ke spotřebitelské citlivosti může tento přístup vést jedině ke vzrůstu spotřeby těchto výrobků;
(9) vzhledem k tomu, že je třeba pokračovat v uplatňování zákazu používání látek s hormonálním účinkem pro krmné účely; vzhledem k tomu, že použití některých látek k léčebným nebo zootechnickým účelům může být povoleno, je však třeba přísné kontroly, aby se zabránilo jejich zneužití;
(10) vzhledem k tomu, že ochranné lhůty nejsou na úrovni Společenství sjednoceny a mezi členskými státy se vyskytují značné rozdíly, zejména u schválených veterinárních léčiv obsahujících hormonální látky nebo beta-sympatomimetika; vzhledem k tomu, že ve snaze o sjednocení by měly být u těchto léčiv stanoveny maximální ochranné lhůty;
(11) vzhledem k tomu, že je nutné živá zvířata, takto ošetřená z léčebných nebo zootechnických důvodů, a maso těchto zvířat zásadně vyloučit z obchodování, protože by byla ohrožena efektivita kontrolního plánu jako celku; vzhledem k tomu, že pro obchodování s chovnými zvířaty a s chovnými zvířaty na konci jejich reprodukčního života ve Společenství a pro dovoz těchto zvířat do Společenství ze třetích zemí mohou být za určitých podmínek stanoveny výjimky z tohoto zákazu;
(12) vzhledem k tomu, že tyto výjimky mohou být povoleny, jsou-li poskytnuty dostatečné záruky pro to, aby se zabránilo ohrožení volné soutěže; vzhledem k tomu, že tyto záruky se týkají přípravků, které mohou být použity, podmínek pro jejich použití a kontrol dodržování těchto podmínek, zejména vzhledem k nezbytné ochranné lhůtě;
(13) vzhledem k tomu, že na dodržení opatření vyplývajících z této směrnice musí být účinně dohlíženo;
(14) vzhledem k tomu, že by měly být zrušeny směrnice 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS;
(15) vzhledem k tomu, že pro účinný boj ve všech členských státech proti případnému nezákonnému používání přípravků zvyšujících růst a produktivitu chovu je třeba akce organizovat na úrovni Společenství;
(16) vzhledem k tomu, že 18. ledna 1996 Evropský parlament vyzval Komisi a Radu, aby i nadále bránily dovozu masa ošetřeného hormony do Společenství, požádal o zachování úplného zákazu používání prostředků pro zvýšení růstu v chovech zvířat a vyzval Radu, aby za tímto účelem neodkladně přijala návrh Komise, ke kterému vydal svoje stanovisko 19. dubna 1994;
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Pro účely této směrnice se použijí definice pro maso a masné výrobky uvedené ve směrnicích 64/433/EHS [7], 71/118/EHS [8], 77/99/EHS [9] a 91/495/EHS [10], pro produkty vodního hospodářství ve směrnici 91/493/EHS [11] a pro veterinární léčiva ve směrnicích 81/851/EHS [12] a 81/852/EHS [13].
2. Kromě toho se rozumí:
a) "hospodářskými zvířaty" domácí druhy zvířat – skot, prasata, ovce, kozy, lichokopytníci, drůbež a králíci, jakož i volně žijící zvířata jmenovaných druhů a volně žijící přežvýkavci, kteří byli odchováni v hospodářství;
b) "léčebným ošetřením" podání – podle článku 4 této směrnice – schválené látky jednotlivému hospodářskému zvířeti vyšetřenému veterinárním lékařem k ošetření poruch plodnosti – zahrnujících přerušení nežádoucí březosti – a v případě beta-sympatomimetik ke zmírnění kontrakcí dělohy u krav při porodu, k ošetření poruch dýchání a ke zmírnění kontrakcí dělohy u koňovitých, chovaných pro jiné než jatečné účely;
c) "zootechnickým ošetřením" podání:
i) jakékoliv látky povolené podle článku 5 této směrnice jednotlivému hospodářskému zvířeti k synchronizaci říje nebo k přípravě dárkyň a příjemkyň pro implantaci embryí, po vyšetření zvířete veterinárním lékařem, nebo podle článku 5 odstavce 2 na jeho odpovědnost;
ii) v případě živočichů vodního hospodářství skupině chovných zvířat k sexuální inverzi na předpis veterinárního lékaře a na jeho odpovědnost;
d) "nezákonným ošetřením" použití neschválených látek nebo přípravků, nebo použití látek nebo přípravků schválených právními předpisy Společenství, ale k jiným účelům a za jiných podmínek, než právní předpisy Společenství stanoví.
Článek 2
Členské státy zakážou:
a) uvádět na trh stilbeny, stilbenové deriváty, jejich soli a estery, stejně jako tyreostatika, k podávání všem druhům zvířat;
b) uvádět na trh beta-sympatomimetika k podávání zvířatům, jejichž maso a produkty jsou určeny pro lidskou spotřebu, a to k jiným účelům, než je uvedeno v čl. 4 bodě 2.
Článek 3
Členské státy zakážou:
a) podávat látky s tyreostatickým, estrogenním, androgenním, nebo gestagenním účinkem v jakékoliv formě, jakož i beta-sympatomimetika hospodářským zvířatům nebo živočichům vodního hospodářství;
b) držet v hospodářství zvířata uvedená v písmenu a), pokud nejsou pod úředním dohledem, uvádět na trh nebo porážet pro lidskou spotřebu hospodářská zvířata nebo živočichy vodního hospodářství, kteří obsahují látky uvedené v písmenu a) nebo u kterých byla prokázána přítomnost těchto látek, pokud nelze prokázat, že dotyčná zvířata byla ošetřena v souladu s články 4 nebo 5;
c) uvádět na trh pro lidskou spotřebu vodní živočichy, kterým byly podány látky uvedené v písmenu a), jakož i výrobky pocházející z těchto živočichů;
d) uvádět na trh maso zvířat uvedených v písmenu b);
e) zpracovávat maso uvedené v písmenu d).
Článek 4
Odchylně od článků 2 a 3 mohou členské státy povolit:
1. podávat hospodářským zvířatům za léčebným účelem 17–betaestradiol, testosteron a progesteron nebo deriváty těchto látek, které mohou být po resorpci v místě aplikace lehce převedeny zpět na výchozí sloučeniny hydrolýzou.
Veterinární léky použité k léčebnému ošetření musí splňovat požadavky pro uvádění na trh stanovené směrnicí 81/851/EHS a smí být podávány pouze veterinárním lékařem injekčně, nebo ve formě vaginálních spirál k ošetření ovariální dysfunkce, a to pouze jednoznačně identifikovaným hospodářským zvířatům, v žádném případě ne implantací.
Ošetření identifikovaných zvířat musí odpovědný veterinární lékař zaregistrovat.
Tento veterinární lékař musí do registru, který má vyhovovat smyslu směrnice 81/851/EHS, zaznamenat přinejmenším následující údaje:
- druh ošetření,
- druh povoleného přípravku,
- datum ošetření,
- totožnost ošetřeného zvířete.
Registr musí být příslušnému orgánu na vyžádání zpřístupněn;
2. podávat pro léčebné účely schválená veterinární léčiva obsahující:
i) allyltrenbolon, podávaný orálně, nebo beta-sympatomimetika koňovitým a zvířatům v zájmovém chovu, pokud jsou podávána v souladu s návodem výrobce;
ii) beta-sympatomimetika v injekční formě k zmírnění kontrakcí dělohy u krav při porodu;
Tyto látky musí podávat pouze veterinární lékař, nebo v případě veterinárních léčiv uvedených v bodě i) se podávají jen pod jeho přímou odpovědností; odpovědný veterinární lékař zanese toto ošetření do registru, přičemž zaznamená nejméně údaje uvedené v bodě 1.
Chovatelům je zakázáno držení veterinárních léčiv obsahujících beta-sympatomimetika, která jsou použitelná pro zmírnění kontrakcí dělohy.
Bez újmy prvního pododstavce bodu 2 ii) je však léčebné ošetření zakázáno v případě užitkových zvířat, včetně chovných zvířat na konci jejich reprodukčního života.
Článek 5
Členské státy mohou – odchylně od čl. 3 písm. a) a aniž je dotčen článek 2 – povolit, pro účely zootechnického ošetření, podávat hospodářským zvířatům veterinární léčiva s estrogenním, androgenním nebo gestagenním účinkem, která jsou schválena v souladu se směrnicemi 81/851/EHS a 81/852/EHS.
Tato veterinární léčiva musí podávat veterinární lékař jednoznačně identifikovaným zvířatům; ošetření musí být odpovědným veterinárním lékařem zaregistrováno v souladu s čl. 4 bodem 1.
Členské státy však mohou povolit, aby synchronizace říje, jakož i příprava dárkyň a příjemkyň pro implantaci embryí nebyla provedena přímo veterinárním lékařem, ale pouze na jeho odpovědnost.
Pokud jde o živočichy vodního hospodářství, rybí násada může být během prvních tří měsíců ošetřena za účelem sexuální inverze veterinárními léčivy s androgenním účinkem, schválenými v souladu se směrnicemi 81/851/EHS a 81/852/EHS.
V případech uvedených v tomto článku vystaví veterinární lékař jednorázový předpis, kde upřesní příslušné ošetření a množství požadovaného přípravku a předepsané přípravky zaznamená do registru.
Zootechnické ošetření je však zakázáno v případě užitkových zvířat, včetně období výkrmu chovných zvířat na konci jejich reprodukčního života.
Článek 6
1. Hormonální přípravky a beta-sympatomimetika, jejichž podávání hospodářským zvířatům je povoleno v článcích 4 a 5, musí vyhovovat požadavkům směrnic 81/851/EHS a 81/852/EHS.
2. Přesto však nesmí být podle odstavce 1 povoleny:
a) tyto hormonální přípravky:
i) přípravky s depotním účinkem;
ii) přípravky s ochrannou lhůtou delší než 15 dní po konci ošetření;
iii) přípravky:
- které byly schváleny podle předpisů, jež předcházely změně provedené nařízením č. 2309/93 (EHS) [14],
- u nichž nejsou známy podmínky použití,
- pro které nejsou známy reagencie, ani analytické přístroje pro zjišťování přítomnosti reziduí v množství překračujícím povolené limity,
b) veterinární léčiva obsahující beta-sympatomimetika s ochrannou lhůtou po konci ošetření delší než 28 dnů.
Článek 7
1. Členské státy mohou pro obchodní účely povolit uvádět na trh chovná zvířata a chovná zvířata na konci jejich reprodukčního života, která byla během posledního období chovu ošetřena podle článků 4 a 5, dále mohou povolit použití razítka Společenství pro maso těchto zvířat, jestliže byly dodrženy podmínky stanovené v článcích 4 a 5 a minimální ochranné lhůty stanovené v čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu ii) nebo písm. b), nebo ochranné lhůty, které jsou v souladu s povolením k uvádění na trh.
Přesto však je možné před uplynutím ochranné lhůty obchodovat s vysoce hodnotnými koňmi – zejména závodními, sportovními nebo cirkusovými, nebo koňmi určenými k plemenitbě či pro výstavy, včetně evidovaných koňovitých – kterým byla z důvodů jmenovaných v článku 4 podána veterinární léčiva, která obsahují allyltrenbolon nebo beta-sympatomimetika, pokud splňují podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách tato zvířata doprovázejících.
2. Maso nebo produkty ze zvířat, kterým byly podány látky s estrogenním, androgenním nebo gestagenním účinkem nebo beta-sympatomimetika v souladu s ustanovením výjimek tétosměrnice, smějí být uváděny na trh pro lidskou spotřebu, pokud byla dotyčná zvířata ošetřena veterinárními léčivy vyhovujícími požadavkům článku 6 a pokud byly dodrženy ochranné lhůty před porážkou zvířete.
Článek 8
Členské státy zajistí, aby:
1. látky uvedené v článku 2 a v čl. 3 písm. a) byly při dovozu, výrobě, skladování, distribuci, prodeji a použití výlučně ve vlastnictví osob oprávněných podle vnitrostátních předpisů v souladu s článkem 1 směrnice 90/676/EHS [15];
2. navíc ke kontrolám stanoveným ve směrnicích o uvádění různých dotyčných přípravků na trh, byly příslušnými vnitrostátními orgány bez předchozího oznámení prováděny úřední kontroly stanovené v článku 11 směrnice 96/23/ES [16] za účelem zjištění:
a) držení nebo přítomnosti látek nebo přípravků zakázaných podle článku 2, které by byly určeny k podávání zvířatům pro účely výkrmu;
b) nezákonného ošetření zvířat;
c) nedodržení ochranných lhůt stanovených v článku 6;
d) nedodržení omezení podle článků 4 a 5 při používání některých látek nebo přípravků;
3. vyšetření za účelem zjištění přítomnosti:
a) látek uvedených v bodě 1 ve zvířatech, v napájecí vodě pro zvířata a na všech místech, na kterých jsou zvířata odchovávána nebo ustájena;
b) reziduí výše uvedených látek v živých zvířatech, v jejich exkrementech, tělních tekutinách, tkáních a produktech;
bylo prováděno v souladu s přílohami III a IV směrnice 96/23/ES;
4. pokud se při kontrolách prováděných podle bodů 2 a 3 zjistí:
a) přítomnost látek nebo přípravků, jejichž používání nebo držení je zakázáno, nebo přítomnost reziduí látek, jejichž přítomnost prokazuje nezákonné ošetření – byly takové látky nebo přípravky zabaveny a aby ošetřená zvířata nebo jejich maso byly umístěny pod úřední dozor do doby, než se uplatní příslušné sankce;
b) nesplnění požadavků bodu 2 písm. b) a c) – příslušný orgán přijal náležitá opatření odpovídající závažnosti porušení předpisů.
Článek 9
Aniž je dotčena směrnice 81/851/EHS musí podniky kupující nebo vyrábějící látky s tyreostatickým, estrogenním, androgenním nebo gestagenním účinkem a beta-sympatomimetika, podniky, které mají povolení jakéhokoliv druhu pro prodej takových látek, dále podniky, které kupují farmaceutické přípravky a veterinární léčiva nebo které je z těchto látek vyrábějí, vést registr, ve kterém jsou uvedena v chronologickém pořadí množství vyrobená nebo zakoupená a množství prodaná nebo použitá k výrobě farmaceutických přípravků a veterinárních léčiv a jména osob, kterým byla tato množství prodána nebo od kterých byla koupena.
Výše uvedené informace musí být příslušnému orgánu na vyžádání zpřístupněny, v případě počítačových záznamů ve formě výtisku.
Článek 10
Tam, kde výsledky kontrol provedených v členském státě ukážou, že požadavky této směrnice v zemi původu zvířat nebo výrobku nejsou splněny, příslušný orgán tohoto členského státu použije směrnici Rady 89/608/EHS [17] ze dne 21. listopadu 1989 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného používání veterinárních a zootechnických právních předpisů.
Článek 11
1. Třetí země, jejichž právní předpisy povolují uvádění na trh a podávání stilbenů, stilbenových derivátů, jejich solí a esterů, nebo tyreostatických látek pro podávání zvířatům všech druhů, nesmí být podle právních předpisů Společenství zahrnuty do žádného seznamu zemí, ze kterých povolují členské státy dovoz hospodářských zvířat, živočichů vodního hospodářství, nebo masa nebo výrobků z těchto živočichů.
2. Členské státy zakážou ze třetích zemí uvedených na některém ze seznamů podle odstavce 1 také dovoz:
a) hospodářských zvířat a živočichů vodního hospodářství:
i) jimž byly podány v jakékoliv formě přípravky nebo látky uvedené v čl. 2 bodě a);
ii) jimž byly podány látky nebo přípravky uvedené v bodě (a) článku 3, pokud tyto látky nebo přípravky nebyly podány v souladu s ustanoveními a požadavky stanovenými v článcích 4, 5 a 7 a nebyly dodrženy mezinárodně doporučené ochranné lhůty;
b) masa nebo výrobků pocházejících ze zvířat, jejichž dovoz je zakázán podle písmene a).
3. Přesto však chovná zvířata a chovná zvířata na konci svého reprodukčního života, nebo maso z nich, smějí být dovezeny ze třetích zemí, pokud tyto země poskytnou záruky alespoň rovnocenné zárukám stanoveným touto směrnicí, které byly stanoveny postupem podle článku 33 směrnice 96/23/ES pro použití kapitoly V uvedené směrnice.
4. Kontroly dovozů ze třetích zemí se provádějí v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. c) směrnice Rady 91/496/EHS [18] ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS, s čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 90/675/EHS [19] ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí.
Článek 12
Rada může na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou přechodná opatření, nezbytná k zavedení režimu stanoveného touto směrnicí.
Článek 13
1. Směrnice 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS se zrušují ode dne 1. července 1997.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou v příloze.
Článek 14
1. Členské státy uvedou do 1. července 1997 včetně sankcí v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí, a pro beta-sympatomimetika nejpozději do 1. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Až do provedení ustanovení této směrnice, pokud jde o beta-sympatomimetika, se nadále v této oblasti používají vnitrostátní předpisy při dodržování obecných ustanovení Smlouvy.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že prostřednictvím směrnice 96/22/ES [4] rozhodla Rada o zachování zákazu používání některých látek s hormonálními nebo thyreostatickými účinky a rozšířila jej na betamimetika s anabolickým účinkem;
(2) vzhledem k tomu, že 9. března 1995 Evropský parlament zdůraznil mimo jiné skutečnost, že Společenství naléhavě potřebuje účinný a jednotný systém kontrol, a požádal členské státy o zesílení dozoru a kontrol zaměřených na používání zakázaných látek v mase;
(3) vzhledem k tomu, že prostřednictvím směrnice 85/358/EHS [5] přijala Rada určitá pravidla o zjišťování a kontrole látek s hormonálními nebo thyreostatickými účinky; že je namístě rozšířit tato pravidla na další látky, které se používají v chovatelství ke stimulaci růstu a produktivity hospodářských zvířat nebo z léčebných důvodů a které by se kvůli jejich reziduím mohly projevit jako nebezpečné pro spotřebitele;
(4) vzhledem k tomu, že prostřednictvím směrnice 86/469/EHS [6] přijala Rada určitá pravidla o sledování určitého počtu reziduí látek s farmakologickým účinkem či kontaminantů ze životního prostředí v hospodářských zvířatech a v čerstvém mase získávaném z těchto zvířat; že je namístě rozšířit toto sledování na další živočišné druhy a na veškeré živočišné produkty určené k lidské spotřebě;
(5) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990 o postupu Společenství při stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčiv v potravinách živočišného původu [7] stanoví ve svých přílohách limity pro některá veterinární léčiva;
(6) vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství o kontrole reziduí v mase nejsou dostatečně jasné a dávají možnost různých interpretací v jednotlivých členských státech;
(7) vzhledem k nutnosti posílit kontroly prováděné jednotlivými členskými státy a v jednotlivých členských státech;
(8) vzhledem k tomu, že producenti i ostatní subjekty působící v oblasti chovatelství by měli v budoucnosti převzít větší odpovědnost za jakost a nezávadnost masa určeného pro lidskou spotřebu;
(9) vzhledem k tomu, že by do rezortních předpisů o některých skupinách produktů měla být začleněna pravidla o zvláštních sankcích proti chovatelům nerespektujícím právní předpisy Společenství, týkající se zejména zákazu používání určitých hormonálních látek či látek s anabolickým účinkem;
(10) vzhledem k tomu, že podle článku 4 směrnice 71/118/EHS [8] mají členské státy zajistit, aby byla zjišťována přítomnost reziduí látek s farmakologickým účinkem, jejich derivátů či dalších látek, které by se mohly dostat do drůbežího masa a které by mohly způsobit, že by požívání čerstvého drůbežího masa mohlo být nebezpečné nebo škodlivé pro lidské zdraví;
(11) vzhledem k tomu, že směrnice 91/493/EHS [9] požaduje, aby členské státy zavedly systém dozoru ke zjišťování přítomnosti kontaminantů ve vodním prostředí;
(12) vzhledem k tomu, že směrnice 92/46/EHS [10] stanoví, že nejpozději do 30. června 1993 musí členské státy Komisi předložit vnitrostátní opatření ke zjišťování reziduí v syrovém mléce, tepelně ošetřeném mléce a v mléčných výrobcích s tím, že se budou zjišťovat rezidua uvedená v části A skupině III a v části B skupině II přílohy I směrnice 86/469/EHS,
(13) vzhledem k tomu, že směrnice 89/437/EHS [11] požaduje, aby členské státy zajistily provádění kontrol vaječných výrobků na přítomnost reziduí látek s farmakologickým a hormonálním účinkem, antibiotik, pesticidů, čisticích prostředků a dalších látek, které jsou škodlivé nebo mohou pozměnit organoleptické vlastnosti či být příčinou toho, že se požívání vaječných výrobků stane nebezpečným či škodlivým pro lidské zdraví,
(14) vzhledem k tomu, že směrnice 92/45/EHS [12] požaduje, aby členské státy rozšířily své plány zjišťování přítomnosti reziduí tak, aby kontrolám podléhalo v nezbytné míře i maso z volně žijící zvěře a aby tak pomocí namátkových kontrol byla zjišťována přítomnost kontaminantů v životním prostředí a aby byli do těchto kontrol zahrnouti i králíci a farmová zvěř,
(15) vzhledem k tomu, že má-li být ve všech členských státech veden účinný boj proti protiprávnímu používání stimulátorů růstu a produktivity v chovatelství, musí být příslušné kroky organizovány na úrovni Společenství,
(16) vzhledem k tomu, že systémy samoregulace, uplatňované seskupeními producentů, mohou sehrát významnou úlohu v boji proti protiprávnímu používání růstových stimulátorů; že z hlediska spotřebitele je zásadním požadavkem, aby tyto systémy dostatečně zaručovaly nepřítomnost těchto stimulátorů a že k ochraně a podpoře těchto systémů je zapotřebí celoevropského přístupu;
(17) vzhledem k tomu, že za tímto účelem je vhodné pomoci seskupením producentů vyvinout a zdokonalit systémy samoregulace, které mají být zárukou toho, že jejich maso neobsahuje žádné nepovolené látky či přípravky;
(18) vzhledem k tomu, že je nezbytné objasnit určitý počet ustanovení ve směrnicích 86/469/EHS a 85/358/EHS a v rozhodnutích 89/187/EHS [13] a 91/664/EHS [14] v zájmu účinného provádění kontrol a zjišťování reziduí v rámci Společenství; že za účelem neprodleného a jednotného provádění stanovených kontrol by stávající ustanovení a změny měly být uspořádány v jediném textu, kterým se zrušují výše uvedené právní akty,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1 Oblast působnosti a definice
Článek 1
Tato směrnice stanoví kontrolní opatření vztahující se na látky a skupiny reziduí uvedené v příloze I.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené ve směrnici 96/22/ES.
Kromě toho se:
a) "nepovolenou látkou či přípravkem" rozumí látka či přípravek, jejichž podávání nějakému zvířeti je právními předpisy Společenství zakázáno;
b) "protiprávním ošetřením" rozumí použití nepovolených látek či přípravků nebo použití látek či přípravků povolených právními předpisy Společenství k jiným účelům nebo za podmínek odlišných od podmínek stanovených právními předpisy Společenství nebo případně jednotlivými vnitrostátními právními předpisy;
c) "reziduem" rozumí reziduum látek s farmakologickým účinkem, jejich metabolitů, jakož i reziduum jiných látek přecházejících do živočišných produktů a způsobilých poškodit lidské zdraví;
d) "příslušným orgánem" rozumí ústřední orgán členského státu s působností ve veterinární oblasti nebo jakýkoli jiný orgán, na nějž byla tato působnost přenesena;
e) "úředním vzorkem" rozumí vzorek odebraný příslušným orgánem, který je za účelem vyšetření na přítomnost reziduí či látek uvedených v příloze I opatřen jednak specifikací druhu, povahy, množství i metody odběru a jednak identifikací pohlaví zvířete a původu zvířete či živočišného produktu;
f) "schválenou laboratoří" rozumí laboratoř schválená příslušným orgánem členského státu k vyšetření úředního vzorku, které by mělo odhalit přítomnost reziduí;
g) "zvířetem" rozumí všichni živočichové patřící mezi druhy, na které se vztahuje směrnice 90/425/EHS [15];
h) "šarží zvířat" rozumí skupina zvířat téhož druhu a téhož stáří, chovaná v tomtéž hospodářství, ve stejné době a za stejných chovných podmínek;
i) "betamimetikem" rozumí mimetikum betaadrenoceptoru.
KAPITOLA II Plány dozoru na zjišťování přítomnosti reziduí či látek
Článek 3
Dozor nad odvětvím živočišné produkce a prvotních produktů živočišného původu za účelem zjištění přítomnosti reziduí a látek uvedených v příloze I v živých zvířatech, jejich výkalech a biologických tekutinách, jakož i v živočišných tkáních a produktech, v krmivech a ve vodě určené k napájení zvířat musí být prováděn v souladu s touto kapitolou.
Článek 4
1. Členské státy svěřují určitému útvaru státní správy nebo určitému ústřednímu státnímu orgánu úkol koordinovat zjišťování, o nichž pojednává tato kapitola, na jejich území.
2. Útvar či orgán uvedený v odstavci 1 je pověřen:
a) vypracováním plánu v souladu s článkem 5 umožňujícího příslušným organizacím provádět stanovená zjišťování;
b) koordinací činnosti ústředních i oblastních útvarů, které mají zajišťovat dozor, pokud jde o jednotlivá rezidua.
Tato koordinace se vztahuje na všechny útvary podílející se na boji proti podvodům při užívání látek či přípravků v chovatelství;
c) shromažďováním všech informací nezbytných k hodnocení použitých prostředků i dosažených výsledků při provádění opatření uvedených v této kapitole;
d) každoročním předáváním informací a výsledků uvedených pod písmenem c) včetně výsledků podniknutých šetření Komisi, a to nejpozději do 31. Března.
3. Tímto článkem nejsou dotčena konkrétnější pravidla v oblasti kontroly krmiv.
Článek 5
1. Členské státy předloží Komisi plán upřesňující vnitrostátní opatření, která budou prováděna během prvního roku tohoto plánu, a to nejpozději do 30. června 1997, a následně aktualizované podoby plánů schválených v souladu s článkem 8, vypracované na základě zkušeností z předchozího roku/předchozích let, a to nejpozději do 31. března roku, v němž je plán aktualizován.
2. Plán uvedený v odstavci 1 musí:
a) stanovit zjišťování skupin látek či reziduí podle typů zvířat v souladu s přílohou II;
b) přesněji vymezovat opatření k určení přítomnosti:
i) látek uvedených pod písmenem a) ve zvířatech, ve vodě určené k napájení zvířat a na všech místech, kde jsou zvířata chována nebo držena;
ii) reziduí výše uvedených látek v živých zvířatech, jejich výkalech a biologických tekutinách i v tkáních a produktech živočišného původu jako jsou maso, mléko, vejce, med;
c) splňovat pravidla i úroveň a četnost odebírání vzorků, jak stanoví přílohy III a IV.
Článek 6
1. Plán musí dodržovat úroveň a četnost odebírání vzorků, jak stanoví příloha IV.
Na žádost členského státu však Komise může – v souladu s postupem uvedeným v článku 32 – upravit požadavky minimální kontroly stanovené v příloze IV, za předpokladu, že je jasně prokázáno, že takováto úprava zvýší obecnou účinnost plánu pro daný členský stát a žádným způsobem nesníží možnosti zjištění reziduí nebo případů protiprávního ošetření látkami uvedenými v příloze I.
2. Přezkoumání skupin reziduí, která mají být zjišťována v souladu s přílohou II a stanovení úrovně a četnosti odebírání vzorků u zvířat a produktů uvedených v článku 3, které zatím nejsou stanoveny přílohou IV, musí být prováděno postupem podle článku 33, a to poprvé ve lhůtě nejvýše osmnácti měsíců od přijetí této směrnice.
Pro tyto účely se přihlíží ke zkušenostem se stávajícími vnitrostátními opatřeními i k informacím sděleným Komisi na základě stávajících požadavků Společenství, jejichž cílem je zavést povinnost zjišťování reziduí do těchto zvláštních odvětví.
Článek 7
Výchozí plán musí přihlížet ke zvláštním situacím členských států a přesně specifikovat zejména:
- právní předpisy týkající se používání látek uvedených v příloze I, zejména pak ustanovení vztahující se k jejich zákazu a povolování, jejich distribuci a uvádění na trh a pravidla, kterými se řídí jejich podávání, pokud právní předpisy nejsou harmonizovány,
- infrastrukturu prováděcích útvarů (zejména s uvedením povahy a významu útvarů podílejících se na provádění těchto plánů),
- seznam schválených laboratoří s uvedením jejich kapacity zpracování odebraných vzorků,
- mezní povolené tolerance látek v daném státě v případě, že neexistují maximální limity reziduí v rámci Společenství stanovené v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 a se směrnicí 86/363/EHS [16],
- seznam zjišťovaných látek, metody vyšetření i normy interpretace výsledků, a dále – u látek uvedených v příloze I – počet vzorků k odebrání a zdůvodnění tohoto počtu,
- počet úředních vzorků, které je nutno odebrat v návaznosti na počet zvířat dotčených druhů, která byla poražena v průběhu předchozích let, podle úrovně i četností stanovených v příloze IV,
- pravidla dodržovaná při shromažďování úředních vzorků, zejména pravidla, která upřesňují, jakými údaji mají být opatřeny tyto úřední vzorky,
- povaha opatření, s nimiž příslušné orgány počítají pro případy zvířat či přípravků, u nichž byla zjištěna přítomnost reziduí.
Článek 8
Komise posoudí výchozí plán, předložený na základě čl. 5 odst.1, aby zjistila, zda je v souladu s touto směrnicí.
Komise může členský stát požádat o změnu nebo o doplnění tohoto plánu tak, aby byl v souladu s touto směrnicí.
Komise předloží plán, který shledala jako vyhovující, ke schválení postupem podle článku 33.
V zájmu zohlednění vývoje situace v daném členském státě nebo v některé z jeho oblastí, výsledků národních průzkumů či zjištění provedených v rámci článků 16 a 17, může Komise na žádost daného členského státu nebo z vlastního podnětu postupem podle článku 32 rozhodnout, že schválí určitou změnu nebo určité doplnění plánu, který již byl již předtím schválen v souladu s odstavcem 2.
2. Každoroční změny výchozího plánu, předkládané členskými státy, zejména s ohledem na výsledky uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. d), jsou Komisí předávány ostatním členským státům poté, co Komise shledala, že vyhovují této směrnici.
Členské státy mají deset pracovních dnů ode dne převzetí těchto změn na to, aby Komisi sdělily své případné připomínky.
Pokud členské státy žádné připomínky nemají, považují se změny plánů za přijaté.
Komise neprodleně informuje členské státy o tomto přijetí.
V případě připomínek ze strany členských států, anebo v případě, že Komise považuje aktualizovanou verzi za nevyhovující požadavkům či nedostatečnou, předloží aktualizovaný plán Stálému veterinárnímu výboru, který rozhodne postupem podle článku 33.
Odstavce 2 a 4 se použijí u aktualizovaných plánů.
3. Členské státy informují každé pololetí Komisi i ostatní členské státy v rámci Stálého veterinárního výboru o plnění plánu schváleného v souladu s odstavcem 2, nebo o vývoji situace.
V případě nutnosti se použije odstavec 4. Každoročně nejpozději do 31. března sdělí Komisi výsledky plánu zjišťování reziduí a látek i svých kontrolních akcí.
Členské státy zveřejní výsledek provádění plánů.
Komise informuje členské státy v rámci Stálého veterinárního výboru o vývoji situace v jednotlivých regionech Společenství.
4. Každoročně, nebo pokaždé, když to považuje za nezbytné s ohledem na veřejné zdraví, předkládá Komise členským státům v rámci Stálého veterinárního výboru výsledky kontrol a průzkumů uvedených v odstavci 3, zejména pokud jde o:
- provádění vnitrostátních plánů,
- vývoj situace v jednotlivých regionech Společenství.
5. Komise předává každoročně Evropskému parlamentu i Radě sdělení o výsledcích akcí provedených na základě plánu regionálního, národního i plánu Společenství, s přihlédnutím ke zprávě i k připomínkám, které k tomuto předmětu vznesly členské státy.
KAPITOLA III Vlastní kontrola a spoluodpovědnost hospodářských subjektů
Článek 9
A. Členské státy zajistí, aby:
1. všechna hospodářství uvádějící na trh hospodářská zvířata a všechny fyzické i právnické osoby obchodující s těmito zvířaty byly předem registrovány u příslušného orgánu a zavázaly se dodržovat relevantní předpisy daného státu i Společenství, zejména pak články 5 a 12 směrnice 90/425/EHS;
2. majitelé či odpovědné osoby zařízení, kde probíhá prvé zpracování primárních produktů živočišného původu, učiní, zejména s použitím opatření vlastní kontroly, všechny kroky nezbytné k tomu, aby:
a) přijímali – ať již při přímých dodávkách anebo přes zprostředkovatele – pouze zvířata, u nichž je producent schopen zaručit dodržení ochranných lhůt;
b) se přesvědčili, že hospodářská zvířata nebo produkty předávané jejich zařízení
i) neobsahují množství reziduí látek překračující maximálně povolené limity;
ii) neobsahují žádné stopy zakázaných látek či přípravků;
3. a) producenti či odpovědné osoby uvedené v odstavcích 1 a 2 uváděli na trh pouze:
i) zvířata, kterým nebyly podány nepovolené látky či přípravky nebo která nebyla předmětem protiprávního ošetření ve smyslu této směrnice;
ii) zvířata, u nichž byla v případě podání povolených přípravků či látek dodržena ochranná lhůta stanovená pro tyto přípravky a látky;
iii) produkty pocházející ze zvířat uvedené v bodech i) a ii);
b) v případě, že zvíře předává do zařízení k prvotnímu zpracování fyzická či právnická osoba, která není totožná s producentem, přecházejí povinnosti jmenované pod písmenem a) na ni.
B. Pro účely uplatnění písmene A členské státy – aniž je dotčeno dodržování pravidel stanovených směrnicemi, podle nichž se řídí uvádění jednotlivých dotčených produktů na trh – zajistí, aby:
- v rámci jejich právních předpisů byla stanovena zásada dozoru nad jakostí celého procesu produkce a zpracování ze strany jednotlivých dotčených partnerů,
- byla zesílena opatření vlastního dozoru, která by měla být začleněna do zadávacích podmínek pro obchodní značky a označení.
Pokud o to Komise nebo ostatní členské státy požádají, podají jim informace o ustanoveních uvedených v tomto ohledu, zejména pak o ustanoveních přijatých za účelem kontroly prováděné podle písmene A bodu 3 písm. a) a bodů i) a ii).
Článek 10
Členské státy zajistí, aby se působnost a odpovědnost veterinárních lékařů zabezpečujících dohled nad chovy rozšířily i na kontrolu podmínek chovu a druhů ošetření uvedených v této směrnici.
V rámci tohoto zapíše veterinární lékař do záznamů vedených v hospodářství datum i povahu předepsaného či provedeného ošetření, identifikaci ošetřených zvířat i odpovídající ochranné lhůty.
Pokud jde o chovatele, ten uvádí do těchto záznamů, jež mohou být vedeny v souladu se směrnicí 90/676/EHS [17], datum a povahu provedeného ošetření.
Zabezpečí dodržení ochranných lhůt a uchovává si příslušné doklady o ošetření po dobu pěti let.
Na vyžádání jsou chovatelé i veterinární lékaři povinni sdělit příslušnému orgánu veškeré informace, zejména pak úřednímu veterinárnímu lékaři na jatkách informace potvrzující, že dané hospodářství dodrželo požadavky této směrnice.
KAPITOLA IV Úřední kontroly
Článek 11
1. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné v rámci realizace plánů dozoru, uvedené v článku 5, a aniž jsou dotčeny kontroly stanovené ve zvláštních směrnicích, mohou členské státy provádět namátkové úřední kontroly:
a) ve stadiu výroby látek uvedených v příloze I, skupině A, jakož i ve stadiu manipulace s nimi, skladování, přepravy, distribuce, prodeje či získávání;
b) ve stadiu procesu produkce a distribuce krmiv pro zvířata;
c) v průběhu celého procesu produkce u zvířat a u surovin živočišného původu, na které se vztahuje tato směrnice.
2. Kontroly podle odstavce 1 musí být prováděny tak, aby dokázaly odhalit držení nebo přítomnost zakázaných látek či přípravků, které by měly být zvířatům podávány za účelem vykrmení nebo protiprávního ošetření.
3. V případě podezření z podvodu a v případě pozitivních výsledků některé z kontrol uvedených v odstavci 1 se použijí články 16 až 19 i opatření stanovená v kapitole V.
Kontroly předepsané na jatkách nebo při prvním prodeji vodních živočichů a produktů rybolovu mohou být omezeny, pokud se přihlíží ke skutečnosti, že hospodářství v místě původu nebo v místě, odkud produkty vycházejí, je součástí sítě epizootologického dozoru nebo systému dohledu nad jakostí uvedených v čl. 9 písm. B) první odrážce prvního pododstavce.
Článek 12
Kontroly stanovené touto směrnicí jsou prováděny příslušnými vnitrostátními orgány bez předchozího oznámení.
Vlastník, osoba oprávněná k nakládání se zvířaty nebo jejich zástupce umožní činnost inspekce před porážkou zvířat, zejména poskytnou součinnost úřednímu veterinárnímu lékaři a pomocnému personálu při všech manipulacích považovaných za nutné.
Článek 13
Příslušný orgán:
a) v případě podezření na protiprávní ošetření požaduje od vlastníka, držitele zvířat nebo od veterinárního lékaře, pod něhož spadá dané hospodářství, předložení veškerých dokladů, které mohou povahu ošetření opodstatnit;
b) v případě, že se takovýmto šetřením potvrdí protiprávní ošetření, nebo v případě použití či odůvodněného podezření na použití nepovolených přípravků nebo látek, provádí nebo nechává provést:
- namátkové kontroly zvířat v hospodářství původu nebo hospodářství, odkud zvíře přišlo, zejména za účelem zjištění takovéhoto použití, zejména pak případných stop implantátů s tím, že tyto kontroly mohou zahrnovat i úřední odebrání vzorků,
- kontroly, jejichž cílem je odhalení přítomnosti látek, které je zakázáno používat, nebo nepovolených látek či přípravků v zemědělských hospodářstvích, kde jsou zvířata chována, držena či vykrmována (včetně hospodářství, která jsou s takovýmito hospodářstvími správně spojena), anebo v hospodářstvích v místě původu, či v místě, odkud zvířata přicházejí.
Za tímto účelem je nutno odebrat úřední vzorky vody k napájení i úřední vzorky krmiva,
- namátkové kontroly krmiv pro zvířata v hospodářství v místě jejich původu či v místě, odkud přicházejí, vzorků vody k jejich napájení a u vodních živočichů i z vod, z nichž byli uloveni,
- kontroly stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. a),
- jakoukoli nezbytnou kontrolu, jež může objasnit původ nepovolených látek či přípravků anebo původ ošetřených zvířat;
c) v případě překročení mezní úrovně stanovené předpisy Společenství nebo – pokud tyto předpisy ještě nebyly přijaty – mezních hodnot stanovených vnitrostátními právními předpisy, provede veškerá opatření a šetření, jež považuje za vhodná vzhledem k dotyčným nálezům.
Článek 14
1. Každý členský stát určí alespoň jednu národní referenční laboratoř s tím, že každé reziduum či skupina reziduí může být přidělena pouze jediné národní referenční laboratoři.
Do 31. prosince 2000 však ještě členské státy mohou zjišťováním jednoho a téhož rezidua či jedné a téže skupiny reziduí pověřit několik národních laboratoří určených před datem přijetí této směrnice.
Seznam takto určených laboratoří se stanoví postupem podle článku 33.
Tyto laboratoře:
- koordinují činnosti běžných národních laboratoří, které mají provádět vyšetření reziduí, zejména pak koordinují normy a metody vyšetření pro každé dotyčné reziduum nebo skupinu reziduí,
- spolupracují s příslušným orgánem při uspořádávání plánu sledování reziduí,
- pravidelně organizují srovnávací testy pro každé reziduum či skupinu reziduí, které jim byly přiděleny,
- zajišťují dodržování stanovených limitů národními laboratořemi,
- zabezpečují šíření informací poskytovaných referenčními laboratořemi Společenství,
- zajišťují svým zaměstnancům možnost účastnit se stáží ke zvyšování kvalifikace, pořádaných Komisí nebo referenčními laboratořemi Společenství.
2. Referenčními laboratořemi Společenství jsou laboratoře uvedené v příloze V kapitole 1.
Jejich pravomoci a podmínky činnosti jsou vymezeny v příloze V kapitole 2.
Článek 15
1. Úřední vzorky musí být odebírány v souladu s přílohami III a IV, aby mohly být vyšetřeny ve schválených laboratořích.
Podmínky a podrobnosti odběru úředních vzorků, jakož i referenční a obvyklé metody používané k vyšetření těchto úředních vzorků jsou upřesněny postupem podle článku 33.
Při každém vydávání povolení k uvedení na trh pro veterinární léčivo, které má být podáváno živočišnému druhu, jehož maso či produkt z něj jsou určeny k lidské spotřebě, předávají příslušné orgány referenčním laboratořím Společenství i národním referenčním laboratořím pro zjišťování reziduí látek obvyklé metody vyšetření, jak stanoví čl. 5 druhý pododstavec bod 8 směrnice 81/851/EHS [18] a článek 7 nařízení (EHS) č. 2377/90.
2. U látek skupiny A musí být všechny pozitivní výsledky zjištěné v případě uplatnění obvyklé metody namísto referenční metody potvrzeny pomocí referenčních metod, které v souladu s odstavcem 1 vypracuje schválená laboratoř.
U všech látek musí být v případě pochybností na základě rozporného vyšetření výsledky potvrzeny národní referenční laboratoří určenou v souladu s čl. 14 odst.
1 pro danou látku či reziduum. Ověření tohoto potvrzení musí být provedeno na náklady navrhovatele žádajícího potvrzení.
3. Pokud vyšetření úředního vzorku prokáže protiprávní ošetření, použijí se články 16 až 19 i opatření uvedená v kapitole V.
Pokud toto vyšetření prokáže přítomnost reziduí povolených látek či kontaminantů, jejichž množství přesahuje úroveň stanovenou předpisy Společenství nebo – pokud tyto předpisy ještě nebyly přijaty – úroveň stanovenou vnitrostátními právními předpisy, použijí se články 18 a 19.
Pokud se vyšetření popsané v tomto odstavci provádělo na zvířatech nebo na produktech živočišného původu pocházejících z jiného členského státu, uplatňuje příslušný orgán členského státu původu na základě odůvodněné žádosti příslušného orgánu, který zkoušku zajišťoval, čl. 16 odst. 2, články 17, 18 a 19 i opatření uvedená v kapitole V vůči hospodářství či zařízení původu nebo hospodářství či zařízení, odkud zvíře přišlo.
Týká-li se toto vyšetření produktů či zvířat dovezených ze třetí země, příslušný orgán, který zabezpečoval toto vyšetření, předloží věc Komisi, která přijme opatření stanovená v článku 30.
Článek 16
Členské státy zajistí, aby v případě, kdy jsou zjištěné výsledky pozitivní, jak je uvedeno v článku 15:
1. příslušný orgán neprodleně získal:
a) veškeré nezbytné informace k identifikaci zvířete a hospodářství původu nebo hospodářství, odkud zvíře přišlo;
b) nezbytná upřesnění, pokud jde o vyšetření a jeho výsledek.
Pokud výsledky kontrol provedených v jednom členském státě vyvolají nutnost určitého šetření či kroků v jiném nebo v několika členských státech, nebo v jedné či několika třetích zemích, informuje o tom daný členský stát ostatní členské státy a Komisi.
Komise koordinuje odpovídající opatření přijatá členskými státy, v nichž se projevuje nutnost provést šetření nebo podniknout jiné kroky;
2. příslušný orgán provedl:
a) šetření v hospodářství původu nebo v hospodářství, odkud zvíře přišlo, aby určil důvody přítomnosti reziduí;
b) v případě protiprávního ošetření šetření zaměřené na zdroj nebo zdroje příslušných látek či produktů, a to podle okolností na úrovni produkce, manipulace, skladování, přepravy, podávání, distribuce či prodeje;
c) veškerá další šetření, která pokládá za nutná;
3. zvířata, od nichž byly odebrány vzorky, musí být jasně identifikována.
V žádném případě nesmí opustit hospodářství dříve, než jsou k dispozici výsledky kontrol.
Článek 17
V případě zjištění protiprávního ošetření se musí příslušný orgán ujistit, že chov či chovy dotčené při šetření, uvedené v čl. 13 písm. b) jsou neprodleně podřízeny úřední kontrole.
Kromě toho se musí přesvědčit, že jsou všechna dotyčná zvířata opatřena úřední značkou nebo identifikací a že je odběr úředních vzorků v první fázi prováděn na statisticky reprezentativním vzorku vycházejícím z mezinárodně uznávaného vědeckého základu.
Článek 18
1. Jestliže se potvrdí přítomnost rezidua povolených látek nebo přípravků v úrovni přesahující maximální limit reziduí, provádí příslušný orgán šetření v hospodářství původu či v hospodářství, odkud zvíře přišlo, aby zjistil důvody překročení tohoto limitu.
Podle výsledků tohoto šetření pak příslušný orgán přijme veškerá nezbytná opatření k ochraně veřejného zdraví, která mohou zahrnovat i zákaz vývozu zvířat z dotyčného hospodářství nebo zákaz vývozu produktů z daného hospodářství či zařízení po určité stanovené období.
2. V případě, že nějaký chovatel uvádějící na trh zvířata, nebo případně chovatel či zpracovatelské zařízení uvádějící na trh produkty opakovaně překračuje maximální limity reziduí, musí příslušné orgány alespoň po dobu šesti měsíců provádět zesílenou kontrolu zvířat i produktů z dotyčného hospodářství a/nebo zařízení s tím, že produkty či těla poražených zvířat se pozastaví až do doby, kdy budou známy výsledky vyšetření odebraných vzorků.
Při každém výsledku potvrzujícím překročení maximálního limitu rezidua musí být příslušná těla poražených zvířat či produkty prohlášeny za nevhodné k lidské spotřebě.
Článek 19
1. Náklady šetření a kontrol uvedené článku 16 nese majitel nebo držitel zvířat.
Pokud se šetřením potvrdí opodstatněnost podezření, náklady spojené s vyšetřeními prováděnými podle článků 17 a 18 nese majitel nebo držitel zvířat.
2. Aniž jsou dotčeny trestní či správní sankce, je likvidace zvířat vykazujících pozitivní výsledky nebo považovaných za pozitivní podle článku 23 prováděna na náklady majitele zvířat, bez náhrady škody či úhrady.
Článek 20
1. Směrnice Rady 89/608/EHS ze dne 21. listopadu 1989 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a o spolupráci těchto orgánů s Komisí k zabezpečení správného uplatňování zootechnických a veterinárních právních předpisů [19] se použije pro účely této směrnice.
2. Pokud se některý členský stát domnívá, že v jiném členském státě nejsou nebo přestaly být prováděny kontroly ukládané touto směrnicí, informuje o tom příslušný ústřední orgán tohoto členského státu.
Ten pak po přešetření prováděném v souladu s čl. 16 bodem 2 přijme veškerá nezbytná opatření a v co nejkratší lhůtě sdělí příslušnému orgánu prvního členského státu, jaká přijal rozhodnutí a na základě jakých důvodů tak učinil.
Pokud se tento členský stát obává, že tato opatření nebyla přijata nebo že jsou nedostatečná, hledá spolu s dotyčným členským státem cesty i prostředky k nápravě situace, případně i formou kontroly na místě.
Členské státy informují Komisi o sporech, k nimž došlo, i o jejich řešeních.
Pokud se členské státy, které jsou stranami ve sporu, nemohou dohodnout, předloží jeden z nich v přiměřené lhůtě záležitost Komisi, která pověří jednoho či více znalců, aby se vyjádřili.
Do doby, než se znalci vyjádří, může členský stát určení kontrolovat produkty pocházející ze zařízení či hospodářství dotčených ve sporu a v případě pozitivního výsledku přijmout obdobná opatření, jako jsou opatření stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 89/662/EHS [20].
S přihlédnutím k vyjádření znalců mohou být postupem podle článku 32 přijata vhodná opatření.
Na základě nového posudku znalců předloženého do 15 dnů mohou být tato opatření stejným postupem revidována.
Článek 21
1. Veterinární znalci Komise mohou, v rozsahu nezbytném pro jednotné používání této směrnice a ve spolupráci s příslušnými orgány členských států, prověřovat na místě jednotné uplatňování plánů i systém kontroly těchto plánů ze strany příslušných orgánů.
Členský stát, na jehož území je prověřování prováděno, poskytuje znalcům veškerou pomoc nezbytnou k úspěšnému splnění jejich úkolů.
Komise informuje dotyčný členský stát o výsledku prováděných prověřování.
Dotyčný členský stát přijímá nezbytná opatření zohledňující výsledky těchto prověřování a o přijatých opatřeních informuje Komisi.
Pokud Komise usoudí, že jsou tato opatření nedostačující, přistoupí po poradě s příslušným členským státem a po vyhodnocení nezbytných opatření, která mají být učiněna k ochraně veřejného zdraví, ke stanovení přiměřených opatření postupem podle článku 32.
2. Všeobecná prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o četnost ověřování a podmínky jejich provádění, uvedená v odst. 1 prvním pododstavci (včetně podmínek spolupráce s příslušnými orgány) se stanoví postupem podle článku 33.
KAPITOLA V Opatření, jež mají být přijata v případě zjištění porušení
Článek 22
V případě objevení nepovolených látek či přípravků, nebo látek uvedených v příloze I skupině A a skupinách B 1 a B 2 u neoprávněných osob, musí být tyto nepovolené látky či přípravky pod úřední kontrolou až do doby, kdy příslušný orgán přijme vhodné předpisy, aniž jsou dotčeny případné sankce vůči osobě/osobám, které porušily předpisy.
Článek 23
1. Po dobu zadržení zvířat, uloženého článkem 17, nemohou zvířata z podezřelého hospodářství opustit hospodářství původu, ani být postoupena jiné osobě, leda pod úřední kontrolou.
Příslušný orgán přijímá přiměřená preventivní opatření v závislosti na povaze zjištěné látky/zjištěných látek.
2. Po odebrání vzorků, provedeném v souladu s článkem 17, a v případě potvrzení protiprávního ošetření jsou zvíře či zvířata posouzená jako pozitivní neprodleně na místě usmrcena nebo přemístěna přímo na určená jatka nebo k pohodnému s úředním veterinárním osvědčením a usmrcena tam.
Takto usmrcená zvířata jsou předána do podniku určeného pro zpracovávání velmi nebezpečných materiálů, jak je vymezeno směrnicí 90/667/EHS [21].
Kromě toho musí být na náklady provozovatele odebrány vzorky u celé šarže zvířat patřících do podezřelého chovu, u nichž by se mohlo objevit stejné riziko.
3. Pokud se však polovina či více z odběrů provedených na reprezentativním vzorku v souladu s článkem 17 ukáže jako pozitivní, je na chovateli, aby se rozhodl buď pro kontrolu všech zvířat v hospodářství, u nichž by se mohlo objevit stejné riziko, anebo pro porážku těchto zvířat.
4. V následném období alespoň dvanácti měsíců je hospodářská jednotka/hospodářské jednotky patřící stejnému majiteli pod zesílenou kontrolou přítomnosti sledovaných reziduí.
Tam, kde je zaveden organizovaný systém vlastní kontroly, může být pro toto období chovatel ze systému vyňat.
5. Hospodářství nebo zařízení zásobující dotyčné hospodářství jsou s ohledem na zjištěné porušení podrobeny kontrole doplňující kontrolu stanovenou v čl. 11 odst. 1, jejímž účelem je odhalení původu dotyčné látky. Totéž platí pro všechna hospodářství a pro zařízení patřící do stejného řetězce dodavatelů zvířat a krmiv pro zvířata jako hospodářství původu nebo hospodářství, odkud zvířata přišla.
Článek 24
Úřední veterinární lékař na jatkách musí:
1. pokud má podezření nebo disponuje důkazy, jež ho vedou k závěru, že u předvedených zvířat bylo provedeno protiprávní ošetření nebo jim byly podány nepovolené látky či přípravky:
a) postupovat tak, aby tato zvířata byla poražena odděleně od ostatních šarží zvířat přivedených na jatka;
b) pozastavit těla a droby (vedlejší produkty) poražených zvířat a dát provést veškeré odběry vzorků nezbytné k prokázání přítomnosti uvedených látek;
c) v případě pozitivních výsledků dát přemístit maso i droby do podniku určeného pro zpracovávání velmi nebezpečných materiálů ve smyslu směrnice 90/667/EHS bez náhrady škody či úhrady.
V takovémto případě se použijí články 20 až 23;
2. pokud má podezření nebo disponuje důkazy, jež ho vedou k závěru, že u předvedených zvířat bylo provedeno povolené ošetření, avšak nebyly dodrženy ochranné lhůty, odložit porážku zvířat až do chvíle, kdy si může být jist, že množství reziduí již nepřesahuje přípustné úrovně.
Toto období nemůže být v žádném případě kratší než ochranná lhůta stanovená v čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice 96/22/ES pro sledované látky nebo než ochranné lhůty uvedené na povolení k uvedení na trh.
V naléhavém případě, nebo pokud to je ku prospěchu zvířat, nebo pokud uspořádání či vybavení jatek neumožňují odklad porážky těchto zvířat, mohou být zvířata poražena ještě před ukončením období zákazu či odkladu.
Maso i droby jsou pozastaveny do doby, než jsou známy výsledky úředních kontrol provedených úředním veterinárním lékařem na jatkách.
Pouze maso a droby, u nichž množství reziduí nepřesahuje přípustnou úroveň, mohou být použity k lidské spotřebě;
3. prohlásit za nevhodné k lidské spotřebě maso a produkty, u nichž úroveň reziduí přesahuje úroveň povolenou předpisy Společenství nebo vnitrostátními předpisy.
Článek 25
Aniž jsou dotčeny trestní sankce, v případě potvrzeného držení, užívání nebo produkce nepovolených látek či přípravků v nějakém zařízení jsou úřední povolení či schválení udělená tomuto zařízení dočasně pozastavena, a to po dobu, kdy zde budou prováděny zesílené kontroly.
Jestliže se toto porušení předpisů bude opakovat, povolení či schválení budou odňata definitivně.
Článek 26
Touto směrnicí zůstává nedotčeno právo na podání opravného prostředku podle platných vnitrostátních právních předpisů členských států proti rozhodnutím přijatým příslušnými orgány podle článků 23 a 24.
Článek 27
Aniž jsou dotčeny disciplinární či trestní sankce, musí být přijata přiměřená správní opatření vůči každé osobě, která je odpovědná buď za prodej nebo podávání zakázaných látek či přípravků, anebo za používání povolených látek či přípravků k jiným účelům, než které jsou stanoveny právními předpisy.
Článek 28
Jakékoli neposkytnutí spolupráce příslušnému orgánu nebo jakákoli forma kladení překážek ze strany zaměstnanců nebo vedení jatek, anebo pokud jde o soukromý podnik, majitele či majitelů jatek, jakož i majitele nebo chovatele zvířat při provádění inspekčních kontrol a odebírání vzorků nezbytných k realizaci vnitrostátních plánů sledování reziduí, jakož i v průběhu šetření a kontrol, jež ukládá tato směrnice, mají za následek uplatnění odpovídajících trestních a/nebo správních sankcí ze strany příslušných správních orgánů.
Pokud je prokázáno, že majitel nebo vedoucí jatek pomáhá krýt protiprávní užívání zakázaných látek, musí členský stát zbavit subjekt, který se takto proviní či opakovaně proviňuje, veškeré možnosti získat finanční podporu nebo žádat o finanční formy pomoci a podpory Společenství po dobu dvanácti měsíců.
KAPITOLA VI Dovoz ze třetích zemí
Článek 29
1. Zapsání či udržení třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet zvířata a produkty živočišného původu, na které se vztahuje tato směrnice, na seznamech, jejichž vytvoření stanoví právní předpisy Společenství, podléhá tomu, že dotyčná třetí země předloží plán upřesňující záruky, které tato země nabízí v oblasti sledování skupin reziduí a látek uvedených v příloze I. Tento plán musí být na požádání Komise aktualizován, zejména pokud to kontroly uvedené v odstavci 3 vyžadují.
Článek 8 týkající se lhůt, v nichž mají být předkládány a aktualizovány plány, platí i pro plány, jež mají předkládat třetí země.
Záruky musí mít účinek minimálně srovnatelný s tím, který vyplývá ze záruk daných touto směrnicí, zejména pak musí vyhovovat požadavkům článku 4 a zahrnovat prvky uvedené v článku 7 této směrnice, jakož i vyhovovat požadavkům čl. 11 odst. 2 směrnice 96/22/ES.
Komise schvaluje uvedený plán postupem podle článku 33. Alternativní záruky nahrazující záruky, které vyplývají z provádění této směrnice, mohou být přijaty stejným postupem.
2. Zapsání některé třetí země na seznamy třetích zemí, upravené právními předpisy Společenství, případně výhoda předběžného zaevidování, mohou být v případě nedodržování požadavků uvedených v odstavci 1 dočasně zrušeny, a to postupem podle článku 33, na žádost některého z členských států anebo Komisí z jejího vlastního podnětu.
3. Dodržování požadavků a záruk, které nabízí plány předložené dotyčnými třetími zeměmi, je ověřováno kontrolami uvedenými v článku 5 směrnice 72/462/EHS [22] a kontrolami stanovenými ve směrnicích 90/675/EHS [23] a 91/496/EHS [24].
4. Členské státy informují každoročně Komisi o výsledcích kontrol reziduí prováděných na zvířatech a produktech živočišného původu dovážených ze třetích zemí v souladu se směrnicemi 90/675/EHS a 91/496/EHS.
Článek 30
1. Jestliže kontroly stanovené směrnicemi 90/675/EHS a 91/496/EHS odhalí použití nepovolených přípravků nebo látek z určité šarže – šarže ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) směrnice 91/496/EHS, anebo přítomnost takovýchto přípravků či látek v celé šarži či v části šarže pocházející z téhož zaříezní, příslušný orgán přijme s ohledem na zvířata a produkty, jichž se toto použití týká, následující opatření:
- informuje Komisi o povaze použitých přípravků i o příslušné šarži; Komise okamžitě vyrozumí všechna stanoviště na hranicích,
- členské státy posílí kontroly nad všemi šaržemi zvířat a nad všemi produkty téhož původu.
Zejména pak deset následujících šarží pocházejících z téhož místa původu musí být uloženo – proti složení zálohy na krytí nákladů spojených s kontrolami – na kontrolním stanovišti na hranicích, kde budou podrobeny kontrole na přítomnost reziduí při odběru reprezentativního vzorku z každé šarže nebo části šarže.
Pokud tyto nové kontroly prokážou přítomnost nepovolených látek či přípravků, anebo reziduí těchto látek či přípravků:
i) příslušná šarže nebo část příslušné šarže musí být odeslána zpět do země původu na náklady odesílatele nebo jeho zmocněnce s jasným označením důvodu odmítnutí šarže na osvědčení;
ii) v závislosti na povaze zjištěného porušení a na nebezpečí spojeném s tímto porušením má mít odesílatel možnost volby mezi zpětným odesláním příslušné šarže či její části, jejím zničením anebo jejím použitím k jiným účelům, které umožňují právní předpisy Společenství, a to bez náhrady škody nebo úhrady;
- Komise je informována o výsledku zesílených kontrol a s přihlédnutím k těmto informacím provádí veškerá nezbytná šetření v zájmu zjištění příčin a původu zjištěných porušení.
2. Jestliže kontroly stanovené ve směrnici 90/675/EHS vykážou překročení maximálních limitů reziduí, přistoupí se ke kontrolám uvedeným v odst. 1 druhé odrážce.
3. Jestliže v případě třetích zemí, které se Společenstvím uzavřely dohody o rovnocennosti, dojde Komise po šetření u příslušných orgánů dotyčné třetí země k závěru, že tyto země nedostály svým povinnostem a svým zárukám podle plánů uvedených v čl. 29 odst. 1, pozastaví dočasně pro tuto zemi postupem podle článku 32 výhodu vyplývající z těchto dohod pro dotyčná zvířata a produkty až do doby, kdy dotyčná třetí země podá důkaz o nápravě nedostatků. Pozastavená výhoda je obnovena stejným postupem.
Pokud je to nezbytné za účelem obnovení výhody vyplývající z uvedených dohod, vypraví se na místo, na náklady dotyčné třetí země, delegace Společenství, jejímiž členy jsou znalci členských států, aby zde prověřila opatření přijatá v této souvislosti.
KAPITOLA VII Všeobecná ustanovení
Článek 31
Rada se na návrh Komise do 1. července 1997 usnese o změně směrnice 85/73/EHS [25] tak, aby obsahovala ustanovení o vybírání poplatku ke krytí nákladů kontrol prováděných na základě ustanovení této směrnice.
Do přijetí tohoto rozhodnutí Rady je členských státům povoleno vybírat vnitrostátní poplatek ke krytí skutečných nákladů těchto kontrol.
Článek 32
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese neprodleně věc Stálému veterinárnímu výboru, zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [26], jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou 62 hlasů.
3. a) Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatření vysloví prostou většinou.
Článek 33
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, anebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme k těmto opatřením stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou 62 hlasů.
3. a) Komise přijme opatření a ihned je provede, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do 3 měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 34
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2, mohou být přílohy I, III, IV a V změněny nebo doplněny Radou jednající kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Výše uvedené přílohy mohou být konkrétně změněny do tří let ode dne přijetí této směrnice v zájmu možnosti odhadu rizik spojených s následujícími hledisky:
- možná toxicita reziduí v potravinách živočišného původu,
- pravděpodobnost výskytu reziduí v potravinách živočišného původu.
Článek 35
Rada může kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise přijmout přechodná opatření nezbytná k zavedení režimu stanoveného touto směrnicí.
Článek 36
1. Směrnice 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS se zrušují ode dne 1. červenci 1997.
2. Od stejného data se rovněž zrušují:
a) odstavec 3 v článku 4 směrnice 71/118/EHS;
b) odstavce 3 a 4 v článku 5 směrnice 89/437/EHS;
c) poslední pododstavec kapitoly V části II bodu 3B přílohy směrnice 91/493/EHS;
d) odstavec 1 v článku 11 směrnice 92/45/EHS;
e) odstavec 1 v článku 15 směrnice 92/46/EHS.
3. Odkazy na zrušené směrnice a rozhodnutí se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 37
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1997.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 38
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 39
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. dubna 1996, kterou se mění směrnice 79/373/EHS o uvádění krmných směsí na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru 3,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin - výchozích výrobků na trh4 byla zrušena směrnicí Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/4HS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/4HS5;
vzhledem k tomu, že směrnice 96/25/ES usiluje zejména o odstranění rozdílů ve vnitrostátních právních úpravách týkajících se krmných surovin; že proto zavádí obecné označení "krmné suroviny" a jejich definici, která zahrnuje jak jednotlivá krmiva, tak suroviny; že by tedy tyto pojmy a jejich definice měly být ve směrnici 79/373/EHS6 nahrazeny obecným označením a definicí podanou ve směrnici 96/25/ES; že tyto změny mají dopad i na definici krmných směsí;
vzhledem k tomu, že seznam obsažený v části B přílohy směrnice 96/25/ES by se měl používat pro oběh krmných surovin bez ohledu na jejich určení a pro označování krmných surovin používaných v krmných směsích;
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 92/87/EHS ze dne 26. října 1992, kterou se stanoví neúplný seznam hlavních surovin, které se běžně používají a uvádějí do oběhu pro účely přípravy krmných směsí určených pro jiná zvířata než domácí7, obsahuje seznam surovin pro účely označování krmných směsí; že by měla být učiněna opatření k zajištění toho, aby ke dni vstupu v platnost částí A a B přílohy směrnice 96/25/ES byla zrušena směrnice 92/87/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 79/373/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 písm. a) se výraz "jednotlivých krmivech" nahrazuje výrazem "krmných surovinách".
2. Mluvnické tvary výrazu "komponent" se nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmná surovina".
3. V článku 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) krmnými směsmi: směsi krmných surovin, s doplňkovými látkami nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou ve formě kompletních nebo doplňkových krmiv;".
4. V článku 2 se písmeno k) nahrazuje tímto:
"k) krmnými surovinami: různé produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované a produkty vzniklé při jejich průmyslovém zpracování, jakož i organické a anorganické látky obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmením zvířat orální cestou buď přímo jako takové, nebo po úpravě pro výrobu krmných směsí, nebo jako nosiče pro premixy;".
5. V článku 10 se zrušuje písmeno b).
6. V čl. 10a odst. 1 se slova "uvedeného v čl. 10 písm. b)" nahrazují slovy "hlavních krmných surovin uvedených v části B přílohy směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996, o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS*. ____________________
* Úř. věst.
L 125, 23.5.1996, s. 35."
7. V článku 10a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy dohlédnou, aby byla dodržována ustanovení bodů I, II, III a IV v části A "Obecná ustanovení" přílohy směrnice 96/25/ES."
8. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Pro účely trhu v rámci Společenství jsou údaje v průvodním listu, na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné uvedeny alespoň v jednom nebo několika jazycích, které stanoví země určení ze státních nebo úředních jazyků Společenství."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Přijaté předpisy se použijí ode dne 1. července 1998.
Členské státy však stanoví, že krmné směsi uvedené na trh před 1. červencem 1998, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou zůstat v oběhu do 30. června 1999.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že krmné suroviny mají v zemědělství velký význam v rámci výroby, zpracování a spotřeby zemědělských produktů;
(2) vzhledem k tomu, že s rostoucím zájmem o jakost, efektivnost a ochranu životního prostředí získávají krmné suroviny v zemědělství ještě větší význam;
(3) vzhledem k tomu, že za těchto okolností je obzvlášť důležité upravit oběh krmných surovin tak, aby se zajistila transparentnost řetězce krmiv a zlepšila jakost zemědělské, a zejména živočišné výroby;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin na trh [4] stanoví pravidla pro uvádění krmných surovin na trh; že v členských státech nadále existují rozdílné zvyklosti v uvádění surovin na trh; že z tohoto důvodu členské státy smějí podle směrnice 77/101/EHS v určitých případech přijmout odchylné úpravy;
(5) vzhledem k tomu, že tyto odchylky vedou k tomu, že v některých členských státech směrnice 77/101/EHS upravuje uvádění na trh jednotlivých krmiv a krmných surovin, zatímco v jiných členských státech pouze uvádění na trh jednotlivých krmiv, což umožňuje prodávat jednotlivá krmiva jako krmné suroviny, které nepodléhají žádným pravidlům;
(6) vzhledem k tomu, že má-li dobře fungovat vnitřní trh, měly by být odstraněny existující rozdíly mezi členskými státy; že s ohledem na význam této oblasti by směrnice č. 77/101/EHS měla být nahrazena novou právní úpravou;
(7) vzhledem k tomu, že jednotlivá krmiva a krmné suroviny se navzájem podobají natolik, že z hlediska jednotné oblasti působnosti této směrnice by měly být shrnuty do jediné kategorie "krmné suroviny";
(8) vzhledem k tomu, že nová definice "krmných surovin" obsahuje i určení použití těchto produktů, a to ke krmení zvířat orální cestou, stejně jako v platné definici pro "krmiva" a "krmné směsi"; že se tím zajišťuje, aby se pojem "krmiva" nyní používal jako nadřazený pojem pro všechny krmné suroviny a krmné směsi;
(9) vzhledem k tomu, že široce formulovaná definice "krmiv" je obzvláště důležitá z hlediska směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [5] a směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [6]; že některá ustanovení směrnice 74/63/EHS se mohou používat jen na krmné suroviny a jiná ustanovení na všechna krmiva včetně krmných surovin, je třeba používat obou pojmů, "krmiva" i "krmné suroviny";
(10) vzhledem k tomu, že tato směrnice pokrývá i oběh krmných surovin, aby byla zajištěna transparentnost celého řetězce krmiv;
(11) vzhledem k tomu, že uspokojivé výsledky v živočišné výrobě podstatnou měrou závisí na správném používání vhodných krmných surovin a kvalitních krmiv; že krmné suroviny proto musí být vždy nezávadné, v přiměřené tržní jakosti; že nesmějí představovat nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat, ani být uváděny na trh klamavým způsobem;
(12) vzhledem k tomu, že mnoho produktů lze používat jak ke krmení, tak i k jiným účelům; že jsou-li určeny ke krmení, je třeba to povinně označit etiketou v okamžiku jejich uvedení do oběhu;
(13) vzhledem k tomu, že krmné suroviny se často uvádějí do oběhu ve volně ložených zásilkách, které mohou být rozděleny na několik jednotek; že k těmto surovinám jsou většinou přiloženy dokumenty, jako jsou faktury a nákladní listy; že tyto doklady se smějí používat jako "průvodní dokumenty" ve smyslu článku 5 této směrnice; že toto je však přípustné pouze tehdy, pokud je ve všech stádiích uvádění do oběhu zajištěna totožnost zásilky (jednotky) a průvodního dokumentu, například s použitím referenčních čísel nebo značek;
(14) vzhledem k tomu, že krmné suroviny mohou vykazovat rozdílnou zdravotní a výživovou hodnotu, musí být jasně rozlišeny rozdílné krmné suroviny tím, že se při uvádění do oběhu uvede na etiketě příslušný specifický název;
(15) vzhledem k tomu, že v průběhu celého krmivového řetězce je nutné kupujícím nebo uživatelům krmných surovin dát přesné a platné doplňující informace, jako například o množství analytických složek, které se přímo projevují na jakosti krmné suroviny; že se musí zabránit jednak tomu, aby prodávající opomenul prohlásit množství analytických složek, aby byli chráněni maloodběratelé, kteří by tyto údaje marně vyžadovali a jednak zbytečným výdajům za opakované analýzy na konci krmivového řetězce; že některé členské státy mají potíže s kontrolou v prvovýrobě; že za těchto okolností je nevyhnutelné stanovit předpisem, že množství analytických složek musí být uváděno na počátku krmivového řetězce;
(16) vzhledem k tomu, že údaje na etiketě o analytickém složení krmných surovin se nevyžadují, pokud kupující před uskutečněním transakce usoudí, že tyto informace nepotřebuje; že tyto výjimky z označení se mohou využívat zejména u produktů, které jsou uskladněny až do doby další transakce;
(17) vzhledem k tomu, že se při uvádění krmných surovin do oběhu mezi zemědělci většinou jedná o produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované, které mohly být podrobeny i jednoduché fyzikální úpravě, jako drcení nebo mletí, ke kterým však nejsou přidány doplňkové látky, s výjimkou konzervačních látek; že z všeobecných důvodů znalosti vlastností těchto produktů a z praktických důvodů nemusí být podle této směrnice prohlášení uvedeno v průvodním listu (např. faktuře); že takový údaj by však měl být vyžadován v případě ošetření doplňkovými látkami, jelikož taková úprava může změnit chemické složení a výživovou hodnotu produktu;
(18) vzhledem k tomu, že řada maloobchodníků prodává krmné suroviny rostlinného nebo živočišného původu v malých množstvích, často jako krmivo pro domácí zvířata; že z všeobecných důvodů znalosti vlastností těchto produktů a z praktických důvodů by u těchto produktů neměla být vyžadováno žádné prohlášení jejich složení;
(19) vzhledem k tomu, že některé třetí země ne vždy disponují prostředky k provádění analýz, aby předložily údaje o analytickém složení krmných surovin požadované v této směrnici; že proto musí být členským státům za určitých okolností umožněno, aby povolily uvádění takových krmných surovin ve Společenství do oběhu s předběžnými údaji o složení;
(20) vzhledem k tomu, že pokud nejsou k dispozici konečné spolehlivé údaje o analytickém složení, zejména pokud se jedná o krmné suroviny pocházející ze třetích zemí, poprvé uvedené do oběhu ve Společenství, mělo by být dána možnost definitivně potvrdit předběžné údaje do deseti pracovních dnů, aby nedocházelo ke zbytečnému blokování v přístavech nebo na silničních a železničních uzlech;
(21) vzhledem k tomu, že některé základní předpisy Společenství obsahují seznamy složek a jednotlivých krmiv;
(22) vzhledem k tomu, že z praktických důvodů a z důvodu zajištění právní konzistence a efektivnosti by měl být podle seznamů již vypracovaných pro srovnatelné oblasti sestaven seznam nejdůležitějších krmných surovin;
(23) vzhledem k tomu, že v důsledku rozmanitosti produktů a vedlejších produktů, které lze směňovat a používat, neustálého rozvoje potravinářských technologií a nutnosti neomezovat možnosti volby výrobců a zemědělců nemůže být tento seznam vyčerpávající; že uvádění do oběhu krmných surovin, které nejsou uvedeny v tomto seznamu je možno povolit, pokud jsou označeny specifickými názvy vylučujícími jakoukoli záměnu s krmnými surovinami nesoucími názvy stanovené na úrovni Společenství;
(24) vzhledem k tomu, že krmné suroviny, které obsahují více nežádoucích látek nebo produktů, než je přípustné podle přílohy I směrnice 74/63/EHS pro krmné suroviny, smějí být dodávány jen autorizovaným výrobcům krmných směsí podle směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví [7]; že toto musí být uvedeno ve zvláštním povinném označení uvádějícím určené použití produktu; že tyto nežádoucí látky a produkty musí být uvedeny na seznamu v příloze II části B směrnice 74/63/EHS, s určitými výjimkami týkajícími se aflatoxinu, kadmia, arzenu a krmných surovin obsahujících tyto látky, které jsou již uvedeny v příloze II části A směrnice 74/63/EHS;
(25) vzhledem k tomu, že změna seznamu nejdůležitějších krmných surovin má vědecký charakter;
(26) vzhledem k tomu, že seznam uvedený v části B přílohy této směrnice by měl být používán pro uvádění krmných surovin do oběhu, bez ohledu na jejich způsob použití, a pro označování krmných surovin používaných k výrobě krmných směsí;
(27) vzhledem k tomu, že ve směrnici Komise 92/87/EHS ze dne 26. října 1992, kterou se stanoví neúplný seznam hlavních surovin, které se běžně používají a uvádějí dooběhu pro účely přípravy krmných směsí určených pro jiná zvířata než domácí [8], je pro účely označování uveden seznam surovin pro krmné směsi; že od okamžiku nabytí účinnosti částí A a B přílohy této směrnice by měla být zrušena výše uvedená směrnice;
(28) vzhledem k tomu, že k dosažení vysoké míry jednotnosti a srovnatelnosti systémů pro identifikaci krmných surovin a pro výměnu dat o krmných surovinách na mezinárodní úrovni musí být Komise zmocněna v případě potřeby přijmout prováděcí předpisy za účelem zavedení praktického mezinárodního kódovacího systému pro krmné suroviny, vycházejícího z katalogu různých aspektů krmných surovin, jako např. původ, úloha, zpracování, zralost, jakost;
(29) vzhledem k tomu, že pro zjednodušení stanovení prováděcích pravidel by se měl zvolit postup, který zaručí spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva;
(30) vzhledem k tomu, že je důležité zajistit, aby v celém Společenství na všech stupních uvádění krmných surovin do oběhu bylo jednotně úřední kontrolou ověřeno, zda prohlášené údaje jsou v souladu s touto směrnicí;
(31) vzhledem k tomu, že zavedením této směrnice se ruší pojmy "straight feedingstuffs/aliments simples pour animaux", "raw materials (ingredients)/matières premières (ingrédients)", "raw materials/matières premières bruttes" a "ingredients/ingrédients"; že tyto výrazy musejí být ve stávajících právních předpisech Společenství, a zejména ve směrnicích Rady 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS [9] a 93/74/EHS [10], nahrazeny pojmem "krmné suroviny", a že definice tohoto pojmu musí být případně nahrazena definicí uvedenou v této směrnici; že se to projeví i na definici pojmu "krmné směsi"; že z téhož důvodu by měly být pozměněny právním aktem Komise směrnice Komise 80/511/EHS [11], 82/475/EHS [12] a 91/357/EHS [13], jakož i rozhodnutí Komise 91/516/EHS [14];
(32) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby přílohy byly průběžně přizpůsobovány poslednímu vývoji vědecko-technických poznatků; že tyto změny je třeba provádět rychle postupem stanoveným touto směrnicí, který zaručí těsnou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva;
(33) vzhledem k tomu, že z důvodů účinné ochrany zdraví lidí a zvířat a k zajištění řádného fungování vnitřního trhu je třeba, aby akce probíhala na úrovni Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice upravuje oběh krmných surovin uvnitř Společenství.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny ostatní předpisy Společenství v oblasti výživy zvířat.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "krmnými surovinami": různé rostlinné nebo živočišné produkty v přírodním stavu, čerstvé nebo konzervované, a produkty vzniklé při jejich průmyslovém zpracování, jakož i organické a anorganické látky, obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou, ať již přímo jako takové nebo ve zpracované formě pro výrobu krmných směsí či jako nosiče pro premixy;
b) "uváděním do oběhu" ("oběhem"): držení krmných surovin pro účely prodeje včetně jejich nabízení k prodeji nebo jakékoliv jiné formy převodu na třetí osoby, za úplatu nebo bezplatně, a prodej včetně ostatních forem převodu.
Článek 3
Členské státy stanoví, že krmné suroviny smějí být uváděny do oběhu ve Společenství pouze, pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
Stanoví, že krmné suroviny nesmějí představovat nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat a nesmějí být uváděny do oběhu klamavým způsobem.
Článek 4
Členské státy stanoví, že na uvádění krmných surovin do oběhu se vztahují obecná ustanovení části A přílohy.
Článek 5
1. Členské státy stanoví, že krmné suroviny mohou být uváděny do oběhu pouze, pokud jsou v průvodním dokumentu, popřípadě na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné uvedeny následující údaje, které musí být jasně viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné a za jejichž správnost je odpovědný producent, balírna, dovozce, prodejce nebo distributor usazený ve Společenství:
a) údaj "krmná surovina";
b) název krmné suroviny, popřípadě další podrobnosti podle článku 7;
c) u krmných surovin uvedených v části B přílohy údaje podle části B sloupce 4 přílohy;
d) u krmných surovin neuvedených v části B přílohy údaje podle druhého sloupce tabulky v části C přílohy;
e) případně údaje podle části A přílohy;
f) u pevných produktů čistá hmotnost v jednotkách hmotnosti a u tekutých produktů v hmotnostních nebo objemových jednotkách;
g) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje podle tohoto odstavce.
2. Na obalech, nádobách, etiketách a v průvodních dokumentech mohou být uvedeny i jiné údaje za předpokladu, že se váží k objektivním nebo měřitelným parametrům, které lze odůvodnit a které nemohou spotřebitele uvést v omyl.
Tyto údaje musí být odděleny od údajů podle odstavce 1.
3. U množství krmných surovin do 10 kg včetně, určených pro konečného spotřebitele, postačí poskytnout informace podle odstavce 1 a 2 kupujícímu vhodnou formou při prodeji.
4. Je-li šarže rozdělena během oběhu, musí být údaje podle odstavce 1 spolu s odkazem na původní šarži znovu uvedeny na obalu, nádobě nebo v průvodním dokumentu každé oddělené části partie.
5. Změní-li se složení krmné suroviny v průběhu oběhu, musí být údaje stanovené v odstavci 1 podle toho změněny k odpovědnosti osoby, která nové údaje uvádí.
Článek 6
1. Odchylně od článku 5 se nepožadují údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. c) a d) a v části A kapitole V bodu 2 a 3 přílohy:
a) pokud kupující před každou transakcí písemně potvrdí, že tyto informaci nepožaduje;
b) aniž je dotčena směrnice 90/667/EHS [15], pokud se jedná o uvádění do oběhu krmných surovin živočišného nebo rostlinného původu, čerstvých nebo konzervovaných, případně podrobených jednoduché fyzikální úpravě, v množství do 10 kilogramů, které jsou určeny pro domácí zvířata a jsou dodávány konečnému spotřebiteli prodávajícím usazeným v tomtéž členském státě.
2. V případě, že krmné suroviny ze třetích zemí jsou uváděny do oběhu v zemích Společenství poprvé, a nebylo možno poskytnout záruky složení požadované podle čl. 5 odst. 1 písm. c) a d) části A kapitoly V bodů 2 a 3 přílohy z důvodu, že nebylo možno zajistit nezbytné analytické údaje v dotyčné zemi, členské státy mohou povolit, aby osoba odpovědná podle čl. 5 odst. 1 písm. g) poskytla předběžné údaje o složení za podmínky, že
a) příslušné úřady zodpovědné za kontrolu budou v předstihu informovány o příchodu krmné suroviny;
b) kupujícímu a příslušnému úřadu budou do deseti pracovních dnů od data dodání suroviny do Společenství dodány definitivní údaje o složení;
c) údaje v dokumentech, týkající se složení, budou doplněny následující tučně tištěnou informací:
"předběžné údaje potvrzené… (jméno a adresa laboratoře pověřené analýzou) vztahující se k… (referenční číslo analyzovaného vzorku), před … (datum)";
d) členské státy informují Komisi o bližších okolnostech, za kterých použily odchylnou úpravu uvedenou v tomto odstavci.
3. Odchylně od článku 5:
a) se údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 nevyžadují, aniž je dotčena směrnice 90/667/EHS, v případě, že se jedná o produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované, které byly případně podrobeny jednoduché fyzikální úpravě a neobsahují žádné doplňkové látky, s výjimkou konzervačních látek, které jsou dodávány zemědělcem jako producentem chovateli jako uživateli, přičemž oba jsou usazeni ve stejném členském státě;
b) se údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. c), d), e) a f) a v části A přílohy nevyžadují, pokud jsou uváděny do oběhu vedlejší produkty rostlinného nebo živočišného původu vznikající při zemědělsko-průmyslovém zpracování s obsahem vlhkosti vyšším než 50 %.
4. Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) lze
- v německém jazyce pojem "Futtermittel-Ausgangserzeugnis" nahradit pojmem "Einzelfuttermittel",
- v italském jazyce pojem "materie prime per alimenti degli animali" nahradit pojmem "mangime semplice",
- v řeckém jazyce pojem "πρώτη ύλη ζωοτροφών" nahradit pojmem "απλή ζωοτροφή".
Článek 7
1. Členské státy stanoví, že krmné suroviny uvedené v části B přílohy mohou být uváděny do oběhu pouze s názvy tam uvedenými, a za podmínek, že odpovídají popisům tam uvedeným.
2. Členské státy smějí povolit uvádění do oběhu jiných krmných surovin než uvedených v seznamu podle odstavce 1 za podmínky, že takové materiály budou v oběhu pod názvy a/nebo označeními jinými, než těmi, které jsou uvedeny v příloze tak, aby neuvedly v omyl kupujícího ve věci skutečné identity produktu, který je mu nabízen.
Článek 8
Členské státy stanoví, že:
a) krmné suroviny, které obsahují více nežádoucích látek nebo produktů, než je přípustné pro krmné suroviny podle směrnice 74/63/EHS, mohou být uváděny do oběhu pouze, pokud jsou určeny pro schválené provozovny krmných směsí, které jsou uvedeny v seznamu členského státu v souladu se směrnicí 95/69/ES;
b) odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) krmné suroviny ve smyslu písmene a) tohoto článku musejí být označeny jako "krmná surovina určená pro schválené provozovny vyrábějící krmné směsi". Užije se při tom čl. 6 odst. 4.
Článek 9
Pro oběh uvnitř Společenství musí být údaje vytištěné na průvodním dokumentu, obalu, nádobě nebo na etiketě na nich připevněné napsány nejméně v jednom nebo několika jazycích, které si země určení stanoví ze státních nebo úředních jazyků Společenství.
Článek 10
Členské státy zajistí, aby oběh krmných surovin nepodléhal z důvodů spojených s ustanoveními této směrnice žádným omezením kromě těch, které jsou touto směrnicí stanoveny.
Článek 11
Postupem podle článku 14:
a) může být přijat numerický kódovací systém pro krmné suroviny uvedené v seznamu, založený na katalogu, v němž je uveden původ, použité části produktu/vedlejšího produktu, zpracování a zralost/jakost krmných surovin vhodných ke krmení, který umožní identifikaci krmných surovin na mezinárodní úrovni, zejména pomocí názvu a popisu;
b) může být provedena změna přílohy na základě nových vědecko-technických poznatků.
Článek 12
Členské státy přijmou veškerá opatření potřebná k zajištění úředního dohledu, zda jsou dodržovány požadavky této směrnice, a to minimálně odběrem vzorků v průběhu oběhu.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro krmiva, zřízený rozhodnutím Rady 70/372/EHS [16], dále jen "výbor".
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti navrženým opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 14
1. Směrnice Rady 70/524/EHS se mění takto:
a) ve všech případech se mluvnické tvary výrazu "jednotlivá krmiva" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmné suroviny";
b) v článku 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) "krmnými surovinami"; různé produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované a produkty vzniklé při jejich průmyslovém zpracování, jakož i organické a anorganické látky obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmením zvířat orální cestou buď přímo jako takové nebo po úpravě pro výrobu krmných směsí nebo jako nosiče pro premixy";
c) v článku 2 se písmeno g) nahrazuje tímto:
"g) "krmnými směsmi". směsi krmných surovin, s doplňkovými látkami nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou ve formě kompletních nebo doplňkových krmiv".
2. Směrnice 74/63/EHS se mění takto:
a) ve všech případech se mluvnické tvary výrazu "jednotlivá krmiva" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmné suroviny";
b) v článku 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) "krmnými surovinami"; různé produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované a produkty vzniklé při jejich průmyslovém zpracování, jakož i organické a anorganické látky, s doplňkovými látkami nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou buď přímo jako takové nebo po úpravě pro výrobu krmných směsí anebo jako nosiče pro premixy";
c) v článku 2 se písmeno h) nahrazuje tímto:
"h) "krmnými směsmi"; směsi krmných surovin, s doplňkovými látkami nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat jako kompletní nebo doplňková krmiva";
d) v článku 2 se zrušuje písmeno i);
e) ve všech případech se mluvnické tvary výrazu "suroviny" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmné suroviny".
3. V článku 1 směrnice 82/471/EHS se odstavec 2 mění takto:
a) v písmenu d) se zrušují slova "jednotlivých krmiv a";
b) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"g) oběhu krmných surovin".
4. Směrnice Rady č. 93/74/EHS se mění takto:
a) v čl. 5 bodě 8 se mluvnické tvary slova "komponenty" nahrazují odpovídajícím mluvnickým tvarem slov "krmné suroviny";
b) v článku 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) "krmnými směsmi". směsi krmných surovin, s doplňkovými látkami nebo bez nich, které jsou jako určeny ke krmení zvířat jako kompletní nebo doplňková krmiva".
Článek 15
Směrnice 77/101/EHS se zrušuje od 1. července 1998.
Článek 16
Na základě informací poskytnutých členskými státy Komise předloží Radě před 1. červencem 2001 zprávu o zkušenostech získaných při uplatňování čl. 6 odst. 1 písm. a), odst. 2 a odst. 3 písm. a) a případně připojí vhodné návrhy.
Článek 17
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 18
Přijaté právní předpisy se použijí ode dne 1. července 1998.
Členské státy však stanoví, že krmné suroviny uvedené do oběhu před 1. červencem 1998, které neodpovídají této směrnici, smějí zůstat v oběhu ještě do 30. června 1999.
Článek 19
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. dubna 1996 o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží a provozovatele silniční přepravy osob, jakož i o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, s cílem umožnit účinný výkon svobody usazování těchto dopravců v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 74/561/EHS ze dne 12. listopadu 1974 o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy [4], směrnice Rady 74/562/EHS ze dne 12. listopadu 1974 o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy osob v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy [5] a směrnice Rady 77/796/EHS ze dne 12. prosince 1977 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci provozovatelů silniční přepravy zboží a osob, a obsahující opatření na podporu účinného výkonu svobody usazování těchto dopravců [6] byly několikrát podstatným způsobem změněny; že je vhodné z důvodu racionality a přehlednosti provést kodifikaci zmíněných směrnic do jediného znění;
vzhledem k tomu, že organizace dopravního trhu je jedním z prvků nezbytných pro zavedení společné dopravní politiky, jejíž vytvoření stanoví Smlouva;
vzhledem k tomu, že přijetí opatření směřujících ke koordinaci podmínek přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží nebo osob (dále jen "provozovatelé silniční dopravy") podpoří účinný výkon práva zmíněných dopravců;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zavést společná pravidla pro přístup k povolání provozovatele silniční dopravy v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy, aby se zajistilo zlepšení jejich kvalifikace, a že toto zlepšení přispěje k ozdravení trhu, ke zlepšení kvality poskytovaných služeb ve prospěch uživatelů, dopravců a hospodářství jako celku, jakož i k větší bezpečnosti silničního provozu;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné, aby se pravidla pro přístup k povolání silničního dopravce týkala dobré pověsti, finanční způsobilosti a odborné způsobilosti dopravců;
vzhledem k tomu, že nicméně není nezbytné zahrnovat do těchto společných pravidel určité druhy dopravy s malým hospodářským významem;
vzhledem k tomu, že od 1. ledna 1993 je přístup na trh přeshraniční silniční přepravy zboží upraven systémem povolení Společenství udělovaných na základě kvalitativních kritérií;
vzhledem k tomu, že pokud jde o podmínku dobré pověsti, jeví se pro účinné ozdravení trhu nezbytné, aby byl přístup k povolání provozovatele silniční dopravy a jeho výkon jednotně podmíněn tím, že dopravce nebyl odsouzen pro závažný trestný čin, včetně trestných činů obchodní povahy, že nebyl prohlášen za nezpůsobilého k výkonu tohoto povolání a že dodržuje právní předpisy týkající se činnosti provozovatele silniční dopravy;
vzhledem k tomu, že pokud jde o podmínku finanční způsobilosti, je nezbytné stanovit určitá kritéria, kterým musí silniční dopravci vyhovět, zejména aby bylo zajištěno rovné zacházení s podniky v různých členských státech;
vzhledem k tomu, že pokud jde o dobrou pověst a finanční způsobilost, je vhodné uznat jako dostatečný důkaz pro přístup k dotčené činnosti v hostitelském členském státu předložení odpovídajících dokladů vydaných příslušným orgánem země původu nebo předchozího usazení provozovatele silniční dopravy;
vzhledem k tomu, že pokud jde o podmínku odborné způsobilosti, je žádoucí stanovit, že uchazeč silniční dopravce získá tuto způsobilost složením písemné zkoušky, avšak že členské státy mohou uchazeče od této zkoušky osvobodit, pokud prokáže dostatečnou praktickou zkušenost;
vzhledem k tomu, že potvrzení o odborné způsobilosti vydaná na základě předpisů Společenství týkající se přístupu k povolání musí být hostitelským členským státem uznána jako dostatečný důkaz;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit systém vzájemné pomoci mezi členskými státy za účelem uplatňování této směrnice;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nesmějí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení nebo uplatňování této směrnice uvedených v příloze II části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
Přístup k povolání provozovatele silniční dopravy
Článek 1
1. Přístup k povolání provozovatele silniční dopravy upravují předpisy, které členské státy přijmou v souladu se společnými pravidly této směrnice.
2. Pro účely této směrnice se:
"povoláním provozovatele silniční přepravy zboží" rozumí činnost jakéhokoli podniku dopravujícího zboží na cizí účet buď samostatným motorovým vozidlem nebo jízdními soupravami,
"povoláním provozovatele silniční přepravy osob" rozumí činnost jakéhokoli podniku poskytujícího přepravu cestujícím, kterou nabízí veřejnosti nebo některým kategoriím uživatelů za úplatu hrazenou přepravovanou osobou nebo organizátorem přepravy, prostřednictvím motorových vozidel způsobilých s ohledem na typ konstrukce a vybavení k přepravě více než devíti osob včetně řidiče,
"podnikem" rozumí jakákoli fyzická osoba, jakákoli právnická osoba existující za účelem zisku i jiná, jakékoli sdružení nebo seskupení osob bez právní subjektivity existující za účelem zisku i jiné, a každý subjekt spadající pod orgán veřejné moci, který má vlastní právní subjektivitu nebo který je závislý na orgánu s touto subjektivitou.
Článek 2
1. Tato směrnice se nevztahuje na podniky, které vykonávají povolání provozovatele silniční přepravy zboží s vozidly, jejichž užitečná hmotnost nepřesahuje 3,5 tuny nebo jejichž celková hmotnost nepřesahuje 6 tun.
Členské státy však mohou pro všechny nebo některé kategorie přepravy tyto meze snížit.
2. Členské státy mohou po konzultaci Komise vyjmout z uplatňování všech nebo některých ustanovení této směrnice podniky vykonávající povolání provozovatele silniční přepravy zboží, které provozují výlučně vnitrostátní dopravu pouze s malým vlivem na dopravní trh, z důvodu
- povahy přepravovaného zboží nebo
- krátké přepravní vzdálenosti.
V případě nepředvídaných okolností mohou členské státy udělit dočasnou odchylku do skončení konzultací s Komisí.
3. Členské státy mohou po konzultaci s Komisí vyjmout z uplatňování všech nebo některých ustanovení této směrnice podniky, které vykonávají výlučně určité služby silniční přepravy osob pro neobchodní účely nebo které mají jiný hlavní předmět činnosti než provozování silniční přepravy osob, pokud jejich dopravní činnost má pouze nepatrný dopad na dopravní trh.
Článek 3
1. Podniky, které chtějí vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy musí:
a) mít dobrou pověst;
b) být finančně způsobilé;
c) splňovat podmínku odborné způsobilosti.
Pokud je uchazečem fyzická osoba, která nesplňuje podmínku podle prvního pododstavce písm. c), mohou jí přesto příslušné orgány povolit výkon povolání dopravce, pokud těmto orgánům určí jinou osobu splňující podmínky podle písmen a) a c), která skutečně a nepřetržitě řídí dopravní činnost podniku.
Pokud uchazečem není fyzická osoba:
- musí podmínku podle písmene a) splňovat osoba nebo osoby, které skutečně a nepřetržitě řídí dopravní činnost podniku.
Členské státy mohou rovněž požadovat, aby této podmínce vyhovovaly další osoby v podniku,
- musí podmínku podle písmene c) splňovat osoba nebo jedna z osob zmíněných v první odrážce.
2. Členské státy určí podmínky, které musí splňovat podniky usazené na jejich území, aby vyhověly podmínce dobré pověsti.
Členské státy stanoví, že tato podmínka není splněna nebo není nadále plněna, pokud fyzická osoba nebo osoby, které ji mají splňovat na základě odstavce 1:
(a) byly odsouzeny pro závažný trestný čin, včetně trestných činů obchodní povahy;
b) byly prohlášeny za nezpůsobilé k výkonu povolání provozovatele silniční dopravy na základě platných předpisů;
c) byly odsouzeny pro závažné a opakované porušování platných předpisů týkajících se
- podmínek odměňování a pracovních podmínek v povolání nebo
- silniční přepravy zboží nebo osob, a zejména předpisů týkajících se doby řízení a doby odpočinku řidičů, hmotnosti a rozměrů užitkových vozidel, bezpečnosti silničního provozu a bezpečnosti vozidel.
V případech podle písmen a), b) a c) je podmínka dobré pověsti považována za nesplněnou, dokud nedojde k rehabilitaci nebo jinému opatření s rovnocenným účinkem v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy v této oblasti.
3. a) Podmínka finanční způsobilosti spočívá v disponování finančními zdroji nezbytnými pro zajištění řádné a dobré správy podniku.
b) Pro posouzení finanční způsobilosti vezme příslušný orgán v úvahu: případné roční účetní závěrky podniku; dostupné finanční prostředky, včetně bankovní hotovosti, možnosti nekrytého úvěru a půjčky; aktiva včetně majetku, která mohou sloužit jako záruka podniku; náklady včetně nákupní ceny vozidel nebo první splátky na nákup vozidel, nákup budov, zařízení a vybavení, jakož i provozní jmění.
c) Podnik musí mít základní kapitál a rezervy ve výši nejméně:
- 3000 ECU na užívané vozidlo nebo
- 150 ECU na jednu tunu celkové hmotnosti nákladních vozidel používaných podnikem nebo
- 150 ECU na jedno místo k sezení vozidel pro přepravu osob používaných podnikem,
přičemž požadovaná částka vyplývá z nejnižší hodnoty.
Členské státy se mohou odchýlit od prvního pododstavce v případě dopravních podniků, které vykonávají činnost výlučně v rámci vnitrostátního trhu.
d) Pro účely písmen a), b) a c) může příslušný orgán přijmout jako důkaz potvrzení nebo ujištění poskytnuté bankou nebo jinou řádně oprávněnou institucí.
Toto potvrzení nebo ujištění může být poskytnuto formou bankovní záruky nebo jakýmkoli obdobným prostředkem.
e) Písmena b), c) a d) se použijí pouze na podniky oprávněné počínaje 1. lednem 1990 vykonávat v členském státě na základě vnitrostátních předpisů povolání provozovatele silniční dopravy.
4. Splnění podmínky odborné způsobilosti spočívá v získání schopností, které zjišťuje na základě písemné zkoušky, která může mít formu otázek s výběrem odpovědí a která se týká oborů uvedených v příloze I, orgán nebo subjekt určený k tomuto účelu každým členským státem.
Členské státy mohou od zkoušky osvobodit uchazeče – provozovatele silniční dopravy, kteří prokáží nejméně pětiletou praktickou zkušenost v dopravním podniku na řídicí úrovni.
Členské státy mohou držitele některých vysokoškolských diplomů nebo technických diplomů, které prokazují dobrou znalost oborů vyjmenovaných v seznamu v příloze I a které pro tento účel vymezí, osvobodit od zkoušky z oborů, kterých se tyto diplomy týkají.
Jako důkaz odborné způsobilosti musí být předloženo potvrzení vydané orgánem nebo subjektem uvedenými v prvním pododstavci.
Článek 4
Členské státy stanoví podmínky, za nichž může být podnik silniční dopravy odchylně od čl. 3 odst. 1 dočasně provozován po dobu nejvýše jednoho roku s možností prodloužení nejvýše o šest měsíců ve zvláštních řádně odůvodněných případech v případě smrti nebo fyzické nebo právní nezpůsobilosti fyzické osoby, která vykonává činnost provozovatele silniční dopravy, nebo fyzické osoby, která splňuje podmínky čl. 3 odst. 1 písm. a) a c).
Příslušné orgány členských států mohou výjimečně a v některých zvláštních případech s konečnou platností povolit provozování dopravního podniku osobě, která nesplňuje podmínku odborné způsobilosti uvedenou v čl. 3 odst. 1 písm. c), ale která má alespoň tříletou praktickou zkušenost s každodenním řízením tohoto podniku.
Článek 5
1. Podniky, které prokážou, že byly před
- 1. lednem 1978 pro Belgii, Dánsko, Německo, Francii, Irsko, Itálii, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království,
- 1. lednem 1984 pro Řecko,
- 1. lednem 1986 pro Španělsko a Portugalsko,
- 3. říjnem 1989 pro území bývalé Německé demokratické republiky,
oprávněny v členském státě na základě vnitrostátních předpisů vykonávat povolání provozovatele silniční přepravy zboží nebo osob ve vnitrostátní nebo mezinárodní dopravě, nejsou povinny prokazovat, že vyhovují článku 3.
2. Avšak fyzické osoby, které
- po 31. prosinci 1974 a před 1. lednem 1978 pro Belgii, Dánsko, Německo, Francii, Irsko, Itálii, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království,
- po 31. prosinci 1980 a před 1. lednem 1984 pro Řecko,
- po 31. prosinci 1982 a před 1. lednem 1986 pro Španělsko a Portugalsko,
- po 2. říjnu 1989 a před 1. lednem 1992 pro území bývalé Německé demokratické republiky,
byly
- oprávněny vykonávat povolání provozovatele silniční přepravy zboží nebo osob, aniž by na základě vnitrostátních předpisů prokázaly svou odbornou způsobilost nebo
- určeny, aby účinně a nepřetržitě řídily dopravní činnost podniku,
musí splnit podmínku odborné způsobilosti podle čl. 3 odst. 4 před
- 1. lednem 1980 pro Belgii, Dánsko, Německo, Francii, Irsko, Itálii, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království,
- 1. lednem 1986 pro Řecko,
- 1. lednem 1988 pro Španělsko a Portugalsko,
- 1. červnem 1992 pro území bývalé Německé demokratické republiky.
Stejný požadavek platí v případě uvedeném v čl. 3 odst. 1 třetím pododstavci.
Článek 6
1. Rozhodnutí přijatá příslušnými orgány členských států na základě opatření přijatých podle této směrnice, která obsahují zamítnutí žádosti o přístup k povolání provozovatele silničnídopravy, musí být odůvodněna.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány odňaly oprávnění k výkonu povolání provozovatele silniční dopravy, pokud zjistí, že podmínky podle čl. 3 odst. 1 písm. a), b) nebo c) nejsou nadále plněny, mohou však případně poskytnout přiměřenou lhůtu pro získání náhradníka.
3. S ohledem na rozhodnutí zmíněná v odstavcích 1 a 2 zajistí členské státy, aby podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, mohly vhodnými prostředky uplatňovat své zájmy.
Článek 7
1. Pokud dopravci nerezidenti závažně nebo opakovaně méně závažně poruší předpisy týkající se silniční přepravy zboží nebo osob, což by mohlo vést k odnětí povolení vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy, sdělí členské státy členskému státu, ve kterém je provozovatel silniční dopravy usazen, veškeré jim dostupné informace o těchto protiprávních jednáních a o sankcích, které uložily.
2. Odejme-li členský stát povolení vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy v mezinárodní dopravě, uvědomí o tom Komisi, která sdělí nezbytné informace dotčeným členským státům.
3. Členské státy si za účelem uplatňování této směrnice poskytují vzájemnou pomoc.
HLAVA II
Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci
Článek 8
1. Členské státy přijmou opatření vymezená v této směrnici týkající se usazování fyzických osob a společností uvedených v hlavě I obecného programu pro odstranění omezení svobody usazování [7] na jejich území.
2. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, přijme hostitelský členský stát pro účely přístupu k povolání provozovatele silniční dopravy jako dostatečný důkaz bezúhonnosti nebo důkaz, že neprodělal úpadek, výpis ze soudního rejstříku nebo, není-li k dispozici, rov nocenný doklad prokazující splnění těchto požadavků vydaný příslušným správním nebo soudním orgánem členského státu původu nebo předchozího usazení dopravce.
3. Požaduje-li hostitelský členský stát od svých státních příslušníků splnění určitých podmínek bezúhonnosti, které nemohou být prokázány dokladem uvedeným v odstavci 2, přijme jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním příslušníkům ostatních členských států potvrzení o splnění těchto podmínek vydané příslušným soudním nebo správním orgánem země původu nebo předchozího usazení.
Toto potvrzení se musí týkat konkrétních skutečností pokládaných hostitelskou zemí za významné.
4. Nevydává-li země původu nebo předchozího usazení doklad požadovaný v souladu s odstavci 2 a 3, může být nahrazen místopřísežným prohlášením nebo slavnostním prohlášením učiněným dotyčnou osobou před příslušným soudním nebo správním orgánem nebo před notářem země původu nebo předchozího usazení; tento orgán nebo notář vydá potvrzení o místopřísežném prohlášení nebo slavnostním prohlášení.
Prohlášení o neprodělání úpadku lze učinit rovněž před příslušným profesním nebo stavovským sdružením dané země.
5. Doklady vydané v souladu s odstavci 2 a 3 nesmějí být při předložení starší tří měsíců.
Tato podmínka platí rovněž pro prohlášení podle odstavce 4.
Článek 9
1. Je-li v hostitelském členském státě nutné prokazovat finanční způsobilost, považuje tento stát odpovídající potvrzení vydaná bankami země původu nebo předchozího usazení nebo jinými subjekty určenými v této zemi za rovnocenná potvrzením vydaným na jeho vlastním území.
2. Pokud členský stát požaduje od svých státních příslušníků splnění určitých podmínek finanční způsobilosti, které nemohou být prokázány dokladem uvedeným v odstavci 1, přijme jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním příslušníkům ostatních členských států potvrzení o splnění těchto podmínek vydané příslušným správním orgánem země původu nebo předchozího usazení.
Toto potvrzení se musí týkat konkrétních skutečností pokládaných hostitelskou zemí za významné.
Článek 10
1. Od 1. ledna 1990 uznají členské státy jako dostatečný důkaz odborné způsobilosti potvrzení uvedená v čl. 3 odst. 4 čtvrtém pododstavci vydaná v jiném členském státě.
2. Pokud jde o podniky, kterým bylo před 1. lednem 1981 v Řecku nebo před 1. lednem 1975 v ostatních členských státech na základě vnitrostátních předpisů povoleno vykonávat povolání provozovatele silniční přepravy zboží nebo osob ve vnitrostátní nebo mezinárodní dopravě, a pokud jsou dotčené podniky společnostmi ve smyslu článku 58 Smlouvy, přijmou členské státy jako dostatečný důkaz odborné způsobilosti potvrzení o skutečném výkonu dotčené činnosti v členském státě po dobu tří let.
Tato činnost nesmí skončit dříve než pět let přede dnem předložení potvrzení.
Pokud jde o právnickou osobu, potvrzuje se skutečný výkon činnosti pro jednu z fyzických osob, které skutečně řídí dopravní činnost podniku.
3. Potvrzení vydaná provozovatelům silniční dopravy před 1. lednem 1990 jako důkaz jejich odborné způsobilosti na základě předpisů platných do tohoto dne se považují za potvrzení vydaná na základě této směrnice.
HLAVA III
Závěrečná ustanovení
Článek 11
Členské státy určí orgány nebo subjekty příslušné pro vydávání dokladů uvedených v čl. 8 odst. 2 a v článku 9 a potvrzení uvedených v čl. 10 odst. 2. Neprodleně o nich uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 12
Články 8 až 11 se rovněž vztahují na státní příslušníky členských států, kteří v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [8] vykonávají činnosti provozovatele silniční dopravy jako zaměstnanci.
Článek 13
1. Členské státy přijmou po konzultaci s Komisí opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději ke dnům uvedeným v příloze II části B.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Směrnice uvedené v příloze II části A se zrušují, aniž tím jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení nebo uplatňování stanovených v příloze II části B.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice evropského parlamentu a Rady 96/27/ES ze dne 20. května 1996 o ochraně cestujících v motorových vozidlech při bočním nárazu a o změně směrnice 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
jednajíce v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného fungování vnitřního trhu je nezbytná úplná harmonizace technických požadavků na motorová vozidla;
vzhledem k tomu, že ke snížení počtu obětí silničních nehod v Evropě je nezbytné zavést legislativní opatření pro co největší zvýšení ochrany cestujících v motorových vozidlech při bočním nárazu; že tato směrnice zavádí požadavky na zkoušku bočního nárazu, včetně biomechanických kritérií, k zajištění rozumné úrovně odolnosti proti bočním nárazu;
vzhledem k tomu, že tyto požadavky je třeba pokládat za dočasné opatření a bude nutno je přezkoumat na základě dalšího výzkumu a zkušeností získaných během prvních dvou let zkoušek pro schválení typu podle této směrnice; že zavedení přísnějších norem zajistí v budoucnosti vyšší úroveň bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic, jež musí být dodrženy, aby byla zajištěna shoda vozidel s požadavky postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že postup pro určení vztažného bodu místa k sedění v motorových vozidlech je uveden v příloze III směrnice Rady 77/649/EHS ze dne 27. září 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výhledu řidičů motorových vozidel [5]; že proto není nutné opakovat tento postup v této směrnici; že v této směrnici je třeba učinit odkaz na směrnici Rady 70/387/EHS ze dne 27. července 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se dveří motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6], na směrnici Rady 74/483/EHS ze dne 17. září 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnějších výčnělků motorových vozidel [7], na směrnici Rady 76/115/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel [8] a na normu ISO 6487:1987;
vzhledem k tomu, že technické požadavky této směrnice jsou založeny na dokumentu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. TRANS/SC1/WP29/396,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí vozidlo ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
1. Členské státy nesmějí z důvodů týkajících se ochrany cestujících ve vozidlech při bočním nárazu
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud toto vozidlo splňuje požadavky této směrnice.
2. Od 1. října 1998 členské státy již nesmějí udělit
- ES schválení typu podle článku 4 směrnice 70/156/EHS pro typ vozidla,
- vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla,
pokud toto vozidlo nesplňuje požadavky této směrnice.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na typy vozidel, které byly schváleny před 1. říjnem 1998 podle některé z těchto směrnic: 70/387/EHS (zámky a závěsy dveří), 74/483/EHS (vnější výčnělky) a 76/115/EHS (kotevní úchyty bezpečnostních pásů), ani na případná pozdější rozšíření těchto schválení typu.
4. Od 1. října 2003 považují členské státy prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice, pokud tato prohlášení neosvědčují, že vozidla splňují požadavky příloh této směrnice.
Článek 3
V části 1 přílohy IV směrnice 70/156/EHS se tabulka doplňuje takto:
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
Článek 4
2 odst. 2 Komise tuto směrnici přezkoumá v rámci jejího přizpůsobování technickému pokroku.
Základem bude přezkoumání technických kritérií, zejména kritéria měkké tkáně hrudníku, polohy předního sedadla a výšky pohyblivé bariéry nad vozovkou.
Kritériem přezkoumání budou mimo jiné údaje získané při výzkumu nehod, výsledky nárazových zkoušek vozidlo-vozidlo v plném měřítku a hlediska hospodárnosti.
Při přezkoumání bude posouzen potenciální přínos, jaký by mělo pro ochranu cestujících zvýšení výšky pohyblivé bariéry nad vozovkou, a jeho technická proveditelnost.
Výsledky předloží Komise v podobě zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. května 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 20. května 1996.
ze dne 10. května 1996, kterou se směrnice Rady 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv přizpůsobuje technickému pokroku
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1], naposledy pozměněnou směrnicí 89/530/EHS [2], a zejména na čl.
9 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 7a Smlouvy stanoví vytvoření prostoru bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/116/EHS stanoví pravidla pro uvádění hnojiv na vnitřní trh;
vzhledem k tomu, že v příloze I směrnice 76/116/EHS je třeba doplnit nová hnojiva, aby mohla být opatřena označením Společenství podle přílohy II uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že oznámení 94/C 138/04 [3] stanoví postup, který by měly dodržovat všechny osoby (výrobci nebo jejich zástupci), které chtějí pro určité hnojivo použít označení Společenství podle přílohy II směrnice 76/116/EHS; že tento postup spočívá v předložení technického dokladu orgánům členského státu, který vystupuje jako zpravodaj ve věci tohoto technického dokladu u pracovní skupiny pro hnojiva při Evropské komisi;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic pro odstranění technických překážek obchodu s hnojivy technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/116/EHS se mění takto:
1. V bodě 1 části A "Dusíkatá hnojiva" se doplňuje hnojivo obsažené v příloze I této směrnice.
2. V části D "Hnojiva s druhotnými živinami" se doplňují hnojiva obsažená v příloze II této směrnice.
Článek 2
V části A. 1 přílohy III směrnice 76/116/EHS se doplňuje tento výrobek a přípustná odchylka:
"Močovina se síranem amonným _BAR_ 0,5 %" _BAR_ .
Článek 3
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. května 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 31 a 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z vědeckých odborníků členských států,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že čl.
2 písm. b) Smlouvy předpokládá vypracování jednotných základních bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků;
vzhledem k tomu, že článek 30 Smlouvy vymezuje "základní standardy" ochrany zdraví obyvatelstva a pracovníků před nebezpečím ionizujícího záření jako
a) nejvyšší přípustné dávky poskytující dostatečnou bezpečnost;
b) nejvyšší přípustný stupeň ozáření a zamoření;
c) základní zásady lékařského dohledu nad pracovníky;
vzhledem k tomu, že článek 33 Smlouvy vyžaduje, aby každý členský stát vydal právní a správní předpisy k dodržování přijatých základních standardů a přijal opatření nezbytná k výuce, vzdělávání a odborné přípravě;
vzhledem k tomu, že ke splnění svých úkolů stanovilo Společenství základní standardy poprvé v roce 1959 podle článku 218 Smlouvy formou směrnic ze dne 2. února 1959, kterými se stanoví základní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [3]; že tyto směrnice Rady byly revidovány v roce 1962 směrnicí ze dne 5. března 1962 [4], v roce 1966 směrnicí 66/45/Euratom [5], v roce 1976 směrnicí 76/579/Euratom [6], v roce 1979 směrnicí 79/343/Euratom [7], v roce 1980 směrnicí 80/836/Euratom [8] a v roce 1984 směrnicí 84/467/Euratom [9];
vzhledem k tomu, že směrnice týkající se základních standardů byly doplněny směrnicí Rady 84/466/Euratom ze dne 3. září 1984, kterou se stanoví základní opatření radiační ochrany osob podstupujících lékařské vyšetření nebo léčbu [10], rozhodnutím Rady 87/600/Euratom ze dne 14. prosince 1987 o opatřeních Společenství pro na včasnou výměnu informací v případě radiační mimořádné situace [11], nařízením Rady (Euratom) č. 3954/87 ze dne 22. prosince 1987, kterým se stanoví nejvyšší přípustné úrovně radioaktivní kontaminace potravin a krmiv po jaderné havárii nebo jiném případu radiační mimořádné situace [12], směrnicí Rady 89/618/Euratom ze dne 27. listopadu 1989 o informování obyvatelstva o opatřeních na ochranu zdraví, která se mají použít, a o krocích, které je třeba učinit v případě radiační mimořádné situace [13], směrnicí Rady 90/641/Euratom ze dne 4. prosince 1990 o ochraně externích pracovníků vystavených riziku ionizujícího záření v průběhu jejich činností v kontrolovaném pásmu [14], směrnicí Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru a kontrole přepravy radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství [15] a nařízením (Euratom) č. 1493/93 Rady ze dne 8. června 1993 o přepravě radioaktivních látek mezi členskými státy [16];
vzhledem k tomu, že rozvoj vědeckých poznatků v oblasti radiační ochrany vyjádřený zejména v doporučení č. 60 Mezinárodní komise pro radiologickou ochranu ukázal, že je žádoucí zrevidovat základní standardy a zapracovat je do nového právního nástroje;
vzhledem k tomu, že základní standardy mají, pokud jde o rizika spojená s ionizujícím zářením, zvláštní význam pro jiné směrnice upravující jiné typy rizika a že je nezbytné pokračovat v jejich uplatňování ve Společenství jednotným způsobem;
vzhledem k tomu, že je žádoucí v oblasti působnosti základních standardů vzít v úvahu činnosti nebo pracovní činnosti, při nichž může dojít k významnému zvýšení ozáření pracovníků a jednotlivců z obyvatelstva ionizujícím zářením způsobeným umělými nebo přírodními zdroji záření, které není z hlediska radiační ochrany zanedbatelné, stejně jako vzít v úvahu vhodná ochranná opatření v případech zásahu;
vzhledem k tomu, že pro dosažení souladu se základními standardy se vyžaduje, aby členské státy podrobovaly určité činnosti zahrnující rizika vyplývající z ionizujícího záření režimu ohlašování a předchozího povolení nebo tyto činnosti zakázaly;
vzhledem k tomu, že základem systému radiační ochrany by pro určité činnosti měly zůstat zásady odůvodnění ozáření, optimalizace ochrany a limitování dávek; že limitování dávek musí být stanoveno s přihlédnutím ke konkrétní situaci jednotlivých skupin osob vystavených záření, jako jsou pracovníci, učni, studenti a jednotlivci z obyvatelstva;
vzhledem k tomu, že ochrana pracovníků vystavených záření, učňů a studentů vyžaduje zavedení vhodných opatření na pracovištích; že tato opatření mají zahrnovat předběžné hodnocení rizik, klasifikaci pracovišť a pracovníků, monitorování prostorů a pracovních podmínek a lékařský dohled;
vzhledem k tomu, že po členských státech by mělo být vyžadováno vymezení pracovních činností zahrnujících významně zvýšené úrovně ozáření pracovníků nebo jednotlivců z obyvatelstva zdroji přírodního záření, které nejsou z hlediska radiační ochrany zanedbatelné; že by členské státy měly přijmout vhodná ochranná opatření v souvislosti s činnostmi vyhlášenými za důležité;
vzhledem k tomu, že ochrana obyvatelstva vyžaduje za běžných okolností, aby členské státy vytvořily systém inspekcí umožňující vykonávat kontrolu radiační ochrany obyvatelstva v souladu se základními standardy;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly být připraveny na možnost radiační mimořádné situace na svém území a že by měly spolupracovat s ostatními členskými státy a třetími zeměmi za účelem usnadnění připravenosti na takové situace a jejich zvládnutí;
vzhledem k tomu, že směrnice o základních standardech naposledy pozměněné směrnicí 84/467/Euratom by měly být zrušeny s účinností ode dne vstupu této směrnice v platnost,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I DEFINICE
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
Absorbovanou dávkou (D) energie absorbovaná jednotkou hmotnosti,
+++++ TIFF +++++
kde:
+++++ TIFF +++++
- je průměrná energie předaná ionizujícím zářením hmotě v objemovém elementu,
- dm je hmotnost látky obsažené v tomto objemovém elementu.
V této směrnici se výrazem "absorbovaná dávka" rozumí průměrná dávka obdržená tkání nebo orgánem.
Jednotkou absorbované dávky je gray (Gy).
Urychlovačem přístroj nebo zařízení, v němž jsou částice vystaveny zrychlení, přičemž vysílají ionizující záření o energii vyšší než 1 megaelektronvolt (MeV).
Havarijním ozářením ozáření osob v důsledku radiační mimořádné situace.
Tento výraz nezahrnuje havarijní ozáření zasahujících osob.
Aktivací proces, v jehož průběhu je stabilní nuklid přeměněn na radionuklid ozářením látky, která jej obsahuje, částicemi nebozářením gama o vysoké energii.
Aktivitou (A) aktivita A daného množství radionuklidu v určitém energetickém stavu a v určitou dobu je výsledkem podílu dN:dt, přičemž dN je pravděpodobný počet spontánních jaderných přeměn vycházejících z tohoto energetického stavu v časovém intervalu dt:
A =
dNdt
Jednotkou aktivity je becquerel.
Učněm osoba, které provozovatel poskytuje výcvik nebo odbornou přípravu se záměrem vykonávat určité povolání.
Autorizovanou dozimetrickou službou subjekt odpovědný za kalibraci, odečet nebo výklad hodnot registrovaných osobními dozimetry nebo za měření radioaktivity v lidském těle nebo v biologických vzorcích nebo za hodnocení dávek, jehož kvalifikace pro tento úkol je uznávána příslušnými orgány.
Autorizovaným lékařem lékař odpovědný za lékařský dohled nad pracovníky kategorie A definovanými v článku 21, jehož kvalifikace pro tento úkol je uznávána příslušnými orgány.
Autorizovanými službami pracovního lékařství orgány, které mohou být pověřeny radiační ochranou pracovníků vystavených záření nebo lékařským dohledem nad pracovníky kategorie A, jejichž kvalifikace je pro tento úkol uznávána příslušnými orgány.
Umělými zdroji záření jiné zdroje záření než přírodní zdroje záření.
Povolením písemné povolení udělované příslušnými orgány na žádost nebo na základě vnitrostátního práva k výkonu činností spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
Becquerelem (Bq) název jednotky aktivity.
Jeden becquerel odpovídá jedné přeměně za sekundu:
1 Bq = 1 s - 1
Uvolňovacími úrovněmi hodnoty stanovené příslušnými státními orgány vyjádřené jako objemová nebo hmotnostní aktivita nebo celková aktivita, při jejichž dosažení mohou být radioaktivní látky nebo materiál obsahující radioaktivní látky z činností podléhajících ohlašování nebo povolení osvobozeny od povinnosti plnit požadavky této směrnice.
Úvazkem efektivní dávky [E(τ)] součet ekvivalentních dávek vázaných v různých tkáních nebo orgánech [HT(τ)] v důsledku příjmu radioaktivní látky, přičemž každá z nich je násobena příslušným tkáňovým váhovým faktorem wT.
Je dán vzorcem:
E = ∑ w H
Tτ V členu E(τ) odpovídá τ počtu let, za která je prováděna integrace.
Jednotkou úvazku efektivní dávky je sievert.
Úvazkem ekvivalentní dávky [HT(τ)] časový integrál (t) příkonu ekvivalentní dávky ve tkáni nebo orgánu T jednotlivce v důsledku příjmu radioaktivní látky.
Pro příjem radioaktivní látky v okamžiku to je úvazek ekvivalentní dávky dán vzorcem:
+++++ TIFF +++++ kde:
+++++ TIFF +++++
- je příkon ekvivalentní dávky v orgánu nebo tkáni T v okamžiku t,
- τ je doba, v níž proběhne integrace.
V údaji HT(τ) je τ vyjádřena v letech.
Není-li hodnota τ uvedena, činí tato doba u dospělých osob padesát let a u dětí odpovídá počtu let zbývajících do 70 let věku.
Jednotkou úvazku ekvivalentní dávky je sievert.
Příslušnými orgány všechny orgány určené členským státem.
Kontrolovaným pásmem prostory, ve kterých jsou zavedena zvláštní pravidla pro účely ochrany před ionizujícím zářením nebo jako prevence rozšíření radioaktivní kontaminace a do kterých je regulován přístup.
Zneškodňováním ukládání odpadů na úložiště nebo na určité místo bez úmyslu je znovu použít.
Zneškodňování zahrnuje rovněž povolené uvolnění odpadu přímo do životního prostředí a jeho následný rozptyl.
Optimalizačními mezemi omezení pravděpodobných dávek, kterými by daný zdroj mohl působit na jednotlivce, používané ve stadiu plánování radiační ochrany z hlediska optimalizace.
Limity ozáření nejvyšší hodnoty stanovené v hlavě IV pro dávky ozáření pracovníků, učňů a studentů a jednotlivců z obyvatelstva ionizujícím zářením podle této směrnice, které platí pro součet příslušných dávek zevního ozáření za stanovené období a úvazků dávek za období padesáti let (u dětí až do 70 let věku) v důsledku příjmu za toto období.
Efektivní dávkou (E) součet vážených ekvivalentních dávek vnitřního a zevního ozáření všech tkání a tělesných orgánů uvedených v příloze II.
Je dána vzorcem:
E = ∑ w H = ∑ w ∑ w D T, R
kde: - DT, R je střední dávka záření R absorbovaná orgánem nebo tkání T,
- wR je radiační váhový faktor a
- wT je tkáňový váhový faktor tkáně nebo orgánu T.
Příslušné hodnoty wT awR jsou uvedeny v příloze II.
Jednotkou efektivní dávky je sievert (Sv).
Havarijním ozářením zasahujících osob ozáření osob provádějících nezbytná rychlá opatření při poskytování pomoci jiným osobám s cílem zabránit ozáření většího počtu osob nebo zachránit zařízení nebo cenný majetek, během kterého by mohl být překročen jeden z limitů osobní dávky stanovený pro pracovníky vystavené záření.
Tomuto ozáření smějí být vystaveni pouze dobrovolní pracovníci.
Ekvivalentní dávkou (HT) dávka absorbovaná tkání nebo orgánem T vážená podle typu a kvality záření R. Je dána vzorcem: H = w
D T, R
kde:
- DT, R je průměrná dávka záření R absorbovaná orgánem nebo tkání T a
- wR je radiační váhový faktor.
T, R Příslušné hodnoty wR jsou uvedeny v příloze II.
Jednotkou ekvivalentní dávky je sievert (Sv).
Pracovníky vystavenými záření osoby samostatně výdělečně činné nebo zaměstnanci vystavení při své práci záření způsobenému činnostmi uvedenými v této směrnici a schopnému vyvolat dávky překračující dávku odpovídající limitu ozáření stanovenému pro jednotlivce z obyvatelstva.
Ozářením proces vystavení ionizujícímu záření.
Grayem (Gy) název jednotky absorbované dávky.
Jeden gray se rovná jednomu joulu na kilogram:
1Gy = 1Jkg - 1
Zdravotní újmou odhad rizika snížení délky a kvality života, která se projeví u obyvatelstva po ozáření ionizujícím zářením.
Tato definice zahrnuje poškození způsobená somatickými účinky, rakovinou a vážnými genetickými poruchami.
Příjmem aktivita radionuklidů, které vstoupily do organismu z vnějšího prostředí.
Zásahem lidská činnost směřující k prevenci nebo k odvrácení ozáření osob ze zdrojů, které nejsou součástí činností nebo se vymkly kontrole, a to působením na zdroje, cesty ozáření a samotné osoby.
Zásahovou úrovní hodnota odvrácené ekvivalentní dávky nebo odvrácené efektivní dávky nebo odvozená hodnota, při níž by měla být zvažována zásahová opatření.
Hodnota odvrácené dávky nebo odvozená hodnota se týká výlučně cesty ozáření, na kterou se použijí zásahová opatření.
Ionizujícím zářením přenos energie v podobě částic nebo elektromagnetických vln vlnové délky nižší nebo rovnající se 100 nanometrů nebo frekvenci vyšší nebo rovnající se 3 x 1015 hertzů, která je schopna přímo nebo nepřímo vytvářet ionty.
Jednotlivci z obyvatelstva fyzické osoby z obyvatelstva, s výjimkou pracovníků vystavených záření, učňů a studentů v průběhu jejich pracovní doby a fyzických osob vystavených záření v případech uvedených v čl. 6 odst. 4 písm. a), b) a c).
Přírodním zdrojem záření zdroj ionizujícího záření terestrického nebo kosmického původu.
Potenciálním ozářením ozáření, které nelze s jistotou předvídat, avšak pravděpodobnost jeho vzniku lze předem odhadnout.
Činností lidská činnost, při níž se může zvýšit ozáření osob umělými zdroji záření nebo přírodními zdroji záření v případě, že přírodní radionuklidy jsou využívány pro své radioaktivní, štěpné nebo množivé charakteristiky, s výjimkou havarijního ozáření zasahujících osob.
Kvalifikovaným odborníkem osoba s nezbytnými znalostmi a vzděláním k provádění fyzikálních, technických nebo radiochemických zkoušek umožňujících hodnocení dávek a poskytování poradenství k zajištění účinné ochrany osob a řádného provozu ochranných zařízení, přičemž její způsobilost jako kvalifikovaného odborníka je uznávána příslušnými orgány.
Kvalifikovaný odborník může být technicky odpovědný za úkoly v oblasti radiační ochrany pracovníků a jednotlivců z obyvatelstva.
Radioaktivní kontaminací znečištění jakéhokoli materiálu, povrchu, prostředí nebo osoby radioaktivní látkou.
V konkrétním případě, pokud jde o lidské tělo, zahrnuje jak zevní kontaminaci kůže, tak vnitřní kontaminaci bez ohledu na cestu příjmu.
Radioaktivní látkou jakákoli látka obsahující jeden nebo více radionuklidů, jejíž aktivita nebo hmotnostní aktivita neníz hlediska radiační ochrany zanedbatelná.
Radiační mimořádnou situací situace vyžadující naléhavá opatření na ochranu pracovníků, jednotlivců z obyvatelstva nebo veškerého obyvatelstva nebo jeho části.
Kritickou skupinou obyvatelstva skupina zahrnující fyzické osoby, jejichž ozáření daným zdrojem je přiměřeně homogenní, a charakterizující ty jednotlivce z obyvatelstva, kteří jsou tímto zdrojem nejvíce ozářeni.
Ohlašováním povinnost předložit příslušnému orgánu doklad oznamující záměr vykonávat činnost vedoucí k ozáření nebo související s využíváním jaderné energie nebo jakoukoli jinou činnost spadající do oblasti působnosti této směrnice.
Uzavřeným radionuklidovým zdrojem zdroj, jehož konstrukce za běžných podmínek použití brání jakémukoli rozptylu radioaktivních látek do okolí.
Sievertem (Sv) název jednotky ekvivalentní nebo efektivní dávky.
Jeden sievert se rovná jednomu joulu na kilogram:
1Sv = 1Jkg - 1
Zdrojem přístroj, radioaktivní látka nebo zařízení, které může vysílat ionizující záření, nebo radioaktivní látky.
Sledovaným pásmem pásmo, které podléhá příslušnému dohledu z hlediska ochrany před ionizujícím zářením.
Provozovatelem jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která vykonává činnosti nebo pracovní činnosti uvedené v článku 2 a která je podle vnitrostátního práva za uvedené činnosti nebo pracovní činnosti odpovědná.
HLAVA II OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 2
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny činnosti, s nimiž je spojeno riziko vyplývající z ionizujícího záření vysílaného buď umělým zdrojem záření, anebo přírodním zdrojem záření, v případě, že přírodní radionuklidy jsou nebo byly zpracovávány pro své radioaktivní, štěpné nebo množivé charakteristiky, a to zejména
a) při výrobě, zpracování, manipulaci, použití, držení, skladování, přepravě, dovozu do Společenství, vývozu ze Společenství a při zneškodňování radioaktivních látek;
b) při používání jakéhokoli elektrického přístroje vysílajícího ionizující záření, jehož součásti pracují při rozdílu potenciálu vyšším než 5 kV;
c) při jakékoli jiné činnosti určené členským státem.
2. V souladu s hlavou VII se směrnice rovněž vztahuje na pracovní činnosti, které nejsou uvedeny v odstavci 1, ale předpokládají přítomnost přírodních zdrojů záření a vedou k významnému zvýšení ozáření pracovníků nebo jednotlivců z obyvatelstva, které není z hlediska radiační ochrany zanedbatelné.
3. V souladu s hlavou IX se směrnice rovněž vztahuje na jakýkoli zásah v případě radiační mimořádné situace nebo v případě přetrvávajícího ozáření způsobeného pozdními následky radiační mimořádné situace nebo starými zátěžemi vzniklými v důsledku v minulosti vykonávané činnosti nebo pracovní činnosti.
4. Tato směrnice se nevztahuje na ozáření radonem uvnitř budov, ani na ozáření přírodním pozadím, to znamená na radionuklidy obsažené v lidském těle, na kosmické záření běžné na zemském povrchu nebo na terestrické záření způsobené radionuklidy přítomnými v nepoškozené zemské kůře.
HLAVA III OHLAŠOVÁNÍ A POVOLENÍ ČINNOSTÍ
Článek 3
Ohlašování
1. Nestanoví-li tento článek jinak, vyžaduje každý členský stát, aby činnosti uvedené v čl. 2 odst. 1 byly ohlašovány.
2. Ohlašování se nevyžaduje u činností zahrnujících:
a) radioaktivní látky v množství, které celkově nepřekračuje zprošťovací úrovně uvedené ve druhém sloupci tabulky A v příloze I nebo za výjimečných okolností daných v členském státě jiné hodnoty povolené příslušnými orgány, jež však splňují základní obecná kritéria uvedená v příloze I, nebo
b) radioaktivní látky, jejichž hmotnostní aktivita nepřekračuje hodnoty pro osvobození od této povinnosti uvedené ve třetím sloupci tabulky A v příloze I nebo za výjimečných okolností daných v členském státě jiné hodnoty povolené příslušnými orgány, jež však splňují základní obecná kritéria uvedená v příloze I, nebo
c) zařízení obsahující radioaktivní látky v množstvích nebo koncentracích překračujících hodnoty uvedené v písm. a) a b), jestliže
i) jde o zařízení, jehož typ byl schválen příslušnými orgány členského státu,
ii) má charakteristiky uzavřeného zdroje,
iii) za normálních podmínek používání nevytváří v žádném bodě vzdáleném 0,1 m od svého dostupného povrchu příkon dávky vyšší než 1μSv h-1,
iv) podmínky pro zneškodňování byly stanoveny příslušnými orgány; nebo
d) provoz jakéhokoli elektrického zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, s výjimkou zařízení uvedeného v písmenu e), jestliže:
i) jde o zařízení, jehož typ byl schválen příslušnými orgány členského státu, a
ii) za normálních podmínek používání nevytváří v žádném bodě vzdáleném 0,1 m od svého dostupného povrchu příkon dávky vyšší než 1μSv h-1 nebo
e) používání jakékoli katodové trubice určené k zobrazování nebo jakéhokoli jiného elektrického zařízení pracujícího při rozdílu potenciálu nepřevyšujícím 30 kV za předpokladu, že za normálních podmínek používání nevytváří v žádném bodě vzdáleném 0,1 m od svého dostupného povrchu příkon dávky vyšší než 1μSv h-1 nebo
f) materiály kontaminované radioaktivními látkami povoleně uvolněné, které na základě rozhodnutí příslušného orgánu nepodléhají žádné další regulaci.
Článek 4
Povolení
1. S výjimkami uvedenými v tomto článku vyžaduje každý členský stát, aby bylo předem vydáno povolení pro tyto činnosti:
a) provoz a vyřazování jakéhokoli zařízení jaderného palivového cyklu, včetně provozu a uzavírání uranových dolů;
b) záměrné přidávání radioaktivních látek při přípravě a výrobě léčiv, včetně dovozu a vývozu takových výrobků;
c) záměrné přidávání radioaktivních látek při přípravě a výrobě spotřebních výrobků, včetně dovozu a vývozu takových výrobků;
d) záměrné podávání radioaktivních látek osobám, a pokud jde o radiační ochranu osob, zvířatům pro účely lékařského nebo veterinárního vyšetření, léčby nebo výzkumu;
e) používání rentgenových přístrojů nebo zdrojů záření pro účely průmyslové radiografie nebo zpracování výrobků nebo výzkumu nebo ozáření osob pro účely lékařského vyšetření, včetně používání jiných urychlovačů než elektronových mikroskopů.
2. Předchozí povolení může být vyžadováno i pro jiné činnosti než činnosti uvedené v odstavci 1.
3. Členské státy mohou stanovit, že činnosti nevyžadují povolení, pokud
a) se v jedná o činnosti popsané v odst. 1 písm. a), c) a e), dotyčná činnost nevyžaduje ohlašování, nebo
b) se jedná o případy zahrnující omezené riziko ozáření pro jednotlivce a nevyžadující přezkoumání jednotlivých případů, dotyčná činnost je prováděna v souladu s podmínkami stanovenými vnitrostátními právními předpisy.
Článek 5
Povolení a osvobození od povolení pro zneškodňování, recyklaci nebo opětovné použití radioaktivních látek
1. Pro zneškodňování, recyklaci a opětovné použití radioaktivních látek nebo materiálů obsahujících radioaktivní látky, které vznikly při činnosti podléhající ohlašování nebo povolení, se vyžaduje předchozí povolení.
2. Zneškodňování, recyklace a opětovné použití radioaktivních látek nebo materiálů obsahujících radioaktivní látky mohou být osvobozeny od povinnosti plnit požadavky této směrnice, jestliže jsou v souladu s uvolňovacími úrovněmi stanovenými příslušnými vnitrostátními orgány.
Tyto uvolňovací úrovně odpovídají základním kritériím uvedeným v příloze I a berou v úvahu všechna ostatní technická doporučení Společenství.
HLAVA IV ODŮVODNĚNÍ, OPTIMALIZACE A LIMITOVÁNÍ DÁVEK PŘI ČINNOSTECH
KAPITOLA I OBECNÉ ZÁSADY
Článek 6
1. Členské státy zajistí, aby byly všechny nové kategorie nebo druhy činností vedoucí k ozáření ionizujícím zářením před svým prvním zavedením nebo prvním povolením odůvodněny z hlediska svých hospodářských, společenských nebo jiných přínosů v porovnání se zdravotní újmou, kterou by mohly způsobit.
2. Odůvodnění existujících kategorií nebo druhů činností může být přehodnoceno, jsou-li získány nové a významné poznatky o jejich účinnosti nebo následcích.
3. Navíc každý členský stát zajistí, aby
a) v souvislosti s optimalizací byla všechna ozáření udržována na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni se zohledněním hospodářských a společenských faktorů;
b) aniž je dotčen článek 12, nepřekročil součet dávek ze všech významných činností limity ozáření stanovené v této hlavě pro pracovníky vystavené záření, učně, studenty a jednotlivce z obyvatelstva.
4. Zásada stanovená v odst. 3 písm. a) se vztahuje na všechna ozáření ionizujícím zářením způsobená činnostmi uvedenými v čl. 2 odst. 1. Zásada stanovená v odst. 3 písm. b) se nevztahuje na žádné z těchto ozáření:
a) ozáření osob za účelem jejich lékařského vyšetření nebo léčby;
b) ozáření osob, které vědomě a dobrovolně poskytují pomoc (mimo rámec pracovních povinností) osobám podstupujícím lékařské vyšetření nebo léčbu;
c) ozáření dobrovolníků, kteří se účastní programů lékařského a biolékařského výzkumu.
5. Členské státy nesmějí povolit záměrné přidávání radioaktivních látek při výrobě potravin, hraček, šperků a kosmetických přípravků, ani dovoz či vývoz takových výrobků.
Článek 7
Optimalizační meze
1. V souvislosti s optimalizací radiační ochrany by měly být v případě potřeby používány optimalizační meze.
2. Optimalizační meze mohou zahrnovat doporučení vypracovaná každým členským státem pro odpovídající postupy pro ozařování jednotlivců podle čl. 6 odst. 4 písm. b) a c).
KAPITOLA II LIMITY OZÁŘENÍ
Článek 8
Věkový limit pro pracovníky vystavené záření
S výhradou čl. 11 odst. 2 nesmějí být osoby mladší 18 let zařazovány na žádnou práci, která může vést k jejich ozáření v úrovni povolené pro kategorii pracovníků vystavených záření.
Článek 9
Limity ozáření pro pracovníky vystavené záření
1. Limit efektivní dávky pro pracovníky vystavené záření činí 100 "mSv po" dobu pěti po sobě jdoucích let za podmínky, že nejvyšší efektivní dávka nepřekročí 50 mSv v jednotlivém roce.
Členské státy mohou stanovit roční dávku.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a) činí limit ekvivalentní dávky pro oční čočku 150 mSv ročně;
b) činí limit ekvivalentní dávky pro kůži 500 mSv ročně.
Tento limit se vztahuje na dávku zprůměrovanou pro libovolný 1 cm2 povrchu bez ohledu na celkovou ozářenou plochu;
c) činí limit ekvivalentní dávky pro ruce, předloktí, nohy a kotníky 500 mSv ročně.
Článek 10
Zvláštní ochrana v průběhu těhotenství a kojení
1. Jakmile těhotná žena uvědomí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi provozovatele o svém stavu, je nenarozenému dítěti zaručena ochrana, která je srovnatelná s ochranou poskytovanou jednotlivcům z obyvatelstva.
Pracovní podmínky těhotné ženy v rámci jejího zaměstnání tedy jsou takové, aby ekvivalentní dávka pro nenarozené dítě byla tak nízká, jak jen lze rozumně dosáhnout, a aby bylo nepravděpodobné, že tato dávka překročí 1 mSv po zbývající dobu těhotenství.
2. Jakmile kojící žena uvědomí provozovatele o svém stavu, nesmí být zařazována na práce zahrnující významné riziko z hlediska vnitřní radioaktivní kontaminace.
Článek 11
Limity ozáření pro učně a studenty
1. Limity ozáření pro učně starší 18 let a pro studenty starší 18 let, kteří jsou v rámci svého studia povinni používat zdroje, jsou stejné jako limity ozáření pro pracovníky vystavené záření stanovené v článku 9.
2. Limit efektivní dávky pro učně ve věku od 16 do 18 let a pro studenty ve věku od 16 do 18 let, kteří jsou v rámci svého studia povinni používat zdroje, činí 6 mSv ročně.
Aniž je dotčen tento limit ozáření,
a) činí limit ekvivalentní dávky pro oční čočku 50 mSv ročně;
b) činí limit ekvivalentní dávky pro kůži 150 mSv ročně.
Tento limit se vztahuje na dávku zprůměrovanou pro každý 1 cm2 povrchu bez ohledu na celkovou ozářenou plochu;
c) činí limit ekvivalentní dávky pro ruce, předloktí, nohy a kotníky 150 mSv ročně.
3. Limity ozáření pro učně a studenty, na které se nevztahují ustanovení odstavců 1 a 2, jsou stejné jako limity ozáření pro jednotlivce z obyvatelstva stanovené v článku 13.
Článek 12
Výjimečně povolené ozáření
1. Za výjimečných okolností, s výjimkou radiační mimořádné situace, posuzovaných pro konkrétní případ mohou příslušné orgány, vyžadují-li to některé specifické pracovní postupy, povolit pro určité pracovníky osobní dávky překračující limity ozáření stanovené v článku 9 za podmínky, že tato ozáření jsou časově omezena, smí k nim docházet pouze v určitých pracovních prostorách a v rámci nejvyšších úrovní ozáření definovaných pro takový konkrétní případ příslušnými orgány.
Přitom musí být splněny tyto podmínky:
a) výjimečně povolenému ozáření smějí být vystaveni pouze pracovníci kategorie A definovaní v článku 21;
b) učni, studenti, těhotné a kojící ženy jako osoby, které by mohly být vnitřně kontaminovány, jsou z takových ozáření vyloučeni;
c) provozovatel předem přesně odůvodní taková ozáření a důkladně je projedná s dobrovolnými pracovníky, jejich zástupci, autorizovaným lékařem, autorizovanými službami pracovního lékařství nebo kvalifikovaným odborníkem;
d) informace o souvisejících rizicích a o opatřeních, která je třeba učinit v průběhu pracovního postupu, se poskytují příslušným pracovníkům předem;
e) všechny dávky obdržené po tomto ozáření se zaznamenávají odděleně v lékařské dokumentaci uvedené v článku 34 a v osobní dokumentaci uvedené v článku 28.
2. Překročení limitů ozáření v důsledku výjimečně povoleného ozáření není nezbytně důvodem pro to, aby zaměstnavatel pracovníka bez jeho souhlasu vyloučil z jeho obvyklé pracovní činnosti nebo aby jej přeložil na jiné pracoviště.
Článek 13
Limity ozáření pro jednotlivce z obyvatelstva
1. Aniž je dotčen článek 14, jsou limity ozáření pro jednotlivce z obyvatelstva stanoveny v odstavcích 2 a 3.
2. Limit efektivní dávky činí 1 mSv ročně.
Avšak za zvláštních okolností může být povolena vyšší efektivní dávka v jednotlivém roce za předpokladu, že průměr za pět po sobě jdoucích let nepřekročí 1 mSv ročně.
3. Aniž je dotčen odstavec 2,
a) činí limit ekvivalentní dávky pro oční čočku 15 mSv ročně;
b) činí limit ekvivalentní dávky pro kůži 50 mSv ročně. Tento limit se vztahuje na dávku zprůměrovanou pro každý 1 cm2 povrchu bez ohledu na ozářenou plochu.
Článek 14
Ozáření veškerého obyvatelstva
Každý členský stát přijme dostatečná opatření k zajištění toho, aby příspěvek činností k ozáření veškerého obyvatelstva byl tak nízký, jak lze se zohledněním hospodářských a společenských faktorů rozumně dosáhnout.
Součet všeho tohoto ozáření se pravidelně hodnotí.
HLAVA V ODHAD EFEKTIVNÍ DÁVKY
Článek 15
Pro odhad efektivní dávky a ekvivalentní dávky se používají hodnoty a vztahy uvedené v této hlavě.
Orgány mohou povolit používání jiných rovnocenných metod.
Článek 16
Aniž je dotčen článek 15,
a) používají se v případě zevního ozáření pro odhad efektivních dávek a ekvivalentních dávek hodnoty a vztahy uvedené v příloze II;
b) lze v případě vnitřního ozáření způsobeného radionuklidem nebo směsí radionuklidů pro odhad efektivních dávek použít hodnoty a vztahy uvedené v přílohách II a III.
HLAVA VI ZÁKLADNÍ ZÁSADY OCHRANY PRACOVNÍKŮ VYSTAVENÝCH ZÁŘENÍ, UČŇŮ A STUDENTŮ PŘI ČINNOSTECH
Článek 17
Ochrana pracovníků vystavených záření je založena zejména na těchto zásadách:
a) předběžné hodnocení za účelem identifikace charakteru a rozsahu radiologického rizika pro pracovníky vystavené záření a provádění optimalizace radiační ochrany pro všechny pracovní podmínky;
b) klasifikace pracovišť na různá pásma, případně se zřetelem na hodnocení očekávaných ročních dávek a pravděpodobnost a rozsah potenciálního ozáření;
c) klasifikace pracovníků do různých kategorií;
d) zavádění regulačních opatření a monitorování různých pásem a pracovních podmínek, případně včetně osobního monitorování;
e) lékařský dohled.
KAPITOLA I
OPATŘENÍ KE SNÍŽENÍ OZÁŘENÍ Oddíl 1 Klasifikace a vymezení pásem
Článek 18
Opatření na pracovištích
Za účelem radiační ochrany jsou přijímána opatření pro všechna pracoviště, kde existuje možnost ozáření ionizujícím zářením vyšším než 1 mSv ročně nebo ekvivalentní dávkou rovnající se jedné desetině limitů ozáření stanovených v čl. 9 odst.
2 pro oční čočku, kůži a končetiny. Tato opatření musí být přiměřená charakteru zařízení a zdrojů, jakož i rozsahu a charakteru rizik.
Rozsah, druh a kvalita ochranných a monitorovacích opatření musí být přiměřené rizikům spojeným s prací zahrnující ozáření ionizujícím zářením.
2. Je nutné rozlišovat kontrolovaná pásma a sledovaná pásma.
3. Příslušné orgány vydají doporučení pro vymezení kontrolovaných pásem a sledovaných pásem podle konkrétní situace.
4. Provozovatel provádí přísnou kontrolu pracovních podmínek v kontrolovaných a sledovaných pásmech.
Článek 19
Požadavky na kontrolovaná pásma
1. Pro kontrolovaná pásma platí následující minimální požadavky:
a) kontrolované pásmo musí být vymezeno a vstupovat do něj mohou pouze osoby, které byly řádně poučeny, přičemž vstup do tohoto pásma se kontroluje v souladu s písemnými předpisy stanovenými provozovatelem.
V případě významného rizika šíření radioaktivní kontaminace se přijímají zvláštní opatření zahrnující vstup a výstup osob a zboží;
b) se zohledněním charakteru a rozsahu radiologických rizik v kontrolovaném pásmu je radiologický dohled nad pracovním prostředím organizován v souladu s článkem 24;
c) musí být vyvěšeny tabulky určující typ pásma, charakter zdrojů a rizika s nimi spojená;
d) musí být vypracovány pracovní pokyny přiměřené radiologickému riziku spojenému se zdroji a vykonávanými činnostmi.
2. Za provádění těchto úkolů odpovídá provozovatel po konzultacích s autorizovanými službami pracovního lékařství nebo kvalifikovanými odborníky.
Článek 20
Požadavky na sledovaná pásma
1. Pro sledovaná pásma platí následující požadavky:
a) minimálně, se zohledněním charakteru a rozsahu radiologických rizik ve sledovaném pásmu, musí být organizován radiologický dohled nad pracovním prostředím v souladu s článkem 24;
b) v případě potřeby musí být vyvěšeny tabulky určující typ pásma, charakter zdrojů a rizika s nimi spojená;
c) v případě potřeby musí být vypracovány pracovní pokyny přiměřené radiologickému riziku spojenému se zdroji a vykonávanými činnostmi.
2. Za provádění těchto úkolů odpovídá provozovatel po konzultacích s kvalifikovanými odborníky nebo autorizovanými službami pracovního lékařství.
Oddíl 2 Klasifikace pracovníků vystavených záření, učňů a studentů
Článek 21
Klasifikace pracovníků vystavených záření
Pro účely monitorování a dohledu se rozlišují dvě kategorie pracovníků vystavených záření:
a) kategorie A: pracovníci vystavení záření, kteří mohou obdržet efektivní dávku vyšší než 6 mSv ročně nebo ekvivalentní dávku vyšší než tři desetiny limitu ozáření stanoveného v čl. 9 odst. 2 pro oční čočku, kůži a končetiny;
b) kategorie B: pracovníci vystavení záření, kteří nejsou zařazeni do kategorie A.
Článek 22
Informování a výcvik
1. Členské státy vyžadují, aby provozovatel informoval pracovníky vystavené záření, učně a studenty, kteří jsou v rámci svého studia povinni používat zdroje,
a) o zdravotních rizicích spojených s jejich prací:
- o obecných postupech radiační ochrany a preventivních opatřeních, která musí být činěna, a zejména těch, která odpovídají provozním a pracovním podmínkám vztahujícím se jak k dané činnosti obecně, tak i k jednotlivým pracovištím a pracím, na něž mohou být přiděleni,
- o důležitosti plnění technických, lékařských a administrativních požadavků;
b) v případě žen o významu včasného oznámení těhotenství z důvodu rizik ozáření pro nenarozené dítě a rizika kontaminace kojence v případě vnitřní radioaktivní kontaminace.
2. Členské státy vyžadují, aby provozovatel přijal nezbytná opatření k zajištění odpovídajícího výcviku pracovníků vystavených záření, učňů a studentů v oblasti radiační ochrany.
Oddíl 3 Hodnocení a uplatňování předpisů k radiační ochraně pracovníků vystavených záření
Článek 23
1. Provozovatel odpovídá za hodnocení a uplatňování předpisů k radiační ochraně pracovníků vystavených záření.
2. Členské státy vyžadují, aby provozovatel konzultoval s kvalifikovanými odborníky nebo autorizovanými službami pracovního lékařství zkoušení a kontrolu ochranných pomůcek a měřicích zařízení, zejména
a) zevrubné posuzování projektů jednotlivých zařízení z hlediska radiační ochrany předem;
b) uvádění do provozu nových zdrojů nebo modifikovaných zdrojů z hlediska radiační ochrany;
c) pravidelná kontrola účinnosti ochranných pomůcek a technických postupů;
d) pravidelná kalibrace měřicích přístrojů a pravidelná kontrola jejich řádného provozu a správného používání.
KAPITOLA II
HODNOCENÍ OZÁŘENÍ Oddíl 1 Monitorování pracoviště
Článek 24
1. Radiologický dohled nad pracovním prostředím uvedený v čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. a) v případě potřeby zahrnuje
a) měření dávkových příkonů od zevního ozáření s uvedením povahy a kvality příslušného záření;
b) měření objemové aktivity vzduchu a plošné aktivity radionuklidů způsobujících kontaminaci s uvedením jejich povahy a fyzikálního a chemického stavu.
2. Výsledky těchto měření se zaznamenávají a v případě potřeby slouží k odhadu osobních dávek podle článku 25.
Oddíl 2 Osobní monitorování
Článek 25
Dohled – Obecná ustanovení
1. Osobní monitorování pracovníků vystavených záření kategorie A se provádí systematicky.
Je založeno na osobní dozimetrii prováděné autorizovanou dozimetrickou službou.
V případech, kdy by pracovníci kategorie A mohli být významně vnitřně kontaminováni, by měl být zaveden odpovídající systém monitorování; příslušné orgány mohou stanovit obecná doporučení pro identifikaci těchto pracovníků.
2. Monitorování pracovníků kategorie B musí být dostatečné alespoň k prokázání toho, že tito pracovníci jsou důvodně zařazeni do kategorie B. Členské státy mohou vyžadovat, aby pracovníci kategorie B podléhali osobnímu monitorování a v případě nutnosti osobní dozimetrii stanovené autorizovanou dozimetrickou službou.
3. V případě, že je osobní dozimetrie neproveditelná nebo nedostatečná, musí být osobní monitorování založeno na odhadu provedeném buď na základě osobní dozimetrie provedené na jiných pracovnících vystavených záření, anebo na základě výsledků monitorování pracoviště podle článku 24.
Oddíl 3 Monitorování v případě havarijního ozáření nebo havarijního ozáření zasahujících osob
Článek 26
V případě havarijního ozáření musí být posuzovány příslušné dávky a jejich distribuce v těle.
Článek 27
V případě havarijního ozáření zasahujících osob musí být osobní monitorování nebo stanovení osobních dávek prováděno přiměřeně okolnostem.
Oddíl 4 Zaznamenávání a oznamování výsledků
Článek 28
1. Pro každého pracovníka vystaveného záření kategorie A musí být veden záznam o výsledcích osobního monitorování.
2. Pro účely odstavce 1 se o pracovníkovi vystavenému záření uchovávají níže uvedené doklady, a to po celou dobu trvání jeho pracovní činnosti zahrnující ozáření ionizujícím zářením a dále až do doby, kdy osoba dosáhne nebo by dosáhla 75 let věku, v každém případě však alespoň po dobu 30 let po ukončení pracovní činnosti, během které byl pracovník vystaven ionizujícímu záření:
a) záznam o naměřeném nebo odhadnutém ozáření a o osobních dávkách podle článků 12, 25, 26 a 27;
b) v případě ozáření uvedených v článcích 26 a 27 zprávy o okolnostech a přijatých opatřeních;
c) v případě potřeby výsledky monitorování pracoviště použité k odhadu osobních dávek.
3. Ozáření uvedené v článcích 12, 26 a 27 musí být v záznamu o dávkách podle odstavce 1 zaznamenávána odděleně.
Článek 29
1. Výsledky osobního monitorování vyžadovaného podle článků 25, 26 a 27 musí být
a) zpřístupněny příslušným orgánům a provozovatelům;
b) zpřístupněny dotyčnému pracovníkovi v souladu s čl. 38 odst. 2;
c) předkládány autorizovanému lékaři nebo autorizovaným službám pracovního lékařství za účelem hodnocení jejich důsledků pro lidské zdraví podle článku 31.
2. Členské státy stanoví způsoby předávání výsledků osobního monitorování.
3. V případě havarijního ozáření nebo havarijního ozáření zasahujících osob musí být výsledky osobního monitorování postoupeny neprodleně.
KAPITOLA III LÉKAŘSKÝ DOHLED NAD PRACOVNÍKY VYSTAVENÝMI ZÁŘENÍ
Článek 30
Lékařský dohled nad pracovníky vystavenými záření je založen na zásadách, kterými se obecně řídí pracovní lékařství.
Oddíl 1 Lékařský dohled nad pracovníky kategorie A
Článek 31
Lékařský dohled
1. Bez ohledu na obecnou odpovědnost provozovatele jsou pro lékařský dohled nad pracovníky kategorie A příslušní autorizovaní lékaři nebo autorizované služby pracovního lékařství.
Tento lékařský dohled má umožnit ověření zdravotního stavu monitorovaných pracovníků z hlediska jejich schopnosti plnit svěřené úkoly.
Proto musí mít autorizovaný lékař nebo autorizované služby pracovního lékařství přístup ke všem významným informacím, o které požádají, včetně údajů o podmínkách v pracovním prostředí.
2. Lékařský dohled zahrnuje:
a) vstupní lékařskou prohlídku nebo lékařskou prohlídku před zařazením pracovníka do kategorie A.
Cílem této důkladné prohlídky je ověřit schopnost pracovníka zastávat předpokládané pracovní místo jako pracovník kategorie A;
b) pravidelné zdravotní prohlídky.
Zdravotní stav každého pracovníka kategorie A je kontrolován alespoň jednou ročně s cílem ověřit, zda je pracovník i nadále schopen plnit své povinnosti.
Povahu těchto prohlídek, které mohou být prováděny tak často, jak to autorizovaný lékař považuje za nutné, závisí na druhu práce a na individuálním zdravotním stavu pracovníka.
3. Autorizovaný lékař nebo autorizované služby pracovního lékařství mohou stanovit, že se má pokračovat v lékařském dohledu i po ukončení pracovní činnosti po tak dlouhou dobu, kterou považují za nezbytnou k zabezpečení zdraví dotyčné osoby.
Článek 32
Lékařská klasifikace
Pro stanovení zdravotní schopnosti pracovníků kategorie A se používá této klasifikace:
a) schopen,
b) schopen za určitých podmínek,
c) neschopen.
Článek 33
Žádný pracovník nesmí být zaměstnáván nebo zařazován jako pracovník kategorie A po jakoukoli dobu na specifickém pracovním místě, je-li podle lékařských nálezů neschopen zastávat takové specifické pracovní místo.
Článek 34
Lékařská dokumentace
1. Pro každého pracovníka kategorie A se zakládá lékařská dokumentace, která je nepřetržitě vedena po dobu, po kterou je pracovník zařazen do této kategorie.
Poté se uchovává až do doby, kdy osoba dosáhla nebo by dosáhla 75 let věku, v každém případě však po dobu alespoň 30 let po ukončení pracovní činnosti, během které byl pracovník vystaven ionizujícímu záření.
2. Lékařská dokumentace obsahuje údaje o povaze pracovní činnosti, o výsledcích vstupních lékařských prohlídek nebo lékařských prohlídek před zařazením pracovníka do kategorie A, o výsledcích pravidelných zdravotních prohlídek a záznamy o dávkách stanovené v článku 28.
Oddíl 2 Mimořádný lékařský dohled nad pracovníky vystavenými záření
Článek 35
1. Mimořádný lékařský dohled se vykonává ve všech případech, ve kterých dojde k překročení některého z limitů ozáření stanovených v článku 9.
2. Další podmínky ozáření podléhají souhlasu autorizovaného lékaře nebo autorizovaných služeb pracovního lékařství.
Článek 36
Lékařský dohled uvedený v článcích 30 a 31 prováděný nad pracovníky vystavenými záření je navíc doplněn dalšími opatřeními, která souvisejí s ochranou zdraví jednotlivce vystaveného záření a která autorizovaný lékař nebo autorizované služby pracovního lékařství považují za nezbytná, jako jsou další prohlídky, dekontaminační opatření nebo naléhavá léčebná opatření.
Oddíl 3 Opravné prostředky
Článek 37
Každý členský stát stanoví opravné prostředky proti nálezům a rozhodnutím vydaným podle článků 32, 33 a 35.
KAPITOLA IV ÚKOLY ČLENSKÝCH STÁTŮ V OBLASTI OCHRANY PRACOVNÍKŮ VYSTAVENÝCH ZÁŘENÍ
Článek 38
1. Každý členský stát vytvoří jeden nebo více systémů inspekcí k dodržování předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí k zavedení dohledu a k zásahu v každém případě, kdy je to nutné.
2. Každý členský stát vyžaduje, aby pracovníci měli na vlastní žádost přístup k výsledkům svého osobního monitorování, včetně výsledků měření, na jejichž základě byly odhadnuty dávky, nebo k odhadům jejich dávek provedených na základě monitorování pracoviště.
3. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k uznávání způsobilosti
- autorizovaných lékařů,
- autorizovaných služeb pracovního lékařství,
- autorizovaných dozimetrických služeb,
- kvalifikovaných odborníků.
K tomuto účelu zajistí každý členský stát odbornou přípravu těchto specialistů.
4. Každý členský stát vyžaduje, aby útvaru odpovědnému za zajištění radiační ochrany byly dány k dispozici nezbytné prostředky.
V zařízeních, ve kterých to příslušné orgány považují za nezbytné, musí být zřízen specializovaný útvar radiační ochrany poskytující specifické poradenství pro toto zařízení, jenž musí být v případě, že se jedná o vnitřní organizační jednotku zařízení, organizačně oddělen od výrobních a provozních útvarů.
Tento útvar může být společný pro několik zařízení.
5. Každý členský stát je povinen usnadnit výměnu všech významných informací o dávkách, které pracovník dříve obdržel, mezi příslušnými orgány, autorizovanými lékaři, autorizovanými službami pracovního lékařství, kvalifikovanými odborníky a autorizovanými dozimetrickými službami v rámci Evropského společenství tak, aby mohly být provedeny vstupní lékařské prohlídky nebo lékařské prohlídky pro zařazení jako pracovníka kategorie A podle článku 31 a mohlo být kontrolováno další ozáření pracovníků.
KAPITOLA V OCHRANA UČŇŮ A STUDENTŮ
Článek 39
1. Podmínky ozáření a ochrana učňů a studentů starších 18 let uvedené v čl. 11 odst. 1 jsou stejné jako podmínky pro pracovníky vystavené záření kategorie A nebo B podle okolností.
2. Podmínky ozáření a ochrana učňů a studentů ve věku od 16 do 18 let uvedené v čl. 11 odst. 2 jsou stejné jako podmínky pro pracovníky vystavené záření kategorie B.
HLAVA VII VÝZNAMNÉ ZVÝŠENÍ OZÁŘENÍ ZPŮSOBENÉ PŘÍRODNÍMI ZDROJI ZÁŘENÍ
Článek 40
Uplatňování
1. Tato hlava se vztahuje na pracovní činnosti neuvedené v čl. 2 odst. 1, při nichž přítomnost přírodních zdrojů záření vede k významnému zvýšení ozáření pracovníků nebo jednotlivců z obyvatelstva, které není z hlediska radiační ochrany zanedbatelné.
2. Každý členský stát zajistí průzkumem nebo jinými vhodnými prostředky vymezení pracovních činností, kterých by se uvedený stav mohl týkat.
Jsou to zejména
a) pracovní činnosti, při kterých jsou pracovníci, a popřípadě jednotlivci z obyvatelstva, ozářeni produkty přeměny thoronu nebo radonu, zářením gama nebo jakýmkoli jiným zářením na pracovištích, jako jsou lázeňská zařízení, jeskyně, doly, podzemní pracoviště a povrchová pracoviště ve vymezených pásmech;
b) pracovní činnosti, které zahrnují používání nebo skladování látek obvykle nepovažovaných za radioaktivní, které však obsahují přírodní radionuklidy vedoucí k významnému zvýšení ozáření pracovníků nebo jednotlivců z obyvatelstva;
c) pracovní činnosti, při kterých vznikají rezidua obvykle nepovažovaná za radioaktivní, která však obsahují přírodní radionuklidy vedoucí k významnému zvýšení ozáření pracovníků nebo jednotlivců z obyvatelstva;
d) letecký provoz.
3. Články 41 a 42 se použijí v rozsahu, v jakém členské státy prohlásí, že ozáření přírodními zdroji záření způsobené pracovními činnostmi vymezenými v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vyžaduje zvláštní pozornost a mělo by podléhat kontrole.
Článek 41
Ochrana před ozářením terestrickými zdroji
Členské státy vyžadují v případě každé pracovní činnosti, o které prohlásí, že je tímto ustanovením dotčena, vypracování vhodných opatření k monitorování ozáření a v případě potřeby:
a) k provádění nápravných opatření ke snížení ozáření podle hlavy IX nebo některých jejích ustanovení části;
b) k zavedení opatření radiační ochrany podle hlav III, IV, V, VI a VIII nebo některých jejich ustanovení.
Článek 42
Ochrana leteckých posádek
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k tomu, aby provozovatelé letecké dopravy vzali v úvahu možnost ozáření členů leteckých posádek vyšší než 1 mSv ročně v důsledku kosmického záření a aby zejména:
- hodnotili ozáření dotyčných posádek,
- při vypracování plánů práce vzali v úvahu odhad ozáření s cílem snížit další ozáření členů leteckých posádek, kteří obdrželi vyšší dávky,
- informovali dotyčné pracovníky o zdravotním riziku, které je spojeno s jejich prací,
- uplatňovali článek 10 u členek leteckých posádek.
HLAVA VIII ZAJIŠTĚNÍ RADIAČNÍ OCHRANY OBYVATELSTVA ZA BĚŽNÝCH OKOLNOSTÍ
Článek 43
Základní zásady
Každý členský stát vytvoří podmínky nezbytné k zajištění co nejvyšší ochrany obyvatelstva založené na zásadách stanovených v článku 6 a k uplatňování základních zásad, jimiž se řídí ochrana obyvatelstva.
Článek 44
Podmínky pro povolení činností zahrnujících riziko ionizujícího záření pro obyvatelstvo
Ochranou obyvatelstva za normálních okolností se z hlediska činností vyžadujících předchozí povolení rozumějí všechna opatření a kontroly ke zjištění a vyloučení faktorů, jež by v průběhu jakékoli činnosti vedoucí k ozáření ionizujícím zářením mohly pro obyvatelstvo představovat riziko ozáření, které není z hlediska radiační ochrany zanedbatelné.
Tato ochrana zahrnuje následující úkoly:
a) přezkoumání a schvalování, z hlediska radiační ochrany, plánů zařízení zahrnujících riziko ozáření a návrhů na umístění těchto zařízení na daném území;
b) uvedení těchto nových zařízení do provozu až po ověření, zda poskytují dostatečnou ochranu před možností rozšíření ozáření nebo radioaktivní kontaminace za jejich hranici, v případě potřeby s uvážením demografických, meteorologických, geologických, hydrologických a ekologických podmínek;
c) přezkoumání a schvalování plánů pro uvolňování radioaktivních výpustí.
Tyto úkoly jsou plněny v souladu s pravidly stanovenými příslušnými orgány v závislosti na rozsahu rizika spojeného s ozářením.
Článek 45
Odhad dávek u obyvatelstva
Příslušné orgány
a) zajistí, aby odhady dávek způsobených činnostmi uvedenými v článku 44 byly pro veškeré obyvatelstvo a jeho kritické skupiny prováděny tak, aby se co nejvíce přibližovaly skutečnosti všude tam, kde by se takové skupiny mohly vyskytovat;
b) stanoví četnost hodnocení a přijmou všechna nezbytná opatření k identifikaci kritických skupin obyvatelstva se zohledněním všech významných cest přenosu radioaktivních látek;
c) zajistí, aby s uvážením radiologických rizik odhady dávek u obyvatelstva, zahrnovaly:
- hodnocení dávek způsobených zevním ozářením, případně s uvedením druhu daného záření,
- hodnocení příjmu radionuklidů s uvedením jejich charakteru, a v případě potřeby jejich fyzikálního a chemického stavu, a stanovení aktivity a objemové nebo hmotnostní aktivity těchto radionuklidů,
- hodnocení dávek, které by kritické skupiny obyvatelstva mohly obdržet, a specifikaci charakteristik těchto skupin;
d) vyžadují, aby byly uchovávány záznamy vztahující se k měření zevního ozáření, odhadům příjmu radionuklidů a radioaktivní kontaminaci, a výsledky hodnocení dávek obdržených kritickými skupinami a obyvatelstvem.
Článek 46
Inspekce
V oblasti ochrany zdraví obyvatelstva vytvoří každý členský stát systém inspekcí k dodržování předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a k zahájení dohledu v oblasti radiační ochrany.
Článek 47
Odpovědnosti provozovatelů
1. Každý členský stát vyžaduje, aby provozovatel odpovědný za činnosti uvedené v článku 2 dodržoval při jejich výkonu zásady ochrany zdraví obyvatelstva v oblasti radiační ochrany a ve svých zařízeních plnil zejména tyto úkoly:
a) dosažení a udržování optimální úrovně ochrany životního prostředí a obyvatelstva;
b) kontrola účinnosti technických prostředků z hlediska ochrany životního prostředí a obyvatelstva;
c) z hlediska dohledu nad radiační ochranou uvádění do provozu zařízení a zavádění metod pro měření nebo hodnocení ozáření a radioaktivní kontaminace životního prostředí a obyvatelstva;
d) pravidelná kalibrace měřicích přístrojů a pravidelná kontrola jejich řádného provozu a správného používání.
2. Plněním těchto úkolů jsou pověřeni kvalifikovaní odborníci a popřípadě specializovaný útvar radiační ochrany uvedený v čl. 38 odst. 4.
HLAVA IX ZÁSAHY
Článek 48
Uplatňování
1. Tato hlava se vztahuje na zásahy v případech radiační mimořádné situace nebo v případech přetrvávajícího ozáření způsobeného pozdními následky radiační mimořádné situace nebo starými zátěžemi vzniklými v důsledku v minulosti vykonávané činnosti nebo pracovní činnosti.
2. Provedení a rozsah každého zásahu se posuzují z těchto hledisek:
- zásah se provádí pouze tehdy, jestliže snížení újmy způsobené zářením dostatečně odůvodňuje škodu a náklady, včetně společenských nákladů, spojené se zásahem,
- forma, rozsah a trvání zásahu jsou optimalizovány tak, aby přínos snížení zdravotní újmy byl po odečtení škod spojených se zásahem co největší,
- limity ozáření stanovené v článcích 9 a 13 se nevztahují na zásahy, avšak zásahové úrovně stanovené uplatňováním čl. 50 odst. 2 představují směrné hodnoty pro situace, v nichž je vhodné zásah provést; dále by se v případě dlouhotrvajícího ozáření uvedeného v článku 53 měly limity ozáření stanovené v článku 9 obdobně použít i pro pracovníky podílející se na zásazích.
Oddíl 1 Zásah v případech radiační mimořádné situace
Článek 49
Potenciální ozáření
V případě potřeby členské státy vyžadují:
- aby při činnostech podléhajících režimu ohlašování a povolení podle hlavy III byla brána v úvahu možnost vzniku radiační mimořádné situace,
- aby bylo zhodnoceno časové a prostorové rozdělení radioaktivních látek šířených v případě možné radiační mimořádné situace,
- aby byla zhodnocena odpovídající potenciální ozáření.
Článek 50
Příprava zásahu
1. Každý členský stát zajistí, aby bylo vzato v úvahu, že v souvislosti s činnostmi vykonávanými na jeho území nebo mimo ně mohou vzniknout radiační mimořádné situace a že mohou mít vliv na jeho území.
2. Každý členský stát zajistí, aby pro různé typy radiačních mimořádných situací byly se zohledněním obecných zásad radiační ochrany pro zásah uvedený v čl. 48 odst. 2 a příslušných zásahových úrovní stanovených příslušnými orgány vypracovány vhodné zásahové plány na celostátní nebo místní úrovni, včetně prostoru zařízení, a aby tyto plány byly pravidelně v přiměřeném rozsahu prověřovány.
3. Každý členský stát zajistí, aby byly v případě potřeby přijaty předpisy pro zřízení a odpovídající výcvik speciálních zásahových technických, lékařských a zdravotních jednotek.
4. Každý členský stát usiluje o spolupráci s jinými členskými státy nebo se třetími zeměmi v záležitostech týkajících se možných radiačních mimořádných situací v zařízeních na jejich území, které mohou mít důsledky pro jiné členské státy nebo třetí země, za účelem usnadnění organizace radiační ochrany v těchto státech a zemích.
Článek 51
Provádění zásahů
1. Každý členský zajistí, aby provozovatel odpovědný za danou činnost neprodleně oznámil příslušným orgánům každou radiační mimořádnou situaci, která vznikla na jeho území, a vyžaduje, aby byla přijata všechna nezbytná opatření ke snížení jejích následků.
2. Každý členský stát zajistí, aby v případě radiační mimořádné situace vzniklé na jeho území provedl provozovatel odpovědný za dané činnosti první předběžné zhodnocení okolností a následků takové situace a poskytl svou pomoc při zásazích.
3. Každý členský stát zajistí, aby, vyžaduje-li to situace, byly provedeny zásahy týkající se:
- zdrojů – ke snížení nebo zastavení přímého záření a emise radionuklidů,
- životního prostředí – ke snížení přenosu radioaktivních látek na jednotlivce,
- osob – ke snížení ozáření a zajištění léčebné péče postiženým.
4. V případě radiační mimořádné situace, která vznikla na jeho území nebo mimo ně, vyžaduje každý členský stát:
a) organizování vhodného zásahu se zohledněním skutečných charakteristik situace;
b) zhodnocení a zaznamenání následků radiační mimořádné situace a účinnosti zásahu.
5. V případě radiační mimořádné situace, která vznikne v zařízení na jeho území nebo která by pravděpodobně mohla na jeho území způsobit radiologické následky, naváže každý členský stát vztahy za účelem spolupráce s kterýmkoli jiným členským státem nebo třetí zemí, které by mohly být touto situací dotčeny.
Článek 52
Havarijní ozáření v rámci pracovní činnosti
1. Každý členský stát přijme opatření pro situace, kdy pracovníci nebo příslušníci zásahové jednotky podílející se na různých typech zásahů by mohli být ozářeni dávkami překračujícími limity ozáření stanovené pro pracovníky vystavené záření.
K tomuto účelu stanoví úrovně ozáření se zohledněním technických požadavků a zdravotních rizik.
Tyto úrovně představují směrné hodnoty.
Překročení těchto zvláštních úrovní lze povolit výjimečně v případě záchrany lidských životů a výlučně u dobrovolníků, kteří byli informováni o rizicích spojených se svým zásahem.
2. Každý členský stát vyžaduje radiologické monitorování a lékařský dohled nad speciálními zásahovými jednotkami. Oddíl 2
Zásah v případech přetrvávajícího ozáření
Článek 53
Pokud členské státy zjistily situaci vedoucí k přetrvávajícímu ozáření vyplývajícímu z následků radiační mimořádné situace nebo v minulosti vykonávané činnosti nebo pracovní činnosti, zajistí v případě potřeby a podle rozsahu rizik ozáření
a) ohraničení dotčeného území;
b) vytvoření systému monitorování ozáření;
c) provedení vhodného zásahu zohledňujícího skutečné charakteristiky situace;
d) ve vyznačeném území regulaci vstupu na pozemky a do budov a regulaci jejich používání.
HLAVA X ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
1. Tato směrnice stanoví základní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření s cílem jejich jednotného uplatňování členskými státy.
Pokud členský stát zamýšlí přijmout přísnější limity ozáření, než jsou stanoveny touto směrnicí, uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
Článek 55
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 13. května 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 56
Zrušení
Směrnice ze dne 2. února 1959, směrnice ze dne 5. března 1962, směrnice 66/45/Euratom, směrnice 76/579/Euratom, směrnice 79/343/Euratom, směrnice 80/836/Euratom a směrnice 84/467/Euratom se zrušují s účinností ode dne 13. května 2000.
Článek 57
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 13. května 1996, kterou se mění směrnice 94/80/ES, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a práva být volen v obecních volbách pro občany Unie s bydlištěm v členském státě, jehož nejsou státními příslušníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 8b odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že v příloze směrnice Rady 94/80/ES ze dne 19. prosince 1994, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a práva být volen v obecních volbách pro občany Unie s bydlištěm v členském státě, jehož nejsou státními příslušníky [3], je uveden seznam základních územních samosprávných celků v jednotlivých členských státech;
(2) vzhledem k tomu, že z důvodu přistoupení Rakouska, Finska a Švédska by měla být příloha směrnice 94/80/ES změněna a měly by v ní být uvedeny základní územní samosprávné celky těchto tří zemí;
(3) vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení uvedených zemí se směrnice 94/80/ES vztahuje na Ålandské ostrovy, kde finští státní příslušníci, kteří nemají regionální občanství těchto ostrovů, a státní příslušníci ostatních členských států Evropské unie musí pro výkon práva volit a práva být volen v obecních volbách splňovat podmínku doby, po kterou zde mají bydliště,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze směrnice 94/80/ES se doplňují nové položky, které znějí:
"
ze dne 21. května 1996, kterou se mění přílohy směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise obdržela v rámci směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS mandát vypracovat seznam reziduí pesticidů a jejich maximálních limitů ke schválení Radou;
vzhledem k tomu, že v důsledku zemědělské praxe se rezidua pesticidů mohou nacházet v obilovinách a v potravinách živočišného původu; že je nezbytné zohlednit příslušné údaje vyplývající jak z použití povolených pesticidů, tak popřípadě z cílených kontrolních pokusů a zkrmovacích studií;
vzhledem k tomu, že má-li být lépe odhadnut dietární příjem reziduí pesticidů, je prozíravé stanovit, pokud možno současně, maximální limity reziduí pro jednotlivé pesticidy ve všech hlavních složkách stravy; že tyto limity představují minimální množství pesticidu potřebné pro dosažení přiměřené regulace, aplikované takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a je toxikologicky přijatelné;
vzhledem k tomu, že ve světle technického a vědeckého pokroku a požadavků veřejného zdraví a zemědělství by měly být pozměněny směrnice 86/362/EHS a 86/363/EHS doplněním ustanovení týkajících se dalších reziduí pesticidů pro obiloviny a potraviny živočišného původu, jmenovitě látek chlormekvat, diazinon, dikofol, disulfoton, endosulfan, fenbutatinoxid, fentin, mekarbam, forát, propoxur, propyzamid, triazofos a triforin;
vzhledem k tomu, že dostupné údaje pro stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů však nejsou pro určité kombinace rezidua pesticidu a produktu podle současných měřítek dostatečné; že v takových případech se pro získání nezbytných údajů jeví přiměřenou lhůta nepřekračující čtyři roky; že maximální limity by tedy měly být na základě takových údajů stanoveny nejpozději 30. dubna 2000; že nejsou-li předloženy dostatečné údaje, jsou limity obvykle stanoveny na úrovni odpovídající mezi stanovitelnosti; že dostatečné závazky získat nezbytné údaje musí být učiněny do jednoho roku po přijetí této směrnice;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici budou muset být přezkoumány v rámci přehodnocení účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se vkládají rezidua těchto pesticidů: a) a b) Nebudou-li limity přijaty do 30. dubna 2000, použijí se tyto limity: a) 0,05 b) 0,02
a) _BAR_ kukuřice _BAR_ 0,05 _BAR_ ostatní _BAR_
Článek 2
Příloha II směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. V části A se vkládají rezidua těchto pesticidů: (v) Nebudou-li limity přijaty do 30. dubna 2000, použijí se tyto maximální limity: a) 0,05 b) 0,01
FENBUTATINOXID _BAR_ 0,05 _BAR_ _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
0,05 _BAR_ ostatní _BAR_ 2. V části B se vkládají rezidua těchto pesticidů: a
_BAR_ _BAR_ TRIFORIN _BAR_ 0,05 _BAR_ _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 30. dubna 1997.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 3. června 1996, o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Dohodu o sociální politice připojenou k Protokolu (č. 14) o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 4 odst. 2 této dohody,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že na základě Protokolu o sociální politice členské státy, s výjimkou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (dále jen "členské státy"), přející si pokračovat v cestě vytyčené Sociální chartou z roku 1989, mezi sebou uzavřely Dohodu o sociální politice;
(2) vzhledem k tomu, že sociální partneři mohou v souladu s čl. 4 odst. 2 Dohody o sociální politice společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise;
(3) vzhledem k tomu, že bod 16 Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků, týkající se rovného zacházení pro muže a ženy mimo jiné stanoví, že "by měla být také vypracována opatření umožňující mužům a ženám sladit jejich pracovní a rodinné povinnosti";
(4) vzhledem k tomu, že navzdory všeobecnému konsensu nebyla Rada schopna rozhodnout o návrhu směrnice o rodičovské dovolené a o dovolené z rodinných důvodů [1] ve znění změny [2] ze dne 15. listopadu 1984;
(5) vzhledem k tomu, že Komise v souladu s čl. 3 odst. 2 Dohody o sociální politice konzultovala se sociálními partnery otázku možného zaměření akce Společenství týkající se sladění pracovního a rodinného života;
(6) vzhledem k tomu, že Komise po takové konzultaci usoudila, že zásah Společenství v této oblasti je účelný, a znovu konzultovala se sociálními partnery obsah zamýšleného návrhu v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené dohody;
(7) vzhledem k tomu, že obecné mezioborové organizace [Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE), Evropské středisko veřejných podniků (CEEP) a Evropská konfederace odborových svazů (EKOS)], informovaly Komisi ve společném dopise ze dne 5. července 1995 o svém úmyslu zahájit postup podle článku 4 Dohody o sociální politice;
(8) vzhledem k tomu, že uvedené organizace uzavřely dne 14. prosince 1995 rámcovou dohodu o rodičovské dovolené; že podaly Komisi společnou žádost o provedení této rámcové dohody rozhodnutím Rady na návrh Komise, v souladu s čl. 4 odst. 2 Dohody o sociální politice;
(9) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 6. prosince 1994 o některých výhledech sociální politiky Evropské unie: příspěvek k hospodářské a sociální konvergenci v Evropské unii [3] vyzvala sociální partnery, aby využili daných příležitostí k uzavření dohod, neboť jsou zpravidla blíže sociální realitě a sociálním problémům; že v Madridu členové Evropské rady, jejichž státy podepsaly Dohodu o sociální politice, uvítali uzavření této rámcové dohody;
(10) vzhledem k tomu, že si podepsané strany přály uzavřít rámcovou dohodu stanovící minimální požadavky na rodičovskou dovolenou a pracovní volno z důvodů vyšší moci a odkazující zpět na členské státy nebo na sociální partnery, aby vymezili podmínky, za kterých by byla rodičovská dovolená uplatňována, aby bylo přihlédnuto k situaci a také k rodinné politice v každém členském státě, zejména pokud jde o podmínky pro poskytování rodičovské dovolené a o výkon práva na rodičovskou dovolenou;
(11) vzhledem k tomu, že vhodným nástrojem pro provedení rámcové dohody je směrnice ve smyslu článku 189 Smlouvy; že směrnice je pro členské státy závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům;
(12) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 3b Smlouvy nemůže být cílů této směrnice dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné;
(13) vzhledem k tomu, že Komise vypracovala návrh směrnice Rady s přihlédnutím k reprezentativnosti podepsaných stran, jejich zmocnění a právnosti jednotlivých ustanovení rámcové dohody a dodržování souvisejících ustanovení týkajících se malých a středních podniků;
(14) vzhledem k tomu, že Komise v souladu se svým sdělením ze dne 14. prosince 1993 o provádění Protokolu o sociální politice uvědomila Evropský parlament a zaslala mu znění rámcové dohody spolu s návrhem směrnice a důvodovou zprávou;
(15) vzhledem k tomu, že Komise také uvědomila Hospodářský a sociální výbor a zaslala mu znění rámcové dohody spolu s návrhem směrnice a důvodovou zprávou;
(16) vzhledem k tomu, že ustanovení 4 bod 2 rámcové dohody stanoví, že provádění ustanovení této dohody neodůvodňuje snížení obecné úrovně ochrany poskytované pracovníkům v oblasti působnosti této dohody. Tím není dotčeno právo členských států nebo sociálních partnerů vypracovat odlišná právní, správní nebo smluvní ustanovení s ohledem na měnící se okolnosti (včetně zavedení nepřevoditelnosti), pokud jsou dodrženy minimální požadavky stanovené v této dohodě;
(17) vzhledem k tomu, že Charta Společenství základních sociálních práv pracovníků uznává význam boje proti všem formám diskriminace, zejména diskriminace na základě pohlaví, barvy pleti, rasy, názorů a víry;
(18) vzhledem k tomu, že čl. F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že "Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství";
(19) vzhledem k tomu, že členské státy mohou pověřit sociální partnery na základě jejich společné žádosti prováděním této směrnice, pokud přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky dané touto směrnicí;
(20) vzhledem k tomu, že provedení rámcové dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 1 Dohody o sociální politice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Provádění rámcové dohody
Účelem této směrnice je provedení rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené dne 14. prosince 1995 mezi obecnými mezioborovými organizacemi (UNICE, CEEP a EKOS), která je obsažena v příloze.
Článek 2
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. června 1998 nebo zajistí, aby nejpozději do uvedeného dne sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou, přičemž členské státy musí přijmout všechna nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zajistit výsledky požadované touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členským státům může být poskytnut další nejvýše jeden rok, je-li to nezbytné s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy.
O těchto okolnostech neprodleně uvědomí Komisi.
3. Opatření uvedená v odstavci 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 96/35/ES ze dne 3. června 1996 o jmenování a odborné způsobilosti bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že v průběhu let značně vzrostlo množství nebezpečných věcí přepravovaných ve vnitrostátní i mezinárodní dopravě, čímž se zvýšilo nebezpečí nehod;
vzhledem k tomu, že některé nehody při přepravě nebezpečných věcí mohou být způsobeny nedostatečnou znalostí rizik spojených s touto přepravou;
vzhledem k to mu, že v souvislosti s dotvořením vnitřního dopravního trhu je nezbytné přijmout opatření k lepšímu předcházení rizikům spojeným s touto přepravou;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4] nestanoví opatření proti rizikům spojeným s přepravou nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že od podniků provozujících přepravu nebezpečných věcí nebo související nakládku nebo vykládku musí být vyžadováno, aby dodržovaly pravidla pro předcházení rizikům spojeným s přepravou nebezpečných věcí, ať jde o dopravu po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách; že je proto třeba upravit jmenování bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí, kteří získali odpovídající odborné vzdělání;
vzhledem k tomu, že cílem odborného vzdělávání těchto bezpečnostních poradců musí být získání znalostí základních právních a správních předpisů vztahujících se na tuto přepravu;
vzhledem k tomu, že členské státy musí stanovit společný minimální rámec pro odborné vzdělávání, které bude prokázáno úspěšným složením zkoušky;
vzhledem k tomu, že členské státy musí vydávat osvědčení o odborné způsobilosti poradců podle vzoru Společenství, na jehož základě smějí držitelé tohoto osvědčení vykonávat své povolání v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že odborná způsobilost bezpečnostních poradců pomůže zlepšit kvalitu služeb poskytovaných uživatelům; že tato odborná způsobilost rovněž pomůže snížit na nejnižší možnou míru riziko nehod, které mohou způsobit nenávratné škody životnímu prostředí a vážná zranění osobám, které přicházejí do styku s nebezpečnými věcmi,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Členské státy přijmou v souladu s podmínkami stanovenými touto směrnicí nezbytná opatření, aby zajistily, že nejpozději do 31. prosince 1999 každý podnik, jehož činnost zahrnuje přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách nebo s touto přepravou související nakládku nebo vykládku, jmenuje jednoho nebo více bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí, jejichž úkolem je přispívat k předcházení rizikům pro osoby, majetek a životní prostředí, souvisejícím s těmito činnostmi.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "podnikem" rozumí každá fyzická osoba, každá právnická osoba, bez ohledu na to, zda založená za účelem zisku, každé sdružení nebo seskupení osob bez právní subjektivity, ať již ziskové nebo neziskové, nebo každý subjekt veřejné moci, ať již s vlastní právní subjektivitou ne bo na orgánu s právní subjektivitou závislý, který provozuje přepravu, nakládku nebo vykládku nebezpečných věcí;
b) "bezpečnostním poradcem pro přepravu nebezpečných věcí" (dále jen "poradce") rozumí každá osoba jmenovaná vedoucím podniku, která má vykonávat úkoly a plnit funkce podle článku 4 a která je držitelem osvědčení o odborném vzdělání podle článku 5;
c) "nebezpečnými věcmi" rozumějí věci, které jsou tak definovány v příloze A směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [5];
d) "činnostmi" rozumí přeprava nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách s výjimkou vnitrostátních vodních cest nenapojených na vnitrozemské vodní cesty ostatních členských států nebo nakládka a vykládka související s touto přepravou.
Článek 3
Výjimky
Členské státy mohou stanovit, že se tato směrnice nevztahuje na podniky,
a) jejichž činnosti se týkají přepravy nebezpečných věcí dopravními prostředky, které náležejí ozbrojeným silám nebo za něž ozbrojené síly odpovídají;
b) jejichž činnosti se týkají omezených množství, která jsou v každé dopravní jednotce menší než množství definovaná v bodech 10010 a 10011 přílohy B směrnice 94/55/ES, nebo
c) jejichž hlavní ani vedlejší činností není přeprava nebo související nakládka nebo vykládka nebezpečných věcí, ale které se příležitostně zabývají vnitrostátní dopravou nebo související nakládkou nebo vykládkou nebezpečných věcí představující pouze velmi malé nebe zpečí nebo riziko znečištění.
Článek 4
Úkoly a jmenování poradce
1. Hlavním úkolem poradce je, při zachování odpovědnosti vedoucího podniku, usilovat v rámci činností podniku všemi vhodnými prostředky a způsoby o opatření, která usnadní provádění těchto činností za dodržení platných předpisů a co nejlepších bezpečnostních podmínek.
Jeho úkoly přizpůsobené činnostem podniku jsou stanoveny v příloze I.
2. Funkce poradce smí být rovněž vykonávána vedoucím podniku, osobou s jinými úkoly v podniku nebo osobou, která není zaměstnancem dotyčného podniku, pokud je tato osoba skutečně schopna plnit úkoly poradce.
3. Podnik sdělí jméno poradce na žádost příslušného orgánu nebo subjektu určeného pro tento účel členským státem.
Článek 5
Osvědčení o odborném vzdělání
1. Poradce musí být držitelem osvědčení o odborném vzdělání podle vzoru Společenství (dále jen "osvědčení") vztahujícího se k danému oboru nebo oborům dopravy.
Toto osvědčení vydává příslušný orgán nebo subjekt určený k tomuto účelu členským státem.
2. K zís kání osvědčení se uchazeč musí podrobit školení a složit zkoušku schválenou příslušným orgánem členského státu.
3. Hlavním účelem školení je poskytnout uchazečům dostatečné znalosti o rizicích spojených s přepravou nebezpečných věcí, o právních a správních předpisech vztahujících se na dotyčné obory dopravy a o úkolech uvedených v příloze I.
4. Zkouška musí zahrnovat alespoň oblasti uvedené v příloze II.
5. Osvědčení se vystavuje podle vzoru v příloze III.
6. Osvědčení uznávají všechny členské státy.
Článek 6
Platnost osvědčení
Osvědčení platí po dobu pěti let.
Doba platnosti osvědčení se automaticky prodlužuje o pět let, jestliže se během posledního roku před uplynutím platnosti osvědčení jeho držitel zúčastnil doplňujícího školení schváleného příslušným orgánem nebo složil zkoušku schválenou příslušným orgánem.
Článek 7
Zpráva o nehodě
Jestliže dojde během přepravy, nakládky nebo vykládky prováděné dotyčným podnikem k nehodě poškozující osoby, majetek nebo životní prostředí, zajistí poradce po shromáždění všech příslušných informací vypracování zprávy o nehodě pro vedení podniku nebo případně pro místní orgán veřejné moci.
Tato zpráva nenahrazuje žádnou zprávu vedení podniku, která je v členských státech případně vyžadována podle jakýchkoli jiných mezinárodních nebo vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství.
Článek 8
Úpravy směrnice
Změny nezbytné pro přizpůsobení této směrnice vědeckému a technickému pokroku v oblastech její působnosti se přijímají postupem podle článku 9.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí zřízený v souladu s článkem 9 směrnice 94/55/ES (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům členských států je přidělena váha podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10
Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení o bezpečnosti a zdraví pracovníků na pracovištích stanovená směrnicí 89/391/EHS a jednotlivými prováděcími směrnicemi k ní.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/541/EHS o bezpečnostních pásech a zádržných systémech motorových vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/54/ES [2], a zejména na čl. 13 odst 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/541/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 90/628/EHS [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 77/541/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 77/541/EHS,
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že v důsledku technického pokroku je možné zlepšit ochranu cestujících požadavkem na vybavení zadních vnějších sedadel motorových vozidel kategorie M1 tříbodovými pásy s navíječem;
vzhledem k tomu, že by měla být umístěna výstraha na všech místech k sezení pro cestující, kde je instalován airbag, informující uživatele vozidla, že je zde instalován airbag, a že proto by na takovém sedadle neměl být instalován dětský zádržný systém směřující dozadu; že by tato směrnice měla být dále pozměněna, až bude mezinárodně přijat nejvhodnější návrh piktogramu;
vzhledem k tomu, že je možné zlepšit ochranu cestujících proti vymrštění při nehodě požadavkem alespoň na břišní pásy s navíječem pro všechna místa k sezení směřující dopředu a dozadu v motorových vozidlech kategorií M2 a M3 a na břišní a diagonální pásy pro určitá vozidla kategorie M2 podle směrnice 90/628/EHS (kromě vozidel konstruovaných pro městskou dopravu a pro stojící cestující);
vzhledem k tomu, že vstup v platnost změny této směrnice, podle které se budou požadovat takové pásy ve vozidlech kategorií M2 a M3, je vázán na přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS [5] o kotevních úchytech bezpečnostních pásů, naposledy pozměněné směrnicí Komise 90/629/EHS [6], a směrnice Rady 74/408/EHS [7] o pevnosti sedadel;
vzhledem k tomu, že je nutné zlepšit ochranu cestujících především na zadním středním sedadle vozidel proti jejich vychýlení a vymrštění při nehodě, a že by proto měly být přijaty další změny uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že účinnost opatření stanovených v této směrnici ke zlepšení ochrany cestujících v autokarech a autobusech závisí na používání předepsaných bezpečnostních pásů; že je nutné tuto směrnici doplnit změnou směrnice Rady 91/671/EHS [8] o používání bezpečnostních pásů;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 74/60/EHS [9] naposledy pozměněnou směrnicí 78/632/EHS [10] týkající se vnitřního vybavení motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/541/EHS se mění takto:
1. - V článku 2 prvním odstavci se zrušují slova "… nebo jeho pověřenému zástupci…",
- článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem uvedeným v čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o všech typech bezpečnostních pásů a zádržných systémů, pro které schválení typu udělily, odmítly udělit nebo odejmuly.,"
- v článku 9 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v příloze II části A".
2. Vkládá se seznam příloh a přílohy směrnice 77/541/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
3. (Netýká se českého znění.)
Článek 2
1. Od 1. ledna 1997 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, bezpečnostního pásu nebo zádržného systému, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu bezpečnostního pásu nebo zádržného systému,
pokud bezpečnostní pás nebo zádržný systém splňuje požadavků směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice.
2. Aniž je dotčen odstavec 5, od 1. října 1999 pro vozidla kategorie M2 o hmotnosti do 3,5 t a od 1. října 1997 pro všechna ostatní vozidla členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů a pro typ bezpečnostního pásu nebo zádržného systému, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice.
3. 1 Aniž je dotčen odstavec 5, od 1. října 2001 pro vozidla kategorie M2 o maximální hmotnosti do 3500 kg a od 1. října 1999 pro všechna ostatní vozidla členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice,
- mohou odmítnout registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, a
- mohou odmítnout prodej a uvedení do provozu nových bezpečnostních pásů a zádržných systémů
z důvodů týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice.
2 Od 1. října 1999 se požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice týkající se bezpečnostních pásů a zádržných systémů jako konstrukčních částí použijí pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
4. Odchylně od odstavce 2 a odst. 3 bodu 2 udělují členské státy pro účely náhradních dílů ES schválení typu a dovolují prodej a uvedení do provozu bezpečnostních pásů a zádržných systémů podle předchozích znění směrnice 77/541/EHS, pokud tyto bezpečnostní pásy a zádržné systémy:
- jsou určeny k použití ve vozidlech již uvedených do provozu a
- splňují požadavky této směrnice ve znění použitelném ke dni první registrace těchto vozidel.
5. Odchylně od odstavce 2 a odst. 3 bodu 1 se ve vztahu k varovnému štítku pro airbag podle přílohy I bodu 3.1.11 použijí uvedené odstavce od 1. ledna 1997.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1996 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/408/EHS o vnitřní výbavě motorových vozidel (pevnost sedadel a jejich ukotvení) (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/54/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 74/408/EHS ze dne 22. července 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (pevnost sedadel a jejich ukotvení) [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 81/577/EHS [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 74/408/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schválení typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 74/408/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že je možné tuto směrnici dále přizpůsobit technickému pokroku ke zlepšení ochrany cestujících v motorových vozidlech z hlediska pevnosti sedadel a montáže opěrek hlavy tím, že bude požadováno dodržování technických požadavků předpisu č. 17.04 Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, zejména pokud se týká výšky opěrek hlavy, která se předpokládá v sérii změn 05 uvedeného předpisu;
vzhledem k tomu, že je rovněž možné požadovat, aby pro minimalizaci rizika poranění šíje při nárazech zezadu byly montovány opěrky hlavy i na vnější přední sedadla ve vozidlech kategorií M1, N1 a M2 o nejvyšší celkové hmotnosti do 3500 kg;
vzhledem k tomu, že postup stanovení H-bodu sedadel je uveden v příloze III směrnice Rady 77/649/EHS [5] naposledy pozměněné směrnicí Komise 90/630/EHS [6], a proto není třeba jej opakovat v této směrnici; že se odkazuje na směrnici Rady 74/60/EHS [7], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 78/632/EHS [8], a na směrnici Rady 78/932/EHS [9];
vzhledem k tomu, že v budoucnu by měla být věnována pozornost vývoji požadavků na pevnost sedadel pro vozidla kategorie M2, založenému na zkušenostech a na průzkumu nehod; že by se další úvahy měly věnovat vlastnostem sedadel vystavených působení připoutaného cestujícího a za ním nepřipoutaného cestujícího; že v nejbližších dvou letech by měl být proveden výzkum zaměřený na vývoj nového postupu statické zkoušky sedadel, která zajistí úroveň bezpečnosti rovnocennou současné dynamické zkoušce;
vzhledem k tomu, že v budoucnu by měla být věnována pozornost dalšímu zlepšení ochrany, kterou poskytují opěrky hlavy, na základě průzkumu způsobů poranění, včetně možného zavedení poranění šíje jako zkušebního kritéria na základě použití zkušební figuríny Hybrid III;
vzhledem k tomu, že vstup v platnost změn směrnice Rady 77/541/EHS [10] naposledy pozměněné směrnicí Komise 90/628/EHS [11], které požadují bezpečnostní pásy ve vozidlech kategorií M2 a M3, závisí na přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS [12], naposledy pozměněné směrnicí Komise 90/629/EHS [13], týkající se kotevních úchytů bezpečnostních pásů a této směrnice týkající se pevnosti sedadel;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Název směrnice 74/408/EHS se nahrazuje tímto: "směrnice Rady 74/408/EHS o sedadlech, jejich ukotvení a opěrkách hlavy motorových vozidel".
2. Články směrnice 74/408/EHS se mění takto:
1) Poslední slova článku 1 se nahrazují tímto: "…s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
2) Závěrečná část článku 2 se nahrazuje tímto: "…….. z důvodů týkajících se pevnosti sedadel nebo jejich ukotvení nebo udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ sedadla z důvodů týkajících se jeho pevnosti a jeho schopnosti ochrany cestujících, pokud tato sedadla splňují požadavky přílohy II nebo III (podle okolností), jde-li o vozidlo kategorie M vybavené bezpečnostními pásy, a požadavky uvedené v příloze IV, jde-li o vozidlo kategorie M2 nebo M3 nevybavené bezpečnostními pásy nebo o vozidlo kategorie N. Kategorie vozidel jsou definovány v příloze II části A směrnice 70/156/EHS."
3) Závěrečná část článku 3 se nahrazuje tímto: "…………… z důvodů týkajících se pevnosti sedadel nebo jejich ukotvení nebo zakázat prodej, uvedení do provozu nebo užívání určitého sedadla z důvodů týkajících se jeho pevnosti a jeho schopnosti ochrany cestujícího, pokud splňují požadavky odpovídajících příloh v závislosti na kategorii vozidla ve smyslu článku 2."
4) V článku 4 se slova "v bodě 2.2 přílohy I" nahrazují slovy "v bodě 2.2 přílohy II2, bodě 2.3 přílohy III nebo bodě 2.4 přílohy III".
5) V článku 5 se slova "příloh I až IV" se nahrazují slovem "příloh".
3. Přílohy směrnice 74/408/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1997 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla nebo typ sedadla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu sedadel,
pokud sedadla, jejich ukotvení a opěrky hlavy splňují požadavky směrnice 74/408/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 pro vozidla kategorie M2 s nejvyšší hmotností do 3500 kg a od 1. října 1997 pro všechna ostatní vozidla členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy a pro typ sedadla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/408/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 2001 pro vozidla kategorie M2 s nejvyšší hmotností do 3500 kg a od 1. října 1999 pro všechna ostatní vozidla kategorie M a N1 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatné pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice,
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout prodej a uvedení do provozu nových sedadel
z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/408/EHS ve znění této směrnice.
4. Od 1. října 1999 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 74/408/EHS ve znění této směrnice, které se týkají sedadel jako konstrukčních částí.
Článek 3
Do dvou let ode dne uvedeného v článku 4 Komise přezkoumá tyto otázky:
- rovnocennost statické zkoušky sedadel pro účely přílohy III,
- požadavky na opěrky hlavy pro účely přílohy II,
- specifické požadavky na pevnost sedadel pro vozidla kategorie M2,
- požadavky na pevnost sedadla vystaveného kombinovanému zatížení,
- použitelnost bezpečnostních pásů na bočně orientovaných sedadlech.
Na základe výsledku tohoto přezkumu může být navržena další změna této směrnice postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1996 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS o kotevních úchytech bezpečnostních pásů motorových vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/54/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/115/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 90/629/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 76/115/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/115/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že je možné zlepšit ochranu cestujících proti vymrštění ze sedadla v případě nehody tím, že se požadují u všech dopředu a dozadu směřujících sedadel ve vozidlech kategorií M2 a M3 (s výjimkou vozidel konstruovaných pro městský provoz a pro stojící cestující) minimálně břišní pásy typu 1 s navíječem, jak požaduje směrnice Komise 90/628/EHS [5];
vzhledem k tomu, že vstup v platnost změny směrnice Rady 77/541/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí 90/628/EHS požadující bezpečnostní pásy ve vozidlech M2 a M3 závisí na přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 74/408/EHS [7], naposledy pozměněné směrnicí 81/577/EHS [8], o pevnosti sedadel a této směrnice o kotevních úchytech bezpečnostních pásů;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 74/60/EHS [9], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 78/632/EHS [10], o vnitřním vybavení motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/115/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Tato směrnice se týká kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel určených pro dospělé cestující na sedadlech směřujících dopředu nebo dozadu."
2. V článku 2 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v příloze II části A".
3. V článcích 3 a 4 směrnice 76/115/EHS se slova "v přílohách I, III a IV" nahrazují slovy "v přílohách".
4. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1997 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů:
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud kotevní úchyty bezpečnostních pásů tohoto typu vozidla nebo tohoto vozidla splňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 pro vozidla kategorie M2 s maximální hmotností nepřesahující 3500 kg a od 1. října 1997 pro všechna ostatní vozidla členské státy:
- nesmějí již udělit EHS schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, pokud tyto úchyty nesplňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 2001 pro vozidla kategorie M2 s maximální hmotností nepřesahující 3500 kg a od 1. října 1999 pro všechna ostatní vozidla kategorie M členské státy:
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nového vozidla, které není doprovázeno prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS,
z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, pokud tyto úchyty nesplňují požadavky směrnice 76/115/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1996 a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
o vytvoření jednotného vzoru pro průkazy inspektorů státní přístavní inspekce (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a o životních a pracovních podmínkách na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [1], a zejména na čl.
12 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 95/21/ES stanoví vytvoření jednotného vzoru průkazů inspektorů státní přístavní inspekce;
vzhledem k tomu, že tento průkaz musí obsahovat alespoň tyto informace: název orgánu, který průkaz vystavil, úplné jméno držitel, fotografii držitele, podpis držitele a informaci o tom, že držitele je oprávněn provádět inspekce v souladu s vnitrostátními právními předpisy přijatými na základě uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že se inspektor musí prokázat veliteli lodi a členům posádky, a proto je nutné, aby průkaz obsahoval překlad do anglického jazyka, pokud to již není hlavní použitý jazyk;
vzhledem k tomu, že určení přesné formy průkazu přísluší členským státům;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru, zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [2],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Průkaz uvedený v čl. 12 odst. 4 směrnice 95/21/ES musí splňovat požadavky stanovené v příloze.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. února 1997.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 25. června 1996, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/34/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že z dostupných vědeckých údajů se ukazuje, že kyselina urokanová v přítomnosti ultrafialového záření narušuje imunitní proces a její použití by tedy mělo být zakázáno;
vzhledem k tomu, že hydroxid vápenatý v kombinaci se solí guanidinu a s hydroxidem lithným používané jako prostředky pro rovnání vlasů mohou mít nežádoucí účinky, dostanouli se do styku s očima; že by tedy jejich použití mělo podléhat určitým omezením a podmínkám;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu mohou být látky chlorfenesin, natriumN(hydroxymethyl)glycinát a chlorid stříbrný zakotvený na oxidu titaničitém používány jako konzervační přísady v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu může být poly(N{2(4)[(4,7,7trimethyl3oxobicyklo[2.2.1]heptan-2yliden)methyl]benzyl}akrylamid) používán jako filtr ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1997 v případě látek uvedených v příloze nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 1998 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány ani jinak přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1 obsahující látky uvedené v příloze, pokud nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 96/42/ES ze dne 25. června 1996, kterou se mění směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že čl.
12 odst. 3 písm. d) směrnice 77/388/EHS [3] stanoví, že pravidla pro zdaňování zemědělských produktů, které nespadají do kategorie 1 přílohy H, schválí Rada jednomyslně na návrh Komise do 31. prosince 1994; že do uvedeného dne mohly členské státy, které na ně nyní uplatňují sníženou sazbu, uplatňovat tuto sazbu nadále; že toto ustanovení umožňovalo dvouletý odklad uplatňování základní sazby;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že strukturální nerovnováha mezi sazbami daně z přidané hodnoty uplatňované v členských státech na zemědělské produkty z oboru květinářství a zahradnictví vedla k případům, v nichž bylo upozorňováno na podvodné činnosti; že tuto strukturální nerovnováhu bylo možno přímo přičítat použití čl.
12 odst. 3 písm. d), jejž je proto nutno opravit;
vzhledem k tomu, že nejlepším řešením je poskytnout všem členským státům dočasně možnost uplatňovat na dodání zemědělských produktů z oboru květinářství a zahradnictví, jakož i na palivové dřevo, sníženou sazbu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 12 odst. 3 se zrušuje písmeno d).
2. V čl. 28 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"i) Členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu na dodání živých rostlin (včetně cibulí, kořenů a obdobných produktů, řezaných květin a ozdobného listoví) a na dodání palivového dřeva."
Článek 2
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice se použije ode dne 1. ledna 1995.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 26. června 1996, kterou se mění a kodifikuje směrnice 85/73/EHS tak, aby se zajistilo financování veterinárních prohlídek a kontrol živých zvířat a některých živočišných produktů, a kterou se mění směrnice 90/675/EHS a 91/496/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že živá zvířata a živočišné produkty jsou součástí seznamu produktů obsažených v příloze II Smlouvy; že tato zvířata a živočišné produkty představují pro část zemědělské populace zdroj příjmů;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních prohlídek a kontrol živočišných produktů ve smyslu přílohy A směrnice 89/662/EHS a ve smyslu směrnice 90/675/EHS [4] stanovila zásady pro účtování poplatků za tyto kontroly;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [5] stanoví zejména požadavky na veterinární kontroly živých zvířat a některých živočišných produktů, které se mají provádět ve členském státě odeslání;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [6], a směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [7], stanoví zejména požadavky na kontroly dokumentace, identity a fyzických prohlídek prováděných u zvířat ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že financování těchto hygienických prohlídek a kontrol je v různých členských státech různé a realizuje se zejména ukládáním poplatků, které mohou být různé; že takovými rozdíly mohou být dotčeny podmínky soutěže, pokud jde o produkty, které jsou z větší části obchodovány společnými organizacemi trhu;
vzhledem k tomu, že – v případě živých zvířat přicházejících do Společenství ze třetích zemí – mohou být provozovatelé zatěžováni rozdílnými poplatky, což může mít za následek odklony obchodu;
vzhledem k tomu, že k nápravě této situace by měla být přijata opatření k harmonizaci pravidel financování takových prohlídek a kontrol;
vzhledem k tomu, že za provádění takových prohlídek a kontrol odpovídají veřejné orgány; že je však třeba přijmout opatření k tomu, aby se na financování těchto prohlídek a kontrol podíleli provozovatelé;
vzhledem k potřebě upravit směrnice 90/675/EHS a 91/496/EHS tak, aby odpovídaly těmto zásadám;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit financování kontrol stanovených směrnicí Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/496/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [8];
vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností je potřebné provést technické úpravy ve stávajících přílohách směrnice 85/73/EHS;
vzhledem k tomu, že pro produkty jiného živočišného původu, než je maso uvedené ve směrnicích 64/433/EHS [9], 71/118/EHS [10] a 72/462/EHS [11], bude nutno stanovit podrobná pravidla pro financování veterinárních prohlídek;
vzhledem k tomu, že k zajištění efektivního fungování režimu kontrol produktů rybolovu a v zájmu zamezení narušení hospodářské soutěže v tomto odvětví by měla být stanovena podrobná pravidla pro produkty rybolovu, na něž se vztahuje směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [12];
vzhledem k tomu, že navržená podrobná pravidla berou v úvahu specifika produktů rybolovu, charakter kontrol stanovených ve směrnici 91/493/EHS a význam stanovení poplatků Společenství s přihlédnutím na pravidla soutěže;
vzhledem k tomu, že tyto úpravy by se neměly vztahovat na produkty rybolovu, na jejichž uvádění na trh se nevztahují pravidla stanovená ve směrnici 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že pro živočišné produkty ze třetích zemí by měla být vytvořena vazba na datum, k němuž by měly být uzavřeny dohody o rovnocennosti veterinárních záruk,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Název, články a přílohy směrnice 85/73/EHS se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Ve směrnici 90/675/EHS článku 3 se v bodu ii) za slova "ii) poplatky za veterinární kontroly [13]" vkládají slova "podle směrnice 96/23/ES".
2. Článek 15 směrnice 91/496/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 15
Členské státy dbají při dovozu zvířat uvedených v této směrnici na výběr poplatků za veterinární a hygienické kontroly podle směrnice 96/23/ES [*] Úř. věst.
L 125, 23.5.1996, s. 10.."
Článek 3
Do 1. ledna 1999 Rada přezkoumá tuto směrnici na základě zprávy z Komise doplněné případnými návrhy.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s:
i) ustanoveními článku 7 a kapitoly I oddílu 1 písm. e) přílohy A do 1. července 1996;
ii) ustanoveními kapitoly II, ustanoveními kapitoly III části II přílohy A a ustanoveními kapitoly II přílohy C do 1. ledna 1997;
iii) dalšími změnami do 1. července 1997.
Členské státy budou mít doplňkovou lhůtu, která může být prodloužena až do 1. července 1999 a v rámci které musí být dosaženo souladu s kapitolou III oddílem I přílohy A.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici, nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 1. července 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečisťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečisťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/12/EHS [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/220/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/54/ES [4]; že ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se vztahují i na směrnici 70/220/EHS;
vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS stanoví technické podmínky pro zkoušení emisí motorových vozidel, která spadají do její oblasti působnosti; že s ohledem na získané zkušenosti a stav laboratorní techniky se jeví vhodné tyto technické podmínky vhodně upravit;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné uvést do souladu zkušební podmínky směrnice 70/220/EHS s podmínkami obsaženými ve směrnici Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se emisí oxidu uhličitého a spotřeby paliva motorových vozidel [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 93/116/ES [6], zejména pokud jde o vztah mezi referenční hmotností vozidla a odpovídající setrvačnou hmotností;
vzhledem k tomu, že tato směrnice uvádí do souladu ustanovení o užití ekvivalentních hmotností podle směrnice 70/220/EHS s opatřeními směrnice 80/1268/EHS a znění informačního dokumentu a certifikátu schválení typu podle směrnice 70/220/EHS do souladu se zněním směrnice 70/156/EHS;
vzhledem k tomu, že se tyto úpravy vztahují pouze na správní ustanovení a na technické způsoby měření emisí obsažené v uvedené směrnici; že proto není nutné rušit platnost schválení typu udělených podle směrnice ani bránit registraci, prodeji a uvádění do provozu nových vozidel, pro která byla tato schválení typu udělena;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohami této směrnice.
Článek 2
Od 1. ledna 1997 členské státy již nesmějí udělit
- EHS schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro nový typ vozidla z hlediska znečišťování ovzduší emisemi, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší platnost žádných schválení typu udělených dříve podle směrnice 70/220/EHS ani nebrání rozšíření těchto schválení typu v souladu s pormínkami stanovenými směrnicí, podle níž byla schválení typu původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/34/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se ve směrnici 76/768/EHS stanoví úřední zkoušení kosmetických prostředků s cílem zajistit dodržení podmínek předepsaných předpisy Společenství, které se týkají složení kosmetických prostředků;
vzhledem k tomu, že by všechny nezbytné metody analýzy měly být stanoveny co nejdříve; že některé metody již byly přijaty ve směrnici Komise 80/1335/EHS [3] ve znění směrnice 87/143/EHS [4], směrnici Komise 82/434/EHS [5] ve znění směrnice 90/207/EHS [6] a ve směrnicích Komise 83/514/EHS [7], 85/490/EHS [8], 93/73/EHS [9] a 95/32/ES [10];
vzhledem k tomu, že důkaz a stanovení 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl, ethyl, propyl, butyl a benzyl 4-hydroxybenzoátu v kosmetických prostředcích je sedmým krokem;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnice 76/768/EHS technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se při úředním zkoušení kosmetických prostředků důkaz a stanovení 2-fenoxyethanolu, 1-fenoxypropan-2-olu, methyl, ethyl, propyl, butyl a benzyl 4-hydroxybenzoátu prováděly metodami popsanými v příloze.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 16. července 1996, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/12/ES [2], a zejména na čl.
18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by tato ustanovení měla být zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je mohli žadatelé použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že v současné době lze provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se analytických metod pro účinnou látkou podle přílohy II části A oddílu 4;
vzhledem k tomu, že v současné době lze rovněž provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se analytických metod pro přípravek na ochranu rostlin podle přílohy III části A oddílu 5;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíl nadepsaný "4. Analytické metody" nahrazuje přílohou I této směrnice.
2. V příloze III části A se oddíl nadepsaný "5. Analytické metody" nahrazuje přílohou II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost 1. května 1996.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. července 1996, kterou se mění směrnice 91/439/EHS o řidičských průkazech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [4] stanoví, že národní řidičské průkazy se zavádějí podle vzoru Společenství obsaženého v příloze I uvedené směrnice.
vzhledem k tomu, že by měl být přijat alternativní vzor, který zohledňuje stávající postupy a odpovídá přáním některých členských států;
vzhledem k tomu, že v souvislosti se vzájemným uznáváním průkazů je nezbytné zajistit slučitelnost a interoperabilitu těchto průkazů v celém Společenství; že by proto se v určitých případech mělo upustit od zavádění počítačové technologie do průkazu podle vzoru Společenství, ale zároveň ponechat prostor pro případné pozdější zavedení mikročipů nebo podobných počítačových prostředků;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly mít i nadále možnost zapsat na určitém místě řidičského průkazu informace, které se nevztahují ke správě řidičských průkazů nebo k bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích, s vědomím, že tyto zápisy podléhají zvláštnímu písemnému souhlasu držitele;
vzhledem k tomu, že tato směrnice v otázce technických specifikací vzoru řidičského průkazu Společenství uplatňuje "nový přístup" k technické harmonizaci zavedením obecného rámce a ponecháním úpravy podrobných požadavků postupu průmyslové normalizace,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/439/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 3 se za slova "v příloze I" vkládají slova "nebo Ia".
2. V článku 2 se vkládá doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Aniž jsou dotčeny předpisy, které v této souvislosti přijme Rada, nesmějí vzory řidičských průkazů uvedené v přílohách I a Ia obsahovat žádné počítačové elektronické prostředky."
3. Doplňuje se příloha Ia obsažená v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou po konzultaci s Komisí v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na třetí odstavec článku 129d této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že za účelem umožnit občanům Unie, hospodářským subjektům a regionálním a místním orgánům plné využití výhod vyplývajících z vytváření prostoru bez vnitřních hranic je na místě zejména podporovat propojení a interoperabilitu vnitrostátních vysokorychlostních železničních sítí, jakož i přístup k těmto sítím;
vzhledem k tomu, že pracovní skupina na vysoké úrovni, skládající se ze zástupců vlád členských států, evropských železnic a evropského železničního průmyslu a svolaná Komisí v zájmu vyhovět požadavku vyjádřenému Radou v jejím usnesení ze dnů 4. a 5. prosince 1989, vypracovala rámcový plán pro evropskou vysokorychlostní železniční síť;
vzhledem k tomu, že Komise v prosinci 1990 zaslala Radě sdělení týkající se vysokorychlostní železniční sítě a že Rada ve svém usnesení ze dne 17. prosince 1990 [5] toto sdělení příznivě přijala;
vzhledem k tomu, že článek 129c Smlouvy stanoví, že Společenství provede akce, které se případně ukáží nezbytné pro zajištění interoperability sítí, zejména v oblasti harmonizace technických norem;
vzhledem k tomu, že komerční provoz vysokorychlostních vlaků vyžaduje dokonalou kompatibilitu vlastností infrastruktury a kolejových vozidel; že na této kompatibilitě závisí úroveň výkonnosti, bezpečnost, kvalita služeb a náklady, a tímzejména interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému;
vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství [6] musí mít železniční společnosti lepší přístup k železničním sítím členských států, což vyžaduje interoperabilitu infrastruktury, zařízení a kolejových vozidel;
vzhledem k tomu, že členské státy odpovídají za dodržování pravidel bezpečnosti, ochrany zdraví a ochrany spotřebitele obecně platných pro železniční sítě při jejich projektování, výstavbě, uvádění do provozu a provozování; že spolu s místními orgány nesou právní odpovědnost spojenou s vlastnickými právy k pozemkům, územním plánováním a ochranou životního prostředí; že se tato odpovědnost rovněž týká zejména vysokorychlostních železničních sítí;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [7] vyžaduje posouzení vlivu výstavby tratí dálkové železniční dopravy na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní předpisy a vnitřní řády železničních společností a technické specifikace uplatňované železničními společnostmi vykazují velké rozdíly; že tyto vnitrostátní předpisy a vnitřní řády obsahují technické zvláštnosti příznačné pro průmysl v jednotlivých zemích; že předepisují určité rozměry, zařízení a zvláštní vlastnosti; že tento stav brání zejména tomu, aby vysokorychlostní vlaky byly běžně schopné jízdy po celém území Společenství;
vzhledem k tomu, že tento stav v průběhu několika let vytvořil velmi těsné vazby mezi železničním průmyslem a vnitrostátními železnicemi v jednotlivých zemích na úkor skutečného otevření trhů; že v zájmu posílení konkurenceschopnosti tohoto průmyslu na světové úrovni je třeba, aby evropský trh byl otevřený a konkurenceschopný;
vzhledem k tomu, že je tudíž účelné definovat základní požadavky pro celé Společenství, které budou platit pro transevropský vysokorychlostní železniční systém;
vzhledem k tomu, že z hlediska rozsahu a složitosti transevropského vysokorychlostního železničního systému se z praktických důvodů ukázalo nezbytné rozčlenit tento systém do subsystémů; že v zájmu uspokojení základních požadavků musí být pro každý z těchto subsystémů přesně stanoveny základní požadavky, uvedeny parametry a určeny technické specifikace pro celé Společenství, zejména s ohledem na prvky a na rozhraní; že určité subsystémy (životní prostředí, uživatelé a provoz) však budou podléhat technickým specifikacím pro interoperabilitu (TSI) jen do té míry, pokud to je nezbytné k zajištění interoperability v oblasti infrastruktury, energie, řízení a zabezpečení provozu a kolejových vozidel;
vzhledem k tomu, že zavedení opatření vztahujících se k interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému nesmí z hlediska nákladů a výnosů nepřípustně ovlivňovat zachování soudržnosti existující železniční sítě v jednotlivých členských státech, ale musí přitom trvat na dosažení cíle umožnit provoz vysokorychlostních vlaků na celém území Společenství;
vzhledem k tomu, že jednotlivým členským státům má být ve zvláštních případech povoleno neuplatňovat určité technické specifikace pro interoperabilitu za předpokladu, že existují postupy zajišťující oprávněnost možných odchylek; že článek 129c Smlouvy vyžaduje, aby Společenství zohlednilo ve svých opatřeních v oblasti interoperability potenciální hospodářskou životnost projektů;
vzhledem k tomu, že v zájmu vyhovět odpovídajícím předpisům o postupech zadávání zakázek v odvětví železnic, a zejména směrnici 93/38/EHS [8], musí zadavatelé zahrnout technické specifikace do obecných dokladů nebo do smluvních dokumentů týkajících se každé zakázky; že je nezbytné vytvořit soubor evropských specifikací, na které budou tyto technické specifikace odkazovat;
vzhledem k tomu, že ve smyslu směrnice 93/38/EHS je evropská specifikace společnou technickou specifikací, evropským technickým schválením nebo vnitrostátní normou provádějící evropskou normu; že z příkazu Komise mají být harmonizované evropské normy vypracovány evropským normalizačním subjektem jako je Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) nebo Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI) a odkazy na tyto normy mají být zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství, aby existoval mezinárodní systém normalizace schopný vytvářet normy, které jsou skutečně používané mezinárodními obchodními partnery a které vyhovují požadavkům politiky Společenství; že evropské normalizační subjekty musí proto pokračovat ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními subjekty;
vzhledem k tomu, že zadavatelé definují tyto dodatečné požadavky jako nezbytné pro doplnění evropských specifikací nebo jiných norem; že tyto specifikace nesmějí bránit splnění základních požadavků harmonizovaných na úrovni Společenství, jimž musí transevropský vysokorychlostní železniční systém vyhovovat;
vzhledem k tomu, že postupy upravující posuzování shody nebo vhodnosti pro použití jednotlivých prvků musí být založeny na použití modulů obsažených v rozhodnutí 93/465/EHS [9]; že pokud je to možné, je v zájmu podpory rozvoje daného průmyslu vhodné rozšířit postupy zahrnující systém zabezpečení jakosti; že pojem prvku zahrnuje jak hmotné, tak nehmotné předměty, jako je programové vybavení počítače;
vzhledem k tomu, že by měla být posouzena vhodnost pro použití u prvků rozhodujících z hlediska bezpečnosti, dostupnosti nebo hospodárnosti systému;
vzhledem k tomu, že zadavatelé ve svých smluvních dokumentech odkazem na evropské specifikace stanoví, zejména pro prvky, vlastnosti, které musí podle smluvních podmínek výrobci dodržet; že v tomto případě je shoda prvků především vázána na oblast jejich použití v zájmu zajistit a zaručit interoperabilitu systému, a nikoliv jen jejich volný pohyb na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že proto není nezbytné, aby výrobce opatřil označením CE prvky, na které se vztahuje tato směrnice, ale že na základě posouzení shody nebo vhodnosti pro použití provedeného podle postupů uvedených v této směrnici stačí prohlášení výrobce o shodě; že tím není dotčena povinnost výrobců opatřit označením CE určité konstrukční části, aby osvědčili jejich shodu s ostatními předpisy Společenství, která se na tyto konstrukční části vztahují;
vzhledem k tomu, že subsystémy tvořící transevropský vysokorychlostní železniční systém musí podléhat postupu ověřování; že toto ověřování musí umožnit orgánům, které jsou odpovědné za povolení uvedení těchto subsystémů do provozu, ujistit se, že ve fázích návrhu, výstavby a uvedení do provozu budou výsledky ve shodě s platnými právními, technickými a provozními předpisy; že toto ověřování musí výrobcům rovněž zajistit, že se mohou spoléhat na rovné zacházení ve všech zemích; že je proto nezbytné stanovit modul definující zásady a podmínky použitelné pro ES ověřování subsystémů;
vzhledem k tomu, že postup ES ověřování je založen na technických specifikacích pro interoperabilitu; že tyto specifikace z pověření Komise vypracovává společný orgán zastupující provozovatele infrastruktury, železniční podniky a průmysl; že v zájmu zajištění interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému je odkaz na tyto specifikace povinný a že tyto specifikace podléhají článku 18 směrnice 93/38/EHS;
vzhledem k tomu, že oznámené subjekty odpovědné za přezkoumání postupů posuzování shody nebo vhodnosti prvků pro použití, spolu s postupem posuzování subsystémů, musí co nejúžeji koordinovat svá rozhodnutí, zejména pokud žádné evropské specifikace neexistují;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/440/EHS požaduje účetně oddělit poskytování dopravních služeb od správy železniční infrastruktury; že ve stejném duchu mají být specializované služby, které provozovatelé železniční infrastruktury jako oznámené subjekty poskytují, členěny takovým způsobem, aby splňovaly kritéria platná pro tento druh subjektu; že další specializované subjekty mohou být také oznámeny, pokud splňují stejná kritéria;
vzhledem k tomu, že interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému je záležitostí celého Společenství; že členské státy nejsou jednotlivě schopny učinit opatření potřebná k dosažení této interoperability; že je proto nezbytné, aby v souladu se zásadou subsidiarity byla tato opatření učiněna na úrovni Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. V souladu s články 129b a 129c Smlouvy je cílem této směrnice stanovit podmínky, které je třeba splnit pro dosažení interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému na území Společenství tak, jak je popsáno v příloze I.
2. Tyto podmínky se týkají projektů, výstavby, modernizace a provozování infrastruktury a kolejových vozidel přispívajících k funkčnosti systému a určených k uvedení do provozu po dni vstupu této směrnice v platnost.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "transevropským vysokorychlostním železničním systémem" rozumí soustava popsaná v příloze I a sestávající z železničních infrastruktur, které zahrnují tratě a pevná zařízení transevropské dopravní sítě a jsou vybudovány nebo modernizovány tak, aby umožňovaly jízdu vysokými rychlostmi, a z kolejových vozidel určených pro provoz na těchto infrastrukturách,
b) "interoperabilitou" rozumí schopnost transevropského vysokorychlostního železničního systému umožnit bezpečný a nepřerušovaný provoz vysokorychlostních vlaků dosahujících stanovených úrovní výkonnosti.
Tato schopnost je založena na všech předpisových, technických a provozních podmínkách, které musí být dodrženy v zájmu splnění základních požadavků,
c) "subsystémy" rozumí, že transevropský vysokorychlostní železniční systém je rozčleněn, jak popisuje příloha II, na strukturální a funkční subsystémy, pro něž musí být stanoveny základní požadavky,
d) "prvky interoperability" rozumějí veškeré základní konstrukční části, skupiny konstrukčních částí, podsestavy nebo úplné sestavy zařízení, která jsou nebo mají být v budoucnu zahrnuta do subsystému a na nichž přímo nebo nepřímo závisí interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému,
e) "základními požadavky" rozumějí veškeré podmínky stanovené v příloze III, které transevropský vysokorychlostní železniční systém, subsystémy a jejich prvky interoperability musí splňovat,
f) "evropskou specifikací" rozumí společná technická specifikace, evropské technické schválení nebo vnitrostátní norma provádějící evropskou normu, jak je stanoveno v čl. 1 bodech 8 až 12 směrnice 93/38/EHS,
g) "technickými specifikacemi pro interoperabilitu" (dále jen TSI) rozumějí specifikace, které se vztahují na každý subsystém tak, aby vyhověl základním požadavkům, které vytvářejí nutné vzájemné funkční vazby mezi subsystémy transevropského vysokorychlostního železničního systému a zajišťují jejich kompatibilitu,
h) "společným zastupitelským orgánem" rozumí subjekt sdružující zástupce provozovatelů infrastruktury, železničních podniků a průmyslu, pověřený vypracováním technických specifikací pro interoperabilitu.
"Provozovateli infrastruktury" se rozumí ti, kteří jsou uvedeni v článcích 3 a 7 směrnice 91/440/EHS,
i) "oznámenými subjekty" rozumějí subjekty pověřené posuzováním shody nebo vhodnosti pro použití prvků interoperability nebo posuzováním postupů ES ověřování subsystémů.
Článek 3
1. Tato směrnice se vztahuje na ustanovení týkající se parametrů, prvků interoperability, rozhraní a postupů u každého subsystému, jakož i podmínek celkové kompatibility transevropského vysokorychlostního železničního systému požadovaných pro dosažení jeho interoperability.
2. Tato směrnice je použitelná, aniž jsou dotčeny jiné související předpisy Společenství.
V případě prvků interoperability však může splnění základních požadavků této směrnice vyžadovat užití zvláštních evropských specifikací vypracovaných pro tento účel.
Článek 4
1. Transevropský vysokorychlostní železniční systém, subsystémy a jejich prvky interoperability musí vyhovovat odpovídajícím základním požadavkům.
2. Další technické specifikace uvedené v čl. 18 odst. 4 směrnice 93/38/EHS, které jsou nezbytné k doplnění evropských specifikací nebo jiných norem používaných ve Společenství, nesmějí být v rozporu se základními požadavky.
KAPITOLA II
Technické specifikace pro interoperabilitu
Článek 5
1. Pro každý subsystém bude vypracována TSI.
V případě subsystémů týkajících se životního prostředí, provozu nebo uživatelů budou TSI vypracovány pouze v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému v oblasti infrastruktury, energie, řízení a zabezpečení provozu a kolejových vozidel.
2. Subsystémy musí být ve shodě s jednotlivými TSI; tuto shodu je třeba udržovat trvale po dobu používání každého subsystému.
3. V rozsahu nezbytném k dosažení interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému musí být v TSI
a) specifikovány základní požadavky kladené na subsystémy a na jejich rozhraní;
b) stanoveny základní parametry uvedené v příloze II bodě 3, které jsou nezbytné pro splnění základních požadavků;
c) stanoveny podmínky, kterým je třeba vyhovět, aby bylo dosaženo stanovených výkonností pro každou z těchto kategorií tratí:
- zvláště vybudované vysokorychlostní tratě,
- tratě zvláště modernizované pro vysokou rychlost,
- tratě zvláště modernizované pro vysokou rychlost, se zvláštními vlastnostmi danými topografickými, terénními nebo urbanistickými omezeními;
d) stanovena případná prováděcí pravidla pro určité zvláštní případy;
e) určeny prvky interoperability a rozhraní, které musí být předmětem evropských specifikací, včetně evropských norem, a které jsou nezbytné v zájmu dosažení interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému při splnění základních požadavků;
f) stanoveno v každém zvažovaném případě, který z modulů definovaných v rozhodnutí 93/456/EHS, případně který zvláštní postup má být použit při posuzování shody nebo vhodnosti pro použití prvků interoperability, jakož i při ES ověřování subsystémů.
4. TSI nebudou překážkou rozhodování členských států o použití nových nebo modernizovaných infrastruktur pro provoz ostatních vlaků.
5. Dodržení všech TSI umožní vybudovat soudržný transevropský vysokorychlostní železniční systém, který si zachová kompatibilitu s existující železniční sítí každého členského státu.
Článek 6
Návrhy TSI vypracovává společný zastupitelský orgán z pověření Komise postupem podle čl. 21 odst.
2. Tyto TSI budou přijaty a revidovány stejným postupem.
Komise je zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Společný zastupitelský orgán odpovídá za vypracování revize a aktualizaci TSI a za vypracování doporučení pro výbor uvedený v článku 21, aby mohl být zohledněn technický rozvoj nebo sociální požadavky.
3. Při vypracování, přijetí a revidování TSI se musí zohlednit předpokládané náklady na technická řešení k jejich splnění tak, aby byla určena a realizována nejvýhodnější řešení.
Za tímto účelem připojí společný zastupitelský orgán ke každému návrhu TSI posouzení předpokládaných nákladů a přínosů těchto technických řešení pro všechny dotčené provozovatele a hospodářské subjekty.
4. Výbor uvedený v článku 21 bude společným zastupitelským orgánem pravidelně informován o postupu prací při vypracování TSI.
Výbor může dávat společnému zastupitelskému orgánu pokyny a vhodná doporučení pro vytváření TSI na podkladě základních požadavků anebo pro posouzení nákladů.
5. Při přijetí každé TSI musí být postupem podle čl. 21 odst. 2 stanoven den jejího vstupu v platnost.
6. Společný zastupitelský orgán musí pracovat otevřeným a průhledným způsobem v souladu s obecnými normalizačními postupy Společenství.
Článek 7
V následujících případech a za následujících okolností může členský stát upustit od uplatňování jedné nebo více TSI, včetně těch, které se týkají kolejových vozidel:
a) v případě projektu nové vysokorychlostní tratě nebo projektu modernizace existující tratě na vysokorychlostní trať, který je v pokročilé fázi vývoje v době zveřejnění příslušných TSI.
Dotyčný členský stát předem oznámí Komisi svou zamýšlenou odchylku, informuje ji o dosažené fázi projektu a zašle jí soubor podkladů vymezujících ty TSI nebo jejich části, které si nepřeje uplatňovat, a opatření, která chce při realizaci projektu k podpoře jeho případné interoperability uplatnit, a rovněž technické, správní nebo hospodářské důvody odůvodňující tuto odchylku;
b) v případě projektu modernizace existující tratě na vysokorychlostní trať, kde jsou průjezdný průřez, rozchod koleje nebo osová vzdálenost kolejí této tratě odlišné od těchto parametrů u většiny evropských železničních sítí, a kde trať netvoří přímé spojení s vysokorychlostní sítí jiného členského státu, která je součástí transevropské vysokorychlostní sítě.
Dotyčný členský stát předem oznámí Komisi svou zamýšlenou odchylku a zašle jí soubor podkladů vymezujících ty TSI nebo jejich části týkající se fyzikálních parametrů uvedených v prvním pododstavci, které si nepřeje uplatňovat, opatření, která chce při realizaci projektu k podpoře jeho případné interoperability uplatnit, přechodná opatření zaručující kompatibilitu provozu a rovněž technické, správní nebo hospodářské důvody odůvodňující tuto odchylku;
c) v případě projektů nových tratí nebo projektů modernizace existujících tratí na vysokorychlostní tratě realizovaných na území dotyčného členského státu, jestliže jeho železniční síť není napojena na vysokorychlostní železniční síť zbývající části Společenství nebo je od této sítě izolována mořem.
Dotyčný členský stát předem oznámí Komisi svou zamýšlenou odchylku a zašle jí soubor podkladů obsahující doklady stanovené v písm. b) druhém pododstavci;
d) v případě projektu modernizace existující tratě na vysokorychlostní trať, kde by uplatnění těchto TSI ohrozilo hospodářskou životaschopnost projektu.
Dotyčný členský stát předem oznámí Komisi svou zamýšlenou odchylku a zašle jí soubor podkladů vymezujících ty TSI nebo jejich části, které si nepřeje uplatňovat.
Komise posoudí, zda opatření zamýšlená členským státem jsou opodstatněná, a přijme rozhodnutí postupem podle čl. 21 odst.
KAPITOLA III
Prvky interoperability
Článek 8
Členský stát přijme veškerá nezbytná opatření, aby prvky interoperability
- byly uvedeny na trh pouze v případě, že umožňují dosažení interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému, a přitom vyhovují základním požadavkům,
- byly určeným způsobem využívány v oblastech jejich použití a byly řádně instalovány a udržovány.
Tato ustanovení nevylučují uvedení těchto prvků na trh za jiným účelem, ani jejich užití pro konvenční železniční tratě.
Článek 9
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat ani bránit uvádění na trh jednotlivých prvků interoperability určených k použití v transevropském vysokorychlostním železničním systému, jestliže tyto prvky vyhovují této směrnici.
Článek 10
1. Členské státy považují prvky interoperability, k nimž existuje ES prohlášení o shodě nebo o vhodnosti pro použití podle přílohy IV, za vyhovující základním požadavkům uvedeným v této směrnici, které se vůči nim uplatňují.
2. Shoda prvku interoperability se základními požadavky, které se vůči němu uplatňují, je stanovena vzhledem k odpovídajícím evropským specifikacím, pokud existují.
3. Odkazy na evropské specifikace se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy provádějící evropské normy.
5. Pokud žádné evropské specifikace neexistují, informují jednotlivé členské státy, aniž je dotčen čl. 20 odst. 5, ostatní členské státy a Komisi o normách a technických specifikacích používaných při uplatňování základních požadavků.
Článek 11
Jestliže má členský stát nebo Komise za to, že evropské specifikace nevyhovují základním požadavkům, může být rozhodnuto o částečném nebo úplném stažení uvedených specifikací z publikací, v nichž jsou tyto specifikace obsaženy, neboo jejich změnách postupem podle čl. 21 odst. 2, a jde-li o evropské normy, po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10].
Článek 12
1. Jestliže členský stát zjistí, že prvek interoperability, k němuž existuje ES prohlášení o shodě nebo o vhodnosti pro použití, uvedený na trh a používaný v souladu se svým určením, pravděpodobně nevyhoví základním požadavkům, pak dotyčný členský stát učiní veškeré kroky nezbytné k omezení oblasti použití tohoto prvku, k zákazu jeho používání nebo k jeho stažení z trhu.
Dotyčný členský stát neprodleně uvědomí Komisi o učiněných opatřeních a uvede důvody svého rozhodnutí, přičemž zejména uvede, zda je nemožnost dosáhnout shody způsobena
- nesplněním základních požadavků,
- nesprávným uplatněním evropských specifikací v případě, že jsou tyto specifikace uplatňovány,
- neúplností evropských specifikací.
2. Komise konzultuje dotyčné strany co nejdříve.
Jestliže Komise na základě této konzultace určí, že opatření jsou oprávněná, uvědomí o tom neprodleně členský stát, který k nim podal podnět, a ostatní členské státy.
Jestliže Komise na základě této konzultace určí, že opatření je neodůvodněné, uvědomí o tom neprodleně členský stát, který k nim podal podnět, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
Jestliže je rozhodnutí uvedené v odstavci 1 odůvodnitelné nedostatkem v evropských specifikacích, použije se postup definovaný v článku 11.
3. Jestliže prvek interoperability, k němuž bylo vypracováno ES prohlášení o shodě, nevykazuje shodu, přijme příslušný členský stát vhodná opatření vůči tomu, kdo prohlášení vypracoval, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly trvale informovány o průběhu a výsledcích tohoto postupu.
Článek 13
1. Pro vypracování ES prohlášení o shodě nebo o vhodnosti pro použití prvku interoperability musí výrobce tohoto prvku nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použít ustanovení obsažená v TSI a vztahující se k tomuto prvku.
2. Jestliže to TSI vyžadují, musí být shoda nebo vhodnost pro použití prvku interoperability posouzena oznámeným subjektem, u kterého výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství podal žádost.
3. Jestliže prvky interoperability podléhají jiným směrnicím Společenství, které zahrnují jiná hlediska, musí v těchto případech ES prohlášení o shodě nebo o vhodnosti pro použití uvádět, že prvky interoperability rovněž splňují požadavky těchto jiných směrnic.
4. Pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství neplní povinnosti uvedené v odstavcích 1, 2 a 3, přecházejí tyto povinnosti na každou osobu, která uvádí prvek interoperability na trh.
Pro toho, kdo sestavuje prvky interoperability nebo jejich části různého původu, nebo kdo vyrábí prvky interoperability pro své vlastní použití, platí pro účely této směrnice stejné povinnosti.
5. Aniž je dotčen článek 12,
a) pokaždé, když členský stát zjistí, že ES prohlášení o shodě nebylo řádně vypracováno, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství povinen znovu obnovit shodu prvku interoperability a za podmínek stanovených tímto členským státem ukončit porušování shody,
b) jestliže porušování shody přetrvává, učiní členský stát veškerá vhodná opatření vedoucí k omezení nebo zákazu uvádění daného prvku interoperability na trh, nebo musí zajistit, aby byl stažen z trhu v souladu s postupy podle článku 12.
KAPITOLA IV
Subsystémy
Článek 14
Každý členský stát povolí uvedení do provozu těch strukturálních subsystémů tvořících transevropský vysokorychlostní železniční systém, které jsou umístěny na jeho území nebo provozovány železničními podniky, které zde působí.
Za tímto účelem učiní členské státy veškerá nezbytná opatření, aby tyto subsystémy mohly být uvedeny do provozu jen tehdy, jestliže jsou projektovány, konstruovány, instalovány nebo provozovány takovým způsobem, že nebudou bránit splnění základních požadavků, které se jich týkají, jakmile budou začleněny do transevropského vysokorychlostního železničního systému.
Článek 15
Aniž je dotčen článek 19, nesmějí členské státy na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat či bránit výstavbě, uvádění do provozu a provozování strukturálních subsystémů tvořících transevropský vysokorychlostní železniční systém, jestliže tyto subsystémy vyhovují základním požadavkům.
Článek 16
1. Členské státy považují za interoperabilní a vyhovující základním požadavkům takové strukturální subsystémy, které tvoří transevropský vysokorychlostní železniční systém, k němuž existuje ES prohlášení o ověření.
2. Interoperabilita strukturálního subsystému tvořícího část transevropského vysokorychlostního železničního systému se ověřuje v souladu se základními požadavky pomocí odkazu na TSI, pokud existují.
3. Pokud žádné TSI neexistují, zašlou členské státy ostatním členským státům a Komisi seznam technických předpisů používaných při uplatňování základních požadavků.
Článek 17
Jestliže se ukáže, že TSI plně nevyhovují základním požadavkům, může být na žádost členského státu nebo z podnětu Komise konzultován výbor uvedený v článku 21.
Článek 18
1. Aby mohlo být vypracováno ES prohlášení o ověření, zařídí zadavatel nebo jeho zplnomocněný zástupce, aby oznámený subjekt zvolený jím pro tento účel posoudil ES postup ověření.
2. Činnost oznámeného subjektu odpovědného za ES ověření subsystému začíná ve fázi projektu a zahrnuje celou dobu výstavby až do fáze schvalování typu, a to před uvedením subsystému do provozu.
3. Oznámený subjekt odpovídá za sestavení souboru technické dokumentace, který má být přiložen k ES prohlášení o ověření.
Soubor technické dokumentace musí obsahovat všechny nezbytné doklady vztahující se k vlastnostem subsystému a případně všechny doklady osvědčující shodu prvků interoperability.
Musí rovněž obsahovat veškeré údaje vztahující se k podmínkám a omezením používání, pokyny pro servis, průběžnou nebo pravidelnou kontrolu, seřizování a údržbu.
Článek 19
1. Jestliže členský stát zjistí, že strukturální subsystém, na který se vztahuje ES prohlášení o ověření s přiloženým souborem technické dokumentace, není plně v souladu s touto směrnicí, a že zejména nevyhovuje základním požadavkům, může požádat o provedení dodatečných kontrol.
2. Členský stát, který podává žádost, uvědomí neprodleně Komisi o všech požadovaných dodatečných kontrolách a o důvodech, které je opravňují. Komise neprodleně zahájí postup podle čl. 21 odst. 2.
KAPITOLA V
Oznámené subjekty
Článek 20
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty odpovědné za provádění postupu posuzování shody nebo vhodnosti pro použití podle článku 13 a postupu ověřování podle článku 18, přičemž uvedou oblast příslušnosti každého subjektu.
Komise těmto subjektům přidělí identifikační čísla.
Zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam subjektů, jejich identifikační čísla a oblasti působnosti a zajistí, aby byl tento seznam aktualizován.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které mají být oznámeny, uplatnit kritéria stanovená v příloze VII.
Za subjekty splňující tato kritéria jsou považovány subjekty vyhovující kritériím posuzování stanoveným v příslušných evropských normách.
3. Členský stát odejme schválení subjektu, který již nesplňuje kritéria uvedená v příloze VII.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Pokud členský stát nebo Komise dospějí k názoru, že subjekt oznámený jiným členským státem již nevyhovuje příslušným kritériím, zabývá se touto záležitostí výbor uvedený v článku 21, který zaujme stanovisko do tří měsíců; Komise informuje se zřetelem na stanovisko výboru dotyčný členský stát o všech změnách nezbytných k tomu, aby si oznámený subjekt zachoval udělený statut.
5. V případě potřeby se koordinace činnosti oznámených subjektů provádí v souladu s čl. 21 odst. 4.
KAPITOLA VI
Výbor
Článek 21
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
3. Výbor může projednat jakoukoli záležitost týkající se interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému.
4. V případě potřeby může výbor ustavit pracovní skupiny, které mají výboru pomáhat při plnění jeho úkolů, zejména pokud jde o koordinaci činnosti oznámených subjektů.
5. Výbor bude zřízen po vstupu této směrnice v platnost.
KAPITOLA VII
Závěrečná ustanovení
Článek 22
Každé rozhodnutí učiněné na základě této směrnice a týkající se posuzování shody nebo vhodnosti pro použití prvků interoperability, ověření subsystémů tvořících transevropský vysokorychlostní železniční systém, a každé rozhodnutí učiněné na základě článků 11, 12, 17 a 19 musí podrobně uvést důvody, na nichž je založeno.
Musí být co nejdříve oznámeno dotyčné straně spolu s uvedením opravných prostředků, které jsou k dispozici podle právních předpisů platných v dotyčných členských státech, a s uvedením lhůt stanovených k podání těchto opravných prostředků.
Článek 23
1. Členské státy změní a přijmou své právní a správní předpisy, aby schvalovaly použití prvků interoperability, uvádění subsystémů vyhovujících této směrnici do provozu a jejich provoz, nejpozději do třiceti měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy a uvedené v odstavci 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 24
Každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při dosahování interoperability transevropského vysokorychlostního železničního systému.
Článek 25
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že se v posledních letech přeprava nebezpečných věcí po železnici značně rozšířila, čímž se zvýšilo riziko výskytu nehod; že je třeba přijmout opatření zajišťující uskutečňování této přepravy za podmínek co nejvyšší bezpečnosti;
(2) vzhledem k tomu, že všechny členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF), která v příloze B k tomuto dokumentu stanoví jednotné právní předpisy smlouvy o mezinárodní železniční přepravě věcí (CIM) a jejíž příloha 1 stanoví Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID); že zeměpisná oblast působnosti úmluvy překračuje území Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že úmluva nezahrnuje vnitrostátní přepravu nebezpečných věcí; že je proto důležité jednotně uplatňovat harmonizovaná pravidla bezpečnosti v celém Společenství; že nejvhodnější cestou k tomuto cíli je přizpůsobení právních předpisů členských států Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je třeba tyto právní předpisy sbližovat s cílem zajistit vysokou úroveň bezpečnosti pro vnitrostátní a mezinárodní přepravu, zaručit odstranění narušování hospodářské soutěže usnadněním volného pohybu zboží a služeb v celém Společenství a zajistit soulad s ostatními ustanoveními Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice není dotčena platnost závazků, přijatých Společenstvím a jeho členskými státy, a to v souladu s cíli stanovenými podle Agendy 21, kapitoly 19, konference UNCED v Rio de Janeiro v roce 1992, usilovat o budoucí sladění systémů klasifikace nebezpečných látek;
(6) vzhledem k tomu, že žádný právní předpis Společenství dosud neupravuje bezpečnostní podmínky, za kterých by měly být přepravovány biologické činitele a geneticky modifikované mikroorganismy podléhající ustanovením směrnic 90/219/EHS [4], 90/220/EHS [5] a 90/676/EHS [6];
(7) vzhledem k tomu, že ustanovením této směrnice nejsou dotčeny ostatní předpisy Společenství v oblasti bezpečnosti práce a ochrany životního prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy musí mít možnost uplatňovat zvláštní dopravní předpisy pro přepravu nebezpečných věcí po železnici na svém území;
(9) vzhledem k tomu, že členské státy by si v souvislosti s přepravou nebezpečných věcí po železnici měly zachovat právo dočasně zavést pravidla v souladu s doporučeními OSN o různých způsobech přepravy nebezpečných věcí do doby, než bude Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí sladěn s těmi pravidly, která by měla napomáhat různým způsobům přepravy nebezpečných věcí;
(10) vzhledem k tomu, že členské státy si musí zachovat právo upravit nebo zakázat na svém území vnitrostátní železniční přepravu určitých nebezpečných věcí, nikoli však z důvodů bezpečnosti přepravy;
(11) vzhledem k tomu, že je třeba brát ohled na přísnější bezpečnostní opatření v tunelu pod Lamanšským průlivem z důvodu zvláštních charakteristik tohoto tunelu, zejména jeho trasy a délky; že by členské státy měly být schopny zavádět stejný druh opatření všude, kde nastane podobná situace; že některým členským státům musí být umožněno uplatňovat přísnější požadavky na materiál určený k přepravě z důvodu podnebné teploty na jejich území;
(12) vzhledem k tomu, že z hlediska objemu investic požadovaných v tomto sektoru by mělo být stanoveno přechodné období, aby si členské státy mohly dočasně zachovat určité zvláštní vnitrostátní právní předpisy týkající se požadavků na konstrukci nebo užívání cisteren, nádrží, obalů nebo týkající se zásad činností ve stavu nouze;
(13) vzhledem k tomu, že nesmí být bráněno zavádění technologických a průmyslových inovací; že by se proto měly uplatňovat odchylky;
(14) vzhledem k tomu, že ustanovení Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí povolují uzavírat dohody odchylující se od tohoto řádu a že velký počet dohod uzavřených dvoustranně mezi členskými státy brání volnému pohybu služeb při přepravě nebezpečných věcí; že by se těmto odchylkám mělo zamezit zahrnutím nezbytných ustanovení do příloh této směrnice; že je nezbytné stanovit přechodné období, během nějž lze mezi členskými státy nadále používat stávající dohody;
(15) vzhledem k tomu, že přeprava nebezpečných věcí po železnici do třetí země nebo ze třetí země je povolena za předpokladu, že je prováděna v souladu s požadavky Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí; že však v případě provozování přepravy z republik dřívějšího Sovětského svazu nebo do těchto republik, které nejsou smluvními stranami Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě, jsou členské státy oprávněny přijmout příslušná opatření s ohledem na provozování této přepravy; že členské státy zaručují úroveň bezpečnosti rovnající se úrovni, kterou stanoví Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba umožnit rychlé přizpůsobování této směrnice technickému pokroku, zejména přijetím nových ustanovení stanovených v rámci Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí; že by pro tyto účely měl být zřízen výbor a stanoven postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci tohoto výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Oblast působnosti
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na přepravu nebezpečných věcí po železnici uvnitř členských států nebo mezi nimi.
Členské státy však mohou vyjmout její oblasti působnosti přepravu nebezpečných věcí prováděnou přepravní technikou, která patří ozbrojeným silám nebo za kterou ozbrojené síly odpovídají.
2. Touto směrnicí však není dotčeno právo členských států stanovit při dodržení práva Společenství zvláštní bezpečnostní požadavky na vnitrostátní nebo mezinárodní přepravu nebezpečných věcí po železnici, pokud příloha k tomuto dokumentu tuto oblast nezahrnuje, mimo jiné pokud jde o
- jízdy vlaků,
- řazení nákladních vozů do vlaků ve vnitrostátní přepravě,
- pravidla provozu pro pomocné dopravní činnosti jako je řazení a odstavování,
- školení zaměstnanců a podchycení informací týkajících se přepravy nebezpečných věcí,
- zvláštní pravidla pro přepravu nebezpečných věcí v osobních vlacích.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "Řádem pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID)" rozumí nařízení týkající se mezinárodní přepravy nebezpečných věcí po železnici uvedené v příloze I dodatku B Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF), spolu s jeho změnami,
- "Smlouvou o mezinárodní železniční přepravě (CIM)" rozumí jednotná pravidla týkající se smlouvy o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po železnici, uvedená v dodatku B Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF), spolu s jejími změnami,
- "nebezpečnými věcmi" rozumí látky a předměty, jejichž železniční přepravu příloha této směrnice zakazuje nebo povoluje pouze za určitých podmínek,
- "přepravou" rozumí každá činnost železniční přepravy nebezpečných věcí zcela nebo částečně prováděná na území členského státu, včetně nakládky a vykládky, překládky z jednoho druhu dopravy na druhý a zastávek vynucených okolnostmi přepravy, na niž se vztahuje příloha této směrnice, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států ohledně odpovědnosti za tyto činnosti; netýká se přepravy, která se uskutečňuje výhradně na území podniku.
Článek 3
1. Aniž je dotčen článek 6, nesmějí být nebezpečné věci, jejichž přepravu zakazuje příloha, přepravovány po železnici.
2. Není-li v této směrnici uvedeno jinak a aniž jsou dotčena pravidla o přístupu železničních podniků na trh nebo pravidla obecně platná pro železniční přepravu věcí, je železniční přeprava nebezpečných věcí povolena za předpokladu souladu s pravidly stanovenými v příloze.
KAPITOLA II Odchylky, omezení a výjimky
Článek 4
Každý členský stát může výhradně pro účely provozování vnitrostátní železniční přepravy na svém území zachovat své vnitrostátní právní předpisy o přepravě nebezpečných věcí po železnici, které jsou v souladu s doporučeními OSN pro přepravu nebezpečných věcí, a to do doby, než bude revidována příloha této směrnice tak, aby odrážela tato doporučení.
V těchto případech o tom dotčené členské státy uvědomí Komisi.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, zachovává si každý členský stát právo upravit nebo zakázat přepravu určitých nebezpečných věcí na svém území, a to výlučně z jiných než bezpečnostních důvodů, například z důvodu národní bezpečností nebo ochrany životního prostředí.
2. a) Pro přepravu tunelem pod Lamanšským průlivem mohou Francie a Spojené království zavést přísnější opatření, než která jsou uvedena v příloze.
Komise musí být o těchto opatřeních informována a informuje ostatní členské státy.
b) Má-li členský stát za to, že by měla být na jeho území uplatňována přísnější opatření pro přepravu tunely s charakteristikami obdobnými tunelu pod Lamanšským průlivem, uvědomí o tom Komisi.
Komise postupem podle článku 9 rozhodne, zda má daný tunel obdobné charakteristiky.
Předpisy přijaté členským státem jsou oznámeny Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
c) Členské státy, ve kterých je okolní teplota pravidelně nižší než -20 °C, mohou uložit přísnější normy ohledně provozní teploty materiálů používaných při vnitrostátní přepravě nebezpečných věcí po železnici na svém území, dokud nebudou do přílohy zahrnuta ustanovení o příslušných referenčních teplotách pro různá podnebná pásma.
3. Pokud v případě nehody nebo události dojde členský stát k názoru, že platná bezpečnostní opatření jsou nedostatečná pro omezení nebezpečí při přepravních operacích, a je třeba podniknout kroky, potom musí členský stát ve stádiu plánování oznámit Komisi opatření, která navrhuje učinit.
Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 9 rozhodne o povolení daných opatření a určí dobu jejich trvání.
4. Členské státy mohou zachovat veškeré vnitrostátní právní předpisy platné ke dni 31. prosinci 1996 použitelné na přepravu a balení látek obsahujících dioxiny nebo furany.
Článek 6
1. Každý členský stát může na svém území povolit železniční přepravu nebezpečných věcí klasifikovaných, balených a označených v souladu s mezinárodními požadavky pro námořní nebo leteckou dopravu, kdykoli přeprava zahrnuje cestu po moři nebo vzduchem.
Pokud vnitrostátní nebo mezinárodní přeprava zahrnuje cestu po moři, může členský stát uplatnit opatření dodatečná k opatřením uvedeným v příloze, aby zohlednil mezinárodní pravidla upravující námořní přepravu, včetně mezinárodních pravidel upravujících přepravu trajektem.
2. Ustanovení přílohy týkající se úpravy dopravní dokumentace a použití jazyků při označování nebo v požadované dokumentaci se nevztahuje na přepravu omezenou na území jednoho členského státu.
Pro přepravu na svém území může členský stát povolit použití jiné dokumentace a jiných jazyků, než jak je uvedeno v příloze.
3. Na svém území může členský stát povolit použití železničních vozů vyrobených před 1. lednem 1997, které nevyhovují této směrnici, ale byly vyrobeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996, pokud jsou tyto vozy udržovány v požadovaném bezpečnostním stavu.
4. Členský stát může zachovat vnitrostátní právní předpisy platné k 31. prosinci 1996 o konstrukci, použití a přepravních podmínkách pro nové cisterny a nové nádrže zařazené v příloze do třídy 2, které nevyhovují příloze, dokud nebudou odkazy na normy pro konstrukci a použití cisteren a nádrží do této přílohy zahrnuty se stejnou právní silou jako ustanovení v příloze již obsažená, nejpozději však do 31. prosince 1998.
Cisterny a nádrže vyrobené před 1. lednem 1999 a udržované v požadovaném bezpečnostním stavu smějí být nadále používány za původních podmínek.
5. Členský stát může zachovat jiné vnitrostátní právní předpisy, než které jsou uvedeny v příloze, týkající se referenční teploty pro přepravu zkapalněných plynů nebo směsí zkapalněných plynů na jeho území, dokud nebudou předpisy týkající se referenčních teplot pro různá podnebná pásma začleněny do evropských norem a odkazy na ně uvedeny v příloze.
6. Členský stát může pro přepravu na svém území povolit používání obalů vyrobených před 1. lednem 1997, které však nemají osvědčení podle RID, pokud je na těchto obalech uvedeno datum výroby, mohou vyhovět zkouškám stanoveným vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996 a jsou udržovány v odpovídajícím bezpečnostním stavu (včetně případných zkoušek a prohlídek) podle těchto pravidel: kovové mezilehlé kontejnery na hromadné zboží a kovové sudy o obsahu více než 50 litrů smějí být používány až po dobu 15 let od data výroby; ostatní kovové obaly a veškeré plastové obaly smějí být používány až do pěti let od data výroby, ale nejpozději do 31. prosince 1998.
7. Členský stát může do 31. prosince 1998 povolit na svém území přepravu určitých nebezpečných věcí zabalených před 1. lednem 1997, pokud jsou tyto věci klasifikovány, zabaleny a označeny v souladu s požadavky stanovenými vnitrostátními právními předpisy platnými před 1. lednem 1997.
8. Členský stát může pro vnitrostátní železniční přepravu na svém území zachovat své vnitrostátní právní předpisy platné k 31. prosinci 1996 o viditelném označení nouzového smluveného kódu namísto identifikačního čísla nebezpečí stanoveného v příloze.
9. Členský stát může po konzultaci s Komisí zachovat na svém území méně přísná ustanovení, než jsou uvedena v příloze, pro železniční přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí, s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou.
10. Členský stát může na svém území povolit výjimečnou přepravu nebezpečných věcí zakázanou přílohou nebo uskutečňovanou za podmínek odlišných od podmínek stanovených v příloze.
11. Pro dodržení práva Společenství není touto směrnicí dotčeno právo členského státu, aby po konzultaci s Komisí na konkrétně vyznačených trasách svého území povolil provozování pravidelné přepravy nebezpečných věcí, které je součástí určitého průmyslového procesu, přičemž jde o přepravu nebezpečných věcí zakázanou přílohou nebo prováděnou za podmínek odlišných od podmínek stanovených v příloze, pokud je tato přeprava místní povahy a je důsledně kontrolována za jasně vymezených podmínek.
12. Nesníží-li se tím úroveň bezpečnosti, může členský stát povolit dočasné odchylky od přílohy, aby mohl na svém území provádět nezbytné zkoušky k přizpůsobení přílohy technickému a průmyslovému pokroku.
Komise o tom musí být informována a uvědomí o tom ostatní členské státy.
Dočasné odchylky schválené příslušnými orgány členských států na základě přílohy musí mít formu vícestranných dohod předložených všem příslušným orgánům členských států orgánem, který se pro danou dohodu ujal iniciativy.
Komise o tom musí být informována.
Odchylky uvedené v prvním a druhém pododstavci se uplatní bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa usazení odesílatele, provozovatele nebo příjemce; odchylky mohou trvat až pět let a tuto dobu nelze prodloužit.
13. Členský stát může nejdéle do 31. prosince 1998 uplatňovat stávající dohody s jinými členskými státy bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa usazení odesílatele, provozovatele nebo příjemce.
Jakákoli další odchylka musí vyhovovat odstavci 12.
14. Při dodržení práva Společenství není touto směrnicí dotčeno právo členského státu povolit po konzultaci s Komisí přepravu nebezpečných věcí za podmínek méně přísných, než které jsou stanoveny v příloze této směrnice, v případě místní přepravy na krátké vzdálenosti na území přístavů, letišť nebo průmyslových zón.
Článek 7
1. S výhradou vnitrostátních předpisů nebo předpisů Společenství o přístupu na trh je železniční přeprava nebezpečných věcí mezi územím Společenství a třetí země povolena, pokud je v souladu s RID.
2. Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu přijmout pro své území po informování Komise úpravu přepravy nebezpečných věcí po železnici z republik dřívějšího Sovětského svazu, a do těchto republik, které nejsou smluvními stranami COTIF.
Tato úprava se vztahuje pouze na přepravu nebezpečných věcí po železnici (v obalech, hromadně nebo v cisternách) železničními vozy schválenými ve státě, který není smluvní stranou COTIF.
Pomocí vhodných opatření a závazků zaručí dotčené členské státy zachování úrovně bezpečnosti odpovídající úrovni RID.
V případě některých členských států se předpisy uvedené v tomto odstavci vztahují jen na kotlové vozy.
KAPITOLA III Závěrečná ustanovení
Článek 8
Změny nezbytné pro přizpůsobení přílohy vědeckému a technickému pokroku v oblasti upravované touto směrnicí, aby byly zohledněny změny RID, se přijímají postupem podle článku 9.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí zřízený podle článku 9 směrnice 94/55/ES [7] (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. července 1996 o harmonizaci podmínek pro získání národních osvědčení vůdců plavidel pro přepravu zboží a cestujících na vnitrozemských vodních cestách ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru 2,
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy3,
vzhledem k tomu, že by měly být zavedeny společné předpisy o řízení plavidel pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách; že prvním krokem k tomuto cíli bylo přijetí směrnice Rady 91/672/EHS ze dne 19. prosince 1991 o vzájemném uznávání národních osvědčení vůdců plavidel pro přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách4;
vzhledem k tomu, že kvůli rozdílům mezi vnitrostátními právními předpisy vztahujícími se k podmínkám pro získání osvědčení vůdce plavidla pro vnitrozemskou plavbu a kvůli potřebě zpřísnění bezpečnostních opatření v odvětví vnitrozemské plavby by měla za účelem předcházení narušení hospodářské soutěže být přijata pravidla Společenství, pokud jde o vydávání těchto osvědčení;
vzhledem k tomu, že k zajištění nutné jednotnosti a transparentnosti by Společenství mělo stanovit jednotný vzor národního osvědčení vůdce plavidla, vzájemně uznávaného členskými státy bez povinnosti jeho výměny, přičemž odpovědnost při jeho udělování by v souladu se zásadou subsidiarity spočívala na členských státech;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní splavné vodní cesty nespojené se sítí splavných vodních cest jiného členského státu nejsou předmětem mezinárodní hospodářské soutěže a není proto nutné stanovit povinnost dodržovat na těchto vodních cestách společné předpisy pro získání osvědčení vůdce plavidla stanovené touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že hlavním cílem těchto společných předpisů musí být zlepšení bezpečnosti plavby a ochrana lidského života; že se proto jeví jako nezbytné, aby tato opatření stanovila minimální požadavky, kterým musí žadatel vyhovět pro získání osvědčení vůdce plavidla pro vnitrozemskou plavbu;
vzhledem k tomu, že dané požadavky musí brát v úvahu alespoň věk požadovaný k řízení plavidla, tělesné a duševní schopnosti žadatelů, jejich odbornou zkušenost a znalost určitých oborů týkajících se řízení plavidla; že v zájmu bezpečnosti plavidla a osob na palubě mohou členské státy stanovit další požadavky, zejména pokud jde o znalosti určitých místních poměrů; že pro vedení lodi za pomoci radaru nebo vedení plavidla s cestujícími jsou nezbytné další odborné znalosti;
vzhledem k tomu, že je nezbytné upravit vhodné postupy pro úpravy příloh této směrnice; že je proto účelné, aby při úpravě těchto příloh byl Komisi nápomocen výbor zřízený podle článku 7 směrnice 91/672/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy, které vydávají osvědčení vůdce plavidla pro přepravu nákladu a cestujících po vnitrozemských vodních cestách (dále jen "osvědčení"), je vydávají podle vzoru Společenství popsaného v příloze I v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy přijmou veškeré účelné předpisy k vyloučení nebezpečí padělání osvědčení.
3. Osvědčení vydává příslušný orgán členského státu v souladu s touto směrnicí.
Bere ohled na zvláštní charakteristiky vodních cest a osvědčení podle článku 1 směrnice 91/672/EHS, zejména
- osvědčení vůdce plavidla platné pro všechny vodní cesty v členských státech kromě vodních cest, na které se vztahuje nařízení o vydávání povolení k plavbě na Rýnu (skupina A),
- osvědčení vůdce plavidla platné pro všechny vodní cesty v členských státech kromě vodních cest námořního charakteru uvedených v příloze II směrnice 91/672/EHS a kromě vodních cest, na které se vztahuje nařízení o vydávání povolení k plavbě na Rýnu (skupina B).
4. Osvědčení skupiny A nebo skupiny B vydaná členskými státy v souladu s touto směrnicí platí pro všechny vodní cesty skupiny A nebo skupiny B ve Společenství.
5. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 2, platí oprávnění k plavbě na Rýně vydané v souladu s revidovanou úmluvou o plavbě na Rýně na všech vodních cestách Společenství.
6. Národní osvědčení vůdců plavidel vzájemně uznávaná podle směrnice 91/672/EHS a uvedená v příloze I této směrnice, vydaná nejpozději 18 měsíců po vstupu této směrnice v platnost, zůstávají v platnosti bez povinnosti výměny.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "příslušným orgánem" rozumí orgán určený členským státem pro vydávání osvědčení po ověření, že žadatel splňuje požadavky;
1) "vůdcem plavidla" rozumí osoba na palubě plavidla, která má potřebné schopnosti a způsobilost pro vedení plavidla na vodních cestách členských států a která odpovídá za řízení plavidla;
b) "členem posádky plavidla" rozumí osoba pravidelně se účastnící vedení plavidla při vnitrozemské plavbě, včetně obsluhy kormidla.
Článek 3
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny vůdce plavidel pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách: nákladní lodě s vlastním strojním pohonem, vlečné remorkéry, tlačné remorkéry, nákladní čluny, tlačené sestavy nebo bočně svázané sestavy plavidel, určené pro přepravu nákladu nebo cestujících, kromě
- vůdců plavidel určených k přepravě nákladu, jejichž délka nepřesahuje 20 metrů,
- vůdců plavidel určených k přepravě cestujících a přepravujících nejvíce 12 osob kromě posádky.
2. Členský stát může po konzultaci s Komisí vyjmout z působnosti této směrnice vůdce plavidel provozovaných výhradně na vnitrostátních vodních cestách nespojených se sítí splavných vodních cest jiného členského státu a vydávat jim národní osvědčení vůdce plavidla, přičemž podmínky pro jejich získání se mohou lišit od podmínek stanovených v této směrnici.
Platnost těchto národních osvědčení je v takovém případě omezena na tyto vodní cesty.
Článek 4
1. K získání osvědčení musí žadatel splnit minimální požadavky stanovené v článcích 5 až 8.
V osvědčení se uvádí, zda má vůdce plavidla oprávnění skupiny A nebo skupiny B.
2. Osvědčení vydaná členskými státy splňující minimální požadavky uvedené v odstavci 1 se vzájemně uznávají.
Článek 5
Žadatel musí k získání osvědčení dosáhnout nejméně věku 21 roků.
Nicméně členské státy mohou nadále vydávat osvědčení osobám ve věku 18 roků nebo starším.
Uznání členským státem osvědčení skupiny A nebo skupiny B, které bylo vydáno jiným členským státem, může podléhat stejné podmínce minimálního věku, jaká je požadována v daném členském státě pro vydání osvědčení pro danou skupinu.
Článek 6
1. Žadatel poskytne důkaz tělesné a duševní schopnosti tím, že podstoupí zdravotní prohlídku provedenou lékařem uznaným příslušným orgánem.
Prohlídka zahrnuje zejména zrakovou a sluchovou ostrost, barevné vidění, hybnost horních a dolních končetin a neuropsychický a kardiovaskulární stav žadatele.
2. Při dosažení věku 65 let musí držitel osvědčení do tří měsíců a následně každý rok podstoupit prohlídku podle odstavce 1; příslušný orgán v osvědčení potvrdí, že vůdce plavidla splnil tuto povinnost.
Článek 7
1. Žadatel musí doložit, že má nejméně čtyřletou odbornou praxi jako člen posádky plavidla pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách.
2. Aby byla odborná praxe uznána, musí být potvrzena příslušným orgánem členského státu a zapsána do osobního služebního záznamu.
Odbornou praxi lze získat na kterékoliv vodní cestě členského státu.
V případě vodních cest, část jejichž toku je na území Společenství, jako je Dunaj, Labe a Odra, se bere v úvahu odborná praxe získaná na všech úsecích těchto vodních toků.
3. Nejkratší doba trvání odborné praxe podle odstavce 1 může být zkrácena nejvýše o tři roky,
a) pokud má žadatel diplom uznaný příslušným orgánem, který potvrzuje specializovaný výcvik ve vnitrozemské plavbě včetně plavební praxe; zkrácení nesmí přesáhnout dobu trvání specializovaného výcviku; nebo
b) pokud může žadatel doložit odbornou praxi získanou na námořním plavidle jako člen palubní posádky; pro získání nejvyššího zkrácení o tři roky musí žadatel doložit nejméně čtyřletou praxi v námořní plavbě.
4. Nejkratší doba trvání odborné praxe podle odstavce 1 může být zkrácena nejvýše o tři roky, pokud žadatel složil praktickou zkoušku v řízení plavidla; v takovém případě osvědčení zahrnuje pouze plavidla s podobnými plavebními charakteristikami, jaké mají plavidla, na kterých se podrobil praktické zkoušce.
Článek 8
1. Žadatel musí mít složenou zkoušku z odborných znalostí; zkouška musí přinejmenším zahrnovat obecné obory uvedené v kapitole A přílohy II.
2. S výhradou konzultace s Komisí může členský stát požadovat, aby vůdce plavidla splnil další požadavky na znalosti místních poměrů pro plavbu na určitých vodních cestách, kromě vodních cest námořního charakteru uvedených v příloze II směrnice 91/672/EHS.
Se stejnou výhradou může členský stát požadovat, aby vůdce osobní lodi měl v určitých vymezených oblastech dopravy podrobnější odborné znalosti zvláštních opatření týkajících se bezpečnosti cestujících, zejména pro případ nehody, požáru nebo ztroskotání plavidla.
Článek 9
1. K získání oprávnění k vedení plavidla za pomoci radaru musí být vůdce plavidla držitelem zvláštního osvědčení vydaného příslušným orgánem na důkaz složení zkoušky zahrnující odbornou znalost oborů podle kapitoly B přílohy II.
Členské státy uznávají osvědčení vydaná podle nařízení o vydávání osvědčení pro vedení plavidla na Rýně za pomoci radaru.
2. Žadatel splňující podmínky stanovené v odstavci 1 má způsobilost k vedení plavidla za pomoci radaru, která je ověřena příslušným orgánem formou dodatku k osvědčení.
Článek 10
K vedení plavidla přepravujícího cestující na vodních cestách členských států musí mít vůdce plavidla nebo jiný člen posádky plavidla zvláštní osvědčení vydané příslušným orgánem na důkaz složení odborné zkoušky z oborů podle kapitoly C přílohy II.
Článek 11
Komise může postupem podle článku 12 učinit nezbytné kroky týkající se přizpůsobení vzoru osvědčení vůdce plavidla v příloze I s ohledem na vývoj nezbytných odborných poznatků požadovaných pro vydání osvědčení a stanovených v příloze II.
Článek 12
1. Při uplatňování článku 11 je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 7 směrnice 91/672/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která mají okamžitou účinnost;
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit účinnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve stejné lhůtě přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 13
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu stanoví členský stát.
2. Členské státy sdělí Komisi neprodleně znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy si jsou v případě potřeby vzájemně nápomocny při uplatňování této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1996, kterou se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že se při používání směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [4] projevila potřeba nově definovat některé základní pojmy s ohledem na nutnost zajištění co největšího stupně ochrany zdraví zvířat, lidí a životního prostředí;
(2) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že současné předpisy týkající se používání doplňkových látek v krmivech neposkytují všechny záruky bezpečnosti zejména z toho důvodu, že ve Společenství jsou v oběhu nedokonalé napodobeniny zootechnických doplňkových látek; že je proto nezbytné, aby povolení těchto doplňkových látek byla vázána na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky povolené Společenstvím do oběhu;
(3) vzhledem k tomu, by měly být odlišeny doplňkové látky, které mají široký rozsah použití a nepředstavují žádné zvláštní riziko pro výrobu krmiv, a doplňkové látky špičkových technologií s velmi specifickým složením, pro které musí osoba odpovědná za jejich uvedení do oběhu získat povolení, aby se zabránilo napodobeninám, které nemusí být shodné, a tudíž mohou být i nebezpečené;
(4) vzhledem k tomu, že musí být formou přílohy ke směrnici 70/524/EHS vypracován za prvé seznam doplňkových látek, u nichž povolení k jejich uvádění do oběhu je svěřeno osobám, které samy jsou oprávněny k uvedení těchto doplňkových látek do oběhu, a za druhé seznam ostatních doplňkových látek, které mohou být uváděny do oběhu jakoukoli osobou pod podmínkou, že tyto doplňkové látky odpovídají specifikaci uvedené v dokumentaci, na jejímž základě byly povoleny;
(5) vzhledem k tomu, že pro usnadnění používání směrnice 70/524/EHS by měl být rozšířen seznam pojmů a některé z nich změněny; že zejména pojem doplňkové látky musí být definován tak, aby zohledňoval jeho možné účinky na krmné suroviny, živočišné produkty, dobré životní podmínky zvířat nebo životní prostředí; že pomocné technologické látky musí být z působnosti směrnice 70/524/EHS vyloučeny, pokud se tyto látky používají při zpracování krmných surovin nebo krmiv a pokud již nemají žádný účinek na hotový produkt;
(6) vzhledem k tomu, že mikroorganismy povolené jako takové ve skupině 0, jejichž účelem je zlepšování živočišné produkce a zejména ovlivňování gastrointestinální flóry, musí tvořit kolonie;
(7) vzhledem k tomu, že pokud jsou v určitých krmných surovinách přítomny zejména vitamíny, stopové prvky anebo barviva ve svém původním stavu, nesmí být považovány za doplňkové látky, pokud se nejedná o produkty speciálně obohacené takovou látkou, která odpovídá doplňkové látce, jež z tohoto důvodu nemohou být považovány za krmné suroviny přirozeně obsahující dotyčné látky;
(8) vzhledem k tomu, že premixy uvedené v této směrnici nesmí být za žádných okolností považovány za přípravky spadající pod pojem doplňková látka;
(9) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že povolování doplňkových látek prostřednictvím směrnic způsobuje značné průtahy; že tyto průtahy při provádění směrnic mohou způsobovat narušování hospodářské soutěže a dokonce i vytvářet překážky obchodu; že za účelem napravení této situace by doplňkové látky měly být povolovány prostřednictvím nařízení;
(10) vzhledem k tomu, že za posouzení dokumentace může členský stát jednající jako zpravodaj vybírat poplatky; že výše těchto poplatků by měla být harmonizována, aby se zabránilo narušování hospodářské soutěže; že tato harmonizace bude součástí obecného rámce budoucí právní úpravy Společenství v oblasti poplatků nebo daní vybíraných v krmivářském odvětví; že bude proto nezbytné prověřit, zda by výše vybíraných poplatků neměla záviset na druhu požadovaného povolení nebo na skupině doplňkových látek; že by bylo spravedlivé vybírat vyšší poplatky například za posouzení dokumentací týkajících se růstových stimulátorů než za posouzení dokumentací týkajících se vitamínů; že by bylo vhodné nevybírat žádné poplatky za posouzení dokumentací týkajících se velmi jednoduchých technologických doplňkových látek; že poplatek musí být uhrazen členskému státu jednajícímu jako zpravodaj při předložení dokumentace;
(11) vzhledem k tomu, že členský stát jednající jako zpravodaj musí mít možnost přijímat opatření v oblasti poplatků nebo zachovat v platnosti právní předpisy, které v této oblasti přijal, dokud Rada nepřijme příslušné právní předpisy;
(12) vzhledem k tomu, že zavedení poplatků musí být doprovázeno ujištěním, že o žádostech o povolení k uvedení doplňkové látky do oběhu bude rozhodnuto ve stanovené lhůtě;
(13) vzhledem k tomu, že některé doplňkové látky se mohou dostat do lidského potravinového řetězce; že je nezbytné, aby Vědecký výbor pro výživu zvířat spolupracoval s Vědeckým výborem pro potraviny v těch otázkách, které mohou ovlivňovat zdraví spotřebitelů;
(14) vzhledem k tomu, že výzkum nových doplňkových látek náležejících ke skupině látek, u nichž je povolení vázáno na osoby odpovědné za jejich uvedení do oběhu, vyžaduje nákladné investice; že vědeckým údajům nebo informacím obsaženým v dokumentaci, na jejímž základě bylo poprvé vydáno povolení, musí být proto poskytnuta ochrana po dobu deseti let; že by měla být rovněž poskytnuta ochrana novým údajům poskytovaným za účelem obnovení nebo změny podmínek původního povolení na kratší dobu, která je stanovena na pět let; že v průběhu těchto ochranných dob jsou noví žadatelé o povolení povinni předkládat dokumentaci vyhotovenou v souladu se směrnicí Rady 87/153/EHS ze dne 16. února 1987, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat [5], pokud dotčené strany nedosáhnou dohody o společném využívání údajů; že pokud povolení, které bylo vydáno na jednu doplňkovou látku, využívají dvě nebo více osob, musí každá z nich nebo společně pod sankcí ztráty povolení odpovědět na jakoukoliv žádost Komise o vědecké informace;
(15) vzhledem k tomu, že dočasné povolení doplňkových látek, které splňují minimum podmínek, musí být rozšířeno na celé Společenství, aby byly odstraněny stávající rozdíly mezi členskými státy v systému povolování doplňkových látek uvedených v příloze II na jejich území; že tato povolení jsou pro některé doplňkové látky konečná nebo u jiných doplňkových látek jsou platná po dobu 10 let, jestliže jsou splněny všechny podmínky pro povolení, s tím že toto nastane nejpozději v okamžiku uplynutí lhůty dočasného povolení;
(16) vzhledem k tomu, že u žádostí o povolení, které se týkají doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodech aaa) a aaaa), předložených do 1. dubna 1998, jimž bylo do 1. října 1999 poskytnuto dočasné povolení, mohou členské státy povolit na svém území uvedení těchto doplňkových látek do oběhu a jejich používání po dobu maximálně pěti let od dne přijetí nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují;
(17) vzhledem k tomu, že u žádostí o povolení, které se týkají doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodech aaa) a aaaa), předložených po 1. dubnu 1998, jimž bylo do 1. října 1999 poskytnuto dočasné povolení, mohou členské státy povolit na svém území uvedení těchto doplňkových látek do oběhu a jejich používání po dobu maximálně pěti let od dne přijetí nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují;
(18) vzhledem k tomu, že pro přechod ze starého systému povolení na nový je třeba zavést přechodnou právní úpravu; že je proto důležité, aby příslušná ustanovení vstoupila co nejdříve v platnost;
(19) vzhledem k tomu, že by se při používání doplňkových látek měl zohlednit technický vývoj; že v některých případech musí být stanovena možnost používat za určitých podmínek doplňkové látky jinou formou, než přimícháním do krmiv;
(20) vzhledem k tomu, že za současného stavu vědeckých a technických poznatků a s přihlédnutím ke kontrolním metodám by nemělo být povoleno použití antibiotik, kokcidiostatik a jiných léčebných substancí a růstových stimulátorů v jiné formě než přimícháním do krmiv;
(21) vzhledem k tomu, že by již nemusela být zveřejněna monografie zootechnických doplňkových látek; že je naproti tomu důležité, aby byla zveřejněna technická specifikace dotyčných doplňkových látkách, která usnadní při kontrolách jejich identifikaci;
(22) vzhledem k tomu, že musí být stanoven standardní vzorek, který umožní vnitrostátním úřadům provádět kontroly;
(23) vzhledem k tomu, že míchání doplňkových látek náležejících ke skupinám antibiotik, kokcidiostatik a jiných léčebných substancí a růstových stimulátorů s mikroorganismy je zakázáno, ledaže by takové míchání připouštělo zvláštní povolení pro mikroorganismy;
(24) vzhledem k tomu, že z důvodu zrušení příloh I a II by v zájmu jasnosti a průhlednosti měl být každoročně zveřejňován jednak seznam osob odpovědných za uvedení doplňkových látek stanovených v čl. 2 bodě aaa) do oběhu a seznam výrobců, kteří získali od držitele povolení právo vyrábět doplňkové látky, a jednak seznam povolených doplňkových látek,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/524/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Tato směrnice se týká doplňkových látek v krmivech.
2. Tato směrnice se nevztahuje na pomocné technologické látky záměrně používané při zpracování krmných surovin nebo krmiv za účelem dosažení určitého technologického stavu během úpravy nebo zpracování, které mohou mít za následek neúmyslnou avšak technicky neodstranitelnou přítomnost reziduí látek nebo jejich derivátů v hotovém produktu pod podmínkou, že tato rezidua nepředstavují žádné zdravotní riziko a nemají žádný technologický účinek na hotový produkt.
3. Za podmínky, že se nejedná o produkty speciálně obohacené látkami odpovídajícími doplňkovým látkám, se za doplňkové látky nepovažují látky obsažené ve svém původním stavu v krmných surovinách, které jsou součástí běžného složení krmiv a které odpovídají látce povolené."
2. Mezi články 1 a 2 se vkládá následující nadpis:
"VYMEZENÍ POJMŮ" ;
3. Článek 2 se mění takto:
i) písm. a) se nahrazuje těmito písmeny:
"a) doplňkovými látkami: látky nebo přípravky používané ve výživě zvířat, které mají:
- příznivě ovlivňovat vlastnosti krmných surovin, krmných směsí či živočišných produktů; nebo
- uspokojovat nutriční potřeby zvířat nebo zlepšovat živočišnou produkci, a to zejména ovlivňováním gastrointestinální flóry nebo stravitelnosti krmiv nebo
- zavádět do výživy vhodné prvky za účelem dosažení zvláštních nutričních cílů nebo splnění zvláštních nutričních potřeb zvířat v určitou dobu nebo
- zabraňovat nebo snižovat škodlivé účinky způsobené exkrementy zvířat nebo zlepšovat životní prostředí zvířat;
aa) mikroorganismy: mikroorganismy tvořící kolonie;
aaa) doplňkovými látkami podléhajícími povolení osoby odpovědné za jejich uvedení do oběhu: doplňkové látky uvedené v části I přílohy C;
aaaa) ostatními doplňkovými látkami: doplňkové látky, které nepodléhají povolení osoby odpovědné za jejich uvedení do oběhu a jsou uvedeny v části II přílohy C;"
ii) písm. f) se nahrazuje tímto:
"f) krmnými surovinami: různé produkty rostlinného nebo živočišného původu v přirozeném stavu, čerstvé nebo konzervované, produkty vzniklé při jejich průmyslovém zpracování a organické nebo anorganické látky obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou buď přímo jako takové, či po úpravě při přípravě krmných směsí nebo jako nosiče pro premixy;"
iii) Doplňují se nová písmena k) a l), která zní:
"k) "uváděním do oběhu"; nebo "oběhem";: držení produktů pro účely prodeje včetně jejich nabízení k prodeji nebo jakékoliv jiné formy převodu na třetí osoby, za úplatu nebo bezplatně, a prodej včetně ostatních forem převodu;
l) "osobou odpovědnou za uvádění do oběhu";: fyzická nebo právnická osoba, která je odpovědná za shodu doplňkové látky, na niž Společenství vydalo povolení, a za její uvedení do oběhu.";
4. Články 3 až 9 se nahrazují tímto:
"POSTUP PŘI POVOLOVÁNÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK
Článek 3
Členské státy stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, aniž by na ni bylo vydáno povolení Společenství.
Toto povolení se vydává na základě nařízení Komise postupem podle článku 4.
Článek 3a
Povolení Společenství pro doplňkovou látku se vydá pouze, pokud:
a) její použití ve výživě zvířat má některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a);
b) s přihlédnutím k podmínkám užití nemá nepříznivý vliv na zdraví lidí nebo zvířat anebo životní prostředí, ani nepoškozuje spotřebitele tím, že by zhoršovala vlastnosti živočišných produktů;
c) její přítomnost může být kontrolována:
- jako doplňkové látky samotné,
- v premixech,
- v krmivech nebo případně v krmných surovinách;
d) s přihlédnutím k povolenému obsahu je vyloučena léčba nebo prevence chorob zvířat; tato podmínka se nevztahuje na doplňkové látky náležející ke skupině kokcidiostatik nebo jiných léčebných substancí;
e) ze závažných důvodů týkajících se zdraví lidí nebo zvířat nemusí být její užití vyhrazeno pouze k lékařským nebo veterinárním účelům.
Článek 4
1. Za účelem získání povolení Společenství pro látku nebo přípravek jakožto doplňkovou látku nebo pro nové užití již dříve povolené doplňkové látky si žadatel o povolení zvolí členský stát, který bude jednat jako zpravodaj v řízení o posouzení dokumentace vypracované v souladu s ustanoveními směrnice Rady 87/153/EHS ze dne 16. února 1987, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat [6].
Pokud je žadatel usazen ve třetí zemi, musí mít ve Společenství svého zástupce.
2. Členský stát jednající jako zpravodaj zkontroluje, zda:
a) dokumentace byla vypracována v souladu se směrnicí 87/153/EHS;
b) látka nebo přípravek splňuje na základě poskytnutých informací podmínky stanovené v článku 3a.
3. Žadatel o povolení Společenství zašle Komisi prostřednictvím členského státu zpravodaje žádost spolu s dokumentací a kopiemi pro ostatní členské státy, které v co nejkratší době potvrdí jejich přijetí.
Předání se uskuteční do jednoho roku poté, co žadatel předložil dokumentaci v členském státě jednajícím jako zpravodaj, pokud nebyla zamítnuta nebo odložena.
Členský stát zpravodaj informuje žadatele, ostatní členské státy a Komisi o důvodech, které jej vedly k zamítnutí nebo odložení dokumentace.
4. Členské státy mají lhůtu 60 dnů ode dne, kdy jim byla dokumentace dodána, aby ověřili, zda byla dokumentace vypracována v souladu se směrnicí 87/153/EHS a případně vznesou své písemné připomínky Komisi a ostatním členským státům.
Jestliže po uplynutí lhůty uvedené v prvním pododstavci nebyly vzneseny žádné námitky, má zástupce Komise lhůtu 30 dní, ve které zařadí žádost o povolení na pořad jednání Stálého výboru pro krmiva.
5. Jestliže po konzultaci se Stálým výborem pro krmiva bylo shledáno, že nebyly splněny náležitosti pro předložení dokumentace, oznámí tuto skutečnost zástupce Komise žadateli o povolení a členskému státu zpravodaji; je-li to nezbytné, musí být předložena nová žádost v souladu s odstavci 1, 2 a 3.
6. Komise zajistí, aby o žádosti o povolení Společenství bylo postupem podle článku 23 vydáno rozhodnutí ve lhůtě 320 dnů od zařazení žádosti na pořad jednání Stálého výboru pro krmiva v souladu s odst.
4 druhým pododstavcem. Běh této lhůty se však přeruší, pokud některý členský stát ve Stálém výboru pro krmiva zažádá o dodatečné informace nebo na žádost Vědeckého výboru pro výživu zvířat.
Pokud je žádost o povolení Společenství k uvedení doplňkové látky do oběhu zamítnuta nebo rozhodnutí o ní odloženo, informuje zástupce Komise žadatele o povolení a členský stát zpravodaj o důvodech zamítnutí nebo odložení rozhodnutí.
Článek 5
Změny ve směrnici 87/153/EHS:
- které vyplývají z vývoje vědeckých a technických poznatků a
- které zohledňují ustanovení čl. 9b odst. 1, čl. 9c odst. 3, čl. 9o a čl. 9q odst. 5 se přijmou postupem podle článku 23.
Článek 6
1. Členský stát zpravodaj může podle skupin doplňkových látek a povahy požadovaného povolení Společenství vybírat poplatek za posouzení dokumentace vyplývající z povinností uvedených v čl. 4 odst. 2, čl. 9b odst. 1, čl. 9c odst. 3 a čl. 9g odst. 4. Tento poplatek je splatný při předložení dokumentace.
2. Do 1. října 1999 stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou výši poplatku uvedeného v odstavci 1.
Článek 7
1. Členské státy a Komise zajistí, aby o informacích, jejichž šířením by mohla být porušena práva k průmyslovému nebo obchodnímu vlastnictví, byla zachována mlčenlivost.
2. Povinnost mlčenlivosti se nevztahuje na:
- označení a složení doplňkové látky,
- fyzikálně-chemické a biologické vlastnosti doplňkové látky,
- vyhodnocení farmakologických, toxikologických a ekotoxikologických údajů týkajících se doplňkové látky,
- analytické metody pro sledování samotné doplňkové látky a doplňkové látky v premixech, krmivech, případně v krmných surovinách,
- metody testování reziduí doplňkových látek nebo metabolitů v živočišných produktech.
Článek 7a
Jestliže doplňková látka obsahuje nebo pochází z geneticky modifikovaných organismů ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [*] Úř. věst. L 117, 8.5.1990, s. 15. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 94/15/ES (Úř. věst. L 103, 22.4.1995, s. 20)., provádí se zvláštní posouzení rizika pro životní prostředí, shodné s posouzením podle výše uvedené směrnice; pro tento účel musí dokumentace předkládaná podle článku 4 této směrnice obsahovat následující dokumenty, aby bylo zajištěno dodržování zásad stanovených v článku 3a:
- kopie všech písemných souhlasů příslušných orgánů se záměrným uvolňováním geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí pro účely výzkumu a vývoje podle čl. 6 odst. 4 směrnice 90/220/EHS a výsledky uvolňování s přihlédnutím k případným rizikům pro lidské zdraví a životní prostředí,
- kompletní technickou dokumentaci podávající informace požadované v přílohách II a III směrnice 90/220/EHS a posouzení rizika pro životní prostředí vyplývající z těchto informací; výsledky všech šetření uskutečněných pro účely výzkumu a vývoje.
Články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS se nevztahují na doplňkové látky pocházející z geneticky modifikovaných organismů nebo je obsahující.
Článek 8
1. Vědecký výbor pro výživu zvířat zřízený rozhodnutím Komise 76/791/EHS [**] Úř. věst. L 279, 9.10.1976, s. 35. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 86/105/EHS (Úř. věst. L 93, 8.4.1986, s. 14). je pověřen úkolem pomáhat Komisi na její žádost ve všech vědeckých otázkách týkajících se doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
2. Členský stát zpravodaj zajistí na žádost Komise, že bude úplná nebo částečná dokumentace uvedená v článku 4 zaslána úřední cestou členům výboru uvedeného v odstavci 1.
REŽIM PRO POVOLOVÁNÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK VÁZANÝCH NA OSOBU ODPOVĚDNOU ZA JEJICH UVÁDĚNÍ DO OBĚHU
Povolení vydávané na dobu 10 let
Článek 9
Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa), které splňují podmínky uvedené v článku 3a, se povolují a zařazují se do kapitoly I seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
Dočasné povolení na dobu maximálně čtyř let
Článek 9a
1. V případě doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) může být na úrovni Společenství vydáno dočasné povolení k použití nové doplňkové látky nebo k novému užití již povolené doplňkové látky pod podmínkou, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a písm. b), c), d) a e) a že lze s přihlédnutím k dostupným výsledkům předpokládat, že jsou rovněž splněny ostatní podmínky uvedené v čl. 3a písm. a). Tyto doplňkové látky jsou zařazeny do kapitoly II seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
2. Dočasné povolení uvedené v odstavci 1 nesmí překročit dobu čtyř let ode dne, kdy nabylo účinku.
Prodloužení povolení po 10 letech
Článek 9b
Povolení Společenství pro doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa) je platné po dobu 10 let od data nabytí účinku konečného povolení a může být prodlouženo vždy na dobu 10 let.
V případě prodloužení zašle držitel povolení Komisi prostřednictvím členského státu zpravodaje žádost s přiloženou dokumentací, která je v souladu s ustanoveními pro prodloužení povolení doplňkové látky ve směrnici 87/153/EHS.
Žádost s dokumentací se zašle nejpozději rok před skončením platnosti povolení Komisi, která v co nejkratší době potvrdí její přijetí.
Kopii žádosti o prodloužení společně s dokumentací zašle držitel povolení úřední cestou, prostřednictvím členského státu zpravodaje, ostatním členským státům, které v co nejkratší době potvrdí její přijetí.
2. Pro žádosti o prodloužení se použijí přiměřeně čl. 3 druhá věta a čl. 3a, 4, 7 a 7a.
3. Pokud z důvodů nezaviněných držitelem povolení nemůže být o žádosti o prodloužení rozhodnuto před skončením platnosti povolení, prodlužuje se doba povolení pro doplňkovou látku automaticky až do doby, než Komise rozhodne.
OCHRANA ÚDAJŮ
Článek 9c
1. V případě doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) nesmí být vědecké údaje a ostatní informace obsažené v původní dokumentaci vypracované pro účely prvního povolení použity ve prospěch jiných žadatelů po dobu 10 let:
a) ode dne nabytí účinku prvního povolení formou nařízení pro doplňkové látky uvedené v čl. 9g odst. 1, čl. 9h odst. 1 a čl. 9i odst. 1;
b) ode dne nabytí účinku prvního povolení formou nařízení nebo od 1. října 1999, pokud k nabytí účinku došlo před tímto datem, u ostatních doplňkových látek,
pokud se žadatel nedohodl s držitelem povolení, že tyto údaje a informace mohou být použity.
Po tuto dobu však mohou být povolení k uvedení do oběhu vydána i jiným osobám než osobě, která je odpovědná za první uvedení doplňkové látky do oběhu pod podmínkou, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a a 4.
2. Pokud jsou ohledně doplňkové látky, která byla předmětem dočasného povolení podle článku 9a, poskytovány dodatečné informace za účelem získání povolení podle článku 3a, považují se tyto informace za nedílnou součást původní dokumentace a přestávají být proto chráněny ve stejném okamžiku jako informace v původní dokumentaci.
3. Po uplynutí období deseti let uvedeného v odstavci 1 může Komise nebo členský stát použít závěry úplného nebo částečného hodnocení provedeného na základě vědeckých údajů a informací obsažených v dokumentaci, na jehož základě bylo vydáno povolení pro doplňkovou látku, ve prospěch jiného žadatele o povolení k uvedení doplňkové látky, která již byla povolena, do oběhu.
V takovém případě nový žadatel zašle žádost spolu s dokumentací v souladu s ustanoveními uvedenými pro tyto účely ve směrnici 87/153/EHS prostřednictvím členského státu zpravodaje Komisi, která v co nejkratší době potvrdí její přijetí.
Kopii žádosti spolu s dokumentací zašle nový žadatel úřední cestou, prostřednictvím členského státu zpravodaje, ostatním členským státům, které v co nejkratší době potvrdí její přijetí.
Článek 3 druhá věta a čl. 3a, 4, 7 a 7a se použijí přiměřeně.
4. Ustanovení odstavce 3 se rovněž vztahuje na využívání údajů z dokumentace týkající se doplňkové látky, která byla předmětem odnětí povolení na žádost držitele uvedeného povolení.
5. Dodatečné vědecké údaje a informace požadované pro účely změny podmínek zapsání doplňkové látky do seznamu nebo pro účely prodloužení povolení v souladu s čl. 9b odst. 1 nebo jakékoliv nové vědecké údaje nebo informace poskytnuté během doby, po kterou je doplňková látka povolena, nesmí Komise ani členský stát použít ve prospěch jiného žadatele po dobu pěti let od data, kterým povolení nového užití, prodloužení nebo předložení nových vědeckých údajů nebo informací nabývá účinku.
Pokud doba, po kterou je poskytována ochrana údajům týkajícím se změny podmínek zapsání doplňkové látky do seznamu, uplyne před koncem období uvedeného v odstavci 1, prodlouží se období pěti let tak, aby obě období uplynula ve stejnou dobu.
Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, musí žadatel o povolení pro doplňkovou látku uvedenou v čl. 2 bodu aaa) před zahájením toxikologických testů na obratlovcích ověřit, zda jeho produkt nebo jeho aktivní látka již nebyly povoleny.
Je-li to nezbytné, získá od příslušných úřadů členského státu veškeré informace o tom, zda se jedná o stejný produkt nebo aktivní látku, které již byly povoleny.
Pokud již dotyčný produkt nebo aktivní látka byly povoleny, učiní žadatel a držitel(é) dřívějšího povolení veškerá nezbytná opatření za účelem dosažení dohody o společném využívání informací tak, aby se neopakovaly toxikologické testy na obratlovcích.
Pokud však žadatel a držitel(é) dřívějšího povolení pro stejný produkt nedocílí dohody o společném využívání informací, mohou členské státy přijmout vnitrostátní opatření, kterými donutí žadatele a držitele dřívějšího povolení usazené na jejich území, aby poskytli informace a zabránili tak opakování toxikologických testů na obratlovcích uskutečněných na jejich území a mohou rovněž stanovit podmínky pro využívání informací při zajištění rozumné rovnováhy mezi zájmy dotčených stran.
REŽIM PRO POVOLOVÁNÍ OSTATNÍCH DOPLŇLKOVÝCH LÁTEK
Časově neomezené povolení
Článek 9d
1. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaaa), které splňují podmínky stanovené v článku 3a, se povolují a zařazují do kapitoly III seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
2. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaaa), které byly zařazeny do přílohy I před 1. dubnem 1998, se povolují a zařazují do kapitoly III seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
Dočasné povolení na dobu maximálně čtyř nebo pěti let
Článek 9e
1. V případě doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaaa) může být na úrovni Společenství vydáno dočasné povolení k použití nové doplňkové látky nebo k novému užití již povolené doplňkové látky pod podmínkou, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a písm. b), c), d) a e) a že lze předpokládat, že jsou rovněž splněny ostatní podmínky uvedené v čl. 3a písm. a). Tyto doplňkové látky jsou zařazeny do kapitoly IV seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
2. Dočasné povolení uvedené v odstavci 1 nesmí překročit dobu čtyř let ode dne, kdy nabylo účinku.
3. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaaa), které byly zahrnuty do přílohy II před 1. dubnem 1998, mohou být i nadále předmětem vnitrostátních dočasných povolení; zařazují se do kapitoly IV seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b). Dočasné povolení pro tyto doplňkové látky nesmí překročit dobu pěti let, přičemž se přihlíží i k období, kdy byla doplňková látka zahrnuta do přílohy II.
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ, KTERÁ SE TÝKAJÍ POVOLOVÁNÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK VÁZANÝCH NA OSOBU ODPOVĚDNOU ZA JEJICH UVÁDĚNÍ DO OBĚHU
Článek 9f
Odchylně od článku 3 členské státy povolí doplňkové látky zapsané v příloze B za účelem jejich uvedení do oběhu.
Doplňkové látky zařazené do přílohy I před 1. lednem 1988
Článek 9g
1. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa) a zařazené do přílohy I před 1. lednem 1988 se dočasně povolují od 1. dubna 1998 a přeřazují se do kapitoly I přílohy B za účelem jejich přehodnocení jako doplňkových látek vázaných na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu.
2. U doplňkových látek uvedených v odstavci 1 musí být za účelem jejich přehodnocení podána do 1. října 1998 nová žádost o povolení; tuto žádost spolu s monografií a technickou specifikací podle článků 9n a 9o zašle osoba odpovědná za dokumentaci, na základě které bylo vydáno předcházející povolení, nebo její právní nástupce(i) prostřednictvím členského státu zpravodaje Komisi spolu s kopiemi pro ostatní členské státy, které potvrdí jejich přijetí.
3. Postupem podle článku 23 se dočasné povolení doplňkových látek nařízením odejme a doplňkové látky se do 1. října 1999 vypustí ze seznamu v kapitole I přílohy B:
a) jestliže ve stanovené lhůtě nebyly předloženy požadované dokumenty podle odstavce 2 nebo
b) jestliže bylo následně po ověření dokumentů zjištěno, že monografie nebo technická specifikace nejsou v souladu s údaji v dokumentaci, na základě které bylo původní povolení vydáno.
4. Členské státy zajistí, aby osoba odpovědná za uvedení doplňkové látky uvedené v odstavci 1 do oběhu předložila v souladu s podmínkami podle článku 4 a nejpozději do 30. září 2000 dokumentaci uvedenou v článku 4 za účelem přehodnocení.
Pokud tak neučiní, bude povolení předmětné doplňkové látky formou nařízení odňato postupem podle článku 23 a doplňková látka bude vypuštěna ze seznamu v kapitole I přílohy B.
5. Komise přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistila, že přehodnocení dokumentace uvedené v odstavci 4 bude dokončeno nejpozději do tří let po jejím předložení.
Postupem podle článku 23 se povolení doplňkových látek uvedených v článku 1:
a) odejmou a doplňkové látky vypustí ze seznamu v kapitole I přílohy B formou nařízení nebo
b) nahradí povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu na dobu 10 let přijetím nařízení, které nabude účinku nejpozději 1. října 2003, a doplňkové látky se zařadí do kapitoly I seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
6. Ustanovení čl. 9b odst. 3 se použije přiměřeně.
Doplňkové látky zařazené do přílohy I po 31. prosinci 1987
Článek 9h
1. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa) zařazené do přílohy I po 31. prosinci 1987 se dočasně povolují od 1. dubna 1998 a přeřazují se do kapitoly II přílohy B za účelem jejich povolení na dobu 10 let jako doplňkové látky vázané na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu v souladu s odstavci 2 a 3.
2. U doplňkových látek uvedených v odstavci 1 musí být do 1. října 1998 podána nová žádost o povolení; tato žádost spolu s monografií a technickou specifikací podle článků 9n a 9o zašle osoba odpovědná za dokumentaci, na základě které bylo vydáno předcházející povolení, nebo její právní nástupce(i) prostřednictvím členského státu zpravodaje Komisi spolu s kopiemi pro ostatní členské státy, které potvrdí jejich přijetí.
3. Postupem podle článku 23 se dočasná povolení doplňkových látek uvedených v článku 1:
a) odejmou a doplňkové látky se vypustí ze seznamu v kapitole II přílohy B přijetím nařízení, jestliže ve stanovené lhůtě nebyly předloženy dokumenty požadované v odstavci 2 nebo jestliže bylo následně po ověření dokumentů zjištěno, že monografie nebo technická specifikace nejsou v souladu s údaji v dokumentaci, na základě které bylo původní povolení vydáno nebo
b) nahradí povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu vydávanými na dobu 10 let přijetím nařízení, které nabude účinku nejpozději 1. října 1999, a doplňkové látky se zařadí se do kapitoly I seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
4. Ustanovení čl. 9b odst. 3 se použije přiměřeně.
Doplňkové látky zařazené do přílohy II před 1. dubnem 1998
Článek 9i
1. Doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa) zařazené do přílohy II před 1. dubnem 1998 mohou být i nadále předmětem vnitrostátních dočasných povolení; přeřazují se do kapitoly III přílohy B za účelem jejich povolení jako doplňkové látky vázané na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu; dočasné povolení pro tyto doplňkové látky nesmí překročit dobu pěti let, přičemž se přihlíží i k době, po kterou byly zahrnuty do přílohy II.
2. U doplňkových látek uvedených v odstavci 1 musí být do 1. října 1998 podána nová žádost o povolení; tato žádost spolu s monografií a technickou specifikací podle článků 9n a 9o zašle osoba odpovědná za dokumentaci, na základě které bylo vydáno předcházející povolení, nebo její právní nástupce(i) prostřednictvím členského státu zpravodaje Komisi spolu s kopiemi pro ostatní členské státy, které potvrdí jejich přijetí.
3. Postupem podle článku 23 se dočasná povolení doplňkových látek uvedených v odstavci 1:
a) odejmou a doplňkové látky se vypustí ze seznamu v kapitole III přílohy B přijetím nařízení, jestliže ve stanovené době nebyly předloženy dokumenty uvedené v odstavci 2 nebo jestliže bylo následně po ověření dokumentů zjištěno, že monografie nebo technická specifikace nejsou v souladu s údaji v dokumentaci, na základě které bylo původní povolení vydáno nebo
b) nahradí dočasnými povoleními podle odstavce 1 vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu přijetím nařízení, které nabude účinku nejpozději 1. října 1999, a doplňkové látky se zařadí do kapitoly II seznamu uvedeného v čl. 9t písm. b).
4. Ustanovení čl. 9b odst. 3 se použije přiměřeně.
Článek 9j
Žádosti o povolení k uvádění do oběhu předložené mezi 1. dubnem 1998 a 30. zářím 1999, o kterých k tomuto datu Komise dosud nerozhodla, se posoudí v souladu s články 3, 3a, 7, 7a, 9, 9a, 9b, 9c, 9d, 9e, 9n a 9o podle jednotlivých případů.
DISTRIBUCE A UŽITÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK
Článek 9k
1. Členské státy zajistí, že v oblasti výživy zvířat mohou být uváděny do oběhu pouze doplňkové látky povolené v souladu s touto směrnicí a že mohou být použity pouze, jsou-li přimíchány do krmiv za podmínek stanovených nařízením, kterým se tyto doplňkové látky povolují.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 se doplňkové látky náležející k jiným skupinám než ke skupinám "antibiotika", "kokcidiostatika a jiné léčebné substance" a "růstové stimulátory" mohou používat jinou formou než přimícháním do krmiv pod podmínkou, že je tento způsob stanoven v nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují.
3. Členské státy zejména zajistí, aby byly ke krmným surovinám přidávány doplňkové látky pouze v případě, kdy je jejich použití výslovně stanoveno v nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují.
REGISTRACE
Článek 9l
1. Pokud jsou doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaa) povoleny, obdrží osoba(y) odpovědná(é) za jejich uvedení do oběhu pořadové číslo a doplňkové látce se přidělí registrační číslo Společenství.
2. Povolené doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodě aaaa) obdrží registrační číslo Společenství.
ODNĚTÍ POVOLENÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK
Článek 9m
Povolení doplňkové látky se odejme přijetím nařízení:
- na žádost osoby odpovědné za uvádění doplňkové látky do oběhu, jestliže se jedná o některou z doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa),
- jestliže není nadále splněna některá z podmínek uvedených v článku 3a pro povolení doplňkové látky,
- jestliže úředním orgánům nebyl poskytnut standardní vzorek doplňkové látky, o který požádaly, nebo jestliže doplňková látka uvedená do oběhu neodpovídá standardnímu vzorku povolené doplňkové látky,
- jestliže úředním orgánům nebyl poskytnut referenční vzorek aktivní látky, o který požádaly,
- jestliže osoba odpovědná za uvádění doplňkové látky do oběhu neposkytla ve stanovené době informace, o které požádal zástupce Komise.
Tyto doplňkové látky však mohou být i nadále povoleny za účelem vyčerpání zásob po dobu maximálně jednoho roku, jestliže stále splňují alespoň podmínky uvedené v čl. 3a písm. b) a e).
MONOGRAFIE A TECHNICKÁ SPECIFIKACE
Článek 9n
1. V souladu se směrnicí 87/153/EHS členské státy zajistí, aby žadatelé předkládali u doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) monografii.
2. V řízení o povolení doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) vydá Stálý výbor pro krmiva, po případném provedení nezbytných změn, stanovisko k monografii o doplňkové látce předložené v dokumentaci podle článku 4.
Komise schválí stanovisko, které k monografii a jejím změnám vydal Stálý výbor pro krmiva, postupem podle článku 23.
3. Postupem podle odstavce 2 mohou být rovněž schváleny monografie jiných doplňkových látek, než které jsou uvedeny v odstavci 1.
4. Příslušné úřady členských států použijí monografii:
a) k určení, zda doplňková látka, pro kterou je povolení k uvedení do oběhu požadováno, představuje inovaci nebo se jedná o napodobeninu;
b) k ověření, zda doplňková látka uvedená do oběhu skutečně odpovídá doplňkové látce popsané v dokumentaci, na základě které bylo povolení Společenství vydáno.
5. Pozdější změny v monografii, vyvolané v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků, se předloží Stálému výboru pro krmiva k vyjádření stanoviska postupem podle článku 23.
Článek 9o
1. V souladu se směrnicí 87/153/EHS členské státy zajistí, aby žadatel předložil technickou specifikaci, v níž budou shrnuty vlastnosti a znaky doplňkové látky. V případě doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) nebo je-li uplatněn čl. 9n odst. 3, obsahuje technická specifikace shrnutí nejdůležitějších vlastností a znaků uvedených v monografii podle článku 9n.
2. Postupem podle článku 23 se upraví:
- technická specifikace,
- následné změny technické specifikace vyvolané rozvojem vědeckých a technických poznatků.
3. Pro usnadnění identifikace doplňkových látek uvedených v odstavci 1 při úředních kontrolách se technická specifikace uvedená v tomto odstavci zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
STANDARDNÍ VZOREK
Článek 9p
1. U doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) poskytne osoba odpovědná za jejich uvedení do oběhu na požádání vnitrostátním kontrolním úřadům členských států standardní vzorek, který má vlastnosti a znaky popsané v monografii uvedené v článku 9n, jakož i referenční vzorek aktivní látky.
2. Jestliže se vlastnosti nebo znaky doplňkové látky změní, poskytne se nový standardní vzorek, který odpovídá nové monografii.
3. Podrobnější pravidla týkající se poskytování a uchovávání standardních vzorků se přijmou postupem podle článku 23.
SMĚSI A LIMITY DOPLŇKOVÝCH LÁTEK
Článek 9q
1. Maximální a minimální limity stanovené pro určité doplňkové látky se týkají kompletních krmiv o obsahu vlhkosti 12 %, neobsahuje-li nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují žádná zvláštní ustanovení.
Jestliže se látka povolená jako doplňková látka vyskytuje i v přirozeném stavu v některých krmných surovinách, vypočítá se obsah doplňkové látky, která má být do krmiva přimíchána tak, aby celkové množství částic přidávaných a částic přirozeně přítomných nepřekročilo maximální limit stanovený nařízením, kterým se doplňková látka povolila.
2. Míchání doplňkových látek v premixech a krmivech je přípustné jen tehdy, je-li s ohledem na požadované účinky zajištěna fyzikálně-chemická a biologická snášenlivost mezi složkami směsi.
3. Pokud směs látek není předmětem zvláštního povolení jako doplňkové látky, stanoví členské státy, že:
a) antibiotika a růstové stimulátory nesmí být smíchány vzájemně, ani s látkami ze své vlastní skupiny;
b) kokcidiostatika a jiné léčebné substance nesmějí být smíchány s antibiotiky a růstovými stimulátory, pokud jsou kokcidiostatika pro stejnou skupinu zvířat používána rovněž jako antibiotikum nebo růstový stimulátor;
c) kokcidiostatika a jiné léčebné substance nesmějí být vzájemně smíchány, jestliže mají podobné účinky.
4. Smíchávání antibiotik, růstových stimulátorů, kokcidiostatik a jiných léčebných substancí s mikroorganismy je zakázáno, není-li tato směs povolena v nařízení, kterým se tyto mikroorganismy povolují.
5. Odchylně od článku 3 a odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou členské státy povolit, avšak pouze k pokusům pro vědecké a nekomerční účely, používání produktů jako doplňkových látek, které nejsou na úrovni Společenství povoleny nebo užití doplňkových látek za jiných podmínek, než které stanoví nařízení, kterým se tyto doplňkové látky povolují, pod podmínkou, že:
- tyto pokusy jsou prováděny v souladu se zásadami a podmínkami stanovenými ve směrnici 87/153/EHS a
- je prováděna dostatečná úřední kontrola.
ZMĚNY PŘÍLOH
Článek 9r
Změny, které mají být provedeny v přílohách, se přijmou postupem podle článku 23.
INFORMACE O PRODUCENTECH DOPLŇKOVÝCH LÁTEK
Článek 9s
Členské státy zajistí, aby osoby odpovědné za uvádění doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodě aaa) do oběhu zaslaly v co nejkratší době Komisi název nebo obchodní firmu a adresu nebo sídlo producentů, kterým bylo přiznáno právo vyrábět doplňkové látky, a v případě producentů usazených ve třetí zemi, rovněž název nebo obchodní firmu a adresu nebo sídlo jejich zástupců ve Společenství.
ZVEŘEJNĚNÍ V ÚŘEDNÍM VĚSTNÍKU
Článek 9t
Komise zveřejňuje každý rok nejpozději do 30. listopadu v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství:
a) seznam osob odpovědných za uvádění doplňkových látek do oběhu podle článku 9s, jména producentů, kterým přiznala právo vyrábět doplňkové látky, a jejich zástupců, jsou-li tito producenti usazeni ve třetí zemi;
b) seznam povolených doplňkových látek rozdělených následovně:
- kapitola I: seznam doplňkových látek vázaných na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu, jejich povolení se vydává na dobu 10 let,
- kapitola II: seznam doplňkových látek vázaných na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu, jejichž povolení se vydává jen dočasně (na dobu maximálně čtyř let, popřípadě pěti let v případě doplňkových látek, které byly dočasně povoleny před 1. dubnem 1998),
- kapitola III: seznam ostatních doplňkových látek, jejichž povolení se vydává na dobu neomezenou,
- kapitola IV: seznam ostatních doplňkových látek, jejichž povolení se vydává jen dočasně (na dobu maximálně čtyř let, popřípadě pěti let v případě doplňkových látek, které byly dočasně povoleny před 1. dubnem 1998)."
5. Mezi články 9t a 10 se vkládá tento nadpis:
"BALENÍ" .
6. Mezi články 10 a 11 se vkládá tento nadpis:
"OCHRANNÁ USTANOVENÍ" .
7. V čl. 11 odst. 1 se slova "uvedených v příloze I" nahrazují slovem "povolených".
8. Mezi články 11 a 12 se vkládá tento nadpis:
"OBSAHY DOPLŇKOVÝCH LÁTEK V DOPLŇKOVÝCH KRMIVECH" .
9. Mezi články 12 a 13 se vkládá tento nadpis:
"PRAVIDLA PRO DISTRIBUCI A PŘIMÍCHÁVÁNÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK A PREMIXŮ DO KRMIV" .
10. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
Členské státy stanoví, že určité doplňkové látky, na které se vztahuje tato směrnice, premixy připravené z těchto doplňkových látek za účelem jejich přimíchání do krmných směsí a krmné směsi obsahující tyto premixy smějí být uváděny do oběhu nebo je smějí používat pouze provozovny a dodavatelé splňující podmínky stanovené pro ně ve směrnici Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví. [*] Úř. věst. L 332, 30.12.1995, s.
15.
2. Členské státy stanoví, že:
a) doplňkové látky uvedené v části A přílohy A smějí dodávat pouze schválené provozovny:
i) dodavatelům nebo provozovnám vyrábějícím premixy, kteří byli schváleni v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 nebo čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 95/69/ES, a
ii) ve formě premixů pouze dodavatelům nebo provozovnám vyrábějícím krmné směsi za účelem jejich uvádění do oběhu nebo pro výhradní potřeby jejich držení, kteří byli schváleni v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 nebo čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo e) výše uvedené směrnice;
b) doplňkové látky uvedené v části B přílohy A smějí dodávat pouze schválené provozovny:
i) dodavatelům nebo provozovnám vyrábějícím premixy, kteří byli schváleni v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 nebo čl. 2 odst. 2 písm. b) výše uvedené směrnice, a
ii) ve formě premixů pouze:
- dodavatelům, kteří byli schváleni v souladu s ustanoveními článku 3 výše uvedené směrnice, nebo
- provozovnám, které vyrábějí krmné směsi za účelem jejich uvádění do oběhu nebo pro výhradní potřeby jejich držení a které byly schváleny v souladu s ustanoveními čl. 7 odst. 2 písm. c) nebo d) výše uvedené směrnice, popřípadě v souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo e) výše uvedené směrnice.
3. Členské státy stanoví, že doplňkové látky uvedené v příloze A části A a B smějí být přimíchány do krmných směsí pouze, pokud byly předem připraveny ve formě premixů obsahujících nosiče v provozovnách, které splňují podmínky stanovené v čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 95/69/ES. Tyto premixy smějí být do krmných směsích přimíchány pouze v množství nejméně 0,2 % hmotnostních.
Odchylně od prvního pododstavce druhé věty mohou členské státy povolit přimíchávání premixů do krmných směsí v množství nižším až do 0,05 % hmotnostních pod podmínkou, že to umožňuje kvalitativní a kvantitativní složení premixů a jestliže již dříve zjistily, že provozovny splňují podmínky stanovené v kapitole I.2 b) přílohy s tím, že bude dosaženo homogenní zamíchání premixů a zachování obsahů doplňkových látek stanovených pro celé krmivo.
Výrobci uvedení v druhém pododstavci jsou zaznamenáni na vnitrostátním seznamu ve zvláštní rubrice nazvané "Výrobci krmných směsí, kterým bylo vydáno povolení používat minimální obsah premixů 0,05 % hmotnostních".
4. Odchylně od odstavce 2 členské státy stanoví, že:
a) doplňkové látky uvedené v příloze A části B mohou být dodávány schváleným dodavatelům nebo registrovaným provozovnám vyrábějícím krmné směsi pro domácí zvířata, které splňují podmínky uvedené v čl. 3 odst. 1 nebo čl. 3 odst. 2 písm. c) nebo d) směrnice 95/69/ES;
b) doplňkové látky uvedené v příloze A části A nebo B smějí být dodávány v posledním stadiu oběhu do provozoven, které vyrábějí krmné směsi, pod podmínkou, že:
- nařízení Společenství, kterým se doplňková látka povoluje, stanoví v případě zvláštní přípravy doplňkové látky její přímé přidání do krmné směsi,
- výrobce krmných směsí byl schválen v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. c) výše uvedené směrnice v případě doplňkových látek uvedených v příloze A části A nebo je zaregistrován v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. c) výše uvedené směrnice v případě doplňkových látek uvedených v příloze A části B),
- bylo na místě zkontrolováno, že výrobce vlastní odpovídající technologii definovanou v kapitole I. 3 b) nebo II c) přílohy k výše uvedené směrnici pro přidávání dotyčných přípravků přímo do krmných směsí.
Výrobci uvedení pod písm. b) jsou zaznamenáni na vnitrostátním seznamu ve zvláštní rubrice nazvané "Výrobci krmných směsí, kteří jsou oprávněni přidávat přímo do krmných směsí antibiotika, kokcidiostatika a jiné léčebné substance a růstové stimulátory" nebo "Výrobci krmných směsí, kteří jsou oprávněni přímo přidávat do krmných směsí měď, selen a vitamíny A a D".
5. Odchylně od článku 7 směrnice 95/69/ES a odstavců 1 a 2 tohoto článku jsou Finsko a Švédsko na části území situované severně od 60° severní zeměpisné šířky oprávněny do 1. července 2000 s ohledem na zvláštní podmínky výživy na jejich farmách povolit dodávky premixů vitamínů, provitamínů a chemicky definovaných látek s podobným účinkem zemědělcům za účelem jejich přímého přidávání do krmných surovin rostlinného původu pod podmínkou, že:
- návod k použití přesně stanoví dávkování podle druhů nebo kategorií zvířat a druh použitého krmiva a
- Finsko a Švédsko přijmou zvláštní opatření ke kontrole použití těchto premixů."
11. Mezi články 13 a 14 se vkládá tento nadpis:
"OZNAČOVÁNÍ DOPLŇKOVÝCH LÁTEK"
12. Články 14 až 16 se nahrazují tímto:
"Článek 14
1. Členské státy stanoví, že povolené doplňkové látky mohou být uváděny do oběhu za účelem jejich použití v krmivech pouze, pokud jsou na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné uvedeny následující údaje, které musí být jasně viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné a za které je odpovědný producent, balírna, dovozce, prodejce nebo distributor usazený ve Společenství:
A. u doplňkových látek s výjimkou enzymů a mikroorganismů:
a) specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, registrační číslo ES doplňkové látky a v případě doplňkové látky uvedené v čl. 2 bodu aaa) obchodní název a pořadové číslo přidělené osobě odpovědné za její uvádění do oběhu;
b) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto odstavci;
c) čistá hmotnost a v případě tekutých doplňkových látek buď čistý objem, nebo čistá hmotnost;
d) podle okolností schvalovací číslo přidělené provozovně nebo dodavateli v souladu s článkem 5 směrnice 95/69/ES nebo registrační číslo přidělené provozovně nebo dodavateli podle článku 10 výše uvedené směrnice.
B. kromě toho u:
a) antibiotik, růstových stimulátorů, kokcidiostatik a jiných léčebných substancí: název nebo a adresa nebo sídlo výrobce, není-li odpovědný za údaje na etiketě, obsah aktivní látky, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, referenční číslo šarže a datum výroby, návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití doplňkových látek, které podléhají zvláštním ustanovením v rámci povolení;
b) vitamínu E: obsah alfa-tocoferolu a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
c) jiných vitamínů než vitamínu E, provitamínů a látek s podobným účinkem: obsah aktivní látky a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
d) stopových prvků, barviv včetně pigmentů, konzervantů a ostatních doplňkových látek s výjimkou doplňkových látek ze skupiny enzymů a mikroorganismů: obsah aktivní látky.
C. u doplňkových látek náležejících ke skupinám:
a) enzymy: specifický název aktivní složky nebo složek podle jejich enzymatických aktivit v souladu s vydaným povolením, identifikační číslo podle International Union of Biochemistry, jednotky aktivity [*] Jednotky aktivity vyjádřené v mikromolech produktu uvolněného za minutu na gram enzymatického přípravku. (jednotky aktivity na gram nebo jednotky aktivity na mililitr), registrační číslo ES doplňkové látky, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje na etiketě, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li odpovědný za údaje na etiketě, schvalovací číslo přidělené provozovně nebo dodavateli podle článku 5 směrnice 95/69/ES, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, referenční číslo šarže a datum výroby, návod k použití upřesňující zejména doporučené dávkování, případně v podobě určitého rozpětí v závislosti na hmotnostních procentech cílové krmné suroviny/krmných surovin na kilogram kompletního krmiva podle požadavků uvedených pro daný případ v povolení doplňkové látky, dále případná doporučení ohledně bezpečného použití uvedená v povolení doplňkové látky, čistá hmotnost a u tekutých doplňkových látek buď čistý objem nebo čistá hmotnost, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky;
b) mikroorganismy: uvedení kmene/ů v souladu s vydaným povolením, depozitní číslo kmene/ů, počet jednotek tvořících kolonie (CFU na gram), registrační číslo ES doplňkové látky, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje na etiketě, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li odpovědný za údaje na etiketě, schvalovací číslo přidělené provozovně nebo dodavateli podle článku 5 směrnice 95/69/ES, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, referenční číslo šarže a datum výroby, návod k použití a případná doporučení ohledně bezpečného použití uvedená v povolení doplňkové látky, čistá hmotnost a u tekutých doplňkových látek buď čistý objem nebo čistá hmotnost, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky.
2. Členské státy stanoví, že specifický název doplňkové látky může být v případech, kdy údaje nejsou požadovány podle odstavce 1, doplněn:
a) obchodním názvem;
b) názvem nebo obchodní firmou a adresou nebo sídlem výrobce, není-li odpovědný za údaje na etiketě, návodem k použití a případným doporučením ohledně bezpečného použití.
3. Členské státy stanoví, že na obalech, nádobách nebo etiketách mohou být uvedeny i jiné informace, než které jsou vyžadovány nebo povoleny podle odstavců 1 a 2 pod podmínkou, že budou zřetelně odděleny od výše uvedených údajů označení.
Článek 15
1. Členské státy stanoví, že premixy mohou být uváděny na trh pouze, pokud jsou na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné uvedeny následující údaje, které musí být jasně viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné a za které je odpovědný producent, balírna, dovozce, prodejce nebo distributor usazený ve Společenství:
A. U všech premixů:
a) označení "premix";
b) návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití premixů;
c) druh nebo kategorie zvířat, kterým je premix určen;
d) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje v tomto odstavci;
e) čistá hmotnost a u tekutých premixů buď čistý objem nebo čistá hmotnost;
f) podle okolností buď schvalovací číslo přidělené provozovně nebo dodavateli podle článku 5 směrnice 95/69/ES nebo registrační číslo přidělené provozovně nebo dodavateli podle článku 10 výše uvedené směrnice.
B. Kromě toho u premixů, do kterých byly přimíchány níže uvedené doplňkové látky:
a) antibiotika, růstové stimulátory, kokcidiostatika a jiné léčebné substance: název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li odpovědný za údaje na etiketě, specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah aktivní látky, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
b) látky s antioxidačními účinky: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah aktivní látky, pokud je v povolení doplňkové látky stanoven maximální obsah pro kompletní krmiva;
c) barviva včetně pigmentů: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah aktivní látky, pokud je v povolení doplňkové látky stanoven maximální obsah pro kompletní krmiva;
d) vitamín E: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah alfa-tocoferolu a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
e) jiné vitamíny než vitamín E, provitamíny a látky s podobným účinkem: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah aktivní látky a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
f) stopové prvky: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah jednotlivých prvků, pokud je v povolení doplňkové látky stanoven maximální obsah pro kompletní krmiva;
g) konzervanty: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah aktivní látky, pokud je v povolení doplňkové látky stanoven maximální obsah pro kompletní krmiva;
h) enzymy: specifický název aktivní(ch) složky(složek) podle její(jejich) enzymatické(kých) aktivit(y) v souladu s povolením, identifikační číslo podle International Union of Biochemistry, jednotky aktivity (jednotky aktivity na gram nebo na mililitr), registrační číslo ES doplňkové látky, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li osobou odpovědnou za údaje na etiketě, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, referenční číslo šarže a datum výroby, návod k použití upřesňující zejména doporučené dávkování, případně v podobě určitého rozpětí v závislosti na hmotnostních procentech cílové krmné suroviny na kilogram kompletního krmiva podle požadavků uvedených pro daný případ v povolení doplňkové látky, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky;
i) mikroorganismy: identifikace kmene(ů) v souladu s vydaným povolením, depozitní číslo kmene(ů), počet jednotek tvořících kolonie (CFU/g), registrační číslo ES doplňkové látky, název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li osobou odpovědnou za údaje na etiketě, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky;
j) ostatní doplňkové látky náležející ke skupinám uvedeným pod písm. b) až i), u kterých není stanoven maximální obsah a doplňkové látky náležející k dalším povoleným skupinám: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah aktivní látky za podmínky, že tyto doplňkové látky plní v krmivech svou funkci jako takové a že přítomná množství mohou být stanovena úředními analytickými metodami nebo, nejsou-li tyto k dispozici, validovanými vědeckými metodami.
2. Členské státy stanoví, že:
a) specifický název doplňkové látky může být doplněn obchodním názvem;
b) jméno výrobce doplňkové látky uvedené v odst. 1 bodě B písm. a) může být uvedeno na etiketě premixů.
Členské státy však mohou stanovit, že tento údaj je povinný;
c) specifický název povolených doplňkových látek může být doplněn registračním číslem ES.
3. Pokud má být podle odstavce 1 uveden poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby několika doplňkových látek náležejících ke stejné skupině nebo různým skupinám, stanoví členské státy, že může být uveden buď pouze jeden poslední den záruky obsahu nebo pouze jedna doba trvanlivosti, přičemž se uvádí datum, které uplyne dříve.
4. Členské státy stanoví, že na obalech, nádobách nebo etiketách mohou být uvedeny i jiné informace, než které jsou vyžadovány nebo povoleny podle odstavců 1 až 3 pod podmínkou, že budou zřetelně odděleny od výše uvedených údajů označení.
Článek 16
1. Členské státy stanoví, že krmiva obsahující doplňkové látky náležející k níže uvedeným skupinám mohou být uváděna do oběhu pouze, pokud jsou na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné uvedeny následující údaje, které musí být jasně viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné a za které je odpovědný producent, balírna, dovozce, prodejce nebo distributor usazený ve Společenství:
a) u antibiotik, kokcidiostatik a jiných léčebných substancí a růstových stimulátorů: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah aktivní látky, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby a schvalovací číslo přidělené provozovně v souladu s článkem 5 směrnice 95/69/ES;
b) u látek s antioxidačními účinky:
- v případě krmiv pro domácí zvířata: údaj "s antioxidantem", za nímž následuje specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení,
- v případě jiných krmných směsí než pro domácí zvířata: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení;
c) u barviv včetně pigmentů, jsou-li použity k obarvení krmiv nebo živočišných produktů:
- v případě krmiv pro domácí zvířata: údaj "barvivo" nebo "přibarveno", za nímž následuje specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení,
- v případě jiných krmných směsí než pro domácí zvířata: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení;
d) u vitamínu E: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah alfa-tocoferolu a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
e) u vitamínů A a D: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení, obsah aktivní látky a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby;
f) u mědi: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsah vyjádřený v Cu;
g) u konzervantů:
- v případě krmiv pro domácí zvířata: údaj "konzervant" nebo "konzervováno", za nímž následuje specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení,
- v případě jiných krmných směsí než pro domácí zvířata: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení;
h) u enzymů: specifický název aktivní(ch) složky(složek) podle její(jejich) enzymatické(kých) aktivit(y) v souladu s vydaným povolením, identifikační číslo podle International Union of Biochemistry, jednotky aktivity (jednotky aktivity na kilogram nebo litr), registrační číslo ES doplňkové látky, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky;
i) u mikroorganismů: identifikace kmene(ů) v souladu s vydaným povolením, depozitní číslo kmene(ů), počet jednotek tvořících kolonie (CFU/kg), registrační číslo ES doplňkové látky, poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby, popřípadě údaje o významných zvláštnostech souvisejících s výrobním procesem v souladu s ustanoveními týkajícími se označování, které jsou uvedeny v povolení doplňkové látky.
2. Jako doplněk k údajům uvedeným v odstavci 1 mohou být v povolení doplňkové látky postupem podle článku 23 stanoveny údaje týkající se zejména správného použití krmiv.
Členské státy stanoví, že tyto údaje musí být uvedeny na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné.
3. Přítomnost jiných stopových prvků než mědi a jiných vitamínů než vitamínů A, D a E, provitamínů a doplňkových látek s podobným účinkem může být uvedena, jestliže množství těchto látek mohou být stanovena úředními analytickými metodami nebo, nejsou-li tyto k dispozici, validovanými vědeckými analytickými metodami.
V takových případech se udávají následující podrobné údaje:
a) u jiných stopových prvků než mědi: specifický název, který byl doplňkové látce dán v rámci povolení a obsahy jednotlivých prvků;
b) u jiných vitamínů než vitamínu A, D a E, provitamínů a látek s podobným účinkem: specifický název, který byl doplňkové látce dán v povolení, obsah aktivní látky a poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby.
4. Členské státy stanoví, že:
a) podrobné údaje stanovené v odstavcích 1 až 3 se uvedou poblíž údajů, které mají být uvedeny na obalu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné, v souladu s předpisy Společenství o krmivech;
b) pokud je podle odstavců 1 až 3 stanoven obsah nebo množství, vztahuje se tento odkaz na množství doplňkové látky přidané do krmiva;
c) podrobné údaje o doplňkových látkách mohou být doplněny registračním číslem ES nebo obchodním názvem, nejsou-li tyto údaje požadovány podle odstavce 1.
5. Pokud má být podle odstavce 1 uveden poslední den záruky obsahu nebo doba trvanlivosti od data výroby několika doplňkových látek náležejících ke stejné skupině nebo různým skupinám, stanoví členské státy, že může být uveden buď pouze jediný poslední den záruky nebo pouze jedna doba trvanlivosti, a to ta, která uplyne dříve.
6. V případě krmiv dodávaných v cisternových vozech či podobných vozidlech nebo volně ložených se uvedou podrobné údaje stanovené v odstavcích 1 až 3 v průvodním listu.
Pokud se jedná o malé množství, které je určeno pro konečného uživatele, postačí oznámit tyto podrobné údaje vhodným způsobem kupujícímu.
7. Členské státy stanoví, že v případě krmiv pro domácí zvířata obsahujících barviva, konzervanty nebo látky s antioxidačními účinky uváděných do oběhu v obalech o hmotnosti do 10 kg postačuje, aby na obalu byl uveden údaj "barvivo" nebo "přibarveno s", "konzervováno s" nebo "s antioxidantem", za nímž následují slova "doplňkové látky ES" pod podmínkou, že:
a) obal, nádoba nebo etiketa jsou opatřeny referenčním číslem, na základě kterého může být krmivo identifikováno a
b) výrobce na žádost uvede specifický název použitých doplňkových látek.
8. Údaje o doplňkových látkách v jiné formě, než kterou stanoví tato směrnice, jsou zakázány."
13. V čl. 17 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Tyto informace musí být v souladu s podmínkami pro použití stanovenými v povolení doplňkové látky."
14. Mezi články 20 a 21 se vkládá tento nadpis:
"KONTROLNÍ OPATŘENÍ" .
15. Za článek 21 se vkládá:
"KONTROLA NEŽÁDOUCÍHO VZÁJEMNÉHO PŮSOBENÍ
Článek 21a
Je-li zjištěna nepředvídaná nežádoucí interakce mezi doplňkovými látkami uvedenými v čl. 2 bodě aaa) a ostatními doplňkovými látkami nebo veterinárními léčivy, stanoví členské státy, že osoba odpovědná za uvádění doplňkové látky do oběhu nebo její zástupce ve Společenství, pokud doplňkové látky pocházejí ze třetích zemí, shromáždí veškeré informace a zašle je příslušným úřadům."
16. Mezi články 21a a 22 se vkládá tento nadpis:
"VÝVOZ DO TŘETÍCH ZEMÍ" .
17. Mezi články 22 a 23 se vkládá tento nadpis:
"PROVÁDĚCÍ PRAVOMOCI SVĚŘENÉ KOMISI" .
18. Mezi články 24 a 25 se vkládá tento nadpis:
"ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ" .
19. Zrušují se přílohy I, II a III.
20. Vkládají se přílohy A, B a C uvedené v příloze k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s:
a) následujícími ustanoveními uvedenými v článku 1:
- bod 4: čl. 6 odst. 1, čl. 9d odst. 2, čl. 9e odst. 3, článek 9f, článek 9g, článek 9h, článek 9i, článek 9j, článek 9n, článek 9o,
- body 10, 12, 19 a 20
do 1. dubna 1998;
b) ostatními ustanoveními této směrnice do 1. října 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz
RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/3/EHS ze dne 19. prosince 1984 o hmotnostech, rozměrech a některých dalších technických charakteristikách určitých silničních vozidel [4] zavedla v rámci společné dopravní politiky společné normy dovolující lepší využívání silničních vozidel v dopravním provozu mezi členskými státy;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 85/3/EHS byla při mnohých příležitostech podstatně změněna; že při příležitosti její další změny by kvůli jasnosti a racionalitě měla být znovu vydána a spojena do jednoho textu se směrnicí Rady 86/364/EHS ze dne 24. července 1986 o průkazu shody vozidel se směrnicí 85/3/EHS [5];
(3) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi platnými normami členských států, pokud jde o hmotnosti a rozměry užitkových silničních vozidel, by mohly nepříznivě ovlivňovat hospodářskou soutěž a tvořit překážku dopravy mezi členskými státy;
(4) vzhledem k tomu, že k odstranění této překážky mají být podle zásady subsidiarity přijata opatření na úrovni Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že uvedené normy odrážejí rovnováhu mezi racionálním a hospodárným používáním užitkových silničních vozidel a požadavky na udržování infrastruktury, bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a ochranu životního prostředí a kvalitu života;
(6) vzhledem k tomu, že společné normy pro rozměry vozidel určených k přepravě zboží by měly zůstat dlouhodobě stabilní;
(7) vzhledem k tomu, že technické požadavky týkající se hmotností a rozměrů vozidel lze uplatnit na užitková vozidla registrovaná nebo uvedená do provozu v členském státě; že tyto požadavky nesmějí být překážkou provozu užitkových vozidel mezi členskými státy;
(8) vzhledem k tomu, že definice "silnostěnného chladírenského vozidla" v článku 2 směrnice 85/3/EHS ve znění směrnice 89/388/EHS [6] má být rozšířena, aby členské státy mohly povolit chladírenským vozidlům, které už nevyhovují požadavkům na izolaci vymezeným v uvedeném článku, provoz na jejich území;
(9) vzhledem k tomu, že je nutné vyjasnit pojem "nedělitelný náklad" v zájmu zajištění jednotného uplatňování této směrnice, pokud jde o povolení pro vozidla nebo soupravy vozidel přepravující takové náklady;
(10) vzhledem k tomu, že tuna je všeobecně používána a uznávána jako měrná jednotka zatížení, a je proto v této směrnici používána, přičemž se uznává, že formální jednotkou zatížení je newton;
(11) vzhledem k tomu, že v rámci vytváření vnitřního trhu by měla oblast působnosti této směrnice být rozšířena na vnitrostátní dopravu do míry, do jaké její vlastnosti podstatně ovlivňují hospodářskou soutěž v odvětví dopravy, zejména pokud jde o hodnoty maximální přípustné délky a šířky vozidel a souprav vozidel určených k přepravě zboží;
(12) vzhledem k tomu, že pro ostatní charakteristiky vozidel jsou členské státy oprávněny na svém území uplatnit hodnoty odlišné od hodnot stanovených touto směrnicí pouze pro vozidla používaná ve vnitrostátním provozu;
(13) vzhledem k tomu, že přívěsové soupravy, které používají prodloužitelné systémy spřáhel, dosahují ve skutečnosti při plném prodloužení maximální délky až 18,75 m; že stejná maximální délka by měla být povolena pro přívěsové soupravy používající pevný systém spřáhel;
(14) vzhledem k tomu, že maximální přípustná šířka 2,50 m vozidel určených k přepravě zboží nemusí poskytnout dostačující vnitřní prostor pro účinné nakládání palet, což vyvolalo používání odlišných dovolených odchylek ve vnitrostátním provozu nad úroveň stanovenou právními předpisy členských států; že je proto nutné všeobecné přizpůsobení současné situaci s cílem zajistit jasnost v technických požadavcích, s ohledem na vliv těchto charakteristik na bezpečnost provozu na pozemních komunikacích;
(15) vzhledem k tomu, že vzroste-li maximální šířka vozidel určených k přepravě zboží na 2,55 m, měla by být tato norma rovněž používána pro autobusy; že pokud jde o autobusy, je nicméně nutné stanovit přechodné období, které umožní dotyčným výrobcům přizpůsobit své průmyslové provozy;
(16) vzhledem k tomu, že s cílem zabránit nadměrnému poškozování pozemních komunikací a zajistit manévrovací schopnosti by při schvalování a používání vozidel měla být dávána přednost pneumatickému nebo rovnocennému zavěšení před mechanickým zavěšením; že určité maximální hodnoty zatížení na nápravu nesmějí být překročeny a vozidlo musí být schopno otočit se o 360° při určitých mezních hodnotách pro dráhu vozidlem sledovanou;
(17) vzhledem k tomu, že by členské státy měly mít pro vnitrostátní nákladní dopravu možnost povolit na svém území provoz vozidlům nebo soupravám vozidel s rozměry odchylnými od rozměrů stanovených v této směrnici pokud je doprava provozována takovými vozidly definována touto směrnicí jako doprava, která podstatně neovlivňuje mezinárodní hospodářskou soutěž v odvětví dopravy, tj. doprava provozovaná specializovanými vozidly a doprava podle modulového přístupu;
(18) vzhledem k tomu, že v případě dopravy podle modulového přístupu by mělo být stanoveno přechodné období umožňující členskému státu přizpůsobit jeho infrastrukturu pozemních komunikací;
(19) vzhledem k tomu, že by v zájmu umožnit zisk z technického pokroku mělo být povoleno provozovat místní dopravu po zkušební období vozidly nebo soupravami vozidel, při jejichž výrobě byly podle norem odchylných od norem stanovených touto směrnicí uplatněny nové technologie nebo nové koncepce;
(20) vzhledem k tomu, že by po přechodnou dobu mělo být povoleno pokračovat v provozování dopravy vozidly uvedenými do provozu před provedením této směrnice, která vzhledem k předchozím odlišným vnitrostátním předpisům nebo způsobům měření nevyhovují rozměrům stanoveným touto směrnicí, na území členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo provozováno;
(21) vzhledem k tomu, že byl učiněn pokrok při přijímání směrnic o schvalování typu pro soupravy vozidel o pěti a šesti nápravách; že by proto měly být zrušeny požadavky shody s charakteristikami jinými, než jsou hmotnost a rozměry podle přílohy II směrnice 85/3/EHS;
(22) vzhledem k tomu, že tyto úpravy jsou nutné také za účelem předcházení střetu pravidel s mezinárodními smlouvami o provozu na pozemních komunikacích;
(23) vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění kontroly souladu s touto směrnicí je nezbytné zajistit, aby vozidla byla vybavena důkazem o tomto souladu;
(24) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny závazky členských států pokud jde o lhůty pro provedení směrnic, které nahrazuje tato směrnice, ve vnitrostátních právních předpisech a pro jejich použití,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na
a) rozměry motorových vozidel kategorií M2, M3, N2 a N3 a jejich přívěsů kategorií 03 a 04, definovaných v příloze II směrnice Rady 70/146/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [7];
b) hmotnosti a některé další charakteristiky vozidel definovaných v písmenu a) a specifikovaných v bodě 2 přílohy I této směrnice.
2. Veškeré hodnoty hmotností uvedené v příloze I platí jako provozní normy a proto se vztahují k podmínkám zátěže, nikoliv k normám výroby, které budou definovány v pozdější směrnici.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "vozidlem" rozumí každé vozidlo poháněné silou, které jezdí po silnici vlastní silou,
- "přívěsem" rozumí každé vozidlo konstruované a vybavené k přepravě zboží určené k připojení k motorovému vozidlu, kromě návěsu,
- "návěsem" rozumí každé vozidlo konstruované a vybavené k přepravě zboží určené ke spřažení s motorovým vozidlem tak, že jeho část spočívá na motorovém vozidle, přičemž je podstatná část jeho hmotnosti a nákladu nesena motorovým vozidlem,
- "soupravou vozidel" rozumí buď
- přívěsová souprava skládající se z motorového vozidla spřaženého s přívěsem, nebo
- návěsová soupravu skládající se z motorového vozidla spřaženého s návěsem,
- "klimatizovaným vozidlem" rozumí každé vozidlo, jehož pevné nebo pohyblivé nástavby jsou speciálně vybaveny pro přepravu zboží při řízených teplotách a jehož boční stěny včetně izolace jsou nejméně 45 mm silné,
- "autobusem" rozumí vozidlo s více než devíti sedadly včetně sedadla řidiče, konstruované a vybavené pro přepravu cestujících a jejich zavazadel.
Může mít jedno nebo dvě podlaží a také zavazadlový přívěs,
- "kloubovým autobusem" rozumí autobus skládající se ze dvou pevných oddělení spolu spojených kloubovým úsekem.
U tohoto typu vozidla musí být oddělení pro cestující v každém z pevných oddělení ve vzájemném spojení.
Kloubový úsek musí dovolovat volný pohyb cestujících mezi pevnými částmi.
Spojení a rozpojení obou oddělení musí být proveditelné pouze v dílně,
- "maximálními přípustnými rozměry" rozumí maximální rozměry využitelné vozidlem podle ustanovení v příloze I této směrnice,
- "maximální přípustnou hmotností" rozumí maximální hmotnost využitelná naloženým vozidlem v mezinárodním provozu,
- "maximálním přípustným zatížením nápravy" rozumí maximální zatížení nápravy nebo skupiny náprav,
- "nedělitelným nákladem" rozumí náklad, který pro účely přepravy po silnici nelze rozdělit na dva nebo více nákladů bez nepřiměřených nákladů nebo nebezpečí poškození a který vzhledem ke svým rozměrům nebo hmotnosti nemůže být přepravován motorovým vozidlem, přívěsem, přívěsovou soupravou ani kloubovým vozidlem vyhovujícím této směrnici ve všech ohledech,
- "tunou" pro účely zatížení nápravy rozumí váha vyvinutá hmotností jedné tuny, která odpovídá hodnotě 9,8 kilonewtonů (kN).
Všechny maximální přípustné rozměry podle přílohy I se měří v souladu s přílohou I směrnice 70/156/EHS s nulovou povolenou odchylkou.
Článek 3
1. Členský stát nesmí na svém území odmítnout nebo zakázat
- z důvodu týkajících se hmotnosti a rozměrů použití vozidel, která jsou registrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv jiném členském státě, v mezinárodním provozu,
- z důvodu týkajících se rozměrů použití nákladních vozidel, která jsou registrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv jiném členském státě, ve vnitrostátním provozu,
pokud tato vozidla vyhovují mezním hodnotám podle přílohy I.
Toto ustanovení se použijí také, pokud
a) uvedená vozidla nejsou v souladu s předpisy daného členského státu, pokud jde o určité charakteristiky hmotností a rozměrů neuvedené v příloze I;
b) příslušný orgán členského státu, ve kterém jsou vozidla registrována nebo uvedena do provozu, povolí mezní hodnoty neuvedené v odst. 1 čl. 4 překračující mezní hodnoty stanovené v příloze I.
2. Ustanovením odst. 1 druhého pododstavce písm. a) však není dotčeno právo členských států požadovat s řádným ohledem na právo Společenství soulad vozidel registrovaných nebo uvedených do provozu na jejich území s vnitrostátními požadavky na charakteristiky hmotnosti a rozměrů nezahrnutými do přílohy I.
3. Ccaron;lenské státy mohou požadovat, aby klimatizovaná vozidla byla vybavena osvědčením nebo štítkem podle Dohody o mezinárodních přepravách potravin podléhajících zkáze a o specializovaných prostředcích určených pro tyto přepravy (ATP) ze dne 1. září 1970.
Článek 4
1. Členské státy nepovolí na svém území běžný provoz vozidel nebo souprav vozidel ve vnitrostátní přepravě zboží, pokud tato vozidla nevyhovují charakteristikám stanoveným v bodech 1.1, 1.2, 1.4 až 1.8, 4.2 a 4.4 přílohy I.
2. Členské státy však mohou na svém území povolit provoz vozidel nebo souprav vozidel ve vnitrostátním přepravě zboží, pokud tato vozidla nevyhovují charakteristikám stanoveným v bodech 1.3, 2, 3, 4.1 a 4.3 přílohy I.
3. Vozidla nebo soupravy vozidel přesahující maximální rozměry mohou být vpuštěny do provozu pouze na základě zvláštních nediskriminujících povolení vydaných příslušnými orgány nebo na základě stejných nediskriminujících opatření schválených jednotlivě těmito orgány pro vozidla nebo soupravy vozidel přepravující nedělitelný náklad nebo určená k jeho přepravě.
4. Členské státy mohou na svém území povolit provoz vozidel nebo souprav vozidel používaných k přepravě zboží a provozujících určité dopravní operace, které neovlivňují podstatně mezinárodní hospodářskou soutěž v odvětví dopravy a které mají rozměry přesahující rozměry stanovené v bodech 1.1, 1.2, 1.4 až 1.8, 4.2 a 4.4 přílohy I.
Dopravní operace se považují za neovlivňující podstatně mezinárodní hospodářskou soutěž v odvětví dopravy při splnění jedné z těchto podmínek:
a) dopravní operace jsou prováděny na území členského státu specializovaným vozidlem nebo specializovanou soupravou vozidel za okolností, za kterých nejsou obvykle prováděny vozidly z ostatních členských států, například operace spojené s těžbou dřeva a lesním průmyslem;
b) členský stát, který povolí provádět dopravní operace na svém území vozidly nebo soupravami vozidel s rozměry přesahujícími rozměry stanovené v příloze I, zároveň povoluje použití motorových vozidel, přívěsů a návěsů, které vyhovují rozměrům stanoveným v příloze I, v takových soupravách, které dosahují přinejmenším nákladové délky povolené v daném členském státě tak, aby každý provozovatel mohl těžit z rovných podmínek hospodářské soutěže (modulový přístup).
Zúčastněný členský stát, který musí přizpůsobit svoji silniční infrastrukturu, aby splnil podmínky písmene b), však může nejdéle do dne 31. prosince 2003 zakázat v operacích vnitrostátní přepravy zboží na svém území provoz vozidel nebo souprav vozidel překračujících platné vnitrostátní normy pro rozměry, pokud jsou nadále nediskriminujícím způsobem uplatňovány vnitrostátní právní předpisy pro všechny dopravce Společenství.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých na základě tohoto odstavce.
5. Členské státy mohou povolit vozidlům nebo soupravám vozidel tvořeným novými technologiemi nebo koncepcemi, které nemohou splnit jeden nebo více požadavků této směrnice, aby po zkušební dobu prováděly určité místní dopravní operace.
Členské státy o tom uvědomí Komisi.
6. Členské státy mohou povolit vozidlům nebo soupravám vozidel užívaným v nákladní dopravě a registrovaným nebo uvedeným do provozu před provedením této směrnice, aby do 31. prosince 2006 provozovaly dopravu na jejich území s rozměry přesahujícími rozměry stanovené v bodech 1.1, 1.2, 1.4 až 1.8, 4.2 a 4.4 přílohy I, je-li tento přesah způsoben odlišnými vnitrostátními předpisy nebo metodami měření.
Článek 5
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 6, považují se
a) návěsové soupravy uvedené do provozu před 1. lednem 1991, které nevyhovují specifikacím obsaženým v bodech 1.6 a 4.4 přílohy I, pro účely článku 3 za vyhovující těmto specifikacím, pokud nepřesahují celkovou délku 15,50 m;
b) přívěsové soupravy, jejichž motorová vozidla byla dána do provozu před 31. prosincem 1991 a která nevyhovují specifikacím obsaženým v bodech 1.7 a 1.8 přílohy I, pro účely článku 3 do 31. prosince 1998 za vyhovující těmto specifikacím, pokud nepřesahují celkovou délku 18,00 m.
Článek 6
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění, aby vozidla uvedená v článku 1, která jsou v souladu s touto směrnicí, byla opatřena jedním z těchto důkazů:
a) kombinací těchto dvou štítků:
- "výrobního štítku" stanoveného a připevněného v souladu se směrnicí 76/114/EHS [8],
- štítku rozměrů v souladu s přílohou III stanoveného a připevněného v souladu se směrnicí 76/114/EHS;
b) jedním štítkem stanoveným a připevněným v souladu se směrnicí 76/114/EHS a obsahujícím informace obou štítků uvedených pod písmenem a);
c) jedním dokladem vydaným příslušnými orgány členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo uvedeno do provozu.
Tento doklad má stejná záhlaví a informace jako štítky uvedené v písmenu a).
Je uchováván na místě snadno dostupném kontrole a přiměřeně chráněn.
2. Pokud charakteristiky vozidla již neodpovídají charakteristikám uvedeným v důkazu souladu, přijme členský stát, ve kterém je vozidlo registrováno, nezbytná opatření ke změně důkazu shody.
3. Štítky a doklady podle odstavce 1 jsou uznávány členskými státy jako důkaz shody ve smyslu této směrnice.
4. Vozidla nesoucí důkaz shody mohou podléhat
- pokud jde o společné normy hmotnosti, namátkovým kontrolám,
- pokud jde o společné normy rozměrů, pouze kontrolám při podezření na nesoulad s touto směrnicí.
5. Prostřední sloupec důkazu shody vztahující se k hmotnostem případně uvádí normy hmotnosti Společenství použitelné na dané vozidlo.
Pokud jde o vozidla podle bodu 2.2.2 písm. c) přílohy I, položka "44 tun" je uvedená v závorce pod položkou maximální přípustná hmotnost soupravy vozidel.
6. Každý členský stát může rozhodnout ve vztahu ke každému vozidlu registrovanému nebo uvedenému do provozu na jeho území, že maximální hmotnost přípustná podle jeho vnitrostátních právních předpisů se uvádí v levém sloupci důkazu shody a technicky přípustná hmotnost v pravém sloupci.
Článek 7
Tato směrnice nebrání uplatňování platných předpisů členských států o provozu na pozemních komunikacích, které povolují omezení hmotnosti a rozměrů vozidel na určitých pozemních komunikacích nebo stavebních objektech bez ohledu na stát, kde je vozidlo registrováno.
Článek 8
Článek 3 se nepoužije v Irsku a Spojeném království do 31. prosince 1998,
a) pokud jde o normy uvedené v bodech 2.2, 2.3.1, 2.3.3, 2.4 a 3.3.2 přílohy I:
- kromě návěsových souprav podle bodu 2.2.2, pokud
i) maximální přípustná hmotnost nepřesahuje 38 tun;
ii) zatížení na každou trojnápravu při roztečích podle bodu 3.3.2 nepřesahuje 22,5 tun,
- kromě vozidel podle bodů 2.2.3, 2.2.4, 2.3 a 2.4, pokud maximální přípustná hmotnost nepřesahuje
i) 35 tun pro vozidla podle bodů 2.2.3 a 2.2.4;
ii) 17 tun pro vozidla podle bodu 2.3.1;
iii) 30 tun pro vozidla podle bodu 2.3.3, podléhající shodě s podmínkami uvedeného bodu a bodu 4.3;
iv) 27 tun pro vozidla podle bodu 2.4;
b) pokud jde o normu uvedenou v bodě 3.4 přílohy I, kromě vozidel podle bodů 2.2, 2.3 a 2.4, pokud zatížení na nápravu nepřesahuje 10,5 tun.
Článek 9
Pokud jde o normu uvedenou v bodě 1.2 písm. a) přílohy I, může členský stát do 31. prosince 1999 na svém území odmítnout nebo zakázat používání autobusů s šířkou přesahující 2,50 m.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých na základě tohoto článku.
Komise o tom informuje ostatní členské státy.
Článek 10
Směrnice uvedená v části A přílohy IV se zrušuje ode dne uvedeného v článku 11, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení podle části B přílohy IV.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se podruhé přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (chlorovaná rozpouštědla) (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/60/ES [2], a zejména na článek 2a této směrnice, vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
vzhledem k tomu, že některá chlorovaná rozpouštědla představují nebezpečí pro zdraví a životní prostředí a neměla by být používána v látkách a přípravcích určených k prodeji široké veřejnosti;
vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS, určila, že osm chlorovaných rozpouštědel nesmí být používáno v látkách a přípravcích uváděných na trh pro prodej široké veřejnosti;
vzhledem k tomu, že od té doby se ukázalo, že tato chlorovaná rozpouštědla by rovněž mohla být nebezpečím pro zdraví a životní prostředí, pokud by se použila místo běžně používaných rozpouštědel v difuzních aplikacích, jako je čistění povrchu a čistění látek;
vzhledem k tomu, že použití těchto osmi chlorovaných rozpouštědel by mělo být zakázáno také v látkách a přípravcích uváděných na trh pro tyto difuzní aplikace;
vzhledem k tomu, že omezené použití chlorovaných rozpouštědel navrhované touto směrnicí bere v úvahu současný stav znalostí a techniky, pokud se týká bezpečnějších alternativ;
vzhledem k tomu, že tato směrnice vychází z předběžné analýzy rizik způsobených chlorovanými rozpouštědly a výhod a nevýhod omezení používání a uvádění na trh; že obecné zhodnocení rizika pro člověka a životní prostředí je prováděno podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 [4]a nařízení Komise (ES) č. 1488/94 [5];
vzhledem k tomu, že tato směrnice neovlivňuje právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS [6] a v jednotlivých směrnicích, které z ní vychází, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS [7];
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu s nebezpečnými látkami a přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu se zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 30. června 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 3. září 1996, kterou se mění směrnice 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že v určitých ustanoveních směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [4] je uvedena zkratka "EHS";
vzhledem k tomu, že článek G Smlouvy o Evropské unii nahradil termín "Evropské hospodářské společenství" termínem "Evropské společenství"; že zkratka "EHS" by proto měla být ve výše uvedených ustanoveních nahrazena zkratkou "ES";
vzhledem k tomu, že však hospodářské subjekty mají obyčejně velkou zásobu štítků; že určité nebezpečné látky mohou být řádně opatřeny štítkem se zkratku "EHS" a mohou být skladovány ve výrobních podnicích poměrně dlouhou dobu před uvedením na trh; že taková změna zkratky by mohla těmto subjektům způsobit mimořádné náklady; že by proto mělo být stanoveno rozumné období, během kterého nebezpečné látky, jejichž štítky jsou opatřeny "číslem EHS" a slovy "štítek EHS", mohou být ještě uvedeny na trh;
vzhledem k tomu, že by směrnice 67/548/EHS měla být podle toho změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 67/548/EHS se mění takto:
a) v čl. 21 odst. 2 se termín "číslo EHS" nahrazuje termínem "číslo ES";
b) v čl. 23 odst. 2 písm. f) se termín "číslo EHS" nahrazuje termínem "číslo ES" a termín "štítek EHS" termínem "štítek ES".
Členské státy však povolí uvádění na trh látek, jejichž štítky jsou opatřeny "číslem EHS" a termínem "štítek EHS", do 31. prosince 2000.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES ze dne 3. září 1996 o požadavcích na energetickou účinnost elektrických chladniček, mrazniček a jejich kombinací, které jsou určeny pro domácnost
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že je důležité podporovat opatření zaměřená na řádné fungování vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 15. ledna 1985 o zdokonalení programů úspory energie v členských státech [4] vyzvala členské státy, aby dále usilovaly o podporu racionálnějšího využívání energie dalším rozvojem integrovaných politik úspor energie, a aby tam, kde je to potřebné, své úsilí zvýšily;
(3) vzhledem k tomu, že chladicí zařízení pro domácnost představují nezanedbatelnou část spotřeby elektrické energie v domácnostech a tím i celkové spotřeby elektrické energie ve Společenství; že různé typy chladicích zařízení dostupných na trhu Společenství mají velice rozdílné úrovně spotřeby na daný objem, i když jejich ostatní vlastnosti jsou podobné, tzn. že mají velice rozdílné energetické účinnosti;
(4) vzhledem k tomu, že některé členské státy již začínají přijímat předpisy týkající se účinnosti chladniček a mrazniček pro domácnost, což může vytvořit překážky obchodu s těmito výrobky ve Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že je třeba vzít za základ vysokou úroveň ochrany obsaženou v návrzích týkajících se sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se zdraví, bezpečnosti, ochrany životního prostředí a ochrany spotřebitelů; že tato směrnice zajišťuje vysokou úroveň ochrany jak pro okolí, tak pro spotřebitele a jejím cílem je přitom významné zvýšení energetické účinnosti uvedených zařízení;
(6) vzhledem k tomu, že přijetí takových opatření spadá do pravomoci Společenství, že požadavky této směrnice jsou v souladu s jejími cíli a tak odpovídají požadavkům článku 3b Smlouvy;
(7) vzhledem k tomu, že kromě toho článek 130r Smlouvy požaduje ochranu a zlepšování životního prostředí a uvážlivé a racionální využívání přírodních zdrojů, přičemž oba tyto cíle jsou součástí politiky Společenství v oblasti životního prostředí; že výroba a spotřeba elektrické energie vytváří 30 % emisí oxidu uhličitého (CO2) vyrobeného člověkem a přibližně 35 % spotřeby primární energie ve Společenství; že se uvedená procenta stále zvyšují;
(8) vzhledem k tomu, že kromě toho má rozhodnutí Rady 89/364/EHS ze dne 5. června 1989 o akčním programu Společenství na zlepšení účinnosti využití elektrické energie [5] dvojí cíl, a to jednak podpořit spotřebitele, aby dávali přednost spotřebičům a zařízením s vysokou energetickou účinností, a jednak zlepšit účinnost spotřebičů a zařízení;
(9) vzhledem k tomu, že Rada ve svých závěrech ze dne 29. října 1990 stanovila cíl stabilizovat do roku 2000 emise oxidu uhličitého (CO2) ve Společenství na úrovni roku 1990; že pro dosažení tohoto cíle se vyžadují přísnější opatření ke stabilizování emisí (CO2) ve Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že byl rozhodnutím 91/556/EHS [6] stanoven program na podporu energetické účinnosti ve Společenství (program SAVE);
(11) vzhledem k tomu, že opatření na zlepšení energetické účinnosti, která se již uplatňují u většiny typů chladicích zařízení dostupných v současné době, nezvýší výrazně jejich výrobní cenu a počáteční náklady na zavedení těchto opatření se během několika málo let, nebo dokonce ještě dříve, navrátí úsporami elektrické energie; že tento výpočet nebere v úvahu dodatečný prospěch, kterým je úspora vnějších nákladů za neuskutečněnou výrobu elektrické energie, k nimž se počítají např. emise oxidu uhličitého (CO2) a ostatních znečišťujících látek;
(12) vzhledem k tomu, že "přirozené" zvyšování energetické účinnosti vyvolané působením trhu a zlepšením výrobních postupů, přibližně odhadované na 2 % ročně, přispěje k celkovému úsilí o dosažení přísnějších norem spotřeby energie;
(13) vzhledem k tomu, že směrnice 92/75/EHS [7] (rámcová směrnice) a směrnice Komise 94/2/ES [8] (kterou se provádí směrnice 92/75/EHS), která požaduje povinné označování spotřebičů štítky a uvádění spotřeby energie dalšími formami, zvýší povědomí spotřebitelů o energetické účinnosti chladicích zařízení pro domácnost; že toto opatření tudíž také podnítí různé konkurenční podniky, aby nabídly úroveň energetické účinnosti svých výrobků vyšší, než požaduje tato směrnice; že však ustanovení o informování spotřebitele musí být doplněno uvedením normativních údajů, aby bylo dosaženo plného účinku a skutečného zlepšení celkové průměrné účinnosti prodaných spotřebičů;
(14) vzhledem k tomu, že tato směrnice, která je zaměřena na odstranění technických překážek, pokud se týká zlepšování energetické účinnosti chladicích zařízení pro domácnost, musí sledovat "nový přístup" zavedený usnesením Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci [9], který stanoví, že harmonizace právních předpisů se omezuje na stanovení základních požadavků prostřednictvím směrnic, které musí výrobky uváděné na trh splňovat;
(15) vzhledem k tomu, že k zajištění správného provedení této směrnice je zapotřebí účinný donucovací systém zaručující výrobcům korektní podmínky hospodářské soutěže a chránící práva spotřebitele;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE [10], které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace;
(17) vzhledem k tomu, že by se v zájmu mezinárodního obchodu měly používat všude tam, kde je to vhodné, mezinárodní normy; že spotřeba elektrické energie pro chladicí zařízení je stanovena normou Evropského výboru pro normalizaci EN 153 z července 1995, která vychází z mezinárodní normy;
(18) vzhledem k tomu, že chladicí zařízení pro domácnost, která vyhovují požadavkům na energetickou účinnost této směrnice, musí být opatřena označením CE a přidruženými informacemi proto, aby byl umožněn jejich volný pohyb;
(19) vzhledem k tomu, že se tato směrnice omezuje na chladicí zařízení pro domácnost určené pro potraviny a napájené z elektrické sítě, s výjimkou zařízení vyráběných podle zvláštních specifikací; že chladicí zařízení pro obchodní využití jsou mnohem různorodější a není vhodné je zahrnovat do této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na nové elektrické chladničky pro domácnost, konzervátory zmrazených potravin, mrazničky na potraviny a jejich kombinace napájené z elektrické sítě, které jsou definovány v příloze I, dále jen "chladicí zařízení".
Zařízení, která mohou využívat také jiný druh energie, zvláště akumulátory a chladicí zařízení pro domácnost pracující na absorpčním principu a zařízení vyrobená podle zvláštních specifikací, jsou z oblasti působnosti této směrnice vyňata.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby chladicí zařízení, na která se vztahuje tato směrnice, mohla být uváděna na trh Společenství pouze pokud spotřeba elektrické energie dotyčného zařízení je menší nebo rovna maximální přípustné spotřebě pro jeho kategorii vypočítané v souladu s postupem stanoveným v příloze I.
2. Výrobce chladicího zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvádění zařízení na trh Společenství budou odpovědni za zajištění toho, že každé zařízení uváděné na trh splňuje požadavky uvedené v odstavci 1.
Článek 3
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádět na trh chladicí zařízení opatřená označením CE osvědčujícím jejich shodu s ustanoveními této směrnice.
2. Pokud nemají důkaz o opaku, předpokládají členské státy předpokládají, že chladicí zařízení opatřená označením CE požadovaným podle článku 5, splňují všechna ustanovení této směrnice.
3. a) Pokud se na chladicí zařízení vztahují jiné směrnice týkající se jiných hledisek podmiňujících rovněž připojení označení CE, pak toto označení udává, že takové výrobky rovněž splňují, neprokáže-li se opak, ustanovení těchto jiných směrnic.
b) Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby si v průběhu přechodného období zvolil, jaká pravidla použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze s ustanoveními těch směrnic, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech, které jsou k chladicím zařízením přiloženy, uvedena referenční čísla použitých směrnic, jak byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Postupy posuzování shody a povinnosti vztahující se k označení CE chladicích zařízení jsou stanoveny v příloze II.
Článek 5
1. Jestliže jsou zařízení uváděna na trh, musí být opatřena označením CE, které se skládá z iniciál CE.
Vzor značky je uveden v příloze III.
Označení CE musí být na chladicím zařízení připojeno viditelným, čitelným a nesmazatelným způsobem, popřípadě může být také na obalu.
2. Je zakázáno připojovat na chladicí zařízení jakákoliv jiná označení, která by mohla uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE.
Na zařízeních, jejich obalu, návodu k použití nebo jiných dokumentech však může být připojeno jakékoli jiné označení, pokud označení CE zůstane viditelné a čitelné.
Článek 6
1. Pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství povinen zajistit shodu výrobku a ukončit porušování směrnice v souladu s podmínkami stanovenými tímto členským státem.
Pokud ani výrobce, ani jeho zplnomocněný zástupce není ve Společenství usazen, přebírá tuto povinnost osoba, která uvádí chladicí zařízení na trh Společenství.
2. Pokud neshoda trvá, přijme členský stát veškerá nezbytná opatření podle článku 7, aby omezil nebo zakázal uvádění dotyčného výrobku na trh nebo aby zajistil jeho stažení z trhu.
Článek 7
1. V každém rozhodnutí přijatém podle této směrnice, které obsahuje omezení pro uvádění chladicích zařízení na trh, musí být uvedeny přesné důvody, na kterých se toto rozhodnutí zakládá.
Straně, které se rozhodnutí týká, je toto rozhodnutí neprodleně oznámeno a zároveň musí být tato strana informována o možnostech a časových lhůtách týkajících se opravných prostředků dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu.
2. Členský stát o každém takovém opatření neprodleně uvědomí Komisi s uvedením důvodů pro své rozhodnutí.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
Článek 8
Před uplynutím čtyřleté lhůty od přijetí této směrnice posoudí Komise výsledky směrnice v porovnání s tím, co se od ní očekávalo.
S ohledem na přechod ke druhé etapě zvyšování energetické účinnosti Komise zváží, po konzultaci se zainteresovanými stranami, potřebu vytvořit druhý soubor příslušných opatření, která by významně zlepšila energetickou účinnost chladicích zařízení pro domácnost.
V takovém případě bude každé opatření na zlepšení energetické účinnosti a datum jeho vstupu v platnost vycházet z takové úrovně energetické účinnosti, která bude technicky a ekonomicky odůvodněná s ohledem na danou situaci.
Rovněž budou zvážena jakákoliv další opatření, jevící se jako vhodná pro zlepšení účinnosti chladicích zařízení pro domácnost.
Článek 9
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do jednoho roku od jejího přijetí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy po uplynutí tří let ode dne přijetí této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. V období tří let po přijetí této směrnice členské státy povolí uvádět na trh chladicí zařízení vyhovující stejným podmínkám, jako jsou ty, které platí na jejich území ke dni přijetí této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 3. září 1996, kterou se mění směrnice 89/686/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku l89b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že směrnice 89/686/EHS [4] požaduje, aby všechny osobní ochranné prostředky (OOP) byly opatřeny označením "CE" a aby toto označení bylo doprovázeno doplňující informací odpovídající roku, v němž bylo označení připojeno;
vzhledem k tomu, že tento údaj o roku není činitelem zvyšujícím bezpečnost uživatele OOP; že tento údaj může být zaměněn s datem životnosti, které musí být připojeno na OOP podléhající stárnutí;
vzhledem k tomu, že připojování údaje o roku je břemenem pro výrobce OOP; že náklady na toto břemeno nejsou zdaleka zanedbatelné;
vzhledem k tomu, že z hlediska zásady subsidiarity může být zjednodušení pro výrobce zrušením požadavku uvádět rok, v němž bylo "označení CE" připojeno, dosaženo pouze směrnicí, kterou se mění směrnice 89/686/EHS,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze IV směrnice 89/686/EHS se zrušuje toto znění:
"Doplňující informace:
- Uvádí se poslední dvojčíslí roku, v němž byl výrobek opatřen označením CE; tato informace není požadována v případě OOP podle čl. 8 odst. 3."
Článek 2
1. Členské státy do 1. ledna 1997 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1997.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 189 písm. c) Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/403/EHS ze dne 6. dubna 1976 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů [4] pokročila ve sbližování právních předpisů členských států v této oblasti; že tato pravidla se neukázala dostatečná; že současný stav techniky pokročil do stadia, kdy lze podmínky při odstraňování PCB zlepšit; že uvedená směrnice by tedy měla být nahrazena novou směrnicí;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [5] zdůrazňuje potřebu pravidelného přezkoumávání celého problému z hlediska postupného přechodu na úplný zákaz PCB a PCT;
(3) vzhledem k tomu, že bezpečné odstraňování odpadů, které nelze recyklovat, ani je znovu použít, je jedním z cílů usnesení Rady ze dne 7. května 1990 o politice odpadů [6], jež bylo potvrzeno pátým akčním programem pro životní prostředí a udržitelný rozvoj, jehož přístupy a generální strategie byly schváleny Radou a zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, v usnesení ze dne 1. února 1993 [7],
(4) vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8] musí být přijata vhodná opatření, aby se zabránilo svévolnému vypouštění odpadů, ukládání na skládky nebo neřízenému odstraňování a používání procesů nebo metod, které by mohly poškozovat životní prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že k odstraňování PCB s ohledem na nebezpečí, jež představují pro životní prostředí a pro lidské zdraví, jsou nutná obecná závazná opatření týkající se řízení odstraňování PCB a dekontaminace nebo nakládání se zařízením;
(6) vzhledem k tomu, že taková opatření by měla být přijata co nejdříve, aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky členských států, jež jsou obsaženy zejména v rozhodnutí PARCOM 92/3 [9]; že PCB, které jsou součástí zařízení, musí být odstraněny nejpozději do konce roku 2010;
(7) vzhledem k tomu, že odstranění PCB představuje přechodný a dočasný problém a některé členské státy, které nemají pro odstraňování PCB kapacity, stojí před situací způsobenou vyšší mocí; že zásada minimální vzdálenosti by měla být vykládána pružně, aby umožnila evropskou solidaritu v této oblasti; že kromě toho by měla být ve Společenství zřizována zařízení na odstraňování, dekontaminaci a skladování PCB;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji [10] stanoví 50 ppm jako mezní hranici pro obsah PCB nebo PCT u regenerovaných olejů nebo olejů používaných jako palivo;
(9) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/339/EHS ze dne 18. června 1991, kterou se pojedenácté mění směrnice 76/769/EHS [11], zakazuje nebo omezuje uvádění na trh určitých náhražek PCB, a že by tedy také měly být zcela odstraněny;
(10) vzhledem k tomu, že je důležité znát, jaká množství PCB existují, aby bylo možno přizpůsobit kapacitu odstraňování potřebám; že je tedy nutno označit zařízení obsahující PCB a vypracovat seznamy takovýchto zařízení; že takovéto seznamy musí být pravidelně aktualizovány;
(11) vzhledem k tomu, že po zvážení nákladů a technických obtíží spojených s vypracováním inventur zařízení lehce kontaminovaných PCB by měly být použity zjednodušené inventury; že kromě toho by mělo být stanoveno, že zařízení lehce kontaminovaná PCB by měla být na konci své životnosti odstraněna, s ohledem na nízká rizika, jež představují pro životní prostředí;
(12) vzhledem k tomu, že uvádění PCB na trh je zakázáno a že oddělení PCB od ostatních látek pro jejich opakované použití a plnění transformátorů s PCB by tedy měly být zakázány; že však z bezpečnostních důvodů může údržba transformátorů pokračovat i nadále, aby se udržely dielektrické vlastnosti obsažených PCB;
(13) vzhledem k tomu, že podniky provádějící odstraňování nebo dekontaminaci PCB musí získat povolení;
(14) vzhledem k tomu, že musí být stanoveny podmínky pro dekontaminaci zařízení obsahujícího PCB a že zařízení by mělo být specificky označeno;
(15) vzhledem k tomu, že určité technické úkony nezbytné pro provádění této směrnice by měly být uskutečněny Komisí v souladu s postupem výboru uvedeného v článku 18 směrnice 75/442/EHS;
(16) vzhledem k tomu, že počet zařízení na odstraňování a dekontaminaci PCB je malý a jejich kapacita je omezená, a odstraňování nebo dekontaminace PCB uvedených v inventurách musí být tudíž řádně plánovány; že kromě toho by měly být vypracovány směrnice pro sběr a následné odstranění zařízení, které se nedostalo do inventur; že takovéto směrnice mohou podle potřeby využít stávající mechanismy týkající se odpadů obecně a nemusí brát v úvahu malá množství PCB, která není možné prakticky identifikovat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je sblížit právní předpisy členských států o řízeném odstraňování PCB, dekontaminaci nebo odstraňování zařízení obsahujících PCB či odstraňování použitých PCB aby došlo na základě ustanovení této směrnice k jejich úplnému odstranění.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) výrazem "PCB" rozumí:
- polychlorované bifenyly,
- polychlorované terfenyly,
- monomethyl-tetrachlordifenyl methan, monomethyl-dichlor-difenyl methan, monomethyl-dibrom-difenyl methan,
- jakákoli směs obsahující kterékoli výše uvedené látky v celkovém množství větším než 0,005 % hmotnostních;
b) "zařízením obsahujícím PCB" rozumí jakékoli zařízení, které obsahuje nebo obsahovalo PCB (např. transformátory, kondenzátory, nádoby obsahující zbytky zásob) a nebylo dosud dekontaminováno.
Se zařízením tohoto druhu, které může obsahovat PCB, se zachází jako kdyby PCB obsahovalo, pokud nelze důvodně předpokládat opak;
c) "použitými PCB" rozumějí jakékoli PCB, které jsou odpady ve smyslu směrnice 75/442/EHS;
d) "držitelem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která má ve vlastnictví PCB, použité PCB nebo zařízení obsahující PCB;
e) "dekontaminací" rozumějí všechny operace, které umožňují, aby zařízení, objekty, materiály nebo kapaliny kontaminované s PCB mohly být znovu použity, recyklovány nebo odstraněny za bezpečných podmínek a které mohou zahrnovat nahrazení, což zahrnuje všechny operace, při nichž jsou PCB nahrazovány vhodnými kapalinami neobsahujícími PCB;
f) "odstraněním" rozumějí D8, D9, D10, D12 (pouze v bezpečném, hlubokém podzemním skladu v suchých skladních formách a pouze pro zařízení obsahující PCB a použité PCB, která nemohou být dekontaminována) a D15, uvedené v příloze II A směrnice 75/442/EHS.
Článek 3
Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, aby byly použité PCB odstraněny a aby PCB a zařízení obsahující PCB byly co nejdříve dekontaminovány nebo odstraněny. U zařízení a PCB v nich obsažených, které spadají do inventury podle čl.
4 odst. 1, se provede dekontaminace nebo odstranění nejpozději do konce roku 2010.
Článek 4
1. Pro účely článku 3 členské státy zajistí vypracování inventur zařízení s obsahem PCB větším nežli 5 dm3 a zašlou souhrny těchto inventur Komisi nejpozději do tří let po přijetí této směrnice.
V případě elektrotechnických kondenzátorů zahrnuje práh 5 dm3 všechny jednotlivé prvky sdruženého zařízení.
2. Zařízení, u něhož lze důvodně předpokládat, že kapaliny obsahují mezi 0,05 % a 0,005 % hmotnostních PCB, může být do inventury zaneseno bez uvedení údajů požadovaných ve třetí a čtvrté odrážce odstavce 3 a může být označeno jako "kontaminované PCB < 0,05 %". Dekontaminuje nebo odstraňuje se v souladu s čl. 9 odst. 2.
3. Inventury obsahují tyto údaje:
- jména a adresy držitelů,
- umístění a popis zařízení,
- množství PCB obsažených v zařízení,
- data a postupy úpravy nebo výměn, které jsou prováděny nebo předpokládány,
- data ohlášení.
Jestliže členský stát již podobnou inventuru zpracoval, nevyžaduje se nová.
Inventury se pravidelně aktualizují.
4. Za účelem dosažení souladu s odstavcem 1 přijmou členské státy nezbytná opatření, aby se zajistilo, že držitelé tohoto zařízení oznámí příslušným orgánům množství, které mají, a všechny změny, jež se toho týkají.
5. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se zajistilo, že každé zařízení, které podléhá inventuře podle odstavce 1, bude označeno.
Podobné označení musí být také umístěno na dveřích provozovny, kde se takové zařízení nachází.
6. Podniky na odstraňování PCB vedou záznamy o množství, původu, druhu a obsahu PCB u použitých PCB, které jim byly předány.
Tyto informace sdělují příslušným orgánům.
Do těchto záznamů mohou nahlížet místní orgány a veřejnost.
Podniky také vystaví držitelům, kteří dodají použité PCB, osvědčení, kde je upřesněno množství a druh PCB.
7. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány monitorovaly množství, o nichž dostávají oznámení.
Článek 5
1. Odchylně od článku 3 směrnice 75/442/EHS zakáží členské státy oddělení PCB od ostatních látek za účelem opakovaného použití PCB.
2. Členské státy zakáží plnění PCB do transformátorů.
3. Než budou transformátory obsahující PCB dekontaminovány, vyřazeny z provozu nebo odstraněny v souladu s touto směrnicí, může jejich údržba pokračovat pouze tehdy, je-li jejím účelem zajistit, aby PCB, které obsahují, byly v souladu s technickými normami nebo specifikacemi týkajícími se dielektrických vlastností a za předpokladu, že transformátory jsou v dobrém provozním stavu a neprosakují.
Článek 6
1. Členské státy přijmou opatření, aby zajistily, že použité PCB a zařízení obsahující PCB, které podléhají zanesení do inventury podle čl. 4 odst. 1, byly co nejdříve předávány podnikům s povolením podle článku 8.
2. Než se PCB, použité PCB nebo zařízení obsahující PCB předají podniku s povolením, provedou se všechna bezpečnostní opatření nezbytná k zabránění nebezpečí požáru.
Za tímto účelem se přechovávají odděleně od všech hořlavých látek.
3. Pokud je to přiměřeně proveditelné, zařízení obsahující PCB, které nepodléhá zanesení do inventury podle čl. 4 odst. 1 a které je součástí jiného zařízení, se demontuje a shromažďuje samostatně, když je toto jiné zařízení vyřazováno z provozu, recyklováno nebo odstraňováno.
Článek 7
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo zakázáno jakékoli spalování PCB nebo použitých PCB na lodích.
Článek 8
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že všechny podniky zabývající se dekontaminací nebo odstraňováním PCB, použitých PCB nebo zařízení obsahujících PCB získají povolení v souladu s článkem 9 směrnice 75/442/EHS.
2. Pokud je pro odstranění použito spalování, platí směrnice Rady 94/67/ES ze dne 16. prosince 1994 o spalování nebezpečných odpadů [12].
Ostatní metody odstraňování PCB, použitých PCB nebo zařízení obsahujících PCB mohou být přijaty za předpokladu, že ve srovnání se spalováním dosahují ekvivalentní normy bezpečnosti pro životní prostředí a splňují technické požadavky označované jako nejlepší použitelná technologie.
3. Členské státy případně přijmou jednotlivě nebo společně nezbytná opatření pro vývoj zařízení na odstraňování, dekontaminaci a bezpečné skladování PCB, použitých PCB či zařízení obsahujících PCB, přičemž berou v úvahu čl. 4 odst. 3 písm. a) bod ii) nařízení č. 295/93/EHS [13] a čl. 5 odst. 1 směrnice 75/442/EHS.
Článek 9
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že transformátory obsahující více než 0,05 % hmotnostních PCB se dekontaminují v souladu s těmito podmínkami:
a) účelem dekontaminace musí být snížení koncentrace PCB na méně nežli 0,05 % hmotnostních, pokud možno na méně než 0,005 % hmotnostních;
b) náhradní kapalina neobsahující PCB musí představovat znatelně nižší rizika;
c) výměna kapaliny nesmí nahrazovat následné odstranění PCB;
d) označení transformátoru po jeho dekontaminaci musí být nahrazeno označením upřesněným v příloze této směrnice.
2. Odchylně od článku 3 zajistí členské státy, aby transformátory, v nichž kapaliny obsahují mezi 0,05 % a 0,00 5 % hmotnostních PCB, byly buď dekontaminovány podle podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) až d), nebo na konci své životnosti odstraněny.
Článek 10
Komise postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS:
a) stanoví referenční měřicí metody pro určení obsahu PCB u kontaminovaných materiálů.
Měření provedená před stanovením referenčních metod zůstávají platná;
b) může stanovit technické normy pro jiné metody odstraňování PCB uvedené ve druhé větě čl. 8 odst. 2;
c) zveřejní seznam výrobních názvů, kondenzátorů, rezistorů a indukčních cívek obsahujících PCB;
d) výhradně pro účely čl. 9 odst. 1) písm. b) a c) případně určí ostatní méně nebezpečné náhrady za PCB.
Článek 11
1. Členské státy vypracují do tří let od přijetí této směrnice:
- plány dekontaminace nebo odstranění zařízení zanesených v inventurách a PCB v nich obsažených;
- směrnice pro sběr a následné odstranění zařízení, které podle čl. 4 odst. 1 nepodléhá zanesení do inventury, jak stanoví čl. 6 odst. 3.
2. Členské státy neprodleně sdělí tyto plány a směrnice Komisi.
Článek 12
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců po jejím přijetí.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 13
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dnem přijetí a směrnice 76/403/EHS se s účinkem od tohoto dne zrušuje.
2. S účinkem ode dne uvedeného v odstavci 1:
a) se odkaz v čl. 10 odst. 1 směrnice 87/101/EHS [14] na "PCB a PCT ve smyslu směrnice 76/403/EHS" považuje za odkaz na PCB ve smyslu této směrnice;
b) se odkaz v čl. 10 odst. 2 směrnice 87/101/EHS na směrnici 76/403/EHS považuje za odkaz na tuto směrnici;
c) se odkaz v čl. 2 písm. j) nařízení (EHS) č. 259/93 na článek 6 směrnice 76/403/EHS považuje za odkaz na článek 8 této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 19. září 1996, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích kombinovaných praček se sušičkou pro domácnost
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie u kombinovaných praček se sušičkou představuje významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že vyšší prací schopnost často vyžaduje vyšší spotřebu vody a energie; že informace o prací schopnosti spotřebiče jsou prospěšné při hodnocení údajů o jeho spotřebě energie a vody; že tato skutečnost napomáhá spotřebitelům při volbě spotřebiče, který odpovídá požadavkům na racionální využití energie;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu se obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanounormou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/139/EHS [3] a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na kombinované pračky se sušičkou pro domácnost napájené z elektrické sítě.
Spotřebiče, které mohou používat i jiné zdroje energie, jsou z působnosti této směrnice vyloučeny.
2. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropskýchspolečenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících uvedené harmonizované normy.
Jakákoli ustanovení této směrnice, která požadují informace týkající se hluku, jsou použitelná pouze v případě, že uvedené informace jsou požadovány podle článku 3 směrnice Rady 86/594/EHS [4].
Tyto informace, pokud jsou požadovány, se zjišťují v souladu s uvedenou směrnicí.
3. Harmonizované normy uvedené v odstavci 2 musí být vypracovány na základě pověření uděleného Komisí v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
4. Pokud nevyžaduje kontext jinak, mají výrazy použité v této směrnici stejný význam jako výrazy ve směrnici 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
- jméno a adresu dodavatele,
- obecný popis modelu postačující pro jeho jednoznačnou identifikaci,
- informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu, a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie,
- protokoly o příslušných měřeních prováděných zkušebními metodami podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 1 odst. 2 této směrnice,
- návod k obsluze (pokud existuje).
2. Energetický štítek uvedený v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný a nebyl zakryt.
3. Obsah a úprava informačního listu uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
4. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS, a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu zásilkového prodeje, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
5. Třída energetické účinnosti spotřebiče a jeho třída prací schopnosti musí odpovídat příloze IV.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. srpna 1997.
Členské státy však musí do 31. ledna 1998 umožnit:
- uvedení na trh, prodej a/nebo nabízení výrobků a
- distribuci tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4,
které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky životního prostředí Společenství, které byly vytyčeny v článku 130r Smlouvy, spočívají zejména v prevenci, snižování a pokud možno úplném vyloučení znečištění, přičemž přednost mají zásahy prováděné přímo u zdroje znečištění, a v zajištění šetrného hospodaření s přírodními zdroji, v souladu se zásadou "znečišťovatel platí" a se zásadou prevence znečištění;
(2) vzhledem k tomu, že pátý akční program pro životní prostředí, jehož obecný nástin schválila Rada a zástupci vlád členských států na zasedání Rady v usnesení ze dne 1. února 1993 o programu činnosti Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje [4], považuje integrovaný přístup k omezování znečištění za prioritní součást úsilí o dosažení trvalejší rovnováhy mezi lidskou činností a socioekonomickým rozvojem na jedné straně a přírodními zdroji a regenerační schopností přírody na straně druhé;
(3) vzhledem k tomu, že používání integrovaného přístupu ke snižování znečištění vyžaduje zásah na úrovni Společenství a přizpůsobení a doplnění právních předpisů Společenství, které se týkají prevence a omezování znečištění z průmyslových závodů;
(4) vzhledem k tomu, že směrnicí Rady 84/360/EHS ze dne 28. června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmyslových zařízení [5] byl zaveden obecný rámec pro požadavek, aby jakákoli činnost či podstatná úprava zařízení průmyslového charakteru, které mohou působit znečištění ovzduší byly vázány podmínkou povolení uděleného před jakoukoli operací;
(5) vzhledem k tomu, že směrnicí Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství [6] byl zaveden požadavek udělení povolení k vypouštění těchto látek;
(6) vzhledem k tomu, že ačkoli existují právní předpisy Společenství, které se vztahují k boji proti znečišťování ovzduší a k prevenci či minimalizaci vypouštění nebezpečných látek do vody, chybí dosud srovnatelné předpisy Společenství usilující o prevenci či minimalizaci emisí do půdy;
(7) vzhledem k tomu, že rozdílné přístupy k omezování emisí do ovzduší, vody či půdy mohou spíše podporovat přenos znečištění mezi těmito jednotlivými složkami, než aby chránily životní prostředí jako celek;
(8) vzhledem k tomu, že účelem integrovaného přístupu k omezování znečištění je zabránit emisím do ovzduší, vody a půdy i se zřetelem na nakládání s odpady všude tam, kde je to možné, a tam, kde to možné není, alespoň minimalizovat vznik odpadů, aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice vytváří obecný rámec pro integrovanou prevenci a omezování znečištění; že zároveň zakládá i opatření nezbytná k použití integrovaného přístupu k prevenci a omezování znečištění, tak aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku; že integrovaný přístup k omezování znečištění přispěje k uplatnění zásady udržitelného rozvoje;
(10) vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice se nedotýkají ustanovení směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů určitých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [7]; že ani pokud je k udělení povolení nutné brát v úvahu ještě další informace či závěry získané podle ustanovení zmíněné směrnice, není provádění směrnice 85/337/EHS touto směrnicí nijak dotčeno;
(11) vzhledem k tomu, že členské státy musí učinit nezbytné kroky zajišťující, aby provozovatelé průmyslových činností podle přílohy I jednali v souladu s obecnými zásadami vymezujícími určité základní povinnosti; že k tomu účelu postačí, jestliže příslušné orgány vezmou zmíněné obecné zásady v úvahu při stanovování podmínek, na jejichž základě může být povolení uděleno;
(12) vzhledem k tomu, že u stávajících zařízení musí být některá z opatření přijímaných podle této směrnice učiněna do určitého pevně stanoveného termínu a jiná až v průběhu provádění této směrnice;
(13) vzhledem k tomu, že v zájmu účinnějšího a účelnějšího řešení problémů znečištění musí brát provozovatel v úvahu hlediska ochrany životního prostředí; že příslušná hlediska musí být sdělena příslušnému orgánu či orgánům, aby si tyto orgány mohly před udělením povolení ověřit, že byla přijata veškerá vhodná opatření k prevenci či omezování znečištění; že podstatně odlišné postupy vyřizování žádostí o povolení by mohly vést k rozdílné úrovni jak ochrany životního prostředí, tak veřejného povědomí; že žádosti o povolení podle této směrnice musí tudíž obsahovat určité minimální údaje;
(14) vzhledem k tomu, že nejvyšší možné úrovně ochrany životního prostředí jako celku lze dosáhnout jen tehdy, budou-li postupy příslušných orgánů pro udělování povolení a jimi stanovené podmínky pro udělení povolení plně koordinovány;
(15) vzhledem k tomu, že příslušný orgán či orgány budou moci udělit či změnit jakékoli povolení pouze tehdy, budou-li přijata integrovaná opatření k ochraně ovzduší, vody a půdy;
(16) vzhledem k tomu, že v povolení musí být zahrnuta veškerá nezbytná opatření ke splnění podmínek, jimiž je povolení vázáno, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí jako celku; že bez dotčení postupu povolování se uvedená opatření mohou stát i součástí obecných závazných požadavků;
(17) vzhledem k tomu, že mezní hodnoty emisí, parametry či ekvivalentní ukazatele technického charakteru by měly být založeny na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití jediné určité techniky či technologie, a měly by brát v úvahu technické charakteristiky, zeměpisnou polohu a stav životního prostředí v místě, kde se nachází zařízení, jehož se postup udělení povolení týká; že ve všech případech musí být v podmínkách, na jejichž základě je povolení udělováno, obsažena i opatření k minimalizaci dálkového či přeshraničního znečištění a zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí jako celku;
(18) vzhledem k tomu, že je věcí členských států, aby stanovily, jakým způsobem je třeba vzít v úvahu technické charakteristiky dotyčného zařízení, jeho zeměpisnou polohu a stav životního prostředí v místě, kde se zařízení nachází;
(19) vzhledem k tomu, že pokud určitá norma kvality životního prostředí vyžaduje splnění přísnějších podmínek, než jakých lze dosáhnout použitím nejlepší dostupné techniky, je zejména třeba, aby byly tyto mimořádné okolnosti zahrnuty do podmínek povolení, aniž by byla dotčena ostatní opatření, která mají být přijata v zájmu dodržení norem kvality životního prostředí;
(20) vzhledem k tomu, že obsah pojmu "nejlepší dostupná technika" podléhá vývoji, zejména v souvislosti s technickým rozvojem, musí příslušné orgány tento vývoj sledovat nebo být o něm informovány;
(21) vzhledem k tomu, že změny stávajícího zařízení mohou být příčinou znečištění; že každá změna, která by mohla ovlivnit životní prostředí, musí být proto oznámena příslušnému orgánu či orgánům; že podstatné změny zařízení musí být předem předmětem žádosti o povolení ve smyslu této směrnice;
(22) vzhledem k tomu, že podmínky, pro něž je toto povolení udělováno, musí být pravidelně sledovány a v případě nezbytnosti i aktualizovány; že za určitých okolností musí být tyto podmínky znovu přezkoumány;
(23) vzhledem k tomu, že v zájmu informování veřejnosti o provozu zařízení a jejich možných účincích na životní prostředí, jakož i k zajištění průhlednosti povolovacího postupu v rámci celého Společenství, musí mít veřejnost přístup k informacím, které se týkají jak žádostí o povolení nových zařízení, tak žádostí o povolení podstatných změn ještě před přijetím jakéhokoli rozhodnutí, stejně jako k povolením samotným, k jejich aktualizacím a k příslušným údajům získaným na základě monitorování;
(24) vzhledem k tomu, že za významný nástroj, který umožní zejména porovnávat činnosti působící znečištění v rámci celého Společenství, lze považovat pořízení soupisu hlavních emisí a jejich zdrojů; že tento soupis vypracuje Komise za pomoci regulativního výboru;
(25) vzhledem k tomu, že získávání a výměna informací o nejlepší dostupné technice na úrovni Společenství pomůže vyrovnat technologickou nerovnováhu v rámci Společenství, přispěje k celosvětovému rozšíření mezních hodnot a metod používaných ve Společenství a napomůže členským státům při účinném provádění této směrnice;
(26) vzhledem k tomu, že musí být pravidelně vypracovávány zprávy o provádění a účinnosti této směrnice;
(27) vzhledem k tomu, že se tato směrnice vztahuje na zařízení s významným potenciálem znečišťování, a tedy i šíření znečištění přes hranice států; že žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn stávajících zařízení s pravděpodobně významnými nepříznivými účinky na životní prostředí je třeba konzultovat se sousedními státy; že žádosti týkající se takových návrhů nových zařízení či podstatných změn stávajících zařízení musí být přístupné veřejnosti ve státech, které by mohly být postiženy;
(28) vzhledem k tomu, že se může projevit potřeba stanovit na úrovni Společenství mezní hodnoty emisí pro určité kategorie zařízení či skupiny znečišťujících látek, na které se tato směrnice vztahuje; že takové mezní hodnoty emisí stanoví Rada v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(29) vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou použitelná, aniž jsou dotčena ustanovení Společenství vztahující se na ochranu zdraví a bezpečnost při práci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
Účelem této směrnice je docílit integrované prevence a omezování znečištění vznikajícího v důsledku činností, které jsou uvedeny v příloze I. Směrnice stanoví opatření, která mají vyloučit anebo, pokud to není možné, snížit emise z výše zmíněných činností do ovzduší, vody a půdy, včetně opatření týkajících se odpadu, v zájmu dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku, aniž je dotčena směrnice 85/337/EHS a další příslušná ustanovení Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
1. "látkou" rozumí jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny, s výjimkou radioaktivních látek ve smyslu směrnice 80/836/Euratom [8] a geneticky modifikovaných organismů ve smyslu směrnice 90/219/EHS [9] a směrnice 90/220/EHS [10];
2. "znečištěním" rozumí lidskou činností přímo či nepřímo způsobené vniknutí látek, vibrací, tepla nebo hluku do ovzduší, vody nebo půdy, které může být škodlivé lidskému zdraví nebo může nepříznivě ovlivnit kvalitu životního prostředí, které může vést ke škodám na hmotném majetku anebo omezit či narušit harmonii životního prostředí a další jiné zákonné způsoby využití životního prostředí;
3. "zařízením" rozumí stacionární technická jednotka, ve které probíhá jedna či více činností uvedených v příloze I, a jakékoli další s tím přímo spojené činnosti, které po technické stránce souvisejí s činnostmi probíhajícími v dotyčném místě a mohly by ovlivnit emise a znečištění;
4. "stávajícím zařízením" rozumí zařízení, které je v provozu, nebo zařízení, které bylo uvedeno do provozu podle právních předpisů platných přede dnem použitelnosti této směrnice anebo je předmětem žádosti o vydání povolení řádně podané u příslušného orgánu za předpokladu, že dotyčné zařízení není uvedeno do provozu později než jeden rok ode dne použitelnosti této směrnice;
5. "emisemi" rozumí přímé nebo nepřímé uvolňování látek, vibrací, tepla nebo hluku z bodových nebo difúzních zdrojů v zařízení do ovzduší, vody či půdy;
6. "mezními hodnotami emisí" rozumí objem vyjádřený pomocí určitých specifických parametrů, koncentrace nebo hladiny určité emise, která nemá být během jednoho či několika časových období překročena; mezní hodnoty emisí mohou být též stanoveny pro určité skupiny, druhy či kategorie látek, zejména pro ty, které jsou uvedeny v příloze III;
Mezní hodnoty emisí pro látky se za normálních okolností vztahují k bodu, kde emise zařízení opouštějí, bez ohledu na jakékoli zředění při jejich zjišťování; v případě nepřímých výpustí do vody může být při určování mezních hodnot emisí pro příslušné zařízení vzat v úvahu čisticí efekt úpravny vody za předpokladu, že je zaručena odpovídající úroveň ochrany životního prostředí jako celku a že výsledkem není vyšší stupeň znečištění životního prostředí, a to aniž by byla dotčena směrnice 76/464/EHS nebo další směrnice, které ustanovení zmíněné směrnice provádějí;
7. "normou kvality životního prostředí" rozumí souhrn požadavků, které musí životní prostředí nebo jeho určitá část v daném čase splňovat a které jsou stanoveny právními předpisy Společenství;
8. "příslušným orgánem" rozumí orgán či orgány nebo instituce, které jsou podle zákonných ustanovení členských států odpovědné za plnění závazků vyplývajících z této směrnice;
9. "povolením" rozumí část nebo celé znění písemného rozhodnutí (nebo několik takových rozhodnutí), které uděluje oprávnění k provozu celého zařízení nebo jeho části za předpokladu splnění určitých podmínek, jež zaručují, že zařízení vyhovuje požadavkům této směrnice; povolení se může vztahovat na jedno či několik zařízení anebo části zařízení, pokud jsou na stejném místě a provozované stejným provozovatelem;
10. a) "změnou provozu" rozumí změna v povaze, funkci či rozsahu funkce zařízení, která může mít důsledky pro životní prostředí;
b) "podstatnou změnou" rozumí změna provozu, která může mít podle názoru příslušného orgánu významné nepříznivé účinky na člověka nebo životní prostředí;
11. "nejlepší dostupnou technikou" rozumí nejúčinnější a nejpokročilejší stadium vývoje činností a jejich provozních metod dokládající praktickou vhodnost určité techniky jako základu pro stanovení mezních hodnot emisí, jejichž smyslem je předejít vzniku emisí, a pokud to není možné, alespoň tyto emise omezit a zabránit tak nepříznivým dopadům na životní prostředí jako celek:
- "technikou" rozumí jak používaná technologie, tak způsob, jakým je zařízení navrženo, budováno, udržováno, provozováno a vyřazováno z činnosti,
- "dostupnou" technikou rozumí technika, která byla vyvinuta v měřítku umožňujícím její zavedení v příslušném průmyslovém odvětví za ekonomicky a technicky přijatelných podmínek s ohledem na náklady a přínosy, ať již tato technika je nebo není v příslušném členském státě používána či vyráběna, pokud je provozovateli za rozumných podmínek dostupná,
- "nejlepší" technikou rozumí nejúčinnější technika z hlediska dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku.
Při určování nejlepší dostupné techniky je třeba věnovat zvláštní pozornost hlediskům uvedeným v příloze IV;
12. "provozovatelem" rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která zařízení provozuje nebo řídí, nebo, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, na kterou byla přenesena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickou funkcí zařízení.
Článek 3
Obecné zásady základních povinností provozovatele
Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby příslušné orgány zajistily provoz zařízení takovým způsobem, aby:
a) byla učiněna všechna vhodná preventivní opatření proti znečišťování, zejména využitím nejlepší dostupné techniky;
b) nedocházelo k významnému znečišťování;
c) se předcházelo vzniku odpadů v souladu se směrnicí Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [11]; jestliže odpady vznikají, jsou využívány, anebo, pokud využití není technicky a ekonomicky možné, jsou odstraněny s vyloučením či omezením jakýchkoli dopadů na životní prostředí;
d) byla energie využívána účinně;
e) byla přijata nezbytná opatření, která mají předcházet výskytu havárií a omezovat jejich následky;
f) byla přijata nezbytná opatření, aby po úplném ukončení činností bylo možné zabránit jakémukoli riziku znečištění a bylo možné místo ukončeného provozu navrátit zpět do uspokojivého stavu.
Ke splnění ustanovení tohoto článku postačí, jestliže členské státy zajistí, aby příslušné orgány vzaly při stanovení podmínek pro udělení povolení v úvahu obecné zásady uvedené v tomto článku.
Článek 4
Povolení pro nová zařízení
Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, že žádné nové zařízení nebude provozováno bez povolení uděleného v souladu s touto směrnicí, aniž jsou dotčeny výjimky uvedené ve směrnici Rady 88/609/EHS ze dne 24. listopadu 1988 o omezení emisí některých znečišťujících látek z velkých spalovacích zařízení do ovzduší [12].
Článek 5
Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 první a druhé odrážky a čl. 15 odst. 2, a to nejpozději do osmi let ode dne použitelnosti této směrnice, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se ustanovení článků 1, 2, 11, 12, čl. 14 třetí odrážky, čl. 15 odst. 1, 3 a 4, článků 16 a 17 a čl. 18 odst. 2 používala na stávající zařízení, počínaje dnem použitelnosti této směrnice.
Článek 6
Žádosti o povolení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby žádost o povolení podaná u příslušného orgánu obsahovala popis:
- zařízení a jeho činností,
- surovin a pomocných materiálů, dalších látek a energie, která je v zařízení používána anebo jím produkována,
- zdrojů emisí ze zařízení,
- podmínek staveniště zařízení,
- charakteru a množství předpokládaných emisí ze zařízení do jednotlivých složek prostředí, jakož i významných účinků těchto emisí na životní prostředí,
- navrhované technologie a dalších metod určených pro předcházení nebo, pokud to není možné, ke snížení emisí ze zařízení,
- opatření, je-li to nutné, k předcházení vzniku odpadů a k využití odpadů, které v zařízení vznikají,
- dalších opatření plánovaných k dodržování obecných pravidel základních povinností provozovatele podle ustanovení článku 3,
- opatření plánovaných k monitorování emisí do životního prostředí.
Žádost o povolení musí též obsahovat shrnutí údajů, bez technických podrobností a odborných termínů, které jsou uvedeny výše pod jednotlivými odrážkami.
2. Pokud informace podaná v souladu s požadavky směrnice Rady 85/337/EHS nebo bezpečnostní zpráva vypracovaná v souladu se směrnicí 82/501/EHS ze dne 24. června 1982 o nebezpečí závažných havárií při určitých průmyslových činnostech [13] nebo informace poskytnutá v souladu s jiným právním předpisem splňuje některý z požadavků tohoto článku, je možné tuto informaci do žádosti zahrnout nebo ji k žádosti přiložit.
Článek 7
Integrovaný přístup k vydávání povolení
Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby v případě, že se povolovacího řízení účastní více než jeden příslušný orgán, byly podmínky pro udělení povolení a povolovací řízení plně zkoordinovány, aby byl zaručen účinný integrovaný přístup všech orgánů, které jsou pro toto řízení příslušné.
Článek 8
Rozhodnutí
Aniž jsou dotčeny požadavky stanovené předpisy jednotlivých členských států či Společenství, udělí příslušný orgán povolení obsahující podmínky, jejichž splnění zaručí, že zařízení vyhovuje požadavkům této směrnice; pokud tyto podmínky splněny nejsou, orgán odmítne povolení vydat.
Veškerá udělená povolení i povolení pozměněná musí obsahovat podrobné údaje o opatřeních učiněných na ochranu ovzduší, vody a půdy, jak ukládá tato směrnice.
Článek 9
Podmínky povolení
1. Členské státy zajistí, aby v povolení byla uvedena veškerá opatření nutná ke splnění požadavků pro udělení povolení podle článků 3 a 10, jejichž smyslem je dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku prostřednictvím ochrany ovzduší, vody a půdy.
2. V případě nového zařízení nebo podstatné změny zařízení, na které se vztahuje článek 4 směrnice 85/337/EHS, je pro udělení povolení nutno vzít v úvahu i veškeré takto získané příslušné informace či závěry učiněné podle článků 5, 6 a 7 uvedené směrnice.
3. Povolení obsahují mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky, zejména pro látky uvedené v příloze III, které by mohly být emitovány z dotyčného zařízení ve významném množství, se zřetelem k jejich povaze a možnosti přenosu z jedné složky do druhé (vody, ovzduší a půdy).
V případě nutnosti bude povolení obsahovat i odpovídající požadavky na ochranu půdy a podzemní vody, jakož i opatření k nakládání s odpady, které v zařízení vznikají.
Mezní hodnoty mohou být případně doplněny nebo nahrazeny rovnocennými parametry nebo jinými technickými opatřeními.
U zařízení uvedených v příloze I bodu 6.6 musí stanovení mezních hodnot emisí podle tohoto odstavce brát v úvahu i praktická hlediska provozu zařízení těchto kategorií.
4. Aniž je dotčena platnost článku 10, musí mezní hodnoty emisí, rovnocenné parametry a jiná technická opatření uvedená v odstavci 3 vycházet z nejlepší dostupné techniky, se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčného zařízení, k jeho zeměpisné poloze a podmínkám životního prostředí v místě, kde se zařízení nachází, aniž by však bylo předepsáno použití jakékoli konkrétní metody či technologie.
Ve všech případech budou podmínky povolení obsahovat ustanovení týkající se minimalizace dálkového přenosu znečištění či znečištění přesahujícího hranice států a zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku.
5. Povolení obsahuje vhodné požadavky týkající se monitorování výpustí, s uvedením podrobností metody a frekvence měření, postupu vyhodnocování a povinnosti předkládat příslušnému orgánu údaje nutné k ověření souladu s povolením.
U zařízení uvedených v příloze I bodu 6.6 mohou být u opatření vztahujících se k tomuto odstavci brány v úvahu i náklady a přínos těchto opatření.
6. Povolení obsahuje opatření pro případ situací odlišných od normálních provozních podmínek.
Proto tam, kde existuje riziko poškození životního prostředí, musí být učiněna vhodná opatření týkající se spouštění, neúmyslného úniku látek, krátkodobých přerušení a definitivního ukončení provozu zařízení.
Povolení může též obsahovat dočasné výjimky z požadavků uvedených v odstavci 4, jestliže plán nápravných opatření schválený příslušným orgánem zaručuje splnění těchto požadavků do šesti měsíců a jestliže posuzovaný projekt vede ke snížení znečištění.
7. Povolení může obsahovat další zvláštní podmínky, jejichž splnění v rámci uplatnění této směrnice považuje členský stát či příslušný orgán za vhodné.
8. Aniž je dotčena povinnost udělit povolení podle této směrnice, mohou členské státy předepsat určité požadavky pro určité kategorie zařízení formou obecně závazných pravidel místo zařazení těchto požadavků do podmínek jednotlivých povolení, a to za předpokladu, že bude zajištěn integrovaný přístup a odpovídající vysoká úroveň ochrany životního prostředí jako celku.
Článek 10
Nejlepší dostupná technika a normy kvality životního prostředí
Pokud určitá norma kvality životního prostředí vyžaduje dodržení přísnějších podmínek, než jakých lze dosáhnout použitím nejlepší dostupné techniky, je především nutno tato mimořádná opatření v povolení uvést, a to bez dotčení ostatních opatření, která mohou být v zájmu dosažení souladu s normami kvality životního prostředí učiněna.
Článek 11
Vývoj nejlepší dostupné techniky
Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepší dostupné techniky nebo aby o něm byl informován.
Článek 12
Změny zařízení uskutečňované provozovatelem
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující to, aby provozovatel vždy uvědomil příslušné orgány o jakýchkoli plánovaných změnách v provozu zařízení podle čl. 2 odst. 10 písm. a). V případě nutnosti provedou příslušné orgány úpravu povolení anebo podmínek povolení.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby žádná podstatná změna v provozu zařízení ve smyslu čl. 2 odst. 10 písm. b), kterou provozovatel plánuje, se neuskutečnila bez povolení uděleného v souladu s touto směrnicí. Žádost o povolení a rozhodnutí příslušného orgánu se musí vztahovat na části zařízení a hlediska uvedená v článku 6, které mohou být takovou změnou ovlivněny. Příslušná ustanovení článků 3 a 6 až 10 a čl. 15 odst. 1, 2 a 4 se použijí obdobně.
Článek 13
Přezkoumání a aktualizace podmínek povolení příslušným orgánem
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby příslušné orgány pravidelně přezkoumávaly a v případě nutnosti aktualizovaly podmínky povolení.
2. Přezkoumání je nutno bezpodmínečně provést, jestliže:
- znečištění působené zařízením je tak značné, že je nutné znovu prověřit mezní hodnoty emisí uvedené v povolení anebo do povolení zahrnout mezní hodnoty nové,
- podstatné změny v oblasti nejlepší dostupné techniky umožňují významně snížit emise bez vynaložení nadměrných nákladů,
- bezpečnost provozu zařízení nebo některé činnosti s tím spojené vyžadují, aby byla použita jiná technika či jiné metody,
- vyžadují to nová ustanovení právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů.
Článek 14
Dodržování podmínek povolení
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby
- provozovatel při provozu zařízení dodržoval podmínky povolení,
- provozovatel pravidelně informoval příslušný orgán o výsledcích monitorování výpustí a neprodleně oznámil jakoukoli událost nebo nehodu, která významně postihuje životní prostředí,
- provozovatelé zařízení poskytovali představitelům příslušného orgánu veškerou nezbytnou pomoc při jakékoli inspekci zařízení, při odebírání vzorků a shromažďování veškerých potřebných informací, které jsou pro plnění povinností v rámci této směrnice pro inspektory nezbytné.
Článek 15
Přístup k informacím a účast veřejnosti na povolovacím řízení
1. Aniž je dotčena platnost směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [14], přijmou členské státy nezbytná opatření zajišťující, že žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn budou po přiměřenou dobu zpřístupněny veřejnosti, aby k nim bylo možné podat připomínky dříve, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.
Zmíněné rozhodnutí, obsahující alespoň kopii povolení, musí být též zpřístupněno veřejnosti, stejně jako jakákoli následná změna tohoto rozhodnutí.
2. Výsledky monitorování výpustí ve smyslu podmínek pro vydání povolení podle článku 9, které jsou v držení příslušného orgánu, musí být rovněž zpřístupněny veřejnosti.
3. Komise na základě údajů předkládaných členskými státy zveřejní každé tři roky soupis hlavních emisí a zdrojů, které je způsobují.
Formát a podrobnosti takto poskytovaných informací určí Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 19.
V souladu s uvedeným postupem může Komise dále navrhnout opatření, která zajistí vzájemnou porovnatelnost a návaznost údajů v soupisech emisí podle prvního pododstavce a údajů z jiných soupisů a dalších zdrojů údajů o emisích.
4. Ustanovení odstavců 1, 2 a 3 platí s výhradou omezení stanovených v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 90/313/EHS.
Článek 16
Výměna informací
1. S cílem umožnit výměnu informací přijmou členské státy nezbytná opatření, aby každé tři roky, poprvé do 18 měsíců ode dne použitelnosti této směrnice, předložily Komisi reprezentativní údaje o mezních hodnotách, které stanovily pro určité kategorie činností podle přílohy I, a případně též informace o nejlepší dostupné technice, z níž byly zmíněné hodnoty odvozeny, především v souladu s ustanoveními článku 9.
Navazující další zprávy pak tyto údaje doplní postupy podle odstavce 3 tohoto článku.
2. Mezi členskými státy a odvětvími průmyslu, které přicházejí v úvahu, zorganizuje Komise výměnu informací o nejlepší dostupné technice, s ní souvisejícím monitorování a též o vývoji v obou zmíněných oblastech.
Výsledky této výměny informací Komise každé tři roky zveřejní.
3. Zprávy o provádění této směrnice a o její účinnosti v porovnání s jinými nástroji, které využívá Společenství k ochraně životního prostředí, budou sestavovány v souladu s postupem stanoveným v článku 5 a 6 směrnice 91/692/EHS.
První zpráva se bude týkat období tří let od počátku provádění této směrnice podle článku 21.
Komise předloží zmíněné zprávy Radě v případě potřeby spolu s dalšími návrhy.
4. Členské státy zřídí nebo určí orgán či orgány odpovědné za výměnu informací podle ustanovení odstavců 1, 2 a 3 a uvědomí o tom Komisi.
Článek 17
Účinky přesahující hranice států
1. Jestliže si je členský stát vědom, že by provoz určitého zařízení mohl mít významné nepříznivé účinky na životní prostředí jiného členského státu, anebo jestliže o to požádá členský stát, který by mohl být takto významným způsobem postižen, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 4 nebo čl. 12 odst. 2, druhému členskému státu informaci poskytovanou podle článku 6, a to ve stejnou dobu, kdy ji zpřístupňuje svým státním příslušníkům. Tato informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi těmito členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.
2. V rámci svých dvoustranných vztahů členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 byly žádosti po přiměřenou dobu též zpřístupněny veřejnosti členského státu, který by mohl být znečištěním postižen, aby bylo možno takto využít práva na podání připomínek předtím, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.
Článek 18
Mezní hodnoty emisí Společenství
1. Na návrh Komise a v souladu s postupy určenými Smlouvou stanoví Rada mezní hodnoty emisí pro:
- kategorie zařízení uvedené v příloze I, s výjimkou skládek spadajících pod kategorie 5.1 a 5.4 zmíněné přílohy, a
- znečišťující látky uvedené v příloze III,
u nichž byla shledána potřeba opatření na úrovni Společenství, a to zejména na základě výměny informací podle ustanovení článku 16.
2. Pokud neexistují mezní hodnoty emisí Společenství stanovené podle této směrnice, je třeba pro provádění této směrnice za minimální mezní hodnoty emisí pro zařízení vyjmenovaná v příloze I považovat příslušné mezní hodnoty emisí, které jsou uvedeny ve směrnicích vyjmenovaných v příloze II a v dalších právních předpisech Společenství.
Aniž jsou dotčeny požadavky této směrnice, stanoví Rada na návrh Komise technické požadavky pro skládky spadající do kategorií 5.1 a 5.4 podle přílohy I, a to v souladu s postupy určenými Smlouvou.
Článek 19
Postup při jednání výboru podle čl. 15 odst. 3
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise zamýšlená opatření přijme, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předložen, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 20
Přechodná ustanovení
1. Do doby, než budou příslušnými orgány přijata opatření požadovaná podle článku 5 této směrnice, platí v stávajících zařízeních pro činnosti uvedené v příloze I ustanovení směrnice 84/360/EHS, ustanovení článků 3, 5, čl. 6 odst. 3 a čl. 7 odst. 2 směrnice 76/464/EHS a příslušná ustanovení pro systém udělování povolení, která jsou obsažena ve směrnicích uvedených v příloze II, aniž jsou dotčeny výjimky stanovené ve směrnici 88/609/EHS.
2. Příslušná ustanovení týkající se systému udělování povolení, obsažená ve směrnicích uvedených v odstavci 1, se nepoužijí na nová zařízení uvedená v příloze I ode dne použití této směrnice.
3. Směrnice 84/360/EHS bude zrušena 11 let po vstupu této směrnice v platnost.
Jakmile budou na zařízení učiněna opatření podle ustanovení článků 4, 5 nebo 12, přestane pro zařízení v oblasti působnosti této směrnice platit výjimka podle čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS.
Bude-li to nutné, pozmění Rada na návrh Komise příslušná ustanovení směrnic uvedených v příloze II, aby byla přede dnem zrušení směrnice 84/360/EHS uvedeným v prvním pododstavci přizpůsobena požadavkům této směrnice.
Článek 21
Použitelnost
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 22
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že pátý akční program pro životní prostředí z roku 1992, jehož celkové zaměření bylo schváleno Radou a zástupci vlád členských států zasedajících v Radě v usnesení 93/C 138/01 ze dne 1. února 1993 [4], předpokládá změny ve stávajících právních předpisech v oblasti látek znečišťujících ovzduší; že uvedený program doporučuje stanovení dlouhodobých cílů v oblasti kvality ovzduší;
vzhledem k tomu, že by se za účelem ochrany životního prostředí jako celku a ochrany lidského zdraví mělo zabraňovat a předcházet koncentracím škodlivých látek znečišťujících ovzduší nebo tyto koncentrace snižovat a měly by se stanovit mezní hodnoty nebo výstražné prahové hodnoty pro znečištění vnějšího ovzduší;
vzhledem k tomu, že z důvodu zohlednění specifických mechanismů vzniku ozonu může být nutné doplnit nebo nahradit uvedené mezní hodnoty a výstražné prahové hodnoty cílovými hodnotami;
vzhledem k tomu, že číselné vyjádření mezních hodnot a výstražných prahových hodnot, a v případě ozonu cílových hodnot nebo mezních hodnot a výstražných prahových hodnot, má být založeno na výsledcích práce mezinárodních vědeckých skupin působících v této oblasti;
vzhledem k tomu, že Komise má provádět studie analyzující účinky kombinovaného působení různých znečišťujících látek nebo zdrojů znečištění a rovněž vliv podnebí na působení různých znečišťujících látek, kterými se zabývá tato směrnice;
vzhledem k tomu, že kvalita vnějšího ovzduší musí být posuzována na základě mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot, a v případě ozonu na základě cílových hodnot nebo mezních hodnot, s ohledem na počet obyvatel a velikost ekosystémů vystavených znečištění ovzduší, jakož i na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že má-li být posuzování kvality vnějšího ovzduší na základě měření prováděných v členských státech porovnatelné, měla by být spolu se stanovením výstražných prahových hodnot a mezních a cílových hodnot též stanovena kritéria pro umístění a počet míst odběru vzorků, jakož i referenční metody měření;
vzhledem k tomu, že k umožnění použití dalších postupů posuzování kvality vnějšího ovzduší vedle měření je nezbytné stanovit kritéria pro použití a požadovanou přesnost těchto postupů;
vzhledem k tomu, že obecná opatření podle této směrnice musí být doplněna zvláštními opatřeními pro jednotlivé látky, na které se vztahuje tato směrnice;
vzhledem k tomu, že za účelem splnění obecných cílů této směrnice je potřeba přijmout uvedená zvláštní opatření co nejdříve;
vzhledem k tomu, že by se měly nashromáždit předběžné reprezentativní údaje o hodnotách znečišťujících látek;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany životního prostředí jako celku a ochrany lidského zdraví je nezbytné, aby v případě překročení mezních hodnot členské státy podnikly ve stanovené lhůtě kroky k dosažení souladu s těmito hodnotami;
vzhledem k tomu, že opatření přijatá členskými státy musí přihlížet k požadavkům nařízení týkajících se provozu průmyslových zařízení podle práva Společenství v oblasti integrované prevence a omezování znečištění, jestliže se toto právo používá;
vzhledem k tomu, že uvedená opatření vyžadují čas na provedení a nabytí účinku, a proto může být nutné stanovit u mezních hodnot přechodné meze tolerance;
vzhledem k tomu, že v členských státech mohou existovat oblasti s vyšší úrovní znečištění než stanovuje mezní hodnota, ale v rámci přípustné meze tolerance; vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě musí být dosaženo dodržování mezní hodnoty;
vzhledem k tomu, že členské státy musí vzájemně konzultovat situaci, kdy následkem významného znečištění vzniklého v jiném členském státě hodnota znečišťující látky překročí nebo hrozí překročit součet mezní hodnoty a meze tolerance, případně výstražnou prahovou hodnotu;
vzhledem k tomu, že stanovení výstražných prahových hodnot, při jejichž dosažení by měla být přijímána preventivní opatření, umožní omezit dopad případů znečištění na lidské zdraví;
vzhledem k tomu, že v oblastech a aglomeracích, kde jsou koncentrace znečišťujících látek nižší než mezní hodnoty, musí členské státy usilovat o zachování nejlepší možné kvality vnějšího ovzduší slučitelné s udržitelným rozvojem;
vzhledem k tomu, že za účelem snazšího zpracování a porovnání získaných údajů by uvedené údaje měly být poskytnuty Komisi ve standardizované formě;
vzhledem k tomu, že provádění rozsáhlé a komplexní politiky posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší musí být postaveno na pevných technických a vědeckých základech a na trvalé výměně názorů mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že je nutné vyvarovat se zbytečného nárůstu množství informací, které musí členské státy předávat; že informace shromážděné Komisí v rámci provádění této směrnice jsou využitelné Evropskou agenturou pro životní prostředí (EEA), a Komise je tudíž může agentuře předávat;
vzhledem k tomu, že by mohlo být žádoucí přizpůsobit kritéria a metody pro posuzování kvality vnějšího ovzduší vědeckotechnickému pokroku a stanovit opatření nutná k výměně informací na základě této směrnice; že z důvodu usnadnění práce nezbytné pro tento účel by měl být stanoven postup, na jehož základě by probíhala úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci společného výboru;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory vzájemné výměny informací mezi členskými státy a EEA má Komise vydávat ve spolupráci s EEA každé tři roky zprávu o kvalitě vnějšího ovzduší ve Společenství;
vzhledem k tomu, že nejprve by měly být řešeny látky, na něž se vztahují směrnice Rady 80/779/EHS ze dne 15. července 1980 o mezních a směrných hodnotách kvality ovzduší pro oxid siřičitý a suspendované částice [5], směrnice Rady 82/884/EHS ze dne 3. prosince 1982 o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší [6], směrnice Rady ze dne 7. března 1985 o normách kvality ovzduší pro oxid dusičitý (85/203/EHS) [7] a směrnice Rady 92/72/EHS ze dne 21. září 1992 o znečišťování ovzduší ozonem [8],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Obecným účelem této směrnice je vymezit základní zásady společné strategie s tímto cílem:
- definovat a stanovit cíle pro kvalitu vnějšího ovzduší ve Společenství, jejichž smyslem je zabraňovat a předcházet škodlivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí jako celek nebo tyto účinky snižovat,
- posuzovat kvalitu vnějšího ovzduší v členských státech na základě společných metod a kritérií,
- získávat odpovídající informace o kvalitě vnějšího ovzduší a zajišťovat přístupnost informací veřejnosti, mimo jiné prostřednictvím výstražných prahových hodnot,
- udržovat kvalitu vnějšího ovzduší tam, kde je dobrá, a v ostatních případech ji zlepšovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vnějším ovzduším" venkovní ovzduší v troposféře s výjimkou pracovních prostředí;
2. "znečišťující látkou" každá látka člověkem přímo nebo nepřímo vnesená do vnějšího ovzduší, která má pravděpodobně škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek;
3. "hodnotou" koncentrace znečišťující látky ve vnějším ovzduší nebo její depozice na zemský povrch v dané době;
4. "posuzováním" všechny metody měření, výpočtu, prognózy nebo odborného odhadu hodnoty znečišťující látky ve vnějším ovzduší;
5. "mezní hodnotou" hodnota stanovená na základě vědeckých poznatků za účelem zabránění, předcházení nebo snižování škodlivých účinků na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek, které je třeba dosáhnout ve stanovené lhůtě a která poté nesmí být překročena;
6. "cílovou hodnotou" hodnota stanovená za účelem zabránění většímu množství dlouhodobých škodlivých účinků na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek, které je třeba dosáhnout pokud možno ve stanovené lhůtě;
7. "výstražnou prahovou hodnotou" hodnota, jejíž překročení znamená, že i krátká expozice dané látce ohrožuje lidské zdraví, a při jejímž dosažení podniknou členské státy okamžitě kroky podle této směrnice;
8. "mezí tolerance" procento mezní hodnoty, o které může být tato hodnota za podmínek stanovených v této směrnici překročena;
9. "oblastí" členskými státy vymezená část jejich státního území;
10. "aglomerací" oblast s více než 250000 obyvateli nebo, je-li počet obyvatel roven 250000 nebo nižší, s takovou hustotou obyvatel na km2, která je pro členské státy dostatečným důvodem k posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší.
Článek 3
Uplatňování a odpovědnost
Členské státy pověří uplatňováním této směrnice příslušné orgány a subjekty na patřičné úrovni, které jsou odpovědné za:
- uplatňování této směrnice,
- posuzování kvality vnějšího ovzduší,
- schvalování měřicích mechanismů a přístrojů (metod, vybavení, sítí, laboratoří),
- zajištění přesnosti měření pomocí měřicích přístrojů a kontroly dodržování přesnosti těchto přístrojů, zejména prostřednictvím interních kontrol jakosti prováděných mimo jiné v souladu s požadavky evropských norem pro zabezpečení jakosti,
- analýzu metod posuzování,
- koordinaci Komisí organizovaných programů Společenství pro zabezpečování jakosti na jejich území.
Členské státy zpřístupní veřejnosti informace podle prvního pododstavce zároveň s jejich předáním Komisi.
Článek 4
Stanovení mezních hodnot a výstražných prahových hodnot pro vnější ovzduší
1. Komise předkládá Radě návrhy na stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot pro znečišťující látky uvedené v příloze I podle tohoto harmonogramu:
- pro znečišťující látky 1 až 5 nejpozději do 31. prosince 1996,
- pro ozon v souladu s článkem 8 směrnice 92/72/EHS,
- pro znečišťující látky 7 a 8 nejpozději do 31. prosince 1997,
- pro znečišťující látky 9 až 13 co nejdříve, ale nejpozději do 31. prosince 1999.
Při stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot se zohledňují faktory, jejichž orientační výčet je uveden v příloze II.
Pokud jde o ozon, budou uvedené návrhy brát v úvahu specifické mechanismy tvorby této znečišťující látky a v této souvislosti budou moci stanovit cílové nebo mezní hodnoty.
Dojde-li k překročení cílové hodnoty stanovené pro ozon, členské státy informují Komisi o opatřeních přijatých k jejímu opětovnému dosažení.
Na základě této informace Komise posoudí, zda jsou nezbytná dodatečná opatření na úrovni Společenství, a v případě potřeby předloží návrhy Radě.
Co se týče jiných znečišťujících látek, Komise předloží Radě návrhy na stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot, ukáže-li se na základě vědeckého pokroku a s ohledem na kritéria stanovená v příloze III, že je ve Společenství nezbytné zabraňovat a předcházet škodlivým účinkům uvedených znečišťujících látek na lidské zdraví nebo životní prostředí jako celek nebo tyto škodlivé účinky omezovat.
2. Komise odpovídá za přezkoumání údajů, na jejichž základě byly stanoveny mezní hodnoty a výstražné prahové hodnoty uvedené v odstavci 1, přičemž vezme v úvahu aktuální výsledky vědeckého výzkumu v oblasti životního prostředí a epidemiologie, stejně jako aktuální vývoj v oblasti metrologie.
3. Společně se stanovením mezních hodnot a výstražných prahových hodnot se stanovují také kritéria a metody pro:
a) měření používaná při uplatňování právních předpisů podle odstavce 1:
- výběr míst odběru vzorků,
- minimální počet míst odběru vzorků,
- referenční metody a způsoby odběru vzorků;
b) používání jiných metod posuzování kvality vnějšího ovzduší, zvláště modelování:
- prostorové rozlišení pro modelování a metody objektivního hodnocení,
- referenční metody modelování.
Tato kritéria a metody se stanovují pro každou znečišťující látku s ohledem na velikost aglomerací nebo na hodnoty znečišťujících látek v posuzovaných oblastech.
4. S ohledem na skutečné hodnoty příslušné znečišťující látky při stanovení mezních hodnot, jakož i na čas potřebný k provedení opatření za účelem zlepšení kvality vnějšího ovzduší, může Rada pro mezní hodnotu rovněž stanovit přechodnou mez tolerance.
Tato mez bude snižována podle pravidel, jež budou určena pro každou znečišťující látku tak, aby bylo dosaženo mezní hodnoty nejpozději do konce období, které bude pro každou znečišťující látku stanoveno současně se stanovením mezní hodnoty.
5. V souladu se Smlouvou přijme Rada právní předpisy podle odstavce 1 a ustanovení podle odstavců 3 a 4.
6. Přijme-li členský stát přísnější opatření, než jaká jsou uvedena v předpisech podle odstavce 5, uvědomí o těchto opatřeních Komisi.
7. Hodlá-li členský stát stanovit mezní hodnoty nebo výstražné prahové hodnoty pro znečišťující látky, které nejsou uvedeny v příloze I a na které se nevztahují předpisy Společenství o kvalitě vnějšího ovzduší ve Společenství, uvědomí včas Komisi o svém záměru.
Komise poskytne včas odpověď na otázku, zda je nutno přijímat na úrovni Společenství opatření podle kritérií v příloze III.
Článek 5
Předběžné posouzení kvality vnějšího ovzduší
Členské státy, které nedisponují reprezentativními hodnotami znečišťujících látek naměřenými pro všechny oblasti a aglomerace, provedou sérii reprezentativních měření, šetření nebo posouzení, aby měly včas k dispozici údaje nezbytné k uplatňování předpisů podle čl. 4 odst. 1.
Článek 6
Posuzování kvality vnějšího ovzduší
1. Po stanovení mezních hodnot a výstražných prahových hodnot bude v souladu s tímto článkem posuzována kvalita vnějšího ovzduší na celém území členských států.
2. V souladu s kritérii v čl. 4 odst. 3 je měření příslušných znečišťujících látek podle čl. 4 odst. 3 povinné v těchto oblastech:
- v aglomeracích ve smyslu čl. 2 odst. 10,
- v oblastech, v nichž se hodnoty pohybují mezi mezními hodnotami a hodnotami stanovenými v odstavci 3,
- v jiných oblastech, v nichž hodnoty přesahují mezní hodnoty.
Stanovená opatření mohou být doplněna metodami modelování s cílem zajištění odpovídajícího množství informací o kvalitě vnějšího ovzduší.
3. K posouzení kvality vnějšího ovzduší lze použít kombinaci měření a modelování, jsou-li hodnoty v určitém reprezentativním období nižší než hodnota, která je nižší než mezní hodnota a která má být stanovena v souladu s předpisy přijatými podle čl. 4 odst. 5.
4. Jsou-li hodnoty nižší než hodnota, která má být stanovena v souladu s předpisy přijatými podle čl. 4 odst. 5, je případně možné použít k posouzení úrovně znečištění pouze modelování nebo odborný odhad. Toto ustanovení se nevztahuje na aglomerace v případě znečišťujících látek, pro které byly stanoveny výstražné prahové hodnoty v souladu s předpisy přijatými podle čl. 4 odst. 5.
5. V místech, kde musí být koncentrace znečišťujících látek měřeny, se měření provádějí na určených místech měření, a to buď kontinuálně, nebo jednorázovým odběrem vzorků; počet měření musí být dostatečný pro stanovení sledovaných hodnot.
Článek 7
Zlepšování kvality vnějšího ovzdušíObecné požadavky
1. Členské státy učiní nezbytná opaření k zajištění dodržování mezních hodnot.
2. Opatření činěná k dosažení cílů této směrnice:
a) zohledňují integrovaný přístup k ochraně ovzduší, vody a půdy;
b) nejsou v rozporu s právem Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci;
c) nemají žádné významné nepříznivé účinky na životní prostředí v ostatních členských státech.
3. Členské státy vypracují akční plány, v nichž uvedou krátkodobá opatření, která mají být přijata v případě rizika překročení mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot s cílem snížení tohoto rizika a zkrácení doby trvání takové situace.
V některých případech mohou uvedené plány stanovit opatření na kontrolu a v nezbytném případě i na pozastavení činností, které přispívají k překračování mezních hodnot, včetně provozu motorových vozidel.
Článek 8
Opatření pro oblasti, v nichž hodnoty překračují mezní hodnotu
1. Členské státy vypracují seznam oblastí a aglomerací, v nichž hodnoty jedné nebo několika znečišťujících látek překračují součet mezní hodnoty a meze tolerance.
Nebyla-li pro určitou znečišťující látku stanovena mez tolerance, postupuje se v oblastech a aglomeracích, v nichž hodnota uvedené znečišťující látky překračuje mezní hodnotu, stejným způsobem jako v oblastech a aglomeracích uvedených v prvním pododstavci a na tyto oblasti a aglomerace se vztahují odstavce 3, 4 a 5.
2. Členské státy vypracují seznam oblastí a aglomerací, v nichž se hodnoty jedné nebo několika znečišťujících látek pohybují mezi mezní hodnotou a součtem mezní hodnoty a meze tolerance.
3. Pro oblasti a aglomerace uvedené v odstavci 1 přijmou členské státy opatření k zajištění vypracování nebo uplatňování plánu či programu, na jehož základě bude ve stanovené lhůtě dosaženo mezní hodnoty.
Uvedený plán nebo program musí být zpřístupněn veřejnosti a musí obsahovat přinejmenším informace vyjmenované v příloze IV.
4. Pro oblasti a aglomerace uvedené v odstavci 1, v nichž je hodnota více než jedné znečišťující látky vyšší než mezní hodnoty, vypracují členské státy integrovaný plán zahrnující všechny takové znečišťující látky.
5. Komise pravidelně kontroluje plnění plánů nebo programů předložených podle odstavce 3 posuzováním dosaženého pokroku a trendů v oblasti znečištění ovzduší.
6. Pokud následkem významného znečištění vzniklého v jiném členském státě hodnota znečišťující látky překročí nebo hrozí překročit součet mezní hodnoty a meze tolerance nebo případně výstražnou prahovou hodnotu, musí dané členské státy vzniklou situaci vzájemně konzultovat a hledat řešení.
Komise se může těchto konzultací účastnit.
Článek 9
Požadavky pro oblasti, v nichž jsou hodnoty nižší než mezní hodnota
Členské státy vypracují seznam oblastí a aglomerací, v nichž jsou hodnoty znečišťujících látek nižší než mezní hodnoty.
Členské státy udržují hodnoty znečišťujících látek v těchto oblastech a aglomeracích pod mezními hodnotami a usilují o zachování nejlepší možné kvality vnějšího ovzduší v souladu s udržitelným rozvojem.
Článek 10
Opatření v případě překročení výstražných prahových hodnot
Dojde-li k překročení výstražných prahových hodnot, členské státy zabezpečí přijetí nezbytných opatření k informování veřejnosti (např. prostřednictvím rozhlasu, televize a tisku).
Členské státy také zasílají Komisi předběžné informace o naměřených hodnotách a délce trvání případů zvýšeného znečištění, a to nejpozději tři měsíce od jejich výskytu.
Seznam základních údajů, které mají být poskytnuty veřejnosti, bude vypracován současně se stanovením výstražných prahových hodnot.
Článek 11
Předávání informací a zpráv
Poté, co Rada přijme první návrh podle první odrážky čl. 4 odst. 1:
1. členské státy oznámí Komisi příslušné orgány, laboratoře a subjekty podle článku 3 a
a) v souvislosti s oblastmi podle čl. 8 odst. 1:
i) informují Komisi o výskytu hodnot překračujících součet mezní hodnoty a meze tolerance, o dnech nebo obdobích, kdy byly uvedené hodnoty naměřeny, a o hodnotách zaznamenaných v průběhu devíti měsíců následujících po skončení každého roku.
Nebyla-li pro určitou znečišťující látku stanovena mez tolerance, postupuje se v oblastech a aglomeracích, v nichž hodnota uvedené znečišťující látky překračuje mezní hodnotu, stejným způsobem jako v oblastech a aglomeracích uvedených v prvním pododstavci;
ii) informují Komisi o příčinách každého zaznamenaného případu v průběhu devíti měsíců následujících po skončení každého roku;
iii) zasílají Komisi plány nebo programy podle čl. 8 odst. 3 nejpozději dva roky od konce roku, v jehož průběhu byly dané hodnoty naměřeny;
iv) informují Komisi každé tři roky o stavu plnění plánu nebo programu;
b) zasílají Komisi každoročně, ale nejpozději devět měsíců od konce každého roku, seznam oblastí a aglomerací podle čl. 8 odst. 1 a 2 a článku 9;
c) zasílají Komisi v rámci zprávy za příslušný úsek péče o životní prostředí podle článku 4 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [9], každé tři roky a nejpozději devět měsíců od konce každého tříletého období souhrnné informace o hodnotách naměřených nebo případně vyhodnocených v oblastech a aglomeracích podle článků 8 a 9;
d) informují Komisi o používaných metodách předběžného posouzení kvality ovzduší podle článku 5.
2. Komise zveřejňuje:
a) každoročně seznam oblastí a aglomerací podle čl. 8 odst. 1;
b) každé tři roky zprávu o kvalitě vnějšího ovzduší ve Společenství.
Tato zpráva obsahuje souhrnné informace získané prostřednictvím mechanismu výměny informací mezi Komisí a členskými státy.
3. Komise bude při sestavování zprávy podle odst. 2 písm. b) podle potřeby využívat odborné zázemí Evropské agentury pro životní prostředí.
Článek 12
Výbor a funkce výboru
1. Změny nezbytné k přizpůsobení kritérií a metod podle čl. 4 odst. 2, pravidel předávání informací poskytovaných na základě článku 11, jakož i dalších úkolů uvedených v předpisech přijatých podle čl. 4 odst. 3 vědeckotechnickému pokroku se přijímají v souladu s postupem stanoveným v odstavci 2 tohoto článku.
Uvedené přizpůsobení nesmí přímo ani nepřímo způsobit změnu mezních hodnot ani výstražných prahových hodnot.
2. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 13
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců po vstupu této směrnice v platnost, co se týče předpisů týkajících se článků 1 až 4 a 12 a příloh I, II, III a IV, a nejpozději ke dni, od něhož se použijí předpisy podle čl. 4 odst. 5, co se týče předpisů týkajících se ostatních článků.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění směrnice Rady 76/432/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí 88/297/EHS [2], a zejména na články 12 a 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zkoušky brzdění se mohou zdokonalit nahrazením středního zpomalení vzorcem definujícím brzdnou dráhu jako funkci rychlosti; že takovou změnu budou následovat další změny, jejichž cílem je zlepšení bezpečnosti traktorů a konstrukčních částí, které jsou v činnosti při užívání traktorů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice Rady 76/432/EHS [3] se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1997 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení traktorů do provozu
z důvodů týkajících se jejich brzdových zařízení, pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 76/432/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. března 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ traktoru z důvodů týkajících se brzdových zařízení, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/432/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 2. října 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/389/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se odtahových úchytů motorových vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/389/EHS ze dne 17. května 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se odtahových úchytů motorových vozidel [1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 77/389/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS [2] naposledy pozměněnou směrnicí 96/27/ES [3]; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 77/389/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že se tyto změny týkají pouze správních ustanovení obsažených ve směrnici 77/389/EHS; že proto není nutné rušit schválení typu, která již byla podle směrnice 77/389/EHS udělena, ani bránit registraci, prodeji a uvedení do provozu nových vozidel, kterým bylo toto schválení typu uděleno;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Články směrnice 77/389/EHS se mění takto:
- poslední slova v článku 1 se nahrazují slovy "…s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů.",
- v článku 2 se slova "v příloze" nahrazují slovy "v příloze II",
- v článku 3 se slova "v příloze" nahrazují slovy "v příloze II",
- v článku 4 se slovo "přílohy" nahrazuje slovem "příloh".
2. Příloha směrnice 77/389/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Od 1. října 1997 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se jeho odtahových úchytů, pokud tento typ nesplňuje požadavky směrnice 77/389/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší platnost schválení typu, která již byla udělena podle směrnice 77/389/EHS, ani nebrání rozšíření těchto schválení typu v souladu s podmínkami stanovenými směrnicí, podle které byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 14. října 1996, kterou se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/51/ES [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že obsah jejích příloh musí být neustále přizpůsobován vývoji vědecko-technických poznatků; že přílohy byly konsolidovány směrnicí Komise 91/248/EHS [3];
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byla úspěšně testována nová užití doplňkových látek náležejících ke skupině kokcidiostatik a jiných léčebných látek; že do doby, než budou povolena na úrovni Společenství, by tato nová užití měla být prozatímně povolena na vnitrostátní úrovni;
vzhledem k tomu, že černobylská havárie způsobila radioaktivní spad cesia, který kontaminoval pícniny v některých oblastech severní Evropy; že za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat a zavedení preventivních opatření v boji proti znečištění nuklidy radioaktivního cesia by měla být zavedena nová skupina doplňkových látek, označená jako "radionuklidní pojiva"; že nová doplňková látka náležející k této skupině, která umožňuje snížení absorbce nuklidů cesia zvířaty, byla úspěšně testována v některých členských státech; že tato nová doplňková látka by měla být prozatímně povolena na vnitrostátní úrovni do doby, než bude povolena na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že dosud nebyl dokončen výzkum některých doplňkových látek, které jsou uvedeny v příloze II a mohou být proto povoleny na vnitrostátní úrovni; že z tohoto důvodu musí být doba povolení těchto látek na určitou dobu prodloužena;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 70/524/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupy stanovenými v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že Společenství postupně zavádělo společnou politiku letecké dopravy s cílem dobudovat vnitřní trh v souladu s článkem 7a Smlouvy jako trvalý příspěvek k podpoře hospodářského a sociálního pokroku;
(2) vzhledem k tomu, že cílem článku 59 Smlouvy je odstranit omezování volného pohybu služeb ve Společenství; že v souladu s článkem 61 Smlouvy musí být tohoto cíle dosaženo v rámci společné dopravní politiky;
(3) vzhledem k tomu, že na základě nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 [4], (EHS) č. 2408/92 [5] a (EHS) č. 2409/92 [6] bylo tohoto cíle dosaženo s ohledem na služby letecké dopravy jako takové;
(4) vzhledem k tomu, že služby pozemního odbavování jsou zásadní pro řádné provozování letecké dopravy a že tvoří podstatný příspěvek k účinnému využívání infrastruktury letecké dopravy;
(5) vzhledem k tomu, že otevírání přístupu na trh pozemního odbavování by mělo pomáhat snížit provozní náklady leteckých společností a zlepšit kvalitu jejich služeb poskytovaných uživatelům letišť;
(6) vzhledem k tomu, že na základě zásady subsidiarity je nezbytné, aby se přístup na trh pozemního odbavování uskutečňoval v rámci Společenství, přičemž by členským státům bylo umožněno brát v úvahu zvláštní povahu tohoto odvětví;
(7) vzhledem k tomu, že Komise ve sdělení z června 1994 nazvaném "Cesta k rozvoji civilního letectví v Evropě" vyjádřila svůj záměr podniknout před koncem roku 1994 iniciativu k zajištění přístupu na trh pozemního odbavování na letištích Společenství; že Rada v usnesení ze dne 24. října 1994 o stavu evropského civilního letectví [7] potvrdila potřebu brát ohled na nezbytné potřeby spojené se situací letišť při otevírání trhů;
(8) vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 14. února 1995 o evropském civilním letectví [8] znovu vyjádřil svůj zájem respektovat vliv přístupu na trh pozemního odbavování na zaměstnanost a bezpečnostní podmínky na letištích Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že svobodný přístup na trh pozemního odbavování je v souladu s efektivním provozem na letištích Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že svobodný přístup na trh pozemního odbavování musí být zaváděn postupně a přizpůsobován požadavkům odvětví;
(11) vzhledem k tomu, že pro určité kategorie služeb pozemního odbavování může být přístup na trh a odbavování vlastními silami v rozporu s předpisy týkajícími se spolehlivosti, bezpečnosti, kapacity a disponibilního prostoru; že je proto nezbytné omezovat počet oprávněných dodavatelů těchto kategorií služeb pozemního odbavování; že by mělo být rovněž umožněno omezovat pozemní odbavování vlastními silami; že v tomto případě musí být kritéria omezování relevantní, objektivní, průhledná a nediskriminující;
(12) vzhledem k tomu, že počet dodavatelů služeb pozemního odbavování je omezen, a proto účinná hospodářská soutěž vyžaduje, aby nejméně jeden z dodavatelů byl nezávislý jak na řídícím orgánu letiště, tak na dominantním dopravci;
(13) vzhledem k tomu, že mají-li letiště vykonávat svou činnost řádně, musí být schopna si vyhradit řízení některých infrastruktur, které je z technických důvodů, stejně jako z důvodů rentability či vlivů na životní prostředí obtížné rozdělit nebo zdvojit; že centralizované řízení těchto infrastruktur však nemůže tvořit překážku k jejich využívání dodavateli pozemních odbavovacích služeb nebo uživateli letiště provádějícími odbavování vlastními silami;
(14) vzhledem k tomu, že v určitých případech mohou být tyto překážky takové, že mohou ospravedlňovat omezení přístupu na trh nebo odbavování vlastními silami, a to v té míře, do jaké jsou tato omezení relevantní, objektivní, průhledná a nediskriminující;
(15) vzhledem k tomu, že cílem těchto odchylek musí být, aby letištní orgány mohly překonat nebo přinejmenším snížit vliv těchto omezení; že tyto odchylky musí schválit Komise ve spolupráci s poradním výborem a udělují se na dobu určitou;
(16) vzhledem k tomu, že má-li být zachována účinná a korektní hospodářská soutěž v případě, že počet poskytovatelů služeb pozemního odbavování je omezen, musí být tito poskytovatelé zvoleni průhledným a nestranným postupem; že výběr poskytovatelů služeb pozemního odbavování by měl být konzultován s uživateli letiště, protože tito uživatelé mají největší zájem na kvalitě a ceně služeb pozemního odbavování, které budou využívat;
(17) vzhledem k tomu, že při výběru oprávněných poskytovatelů služeb pozemního odbavování je nezbytné zajistit zastoupení uživatelů letiště a poradu s nimi, a k tomuto účelu je třeba zřídit výbor složený z jejich zástupců;
(18) vzhledem k tomu, že v souvislosti s výběrem poskytovatelů služeb pozemního odbavování na letišti je za určitých okolností a zvláštních podmínek možné rozšířit závazek veřejné služby na ostatní letiště ve stejné zeměpisné oblasti daného členského státu;
(19) vzhledem k tomu, že řídící orgán letiště může rovněž poskytovat služby pozemního odbavování a prostřednictvím svých rozhodnutí může značně ovlivňovat hospodářskou soutěž mezi poskytovateli služeb pozemního odbavování; že je proto nezbytné, aby v zájmu zachování korektní hospodářské soutěže musela letiště vést zvláštní účty o hospodaření své infrastruktury a svých řídicích činnostech na jedné straně a o poskytování služeb pozemního odbavování na straně druhé;
(20) vzhledem k tomu, že letiště nesmí subvencovat své činnosti pozemního odbavování z výnosů, které vyplývají z jeho úlohy jako správa letiště;
(21) vzhledem k tomu, že stejné požadavky na průhlednost musí být uplatňovány na všechny poskytovatele přející si nabídnout služby pozemního odbavování třetím osobám;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu umožnit letištím plnit jejich funkce řízení infrastruktury a zajišťování bezpečnosti a pořádku v areálu letiště a ochrany životního prostředí a platných sociálních předpisů, musí členské státy moci podřídit poskytování služeb pozemního odbavování schválení; že kritéria pro schválení musí být objektivní, průhledná a nediskriminující;
(23) vzhledem k tomu, že ze stejného důvodu si členské státy musí zachovat pravomoc stanovit a uplatňovat nezbytná pravidla pro řádnou činnost letištní infrastruktury; že tato pravidla musí být úměrná zamýšlenému cíli a nesmějí v praxi omezovat přístup na trh nebo svobodu odbavovat vlastními silami na úroveň nižší, než je stanovena v této směrnici; že tato pravidla musí být v souladu se zásadami objektivity, průhlednosti a nediskriminace;
(24) vzhledem k tomu, že členské státy si musí zachovat pravomoc k zajištění dostatečné úrovně sociální ochrany zaměstnanců podniků, které poskytují služby pozemního odbavování;
(25) vzhledem k tomu, že oprávněným poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letiště oprávněným k odbavování vlastními silami musí být zajištěn přístup k letištním zařízením v míře nezbytné pro výkon jejich práv a k zajištění spravedlivé a korektní hospodářské soutěž; že však tento přístup musí být doprovázen možností vybírat poplatek;
(26) vzhledem k tomu, že je oprávněné, aby se práva uznávaná touto směrnicí vztahovala na poskytovatele služeb pozemního odbavování ze třetích zemí a na uživatele letiště ze třetích zemí pouze pod podmínkou přísné vzájemnosti; že při neexistenci vzájemnosti by členský stát měl být schopen odejmout tato práva dotčených poskytovatelů a uživatelů;
(27) vzhledem k tomu, že opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a že se tento režim dosud nestal použitelným;
(28) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno uplatňování pravidel Smlouvy; že zejména Komise bude pokračovat v zajišťování souladu s těmito pravidly vykonáváním veškerých pravomocí, které jí uděluje článek 90 Smlouvy, bude-li to třeba,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice se vztahuje na každé letiště otevřené pro veřejnou obchodní dopravu umístěné na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, za těchto podmínek:
a) ustanovení čl. 7 odst. 1 týkající se jiných kategorií služeb pozemního odbavování, než které jsou uvedeny v čl. 7 odst. 2, se počínaje 1. lednem 1998 použijí pro veškerá letiště bez ohledu na objem provozu;
b) ustanovení týkající se kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v čl. 7 odst. 2 se počínaje 1. lednem 1998 použijí pro letiště, jejichž roční objem provozu není nižší než 1 milion cestujících nebo 25000 tun nákladu;
c) ustanovení týkající se kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v článku 6 se počínaje 1. lednem 1999 použijí pro letiště,
- jejichž roční objem provozu není nižší než 3 miliony cestujících nebo 75000 nákladu nebo
- jejichž objem provozu nebyl nižší než 2 miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu během období posledních šesti měsíců před 1. dubnem nebo 1. říjnem předchozího roku.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, vztahuje se tato směrnice počínaje 1. lednem 2001 na veškerá letiště otevřená pro veřejnou obchodní dopravu umístěná na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, jejichž roční objem provozu není nižší než 2 miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu.
3. V případě, že letiště dosáhne jednoho z prahů nákladní dopravy uvedených v tomto článku, aniž by dosáhlo odpovídajícího prahu přepravy cestujících, nepoužije se tato směrnice pro kategorie služeb pozemního odbavování vymezené výlučně pro cestující.
4. Komise zveřejní pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství seznam letišť uvedených v tomto článku.
Seznam bude zveřejněn do tří měsíců ode dne výstupu této směrnice v platnost a poté každoročně.
Před 1. červencem každého roku sdělí členské státy Komisi údaje nezbytné k sestavení seznamu.
5. Tato směrnice se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
6. Použitelnost této směrnice pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "letištěm" rozumí jakýkoliv pozemek zvlášť přizpůsobený pro přistávání, vzlet a manévrování letadel, včetně pomocných zařízení souvisejících s provozem a obsluhou letadel, a zařízení potřebná k zajištění obchodních leteckých služeb;
b) "letištním systémem" rozumí dvě nebo více letišť seskupených k obsluze jednoho města nebo aglomerace, jak je uvedeno v příloze II k nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství;
c) "řídícím orgánem letiště" rozumí orgán, který ve spojení s ostatními činnostmi nebo bez vztahu k ostatním činnostem, má podle vnitrostátních právních předpisů za úkol správu a kontrolu letištní infrastruktury, koordinaci a řízení činností různých dopravců přítomných na letišti nebo daného letištního systému;
d) "uživatelem letiště" rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba provozující leteckou přepravu cestujících, pošty nebo nákladu z daného letiště nebo do daného letiště;
e) "pozemním odbavováním" rozumí služby poskytované na letišti uživatelům letiště, jak jsou popsány v příloze;
f) "odbavováním vlastními silami" rozumí stav, kdy si uživatel letiště sám přímo zajišťuje jednu nebo více kategorií služeb pozemního odbavování a neuzavírá žádnou smlouvu jakéhokoliv druhu s třetí osobou pro poskytování těchto služeb; pro účely této definice není za třetí osobu mezi samotnými uživateli letiště považován uživatel, který:
- má většinový podíl u jiného uživatele nebo
- kdy většinový podíl u obou drží jediný subjekt;
g) "poskytovatelem služeb pozemního odbavování" rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba poskytující třetím osobám jednu nebo více kategorií služeb pozemního odbavování.
Článek 3
Řídící orgán letiště
1. Je-li letiště nebo letištní systém řízeno a provozováno, nikoliv jen jedním orgánem, ale více samostatnými orgány, je pro účely této směrnice každý z těchto orgánů považován za součást řídícího orgánu letiště.
2. Obdobně je-li pro několik letišť či letištních systémů zřízen pouze jediný řídící orgán, je každé z těchto letišť či letištních systémů pro účely této směrnice považováno za samostatné.
3. Jestliže řídící orgány letišť podléhají dozoru nebo kontrole vnitrostátního orgánu veřejné moci, je tento orgán v rámci svých právních povinností povinen zajistit uplatňování této směrnice.
Článek 4
Oddělení účtů
1. Jestliže řídící orgán letiště nebo uživatel letiště nebo poskytovatel služeb pozemního odbavování poskytuje služby pozemního odbavování, musí účty ze své činnosti pozemního odbavování důsledně oddělovat od účtů ostatních činností, a to v souladu s běžnou obchodní praxí.
2. Nezávislý revizor jmenovaný členským státem musí zkontrolovat, zda se provádí oddělování účtů.
Revizor rovněž kontroluje, zda nedochází k finančním tokům mezi činnostmi řídícího orgánu jako letištní správy a jeho činnostmi pozemního odbavování.
Článek 5
Výbor uživatelů letiště
1. Nejpozději do dvanácti měsíců po vstupu této směrnice v platnost zajistí členské státy, aby byl pro každé dotčené letiště zřízen výbor zástupců uživatelů letiště nebo organizací zastupujících uživatele letiště.
2. Všichni uživatelé letiště mají právo být zastoupeni v tomto výboru nebo, jestliže si to přejí, být zastoupeni ve výboru organizací, kterou pro tento účel určí.
Článek 6
Pozemní odbavování pro třetí osoby
1. V souladu s úpravou stanovenou v článku 1 přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění svobodného přístupu poskytovatelů služeb pozemního odbavování na trh tak, aby mohly poskytovat služby pozemního odbavování třetím osobám.
Členské státy mají právo požadovat, aby poskytovatelé služeb pozemního odbavování byli usazeni ve Společenství.
2. Členské státy mohou omezit počet poskytovatelů oprávněných poskytovat tyto kategorie služeb pozemního odbavování:
- odbavování zavazadel,
- manipulace na rampě,
- manipulace s pohonnými hmotami a oleji,
- odbavování nákladu a pošty, co se týká fyzické manipulace s nákladem a poštou mezi letištním terminálem a letadlem při příletu, odletu nebo v tranzitu.
3. Kromě toho počínaje 1. lednem 2001 nejméně jeden z oprávněných poskytovatelů nesmí být přímo či nepřímo kontrolován
- řídícím orgánem letiště, ani
- kterýmkoliv uživatelem letiště, který přepravil více než 25 % cestujících a nákladu zaznamenaných na letišti během roku předcházejícímu rok, kdy byli tito poskytovatelé vybíráni, ani
- subjektem kontrolujícím přímo nebo nepřímo daný řídící orgán nebo daného uživatele nebo subjektem přímo či nepřímo kontrolovaným tímto řídícím orgánem nebo uživatelem letiště.
Do 1. červenci 2000 však může členský stát požádat, aby povinnost uvedená v tomto odstavci byla odložena do 31. prosince 2002.
Komise ve spolupráci s výborem zmíněným v článku 10 tuto žádost prošetří a může s ohledem na vývoj v odvětví, a zejména stav na letištích srovnatelných co do objemu a struktury dopravy, rozhodnout o udělení souhlasu s uvedenou žádostí.
4. Jestliže v souladu s odstavcem 2 členské státy omezí počet oprávněných poskytovatelů, nesmějí tyto členské státy bránit uživateli letiště, ať již je mu přidělena kterákoliv jeho část, aby si vybral ve vztahu ke každé kategorii služeb pozemního odbavování postižené omezením nejméně mezi dvěma poskytovateli služeb pozemního odbavování za podmínek stanovených v odstavcích 2 a 3.
Článek 7
Odbavování vlastními silami
1. V souladu s úpravou stanovenou v článku 1 přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění svobody odbavování vlastními silami.
2. Nicméně členské státy si mohou vyhradit udělení práva na odbavování vlastními silami ne méně než dvěma uživatelům letiště za předpokladu, že budou vybráni na základě relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminujících kritérií. Jedná se o tyto kategorie služeb pozemního odbavování:
- odbavování zavazadel,
- manipulace na rampě,
- manipulace s pohonnými hmotami a oleji,
- odbavování nákladu a pošty, co se týká fyzické manipulace s nákladem a poštou mezi letištním terminálem a letadlem při příletu, odletu nebo v tranzitu.
Článek 8
Centralizované infrastruktury
1. Bez ohledu na použitelnost článků 6 a 7 mohou členské státy pro určitý řídící orgán letiště nebo pro jiný orgán řízení vyhradit řízení centralizovaných infrastruktur užívaných pro poskytování služeb pozemního odbavování, jejichž složitost, náklady nebo vliv na životní prostředí neumožňují rozdělení nebo zdvojování služeb, jako je třídění zavazadel, odmrazování, čištění vody a rozdělování pohonných hmot.
Mohou stanovit, že pro poskytovatele služeb pozemního odbavování a uživatele letišť provádějících odbavování vlastními silami je užívání těchto infrastruktur povinné.
2. Členské státy zajistí, aby řízení těchto infrastruktur bylo průhledné, objektivní a nediskriminující a aby v mezích stanovených touto směrnicí zejména nebránilo přístupu poskytovatelům nebo uživatelům letišť provádějícím odbavování vlastními silami.
Článek 9
Odchylky
1. Jestliže zvláštní omezení disponibilního prostoru nebo kapacity vznikající zejména z míry dopravního zahlcení a míry využívání areálu letiště znemožňují otevření trhu nebo provádění odbavování vlastními silami v míře stanovené v této směrnici, může se dotyčný členský stát rozhodnout:
a) omezit na celém letišti nebo na jeho části pro jednu či dvě kategorie služeb pozemního odbavování, jiných než zmíněných v čl. 6 odst. 2 počet poskytovatelů; v tom případě se použije čl. 6 odst. 2 a 3;
b) vyhradit pro jediného poskytovatele jednu či více kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v čl. 6 odst. 2;
c) vyhradit odbavování vlastními silami pro omezený počet uživatelů letiště pro kategorie služeb pozemního odbavování jiných než zmíněných v čl. 7 odst. 2 za předpokladu, že tito uživatelé budou vybráni na základě relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminujících kritérií;
d) pro kategorie služeb pozemního odbavování uvedené v čl. 7 odst. 2 zakázat odbavování vlastními silami nebo je omezit na jediného uživatele letiště.
2. Veškeré odchylky, o kterých bylo rozhodnuto podle odstavce 1, musí obsahovat:
a) přesné určení kategorie nebo kategorií služeb pozemního odbavování, pro které je udělena odchylka, a zvláštní omezení disponibilního prostoru nebo kapacity, které tuto odchylku odůvodňují;
b) plán vhodných opatření k překonání těchto omezení.
Kromě toho odchylky nesmějí
i) nepřiměřeně poškozovat cíle této směrnice,
ii) vyvolávat narušování hospodářské soutěže mezi poskytovateli služeb pozemního odbavování a uživateli letiště provádějícími odbavování vlastními silami,
iii) trvat déle, než je nutné.
3. Členské státy oznámí Komisi veškeré odchylky, které udělí na základě odstavce 1, a důvody pro tyto odchylky, a to nejméně tři měsíce před nabytím účinnosti těchto odchylek.
Komise zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství souhrn těchto rozhodnutí, které jí byly oznámeny, a vyzve dotčené osoby k vyjádření.
4. Komise důkladně prozkoumá rozhodnutí o odchylkách předložená členskými státy.
Za tímto účelem Komise provede podrobný rozbor situace a vypracuje studii o vhodných opatřeních předložených členskými státy a ověří, zda údajná omezení existují a zda není možné otevřít trh nebo provádět odbavování vlastními silami v míře stanovené touto směrnicí.
5. Návazně na tento průzkum a po konzultaci s dotyčnými členskými státy Komise může schválit rozhodnutí členského státu, nebo je odmítnout, jestliže má za to, že nebyla prokázána existence údajných omezení nebo že nejsou tak vážná, aby ospravedlňovala výjimku.
Po konzultaci s daným členským státem Komise může rovněž požadovat od členského státu, aby změnil rozsah odchylek nebo je omezil na ty části letiště či letištního systému, kde bylo prokázáno, že údajná omezení existují.
Komise rozhodne nejpozději do tří měsíců po oznámení členského státu a toto rozhodnutí je zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
6. Doba trvání odchylky udělené členským státem v souladu s odstavcem 1 nesmí překročit tři roky, kromě odchylek udělených podle odst.
1 písm. b). Nejpozději do tří měsíců před koncem této lhůty musí členský stát k jakékoliv žádosti o odchylku přijmout nové rozhodnutí, které je rovněž předmětem postupu stanoveného v tomto článku.
Doba trvání odchylky podle odst. 1 písm. b) nesmí překročit dva roky.
Na základě odstavce 1 však členský stát může požádat, aby tato lhůta byla jednou prodloužena o dva roky.
O této žádosti Komise rozhodne po konzultaci s výborem uvedeným v článku 10.
Článek 10
Poradní výbor
1. Komisi je nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor radí Komisi při uplatňování článku 9.
3. Komise dále může s výborem konzultovat jakoukoliv jinou věc týkající se uplatňování této směrnice.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Výběr poskytovatelů
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro uspořádání postupu výběru poskytovatelů oprávněných k poskytování služeb pozemního odbavování na letišti, kde je počet těchto poskytovatelů omezen, jak je pro jednotlivé případy stanoveno v čl. 6 odst. 2 nebo v článku 9. Tento postup musí vyhovovat těmto zásadám:
a) V případě, že členské státy stanoví standardní předpoklady nebo technické podmínky, kterým mají poskytovatelé služeb pozemního odbavování vyhovovat, musí být tyto předpoklady či technické podmínky stanoveny po poradě s výborem uživatelů letiště.
Výběrová kritéria stanovená ve standardních předpokladech nebo technických podmínkách musí být relevantní, objektivní, průhledná a nediskriminující.
Poté co uvědomí Komisi, může dotyčný členský stát zahrnout mezi standardní předpoklady nebo technické podmínky, kterým musí poskytovatelé služeb pozemního odbavování vyhovovat, závazek veřejné služby týkající se letiště obsluhujícího okrajové nebo rozvíjející se regiony, které jsou součástí jeho území a které nesouvisejí s obchodními zájmy, ale jsou zásadně důležité pro dotyčný členský stát.
b) Musí být vypsáno nabídkové řízení a zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství a na toto oznámení může každý poskytovatel služeb pozemního odbavování mající zájem odpovědět.
c) Poskytovatelé služeb pozemního odbavování jsou vybíráni:
i) po poradě řídícího orgánu letiště s výborem uživatelů letiště a za předpokladu, že řídící orgán letiště
- neposkytuje podobné služby pozemního odbavování,
- nemá přímou ani nepřímou kontrolu nad kterýmkoliv podnikem poskytujícím tyto služby,
- nemá účast v žádném takovém podniku,
ii) ve všech ostatních případech příslušnými orgány členských států, které jsou nezávislé na řídícím orgánu dotyčného letiště a které se nejprve poradí s výborem uživatelů letiště a řídícím orgánem letiště.
d) Poskytovatelé služeb pozemního odbavování jsou vybíráni na dobu nejméně sedmi let.
e) Jestliže poskytovatel služeb pozemního odbavování zastaví svou činnost před koncem doby, na kterou byl vybrán, musí být nahrazen stejným postupem.
2. Jestliže je počet poskytovatelů služeb pozemního odbavování omezen v souladu s čl. 6 odst. 2 nebo článkem 9, může řídící orgán letiště sám poskytovat služby pozemního odbavování, aniž by podléhal výběrovému postupu stanovenému v odstavci 1. Rovněž může pověřit některý podnik poskytováním služeb pozemního odbavování na dotyčném letišti, aniž by tento podnik musel být podroben uvedenému postupu výběru,
- jestliže přímo nebo nepřímo tento podnik kontroluje nebo
- jestliže nad ním má tento podnik přímou nebo nepřímou kontrolu.
3. Řídící orgán letiště musí informovat výbor uživatelů letiště o rozhodnutích přijatých podle tohoto článku.
Článek 12
Ostrovní letiště
V souvislosti s výběrem poskytovatelů služeb pozemního odbavování na letišti v souladu s článkem 11 může členský stát rozšířit závazek veřejné služby na jiná letiště v tomto členském statě, pokud
- jsou tato letiště umístěna na ostrovech ve stejné zeměpisné oblasti a
- každé z těchto letišť vykazuje objem provozu nejméně 100000 cestujících ročně a
- toto rozšíření je schváleno Komisí po konzultaci s výborem zmíněným v článku 10.
Článek 13
Porady
Členské státy zajistí, aby k uplatňování této směrnice byla uspořádána povinná porada mezi řídícím orgánem letiště, výborem uživatelů letiště a podnikem poskytujícím služby pozemního odbavování.
Tato porada musí mimo jiné zahrnovat cenu těch služeb pozemního odbavování, na které byla udělena odchylka v souladu s čl. 9 odst.
1 písm. b), a organizaci poskytování těchto služeb. Tyto porady se pořádají nejméně jednou za rok.
Článek 14
Schválení
1. Členské státy mohou podmínit činnost pozemního odbavování poskytovatele služeb pozemního odbavování nebo uživatele provádějícího odbavování na letišti vlastními silami schválením veřejným orgánem nezávislým na řídícím orgánu letiště.
Kritéria pro tento souhlas se týkají zdravé finanční situace a dostatečného pojistného krytí, bezpečnostních zařízení, letadel, techniky a osob, stejně jako ochrany životního prostředí a souladu s příslušnými právními předpisy v sociální oblasti.
Kritéria musí vyhovovat těmto zásadám:
a) musí být uplatňována nediskriminujícím způsobem na různé poskytovatele služeb pozemního odbavování a uživatele letiště;
b) musí být přiměřená sledovanému cíli;
c) nesmějí v praxi omezovat přístup na trh nebo svobodu odbavovat vlastními silami na úroveň nižší, než je stanovena touto směrnicí.
Tato kritéria se zveřejňují a poskytovatel služeb pozemního odbavování nebo uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami musí být o postupu schvalování předem informováni.
2. Schválení může být zamítnuto nebo odejmuto jen tehdy, jestliže poskytovatel služeb pozemního odbavování nebo uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami z důvodu vlastní činnosti nevyhovuje kritériím uvedeným v odstavci 1.
Důvody pro zamítnutí nebo odejmutí musí být dotyčnému poskytovateli nebo dotyčnému uživateli a řídícímu orgánu letiště sděleny.
Článek 15
Pravidla chování
Na základě návrhu řídícího orgánu letiště může členský stát, kde je to vhodné,
- zakázat poskytovateli služeb pozemního odbavování nebo uživateli letiště poskytovat služby pozemního odbavování nebo odbavovat vlastními silami, jestliže tento poskytovatel nebo uživatel nevyhoví pravidlům stanoveným pro zajištění řádné činnosti letiště.
Tato pravidla musí vyhovovat těmto zásadám:
a) musí být uplatňována nediskriminujícím způsobem pro různé poskytovatele služeb pozemního odbavování nebo uživatele letiště;
b) musí být přiměřená sledovanému cíli;
c) nesmějí v praxi omezovat přístup na trh nebo svobodu odbavovat vlastními silami na úroveň nižší, než je stanovena touto směrnicí,
- zejména požadovat, aby se poskytovatelé služeb pozemního odbavování na letišti účastnili poctivým a nediskriminujícím způsobem plnění závazků veřejné služby stanovených vnitrostátními právními předpisy, včetně závazku zajišťovat trvalé služby.
Článek 16
Přístup k zařízením
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby poskytovatelé služeb pozemního odbavování a uživatelé letiště přející si odbavovat vlastními silami měli přístup k letištním zařízením v nezbytné míře umožňující jim provádět své činnosti.
Jestliže řídící orgán letiště nebo případně veřejný orgán nebo jakýkoliv jiný orgán spravující tato zařízení uloží podmínky tohoto přístupu, musí být tyto podmínky relevantní, objektivní, průhledné a nediskriminující.
2. Prostor, který je k dispozici k pozemnímu odbavování na letišti, musí být rozdělen mezi různé poskytovatele služeb pozemního odbavování a uživatele letiště provádějící odbavování vlastními silami, včetně nových uchazečů v této oblasti, v míře nezbytné pro vykonávání jejich práv a k umožnění účinné a korektní hospodářské soutěže na základě relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminujících pravidel a kritérií.
3. Jestliže přístup k letištním zařízením zahrnuje vybírání poplatků, musí být tyto poplatky určeny podle relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminujících kritérií.
Článek 17
Spolehlivost a bezpečnost
Touto směrnicí nejsou v žádném případě dotčeny práva a povinnosti členských států týkající se veřejného pořádku, spolehlivosti a bezpečnosti na letištích.
Článek 18
Sociální ochrana a ochrana životního prostředí
Aniž je dotčeno uplatňování této směrnice, mohou členské státy v souladu s ostatními právními předpisy Společenství přijmout nezbytná opatření k zajištění ochrany práv pracujících a ochrany životního prostředí.
Článek 19
Soulad s vnitrostátními předpisy
Poskytovatel služeb pozemního odbavování na letišti v členském státě je povinen dodržovat vnitrostátní právní předpisy slučitelné s právem Společenství.
Článek 20
Vzájemnost
1. Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky Společenství, může členský stát v souladu s právem Společenství zcela nebo částečně pozastavit povinnosti plynoucí z této směrnice ve vztahu k poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letiště z třetí země, kdykoliv se zdá, že třetí země ve vztahu k přístupu na trh pozemního odbavování nebo odbavování vlastními silami:
a) nezachází právně nebo fakticky s poskytovateli služeb pozemního odbavování z členských států a s uživateli letišť z členských států provádějícími odbavování vlastními silami způsobem srovnatelným se způsobem, jakým členské státy zacházejí s poskytovateli služeb pozemního odbavování z této třetí země a uživateli letišť z této třetí země provádějícími odbavování vlastními silami, nebo
b) neposkytují právně nebo fakticky poskytovatelům služeb pozemního odbavování z členských států a uživatelům letišť z členských států provádějícím odbavování vlastními silami národní zacházení nebo
c) poskytuje poskytovatelům služeb pozemního odbavování z třetích zemí a uživatelům letišť z třetích zemí příznivější podmínky než poskytovatelům služeb pozemního odbavování z členských států a uživatelům letišť z členských států provádějícím odbavování vlastními silami.
2. Dotyčný členský stát sdělí Komisi jakékoliv pozastavení nebo odvolání práv a povinností.
Článek 21
Právo na opravný prostředek
Členské státy nebo případně řídící orgány letišť musí zajistit, aby kterákoliv osoba, která prokáže oprávněný zájem, měla právo podat opravný prostředek proti rozhodnutím nebo jednotlivým opatřením přijatým v souladu s čl. 7 odst. 2 a články 11 až 16.
Musí být umožněno podat opravný prostředek u vnitrostátního soudu nebo u jiného orgánu veřejné moci, než je řídící orgán dotyčného letiště, a případně u veřejného orgánu, který tento orgán řídí.
Článek 22
Informační zpráva a revize
Členské státy sdělí Komisi informace, které Komise potřebuje, aby mohla vypracovat zprávu o uplatňování této směrnice.
Tato zpráva spolu s případnými návrhy na revizi této směrnice musí být vypracována do 31. prosince 2001.
Článek 23
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do jednoho roku ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 24
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/46/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by měla být tato ustanovení zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je žadatelé mohli použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že v současné době lze provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se reziduí účinné látky v ošetřených produktech, potravinách a krmivech nebo na nich podle přílohy I části A oddílu 6;
vzhledem k tomu, že v současné době lze rovněž provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se reziduí přípravku na ochranu rostlin v ošetřených produktech, potravinách a krmivech nebo na nich podle přílohy III části A oddílu 8;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíl nadepsaný "6. Rezidua v ošetřených produktech, potravinách a krmivech nebo na nich" nahrazuje přílohou I této směrnice.
2. V příloze III části A se v oddíle 7 vkládá do bodu nadepsaného "7.2 Údaje o expozici" následující text:
"Při měření expozice obsluhy, okolních osob nebo pracovníků přípravku na ochranu rostlin obsaženém ve vdechovaném vzduchu musí být vzaty v úvahu požadavky na postupy měření popsané v příloze II části A směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně pracovníků před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [3]."
3. V příloze III části A se oddíl nadepsaný "8. Rezidua v ošetřených produktech, potravinách a krmivech nebo na nich" nahrazuje přílohou II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 8. října 1996, kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření v rámci dotvoření vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že první akční program Evropského společenství pro životní prostředí schválený Radou dne 22. listopadu 1973 [4] vyzval k využití nejnovějších vědeckých poznatků v boji proti znečišťování ovzduší plyny vypouštěnými motorovými vozidly a tomu odpovídajícím změnám dříve přijatých směrnic; že pátý akční program, jehož celkové zaměření schválila Rada usnesením ze dne 1. února 1993 [5], stanoví další úsilí, které je nutné vynaložit k podstatnému snížení stávající úrovně emisí znečišťujících látek z motorových vozidel;
(3) vzhledem k tomu, že cíle snížení hladiny emisí znečišťujících látek z motorových vozidel a fungování vnitřního trhu s vozidly nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale lze jej lépe dosáhnout sblížením právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší motorovými vozidly;
(4) vzhledem k tomu, že se uznává, že rozvoj dopravy ve Společenství vedl k závažnému zatížení životního prostředí a je zde riziko dalšího zvyšování znečištění životního prostředí; že dosavadní oficiální předpovědi růstu hustoty provozu byly skutečným vývojem překonány; že je z tohoto důvodu nutné stanovit velmi přísně mezní hodnoty emisí znečišťujících látek pro všechna motorová vozidla;
(5) vzhledem k tomu, že v roce 1993 přijala Komise Evropský program o emisích, palivech a technikách motorů (EPEFE); že tento program byl vytvořen proto, aby se zajistilo, aby návrhy směrnic pro emise znečisťujících látek dospěly k nejlepšímu řešení jak pro životní prostředí, tak pro spotřebitele, tak pro hospodářství; že předmětem tohoto programu jsou znečišťující látky vypouštěné z motorových vozidel a paliva užívaná k pohonu těchto vozidel;
(6) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/220/EHS [6], která se zabývá opatřeními proti znečišťování ovzduší emisemi znečišťujících látek z motorový vozidel, je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS [7];
(7) vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS stanoví mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého a nespálených uhlovodíků z motorů těchto vozidel; že tyto mezní hodnoty byly poprvé sníženy směrnicí 74/290/EHS [8] a dále doplněny směrnicí Komise 77/102/EHS [9] o mezní hodnoty pro přípustné emise oxidů dusíku; že mezní hodnoty těchto tří znečišťujících látek byly následně postupně sníženy směrnicí Komise 78/665/EHS [10] a směrnicemi Rady 83/351/EHS [11] a 88/76/EHS [12]; že směrnicí 88/436/EHS [13] byly zavedeny mezní hodnoty pro emise znečišťujících částic ze vznětových motorů a že přísnější evropské normy pro emise plynných znečisťujících látek z motorových vozidel se zdvihovým objemem motoru menším než 1400 cm3 byly zavedeny směrnicí 89/458/EHS [14]; že tyto normy byly rozšířeny na všechny osobní automobily nezávisle na jejich zdvihovém objemu na základě zdokonalené evropské metodiky zkoušek zahrnující mimoměstský jízdní cyklus; že požadavky na snížení emisí způsobených vypařováním a na životnost konstrukčních částí vozidla snižujících emise a dále přísnější normy emisí znečisťujících částic z motorových vozidel se vznětovými motory byly zavedeny směrnicí 91/441/EHS [15]; že pro osobní automobily určené k dopravě více než šesti cestujících nebo s maximální hmotností přesahující 2500 kg, lehká nákladní vozidla a terénní automobily, na něž se vztahuje směrnice 70/220/EHS, zavedla směrnice 93/59/EHS [16] mezní hodnoty stejně přísné jako pro osobní automobily, s přihlédnutím ke specifickým podmínkám těchto vozidel; že mezní hodnoty pro osobní automobily byly zpřísněny směrnicí 94/12/ES, která také zavedla novou metodu kontrol shodnosti výroby; že je nutné sladit mezní hodnoty pro lehká nákladní vozidla, aby se staly alespoň tak přísné jako mezní hodnoty pro osobní automobily;
(8) vzhledem k tomu, že práce Komise na tomto poli ukázaly, že nejlepší technická řešení, která má průmysl ve Společenství v současné době k dispozici, se mohou dále zdokonalovat tak, aby umožnila dodržovat podstatně snížené mezní hodnoty emisí u lehkých nákladních vozidel; že totéž platí pro jiná nová technická řešení, která se začínají objevovat; že navrhované mezní hodnoty se budou vztahovat jak na schvalování nových typů vozidel, tak na kontroly shodnosti výroby, neboť změněná metoda odběru vzorků a statistického vyhodnocování umožňuje zrušit dovolené odchylky mezních hodnot z dřívějších znění směrnice 70/220/EHS;
(9) vzhledem k tomu, že Komise zkoumala proveditelnost sloučení tříd vozidel II a III a zvážila skutečné podmínky, za nichž pracují lehká nákladní vozidla v městském a mimoměstském provozu, a specifické vlastnosti těchto vozidel;
(10) vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být umožněno prostřednictvím daňových pobídek podpořit uvedení na trh vozidel, která splňují požadavky přijaté na úrovni Společenství, přičemž tyto pobídky musí vyhovovat ustanovením Smlouvy a splňovat určité podmínky umožňující vyhnout se narušení vnitřního trhu; že touto směrnicí není dotčeno právo členských států zahrnout emise znečisťujících látek a jiných látek do základu pro stanovení silniční daně pro motorová vozidla;
(11) vzhledem k tomu, že požadavek na předchozí oznámení podle této směrnice neodporuje požadavkům na oznámení podle jiných právních předpisů Společenství, zejména podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy;
(12) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Evropský parlament a Rada přijaly do 31. prosince 1997 požadavky pro etapu počínající rokem 2000 na základě návrhu, který předloží Komise do 30. června 1996 a jehož cílem bude podstatně snížit emise z lehkých nákladních vozidel;
(13) vzhledem k tomu, že opatření ke snížení emisí znečišťujících ovzduší musí být od roku 2000 částí integrovaného a mnohostranného přístupu, který zahrne všechna opatření ke snížení znečišťování ovzduší provozem na pozemních komunikacích; že všechny parametry stanovené v článku 4 směrnice 94/12/ES zůstávají v platnosti; že cílem požadavků platných od roku 2000 pro lehká nákladní vozidla by mělo být stanovení stejně přísných mezních hodnot, jaké jsou stanoveny pro osobní automobily, které využívají technických řešení ke snižování emisí téže technické úrovně, přičemž se berou v úvahu specifické vlastnosti lehkých nákladních vozidel a u vozidel kategorie N1 tříd II a III všechny související požadavky na životnost; že Komise musí analyzovat aspekty týkající se životního prostředí, technických řešení a efektivnosti nákladů, aby vytvořila do konce června 1996 kvantifikované cíle pro opatření Společenství, která budou použitelná od roku 2000,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1996 musí členské státy pro účely čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS uznávat plnění požadavků směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1997 pro vozidla třídy I a od 1. ledna 1998 pro vozidla tříd II a III nesmějí členské státy již udělit
- EHS schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro typ vozidla z hlediska znečišťování ovzduší emisemi z motoru, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1997 pro vozidla třídy I a od 1. října 1998 pro vozidla tříd II a III členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- odmítnou registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
z hlediska znečišťování ovzduší emisemi z motoru, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro motorová vozidla, která splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a musí dále splňovat tyto podmínky:
- musí se vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice,
- musí skončit ke dnům stanoveným v čl. 2 odst. 3, od kterých vstupují v platnost povinné mezní hodnoty emisí pro nová motorová vozidla,
- ve vztahu ke každému typu vozidla musí představovat hodnotu výrazně nižší, než jsou skutečné náklady na zařízení potřebná pro dosažení stanovených hodnot a na jejich montáž do vozidla.
Komise musí být včas informována o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle prvního pododstavce, aby mohla předložit své připomínky.
Článek 4
Evropský parlament a Rada, v souladu s podmínkami stanovenými ve Smlouvě, rozhodnou do 31. prosince 1997 o návrzích na další etapu opatření Společenství proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel, na něž se vztahuje tato směrnice; Komise předloží tato opatření do 30. června 1996.
Tato opatření budou použitelná od roku 2000.
V těchto návrzích se bude Komise řídit přístupem stanoveným v článku 4 směrnice 94/12/ES.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. dubna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 28. října 1996, kterou se mění směrnice Rady 80/777/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 80/777/EHS [4] harmonizovala právní předpisy členských států týkající se využívání a prodeje přírodních minerálních vod;
(2) vzhledem k tomu, že prvořadým cílem veškerých pravidel týkajících se přírodních minerálních vod by mělo být chránit zdraví spotřebitelů, předcházet uvádění spotřebitelů v omyl a zajistit korektní podmínky obchodu;
(3) vzhledem k tomu, že je s ohledem na technický a vědecký pokrok od roku 1980 žádoucí změnit směrnici 80/777/EHS; že je rovněž žádoucí racionalizovat ustanovení uvedené směrnice v souladu s ostatními právními předpisy Společenství týkajícími se potravin;
(4) vzhledem k tomu, že je ke zjednodušení správních postupů nezbytné prodloužit dobu, po kterou jsou uznány přírodní minerální vody pocházející z třetích zemí;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytné ujasnit okolnosti, za kterých může být povoleno použití vzduchu obohaceného ozónem k odstranění nestabilních složek z přírodních minerálních vod za podmínek, které zajistí, že složení vody nebude ovlivněno, pokud jde o její hlavní složky;
(6) vzhledem k tomu, že z důvodu informování spotřebitele by měl být povinně zahrnut údaj o analytickém složení přírodní minerální vody;
(7) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout některá ustanovení týkající se pramenitých vod;
(8) vhledem k tomu, že je třeba v zájmu zajištění hladkého fungování vnitřního trhu s přírodními minerálními vodami zavést postup umožňující koordinované jednání členských států v případě naléhavých situací, které mohou představovat ohrožení veřejného zdraví;
(9) vzhledem k tomu, že by měl být zaveden postup stanovení některých zvláštních předpisů týkajících se přírodních minerálních vod, zejména pokud jde o limity množství určitých složek přírodních minerálních vod; že by měla být přijata ustanovení týkající se uvádění vysokého obsahu některých složek při označování; že by měly být stanoveny analytické metody pro kontrolu neexistence znečištění přírodních minerálních vod, včetně detekčních limitů a dále postupy odběru vzorků a metody zkoušení pro kontrolu mikrobiologických vlastností přírodních minerálních vod;
(10) vzhledem k tomu, že jakékoliv rozhodnutí týkající se přírodních minerálních vod, které může mít vliv na veřejné zdraví, by mělo být přijato po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 80/777/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Doba platnosti potvrzení podle druhého pododstavce nesmí být delší než pět let.
Postup uznávání není nutné opakovat, pokud je platnost potvrzení prodloužena před uplynutím uvedené doby platnosti."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Přírodní minerální vody u zdroje nesmí být nijak upravovány kromě:
a) odstranění nestabilních látek, jakými jsou sloučeniny železa a síry, filtrací nebo odsazením po případném předchozím okysličení, pokud tato úprava nezmění složení vody, co se týče základních složek vody, které jí propůjčují její vlastnosti;
b) odstranění sloučenin železa, manganu a sloučenin síry a arzenu z určitých přírodních minerálních vod pomocí vzduchu obohaceného ozónem, pokud tato úprava nezmění složení vody, co se týče základních složek vody, které jí propůjčují její vlastnosti, a za předpokladu, že
- tato úprava vyhovuje podmínkám, které pro ni budou stanoveny postupem podle článku 12 po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny, zřízeným rozhodnutím Komise 95/273/ES [5],
- tato úprava je oznámena příslušným orgánům a je těmito orgány zvláště kontrolována,
c) odstranění nežádoucích složek jiných než složek uvedených v písmenech a) a b), pokud tato úprava nezmění složení vody, co se týče základních složek vody, které jí propůjčují její vlastnosti, a za předpokladu, že
- tato úprava vyhovuje podmínkám, které pro ni budou stanoveny postupem podle článku 12 po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
- tato úprava je oznámena příslušným orgánům a je těmito orgány zvláště kontrolována,
d) úplného nebo částečného odstranění volného oxidu uhličitého výhradně fyzikálními metodami.
2. K přírodní minerální vodě u zdroje nesmějí být přidávány žádné látky s výjimkou sycení nebo opětovného navracení oxidu uhličitého za podmínek stanovených v příloze I oddíle III.
3. Je zejména zakázáno přírodní minerální vodu dezinfikovat jakýmikoliv prostředky kromě úpravy podle odstavce 2, přidávat do ní bakteriostatické látky nebo ji jinak upravovat způsobem, který by změnil počet životaschopných kolonotvorných jednotek.
4. Odstavcem 1 není dotčeno využívání přírodních minerálních vod a pramenitých vod při výrobě nealkoholických nápojů."
3. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Na etiketách přírodních minerálních vod musí být uvedeny také tyto povinné údaje:
a) údaj o analytickém složení, udávající charakteristické složky;
b) místo, ve kterém je zřídlo využíváno, a název zřídla;
c) informace o veškerých provedených úpravách podle čl. 4 odst. 1 písm. b) a c).
2a. Dokud neexistují předpisy Společenství týkající se informací o úpravách podle odst. 2 písm. c), mohou členské státy zachovat vnitrostátní předpisy."
4. V článku 7 se zrušuje odstavec 3.
5. V článku 9 se vkládají nové odstavce, které znějí:
"4a. Výraz "pramenitá voda" je vyhrazen pro označení vody, která je určená k lidské spotřebě ve svém přirozeném stavu, je plněna do lahví u zdroje a
- vyhovuje podmínkám pro využívání stanoveným v příloze II bodech 2 a 3, které se v plném rozsahu vztahují na pramenité vody,
- vyhovuje mikrobiologickým požadavkům stanoveným v článku 5,
- vyhovuje požadavkům na označování stanoveným v čl. 7 odst. 2 písm. b) a c) a v článku 8,
- nebyla upravena jinak, než jak je uvedeno v článku 4. Jiné způsoby úpravy mohou být povoleny postupem podle článku 12.
Pramenité vody musí navíc vyhovovat směrnici Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě [6].
4b. Dokud neexistují předpisy Společenství týkající se úpravy pramenitých vod podle čl. 9 odst. 4a čtvrté odrážky, mohou členské státy zachovat vnitrostátní předpisy týkající se úprav pramenitých vod."
6. V článku 10 se zrušuje odstavec 2.
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
1. Pokud má členský stát dostatečné důvody se domnívat, že určitá přírodní minerální voda nevyhovuje ustanovením této směrnice nebo že ohrožuje veřejné zdraví, třebaže je v jednom nebo ve více členských státech volně v oběhu, může přechodně pozastavit nebo omezit obchodování s ní na svém území.
Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Členský stát, který uznal tuto vodu, poskytne na žádost kteréhokoliv členského státu nebo na žádost Komise veškeré užitečné údaje týkající se uznání této vody společně s výsledky pravidelných kontrol.
3. Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 v rámci Stálého výboru pro potraviny a neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření.
4. Pokud Komise dojde k názoru, že je třeba směrnici změnit, aby byla zajištěna ochrana veřejného zdraví, zahájí postup uvedený v článku 12 za účelem přijetí změn.
Členský stát, který přijal ochranná opatření, je v tom případě může ponechat, dokud nebudou tyto změny přijaty."
8. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Postupem podle článku 12 budou přijaty
- limity množství složek přírodních minerálních vod,
- nezbytné předpisy týkající se uvádění údajů o vysokém obsahu některých složek při označování,
- podmínky pro použití vzduchu obohaceného ozónem podle čl. 4 odst. 1 písm. b),
- informace týkající se způsobů úpravy podle čl. 7 odst. 2 písm. c).
2. Postupem podle článku 12 mohou být přijaty
- analytické metody pro kontrolu čistoty přírodních minerálních vod, včetně detekčních limitů,
- postupy odběru vzorků a metody zkoušení pro kontrolu mikrobiologických vlastností přírodních minerálních vod."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
Každé rozhodnutí týkající se přírodních minerálních vod, které může mít vliv na veřejné zdraví, se přijímá po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny."
Článek 2
Členské státy změní v případě potřeby své právní a správní předpisy tak, aby
- umožnily nejpozději od 28. října 1997 obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- zakázaly s účinkem od 28. října 1998 obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Avšak obchodování s výrobky, které nevyhovují této směrnici a které byly uvedeny na trh nebo označeny před tímto dnem, může pokračovat do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
3 písm. c) Smlouvy představuje odstranění překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy jeden z cílů Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že podle Smlouvy jsou u poskytování služeb od konce přechodného období zakázana jakákoli omezení založená na státní příslušnosti či podmínkách bydliště;
(3) vzhledem k tomu, že dotvoření vnitřního trhu nabízí dynamické prostředí pro nadnárodní poskytování služeb, které vede stále větší počet podniků k vysílání zaměstnanců, aby dočasně pracovali na území jiného členského státu, než ve kterém svou práci vykonávají obvykle;
(4) vzhledem k tomu, že poskytování služeb může spočívat buď v provedení prací podnikem na jeho účet a pod jeho vedením, na základě smlouvy uzavřené mezi tímto podnikem a stranou, pro kterou jsou služby určeny, nebo v poskytnutí pracovníků pro jejich využití podnikem v rámci veřejné či soukromé zakázky;
(5) vzhledem k tomu, že předpokladem této podpory nadnárodního poskytování služeb je volná soutěž a opatření zaručující dodržování práv pracovníků;
(6) vzhledem k tomu, že vnášení nadnárodního prvku do pracovního poměru přináší obtíže týkající se práva rozhodného pro pracovní poměr a že je v zájmu zúčastněných stran stanovit pracovní podmínky platné pro uvažovaný pracovní poměr;
(7) vzhledem k tomu, že Římská úmluva ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy [4], podepsaná dvanácti členskými státy, vstoupila ve většině členských států v platnost 1. dubna 1991;
(8) vzhledem k tomu, že článek 3 této úmluvy stanoví jako obecné pravidlo svobodnou volbu práva pro smluvní strany; že v případě neexistence této volby se smlouva podle čl.
6 odst. 2 řídí právem země, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svou práci, a to i v případě, je-li dočasně zaměstnán v jiné zemi, anebo právem země, v níž se nachází provozovna, u které je zaměstnán, nevykonává-li zaměstnanec obvykle svou práci v téže zemi, avšak pokud z celkových okolností vyplývá, že pracovní smlouva úžejí souvisí s jinou zemí, použije se v takovém případě právo této země;
(9) vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 zmíněné úmluvy nesmí být zaměstnanec v důsledku volby rozhodného práva stranami zbaven ochrany, kterou mu poskytují kogentní ustanovení práva, které se použije podle odstavce 2 uvedeného článku v případě neexistence volby rozhodného práva;
(10) vzhledem k tomu, že článek 7 zmíněné úmluvy stanoví s výhradou určitých podmínek, že kromě práva prohlášeného za rozhodné lze uplatnit kogentní ustanovení práva jiné země, zejména práva členského státu, na jehož území byl pracovník dočasně vyslán;
(11) vzhledem k tomu, že podle zásady přednosti práva Společenství stanovené v článku 20 úmluvy, není zmíněnou úmluvou dotčeno použití kolizních norem pro smluvní závazkové vztahy ve zvláštních oblastech, které jsou nebo budou obsaženy v právních aktech orgánů Evropských společenství nebo ve vnitrostátním právu, které bylo harmonizováno při provádění takových právních aktů;
(12) vzhledem k tomu, že právo Společenství nevylučuje, aby členské státy uplatňovaly své právní předpisy či kolektivní smlouvy uzavřené mezi zaměstnavateli a pracovníky vůči každé osobě, která je zaměstnaná, byť dočasně, na jejich území, i když je její zaměstnavatel usazen v jiném členském státě; že právo Společenství nezakazuje členským státům, aby zajistily dodržování těchto ustanovení vhodným způsobem;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba koordinovat právní předpisy členských států, aby byl určen základ kogentních ustanovení pro účely minimální ochrany, jež musí v hostitelské zemi dodržovat zaměstnavatelé, kteří vysílají pracovníky za účelem vykonávání dočasné práce na území členského státu, kde jsou služby poskytovány; že této koordinace může být dosaženo pouze prostřednictvím práva Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že by poskytovatelé služeb měli dodržovat základ jasně vymezených ochranných ustanovení, bez ohledu na dobu trvání vyslání pracovníka;
(15) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že na určité vymezené případy montáže nebo instalace zboží se nevztahují předpisy o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené;
(16) vzhledem k tomu, že by při použití předpisů o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené měla být zajištěna určitá pružnost; že není-li doba vyslání delší než jeden měsíc, mohou se členské státy za určitých podmínek odchýlit od předpisů o minimální mzdě nebo mohou stanovit možnost odchylky prostřednictvím kolektivních smluv; že pokud se jedná o malý rozsah práce, kterou je třeba vykonat, mohou se členské státy odchýlit od předpisů o minimální mzdě a minimální délce placené dovolené;
(17) vzhledem k tomu, že kogentní ustanovení pro minimální ochranu platná v hostitelské zemi nesmí bránit použití pracovních podmínek, pokud jsou pro pracovníky výhodnější;
(18) vzhledem k tomu, že je třeba dodržet zásadu, podle které nemůže být podnikům usazeným mimo Společenství poskytováno lepší zacházení než podnikům usazeným na území členských států;
(19) vzhledem k tomu, že tato směrnice, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení práva Společenství, neukládá povinnost právního uznání existence podniků pro dočasnou práci, ani jí není dotčeno právo členských států uplatňovat své právní předpisy o poskytování pracovníků a o podnicích pro dočasnou práci na ty podniky, které nejsou usazeny na jejich území, ale vykonávají na jejich území činnost v rámci poskytování služeb;
(20) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny ani dohody uzavřené Společenstvím se třetími zeměmi, ani právní předpisy členských států o přístupu poskytovatelů služeb ze třetích zemích na jejich území; že se tato směrnice rovněž nedotýká vnitrostátních právních předpisů upravujících podmínky vstupu, bydliště a přístupu k zaměstnání pro pracovníky ze třetích zemí;
(21) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství [5] vymezuje ustanovení použitelná ve věci dávek a příspěvků sociálního zabezpečení;
(22) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států o kolektivních akcích na obranu profesních zájmů;
(23) vzhledem k tomu, že příslušné orgány různých členských států musí vzájemně spolupracovat při uplatňování této směrnice; že členské státy musí stanovit vhodná opatření pro případ nevyhovění této směrnici;
(24) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit řádné uplatňování této směrnice, a k tomuto účelu založit úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy;
(25) vzhledem k tomu, že nejpozději do pěti let po přijetí této směrnice musí Komise přezkoumat prováděcí pravidla k této směrnici, aby případně navrhla potřebné změny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na podniky usazené v některém členském státě, které vysílají v rámci nadnárodního poskytování služeb v souladu s odstavcem 3 pracovníky na území jiného členského státu.
2. Tato směrnice se nevztahuje na podniky obchodního loďstva a jejich posádky.
3. Tato směrnice se použije, pokud podniky uvedené v odstavci 1 učiní některé z následujících nadnárodních opatření:
a) vyšlou pracovníka na území členského státu na vlastní účet a pod svým vedením na základě smlouvy uzavřené mezi podnikem pracovníky vysílajícím a stranou, pro kterou jsou služby určeny, činnou v tomto členském státě, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi vysílajícím podnikem a pracovníkem, nebo
b) vyšlou pracovníka do provozovny nebo podniku náležejícího ke skupině podniků na území členského státu, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi vysílajícím podnikem a pracovníkem, nebo
c) jako podnik pro dočasnou práci či podnik poskytující pracovníky vyšlou pracovníka do podniku, který jej využije, se sídlem nebo vykonávajícího činnost na území některého členského státu, jestliže po dobu vyslání existuje pracovní poměr mezi podnikem pro dočasnou práci či podnikem poskytujícím pracovníky na straně jedné a pracovníkem na straně druhé.
4. Podnikům usazeným ve třetím státě nesmí být poskytováno lepší zacházení, než podnikům usazeným v některém členském státě.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se "vyslaným pracovníkem" rozumí pracovník, který po omezenou dobu vykonává práci na území jiného členského státu než státu, ve kterém obvykle pracuje.
2. Pro účely této směrnice je pojem "pracovník" vymezen podle právních předpisů členského státu, na jehož území byl pracovník vyslán.
Článek 3
Pracovní podmínky
1. Členské státy zajistí, aby podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 zaručovaly bez ohledu na právo rozhodné pro pracovní poměr pracovníkům vyslaným na jejich území pracovní podmínky týkající se dále uvedených záležitostí, které jsou v členském státě, ve kterém je práce vykonávána, stanoveny
- právními či správními předpisy a/nebo
- kolektivními smlouvami nebo rozhodčími nálezy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné ve smyslu odstavce 8, jestliže se týkají činností uvedených v příloze:
a) maximální délky pracovní doby a minimální doby odpočinku,
b) minimální délka dovolené za kalendářní rok,
c) minimální mzda, včetně sazeb za přesčasy; tento bod se nevztahuje na doplňkové podnikové systémy zaopatření v důchodu,
d) podmínky poskytování pracovníků, zejména prostřednictvím podniků pro dočasnou práci,
e) ochrana zdraví, bezpečnosti a hygieny při práci,
f) ochranná opatření týkající se pracovních podmínek těhotných žen nebo žen krátce po porodu, dětí a mladistvých,
g) rovné zacházení pro muže a ženy a ostatní ustanovení o nediskriminaci.
Pro účely této směrnice vymezují pojem "minimální mzda" uvedený v odst. 1 druhé odrážce písm. c) vnitrostátní právní předpisy a/nebo zvyklosti členského státu, na jehož území je pracovník vyslán.
2. V případě první montáže a/nebo první instalace zboží, pokud tvoří podstatnou část smlouvy o dodávce zboží a jsou nezbytné pro uvedení dodaného zboží do provozu a provádějí je zkušení a/nebo specializovaní pracovníci dodavatelského podniku, se odst. 1 druhá odrážka písm. b) a c) nepoužije, pokud doba vyslání nepřesáhne 8 dnů.
Toto ustanovení se nevztahuje na stavební činnosti uvedené v příloze.
3. Členské státy se mohou po konzultaci se sociálními partnery v souladu s obvyklými postupy a zvyklostmi každého členského státu rozhodnout, že se odst. 1 druhá odrážka písm. c) nevztahuje na případy uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b), pokud doba vyslání nepřesáhne jeden měsíc.
4. Členské státy mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy a/nebo zvyklostmi stanovit odchylky od odst. 1 druhé odrážky písm. c) v případech uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b) a z rozhodnutí členského státu ve smyslu odstavce 3 tohoto článku, a to prostřednictvím kolektivních smluv ve smyslu odstavce 8 tohoto článku, vztahujících se na jednu nebo více oblastí činnosti, pokud doba vyslání nepřesáhne jeden měsíc.
5. Členské státy mohou stanovit poskytnutí odchylek od odst. 1 druhé odrážky písm. b) a c) v případech uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. a) a b) z důvodu malého rozsahu prací, které se mají vykonat.
Členské státy využívající možnosti uvedené v prvním pododstavci stanoví kritéria, která musí splňovat vykonávaná práce, aby byla považována za "práci malého rozsahu".
6. Doba vyslání se vypočítává na základě referenčního období jednoho roku od počátku vyslání.
Pro účely tohoto výpočtu se přihlíží k době vyslání případně splněné nahrazeným pracovníkem.
7. Odstavce 1 až 6 nebrání použití pracovních podmínek, které jsou pro pracovníky výhodnější.
Zvláštní příplatky za vyslání se považují za součást minimální mzdy, pokud se nevyplácejí jako náhrada výdajů skutečně vynaložených v důsledku vyslání, například výdaje za cestovné, ubytování a stravu.
8. "Kolektivními smlouvami či rozhodčími nálezy, které byly prohlášeny za všeobecně použitelné" se rozumějí kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy, kterými se musí řídit všechny podniky dotyčného odvětví nebo povolání v dané zeměpisné oblasti.
Jestliže neexistuje systém, který by prohlásil kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy za všeobecně použitelné ve smyslu prvního pododstavce, mohou členské státy, pokud se tak rozhodnou, považovat za základ
- kolektivní smlouvy či rozhodčí nálezy, které mají všeobecný účinek na všechny podobné podniky dotyčného odvětví nebo povolání v dané zeměpisné oblasti, a/nebo
- kolektivní smlouvy, které byly uzavřeny nejvíce reprezentativními organizacemi zaměstnavatelů a zaměstnanců na úrovni členského státu a které se uplatňují na celém vnitrostátním území,
jestliže použití těchto smluv na podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 zajišťuje rovné zacházení v záležitostech vyjmenovaných v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku mezi těmito podniky a ostatními podniky uvedenými v tomto pododstavci, které se nacházejí v podobné situaci.
O rovné zacházení ve smyslu tohoto článku se jedná, pokud vnitrostátní podniky nacházející se v podobné situaci,
- mají v daném místě nebo v dotyčném odvětví stejné povinnosti jako vysílající podniky v záležitostech vyjmenovaných v odst. 1 prvním pododstavci a
- musí plnit tyto povinnosti se stejným účinkem.
9. Členské státy mohou stanovit, že podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 musí zajistit svým pracovníkům uvedeným v čl. 1 odst. 3 písm. c) podmínky, které se vztahují na dočasné pracovníky v tom členském státě, ve kterém se práce vykonává.
10. Tato směrnice nevylučuje, aby členské státy na základě rovného zacházení a v souladu se Smlouvou uplatňovaly na vnitrostátní podniky a na podniky ostatních států
- pracovní podmínky vztahující se na jiné záležitosti, než které jsou uvedeny v odst. 1 prvním pododstavci, pokud jsou dodržovány předpisy o veřejném pořádku,
- pracovní podmínky stanovené v kolektivních smlouvách nebo rozhodčích nálezech ve smyslu odstavce 8, týkající se jiných činností, než které jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Spolupráce v oblasti informací
1. Pro účely provádění této směrnice určí členské státy v souladu s vnitrostátními právními předpisy a/nebo zvyklostmi jedno nebo více kontaktních míst nebo jeden nebo více příslušných vnitrostátních orgánů.
2. Členské státy upraví spolupráci mezi veřejnými orgány, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy příslušné pro dohled nad pracovními podmínkami uvedenýmiww v odstavci 3.
Tato spolupráce zejména spočívá v odpovědích na odůvodněné žádosti těchto orgánů o informace o nadnárodním poskytování pracovníků, včetně informací o otevřeném zneužívání nebo o možných případech nezákonných nadnárodních aktivit.
Komise a veřejné orgány uvedené v prvním pododstavci úzce spolupracují s cílem prošetřit všechny obtíže, které mohou nastat při uplatňování čl. 3 odst. 10.
Vzájemná administrativní pomoc se poskytuje zdarma.
3. Každý členský stát učiní vhodná opatření, aby všeobecně zpřístupnil informace o pracovních podmínkách uvedených v článku 3.
4. Každý členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o kontaktních místech a/nebo příslušných orgánech uvedených v odstavci 1.
Článek 5
Opatření
Členské státy přijmou vhodná opatření pro případ nedodržení této směrnice.
Členské státy zejména zajistí, aby pracovníkům a/nebo jejich zástupcům byly k dispozici vhodné postupy pro plnění povinností stanovených touto směrnicí.
Článek 6
Soudní pravomoc
Pro uplatnění práva na pracovní podmínky zaručené článkem 3 je možné zahájit soudní řízení v členském státě, na jehož území pracovník je nebo byl vyslán, aniž je popřípadě dotčeno právo zahájit soudní řízení v jiném státě podle stávajících mezinárodních úmluv o soudní pravomoci.
Článek 7
Provádění
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 16. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 8
Přezkoumání Komisí
Nejpozději do 16. prosince 2001 Komise přezkoumá provádění této směrnice s cílem navrhnout Radě v případě potřeby nezbytné změny.
Článek 9
Tato směrnice je určena všem členským státům.
ze dne 18. listopadu 1996, kterou se mění směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku G Smlouvy o Evropské unii se pojem "Evropské hospodářské společenství" nahrazuje pojmem "Evropské společenství"; že zkratka "EHS" proto musí být nahrazena zkratkou "ES";
vzhledem k tomu, že se zkratka "EHS" vyskytuje v některých ustanoveních směrnic 66/400/EHS [4], 66/401/EHS [5], 66/402/EHS [6], 66/403/EHS [7], 69/208/EHS [8] a 701/458/EHS [9] o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh, zejména ve věci balení osiva a jeho opatřování návěskami; že je proto třeba zkratku "EHS" nahradit zkratkou "ES";
vzhledem k tomu, že by se s ohledem na rozsáhlé zásoby návěsek, které se zpravidla objednávají předem, mělo stanovit, že se po určité časové období dále mohou používat návěsky se zkratkou "EHS",
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS se mění takto:
1. Ve směrnici 66/400/EHS se zkratka "EHS" nahrazuje zkratkou "ES":
- v čl. 2 odst. 1 části G,
- v čl. 10 odst. 1, 2 a 3,
- v čl. 11 odst. 1,
- v čl. 11a odst. 1 a 2,
- v článku 11b,
- v čl. 14 odst. 1 druhé odrážce,
- v příloze III oddíle A části I a oddíle B v nadpise a v bodě 1.
2. Ve směrnici 66/401/EHS se zkratka "EHS" nahrazuje zkratkou "ES":
- v čl. 2 odst. 1 částech F a G,
- v čl. 9 odst. 1, 2 a 3,
- v čl. 10 odst. 1,
- v čl. 10a odst. 1 a 2
- v článku 10b,
- v čl. 13 odst. 3,
- v čl. 14 odst. 1 třetí odrážce,
- v příloze IV oddíle A části I písm. a) bodě 1 a písm. b) bodě 1,
- v příloze IV oddíle B v nadpise a písm. a) bodě 1, písm. b) bodě 1 a písm. c) bodech 1, 3, 4, 5, 6 a 7.
3. Ve směrnici 66/402/EHS se zkratka "EHS" v příloze IV oddíle A písm. a) bodě 1 nahrazuje zkratkou "ES".
4. Ve směrnici 66/403/EHS se zkratka "EHS" v příloze III oddíle A bodě 1 nahrazuje zkratkou "ES".
5. Ve směrnici 69/208/EHS se zkratka "EHS" v příloze IV oddíle A písm. a) a písm. b) bodě 1 nahrazuje zkratkou "ES".
6. Ve směrnici 70/458/EHS se zkratka "EHS" nahrazuje zkratkou "ES":
- v čl. 25 odst. 1,
- v příloze IV oddíle A písm. a) bodě 1 a oddíle B písm. a) bodě 1.
Článek 2
Zásoby návěsek se zkratkou "EHS" se smějí používat do 31. prosince 2001.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí neprodleně Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES ze dne 16. prosince 1996 o některých metodách kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 72/276/EHS ze dne 17. července 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se některých metod kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken [4] byla opakovaně a podstatně pozměněna; že by z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti měla být uvedená směrnice kodifikována;
vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií [5] vyžaduje označování etiketami k určení složení vlákenných směsí textilních výrobků spolu s prováděním kontrol shody těchto výrobků s údaji na etiketě prostřednictvím analýzy;
vzhledem k tomu, že metody používané při úředních zkouškách v členských státech ke stanovení složení vlákenných směsí textilních výrobků by měly být jednotné, pokud jde jak o předúpravu vzorků, tak i o jejich kvantitativní analýzu;
vzhledem k tomu, že směrnice 96/74/ES předpokládá, že metody odběru vzorků a analýzy, které se mají používat v členských státech pro účely stanovení složení vlákenných směsí výrobků, budou stanoveny v samostatných směrnicích; že příloha II této směrnice stanoví 15 jednotných metod analýzy pro většinu textilních výrobků složených z dvousložkových směsí, jež jsou na trhu;
vzhledem k tomu, že technický pokrok vyžaduje časté přizpůsobování technických specifikací, které jsou uvedeny v samostatných směrnicích o metodách textilních analýz; že za účelem usnadnění provádění opatření pro to vyžadovaných musí být v rámci Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami stanoven postup, který zajistí úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí;
vzhledem k tomu, že v případě dvousložkových směsí, pro které neexistuje na úrovni Společenství žádná jednotná metoda analýzy, mohou laboratoře pověřené prováděním zkoušek stanovit složení takovéto směsi za použití jakékoli platné metody, kterou mají k dispozici, přičemž uvedou v protokolu o zkoušce získaný výsledek a, pokud je znám, stupeň přesnosti použité metody;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nesmí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze III, části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se týká metod kvantitativní analýzy některých dvousložkových směsí textilních vláken včetně přípravy laboratorních a zkušebních vzorků.
Článek 2
"Laboratorním vzorkem" se rozumí vzorek o vhodné velikosti pro analýzu, připravený ze vzorků odebraných z dávek, postupně odebíraných z celkového množství výrobků určených ke zkoušce.
"Zkušebním vzorkem" se rozumí část laboratorního vzorku potřebná k získání jednotlivého výsledku zkoušky.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby v souladu se směrnicí 96/74/ES byla ustanovení příloh I a II o metodách kvantitativní analýzy některých dvousložkových směsí textilních vláken, včetně přípravy laboratorních a zkušebních vzorků, použita při všech úředních zkouškách pro stanovení složení textilních výrobků uváděných na trh.
Článek 4
Každá laboratoř pověřená prováděním zkoušek dvousložkových směsí, pro které neexistuje na úrovni Společenství jednotná metoda analýzy, stanoví složení takových směsí za použití jakékoliv platné metody, kterou má k dispozici, přičemž v protokolu o zkoušce uvede získaný výsledek a, pokud je znám, stupeň přesnosti použité metody.
Článek 5
1. Zřizuje se Výbor pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami, dále jen "výbor", složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Přizpůsobování metod kvantitativní analýzy uvedených v příloze II technickému pokroku musí probíhat v souladu s postupem stanoveným v článku 6.
Článek 6
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese do tří měsíců od předložení návrhu, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 7
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Zrušují se směrnice uvedené v části A přílohy III, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt pro provedení obsažených v části B přílohy III.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) Vzhledem k tomu, že směrnice Rady 71/307/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se názvů textilií [4] byla opakovaně a podstatně pozměněna; že by z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Vzhledem k tomu, že pokud by se ustanovení členských států, která se týkají názvů, složení a označování textilních výrobků etiketami v jednotlivých členských státech lišila, vytvářelo by to překážky řádnému fungování vnitřního trhu.
(3) Vzhledem k tomu, že tyto překážky mohou být odstraněny, pokud uvádění textilních výrobků na trh na úrovni Společenství bude podléhat jednotným pravidlům; že je proto nutné harmonizovat názvy textilních vláken a údaje na etiketách, označeních a v průvodních dokladech textilních výrobků v různých stadiích jejich výroby, zpracování a distribuce; že pojem "textilní vlákno" musí být rozšířen, aby zahrnoval pásky nebo dutinky o zřejmé šířce maximálně 5 mm, které jsou stříhány z fólií vyrobených vytlačováním z polymerů uvedených pod položkami 19 až 38 a 41 v příloze I a následně protahovány do délky.
(4) Vzhledem k tomu, že by měl být také vypracován předpis týkající se určitých výrobků, které nejsou vyrobeny výlučně z textilních materiálů, ale obsahují textilie, které tvoří podstatnou část výrobku, nebo na tyto textilie zvlášť upozorňuje výrobce, zpracovatel nebo obchodník; že v položce 30 v příloze II není nutné rozlišovat mezi jednotlivými typy polyamidu nebo nylonu, je tedy třeba sjednotit smluvní přirážku.
(5) Vzhledem k tomu, že tolerance týkající se "cizích vláken", která již byla stanovena pro čisté výrobky, se musí rovněž uplatňovat pro směsi.
(6) Vzhledem k tomu, že má-li být dosaženo cílů, které jsou základem pro vnitrostátní předpisy v této oblasti, mělo by být označování povinné.
(7) Vzhledem k tomu, že v případech, kdy je technicky obtížné určit složení výrobku v době výroby, lze uvést na etiketě vlákna, která byla v této době známa, za předpokladu, že představují určité procento z hotového výrobku.
(8) Vzhledem k tomu, že prostředkem pro zabránění rozdílům při uplatňování předpisů, které se v této souvislosti projevily ve Společenství, je stanovení přesných způsobů označování určitých textilních výrobků složených ze dvou nebo více složek a rovněž stanovení složek textilních výrobků, které není třeba brát v úvahu při označování etiketami a při analýzách.
(9) Vzhledem k tomu, že textilní výrobky, u kterých se vyžaduje pouze označování společnou etiketou, a výrobky prodávané v metráži nebo odstřizích se mají nabízet k prodeji takovým způsobem, aby se spotřebitel mohl plně seznámit s údaji uvedenými na společném obalu nebo na návinu; že je věcí členských států rozhodovat o opatřeních, která musí být k tomuto účelu přijata.
(10) Vzhledem k tomu, že používání popisů nebo názvů, které se těší zvláštnímu zájmu mezi uživateli a zákazníky, by mělo podléhat určitým podmínkám.
(11) Vzhledem k tomu, že bylo nutné stanovit metody odběru vzorků a analýzy textilií s cílem předejít možným námitkám proti používaným metodám; že však prozatímní zachování vnitrostátních metod, které jsou v současné době platné, nebrání uplatňování jednotných pravidel.
(12) Vzhledem k tomu, že příloha II této směrnice, která stanoví smluvní přirážky pro přepočet suché hmotnosti každého druhu vlákna zjištěného při analýze pro stanovení obsahu vláken v textilních výrobcích, uvádí v položkách 1, 2 a 3 dvě různé smluvní přirážky pro přepočet u směsí česaných nebo mykaných vláken obsahujících vlnu a/nebo zvířecí chlupy; že laboratoře nemohou vždy odhalit, zda je výrobek zhotoven z česaných nebo mykaných vláken, a v důsledku toho mohou vznikat rozporné výsledky při uplatňování tohoto ustanovení při zkouškách shody textilních výrobků prováděných ve Společenství; že laboratoře by proto měly být oprávněny uplatňovat ve sporných případech jedinou smluvní přirážku.
(13) Vzhledem k tomu, že není vhodné samostatnou směrnicí o textilních výrobcích harmonizovat všechna ustanovení použitelná pro takové výrobky.
(14) Vzhledem k tomu, že by se přílohy III a IV s ohledem na mimořádnou povahu položek, které obsahují, měly týkat také jiných výrobků nepodléhajících označování etiketami, zejména výrobků "na jedno použití" nebo výrobků, u kterých je vyžadováno pouze označení společnou etiketou.
(15) Vzhledem k tomu, že ustanovení nezbytná ke stanovení metod analýzy a k jejich přizpůsobení technickému pokroku jsou prováděcími opatřeními čistě technické povahy; že je tedy nutné, aby se na tato opatření a na opatření pro přizpůsobení příloh I a II této směrnice technickému pokroku vztahoval postup projednávání ve výboru, který je již uveden v článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES ze dne 16. prosince 1996 o některých metodách kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken [5].
(16) Vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami.
(17) Vzhledem k tomu, že touto směrnicí nesmějí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze V části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Textilní výrobky mohou být uváděny na trh v rámci Společenství buď před jejich průmyslovým zpracováním, nebo během tohoto zpracování, nebo v jakémkoliv stadiu distribuce pouze tehdy, pokud jsou tyto výrobky v souladu s ustanoveními této směrnice.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se "textilními výrobky" rozumějí jakékoliv surové, částečně nebo zcela opracované, rozpracované nebo zpracované, předupravené nebo zhotovené výrobky, které jsou složeny výhradně z textilních vláken, bez ohledu na použitý postup směsování nebo spojování.
2. Pro účely této směrnice se "textilním vláknem" rozumí
- útvar charakterizovaný svou ohebností, jemností a vysokým poměrem délky k maximálnímu příčnému rozměru, což jej činí vhodným pro textilní použití,
- ohebné pásky nebo dutinky, jejichž zřejmá šířka je maximálně 5 mm, včetně pásků řezaných z širších pásů nebo fólií vyrobených z látek používaných pro výrobu vláken uvedených v položkách 19 až 41 v příloze I a vhodných pro textilní použití; zřejmou šířkou se rozumí šířka pásku nebo šířka dutinky ve složeném, zploštělém, slisovaném nebo zkrouceném stavu, nebo průměrná šířka v případě, že šířka není jednotná.
3. K níže uvedeným výrobkům se přistupuje stejným způsobem jako k textilním výrobkům a tyto výrobky podléhají ustanovením této směrnice:
- výrobky, u nichž tvoří textilní vlákna nejméně 80 % celkové hmotnosti,
- potahy nábytku, deštníků a slunečníků, u nichž tvoří textilní složky nejméně 80 % celkové hmotnosti; obdobně textilní složky vícevrstvých podlahových krytin, matrací a výrobků pro kempování, oteplovací vložky do obuvi, rukavic, palčáků a rukavic bez prstů za předpokladu, že tyto části nebo vložky tvoří nejméně 80 % hmotnosti celého výrobku,
- textilie, které jsou obsaženy v jiných výrobcích a tvoří jejich neoddělitelnou součást, pokud je uvedeno jejich složení.
Článek 3
1. Názvy a popisy vláken ve smyslu článku 2 jsou uvedeny v příloze I.
2. Použití názvů uvedených v tabulce v příloze I je vyhrazeno pro vlákna, jejichž podstata je uvedena ve stejné položce dané tabulky.
3. Žádný z těchto názvů nesmí být používán v žádném jazyce pro jakékoli jiné vlákno, a to ani samostatně, ani jako základ slova, ani jako přídavné jméno.
4. Výraz "hedvábí" nesmí být používán pro označování tvaru nebo zvláštního provedení nekonečných nití z textilních vláken.
Článek 4
1. Žádný textilní výrobek nesmí být označen jako "100 %", "čistý" nebo "pouze z", pokud není složen výhradně ze stejných vláken; nesmí být použit ani obdobný výraz.
2. Textilní výrobek může obsahovat až 2 % hmot. cizích vláken za předpokladu, že toto množství je opodstatněné z technických důvodů a nepřidává se v rámci obvyklé praxe.
Tato tolerance se zvyšuje na 5 % v případě textilních výrobků, které prošly procesem mykání.
Článek 5
1. Vlněný výrobek může být označen výrazem:
- "lana virgen" nebo "lana de esquilado",
- "ren, ny uld",
- "Schurwolle",
- "παρθέυο μαλλί",
- "fleece wool" nebo "virgin wool",
- "laine vierge" nebo "laine de tonte",
- "lana vergine" nebo "lana di tosa",
- "scheerwool",
- "lã virgem",
- "uusi villa",
- "ren ull"
pouze tehdy, pokud je složen výhradně z vláken, která nebyla dříve součástí hotového výrobku, nebyla vystavena žádnému jinému spřádacímu a/nebo zplsťovacímu procesu než tomu, který je vyžadován při výrobě daného výrobku, a která nebyla poškozena zpracováním nebo používáním.
2. Odchylně od odstavce 1 se mohou použít tam uvedené výrazy k popisu vlny obsažené ve směsi vláken, pokud
a) veškerá vlna obsažená v dané směsi vyhovuje požadavkům uvedeným v odstavci 1;
b) obsah této vlny tvoří nejméně 25 % celkové hmotnosti této směsi;
c) se v případě mykané směsi vlna mísí pouze s jedním dalším vláknem.
V případech uvedených v tomto odstavci musí být stanoveno úplné procentuální složení směsi.
3. Tolerance opodstatněná technickými důvody ve spojitosti s výrobou je omezena na 0,3 % vlákenných příměsí v případě výrobků uvedených v odstavcích 1 a 2, včetně vlněných výrobků, které prošly procesem mykání.
Článek 6
1. Textilní výrobek složený ze dvou nebo více druhů vláken, z nichž jeden druh tvoří nejméně 85 % celkové hmotnosti, se označí
- názvem druhu tohoto vlákna, po němž následuje údaj o jeho hmotnostním podílu v procentech, nebo
- názvem druhu tohoto vlákna, po němž následuje výraz "nejméně 85 %", nebo
- úplným údajem o procentuálním složení výrobku.
2. Textilní výrobek, který se skládá ze dvou nebo více druhů vláken, z nichž žádný druh nedosahuje 85 % celkové hmotnosti, se označí názvem a procentuálním hmotnostním podílem alespoň dvou hlavních druhů vláken, za nimi se uvedou názvy dalších druhů vláken, které jsou obsaženy ve výrobku, v sestupném pořadí podle jejich hmotnostního podílu, s doplněním nebo bez doplnění jejich hmotnostního podílu v procentech.
Avšak:
a) druhy vláken, které tvoří méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku, lze společně označit výrazem "jiná vlákna", za kterým následuje celkový hmotnostní podíl v procentech;
b) pokud se uvede název druhu vlákna, které tvoří méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku, musí být uvedeno úplné procentuální složení daného výrobku.
3. Výrobky, které mají čistě bavlněnou osnovu a čistě lněný útek, kde procentuální podíl lnu je nejméně 40 % celkové hmotnosti nešlichtované tkaniny, mohou být označeny názvem "směs bavlna – len", který musí být doplněn specifikací složení "čistě bavlněná osnova – čistě lněný útek".
4. U textilních výrobků určených pro konečného spotřebitele se u údajů o procentuálním složení uvedených v odstavcích 1, 2, 3 a 5:
a) toleruje množství cizích vláken do výše 2 % celkové hmotnosti výrobku, pokud je toto množství opodstatněné technickými důvody a nepřidává se v rámci obvyklé praxe, tato tolerance se zvyšuje na 5 % u výrobků, které prošly procesem mykání, aniž jsou dotčeny tolerance uvedené v čl. 5 odst. 3;
b) připouští výrobní tolerance 3 % mezi uvedeným procentuálním podílem vláken a procentuálním podílem zjištěným analýzou ve vztahu k celkové hmotnosti vláken uvedených na etiketě; tato tolerance se uplatňuje rovněž u vláken, která jsou v souladu s odstavcem 2 uváděna v sestupném pořadí podle hmotnosti bez údaje o jejich procentuálním podílu.
Tato tolerance se rovněž uplatní pro čl. 5 odst.
Při analýze se tyto tolerance počítají samostatně; celková hmotnost braná v úvahu při výpočtu tolerance podle písmene b) je hmotnost vláken v hotovém výrobku po odečtení hmotnosti případných cizích vláken zjištěných při uplatnění tolerance podle písmene a).
Kumulování tolerancí uvedených pod písmeny a) a b) se připouští pouze v případě, kdy se zjistí, že případná cizí vlákna zjištěná při analýze s uplatněním tolerance podle písmene a) mají stejnou chemickou podstatu jako jeden nebo více druhů vláken uvedených na etiketě.
U zvláštních výrobků, u kterých výrobní technologie vyžaduje tolerance vyšší než ty, které jsou uvedeny pod písmeny a) a b), mohou být při kontrole shody výrobku podle čl. 13 odst.
1 povoleny vyšší tolerance pouze ve výjimečných případech, a pokud výrobce podá náležité odůvodnění. Členské státy o tom neprodleně uvědomí Komisi.
5. U výrobků, jejichž složení je v době výroby obtížné určit, je možné použít výrazy "směs vláken" nebo "nespecifikované složení textilie".
Článek 7
Aniž jsou dotčeny tolerance stanovené v čl. 4 odst. 2, v čl. 5 odst. 3 a v čl. 6 odst. 4, nemusí být uváděna v údajích o procentuálním složení směsí vláken podle článků 4 a 6 viditelná a izolovatelná vlákna, která jsou určena pouze pro dekorativní účely a nepřesáhnou 7 % celkové hmotnosti hotového výrobku; totéž platí pro vlákna (např. kovová vlákna), která se přidávají do výrobku pro docílení antistatického účinku a jejichž množství nepřekročí 2 % hmotnosti hotového výrobku. U výrobků uvedených v čl. 6 odst. 3 se tyto procentuální podíly nezapočítávají do hmotnosti tkaniny, ale samostatně do hmotnosti osnovy a hmotnosti útku.
Článek 8
1. Textilní výrobky ve smyslu této směrnice musí být opatřeny etiketou nebo jinak označeny vždy, když jsou uváděny na trh pro výrobní nebo obchodní účely; toto označení etiketami nebo jiné označení může být nahrazeno či doplněno průvodními obchodními doklady, pokud tyto výrobky nejsou určeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo jsou dodávány ke splnění státní zakázky nebo zakázky jiné právnické osoby veřejného práva nebo zakázky obdobného subjektu v členských státech, kde toto pojetí není známo.
2. a) V obchodních dokumentech musí být zřetelně uvedeny názvy, popisy a další údaje týkající se obsahu textilních vláken uvedené v článcích 3 až 6 a v příloze I. Tento požadavek vylučuje zejména používání zkratek v kupních smlouvách, fakturách a dodacích listech; může se však použít operační kód za předpokladu, že je tento kód v tomtéž dokumentu vysvětlen.
b) Názvy, popisy a další údaje týkající se obsahu textilních vláken a uvedené v článcích 3 až 6 a v příloze I musí být uvedeny zřetelně, čitelně a jednotným písmem, jsou-li textilní výrobky nabízeny k prodeji nebo prodávány spotřebiteli, zejména pak v katalozích a prospektech, na obalech, etiketách a jiném označení.
Údaje a informace jiné než ty, které jsou stanoveny v této směrnici, mají být zřetelně oddělené.
Toto ustanovení však neplatí pro obchodní značku nebo firmu, které mohou být uvedeny bezprostředně před údaji stanovenými v této směrnici nebo za těmito údaji.
Pokud je však textilní výrobek nabízen k prodeji nebo je prodáván konečnému spotřebiteli, jak je uvedeno v prvním pododstavci, a uvede-li se obchodní značka nebo firma, které obsahují buď samostatně, nebo jako přídavné jméno, nebo jako základ slova jeden z názvů uvedených v příloze I nebo výraz, který by s nimi mohl být zaměněn, musí obchodní značka nebo firma bezprostředně předcházet nebo následovat názvy, popisy a údaje o obsahu textilních vláken podle článků 3 až 6 a podle přílohy I a musí být uvedeny čitelným a zřetelným písmem.
c) Členské státy mohou vyžadovat, aby v případě, že jsou textilní výrobky nabízeny k prodeji nebo prodávány konečnému spotřebiteli na jejich území, bylo označování etiketami a další označení požadované tímto článkem provedeno také v jejich národních jazycích.
U cívek, návinů, přadének, klubek nebo jiných malých jednotek šicích, látacích a vyšívacích nití mohou členské státy využít možnosti stanovené v prvním pododstavci pouze u společných etiket na obalech nebo u vystavovaného zboží.
Aniž jsou dotčeny případy uvedené v položce 18 přílohy IV, mohou být jednotlivé položky označeny v jakémkoliv jazyce Společenství.
d) Členské státy nesmí zakazovat používání popisů nebo údajů jiných než těch, které jsou uvedeny v článcích 3, 4 a 5 a které se vztahují k charakteristikám výrobků, pokud se tyto popisy nebo údaje shodují s jejich korektní obchodní praxí.
Článek 9
1. Každý textilní výrobek složený ze dvou nebo více částí, z nichž každá obsahuje rozdílné druhy vláken, musí být označen etiketou, na níž je uveden obsah vláken v každé části.
Toto označení etiketou není povinné pro části, které tvoří méně než 30 % celkové hmotnosti výrobku, s výjimkou hlavních podšívek.
2. Pokud dva nebo více textilních výrobků tvoří běžně jednu jednotku a jsou složeny ze stejných druhů vláken, mohou být označeny pouze jednou etiketou.
3. Aniž je dotčen článek 12:
a) uvede se složení vlákenných směsí následujícího korzetářského zboží tak, že se stanoví složení celého výrobku nebo složení dále uvedených částí, a to souhrnně nebo jednotlivě:
- u podprsenek: vnitřní a vnější textilie košíčků a zadního dílu,
- u bokovek (podvazkové pásy a podvazkové kalhotky): přední, zadní a postranní výztužné díly,
- u korzetů: vnější a vnitřní textilie košíčků, přední a zadní výztužné díly a boční díly.
Složení vlákenných směsí korzetářského zboží, které není uvedeno v prvním pododstavci, se označuje uvedením složení celého výrobku nebo složením jednotlivých částí tohoto zboží, a to buď souhrnně, nebo jednotlivě; označování přitom není povinné pro části, které představují méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku.
Označení různých částí uvedeného korzetářského zboží musí být provedeno tak, aby konečný spotřebitel snadno porozuměl, ke které části výrobku se údaje na etiketě vztahují;
b) udává se složení vlákenných směsí textilních výrobků s leptaným tiskem souhrnně pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení základní textilie a složení textilie s vyleptanými místy. Tyto součásti musí být jmenovitě uvedeny;
c) udává se složení vlákenných směsí vyšívaných textilních výrobků souhrnně pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení základní textilie a vyšívacích nití; tyto součásti musí být jmenovitě uvedeny. Pokud tvoří vyšívané části méně než 10 % povrchu výrobku, lze uvést pouze složení základní textilie;
d) udává se složení vlákenných směsí u jádrových nití, u kterých jsou jádro a obal tvořeny odlišnými vlákny a které jsou jako takové nabízeny k prodeji konečnému spotřebiteli, souhrnně pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení jádra a obalu. Tyto součásti musí být jmenovitě uvedeny;
e) udává se složení vlákenných směsí sametových a plyšových textilních výrobků nebo výrobků podobných sametu nebo plyši souhrnně pro celý výrobek, a pokud je u výrobku zřetelně rozdílná základní textilie a užitná vrstva a je tvořen odlišnými vlákny, může být složení těchto dvou částí uvedeno samostatně, což musí být jmenovitě uvedeno;
f) lze uvést u podlahových krytin a koberců, u nichž jsou podklad a užitná vrstva tvořeny odlišnými vlákny, pouze složení užitné vrstvy, což musí být jmenovitě uvedeno.
Článek 10
1. Odchylně od článků 8 a 9:
a) nesmějí členské státy u textilních výrobků uvedených v příloze III, které jsou v jednom ze stadií uvedených v čl. 2 odst.
1, vyžadovat označování etiketou nebo označení s uvedením názvu nebo složení. Ustanovení článků 8 a 9 se však použijí, pokud jsou takové výrobky označeny etiketou nebo jiným označením s uvedením názvu nebo složení nebo obchodní značky nebo firmy, které obsahují buď samostatně, nebo jako přídavné jméno, nebo jako základ slova buď jeden z názvů uvedených v příloze I, nebo název, který by s ním mohl být zaměněn;
b) pokud jsou textilní výrobky uvedené v příloze IV stejného typu a složení, mohou být nabízeny k prodeji společně se společnou etiketou obsahující údaje o složení stanovené touto směrnicí;
c) se údaje o složení textilních výrobků prodávaných v metráži označí pouze na kusu nebo na návinu, který je nabízen k prodeji.
2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) byly nabízeny k prodeji tak, aby se konečný spotřebitel mohl plně seznámit se složením těchto výrobků.
Článek 11
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby informace poskytované při uvádění textilních výrobků na trh nemohly být zaměněny s názvy a údaji stanovenými touto směrnicí.
Článek 12
Pro účely uplatňování čl. 8 odst. 1 a dalších ustanovení této směrnice, která se týkají označování textilních výrobků, se procentuální podíly vláken uvedené v článcích 4, 5 a 6 zjišťují tak, že se neberou v úvahu následující položky:
1. u všech textilních výrobků:
netextilní části, lemy, etikety a štítky, bordury a prýmky, které netvoří neoddělitelnou součást výrobku, knoflíky a spony potažené textilním materiálem, doplňky, ozdoby, nepružné stuhy, pružné nitě a pásky zapracované do určitých a vymezených míst výrobku a, vzhledem k podmínkám stanoveným v článku 7, viditelná a izolovatelná vlákna výhradně dekorativní povahy a vlákna antistatická;
2. a) u podlahových krytin a koberců: všechny části, které netvoří užitný povrch;
b) u potahových textilií: vazné a výplňkové osnovní a útkové nitě, které netvoří část užitného povrchu;
u závěsů a záclon: vazné a výplňkové osnovní a útkové nitě, které netvoří část líce textilie;
c) u ostatních textilních výrobků: základní nebo podkladové plošné textilie, výztužné vložky a tuženky, mezipodšívky a podkladová plátna, šicí a spojovací nitě, pokud nenahrazují osnovu a/nebo útek ve tkanině, výplně, pokud nemají izolační funkci, a s výhradou čl. 9 odst. 1 podšívky.
Pro účely tohoto ustanovení
- se základní nebo podkladové materiály textilních výrobků, které slouží jako podklad užitného povrchu, zejména u přikrývek a oboulícních textilií, a podklady u sametů a plyšů a obdobných výrobků nepovažují za odstranitelné podklady.
- se "výztužnými vložkami a tuženkami" rozumějí nitě nebo materiály zapracované do určitých a vymezených míst textilního výrobku za účelem jejich zpevnění nebo zvýšení tuhosti nebo tloušťky.
3. mastné látky, pojiva, plnidla, šlichtovací a preparační prostředky, impregnační prostředky, pomocné prostředky pro barvení a tisk a další textilní pomocné prostředky.
Pokud nejsou k dispozici předpisy Společenství, musí členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby tyto složky nebyly zastoupeny v množstvích, která by mohla uvést spotřebitele v omyl.
Článek 13
1. Kontroly, zda složení textilních výrobků odpovídá informacím poskytovaným podle této směrnice, se provádějí za použití metod analýzy stanovených ve směrnicích uvedených v odstavci 2.
Za tímto účelem se vypočtou procentuální podíly vláken uvedené v článcích 4, 5 a 6 na základě suché hmotnosti každého druhu vlákna upravené pomocí příslušné smluvní přirážky uvedené v příloze II poté, co byly odstraněny položky uvedené v čl. 12 odst. 1, 2 a 3.
2. Metody odběru vzorků a analýzy, které musí být používány v členských státech ke stanovení složení vlákenných směsí výrobků, na které se vztahuje tato směrnice, budou stanoveny v samostatných směrnicích.
Článek 14
1. Žádný členský stát nesmí z důvodů, které se týkají názvů nebo údajů o složení, zakazovat nebo bránit uvádění textilních výrobků, které vyhovují ustanovením této směrnice, na trh.
2. Ustanovení této směrnice nebrání uplatnění ustanovení platných v každém členském státě a týkajících se ochrany průmyslového a obchodního vlastnictví, označení původu, ochranných známek a potírání nekalé soutěže.
Článek 15
Ustanovení této směrnice se nevztahují na textilní výrobky, které
1. jsou určeny pro vývoz do třetích zemí;
2. přicházejí do členských států pod celní kontrolou za účelem tranzitu;
3. jsou dováženy ze třetích zemí v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku;
4. jsou předávány domáckým pracovníkům nebo nezávislým podnikům, které dodané výrobky dále za úplatu zpracovávají, aniž by došlo k převedení vlastnického práva k těmto výrobkům.
Článek 16
1. Doplňky k příloze I a doplňky a změny přílohy II této směrnice, které jsou nezbytné k přizpůsobení těchto příloh technickému pokroku, budou přijaty v souladu s postupem stanoveným v článku 6 směrnice 96/73/ES.
2. Nové metody kvantitativní analýzy dvousložkových a třísložkových směsí, jiné než metody uvedené ve směrnici 96/73/ES a ve směrnici Rady 73/44/EHS ze dne 26. února 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kvantitativní analýzy třísložkových směsí vláken [6], budou rovněž stanoveny podle tohoto postupu.
3. Název výboru uvedeného v článku 5 směrnice 96/73/ES zní "Výbor pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami".
Článek 17
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Zrušují se směrnice uvedené v části A přílohy V, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt k provedení obsažených v části B přílohy V.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 19. listopadu 1996 o systémech pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrostátní a mezinárodní vnitrozemské vodní dopravě ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že rostoucí problémy zatížení silnic a železnic, dopravní bezpečnosti, životního prostředí, úspory energie a životní úrovně občanů si ve veřejném zájmu žádají větší rozvoj a lepší využití dopravního potenciálu vnitrozemské vodní dopravy, zejména zlepšení její konkurenceschopnosti;
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy o systémech obchodní činnosti ve vnitrozemské vodní dopravě nepřispívají k řádnému fungování vnitřního trhu v tomto odvětví; že proto by měla být na úrovni Společenství zavedena společná opatření pro celý trh vnitrozemské vodní dopravy ve smyslu usnesení Rady ze dne 24. října 1994 o strukturálních zlepšeních ve vnitrozemské vodní dopravě [4];
vzhledem k tomu, že řádné fungování vnitřního trhu ve vnitrozemské vodní dopravě vyžaduje uzpůsobení organizace pronájmu na základě rotace směrem k větší obchodní pružnosti s cílem dosáhnout systému volného pronájmu a tvorby cen;
vzhledem k tomu, že by za tímto účelem pro přechodné období mělo být přijato opatření, kterým by byla oblast působnosti systému rotace postupně omezována tak, aby se dopravci mohli přizpůsobit podmínkám volného trhu a případně vytvořit obchodní seskupení lépe vyhovující logistickým potřebám lodních dopravců;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je jak nezbytné, tak dostatečné stanovit na úrovni Společenství jednotný časový plán postupné liberalizace trhu při ponechání odpovědnosti za provedení této liberalizace na členských státech;
vzhledem k tomu, že musí být přijata opatření umožňující zásah do příslušného dopravního trhu v případě vážného narušení; že by proto Komise měla mít pravomoc učinit vhodná opatření postupem projednávání v poradním výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se:
a) "systémem pronájmu na základě rotace" rozumí systém přidělování poptávky zákazníků na přepravu nákladu na základě pořadí uvolnění plavidel po vyložení nákladu za předem stanovených cen a podmínek.
Dopravci jsou podle pořadí registrace k rotaci vyzváni, aby si postupně vybrali z nabízených přepravních operací.
Ti, kteří volbu nevyužijí, si však udržují své místo v pořadí;
b) "dopravcem" rozumí vlastník nebo provozovatel jednoho nebo více plavidel vnitrozemské plavby;
c) "příslušným orgánem" rozumí orgán pověřený členským státem řízením a organizací systému pronájmu na základě rotace;
d) "vážným narušením trhu" rozumí výskyt obtíží na trhu vnitrozemské vodní dopravy, které jsou specifické pro tento trh a které mohou vést k vážnému a potenciálně přetrvávajícímu převisu nabídky nad poptávkou, jenž by mohl vážně ohrozit finanční rovnováhu a přežití velkého počtu dopravců ve vnitrozemské vodní dopravě, pokud krátkodobé a střednědobé prognózy na daném trhu nenaznačují podstatné a trvalé zlepšení.
Článek 2
V oblasti vnitrostátní a mezinárodní vnitrozemské vodní dopravy ve Společenství se smlouvy mezi dotyčnými partnery volně uzavírají a ceny se volně dojednávají.
Článek 3
Odchylně od článku 2 mohou členské státy v přechodném období až do 1. ledna 2000 zachovat systém minimálních povinných tarifů a systémy pronájmu na základě rotace, pokud:
- jsou v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 4, 5 a 6 a
- zavedené systémy rotace a tvorby cen jsou volně dostupné za stejných podmínek všem dopravcům členských států.
Článek 4
Během přechodného období podle článku 3 nesmí být předmětem systému pronájmu na základě rotace
a) přeprava ropy a plynu, tekutého nákladu a pevného hromadného nákladu, zvláštního nákladu jako například těžkého a nedělitelného nákladu, přeprava kontejnerů, přeprava v areálu přístavu, jakýkoliv druh přepravy pro vlastní potřebu a jakýkoliv druh dopravních operací, které již nepatří do systému pronájmu na základě rotace;
b) přeprava, s níž tento systém neumí účinně zacházet, zejména
- doprava vyžadující zařízení pro manipulaci se zbožím,
- kombinovaná doprava, zejména intermodální doprava, kde jsou trasy v zásadě vedeny po vnitrozemských vodních cestách a jejichž výchozí nebo konečné úseky (co nejkratší) jsou vedeny po silnici či železnici.
Článek 5
Během přechodného období podle článku 3 učiní členské státy nezbytné kroky k co největšímu zpružnění systémů pronájmu na základě rotace, zejména
- zajistí lodním dopravcům možnost uzavírat smlouvy na opakované cesty, tedy na sebe navazující cesty za použití stejného plavidla,
- zajistí vynětí a volné dojednání jednotlivých či opakovaných cest nabídnutých dvakrát za sebou podle systému pronájmu na základě rotace, které nenašly zájemce.
Článek 6
V období dvou let od vstupu této směrnice v platnost přijmou členské státy zúčastněné v systému pronájmu na základě rotace nezbytná opatření umožňující lodním dopravcům volnou volbu mezi třemi typy smluv:
- smlouvy na časovém základě včetně smlouvy o pronájmu, kdy dopravce poskytne jedno nebo více plavidel a posádku na určitou dobu výlučně k dispozici zákazníkovi pro přepravu zboží pro tohoto zákazníka proti zaplacení stanovené částky za den.
Strany uzavírají smlouvu volně,
- smlouvy o objemu, kdy se dopravce zavazuje dopravit v období stanoveném smlouvou daný objem proti zaplacení sazby za tunu nákladu.
Strany uzavírají smlouvu volně a musí se týkat velkých objemů,
- smlouvy na jednotlivou cestu nebo opakované cesty.
Článek 7
1. V případě vážného narušení trhu vnitrozemské vodní dopravy může Komise, aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 1101/89 ze dne 27. dubna 1989 o strukturálních zlepšeních ve vnitrozemské vodní dopravě [5], na žádost členského státu přijmout vhodná opatření a zejména opatření, určená k zabránění jakéhokoli nového nárůstu dopravní kapacity nabízené na daném trhu. Rozhodnutí se přijímají postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Jestliže členský stát požádá o vhodná opatření, musí být rozhodnutí přijato do tří měsíců od obdržení této žádosti.
3. Žádost členského státu o přijetí vhodných opatření musí být doprovázena všemi informacemi potřebnými k posouzení hospodářské situace v daném odvětví, zejména
- uvedení průměrných nákladů a cen různých druhů dopravy,
- sazby za využití lodního prostoru,
- předpověď vývoje poptávky.
Tyto informace mohou být použity pouze ke statistickým účelům.
Nesmějí být použity pro daňové účely ani sděleny třetí straně.
4. Rozhodnutí přijatá na základě tohoto článku, jejichž použitelnost nesmí překročit dobu trvání narušení trhu, jsou neprodleně oznámena členským státům.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený směrnicí 91/672/EHS [6].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo je takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi informace o znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s
Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit kritéria pro čistotu pro všechny přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla, které jsou uvedeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3];
vzhledem k tomu, že je nezbytné nahradit kritéria pro čistotu stanovená ve směrnici Rady 65/66/EHS ze dne 26. ledna 1965, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu konzervantů povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [4] naposledy pozměněné směrnicí 86/604/EHS [5];
vzhledem k tomu, že je nezbytné nahradit kritéria pro čistotu stanovená ve směrnici Rady 78/644/EHS ze dne 25. července 1978, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu antioxidantů, které mohou být použity v potravinách určených k lidské spotřebě [6], ve znění směrnice 82/712/EHS [7];
vzhledem k tomu, že by proto směrnice 65/66/EHS a 78/664/EHS měly být zrušeny;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky, které jsou stanoveny v Codex Alimentarius a které určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
vzhledem k tomu, že potravinářské přídatné látky, pokud jsou připraveny výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny nebo jež jsou uvedeny v této směrnici, by měly být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Kritéria pro čistotu podle čl. 3 odst. 3 písm. a) směrnice 89/107/EHS pro potravinářské přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla uvedené v směrnici 95/2/ES jsou stanovena v příloze této směrnice.
Článek 2
Zrušují se směrnice 65/66/EHS a 78/664/EHS.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Výrobky uvedené na trh nebo označené před 1. červencem 1997, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však mohou být v prodeji do vyprodání zásob.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES ze dne 16. prosince 1996 o ochraně cestujících v motorových vozidlech při čelním nárazu a o změně směrnice 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného fungování vnitřního trhu je nezbytná úplná harmonizace technických požadavků na motorová vozidla;
vzhledem k tomu, že ke snížení počtu obětí silničních nehod v Evropě je nezbytné zavést legislativní opatření za účelem co největšího zvýšení ochrany cestujících v motorových vozidlech v případě čelního nárazu; že tato směrnice zavádí požadavky na zkoušku čelního nárazu, včetně biomechanických kritérií, k zajištění vysoké úrovně ochrany při čelním nárazu;
vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je zavedení požadavků založených na výsledcích výzkumu prováděného Evropským výborem pro experimentální vozidla umožňujících stanovení zkušebních kritérií, která jsou reprezentativnější pro skutečné dopravní nehody;
vzhledem k tomu, že pro výrobce vozidel je nezbytná určitá lhůta pro zavedení vhodných zkušebních kritérií;
vzhledem k tomu, že pro vyloučení duplicity některých norem je nutné, aby vozidla, která splňují požadavky této směrnice, byla osvobozena od povinnosti splňovat již překonané požadavky jiné směrnice vztahující se na chování volantu a sloupku řízení při nárazu;
vzhledem k tomu, že tato směrnice bude jednou ze zvláštních směrnic, jež musí být dodrženy, aby byla zajištěna shodnost vozidel s požadavky postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že postup pro určení vztažného bodu místa k sedění v motorových vozidlech je uveden v příloze III směrnice Rady 77/649/EHS ze dne 27. září 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu řidičů motorových vozidel [5]; že proto není nutné opakovat tento postup v této směrnici; že v této směrnici je odkázat na směrnici Rady 74/297/EHS ze dne 4. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (chování mechanismu řízení při nárazu) [6]; že je odkázáno na Sbírku federálních nařízení Spojených států amerických [7],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí vozidlo ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
1. Členské státy nesmějí z důvodů týkajících se ochrany cestujících ve vozidlech při čelním nárazu
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud toto vozidlo splňuje požadavky této směrnice.
2. Od 1. října 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle článku 4 směrnice 70/156/EHS pro typ vozidla a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla,
pokud toto vozidlo nesplňuje požadavky této směrnice.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na typy vozidel, které byly schváleny před 1. říjnem 1998 podle směrnice 74/297/EHS, ani na pozdější rozšíření těchto schválení typu.
4. Vozidla, jejichž typ byl schválen podle této směrnice, se pokládají za vyhovující požadavkům bodu 5.1 přílohy I směrnice 74/297/EHS.
5. Od 1. října 2003 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS,
pokud nejsou splněny požadavky této směrnice, včetně bodů 3.2.1.2 a 3.2.1.3 přílohy II.
Článek 3
V části I přílohy IV směrnice 70/156/EHS se v tabulce doplňuje nový řádek, který zní:
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
Článek 4
V rámci přizpůsobování této směrnice technickému pokroku Komise
5 odst. 1 přezkoumá tuto směrnici se zřetelem ke zvýšení zkušební rychlosti a zahrnutí vozidel kategorie N1.
Přezkoumání se mimo jiné zaměří na údaje získané při výzkumu nehod, výsledky nárazových zkoušek vozidlo-vozidlo v plném měřítku, hlediska hospodárnosti a zvláště na dosavadní zkušební kritéria (jak biomechanická, tak geometrická) a na zavedení nových požadavků týkajících se průniku do prostoru pedálů.
Při přezkoumání bude posouzen potenciální přínos, jaký by mělo pro ochranu cestujících zvýšení zkušební rychlosti, a jeho technická proveditelnost, jakož i rozšíření oblasti působnosti směrnice i na vozidla kategorie N1.
Výsledky přezkoumání předloží Komise v podobě zprávy Evropskému parlamentu a Radě;
b) do konce roku 1996 přezkoumá a popřípadě změní dodatek 7 k příloze II se zřetelem k ověřovacím zkouškám kotníku figuríny Hybrid III, včetně zkoušek na vozidlech;
c) do konce roku 1997 přezkoumá a popřípadě změní mezní hodnoty pro poranění krku (podle bodů 3.2.1.2 a 3.2.1.3 přílohy II) na základě hodnot zaznamenaných v průběhu zkoušek pro schválení typu a údajů získaných při analýze nehod a biomechanickém výzkumu;
d) do konce roku 1997 provede ve zvláštních směrnicích nezbytné změny tak, aby byl zajištěn soulad postupů pro schválení typu a pro jeho rozšíření podle dotyčných směrnic s postupy podle této směrnice.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby výsledky zkoušek pro schválení typu prováděných jejich schvalovacími orgány byly dostupné veřejnosti.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení v Úředním věstníku Evropského společenství.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 82/501/EHS ze dne 24. června 1982 o rizicích závažných havárií při určitých průmyslových činnostech [4] se týká prevence závažných havárií, které mohou vznikat v důsledku určitých průmyslových činností, a omezování jejich následků pro člověka a životní prostředí;
(2) vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky Společenství v oblasti životního prostředí stanovené v čl. 130r odst. 1 a 2 Smlouvy a upřesněné v akčních programech Evropského společenství pro životní prostředí [5] směřují zejména prostřednictvím preventivních kroků k zachování a ochraně kvality životního prostředí a k ochraně lidského zdraví;
(3) vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, zdůraznili v usnesení ke čtvrtému akčnímu programu pro životní prostředí [6] potřebu účinnějšího provádění směrnice 82/501/EHS a vyzvali k přezkoumání uvedené směrnice, které by v případě nutnosti zahrnovalo možné rozšíření oblasti působnosti směrnice a zesílení výměny informací v této oblasti mezi členskými státy; že pátý akční program, jehož obecné zásady byly schváleny Radou a zástupci vlád členských států, zasedajícími v Radě, v usnesení ze dne 1. února 1993 [7], rovněž zdůrazňuje nutnost dokonalejšího zvládání rizik a havárií;
(4) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k haváriím v Bhopalu a ve městě Mexiku, které poukázaly na nebezpečí, jaké představuje blízkost obytných budov a nebezpečných oblastí, vyzvala Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, v usnesení ze dne 16. října 1989 Komisi, aby zahrnula do směrnice 82/501/EHS ustanovení o kontrole týkající se územního plánování při povolování stavby nových zařízení a při rozšiřování městské zástavby okolo stávajících zařízení;
(5) vzhledem k tomu, že uvedené usnesení Rady vyzvalo Komisi ke spolupráci s členskými státy s cílem dosažení většího vzájemného porozumění a úplnější harmonizace vnitrostátních zásad a postupů týkajících se bezpečnostních zpráv;
(6) vzhledem k tomu, že je žádoucí předávat zkušenosti s kontrolou nebezpečí závažných havárií získané různými postupy; že Komise a členské státy by měly rozvíjet spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi a snažit se vypracovat opatření určená třetím zemím, jež jsou rovnocenná opatřením obsaženým v této směrnici;
(7) vzhledem k tomu, že úmluva o přeshraničních účincích průmyslových havárií přijatá Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů stanoví opatření týkající se prevence, připravenosti a zvládání průmyslových havárií, jejichž účinky mohou přesahovat hranice, a upravuje mezinárodní spolupráci v této oblasti;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 82/501/EHS představuje první krok v procesu harmonizace; že uvedená směrnice by měla být přezkoumána a doplněna pro zajištění vyšší úrovně ochrany v celém Společenství soudržným a účinným způsobem; že současná harmonizace je omezena na opatření nezbytná k zavedení účinného systému prevence závažných havárií s rozsáhlými následky a k jejich omezení;
(9) vzhledem k tomu, že následky závažných havárií mohou přesahovat hranice; že ekologické a hospodářské náklady havárií nese nejen dotyčné zařízení, ale také dotyčné členské státy; že je proto nezbytné přijmout opatření zajišťující vysokou úroveň ochrany v celém Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že uplatňováním této směrnice nesmějí být dotčeny předpisy Společenství týkající se zdraví a bezpečnosti při práci;
(11) vzhledem k tomu, že používání seznamu, který specifikuje určitá zařízení a přitom vylučuje zařízení představující podobná nebezpečí, není vhodným postupem a může vést k tomu, že možné zdroje závažných havárií uniknou kontrole; že oblast působnosti směrnice 82/501/EHS musí být pozměněna tak, aby obsahovala ustanovení použitelná na všechna zařízení, ve kterých se nacházejí nebezpečné látky v natolik závažných množstvích, že by mohly vést ke vzniku nebezpečí závažné havárie;
(12) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke Smlouvě a v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství mohou členské státy zachovat nebo přijmout vhodná opatření pro činnosti související s dopravou v docích, nakládacích přístavištích a seřaďovacích nádražích, které jsou vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice za účelem zajištění úrovně bezpečnosti stanovené touto směrnicí;
(13) vzhledem k tomu, že doprava nebezpečných látek potrubím představuje rovněž riziko závažných havárií; že by Komise měla po shromáždění a vyhodnocení informací o stávajících opatřeních Společenství pro výše uvedené činnosti a o četnosti takto vzniklých havárií vypracovat zprávu, ve které případně vyloží důvody pro přijetí opatření v této oblasti společně s nejvhodnějšími nástroji pro tento účel;
(14) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke Smlouvě a v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství mohou členské státy zachovat nebo přijmout opatření týkající se skládek odpadu, které nepatří do oblasti působnosti této směrnice;
(15) vzhledem k tomu, že analýza závažných havárií ohlášených ve Společenství naznačuje, že většina z těchto havárií je důsledkem nedostatků v řízení mebo organizaci; že je proto nezbytné stanovit na úrovni Společenství základní zásady pro systémy řízení, které umožňují prevenci a zvládání rizika závažných havárií a omezování jejich důsledků;
(16) vzhledem k tomu, že rozdíly v opatřeních pro kontrolu závodů příslušnými orgány mohou mít za následek rozdílnou úroveň ochrany; že je nezbytné stanovit na úrovni Společenství klíčové požadavky, kterým musí odpovídat kontrolní systémy zavedené členskými státy;
(17) vzhledem k tomu, že za účelem prokázání toho, že byly učiněny všechny nezbytné kroky v oblasti prevence závažných havárií, přípravy dotyčných subjektů na tyto havárie a přijetí opatření pro podobné případy, je nezbytné, aby provozovatelé závodů, ve kterých jsou přítomna velká množství nebezpečných látek, poskytli příslušnému orgánu informace formou bezpečnostní zprávy obsahující podrobné údaje o závodu, přítomných nebezpečných látkách, zařízení nebo skladech, možných závažných haváriích a o používaném řídícím systému, s cílem předcházet a snižovat riziko závažných havárií a umožnit přijetí nezbytných opatření k omezení jejich následků;
(18) vzhledem k tomu, že tam, kde rozmístění a blízkost závodů mohou zvyšovat pravděpodobnost a možnost závažných havárií nebo zhoršovat jejich důsledky, je ke snížení rizika dominového efektu třeba, aby byla stanovena výměna příslušných informací a spolupráce při informování veřejnosti;
(19) vzhledem k tomu, že musí být podporován přístup k informacím o životním prostředí, a proto by veřejnost měla mít přístup k bezpečnostním zprávám vypracovaným provozovateli a osoby, kterých by se závažné havárie mohly týkat, musí mít k dispozici dostatek informací, aby mohly v případě havárie správně postupovat;
(20) vzhledem k tomu, že za účelem přípravy na mimořádné události je v závodech, ve kterých jsou přítomna značná množství nebezpečných látek, nezbytné vypracovat vnitřní a vnější havarijní plány a vytvořit systémy, které zajistí v nutné míře vyzkoušení, nezbytné přezkoumávání těchto plánů a jejich provádění při závažné havárii nebo jejím možném vzniku;
(21) vzhledem k tomu, že vnitřní havarijní plán je nutno projednat s pracovníky závodu a vnější havarijní plán s veřejností;
(22) vzhledem k tomu, že za účelem větší ochrany obydlených oblastí, ploch navštěvovaných veřejností a přírodních oblastí zvláštního významu nebo zvláště citlivých oblastí je nezbytné, aby plánování při rozdělování a využívání půdy nebo jiné odpovídající programy uplatňované v členských státech braly v úvahu dlouhodobou potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi těmito oblastmi a závody, které představují zmíněná rizika, a u stávajících závodů brát v úvahu doplňková technická opatření za účelem toho, aby se nezvyšovala rizika pro osoby;
(23) vzhledem k tomu, že v případě závažné havárie musí provozovatel okamžitě uvědomit příslušné orgány a sdělit jim nezbytné informace k vyhodnocení následků této havárie, aby mohly přijmout vhodná opatření;
(24) vzhledem k tomu, že k zajištění výměny informací a prevence dalších obdobných havárií by měly členské státy předávat Komisi informace týkající se závažných havárií, ke kterým dochází na jejich území, aby Komise mohla analyzovat s tím spojená rizika a provozovat systém šíření informací, které se týkají zejména závažných havárií a poučení z nich; že tato informace by měla rovněž zahrnovat "havárie, ke kterým téměř došlo" a které členské státy považují za zvlášť technicky zajímavé pro prevenci závažných havárií a omezování jejich následků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je prevence závažných havárií, při kterých jsou přítomny nebezpečné látky, a omezení jejich následků pro člověka a životní prostředí, aby byla soudržným a účinným způsobem zajištěna vyšší úroveň ochrany v celém Společenství.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na závody, kde jsou přítomné nebezpečné látky v množstvích, která jsou rovna a nebo vyšší než množství uvedená v příloze I částech 1 a 2 sloupci 2, s výjimkou článků 9, 11 a 13, které se vztahují na každý závod, kde jsou nebezpečné látky přítomné v množstvích, která se rovnají a nebo jsou vyšší než množství uváděná v příloze I částech 1 a 2 sloupci 3.
Pro účely této směrnice se "přítomností nebezpečných látek" rozumí skutečná nebo předpokládaná přítomnost těchto látek v závodě nebo přítomnost takových látek, o kterých se lze domnívat, že mohou vznikat při ztrátě regulace průmyslového chemického procesu v množstvích, která jsou rovná a nebo překračují kvalifikační množství v částech 1 a 2 přílohy I.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství týkající se pracovního prostředí, a zvláště aniž je dotčena směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [8].
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "závodem" celá oblast řízená provozovatelem, kde jsou nebezpečné látky přítomné v jednom nebo více zařízeních, včetně společných a nebo příbuzných infrastruktur nebo činností;
2. "zařízením" technická jednotka uvnitř závodu, kde se nebezpečné látky vyrábějí, užívají, je s nimi manipulováno nebo jsou skladovány.
Zahrnuje veškeré zařízení, struktury, potrubí, strojní zařízení, nástroje, soukromé železniční vlečky, doky, vykládací nábřeží sloužící zařízení, mola, sklady nebo podobné konstrukce, plující nebo jiné, nezbytné pro provoz zařízení;
3. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo vlastní závod nebo zařízení, nebo je-li tak stanoveno vnitrostátními právními předpisy, která obdržela rozhodující hospodářskou moc k jeho technickému provozování;
4. "nebezpečnou látkou" látka, směs nebo přípravek uvedené v příloze 1 části 1 nebo splňující kritéria stanovená v příloze 1 části 2 a přítomné jako surovina, výrobek, vedlejší produkt, zbytek nebo meziprodukt, včetně těch látek, u kterých se dá důvodně předpokládat, že mohou vzniknout v případě havárie;
5. "závažnou havárií" událost jako je velká emise, požár nebo výbuch vyplývající z neregulovaného vývoje v průběhu provozu jakéhokoli zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, jež vede k vážnému nebezpečí pro lidské zdraví nebo životní prostředí, zprostředkovanému nebo zpožděnému, uvnitř nebo mimo závod a zahrnuje jednu nebo více nebezpečných látek;
6. "nebezpečím" vnitřní vlastnosti nebezpečné látky nebo fyzické situace s možností vzniku poškození lidského zdraví nebo životního prostředí;
7. "rizikem" pravděpodobnost specifického účinku, ke kterému dojde během určené doby nebo za určených okolností;
8. "skladem" přítomnost určitého množství nebezpečných látek pro účely skladování, uložení do bezpečného opatrování a nebo udržování v zásobě.
Článek 4
Výjimky
Tato směrnice se nevztahuje na
a) vojenské závody, zařízení nebo skladovací zařízení;
b) nebezpečí vyvolaná ionizujícím zářením;
c) dopravu nebezpečných látek a dočasné meziskladování po silnici, železnici, vnitrozemských vodních cestách, po moři nebo vzduchem, včetně nakládání a vykládání a dopravy do a z jiných dopravních prostředků v docích, vykládacích nábřežích nebo seřaďovacích nádražích, mimo závody, kterých se týká tato směrnice;
d) dopravu nebezpečných látek v potrubích, včetně čerpacích stanic, mimo závody, kterých se týká tato směrnice;
e) činnosti těžebních průmyslových závodů, které se zabývají průzkumem a využitím nerostů v dolech a lomech nebo pomocí vrtů;
f) skládky odpadu.
Článek 5
Obecné povinnosti provozovatele
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel byl povinen přijmout všechna nezbytná opatření k prevenci závažných havárií a omezení jejich následků pro člověka a životní prostředí.
2. Členské státy zajistí, aby provozovatel byl povinen kdykoli prokázat příslušnému orgánu uvedenému v článku 16 (dále jen "příslušný orgán"), zvláště pak pro účely kontrol a kontrolních opatření uvedených v článku 18, že byla přijata všechna nezbytná opatření stanovená touto směrnicí.
Článek 6
Oznámení
1. Členské státy vyžadují od provozovatele, aby zaslal příslušnému orgánu oznámení
- nových závodech v přiměřené době před začátkem stavby nebo provozu,
- stávajících závodech jeden rok ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1.
2. Oznámení požadované podle odstavce 1 musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno nebo firmu provozovatele a úplnou adresu daného závodu;
b) sídlo provozovatele s úplnou adresou;
c) jméno nebo funkci osoby, která je pověřená řízením závodu, jestliže se liší od osoby uvedené v písmenu a);
d) informace umožňující identifikaci nebezpečných látek nebo kategorií látek, kterých se to týká;
e) množství a fyzikální formu nebezpečné látky nebo látek, kterých se to týká;
f) činnost nebo navrhovanou činnost zařízení nebo skladu;
g) bezprostřední prostředí závodu (prvky které mohou způsobit závažnou havárii nebo zhoršit její důsledky).
3. Ve stávajících závodech, u kterých provozovatel již podal příslušnému orgánu všechny informace podle odstavce 2 na základě vnitrostátních právních předpisů ke dni vstupu v platnost této směrnice, se oznámení podle odstavce 1 nevyžaduje.
4. Provozovatel musí neprodleně uvědomit příslušný orgán o změně situace v případě
- každého podstatného zvýšení množství nebo podstatné změny povahy nebo fyzikální formy přítomné nebezpečné látky, jak je uvedeno v oznámení poskytnutém provozovatelem podle odstavce 2, nebo jakékoli změny v procesech jejího použití, nebo
- trvalého uzavření zařízení.
Článek 7
Politika prevence závažných havárií
1. Členské státy musí od provozovatele vyžadovat, aby vypracoval dokument stanovící politiku prevence závažných havárií a aby zajistil její řádné provádění.
Politika prevence závažných havárií vypracovaná provozovatelem musí vhodnými prostředky, stavbami a systémy řízení zaručovat vysokou úroveň ochrany člověka a životního prostředí.
2. Dokument musí přihlížet k zásadám obsaženým v příloze III a musí být dán k dispozici příslušným orgánům mimo jiné pro účely uplatnění čl. 5 odst. 2 a článku 18.
3. Tento článek se nevztahuje na závody uvedené v článku 9.
Článek 8
Dominový efekt
1. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán určil podle informací získaných od provozovatelů podle článků 6 a 9 závody nebo skupiny závodů, kde se může pravděpodobnost, možnost nebo důsledky závažné havárie zvýšit v důsledku umístění a blízkosti těchto závodů a zásob nebezpečných látek.
2. Členské státy musí v takto určených závodech zajistit
a) výměnu odpovídajících informací vhodným způsobem za účelem vymezení povahy a rozsahu celkového nebezpečí závažné havárie v jejich politikách prevence závažných havárií, v systémech řízení bezpečnosti, v bezpečnostních zprávách a vnitřních havarijních plánech;
b) stanovení spolupráce při informování veřejnosti a poskytování informací příslušnému orgánu pro přípravu vnějších havarijních plánů.
Článek 9
Bezpečnostní zpráva
1. Členské státy vyžadují, aby provozovatel vypracoval bezpečnostní zprávu pro účely
a) prokázání, že podle informací stanovených v příloze III byla zavedena politika prevence závažných havárií a systém řízení bezpečnosti pro její provádění;
b) prokázání, že byla zjištěna nebezpečí závažné havárie a byla provedena nezbytná opatření k zabránění těmto haváriím a omezení jejich důsledků pro člověka a životní prostředí;
c) prokázání, že při stavbě, provozu a údržbě jakéhokoli zařízení, skladovacího zařízení, vybavení a infrastruktury spojené s jejím provozem, které představují nebezpečí závažné havárie uvnitř závodu, byly dodrženy zásady přiměřené bezpečnosti a spolehlivosti;
d) prokázání, že byly vypracovány vnitřní havarijní plány a poskytnuty informace umožňující vypracování vnějšího havarijního plánu, aby bylo možno provést nezbytná opatření v případě závažné havárie;
e) zajištění dostatečného informování příslušných orgánů pro přijetí rozhodnutí z hlediska rozvoje nových činností nebo rozvoje v okolí stávajících závodů.
2. Bezpečnostní zpráva musí obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze II.
Musí také obsahovat aktualizovaný seznam zásob nebezpečných látek přítomných v závodě.
Bezpečnostní zprávy nebo části zpráv nebo jakékoli podobné zprávy vypracované v souladu s jinými právními předpisy lze pro účely tohoto článku sloučit do jednotné bezpečnostní zprávy, aby bylo zamezeno zbytečnému zdvojení informací a činností provozovatele nebo příslušného orgánu za podmínky, že všechny požadavky tohoto článku jsou splněny.
3. Bezpečnostní zpráva stanovená v odstavci 1 musí být příslušnému orgánu zaslána
- za nové závody v přiměřené době před začátkem stavby nebo provozu,
- za stávající závody, na které se dříve nevztahovala směrnice 82/501/EHS, do tří let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
- za ostatní závody do dvou let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
- v případě pravidelného přezkoumání podle odstavce 5 neprodleně.
4. Než provozovatel začne stavbu nebo provoz nebo v případech uvedených v odstavci 3 druhé, třetí a čtvrté odrážce, příslušný orgán v přiměřené době od obdržení zprávy
- sdělí provozovateli závěr svého prošetření bezpečnostní zprávy, případně po vyžádání dalších informací, nebo
- zakáže uvádění do provozu nebo pokračování ve využívání dotyčného závodu podle pravomocí a postupů stanovených v článku 17.
5. Bezpečnostní zpráva musí být pravidelně přezkoumávána, a je-li to nezbytné, aktualizována
- nejméně každých pět let,
- kdykoli z podnětu provozovatele nebo na žádost příslušného orgánu v případech odůvodněných novými skutečnostmi nebo aby se bral ohled na nové technické poznatky týkající se otázek bezpečnosti, například vyplývající z analýzy havárií, nebo pokud je to možné "případů, kdy téměř došlo k havárii" a vývoje poznatků, které se týkají hodnocení nebezpečí.
6. a) Pokud se prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že konkrétní látky, které jsou přítomné v závodě nebo jakékoli jeho části, jsou ve stavu, který není schopen vytvořit nebezpečí závažné havárie, může členský stát podle kritérií uvedených v písmenu b) omezit informace vyžadované v bezpečnostní zprávě na otázky, které jsou významné pro prevenci zbývajících nebezpečí závažné havárie a omezení jejích důsledků pro člověka a životní prostředí.
b) Před provedením této směrnice stanoví Komise postupem podle článku 16 směrnice 82/501/EHS harmonizovaná kritéria pro rozhodování příslušného orgánu, že se určitý závod nachází ve stavu, kdy není možné, aby v něm vzniklo nebezpečí závažné havárie podle písmene a).
Písmeno a) se nepoužije, dokud nejsou uvedená kritéria stanovena.
c) Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sdělil Komisi s uvedením důvodů seznam závodů, kterých se to týká.
Komise předá seznam každý rok výboru uvedenému v článku 22.
Článek 10
Změna zařízení, závodu nebo skladovacího zařízení
Při změně zařízení, závodu, skladu nebo procesu nebo povahy či množství nebezpečných látek, které by mohly mít významný dopad na nebezpečí závažné havárie, členské státy zajistí, aby provozovatel
- přezkoumal, a je-li to nezbytné, revidoval politiku prevence při mimořádné události havárie a systémy řízení a postupy stanovené v článcích 7 a 9,
- přezkoumal, a je-li to nezbytné, revidoval bezpečnostní zprávu a před provedením této změny uvědomil příslušný orgán uvedený v článku 16 o podrobnostech této revize.
Článek 11
Havarijní plány
1. Členské státy zajistí, aby pro všechny závody, na které se vztahuje článek 9,
a) vypracoval provozovatel vnitřní havarijní plán s opatřeními, která mají být přijata uvnitř závodu,
- u nových závodů před zahájením provozu,
- u stávajících závodů, na které se dříve nevztahovala směrnice 82/501/EHS, do tří let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
- u jiných závodů do dvou let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1;
b) dodal provozovatel příslušným orgánům nezbytné informace, aby jim umožnil vypracovat vnější havarijní plány
- u nových závodů před začátkem provozu,
- u stávajících závodů, na které se dříve nevztahovala směrnice 82/501/EHS, do tří let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
- u jiných závodů do dvou let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1;
c) vypracovaly orgány určené pro tento účel členským státem vnější havarijní plán opatření, která mají být provedena mimo závod.
2. Havarijní plány musí být vypracovány s cílem
- omezit rozsah nehod a zvládat je tak, aby se minimalizoval účinek a omezila škoda pro člověka, životní prostředí a majetkové hodnoty,
- provádět opatření nezbytná k ochraně člověka a životního prostředí před účinky závažných havárií,
- sdělovat nezbytné informace veřejnosti a službám nebo orgánům oblasti, kterých se to týká,
- zajistit obnovu a vyčištění životního prostředí po závažné havárii.
Havarijní plány musí obsahovat informace stanovené v příloze IV.
3. Aniž jsou dotčeny povinnosti příslušných orgánů, musí členské státy zajistit, aby vnitřní havarijní plány stanovené touto směrnicí byly vypracovány po projednání se zaměstnanci uvnitř závodu a vnější havarijní plány po projednání s veřejností.
4. Členské státy zajistí, aby provozovatelé a určené orgány ve vhodných odstupech ne delších než tři roky přezkoumávali, zkoušeli, a je-li to nezbytné, revidovali a aktualizovali vnitřní a vnější havarijní plány.
Přezkoumání bere v úvahu změny, ke kterým došlo v dotyčných závodech nebo pohotovostních službách, nové technické poznatky a poznatky týkající se reakce na závažné havárie.
5. Členské státy zajistí, aby provozovatel a popřípadě příslušný orgán určený pro tento účel použili neprodleně havarijní plány,
- když dojde k závažné havárii, nebo
- když dojde k nekontrolované události, u které by se podle její povahy mohlo důvodně očekávat, že povede k závažné havárii.
6. Příslušný orgán může s uvedením důvodů rozhodnout s ohledem na informace obsažené v bezpečnostní zprávě, že se ustanovení odstavce 1 týkající se povinnosti vypracovat vnější havarijní plán nepoužijí.
Článek 12
Územní plánování
1. Členské státy zajistí, aby se v jejich politikách územního plánování nebo jiných souvisejících politikách braly v úvahu cíle prevence závažných havárií a omezení důsledků takových havárií.
Tyto cíle sledují prostřednictvím kontrol
a) umístění nových závodů;
b) změn stávajících závodů podle článku 10;
c) nového rozvoje v okolí stávajících závodů, jako jsou dopravní spoje, místa navštěvovaná veřejností a obytné oblasti, pokud umístění a výstavba zvyšuje riziko závažné havárie nebo zhoršuje její následky.
Členské státy zajistí, aby jejich politika územního plánování a jiné související politiky a postupy provádění těchto politik vzaly z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje tato směrnice, a obytnými oblastmi, oblastmi navštěvovanými veřejností a oblastmi hodnotnými z hlediska ochrany přírody a v případě stávajících závodů potřebu dalších technických opatření podle článku 5 tak, aby se nezvyšovala rizika pro lidi.
2. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné orgány a plánovací orgány, které odpovídají za rozhodování v této oblasti, zavedly vhodné konzultační postupy pro usnadnění provádění politik podle odstavce 1.
Postupy se stanoví tak, aby při přijímání rozhodnutí byly k dispozici technické informace o rizicích vyplývajících ze závodu buď pro konkrétní případ, nebo na základě obecných kritérií.
Článek 13
Informace o bezpečnostních opatřeních
1. Členské státy zajistí, aby osoby, které mohou být postiženy závažnou havárií vznikající v závodě uvedeném v článku 9, byly informovány o bezpečnostních opatřeních a žádoucím chování v případě havárie, aniž by o to musely žádat.
Informace se přezkoumávají každé tři roky a, je-li to nezbytné, opakují se a aktualizují alespoň tehdy, pokud dojde ke změně podle článku 10.
Jsou také trvale k dispozici veřejnosti.
Doba mezi opakováním informací pro veřejnost nesmí v žádném případě přesáhnout pět let.
Tyto informace obsahují alespoň údaje uvedené v příloze V.
2. Členské státy poskytují jiným členským státům, jež by mohly být dotčeny účinky závažné havárie v některém závodě uvedených v článku 9 přesahujícími hranice, dostatečné informace, aby mohly případně uplatnit veškerá související ustanovení článků 11, 12 a tohoto článku.
3. Pokud dotyčný členský stát rozhodl, že závod v blízkosti území druhého členského státu nemůže způsobit nebezpečí závažné havárie za jeho hranicemi podle čl. 11 odst. 6, a proto se od něj nepožaduje, aby vypracovával vnější havarijní plán podle čl. 11 odst. 1, uvědomí o tom druhý členský stát.
4. Členské státy zajistí zpřístupnění bezpečnostní zprávy veřejnosti.
Provozovatel může požádat příslušný orgán, aby nesděloval veřejnosti určité části zprávy z důvodů průmyslového a obchodního tajemství nebo ochrany osobnosti, veřejné bezpečnosti nebo národní obrany.
V těchto případech na základě povolení příslušného orgánu předloží provozovatel orgánu a zpřístupní veřejnosti změněnou zprávu bez uvedených částí.
5. Členské státy zajistí, aby se veřejnost mohla vyjádřit v těchto případech:
- plánování nových závodů uvedených v článku 9,
- změna stávajících závodů podle článku 10, vztahují-li se na změnu povinnosti stanovené v této směrnici, pokud jde o územní plánování,
- rozvoj v okolí uvedených stávajících závodů.
6. V závodech, na které se vztahuje článek 9, členské státy zajistí, aby seznamy nebezpečných látek stanovené v čl. 9 odst. 2 byly zpřístupněny veřejnosti.
Článek 14
Informace, které musí provozovatel poskytnout po závažné havárii
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel, jakmile je to po závažné havárii možné, nejvhodnějšími prostředky
a) uvědomil příslušné orgány;
b) jim sdělil tyto informace, jakmile je má k dispozici:
- okolnosti havárie,
- o které nebezpečné látky se jednalo,
- dostupné údaje pro hodnocení účinků havárie na člověka a životní prostředí a
- provedená havarijní opatření;
c) uvědomil je o zamýšlených opatřeních:
- ke zmírnění střednědobých a dlouhodobých účinků havárie,
- k zamezení opakování havárie;
d) aktualizoval podané informace, jestliže další vyšetřování odhalí dodatečné skutečnosti, které mění danou informaci nebo učiněné závěry.
2. Členské státy pověří příslušný orgán, aby
a) zajistil, že se přijmou všechna naléhavá, střednědobá a dlouhodobá opatření, která se mohou ukázat jako nezbytná;
b) shromažďoval kontrolami, vyšetřováním nebo jinými vhodnými prostředky informace, které jsou nezbytné pro plnou analýzu technických, organizačních a řídících aspektů závažné havárie;
c) přijal vhodná ustanovení k zajištění toho, aby provozovatel činil všechna nezbytná nápravná opatření, a
d) vypracoval doporučení týkající se budoucích preventivních opatření.
Článek 15
Informace poskytované Komisi členskými státy
1. Členské státy musí za účelem prevence a zmírnění následků závažných havárií uvědomit Komisi, jakmile je to možné, o závažných haváriích splňujících kritéria přílohy VI, ke kterým došlo na jejich území.
Musí Komisi poskytnou tyto údaje:
a) členský stát, název a adresu orgánu, který odpovídá za zprávu;
b) datum, dobu a místo závažné havárie včetně plného jména provozovatele a adresy daného závodu;
c) stručný popis okolností havárie, včetně dotyčných nebezpečných látek a bezprostředních účinků na člověka a životní prostředí;
d) stručný popis přijatých nouzových opatření a preventivních opatření nezbytných k tomu, aby se zamezilo opakování havárie.
2. Jakmile členské státy shromáždí informace podle článku 14, sdělí Komisi výsledky svých analýz a doporučení prostřednictvím formuláře stanoveného a aktualizovaného postupem podle článku 22.
Sdělení těchto informací členskými státy může být odloženo pouze do skončení soudního řízení, pokud by sdělení mohlo uvedené řízení ovlivnit.
3. Členské státy oznámí Komisi jméno a adresu každého subjektu, který může mít důležité informace o závažné havárii a může poradit příslušným orgánům členských států, které musí v případě havárie zasahovat.
Článek 16
Příslušný orgán
Aniž jsou dotčeny povinnosti provozovatele, členské státy zřídí nebo určí příslušný orgán nebo orgány pověřené plněním úkolů stanovených touto směrnicí a popřípadě subjekty napomáhající příslušnému orgánu nebo orgánům na technické úrovni.
Článek 17
Zákaz provozu
1. Členské státy zakáží provoz nebo uvádění do provozu každého závodu, zařízení nebo skladu nebo jejich části, jestliže opatření přijatá provozovatelem za účelem prevence a zmírnění důsledků závažných havárií mají vážné nedostatky.
Členské státy mohou zakázat provoz nebo uvádění do provozu každého závodu, zařízení nebo skladu nebo jakékoli jejich části, jestliže provozovatel nepředloží ve stanovené lhůtě oznámení, zprávy nebo jiné informace podle této směrnice.
2. Členské státy zajistí, aby se provozovatelé mohli odvolat proti zákazu vydanému příslušným orgánem podle odstavce 1 k vhodnému subjektu stanovenému vnitrostátními právními předpisy a postupy.
Článek 18
Kontroly
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zavedly systém kontrol nebo jiných kontrolních opatření vhodných pro typ dotyčného závodu.
Kontroly nebo kontrolní opatření nezávisí na obdržení bezpečnostní zprávy nebo jiné předložené zprávě.
Kontroly nebo jiná kontrolní opatření musí být dostatečné pro plánovité a systematické vyšetření technických, organizačních a řídících systémů používaných v závodě, aby zejména
- provozovatel mohl prokázat, že přijal vhodná opatření v souvislosti s různými činnostmi prováděnými v závodě, aby zabránil závažným haváriím,
- provozovatel mohl prokázat, že zajistil vhodné prostředky pro omezení důsledků závažných havárií na pracovišti i mimo pracoviště,
- údaje a informace obsažené v bezpečnostní zprávě a ve všech ostatních předložených zprávách spolehlivě odrážely podmínky v závodě,
- informace podle čl. 13 odst. 1 byly poskytnuty veřejnosti.
2. Systém kontrol stanovený v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a) pro všechny závody existuje program kontrol.
Pokud příslušný orgán vypracuje program kontrol na základě systematického hodnocení nebezpečí závažné havárie dotyčného konkrétního závodu, musí program obsahovat nejméně jednu kontrolu na místě prováděnou příslušným orgánem každých dvanáct měsíců v každém závodě uvedeném v článku 9;
b) po každé kontrole připraví příslušný orgán zprávu;
c) kde je to nezbytné, následuje v přiměřené době po kontrole provedené příslušným orgánem jednání s vedením závodu.
3. Příslušný orgán může na provozovateli požadovat, aby poskytl další informace nezbytné k tomu, aby orgán mohl plně vyhodnotit možnost závažné havárie, určit rozsah případného zvýšení pravděpodobnosti nebo zhoršení důsledků závažných havárií a vypracovat vnější havarijní plán a aby mohl vzít v úvahu látky, které v důsledku své fyzikální formy, konkrétních podmínek nebo místa mohou vyžadovat zvláštní pozornost.
Článek 19
Informační systém a výměna informací
1. Členské státy a Komise si vyměňují informace o získaných zkušenostech v oblasti prevence závažných havárií a omezování jejich důsledků.
Tyto informace se týkají zejména fungování opatření stanovených touto směrnicí.
2. Komise sestaví a zpřístupní členským státům rejstřík a informační systém obsahující zejména údaje o závažných haváriích, ke kterým došlo na území členských států, pro účely
a) rychlého šíření informací poskytnutých členskými státy v souladu s čl. 15 odst. 1 mezi všechny příslušné orgány;
b) informování příslušných orgánů o rozborech příčin závažných havárií a o poučení, která z nich plynou;
c) poskytnutí informací o preventivních opatřeních příslušným orgánům;
d) poskytnutí informací o organizacích, které mohou poradit nebo poskytnout důležité informace o výskytu, prevenci a zmírňování důsledků závažných havárií.
Rejstřík a informační systém obsahuje minimálně
a) informace poskytované členskými státy v souladu s čl. 15 odst. 1;
b) rozbor příčin havárie;
c) poučení získaná z havárií;
d) preventivní opatření nezbytná k tomu, aby se zabránilo opakování.
3. Aniž je dotčen článek 20, je přístup k rejstříku a informačnímu systému otevřen pro všechny vládní subjekty členských států, průmyslová nebo obchodní sdružení, odbory, nevládní organizace v oblasti ochrany životního prostředí a pro další mezinárodní nebo výzkumné organizace působící v této oblasti.
4. Členské státy předloží Komisi každé tři roky zprávu v souladu s postupem stanoveným ve směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [9] u závodů uvedených v článcích 6 a 9.
Komise zveřejní shrnutí těchto informací každé tři roky.
Článek 20
Utajení
1. Členské státy zajistí v zájmu průhlednosti, aby příslušné orgány byly povinny zpřístupnit informace získané na základě této směrnice každé fyzické nebo právnické osobě, která o to požádá.
Informace získané příslušnými orgány nebo Komisí mohou být, pokud to vnitrostátní právní předpisy vyžadují, považované za tajné, jestliže se jedná o
- utajení jednání příslušných orgánů a Komise,
- utajení mezinárodních vztahů a národní obrany,
- veřejnou bezpečnost,
- utajení předběžného šetření nebo probíhajících soudních řízení,
- obchodní a průmyslová tajemství včetně duševního vlastnictví,
- osobní údaje a soubory,
- údaje poskytnuté třetí osobou, jestliže tato osoba požaduje, aby byly považovány za důvěrné.
2. Tato směrnice nevylučuje, aby členský stát uzavřel dohody se třetími zeměmi o výměně informací, které mají k dispozici na vnitřní úrovni.
Článek 21
Působnost výboru
Opatření nezbytná pro přizpůsobování kritérií uvedených v čl. 9 odst. 6 písm. b) a v přílohách II až VI technickému pokroku a vypracování formuláře zpráv uvedeného v čl. 15 odst. 2 se přijímají postupem podle článku 22.
Článek 22
Výbor
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 23
Zrušení směrnice 82/501/EHS
1. Směrnice 82/501/EHS se zrušuje s účinkem od dvaceti čtyř měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
2. Oznámení, havarijní plány a informace veřejnosti předložené nebo vypracované podle směrnice 82/501/EHS zůstávají v platnosti, dokud nejsou nahrazeny podle odpovídajících ustanovení této směrnice.
Článek 24
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvaceti čtyř měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 19. prosince 1996, kterou se mění směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice 94/35/ES [4] došlo v oblasti náhradních sladidel k technickému vývoji v mnoha ohledech;
vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit uvedenou směrnici tomuto vývoji;
vzhledem k tomu, že ustanovení, která mohou mít vliv na veřejné zdraví, byly před svým přijetím konzultovány s Vědeckým výborem pro potraviny, zřízeným rozhodnutím Komise 95/273/ES [5],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/35/ES se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Tato směrnice se vztahuje také na odpovídající potraviny určené pro zvláštní výživu ve smyslu směrnice 89/389/EHS."
2. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud zvláštní předpisy nestanoví jinak, nesmějí být náhradní sladidla použita v potravinách určených pro kojence a malé děti ve smyslu směrnice 89/398/EHS, včetně potravin pro kojence a malé děti s narušeným zdravím.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Výrazem "quantum satis" uvedeným v příloze se rozumí, že nejvyšší použitelné množství není stanoveno.
Náhradní sladidla však smějí být použita v souladu se správnou výrobní praxí v množství nepřevyšujícím množství nezbytné k dosažení zamýšleného účelu a za předpokladu, že spotřebitel není uváděn v omyl."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, je povolena přítomnost náhradních sladidel v potravině v těchto případech:
- ve smíšených potravinách bez přidaného cukru nebo se sníženým obsahem energie, ve smíšených dietních potravinách určených pro nízkokalorickou dietu a ve smíšených potravinách s dlouhou trvanlivostí, jiných než uvedených v čl. 2 odst. 3, pokud je náhradní sladidlo povoleno v jedné ze složek smíšené potraviny, nebo
- pokud je potravina určena výhradně k použití při přípravě smíšené potraviny, která vyhovuje této směrnici."
4. Název kategorie "Vitaminové a dietní přípravky" se mění na "Doplňky stravy a dietní doplňky na bázi vitaminů nebo minerálních látek, ve formě sirupu nebo žvýkacích tablet".
5. Tabulka uvedená v příloze se doplňuje tabulkou uvedenou v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy změní své právní a správní předpisy tak, aby
- povolovaly uvádění výrobků vyhovujících této směrnici na trh nejpozději do 19. prosince 1997,
- zakazovaly uvádění výrobků nevyhovujících této směrnici na trh od 19. června 1998.
Výrobky uvedené na trh nebo označené před výše uvedeným dnem, které nevyhovují této směrnici, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1996, kterou se mění směrnice 89/398/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice Rady 89/398/EHS [4] stanoví, že ustanovení týkající se skupin potravin pro zvláštní výživu uvedených v příloze I uvedené směrnice stanoví zvláštní směrnice;
vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí uzavřen modus vivendi o prováděcích opatřeních k aktům přijatým postupem podle článku 189b Smlouvy [5];
vzhledem k tomu, že zvláštní směrnice odrážejí stav znalostí v době jejich přijetí a že proto každá změna směřující k přijetí inovací založených na vědeckém a technickém vývoji musí být po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny, zřízeným rozhodnutím Komise 95/273/ES [6], schválena postupem podle článku 13 směrnice 89/398/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit postup umožňující dočasné uvedení na trh potravin, které jsou výsledkem technologických inovací, aby bylo možné zhodnotit výsledky průmyslového výzkumu až do změny dané zvláštní směrnice;
vzhledem k tomu, že však z důvodů ochrany zdraví spotřebitele může být povolení k uvedení na trh uděleno pouze po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny;
vzhledem k tomu, že povolení může být uděleno pouze, pokud výrobek nijak neohrožuje lidské zdraví,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 4 směrnice 89/398/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Aby mohly být potraviny určené pro zvláštní výživu, které jsou výsledkem vědeckého a technologického pokroku, rychle uvedeny na trh, může Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny a postupem podle článku 13 na dobu dvou let povolit uvedení na trh potravin, které neodpovídají pravidlům pro složení stanoveným ve zvláštních směrnicích uvedených v příloze I.
V případě potřeby může Komise toto povolovací rozhodnutí doplnit o pravidla pro označování týkající se změny složení."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Toto směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1996, kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice;
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že zpracovaná řasa Eucheuma je novou potravinářskou přídatnou látkou, jejíž použití je oprávněné technologickými důvody;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přizpůsobit seznam povolených potravinářských přídatných látek, který je obsažen ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [5], s cílem povolit použití této přídatné látky;
vzhledem k tomu, že byl konzultován Vědecký výbor pro potraviny;
vzhledem k tomu, že kritéria pro čistotu budou přijata postupem stanoveným v článku 11 směrnice 89/107/EHS,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Do tabulky v příloze I směrnice 95/2/ES se za látku E 407 vkládá tato potravinářská přídatná látka: "Číslo E _BAR_ Název _BAR_
E 407a _BAR_ Zpracovaná řasa Euchema" _BAR_
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří měsíců od jejího vyhlášení, aby umožnily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, a jejich použití.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 13. prosince 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že přílohy A a B Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (AGRD), ve znění pozdějších změn, by měly být připojeny ke směrnici 94/55/ES jako přílohy A a B a vztahovat se nejen na přeshraniční přepravu, ale také na přepravu uvnitř jednotlivých členských států;
vzhledem k tomu, že přílohy směrnice 94/55/ES obsahují dohodu AGRD ve znění platném k 1. lednu 1995, které bylo mezitím zveřejněno ve všech úředních jazycích [2];
vzhledem k tomu, že dohoda AGRD je aktualizována každé dva roky, a proto 1. ledna 1997 vstoupí v platnost pozměněná verze;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 8 se změny nezbytné pro přizpůsobení přílohy vědeckému a technickému pokroku v oblasti upravované danou směrnicí, aby byly zohledněny nové požadavky, přijímají postupem podle článku 9;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přizpůsobit odvětví novým pravidlům AGRD, a proto změnit přílohy směrnice 94/55/ES;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Příloha A:
"Příloha A obsahuje body 2000 až 3999 přílohy A k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (AGRD), ve znění platném k 1. lednu 1997 s tím, že slova "smluvní strana" se nahrazují slovy "členský stát". Pozn.:
Znění pozměňujícího textu z roku 1997 ke konsolidovanému textu přílohy A dohody AGRD z roku 1995 bude zveřejněno ve všech úředních jazycích Společenství, jakmile budou všechna jazyková znění připravena."
2. Příloha B:
"Příloha B obsahuje body 10000 až 270000 přílohy B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (AGRD), ve znění platném k 1. lednu 1997 s tím, že slova "smluvní strana" se nahrazují slovy "členský stát". Pozn.:
Znění pozměňujícího textu z roku 1997 ke konsolidovanému textu přílohy B dohody AGRD z roku 1995 bude zveřejněno ve všech úředních jazycích Společenství, jakmile budou všechna jazyková znění připravena."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/49/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přepravy nebezpečných věcí po železnici (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí po železnici [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID), ve znění pozdějších změn, by měl být připojen ke směrnici 96/49/ES jako příloha a vztahovat se nejen na přeshraniční přepravu, ale také na přepravu uvnitř jednotlivých členských států;
vzhledem k tomu, že příloha směrnice 96/49/ES obsahuje RID ve znění platném k 1. lednu 1995;
vzhledem k tomu, že RID je aktualizován každé dva roky, a proto 1. ledna 1997 vstoupí v platnost pozměněná verze;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 8 se změny nezbytné pro přizpůsobení přílohy vědeckému a technickému pokroku v oblasti upravované danou směrnicí, aby byly zohledněny nové požadavky, přijímají postupem podle článku 9;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přizpůsobit odvětví novým pravidlům RID, a proto změnit přílohu směrnice 96/49/ES;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 9 směrnice 96/49/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/49/ES se mění takto:
"Příloha obsahuje ustanovení Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID), který je přílohou I dodatku B k úmluvě COTIF, ve znění platném k 1. lednu 1997 s tím, že slova "smluvní strana" a "státy nebo železnice" se nahrazují slovy "členské státy". Pozn.:
Znění RID bude zveřejněno ve všech úředních jazycích Společenství, jakmile budou všechna jazyková znění připravena."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 17. prosince 1996, kterou se mění směrnice 95/12/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích praček pro domácnost
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Komise 95/12/ES ze dne 23. května 1995, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích praček pro domácnost [2],
vzhledem k tomu, že současné metody měření a informace neumožňují odpovídajícím způsobem označovat energetickými štítky pračky bez zabudovaných prostředků pro ohřev vody; že z tohoto důvodu musí být takové spotřebiče vyňaty z působnosti směrnice 95/12/ES;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 se do seznamu typů praček pro domácnost vyňatých z působnosti uvedené směrnice připojuje následující položka:
- "— do 30. června 1998 stroje bez zabudovaných prostředků pro ohřev vody."
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. dubna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 15. května 1997.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi všechna opatření, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. prosince 1996, kterou se mění směrnice 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a, pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [4], mají být sestaveny seznamy Společenství pro provozovny, pro něž příslušné orgány třetích zemích poskytly záruky, že splňují požadavky Společenství;
vzhledem k tomu, že pro kůže a kožky kopytníků, kosti, rohy, paznehty, kopyta, drápy a výrobky z nich, pro včelařské produkty, lovecké trofeje, kejdu, vlnu, chlupy, štětiny a peří uvedené v kapitolách 3, 5 část B, 12, 13, 14 a 15, jakož i pro med by mělo postačovat zanesení provozovny do rejstříku příslušného orgánu třetí země;
vzhledem k tomu, že ve Společenství je spotřebováváno maso plazů a druhů nepodrobených zvláštním požadavkům a produkty z nich a že je nezbyté stanovit hygienické požadavky na produkci, dovoz a uvádění na trh těchto živočišných produktů;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. července 1992 o hygienických předpisech pro produkci surového mléka, tepelně zpracovaného mléka a mléčných výrobků a jejich uvádění na trh [5] se vztahuje pouze na kravské, kozí, ovčí a buvolí mléko a mléčné výrobky;
vzhledem k tomu, že obchod s mlékem a mléčnými výrobky jiných živočišných druhů, jakož i dovoz těchto produktů, je třeba upravit samostatně;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem je nezbytné pověřit Komisi, aby postupem Stálého veterinárního výboru přijala potřebné prováděcí předpisy, aby byly zajištěny jednotné hygienické podmínky produkce, uvádění na trh a dovozu těchto produktů živočišného původu;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že použitím této směrnice není dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 ze dne 3. prosince 1982 o provedení Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženým druhy volně žijících živočichů a rostlin [6],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/118/EHS se mění takto:
1. v článku 10 se
i) v odstavci 2 písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) nestanoví-li příloha II výslovně jinak, musí produkty pocházet
- u produktů podle přílohy I kapitol 3, 5 část B, 12, 13, 14 bod 1 (nezpracovaná kejda) a 15 a u medu z provozovny, která byla zapsána do rejstříku příslušným orgánem třetí země,
- u produktů neuvedených v předchozí odrážce z provozoven uvedených v některém seznamu Společenství sestaveném postupem podle článku 18,";
ii) v odst. 3 písm. a) doplňuje připojuje nový pododstavec, který zní:
"Do přijetí prováděcích pravidel podle přílohy II kapitoly 2 čtvrté a páté odrážky dbají členské státy na to, aby byl dovoz produktů v nich uvedených podmíněn poskytnutím minimálních záruk uvedených ve zmíněných odrážkách.";
iii) v odstavci 3 zrušuje písmeno b);
iv) v odstavci 6 slova "podle odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. b)" nahrazují slovy "podle odst. 2 písm. a) a b) druhé odrážky".
2. V úvodní větě kapitoly 2 přílohy II se slova "Do 1. ledna 1997" nahrazují slovy "Do 1. července 1997".
3. V kapitole 2 přílohy II se doplňují nové odrážky, které znějí:
"— obchod s mlékem a mléčnými výrobky, které jsou určeny k lidské spotřebě a pocházejí od druhů, na které se nevztahuje směrnice 92/46/EHS, jakož i jejich dovoz, přičemž mohou být stanoveny zvláštní požadavky v závislosti na živočišném druhu týkající se
- zdraví zvířat a zdravotního stavu stád dojnic, zejména s ohledem na tuberkulózu a brucelózu,
- hygieny
- při dojení,
- při sběru, přepravě, úpravě a zpracování mléka,
- zaměstnanců,
- zjišťování reziduí a farmakologicky a/nebo hormonálně účinných látek, antibiotik, pesticidů a jiných škodlivých látek v mléce nebo mléčných výrobcích,
- kritérií pro surové mléko jako surovinu,
- mikrobiologická kritéria pro hotové výrobky,
— produkce, uvádění na trh a dovoz živočišných druhů, na které se nevztahují zvláštní požadavky, zejména masa plazů a výrobků z něj, které jsou určeny k lidské spotřebě.
V závislosti na živočišném druhu mohou být stanoveny zvláštní požadavky týkající se
- mikrobiologických a parazitologických kritérií,
- hygieny při porážce,
- zjišťování reziduí."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. prosince 1996, kterou se mění směrnice 72/462/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že směrnice 72/462/EHS [3] stanovila podmínky pro hygienické a veterinární kontroly při dovozu masných výrobků, na něž se vztahuje směrnice 77/99/EHS [4], do Společenství;
vzhledem k tomu, že jelikož směrnicí 92/5/EHS [5] byly do působnosti směrnice 77/99/EHS zahrnuty čisté, nasolené nebo sušené a/nebo tepelně opracované žaludky, měchýře a střeva, začal tento dovoz podléhat také požadavkům směrnice 77/462/EHS a zejména podmínce, že musí pocházet z jatek schválených v souladu s ustanoveními směrnice 72/462/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise navrhla, aby se na tyto produkty vztahovala odlišná opatření a aby byly zařazeny do přílohy II ke směrnici 92/118/EHS [6];
vzhledem k tomu, že Komise se domnívá, že nemůže k tomuto návrhu zaujmout stanovisko v situaci, kdy neexistují dovozní podmínky, harmonizovaná osvědčení nebo dohody s hlavními partnery Společenství o vzájemném uznávání rovnocennosti veterinárních podmínek;
vzhledem k tomu, že proto, aby od 1. ledna 1997, kdy skončí platnost přechodných opatření použitelných na dovoz těchto produktů, nedošlo k přerušení obchodování s těmito produkty v rámci obchodu s určitými třetími zeměmi, by měl být kromě dovozu těchto produktů z jatek schválených podle směrnice 72/462/EHS, nadále povolen dovoz i z jiných zařízení skýtajících záruky týkající se hygienických a veterinárních kontrol požadované legislativou Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 21b směrnice 72/462/EHS se vkládá nový druhý pododstavec, který zní:
"Odchylně od požadavků uvedených v odst. 1, 2 a 4 písm. a) odrážce i), mohou členské státy do doby, než Komise stanoví dovozní osvědčení a seznamy zařízení, ze kterých mohou být dovážena střeva a další produkty uvedené v čl. 2 odst. b) písm. v) směrnice 77/99/EHS, nebo do uzavření dohod o rovnocenných veterinárních podmínkách, nejpozději však do 31. prosince 1997, dovážet produkty v souladu s platnými vnitrostátními předpisy." .
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2, článek 66 a článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že je důležité přijmout opatření k zajištění řádného fungování vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že dotvoření konkurenčního trhu s elektřinou je důležitým krokem k dotvoření vnitřního trhu s energií;
(3) vzhledem k tomu, že by touto směrnicí nemělo být dotčeno plné uplatňování Smlouvy, zejména jejích ustanovení o vnitřním trhu a hospodářské soutěži;
(4) vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu s elektřinou je důležité zejména proto, aby se zvýšila efektivnost výroby, přenosu a distribuce tohoto produktu se současným posílením bezpečnosti zásobování elektřinou a konkurenceschopnosti evropské ekonomiky a respektováním ochrany životního prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že vnitřní trh s elektřinou musí být vytvářen postupně, aby se průmysl mohl pružně a spořádaně přizpůsobit novému prostředí a aby byly vzaty v úvahu různé způsoby, jakými jsou v současnosti energetické sítě organizovány;
(6) vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu v odvětví elektřiny musí podporovat propojenost a interoperabilitu sítí;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/547/EHS ze dne 29. října 1990 o přenosu elektřiny elektrizačními soustavami [4] a směrnice Rady 90/377/EHS ze dne 29. června 1990 o postupu Společenství pro zvýšení transparentnosti cen plynu a elektřiny účtovaných konečným průmyslovým velkoodběratelům [5] tvoří první fázi dotvoření vnitřního trhu s elektřinou;
(8) vzhledem k tomu, že je nyní nutné přijmout další opatření pro vytvoření vnitřního trhu s elektřinou;
(9) vzhledem k tomu, že na vnitřním trhu musí být energetické podniky schopny působit, aniž bude dotčeno plnění jejich povinností služeb veřejného zájmu tak, aby vznikl konkurenční trh s elektřinou;
(10) vzhledem k tomu, že členské státy v současnosti používají kvůli stávajícím strukturálním rozdílům v členských státech různé systémy regulace v odvětví elektřiny;
(11) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity musí být v rámci obecných zásad stanovena společná pravidla na úrovni Společenství, avšak jejich podrobné provádění by mělo být ponecháno členským státům, aby měl každý členský stát možnost zvolit si režim, který nejlépe odpovídá jeho konkrétní situaci;
(12) vzhledem k tomu, že bez ohledu na převládající způsob organizace trhu musí být podle této směrnice přístup do sítě otevřený a musí vést k totožným hospodářským výsledkům ve státech, a tím k přímo srovnatelné úrovni otevřenosti trhu i přímo srovnatelnému stupni přístupu na trh s elektřinou;
(13) vzhledem k tomu, že pro některé členské státy může být ukládání povinností služeb veřejného zájmu nezbytné k zajištění bezpečnosti zásobování a ochrany spotřebitelů a životního prostředí, což podle jejich názoru volná hospodářská soutěž sama zaručit nemůže;
(14) vzhledem k tomu, že dlouhodobé plánování může být jedním z prostředků plnění těchto povinností služeb veřejného zájmu;
(15) vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví zvláštní pravidla týkající se omezení volného pohybu zboží nebo hospodářské soutěže;
(16) vzhledem k tomu, že čl. 90 odst. 1 Smlouvy ukládá členským státům zejména povinnost, aby dodržovaly tato pravidla, pokud se vztahují na podniky veřejného práva a podniky se zvláštními nebo výlučnými právy;
(17) vzhledem k tomu, že podle čl. 90 odst. 2 Smlouvy podléhají podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu těmto pravidlům za zvláštních podmínek;
(18) vzhledem k tomu, že provádění této směrnice bude mít dopad na činnost takových podniků;
(19) vzhledem k tomu, že členské státy tedy musí při ukládání povinností služeb veřejného zájmu podnikům v odvětví elektřiny dodržovat odpovídající ustanovení Smlouvy podle výkladu Soudního dvora;
(20) vzhledem k tomu, že při vytváření vnitřního trhu s elektřinou by měl být brán zřetel na cíl Společenství, hospodářskou a sociální soudržnost, zejména v takových odvětvích, jakými jsou vnitrostátní infrastruktury a infrastruktury Společenství, které jsou používány pro přenos elektřiny;
(21) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, kterým se stanoví řada základních směrů pro transevropské energetické sítě [6], přispívá k rozvoji propojených infrastruktur pro přenos elektřiny;
(22) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit společná pravidla pro výrobu elektřiny a provoz přenosových a distribučních soustav;
(23) vzhledem k tomu, že existují dva systémy, které lze použít pro otevírání trhu výroby, řízení o povolení nebo výběrové řízení, a oba musí fungovat v souladu s objektivními, průhledými a nediskriminačními kritérii;
(24) vzhledem k tomu, že je v rámci toho nezbytné zohlednit postavení samovýrobců a nezávislých výrobců;
(25) vzhledem k tomu, že každá přenosová soustava musí být centrálně řízena a kontrolována, aby byla v zájmu výrobců a jejich zákazníků zajištěna bezpečnost, spolehlivost a účinnost sítě; že by tedy měl být určen provozovatel přenosové soustavy a pověřen provozováním, údržbou a v případě potřeby i rozvojem soustavy; že se provozovatel přenosové soustavy musí chovat objektivním, průhledným a nediskriminačním způsobem;
(26) vzhledem k tomu, že technická pravidla pro provoz přenosové soustavy a přímých vedení musí být průhledná a musí zajišťovat interoperabilitu sítí;
(27) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit objektivní a nediskriminační kritéria pro spouštění elektráren;
(28) vzhledem k tomu, že z důvodů ochrany životního prostředí může být elektřina přednostně vyráběna z obnovitelných zdrojů;
(29) vzhledem k tomu, že na úrovni distribuce mohou zákazníci v určité oblasti získat právo na odběr a že musí být určen provozovatel distribuční soustavy pro řízení, údržbu a v případě potřeby i pro rozvoj každé distribuční soustavy;
(30) vzhledem k tomu, že pro zajištění průhlednosti a vyloučení diskriminace by měla být přenosová činnost vertikálně propojených podniků provozována nezávisle na jiných činnostech;
(31) vzhledem k tomu, že jediní odběratelé musí být odděleni od výrobních a distribučních činností vertikálně propojených podniků; že je třeba omezit informační tok mezi činnostmi jediného odběratele a těmito výrobními a distribučními činnostmi;
(32) vzhledem k tomu, že účetnictví všech propojených energetických podniků by mělo mít vysoký stupeň průhlednosti, zejména pro identifikaci možného zneužívání jejich dominantního postavení, které by spočívalo např. v nepřiměřeně vysokých nebo nízkých sazbách nebo v diskriminačních praktikách týkajících se obdobných transakcí; že z těchto důvodů musí být pro každou činnost vedeno oddělené účetnictví;
(33) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné, aby měly příslušné orgány přístup k vnitřním účtům podniků, přičemž musí být zaručena důvěrnost;
(34) vzhledem k tomu, že s ohledem na rozmanitost struktur a zvláštní vlastnosti soustav v členských státech by měly být stanoveny různé postupy pro přístup do sítě, které budou řízeny objektivními, průhlednými a nediskriminačními kritérii;
(35) vzhledem k tomu, že by mělo být upraveno povolování, výstavba a využívání přímých vedení;
(36) vzhledem k tomu, že musí být upraveny záruky a postupy pro urovnávání sporů;
(37) vzhledem k tomu, že by se mělo zabránit jakémukoli zneužívání dominantního postavení nebo dravému chování;
(38) vzhledem k tomu, že některé členské státy mohou mít zvláštní potíže při přizpůsobování svých soustav, a proto by měla být stanovena přechodná období nebo odchylky, zejména pro provoz malých izolovaných soustav;
(39) vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje další fázi liberalizace; že po vstupu v platnost nicméně zůstanou některé překážky obchodu s elektřinou mezi členskými státy zachovány; že tedy mohou být s přihlédnutím ke zkušenostem předloženy návrhy na zlepšení fungování vnitřního trhu s elektřinou; že by tedy Komise měla předložit Radě a Evropskému parlamentu zprávu o uplatňování této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Oblast působnosti a definice
Článek 1
Tato směrnice stanoví společná pravidla pro výrobu, přenos a distribuci elektřiny.
Dále upravuje organizaci a fungování odvětví elektřiny, přístup na trh, kritéria a postupy pro výběrová řízení a udělování povolení pro provozování soustav.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "výrobou" výroba elektřiny;
2) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba vyrábějící elektřinu;
3) "samovýrobcem" fyzická nebo právnická osoba vyrábějící elektřinu převážně pro vlastní potřebu;
4) "nezávislým výrobcem"
a) výrobce, který se nezabývá činností přenosu nebo distribuce elektřiny na území, které je pokryto sítí a kde je usazen;
b) v členských státech, kde nejsou vertikálně propojené podniky a kde se používá výběrové řízení, výrobce, který odpovídá definici podle písmene a), který nesmí výlučně podléhat ekonomické prioritě propojené sítě;
5) "přenosem" přenos elektřiny propojenou přenosovou soustavou vysokého napětí s cílem její dodávky konečným spotřebitelům nebo distribučním společnostem;
6) "distribucí" přenos elektřiny distribuční soustavou středního a nízkého napětí s cílem její dodávky zákazníkům;
7) "zákazníky" velkoodběratelé nebo koneční spotřebitelé elektřiny a distribuční společnosti;
8) "velkoodběratelem" fyzická nebo právnická osoba, pokud členský stát uznává její existenci, která nakupuje nebo prodává elektřinu, ale nezabývá se jejím přenosem, výrobou nebo distribucí uvnitř sítě nebo mimo ni na území, kde je usazena;
9) "konečným spotřebitelem" zákazník nakupující elektřinu pro vlastní potřebu;
10) "propojovacím zařízením" zařízení, které slouží k propojení energetických sítí;
11) "propojenou sítí" několik přenosových a distribučních soustav, které jsou navzájem propojeny prostřednictvím jednoho nebo několika propojovacích zařízení;
12) "přímým vedením" elektrické vedení doplňující propojenou síť;
13) "ekonomickou prioritou" pořadí zdrojů zásobování elektřinou podle ekonomických kritérií;
14) "pomocnými službami" všechny služby potřebné pro provoz přenosových nebo distribučních soustav;
15) "uživatelem soustavy" fyzická nebo právnická osoba napájející přenosovou nebo distribuční soustavu nebo zásobovaná z některé z nich;
16) "dodávkou" dodávka nebo prodej elektřiny zákazníkům;
17) "propojeným energetickým podnikem" vertikálně nebo horizontálně propojený podnik;
18) "vertikálně propojeným podnikem" podnik vykonávající dvě nebo několik funkcí výroby, přenosu a distribuce elektřiny;
19) "horizontálně propojeným podnikem" podnik vykonávající alespoň jednu z funkcí výroby za účelem prodeje, přenosu nebo distribuce elektřiny a další funkci, která nesouvisí s elektřinou;
20) "výběrovým řízením" postup, prostřednictvím kterého se pokryjí nové plánované požadavky a náhradní kapacity formou dodávek z nových nebo stávajících výrobních kapacit;
21) "dlouhodobým plánováním" plánování potřebných investic pro výrobní a přenosové kapacity na dlouhodobém základě s cílem pokrýt poptávku po elektřině v soustavě a zajistit zásobování zákazníků;
22) "jediným odběratelem" právnická osoba, která je v síti na území, kde je usazena, odpovědná za jednotné řízení přenosové soustavy nebo za centrální odběr a prodej elektřiny;
23) "malou izolovanou soustavou" každá soustava se spotřebou nižší než 2500 GWh v roce 1996, která získává méně než 5 % své roční spotřeby elektřiny propojením s jinými soustavami.
KAPITOLA II
Obecná pravidla organizace odvětví
Článek 3
1. Členské státy zajistí na základě svého institucionálního uspořádání, při zohlednění zásady subsidiarity a aniž je dotčen odstavec 2, aby byly energetické podniky provozovány v souladu se zásadami této směrnice a s cílem dosažení konkurenčního trhu s elektřinou, a zdrží se diskriminace těchto podniků, pokud jde o jejich práva a povinnosti.
Dvě koncepce přístupu do sítě uvedené v článcích 17 a 18 musí vést k totožným hospodářským výsledkům, a tím i k přímo srovnatelné úrovni otevřenosti trhu, jakož i k přímo srovnatelnému stupni přístupu k trhům s elektřinou.
2. S plným ohledem na odpovídající ustanovení Smlouvy, zejména na článek 90, mohou členské státy uložit z důvodů obecného hospodářského zájmu podnikům působícím v odvětví elektrické energie povinnosti služeb veřejného zájmu, které se mohou týkat bezpečnosti, včetně bezpečnosti zásobování, pravidelnosti, jakosti a cen dodávek a ochrany životního prostředí.
Takové povinnosti musí být jasně vymezeny, být průhledné, nediskriminační a kontrolovatelné; jejich obsah i případné změny musí být zveřejněny a neprodleně oznámeny členským státem Komisi.
Jako prostředek plnění výše uvedených povinností služeb veřejného zájmu mohou členské státy, pokud si to přejí, zavést provádění dlouhodobého plánování.
3. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat články 5, 6, 17, 18 a 21, pokud by jejich použití právně nebo fakticky bránilo plnění povinností uložených energetickým podnikům z důvodů obecného hospodářského zájmu a pokud by byl rozvoj obchodu ovlivněn do té míry, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
Zájmy Společenství mimo jiné zahrnují hospodářskou soutěž s ohledem na potenciální zákazníky v souladu s touto směrnicí a článkem 90 Smlouvy.
KAPITOLA III
Výroba
Článek 4
Pro výstavbu nového výrobního zařízení mohou členské státy volit mezi řízením o povolení nebo výběrovým řízením.
Řízení o povolení i výběrové řízení musí proběhnout podle objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií.
Článek 5
1. Zvolí-li členské státy řízení o povolení, stanoví kritéria pro udělení povolení k výstavbě výrobního zařízení na svém území.
Kritéria se mohou týkat:
a) bezpečnosti a zabezpečení energetických sítí, zařízení a souvisejícího vybavení;
b) ochrany životního prostředí;
c) využití pozemku a volby umístění;
d) využití veřejného prostranství;
e) energetické efektivnosti;
f) povahy primárních zdrojů;
g) údajů o žadateli, jakými jsou jeho technické, ekonomické a finanční schopnosti;
h) článku 3.
2. Podrobná kritéria a postupy musí být zveřejněny.
3. Důvody, které vedly k zamítnutí udělení povolení, musí být objektivní a nediskriminační; musí být řádně podloženy a být opodstatněné; musí být sděleny žadateli a pro informaci Komisi.
Žadatel musí mít k dispozici opravné prostředky.
Článek 6
1. Zvolí-li členské státy výběrové řízení, provedou členské státy nebo příslušný orgán určený dotyčným členským státem inventarizaci nových výrobních zařízení, včetně náhradních kapacit, na základě pravidelných odhadů uvedených v odstavci 2.
Inventura zohlední potřebu propojení soustav.
Požadovaná kapacita bude přidělena na základě výběrového řízení, které proběhne postupem stanoveným v tomto článku.
2. Provozovatel přenosové soustavy nebo jiný příslušný orgán určený dotyčným členským státem alespoň každý druhý rok vypracuje a pod státním dozorem zveřejní pravidelný odhad výrobních a přenosových kapacit, které budou pravděpodobně zapojeny do sítě, propojovacích zařízení potřebných pro spojení s jinými soustavami, předpokládanou kapacitu přenosové soustavy a odhad poptávky po elektřině.
Odhad se bude týkat období, které si určí každý členský stát.
3. Podrobnosti o výběrovém řízení na výrobní zařízení musí být zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství alespoň šest měsíců před uplynutím lhůty pro podání návrhů.
Všem zúčastněným podnikům usazeným na území členského státu musí být poskytnuty technické podmínky nabídky tak, aby měly dostatek času pro předložení nabídky.
Technické podmínky nabídky musí obsahovat podrobný popis technických podmínek smlouvy a postupu, který musí všichni účastníci dodržet, jakož i vyčerpávající seznam kritérií, kterými se bude řídit výběr účastníků a zadání smlouvy.
Technické podmínky se mohou týkat i oblastí uvedených v čl. 5 odst.
4. Při vyhlášení výběrového řízení na požadovanou výrobní kapacitu se musí rovněž přihlédnout k nabídkám dodávek elektřiny s dlouhodobými zárukami ze stávajících výrobních jednotek, jestliže lze tímto způsobem pokrýt dodatečné požadavky.
5. Členské státy určí orgán nebo veřejnoprávní subjekt nebo soukromoprávní subjekt, který není závislý na oblasti výroby, přenosu a distribuce elektřiny, který bude odpovídat za provedení, monitorování a kontrolu výběrového řízení.
Tento orgán nebo subjekt přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil důvěrnost informací obsažených v nabídkách.
6. V členských státech, které se rozhodly pro výběrové řízení, musí mít nicméně samovýrobci a nezávislí výrobci možnost získat povolení na základě objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií podle článků 4 a 5.
KAPITOLA IV
Provozování přenosové soustavy
Článek 7
1. Členské státy určí nebo požádají podniky, které vlastní přenosovou soustavu, aby na dobu stanovenou členskými státy a s přihlédnutím k efektivnosti a hospodářské rovnováze určily provozovatele soustavy, který bude odpovědný za provoz, údržbu a v případě potřeby i rozvoj přenosové soustavy v dané oblasti i za její propojovací zařízení s jinými soustavami tak, aby byla zajištěna bezpečnost zásobování.
2. Členské státy zajistí přípravu a zveřejnění technických pravidel, která stanoví minimální technické a provozní požadavky na propojení se systémem výrobních zařízení, distribučními soustavami, zařízením přímo napojených zákazníků, propojovacími okruhy a přímými vedeními.
Tyto požadavky musí zajistit interoperabilitu sítí, musí být objektivní a nediskriminační.
Musí být oznámeny Komisi v souladu s článkem 8 směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se stanoví postup pro poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů. [7]
3. Provozovatel soustavy odpovídá za řízení toku energie v soustavě, přičemž bere v úvahu výměny s jinými propojenými sítěmi.
Je přitom odpovědný za zajišťování bezpečné, spolehlivé a účinné přenosové soustavy elektřiny a v této souvislosti za zajišťování dostupnosti všech nezbytných pomocných služeb.
4. Provozovatel soustavy musí poskytnout provozovatelům všech ostatních soustav, které jsou s danou soustavou propojeny, dostatek informací pro zajištění bezpečného a účinného provozu, koordinovaného rozvoje a interoperability propojené sítě.
5. Provozovatel soustavy nesmí diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména ve prospěch svých dceřiných společností nebo akcionářů.
6. Není-li přenosová soustava zcela nezávislá na výrobní a distribuční činnosti, musí být provozovatel soustavy alespoň v řízení nezávislý na jiných činnostech, které nesouvisejí s přenosovou soustavou.
Článek 8
1. Provozovatel přenosové soustavy odpovídá za spouštění výrobních zařízení ve své oblasti a za rozhodování o použití propojovacího zařízení s jinými soustavami.
2. Aniž je dotčena dodávka elektřiny na základě smluvních povinností, včetně těch, které jsou odvozeny z technických podmínek výběrového řízení, řídí se spouštění výrobního zařízení i použití propojovacího zařízení kritérii, která může schválit členský stát a která musí být objektivní, musí být zveřejněna a používána nediskriminačním způsobem, který zajišťuje řádné fungování vnitřního trhu s elektřinou.
Musí zohlednit ekonomickou prioritu elektřiny z dostupných výrobních zařízení nebo přenosem z propojených zařízení a rovněž technická úskalí soustavy.
3. Členský stát může uložit provozovateli soustavy, aby při spouštění výrobního zařízení dával přednost zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie nebo odpad nebo zařízením vyrábějícím současně s elektřinou i teplo.
4. Členský stát může z důvodů bezpečnosti zásobování nařídit, aby bylo přednostně spouštěno výrobní zařízení používající domácí paliva jako zdroje energie v rozsahu, který za kalendářní rok nepřekročí 15 % celkového množství primární energie potřebné k výrobě elektřiny spotřebované v dotyčném členském státě.
Článek 9
Provozovatel přenosové soustavy musí zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti.
KAPITOLA V
Provozování distribuční soustavy
Článek 10
1. Členské státy mohou distribučním společnostem nařídit, aby zásobovaly zákazníky v určité oblasti.
Sazby za takové dodávky mohou být regulovány, například proto, aby bylo těmto zákazníkům zajištěno rovné zacházení.
2. Členské státy určí nebo požádají podniky, které vlastní distribuční soustavu nebo za ni odpovídají, aby určily provozovatele soustavy, který bude odpovědný za provoz, údržbu a v případě potřeby rozvoj distribuční soustavy v dané oblasti i za propojovací zařízení s jinými soustavami.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatel soustavy jednal v souladu s články 11 a 12.
Článek 11
1. Provozovatel distribuční soustavy udržuje bezpečnou, spolehlivou a účinnou distribuční soustavu elektřiny ve své oblasti s patřičným ohledem na životní prostředí.
2. V žádném případě nesmí diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména ve prospěch svých dceřiných společností nebo akcionářů.
3. Členský stát může uložit provozovateli distribuční soustavy, aby při spouštění výrobních zařízení dával přednost zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie nebo odpad nebo zařízením vyrábějícím současně s elektřinou i teplo.
Článek 12
Provozovatel distribuční soustavy musí zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti.
KAPITOLA VI
Oddělení a průhlednost účetnictví
Článek 13
Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány a smírčí orgány uvedené v čl. 20 odst. 3 mají právo přístupu k účtům výrobních, přenosových a distribučních podniků, pokud je to nezbytné k plnění jejich kontrolních úkolů.
Článek 14
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby účetnictví energetických podniků bylo vedeno v souladu s odstavci 2 až 5.
2. Energetické podniky bez ohledu na režim vlastnictví nebo právní formu vypracují, předloží k auditu a zveřejní své roční účetní závěrky v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ročních účetních závěrkách společností s ručením omezeným, přijatými podle čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností [8]. Podniky, které nemusí zveřejňovat své roční účetní závěrky, uchovávají jedno vyhotovení k dispozici pro veřejnost ve svém ústředí.
3. Propojené energetické podniky vedou ve vnitřním účetnictví oddělené účty pro své výrobní, přenosové a distribuční činnosti, a popřípadě konsolidované účty pro jiné, neenergetické činnosti tak, jak by to bylo požadováno, kdyby dotyčné činnosti prováděly samostatné podniky, s cílem zamezit diskriminaci, vzájemné subvencování a narušování hospodářské soutěže.
V poznámkách k jejich účetnictví musí být zahrnuta rozvaha a výsledovka pro každou z činností.
4. V poznámkách k roční účetní závěrce podniky uvedou pravidla pro rozdělování aktiv a pasiv a výdajů a příjmů, kterými se řídí při vedení oddělených účtů uvedených v odstavci 3.
Tato pravidla lze změnit jen ve výjimečných případech.
Takové změny musí být uvedeny v poznámkách a řádně odůvodněny.
5. Roční účetní závěrky musí v poznámkách uvádět každou transakci určité velikosti s dceřinými společnostmi ve smyslu článku 41 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách [9] nebo s přidruženými podniky ve smyslu čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice nebo s podniky, které vlastní stejní akcionáři.
Článek 15
1. Členské státy, které určí za jediného odběratele vertikálně propojený energetický podnik nebo část vertikálně propojeného energetického podniku, stanoví, že činnost jediného odběratele bude oddělena od výrobních a distribučních činností propojeného podniku.
2. Členské státy zajistí, aby neexistovaly žádné informační toky mezi činnostmi jediného odběratele vertikálně propojených energetických podniků a jejich výrobními a distribučními činnostmi, s výjimkou informací potřebných k plnění povinností jediného odběratele.
KAPITOLA VII
Organizace přístupu do sítě
Článek 16
Pro organizaci přístupu do sítě mohou členské státy zvolit jeden nebo druhý postup uvedený v článcích článku 17 a článku 18, popřípadě oba.
Oba postupy se řídí objektivními, průhlednými a nediskriminačními kritérii.
Článek 17
1. V případě smluvního přístupu do sítě přijmou členské státy nezbytná opatření, aby výrobci elektřiny, a pokud členské státy povolí jejich existenci, dodavatelské podniky a potenciální zákazníci, buď na území pokrytém sítí, nebo mimo ně, mohli sjednat přístupu do sítě a uzavřít smlouvy o dodávce na základě dobrovolných obchodních dohod.
2. Je-li potenciální zákazník připojen k distribuční soustavě, musí být přístup do sítě předmětem jednání s daným provozovatelem distribuční soustavy a v případě potřeby i s daným provozovatelem přenosové soustavy.
3. Na podporu průhlednosti a pro usnadnění jednání o přístupu do sítě musí provozovatelé soustav zveřejnit v prvním roce po vstupu této směrnice v platnost orientační rozmezí cen za použití přenosové a distribuční soustavy.
Orientační ceny zveřejněné pro následující roky by měly být v co nejvyšší možné míře založeny na cenách dohodnutých v jednáních v předchozím dvanáctiměsíčním období.
4. Členské státy se mohou rovněž rozhodnout pro regulovaný systém přístupu do sítě a udělit potenciálnímu zákazníkovi právo přístupu na základě zveřejněných sazeb za použití přenosových a distribučních soustav, která je za podmínek přístupu do sítě alespoň stejná jako jiné postupy pro přístup uvedené v této kapitole.
5. Dotyčný provozovatel přenosové nebo distribuční soustavy může odmítnout přístup, jestliže postrádá nezbytnou kapacitu.
Toto odmítnutí musí být řádně odůvodněno, zejména s ohledem na článek 3.
Článek 18
1. V případě postupu týkajícího se jediného odběratele určí členské státy právnickou osobu, která bude jediným odběratelem na území pokrytém provozovatelem soustavy.
Členské státy přijmou nezbytná opatření pro
i) zveřejnění nediskriminační sazby za používání přenosové a distribuční soustavy;
ii) svobodnou volbu pro potenciální zákazníky, aby uzavřeli smlouvy o dodávce, které uspokojí jejich vlastní potřeby, s výrobci, nebo pokud členské státy povolí jejich existenci, s dodavatelskými podniky mimo území pokryté sítí;
iii) svobodnou volbu pro potenciální zákazníky, aby uzavřeli smlouvy o dodávce, které uspokojí jejich vlastní potřeby, s výrobci na území pokrytém sítí;
iv) nezávislé výrobce, aby si na základě dobrovolných obchodních dohod sjednali přístup do sítě s provozovateli přenosových a distribučních soustav tak, aby uzavřeli smlouvy o dodávce s potenciálními zákazníky mimo soustavu.
2. Jedinému odběrateli může být uložena povinnost nakupovat elektřinu, která je předmětem smlouvy mezi potenciálním zákazníkem a výrobcem nacházejícím se na území pokrytém sítí nebo mimo ně, za cenu, která se rovná prodejní ceně nabízené jediným odběratelem potenciálním zákazníkům, snížené o cenu podle zveřejněné sazby uvedené v odst. 1 bodě i).
3. Není-li jedinému odběrateli uložena nákupní povinnost podle odstavce 2, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, aby smlouvy o dodávce uvedené v odst. 1 bodech ii) a iii) byly plněny buď přístupem do sítě na základě zveřejněných sazeb uvedených v odst. 1 bodě i), anebo dohodnutým přístupem do sítě v souladu s podmínkami uvedenými v článku 17. V druhém případě nemusí jediný odběratel zveřejňovat nediskriminační sazbu za používání přenosové a distribuční soustavy.
4. Jediný odběratel může odmítnout přístup do sítě a může odmítnout nákup elektřiny od potenciálních zákazníků, pokud postrádá nezbytnou přenosovou nebo distribuční kapacitu.
Takové odmítnutí musí být řádně odůvodněno, zejména s ohledem na článek 3.
Článek 19
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění otevření svých trhů s elektřinou, aby mohly být smlouvy podle podmínek uvedených v článcích 17 a 18 uzavírány alespoň do tak významné míry, aby o tom jednou ročně informovaly Komisi.
Podíl vnitrostátního trhu se vypočítá na základě podílu Společenství na spotřebě elektřiny konečnými spotřebiteli se spotřebou vyšší než 40 GWh za rok (podle místa spotřeby, včetně samovýrobců).
Průměrný podíl Společenství vypočítá Komise na základě informací pravidelně poskytovaných členskými státy.
Komise zveřejní tento průměrný podíl Společenství, který určuje stupeň otevřenosti trhu, v Úředním věstníku Evropských společenství do listopadu každého roku se všemi užitečnými informacemi objasňujícími výpočet.
2. Podíl vnitrostátního trhu uvedený v odstavci 1 se bude v průběhu šesti let postupně zvyšovat.
Toto zvýšení se vypočítá snížením prahu spotřeby Společenství ze 40 GWh uvedeného v odstavci 1 na úroveň 20 GWh roční spotřeby elektřiny do tří let po vstupu této směrnice v platnost a na úroveň 9 GWh roční spotřeby elektřiny do šesti let po vstupu této směrnice v platnost.
3. Členské státy určí zákazníky usazené na svém území představující podíly uvedené v odstavcích 1 a 2, kteří mají právní způsobilost k uzavírání smluv o dodávce elektřiny podle článků 17 a 18, s tím, že všichni koneční spotřebitelé se spotřebou vyšší než 100 GWh ročně (podle spotřebního místa, včetně samovýrobců) musí být zahrnuti do této kategorie.
Distribuční společnosti, pokud již nejsou určeny jako potenciální zákazníci podle tohoto odstavce, mají právní způsobilost uzavřít za podmínek uvedených v článcích 17 a 18 smlouvy na takové množství elektřiny, které jejich zákazníci určení jako potenciální spotřebovávají v jejich distribuční soustavě určené k zásobování těchto zákazníků.
4. Členské státy zveřejní do 31. ledna každého roku kritéria pro vymezení potenciálních zákazníků, kteří mohou uzavírat smlouvy za podmínek uvedených v článcích 17 a 18.
Tato informace je společně s dalšími užitečnými informacemi odůvodňujícími otevření trhu podle odstavce 1 zaslána Komisi ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise může požádat členský stát o změnu podmínek uvedených v odstavci 3, pokud tvoří překážku řádného uplatňování této směrnice, pokud jde o řádné fungování vnitřního trhu s elektřinou.
Nevyhoví-li dotyčný členský stát této žádosti ve lhůtě tří měsíců, bude přijato konečné rozhodnutí postupem I v článku 2 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10].
5. Aby se zabránilo nerovnováze při otevírání trhů s elektřinou během období uvedeného v článku 26,
a) nejsou smlouvy o dodávce elektřiny podle článků 17 a 18 uzavřené s potenciálním zákazníkem v síti jiného členského státu zakázány, je-li zákazník považován za potenciálního zákazníka v obou dotyčných sítích;
b) v případech, kdy jsou transakce uvedené v písmenu a) odmítnuty, protože zákazník je potenciálním zákazníkem pouze v jedné z obou sítí, může Komise s přihlédnutím k situaci na trhu a k obecnému zájmu nařídit, aby odmítající strana vykonala požadovanou dodávku elektřiny na žádost členského státu, ve kterém se potenciální zákazník nachází.
Souběžně s postupem a časovým rozvrhem uvedeným v článku 26 a nejpozději po polovině období stanoveného v uvedeném článku posoudí Komise na základě vývoje na trhu a s přihlédnutím k obecnému zájmu uplatňování písm. b) prvního pododstavce.
S přihlédnutím k získaným zkušenostem zhodnotí Komise situaci a vypracuje zprávu o případné nerovnováze v otevírání trhů s elektřinou s ohledem na tento odstavec.
Článek 20
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, která umožní
i) nezávislým výrobcům a samovýrobcům sjednat přístup do sítě, aby mohli prostřednictvím propojené sítě zásobovat své vlastní provozy a dceřiné společnosti ve stejném členském státě nebo v jiném členském státě;
ii) výrobcům nacházejícím se mimo území pokryté sítí uzavírat smlouvy o dodávkách na základě vyhlášeného výběrového řízení na novou výrobní kapacitu a mít přístup do sítě, který by umožnil plnění takových smluv.
2. Členské státy zajistí, aby strany jednaly v dobré víře a žádná z nich nezneužila své vyjednávací postavení k tomu, aby zabránila úspěšnému výsledku jednání.
3. Členské státy určí příslušný orgán, který musí být na stranách nezávislý, k urovnávání sporů týkajících se uvedených smluv a jednání.
Tento orgán musí zejména urovnávat spory týkající se smluv, jednání a odmítnutí přístupu nebo odmítnutí nákupu.
4. V případě přeshraničních sporů je smírčím orgánem orgán pro urovnávání sporů, do jehož působnosti spadá síť jediného odběratele nebo provozovatele soustavy, který odmítá využití nebo přístup do sítě.
5. Zahájením řízení u tohoto orgánu zůstává nedotčen výkon opravných prostředků podle práva Společenství.
Článek 21
1. Členské státy přijmou opatření podle postupů a práv uvedených v článcích 17 a 18, která umožní
- všem výrobcům elektřiny a dodavatelským podnikům usazeným na jejich území, pokud členské státy povolují jejich existenci, zásobovat své vlastní provozy, dceřiné společnosti a potenciální zákazníky prostřednictvím přímých vedení,
- každému potenciálnímu zákazníkovi usazenému na jejich území, aby byl výrobci a dodavatelskými podniky zásobován prostřednictvím přímých vedení, pokud jsou takové dodavatelské podniky členskými státy povoleny.
2. Členské státy stanoví kritéria pro povolení výstavby přímých vedení na svém území.
Tato kritéria musí být objektivní a nediskriminační.
3. Možnost zásobování elektřinou prostřednictvím přímých vedení podle odstavce 1 nemá vliv na možnost uzavírat smlouvy o dodávce elektřiny podle článků 17 a 18.
4. Členské státy mohou podmínit povolení výstavby přímého vedení buď odmítnutím přístupu do sítě na základě čl. 17 odst. 5 nebo čl. 18 odst. 4, anebo zahájením smírčího řízení podle článku 20.
5. Členské státy mohou odmítnout povolit přímé vedení, pokud by udělení takového povolení bránilo uplatňování článku 3.
Takové odmítnutí musí být řádně odůvodněno.
Článek 22
Členské státy vytvoří vhodné a účinné mechanismy pro regulaci, kontrolu a průhlednost, aby zabránily zneužívání dominantního postavení, zejména poškozujícího zákazníky, a jakémukoli dravému chování.
Tyto mechanismy musí přihlížet k ustanovením Smlouvy, a zejména jejímu článku 86.
KAPITOLA VIII
Závěrečná ustanovení
Článek 23
V případě náhlé krize na trhu s energií nebo ohrožení fyzické bezpečnosti osob, přístrojů, zařízení nebo celistvosti sítě může členský stát dočasně přijmout nezbytná ochranná opatření.
Tato opatření musí narušovat řádné fungování vnitřního trhu v co nejmenší míře a nesmějí mít širší působnost, než je nezbytně nutné pro vyřešení náhle vzniklých potíží.
Dotyčný členský stát tato opatření neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi, která může rozhodnout, že je daný členský stát musí změnit nebo zrušit, pokud narušují hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivňují obchod způsobem, který je v rozporu s obecným zájmem.
Článek 24
1. Členské státy, v nichž na základě této směrnice nebude možné plnit povinnosti a záruky provozu uložené před vstupem této směrnice v platnost, mohou požádat o přechodný režim, který jim Komise může povolit, přičemž mimo jiné zohlední velikost dotyčné sítě, úroveň propojení sítě a strukturu jejich energetického průmyslu.
Komise uvědomí členské státy o těchto žádostech před svým rozhodnutím při současném zachování důvěrnosti.
Rozhodnutí musí být zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Přechodný režim musí trvat po omezenou dobu a musí být spojen s uplynutím povinností a záruk uvedených v odstavci 1.
Přechodný režim může zahrnovat odchylky od kapitol IV, VI a VII této směrnice.
Žádosti o přechodný režim je třeba Komisi předložit nejpozději do jednoho roku po vstupu této směrnice v platnost.
3. Členské státy, které prokáží, že provoz jejich malých izolovaných soustav má po vstupu této směrnice v platnost vážné problémy, mohou požádat o odchylky od odpovídajících ustanovení kapitol IV, V, VI, VII, které jim Komise může povolit.
Komise uvědomí členské státy o těchto žádostech před svým rozhodnutím při současném zachování důvěrnosti.
Rozhodnutí musí být zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Tento odstavec se vztahuje rovněž na Lucembursko.
Článek 25
1. Před uplynutím prvního roku po vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Radě a Evropskému parlamentu zprávu o nezbytných harmonizačních opatřeních, které nesouvisejí s touto směrnicí.
V případě potřeby připojí Komise ke zprávě návrhy na harmonizaci nezbytné pro účinné fungování vnitřního trhu s elektřinou.
2. Rada a Evropský parlament se k těmto návrhům vyjádří do dvou let od jejich předložení.
Článek 26
Komise posoudí uplatňování této směrnice a předloží zprávu o zkušenostech získaných z fungování vnitřního trhu s elektřinou a o uplatňování obecných pravidel uvedených v článku 3, aby mohly Evropský parlament a Rada, s přihlédnutím k získaným zkušenostem, včas posoudit možnost dalšího otevírání trhu, k němuž by mělo dojít do devíti let po vstupu této směrnice v platnost při zohlednění současné existence systémů podle článků 17 a 18.
Článek 27
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. února 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Belgie, Řecko a Irsko mohou na základě technických zvláštností svých energetických sítí využít dodatečnou lhůtu jednoho roku, dvou let a jednoho roku ve stanoveném pořadí ke splnění povinností vyplývajících z této směrnice.
Pokud tyto členské státy takovou možnost využijí, uvědomí o tom Komisi.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním zveřejnění.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 28
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 29
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3] a směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty s cílem dotvoření vnitřního trhu [4] stanoví, že členský stát produkce nebo členský stát odeslání mají zajistit, že veterinární kontroly a případně vydávání osvědčení jsou prováděny přiměřeným způsobem;
vzhledem k tomu, že pro zajištění bezproblémového fungování vnitřního trhu se živými zvířaty a živočišnými produkty je nutné, aby se členské státy mohly zcela spolehnout na správnost osvědčení vystavených na místě produkce a odeslání;
vzhledem k tomu, že tohoto cíle nemůže být dosaženo členskými státy jednotlivě; že s přihlédnutím k tomu musí být přijata společná pravidla o povinnostech příslušných orgánů a osvědčení vydávajících úředníků ohledně osvědčování zvířat a živočišných produktů v souladu s právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby předpisy a zásady používané osvědčujícími úředníky třetí země poskytovaly záruky alespoň rovnocenné zárukám stanoveným v této směrnici;
vzhledem k tomu, že musejí být přijata efektivní opatření, aby se zabránilo vydávání osvědčení se zavádějícími a podvodnými údaji,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví pravidla, která musejí být dodržena při vydávání osvědčení požadovaných veterinárními právními předpisy.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
"veterinárními právními předpisy" právní předpisy uvedené v příloze A směrnice 89/662/EHS a v přílohách A a B směrnice 90/425/EHS;
"osvědčujícím úředníkem" úřední veterinární lékař nebo – v případech stanovených veterinárními právními předpisy – jakákoli jiná osoba zplnomocněná příslušným orgánem k podepisování osvědčení požadovaných veterinárními právními předpisy.
2. Kromě definic uvedených v odstavci 1 se přiměřeně použijí definice obsažené v článku 2 směrnic 89/662/EHS a 90/425/EHS.
Článek 3
1. Příslušný orgán musí zajistit, aby osvědčující úředníci měli dostatečné znalosti veterinárních právních předpisů týkajících se zvířat nebo produktů, které mají být osvědčovány, a byli obecně informováni o pravidlech, která musejí být dodržována pro vystavování a udělování osvědčení, a v případě potřeby o všech testech nebo vyšetřeních, které je třeba provést před vystavením osvědčení.
2. Osvědčující úředníci nesmějí osvědčovat údaje, o kterých osobně nic nevědí nebo které si nemohou sami ověřit.
3. Osvědčující úředníci nesmějí podepsat nevyplněná nebo neúplná osvědčení ani osvědčení týkající se zvířat nebo produktů, které neprohlédli nebo které neprošly jejich kontrolou.
Pokud je osvědčení podepsáno na základě jiného osvědčení nebo potvrzení, osvědčující úředník musí mít v držení tento doklad dříve, než ho podepíše.
4. Nic v tomto článku nebrání úřednímu veterinárnímu lékaři, aby podepsal osvědčení na základě údajů, které byly
a) potvrzeny na základě odstavců 1 až 3 tohoto článku jinou osobou k tomu zmocněnou příslušným orgánem a jednající pod kontrolou úředního veterinárního lékaře, s podmínkou, že tento veterinární lékař může ověřit správnost údajů, nebo
b) získány v rámci programů monitorování prostřednictvím úředně uznaných systémů zajišťování jakosti nebo pomocí systému epizootologického dozoru,
pokud je to povoleno podle veterinárních právních předpisů.
5. Případná prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být stanovena postupem podle článku 7.
Článek 4
1. Příslušné orgány musejí podniknout veškeré nutné kroky pro zajištění spolehlivosti osvědčování.
Zejména musejí zaručit, aby osvědčující úředníci jimi ustanovení
a) měli status, který zaručuje jejich nestrannost, a neměli žádný přímý obchodní zájem na zvířatech nebo produktech jimi osvědčovaných nebo na hospodářstvích nebo zařízeních, ze kterých zvířata nebo produkty pocházejí;
b) si byli plně vědomi obsahu každého osvědčení, které podepisují.
2. Osvědčení musejí být vypracována alespoň v jazyku srozumitelném osvědčujícímu úředníku a alespoň v jednom z úředních jazyků země místa určení, jak je stanoveno v právních předpisech Společenství.
3. Každý příslušný orgán musí být schopen zjistit, který úředník osvědčení vydal, a zajistit, aby kopie všech vydaných osvědčení byla k dispozici po dobu, kterou určí tento příslušný orgán.
Článek 5
1. Členské státy musejí zavést takové kontroly a musí mít přijata taková kontrolní opatření, aby se zabránilo vydávání falešných nebo zavádějících osvědčení, jakož i podvodnému předložení nebo podvodnému použití osvědčení, která mají být vydána na základě veterinárních právních předpisů.
2. Aniž jsou dotčeny případná trestní řízení a trestněprávní sankce, musejí příslušné orgány provádět vyšetřování nebo kontroly a ve všech případech falešného nebo zavádějícího osvědčení, které odhalí, přijímat náležitá opatření pro postih.
Taková opatření mohou zahrnovat pozastavení výkonu funkce ověřujícího úředníka po dobu šetření.
Zejména, jestliže je v průběhu kontrol zjištěno, že
a) osvědčující úředník vědomě vydal podvodné osvědčení, podnikne příslušný orgán všechny nezbytné kroky, aby bylo pokud možno zajištěno, že dotyčná osoba nemůže toto jednání opakovat;
b) nějaký jednotlivec nebo podnik použil s podvodným úmyslem nebo pozměnil úřední osvědčení, přijme příslušný orgán všechna nezbytná opatření, aby bylo pokud možno zajištěno, že dotyčný jednotlivec nebo podnik nemůže toto jednání opakovat.
Tato opatření mohou zahrnovat odmítnutí v budoucnu vydat úřední osvědčení příslušné osobě nebo příslušnému podniku.
Článek 6
V souvislosti s inspekcemi stanovenými veterinárními právními předpisy Společenství a audity, které mají být provedeny podle dohod o rovném postavení uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi, se Komise ujistí, že předpisy a zásady používané osvědčujícími úředníky třetí země poskytují záruky alespoň rovnocenné těm, které jsou stanoveny v této směrnici.
Jestliže vyjde najevo z těchto inspekcí a/nebo auditů nebo z kontrol stanovených ve směrnicích 90/675/EHS a 91/496/EHS, že osvědčující úředníci třetí země nepracovali v souladu s těmito zásadami, může být rozhodnuto o doplňkových zárukách nebo zvláštních požadavcích postupem podle článku 7 této směrnice.
Článek 7
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím Rady 68/361/EHS [5] se usnese podle pravidel stanovených v článku 18 směrnice 89/662/EHS.
Článek 8
Do 31. prosince 1998 předloží Komise Radě zprávu doprovázenou návrhy o možném použití bezpečných metod elektronického přenosu a osvědčování.
O těchto návrzích se Rada usnese kvalifikovanou většinou.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) Vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/143/EHS ze dne 29. prosince 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] byla již vícekrát podstatně změněna; že nyní při další změně je třeba z důvodu přehlednosti tuto směrnici znovu vydat.
(2) Vzhledem k tomu, že je v rámci společné dopravní politiky žádoucí, aby pro provoz určitých motorových vozidel ve Společenství byly vytvořeny co nejlepší předpoklady jak ohledně bezpečnosti, tak podmínek hospodářské soutěže mezi dopravci v členských státech.
(3) Vzhledem k tomu, že rostoucí silniční provoz a z něj vyplývající zvýšení nebezpečí a zátěže vyvolávají pro členské státy problémy s bezpečností, které mají ve všech členských státech podobnou povahu a závažnost.
(4) Vzhledem k tomu, že současné normy a metody technických prohlídek se mezi jednotlivými členskými státy liší a tato situace ovlivňuje rovnocennost úrovně bezpečnosti kontrolovaných vozidel provozovaných v členských státech a rovnocennost úrovně jejich vlivu na životní prostředí; že navíc tento stav může narušit hospodářskou soutěž mezi dopravci z jednotlivých členských států.
(5) Vzhledem k tomu, že z toho vyplývá nezbytnost harmonizovat v co největším rozsahu frekvenci kontrol a předmět povinných technických prohlídek.
(6) Vzhledem k tomu, že technická prohlídka vozidla během jeho užitné doby má být relativně jednoduchá, rychlá a finančně nenáročná.
(7) Vzhledem k tomu, že je proto žádoucí definovat zvláštními směrnicemi minimální normy a metody Společenství pro kontrolu položek uvedených v příloze II.
(8) Vzhledem k tomu, že vnitrostátní normy zůstávají přechodně v platnosti pro položky, na něž se tyto zvláštní směrnice nevztahují.
(9) Vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby normy a metody stanovené v těchto zvláštních směrnicích byly rychle přizpůsobeny technickému pokroku a aby byl pro usnadnění provádění k tomu potřebných opatření zaveden postup užší spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci výboru pro přizpůsobení technických prohlídek technickému pokroku.
(10) Vzhledem k tomu, že kvůli různorodosti zkušebních zařízení a metod ve Společenství by bylo předčasné u brzdových soustav určovat hodnoty seřizování tlaku vzduchu, doby náběhu atd.
(11) Vzhledem k tomu, že se předpokládají další změny této směrnice, aby byly harmonizovány a zdokonaleny postupy technických prohlídek.
(12) Vzhledem k tomu, že než budou harmonizovány postupy a praxe technických prohlídek, smějí členské státy využívat kontrolní postupy, které považují za přiměřené, k ověřování, zda dotyčná vozidla vyhovují požadavkům týkajícím se brzd,.
(13) Vzhledem k tomu, že každý členský stát musí v rámci svých pravomocí zajistit, aby byly technické prohlídky vozidel prováděny metodicky a na vysoké úrovni.
(14) Vzhledem k tomu, že Komise má dohlížet na používání této směrnice v praxi a podávat v pravidelných odstupech o dosažených výsledcích zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
(15) Vzhledem k tomu, že všechny osoby zabývající se technickými prohlídkami vozidel uznávají, že metody kontrol, zejména skutečnost, zda je kontrolované vozidlo naloženo, částečně naloženo nebo nenaloženo, ovlivňují spolehlivost úsudku pověřených kontrolních pracovníků o způsobilosti brzdové soustavy.
(16) Vzhledem k tomu, že stanovení referenčních hodnot pro brzdnou sílu jednotlivých typů vozidel při různém stavu naložení by posouzení spolehlivosti brzdové soustavy usnadnilo a že tato směrnice umožňuje provádění kontrol tímto postupem jako alternativu k provádění kontrol dodržování minimálních hodnot brzdných účinků pro každou kategorii vozidel.
(17) Vzhledem k tomu, že s ohledem na brzdové soustavy spadají do oblasti působnosti této směrnice především vozidla, kterým bylo uděleno schválení typu v souladu se směrnicí 71/320/EHS [5]; že však určité typy vozidel obdržely schválení typu v souladu s vnitrostátními normami, které se mohou od požadavků této směrnice lišit.
(18) Vzhledem k tomu, že členské státy mohou rozšířit kontrolu brzdových soustav na jiné typy vozidel nebo na jiné kontrolované položky, než na které se vztahuje tato směrnice.
(19) Vzhledem k tomu, že členské státy mohou zpřísnit kontroly brzdových soustav nebo tyto kontroly provádět častěji.
(20) Vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je prostřednictvím pravidelného měření výfukových emisí zachovat nízkou úroveň emisí po celou dobu používání vozidla a zajistit rovněž, aby nejvíce znečišťující vozidla byla stažena z provozu do té doby, než budou uvedena do řádného stavu.
(21) Vzhledem k tomu, že špatné seřízení a nedostatečná údržba poškozují nejen motor, ale také životní prostředí, protože vedou k vyššímu znečištění ovzduší a vyšší spotřebě paliva; že je důležité rozvíjet dopravu šetrnou k životnímu prostředí.
(22) Vzhledem k tomu, že u vznětových (dieselových) motorů je měření opacity výfukových plynů považováno za dostatečný ukazatel stavu údržby vozidla z hlediska emisí.
(23) Vzhledem k tomu, že u zážehových (benzinových) motorů je měření emisí oxidu uhelnatého ve výfuku při volnoběhu motoru považováno za dostatečný ukazatel stavu údržby vozidla ohledně emisí.
(24) Vzhledem k tomu, že při nepravidelné údržbě může být neúspěšnost při měření výfukových emisí poměrně vysoká.
(25) Vzhledem k tomu, že u vozidel s benzinovými motory, u nichž předpisy pro schválení typu vyžadují vybavení řízenými systémy emisí, jako jsou třícestné katalyzátory řízené lambda sondou, musí být předpisy pro pravidelné měření emisí těchto vozidel přísnější než pro konvenční vozidla.
(26) Vzhledem k tomu, že členské státy mohou případně vyjmout z oblasti působnosti této směrnice určitá historická vozidla; že mohou rovněž pro tato vozidla zavést vlastní předpisy pro technické prohlídky; že však tato možnost nesmí vést k uplatňování přísnějších předpisů než těch, kterým musela tato vozidla vyhovovat při kostrukci.
(27) Vzhledem k tomu, že musí být možné upravit tuto směrnici tak, aby zohledňovala budoucí konstrukční změny vozidel, které usnadňují technické prohlídky, a aby rovněž zohledňovala vývoj v metodice technických prohlídek, jimiž se lépe zjistí skutečné podmínky provozu vozidla;
(28) Vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/6/EHS [6] vyžaduje pro určité kategorie silničních vozidel montáž a použití omezovačů rychlosti
(29) Vzhledem k tomu, že však do doby, kdy budou omezovače rychlosti technologicky natolik vyvinuty, aby jejich technická prohlídka probíhala snadněji, mohou některé součásti těchto zařízení podléhat technickým prohlídkám, pokud je to možné.
(30) Vzhledem k tomu, že v současné době je ověřování, zda omezovače rychlosti správně fungují, ponecháno na členských státech užívajících k tomu prostředky, které uznávají za vhodné; že v patřičné době mají být harmonizovány kontrolní metody a normy.
(31) Vzhledem k tomu, že Komise má posoudit provozní zkušenosti ohledně správné činnosti omezovačů rychlosti a předložit Radě zprávu; že závěry této zprávy budou tvořit základ pro další návrhy na změny v právní úpravě vztahující se na omezovače rychlosti.
(32) Vzhledem k tomu, že pro vozidla taxislužby a sanitní vozy platí obdobné technické požadavky jako pro soukromé automobily; že položky, které mají být kontrolovány, by měly být proto také obdobné, přestože frekvence prohlídek se liší.
(33) Vzhledem k tomu, že s ohledem na očekávané důsledky této směrnice na dotyčné hospodářské odvětví a s přihlédnutím k zásadě subsidiarity jsou opatření Společenství stanovená touto směrnicí nezbytná za účelem harmonizace pravidel pro technické prohlídky, aby bylo zabráněno narušení hospodářské soutěže mezi silničními dopravci a zaručeno, že vozidla jsou řádně kontrolována a udržována; že těchto cílů by nemohlo být plně dosaženo, kdyby členské státy jednaly jednotlivě.
(34) Vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zrušených směrnic ve vnitrostátních právních předpisech a jejich použitelnost,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
1. V každém členském státě musí být motorová vozidla registrovaná v tomto státě a přívěsy a návěsy těchto vozidel přistavovány k technickým prohlídkám v souladu s touto směrnicí, a zejména jejími přílohami I a II.
2. Kategorie vozidel určené k technické prohlídce, frekvence prohlídek a povinně kontrolované položky jsou uvedeny v přílohách I a II.
Článek 2
Technické prohlídky podle této směrnice musí provádět stát nebo veřejný orgán, který byl státem tímto úkolem pověřen, nebo subjekty či zařízení určené státem a pod jeho přímým dozorem, včetně soukromých subjektů.
Pokud zařízení určená jako stanice technické kontroly vykonávají rovněž opravy motorových vozidel, musí členské státy zvláště usilovat o zajištění objektivity a vysoké kvality technických prohlídek vozidel.
Článek 3
1. Členské státy přijmou opatření, která považují za nezbytná, aby mohlo být prokázáno, že vozidlo prošlo technickou prohlídkou vyhovující alespoň ustanovením této směrnice.
Tato opatření sdělí ostatním členským státům a Komisi.
2. Každý členský stát uzná doklad vydaný jiným členským státem, který uvádí, že motorové vozidlo registrované na jeho území spolu se svým přívěsem nebo návěsem prošlo technickou prohlídkou vyhovující alespoň ustanovením této směrnice, jako by tento doklad vydal sám.
3. Členské státy používají vhodné postupy, aby v možném rozsahu zajistily, že účinek brzd vozidel registrovaných na jejich území vyhovuje požadavkům této směrnice.
KAPITOLA II Výjimky a odchylky
Článek 4
1. Členské státy mohou vyjmout z oblasti působnosti této směrnice vozidla ozbrojených sil, složek zabezpečujících veřejný pořádek a požární ochrany.
2. Členské státy mohou po konzultaci s Komisí vyjmout z oblasti působnosti této směrnice nebo podřídit zvláštním předpisům určitá vozidla provozovaná nebo užívaná za výjimečných podmínek a vozidla, která nejsou nikdy nebo téměřnikdy používaná na veřejně přístupných komunikacích, včetně historických vozidel vyrobených před 1. lednem 1960, nebo která jsou dočasně vyřazena z provozu.
3. Členské státy mohou po konzultaci s Komisí stanovit vlastní normy pro kontroly historických vozidel.
Článek 5
Bez ohledu na přílohy I a II mohou členské státy:
- stanovit bližší datum první povinné technické prohlídky a případně předepsat, že vozidlo musí projít technickou prohlídkou před registrací,
- zkrátit dobu mezi dvěma po sobě jdoucími povinnými technickými prohlídkami,
- zvýšit počet položek, které podléhají kontrole,
- rozšířit požadavek pravidelných technických prohlídek na další kategorie vozidel,
- předepsat zvláštní dodatečné prohlídky,
- Text missing!
- požadovat pro vozidla registrovaná na jejich území vyšší hodnoty minimálního účinku brzd, než které jsou uvedeny v příloze II, přičemž mohou do těchto vyšších hodnot zahrnout přezkušování vozidel s větším zatížením, pokud tyto požadavky nepřekračují požadavky původního schválení typu vozidla.
Článek 6
1. Odchylně od příloh I a II mohou členské státy do 1. ledna 1993
- odložit datum první povinné technické prohlídky,
- prodloužit dobu mezi dvěma po sobě jdoucími povinnými technickými prohlídkami,
- snížit počet položek, které podléhají kontrole,
- změnit kategorie vozidel podléhajících povinným technickým kontrolám,
za předpokladu, že před výše uvedeným dnem podléhají všechna lehká užitková vozidla uvedená v příloze 1 bodu 5 technickým prohlídkám v souladu s touto směrnicí.
Avšak v členských státech, kde k 28. červenci 1988 nebyl pro tuto kategorii vozidel zaveden systém pravidelných technických prohlídek srovnatelný se systémem podle této směrnice, se odstavec 1 použije do 1. ledna 1995.
2. V případě osobních automobilů uvedených v příloze I bodu 6 se odstavec 1 použije do 1. ledna 1994.
Avšak v členských státech, kde k 31. prosinci 1991 nebyl pro tuto kategorii vozidel zaveden systém pravidelných technických prohlídek srovnatelný se systémem podle této směrnice, se odstavec 1 použije do 1. ledna 1998.
KAPITOLA III Závěrečná ustanovení
Článek 7
1. Rada přijme kvalifikovanou většinou na návrh Komise zvláštní směrnice nezbytné k definování minimálních požadavků a metod kontroly položek uvedených v příloze II.
2. Všechny změny nezbytné k tomu, aby normy a metody definované ve zvláštních směrnicích byly přizpůsobeny technickému pokroku, se přijímají postupem podle článku 8.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přizpůsobení směrnice o technických prohlídkách motorových vozidel a přípojných vozidel technickému pokroku (dále jen výbor) složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
1. Nejpozději do 31. prosince 1998 podá Komise Radě zprávu o technických prohlídkách osobních automobilů společně se všemi potřebnými návrhy, zejména uvedením frekvence a obsahu kontrol.
2. Nejpozději do tří let po zavedení pravidelných kontrol omezovačů rychlosti přezkoumá Komise na základě získaných zkušeností, zda stanovené kontroly dostačují k odhalení poruch nebo neoprávněných zásahů do omezovačů rychlosti, nebo zda je třeba změnit platnou právní úpravu.
Článek 10
Směrnice uvedené v příloze III části A se zrušují dnem uvedeným v článku 11, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze III části B ve vnitrostátních právních předpisech a použitelnost.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávacími tabulkami obsaženými v příloze IV.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. března 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zavedení systému kontrol stanovených touto směrnicí.
Přijatá opatření musí být účinná, přiměřená a odrazující.
Článek 12
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 119 Smlouvy stanoví, že každý členský stát zajistí uplatnění zásady stejné odměny mužů a žen za stejnou práci; že "odměnou za práci" má být rozuměna obvyklá základní nebo minimální mzda nebo plat a jakékoli jiné požitky, které zaměstnavatel vyplácí zaměstnanci v penězích nebo v naturáliích, přímo či nepřímo, v souvislosti se zaměstnáním;
vzhledem k tomu, že v rozsudku ze dne 17. května 1990 ve věci 262/88: Barber vs. Guardian Royal Exchange Assurance Group [4] Soudní dvůr Evropských společenství potvrdil, že všechny formy pracovních důchodů tvoří součást odměny za práci ve smyslu článku 119 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v uvedeném rozsudku, upřesněném rozsudkem ze dne 14. prosince 1993 (věc C-110/91: Moroni vs. Collo GmbH) [5], Soudní dvůr vykládá článek 119 Smlouvy tak, že diskriminace mezi muži a ženami v systémech sociálního zabezpečení pracovníků je zakázána všeobecně, a ne pouze s ohledem na stanovení důchodového věku nebo při nabízení pracovního důchodu formou náhrady za propuštění z hospodářských důvodů;
vzhledem k tomu, že v souladu s protokolem č. 2 týkajícím se článku 119 Smlouvy připojeným ke Smlouvě o založení Evropského společenství nejsou dávky ze systémů sociálního zabezpečení pracovníků považovány za odměnu, pokud jsou vypláceny za doby zaměstnání před 17. květnem 1990, s výjimkou případu pracovníků nebo osob uplatňujících nárok za ně, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocennou stížnost podle platných vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že v rozsudku ze dne 28. září 1994 [6] (věc C-57/93: Vroege vs. NCIV Instituut voor Volkshuisvesting BV a věc C-128/93: Fisscher vs. Voorhuis Hengelo BV) Soudní dvůr rozhodl, že se výše uvedený protokol nedotýká práva přistoupit k důchodovému systému pracovníků, který se nadále řídí rozsudkem ze dne 13. května 1986 ve věci 170/84: Bilka-Kaufhaus GmbH vs. Hartz [7], a že omezení časových účinků rozsudku ze dne 17. května 1990 ve věci C-262/88: Barber vs. Guardian Royal Exchange Assurance Group se nevztahuje na právo přistoupit k důchodovému systému pracovníků; že Soudní dvůr také rozhodl, že vnitrostátních předpisů týkajících se lhůt pro podání žaloby se lze dovolat proti pracovníkům, kteří uplatní své právo přistoupit k důchodovému systému pracovníků, za předpokladu, že tyto předpisy nejsou méně příznivé pro tento druh žaloby než pro podobné žaloby podle vnitrostátních právních předpisů a že v praxi neznemožňují výkon práva Společenství; že Soudní dvůr také poznamenal, že skutečnost, že pracovník může zpětně uplatňovat nárok na přistoupení k důchodovému systému pracovníků, nezbavuje pracovníka povinnosti zaplatit příspěvky za dobu dotyčného členství;
vzhledem k tomu, že vyloučení pracovníků z přístupu k podnikovému nebo odvětvovému systému sociálního zabezpečení z důvodu druhu jejich pracovních smluv může zakládat nepřímou diskriminaci vůči ženám;
vzhledem k tomu, že v rozsudku ze dne 9. listopadu 1993 (věc C-132/92: Birds Eye Walls Ltd. vs. Friedel M. Roberts) [8] Soudní dvůr také upřesnil, že není v rozporu s článkem 119 Smlouvy, pokud je při výpočtu částky přechodného důchodu, který je vyplácen zaměstnavatelem zaměstnaným mužům i ženám, kteří odešli do předčasného důchodu ze zdravotních důvodů, a který je určen k náhradě zejména ztráty jejich příjmu vyplývající ze skutečnosti, že nedosáhli ještě věku vyžadovaného pro vyplácení zákonného důchodu, přihlédnuto k částce zákonného důchodu, který budou později dostávat, a částka přechodného důchodu je jim podle toho snížena, i když v případě mužů a žen ve věku mezi 60 a 65 roky to znamená, že bývalá zaměstnaná žena dostává menší přechodný důchod než její mužský protějšek, přičemž rozdíl se rovná částce zákonného důchodu, na kterou má ona nárok od svého 60. roku věku za dobu zaměstnání splněnou u tohoto zaměstnavatele;
vzhledem k tomu, že v rozsudku ze dne 6. října 1993 (věc C-109/91: Ten Oever vs. Stichting Bedrijfspensioenfonds voor het Glazenwassers- en Schoonmaakbedrijs) [9] a v rozsudcích ze dne 14. prosince 1993 (věc C-110/91: Moroni vs. Collo GmbH), ze dne 22. prosince 1993 (věc C-152/91: Neath vs. Hugh Steeper Ltd.) [10] a ze dne 28. září 1994 (věc C-200/91: Coloroll Pension Trustees Ltd. vs. Russell a další) [11] Soudní dvůr potvrzuje, že na základě rozsudku ze dne 17. května 1990 (věc C-262/88: Barber vs. Guardian Royal Exchange Group), přímého účinku článku 119 Smlouvy se lze dovolat pro účely domáhání se rovného zacházení v otázkách pracovních důchodů pouze ve vztahu k dávkám vypláceným za dobu zaměstnání po dni 17. května 1990, s výjimkou případu pracovníků nebo těch, kteří uplatňují nárok za ně, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocennou stížnost podle platných vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že ve výše uvedených rozsudcích (věc C-109/91: Ten Oever vs. Stichting Bedrijfspensioenfonds voor het Glazenwassers- en Schoonmaakbedrijf a věc C-200/91: Coloroll Pension Trustees Ltd. vs. Russell a další) Soudní dvůr potvrzuje, že omezení časových účinků rozsudku ve věci Barber se vztahuje na pozůstalostní penze a v důsledku toho může být rovné zacházení v této záležitosti uplatňováno pouze ve vztahu k dobám zaměstnání po dni 17. května 1990, s výjimkou případu těch, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocennou stížnost podle platných vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že navíc v rozsudcích ve věcech C-152/91 a C-200/91 Soudní dvůr upřesňuje, že příspěvky pracujících mužů a žen do důchodového systému se zaručenou pevně stanovenou konečnou dávkou musí být stejné, protože se na ně vztahuje článek 119 Smlouvy, zatímco nerovnost příspěvků placených zaměstnavateli v rámci systémů dávek financovaných shromažďováním kapitálu, která je způsobena používáním pojistně matematických faktorů rozlišujících pohlaví, nemá být posuzována s přihlédnutím k tomuto ustanovení;
vzhledem k tomu, že v rozsudcích ze dne 28. září 1994 [12] (věc C-408/92: Smith vs. Advel Systems a věc C-28/93: Van den Akker vs. Stichting Shell Pensionenfonds) Soudní dvůr poznamenává, že článek 119 Smlouvy zakazuje zaměstnavatelům, kteří přijali opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Barber ze dne17. května 1990, aby zvyšovali důchodový věk pro ženy na úroveň věku stanoveného pro muže ve vztahu k dobám zaměstnání splněným v době mezi 17. květnem 1990 a dnem, kdy tato opatření vstoupí v platnost; na druhé straně, pokud jde o doby zaměstnání splněné po tomto dni, nebrání článek 119 zaměstnavateli, aby takový krok učinil; pokud jde o doby zaměstnání před 17. květnem 1990, neukládá právo Společenství žádnou povinnost, která by ospravedlnila zpětné snížení výhod, které ženy měly;
vzhledem k tomu, že ve výše uvedeném rozsudku ve věci C-200/91: Coloroll Pension Trustees Ltd. vs. Russell a další Soudní dvůr rozhodl, že na dodatečné dávky vyplývající z příspěvků placených zaměstnanci zcela dobrovolně se článek 119 Smlouvy nevztahuje;
vzhledem k tomu, že mezi opatřeními zahrnutými do jejího třetího střednědobého akčního programu o rovných příležitostech pro ženy a muže (1991-1995) [13] Komise znovu zdůrazňuje přijetí vhodných opatření k přihlédnutí k důsledkům rozsudku ze dne 17. května 1990 ve věci 262/88 (Barber vs. Guardian Royal Exchange Assurance Group);
vzhledem k tomu, že rozsudek nevyhnutelně zrušuje některá ustanovení směrnice Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků [14] s ohledem na pracovníky, kterým je vyplácena mzda nebo plat;
vzhledem k tomu, že článek 119 Smlouvy má přímý účinek a lze se jej dovolávat před vnitrostátními soudy proti každému zaměstnavateli, ať je jím fyzická nebo právnická osoba, a že je na těchto soudech chránit práva, která toto ustanovení přiznává jednotlivcům;
vzhledem k tomu, že z důvodů právní jistoty je nezbytné pozměnit směrnici 86/378/EHS pro přizpůsobení ustanovení, která jsou ovlivněna věcí Barber,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 86/378/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. "Systémy sociálního zabezpečení pracovníků" se rozumějí systémy, na které se nevztahuje směrnice 79/7/EHS a jejichž účelem je zajistit pracovníkům, jak zaměstnancům, tak osobám samostatně výdělečně činným, v rámci podniku nebo skupiny podniků, v oblasti hospodářské činnosti, z oboru jednoho povolání nebo skupiny povolání, dávky určené jako doplněk k dávkám poskytovaným zákonnými systémy sociálního zabezpečení nebo jako jejich náhrada, nezávisle na tom, zda je členství v těchto systémech povinné nebo dobrovolné.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) individuální smlouvy pro samostatně výdělečně činné osoby;
b) systémy pro samostatně výdělečně činné osoby, které mají pouze jednoho člena;
c) pojistné smlouvy, kde zaměstnavatel není smluvní stranou, v případě pracovníků pobírajících plat nebo mzdu;
d) dobrovolná ustanovení systémů sociálního zabezpečení pracovníků, která jsou účastníkům nabízena jednotlivě, aby jim zaručila
- buď doplňkové dávky, nebo
- výběr data, kdy začnou být vypláceny běžné dávky pro samostatně výdělečně činné osoby, nebo výběr z několika dávek;
e) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, pokud jsou dávky financovány z příspěvků placených pracovníky na základě dobrovolnosti.
3. Tato směrnice nebrání zaměstnavateli přiznat osobám, které dovršily důchodový věk pro účely přiznání důchodu podle systému sociálního zabezpečení pracovníků, ale které zatím nedovršily důchodový věk pro účely přiznání důchodu podle zákonného systému důchodového zabezpečení, doplněk důchodu, jehož cílem je dorovnat nebo přiblížit celkovou výši dávky vyplácené těmto osobám ve vztahu k částce vyplácené ve stejné situaci osobám druhého pohlaví, které již dovršily zákonem stanovený důchodový věk, do té doby, než osoby mající prospěch z tohoto doplňku dovrší zákonem stanovený důchodový věk."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Tato směrnice se vztahuje na pracující obyvatele včetně samostatně výdělečně činných osob, pracovníků, jejichž činnost je přerušena nemocí, mateřstvím, úrazem nebo nedobrovolnou nezaměstnaností, a osob ucházejících se o zaměstnání, jakož i na důchodce a na invalidní pracovníky a na ty, kteří uplatňují nárok za ně v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Ustanovení, která odporují zásadě rovného zacházení, zahrnují ta založená na pohlaví buď přímo, nebo nepřímo s ohledem zejména na manželský nebo rodinný stav pro:
a) určení osob, které se mohou účastnit systému sociálního zabezpečení pracovníků;
b) stanovení povinné nebo dobrovolné povahy účasti v systému;
c) stanovení různých pravidel, pokud jde o věk pro vstup do systému nebo minimální dobu trvání zaměstnání nebo členství v systému vyžadované pro získání dávek;
d) stanovení různých pravidel, s výjimkou písmen h) a i), pro vrácení příspěvků, pokud se pracovník odhlašuje ze systému, aniž by splnil podmínky zaručující mu doživotní právo na dlouhodobé dávky;
e) stanovení různých podmínek pro přiznání dávek nebo omezení těchto dávek na pracovníky některého pohlaví;
f) stanovení rozdílných důchodových věků;
g) pozastavení zachování nebo získání nároků na dávky, které přiznává zákon nebo smlouva a jsou vypláceny zaměstnavatelem, během mateřské dovolené nebo volna z rodinných důvodů;
h) stanovení rozdílných úrovní dávek, s výjimkou nezbytných opatření přihlížejících k pojistně matematickým zásadám, které se liší podle pohlaví v případě příspěvkových systémů.
V případě systémů dávek financovaných shromažďováním kapitálu mohou být určité prvky (jejich příklady jsou přiloženy) nerovné, pokud nerovnost částek vyplývá z účinků použití pojistně matematických zásad, které se v době zavádění systému financování liší podle pohlaví;
i) stanovení rozdílných úrovní příspěvků pracovníků;
stanovení rozdílných úrovní příspěvků zaměstnavatelů, s výjimkou:
- v případě příspěvkových systémů, je-li cílem vyrovnat částku konečných dávek nebo ji sblížit pro obě pohlaví,
- v případě systémů dávek financovaných shromažďováním kapitálu, pokud jsou příspěvky zaměstnavatele určeny k zajištění finančního základu nezbytného pro krytí nákladů na určené dávky;
j) stanovení rozdílných norem nebo norem použitelných pouze na pracovníky určitého pohlaví, s výjimkou opatření stanovených v písmenech h) a i), pokud jde o zaručení nebo zachování nároku na doživotní dávky, když se pracovník odhlašuje ze systému.
2. Pokud je přiznání dávek v rozsahu této směrnice ponecháno úvaze řídících orgánů systému, musí tyto orgány přihlížet k zásadě rovného zacházení."
4. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění, aby ustanovení systémů sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby odporující zásadě rovného zacházení byla změněna a používala se nejpozději do 1. ledna 1993.
2. Tato směrnice nevylučuje, aby práva a povinnosti vztahující se k období členství v systému sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby před změnou tohoto systému podléhaly nadále ustanovením systému platným v daném období."
5. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pokud jde o systémy sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby, mohou členské státy odložit povinné provedení zásady rovného zacházení pro:
a) stanovení důchodového věku pro účely přiznání starobního důchodu a možné důsledky pro jiné dávky
- buď do dne, kdy bude dosaženo této rovnosti v zákonných systémech,
- nebo nejpozději do doby, kdy bude tato rovnost vyžadována směrnicí;
b) pozůstalostní důchody, dokud právo Společenství nezavede v tomto ohledu zásadu rovného zacházení v zákonných systémech sociálního zabezpečení;
c) použití čl. 6 odst. 1 písm. i) prvního pododstavce pro přihlédnutí k rozdílným pojistně matematickým zásadám, nejpozději do 1. ledna 1999"
. 6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
Pokud muži i ženy mají za stejných podmínek nárok na pružný důchodový věk, není to považováno za neslučitelné s touto směrnicí."
7. Doplňuje se nová příloha, která zní:
"PŘÍLOHA
Příklady prvků, které mohou být nerovné, pokud jde o systémy dávek financované shromažďováním kapitálu uvedené v čl. 6 písm. h):
- přeměna části pravidelných důchodů na kapitál,
- převod nároků na důchod,
- pozůstalostní důchod vyplácený nositeli práva v případě, že se vzdal části každoročně vypláceného důchodu,
- snížený důchod, pokud se pracovník rozhodne pro předčasné poskytování starobního důchodu."
Článek 2
1. Všechna opatření provádějící tuto směrnici, pokud jde o pracovníky, kterým je vyplácena mzda nebo plat, se musí vztahovat na všechny dávky odvozené z doby zaměstnání po dni 17. května 1990 a mají zpětnou působnost od tohoto dne, aniž tím jsou dotčeni pracovníci nebo ti, kteří uplatňují nárok za ně, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocennou stížnost podle platných vnitrostátních právních předpisů.
V takovém případě se tato prováděcí opatření musí použít zpětně ode dne 8. dubna 1976 a musí se vztahovat na všechny dávky odvozené z dob zaměstnání po tomto datu.
Pro členské státy, které přistoupily do Společenství po dni 8. dubna 1976, se tento den nahrazuje dnem, od kterého začal být článek 119 Smlouvy plně použitelný na jejich území.
2. Druhá věta odstavce 1 nebrání dovolat se vnitrostátních předpisů týkajících se lhůt pro podání žaloby proti pracovníkům nebo těm, kteří uplatňují nárok za ně, kteří podali žalobu nebo uplatnili rovnocennou stížnost podle platných vnitrostátních právních předpisů před 17. květnem 1990 za předpokladu, že tyto předpisy nejsou méně příznivé pro tento druh žaloby než pro podobné žaloby podle vnitrostátních právních předpisů a že v praxi neznemožňují výkon práva Společenství.
3. Pro členské státy, jejichž přistoupení se uskutečnilo po dni 17. května 1990 a které byly dne 1. ledna 1994 smluvními stranami Smlouvy o Evropském hospodářském prostoru, se 17. květen 1994 v odstavcích 1 a 2 této směrnice nahrazuje 1. lednem 1994.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 17. července 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do dvou let po vstupu této směrnice v platnost všechny nezbytné informace za účelem umožnit Komisi vypracovat zprávu o provedení této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k zajištění bezpečnosti v námořní dopravě;
(2) vzhledem k tomu, že nehody v lodní dopravě jsou předmětem vážných obav Společenství a zejména ty nehody, které způsobují ztráty na lidských životech a znečišťují moře a pobřeží členských států;
(3) vzhledem k tomu, že nebezpečí nehod v lodní dopravě lze účinně snížit pomocí společných norem zajišťujících vysokou úroveň bezpečnosti provozu zařízení používaného na lodích; že zkušební normy a zkušební metody mohou značně ovlivnit budoucí činnost zařízení;
(4) vzhledem k tomu, že mezinárodní smlouvy požadují, aby státy vlajky zajistily, aby zařízení používané na palubách lodí splňovalo určité bezpečnostní požadavky a aby státy vlajky vydávaly příslušné certifikáty; že za tímto cílem byly mezinárodními normalizačními institucemi a Mezinárodní námořní organizací (IMO) vyvinuty zkušební normy pro určité typy námořního zařízení; že vnitrostátní zkušební normy, které provádí mezinárodní normy, ponechávají prostor pro vlastní uvážení osvědčujícím orgánů, které samy mají různou úroveň kvalifikace a zkušeností; že to vede k různým úrovním bezpečnosti výrobků, které příslušné vnitrostátní orgány osvědčily jako vyhovující příslušným mezinárodním bezpečnostním normám, a rovněž se členské státy zdráhají přijmout bez dalšího ověřování, aby lodě plující pod jejich vlajkou používaly zařízení schválené jinými členskými státy;
(5) vzhledem k tomu, že k odstranění rozdílů při plnění mezinárodních norem musí být stanovena společná pravidla; že tato společná pravidla budou mít za následek odstranění zbytečných nákladů a správních postupů vztahujících se ke schvalování zařízení, zlepšení provozních podmínek a postavení lodní dopravy Společenství v hospodářské soutěži, a odstranění technických překážek obchodu pomocí značek shody připevněných k zařízení;
(6) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři [4] naléhala na Komisi, aby předložila návrhy na harmonizaci provádění norem IMO a postupů pro schvalování námořního zařízení;
(7) vzhledem k tomu, že postup na úrovni Společenství je jediným možným způsobem dosažení takové harmonizace, neboť členské státy jednající nezávisle nebo prostřednictvím mezinárodních organizací nemohou zajistit stejnou úroveň bezpečnosti provozu zařízení;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice Rady je vhodným právním nástrojem, neboť poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování mezinárodních zkušebních norem členskými státy;
(9) vzhledem k tomu, že je vhodné nejprve se zabývat zařízením, jehož používání na palubě lodi, a jehož schválení vnitrostátní správou v souladu s bezpečnostními normami stanovenými mezinárodními smlouvami nebo rezolucemi, je podle hlavních mezinárodních smluv povinné;
(10) vzhledem k tomu, že existují různé směrnice zajišťující volný pohyb určitých výrobků, které by mimo jiné mohly být použity jako zařízení na palubě lodi, ale které se netýkají osvědčování zařízení prováděné členskými státy v souladu s příslušnými mezinárodními smlouvami; že zařízení, které má být umístěno na palubě lodi, musí podléhat výlučně novým společným pravidlům;
(11) vzhledem k tomu, že musí být přednostně na mezinárodní úrovni stanoveny nové zkušební normy pro zařízení, pro které dosud neexistují nebo nejsou dostatečně podrobné;
(12) vzhledem k tomu, že členské státy mají zajistit, aby oznámené subjekty, které posuzují shodu zařízení se zkušebními normami, byly nezávislé, účinné a odborně způsobilé k vykonávání svých úkolů;
(13) vzhledem k tomu, že splnění mezinárodních zkušebních norem lze nejlépe prokázat pomocí postupů posuzování shody, jako jsou postupy stanovené v rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [5]; (14) vzhledem k tomu, že tato směrnice neomezuje práva udělená mezinárodními smlouvami státní správě státu vlajky provádět provozní zkoušky výkonu na palubě lodí, jimž vydala bezpečnostní certifikát, pokud tyto zkoušky nezdvojují postupy posuzování shody;
(15) vzhledem k tomu, že zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, má obecně být označeno značkou shody s požadavky této směrnice;
(16) vzhledem k tomu, že členské státy mohou v určitých případech přijmout prozatímní opatření k omezení nebo k zákazu používání zařízení nesoucího značku shody;
(17) vzhledem k tomu, že za výjimečných okolností lze připustit používání zařízení, které nenese značku shody;
(18) vzhledem k tomu, že ke změně této směrnice je třeba dodržet zjednodušený postup, kterého se účastní regulativní výbor,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je posílit bezpečnost na moři a zabránit znečišťování moří pomocí jednotného uplatňování příslušných mezinárodních právních nástrojů vztahujících se k zařízení uvedenému v příloze A, které má být umístěno na palubách lodí, jimž je členskými státy nebo jménem členských států vydáván bezpečnostní certifikát na základě mezinárodních smluv, a zajistit volný pohyb takového zařízení v rámci Společenství.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "postupy posuzování shody" rozumí postupy stanovené v článku 10 a v příloze B;
b) "zařízením" rozumí položky uvedené v přílohách A.1 a A.2, které musí být umístěny k použití na palubě lodi za účelem souladu s mezinárodními nástroji, nebo které jsou dobrovolně umístěny k použití na palubě lodi, a jejichž schválení státem vlajky je požadováno podle mezinárodních nástrojů;
c) "radiokomunikačním zařízením" rozumí zařízení požadované kapitolou IV úmluvy SOLAS z roku 1974 ve znění z roku 1988 s ohledem na globální námořní tísňový a bezpečnostní systém (GMDSS) a obousměrný radiotelefonní přístroj VHF požadovaný pravidlem III/6.2.1 uvedené úmluvy;
d) "mezinárodními smlouvami" rozumí:
- Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 (LL66),
- Úmluva o mezinárodních pravidlech pro zabránění srážkám na moři z roku 1972 (COLREG),
- Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973 (MARPOL) a
- Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS),
spolu s jejich protokoly a změnami ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
e) "mezinárodními nástroji" rozumí příslušné mezinárodní smlouvy, příslušné rezoluce a oběžníky Mezinárodní námořní organizace (IMO) a příslušné mezinárodní zkušební normy;
f) "značkou" rozumí symbol uvedený v článku 11 a stanovený v příloze D;
g) "oznámeným subjektem" rozumí organizace určená příslušnou vnitrostátní správou členského státu v souladu s článkem 9;
h) "umístěným na palubě" rozumí instalovaný nebo umístěný na palubě lodi;
i) "bezpečnostními certifikáty" rozumí certifikát vydaný členskými státy nebo jménem členských států v souladu s mezinárodními smlouvami;
j) "lodí" rozumí loď spadající do působnosti mezinárodních smluv; netýká se válečných lodí;
k) "lodí Společenství" rozumí loď, pro kterou jsou bezpečnostní certifikáty vydány členskými státy nebo jménem členských států podle mezinárodních smluv. Tato definice nezahrnuje státní správu členských států vydávající certifikát pro loď na žádost státní správy třetí země;
l) "novou lodí" rozumí loď, jejíž kýl byl položen nebo je v podobném stadiu stavby ke dni nebo po dni vstupu této směrnice v platnost.
Pro účely této definice se "podobným stadiem stavby" rozumí stadium ve kterém:
(i) začíná stavba, kterou lze ztotožnit s konkrétní lodí a
(ii) započatá stavba této lodi zahrnuje nejméně 50 tun nebo 1 % odhadované hmotnosti veškerého stavebního materiálu, přičemž se bere v úvahu menší z těchto dvou údajů;
m) "existující lodí" rozumí jiná než nová loď;
n) "zkušebními normami" rozumí normy stanovené
- Mezinárodní námořní organizací (IMO),
- Mezinárodní organizací pro normalizaci (ISO),
- Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC),
- Evropským výborem pro normalizaci (CEN),
- Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec) a
- Evropským institutem pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI),
ve znění platném ke dni přijetí této směrnice a stanovené v souladu s příslušnými mezinárodními smlouvami a příslušnými rezolucemi a oběžníky IMO, s cílem definovat zkušební metody a výsledky zkoušek, ale pouze ve formě podle přílohy A;
o) "schvalováním typu" rozumí postupy posuzování zařízení vyráběného v souladu s příslušnými zkušebními normami, a vydávání příslušných certifikátů.
Článek 3
1. Tato směrnice se vztahuje na zařízení, určené pro užívání na palubě:
a) nových lodí Společenství bez ohledu na to, zda se loď v době stavby nachází ve Společenství;
b) existujících lodí Společenství,
- pokud toto zařízení nebylo dosud na palubě používáno,
nebo - pokud zařízení dříve používané na palubě je nahrazováno, kromě případů, kdy mezinárodní smlouvy povolují jinak,
bez ohledu na to, zda se loď v době instalace zařízení na palubu nachází ve Společenství.
2. Tato směrnice se nevztahuje na zařízení, které již bylo ke dni vstupu této směrnice v platnost na palubě umístěno.
3. Bez ohledu na skutečnost, že zařízení uvedené v odstavci 1 může pro účely volného pohybu spadat do působnosti jiné směrnice než této, a zejména směrnice Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [6] a 89/ 686/EHS ze dne 21. prosince 1989o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků [7], musí uvedené zařízení podléhat pouze této směrnici s vyloučením všech ostatních směrnic.
Článek 4
Každý členský stát nebo organizace jednající jménem členského státu musí při vydávání nebo obnovování příslušných bezpečnostních certifikátů zajistit, aby zařízení na lodích Společenství, pro které vydávají bezpečnostní certifikát, splňovalo požadavky této směrnice.
Článek 5
1. Zařízení uvedené v příloze A.1 a umístěné na palubě Společenství ke dni nebo po dni uvedeném ve druhém pododstavci odst. 1 čl. 20 musí splňovat příslušné požadavky mezinárodních nástrojů podle uvedené přílohy.
2. Shoda zařízení s příslušnými požadavky mezinárodních smluv a příslušných rezolucí a oběžníků Mezinárodní námořní organizace musí být prokázána výlučně v souladu s příslušnými zkušebními normami a postupy posuzování shody uvedenými v příloze A.1.
Pro položky uvedené v příloze A.1, kde jsou uvedené zkušební normy IEC a ETSI, může výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství určit, která z nich má být použita.
3. Zařízení uvedené v příloze A.1 a vyrobené přede dnem uvedeným v odstavci 1 může být rovněž umístěno na trh a na palubu lodi Společenství, jejíž certifikáty byly vydány členským státem nebo jeho jménem v souladu s mezinárodními smlouvami během dvou let následujících po uvedeném dni, jestliže bylo toto zařízení vyrobeno v souladu s postupy pro schvalování typu, které již nabyly platnosti na území uvedeného členského státu přede dnem přijetí této směrnice.
Článek 6
1. Žádný členský stát nezakáže umístění na trh nebo na palubu lodi Společenství zařízení uvedeného v příloze A.1, které nese značku nebo z jiných důvodů vyhovuje této směrnici, ani neodmítne vydat nebo obnovit příslušný bezpečnostní certifikát.
2. Povolení k provozování radiostanice je vydáno příslušným orgánem v souladu s mezinárodními předpisy pro provozování radiostanice před vydáním příslušného bezpečnostního certifikátu.
Článek 7
1. Po vstupu této směrnice v platnost předloží Společenství Mezinárodní námořní organizaci (IMO) nebo evropským organizacím pro normalizaci žádost o stanovení norem, včetně podrobných zkušebních norem, pro zařízení uvedené v příloze A.2.
2. Žádost podle odstavce 1 předkládá:
- předsednictvo Rady a Komise, pokud je předkládána Mezinárodní námořní organizaci (IMO),
- Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [8], pokud je předkládána evropským organizacím pro normalizaci.
Pověření vydaná Komisí směřují k vypracování mezinárodních norem pomocí postupů pro spolupráci mezi evropskými institucemi a jejich partnery na mezinárodní úrovni.
3. Členské státy učiní vše pro zajištění toho, aby mezinárodní organizace včetně IMO tyto normy urychleně vytvořily.
4. Tvorbu zkušebních norem Komise pravidelně sleduje.
5. Pokud mezinárodní organizace včetně IMO nejsou v přiměřené době schopny nebo odmítnou přijmout příslušné zkušební normy pro specifické položky zařízení, mohou být v souladu s postupem stanoveným v článku 18 přijaty normy založené na práci evropských organizací pro normalizaci.
6. Po přijetí nebo po vstupu v účinnost zkušebních norem uvedených v odstavcích 1 až 5 pro specifické položky zařízení lze převést toto zařízení z přílohy A.2 do přílohy A.1 v souladu s postupem stanoveným v článku 18; článek 5 se uplatní ode dne převedení.
Článek 8
1. V případě nové lodě, bez ohledu na její vlajku, která není registrována ve členském státě, ale má být do rejstříku členského státu převedena, podléhá tato loď při převodu prohlídce přijímajícího členského státu za účelem ověření, zda skutečný stav jejího zařízení odpovídá jejímu bezpečnostnímu certifikátu a nese značku nebo její obdobu pro schválení typu zařízení v souladu s požadavky tohoto členského státu a v souladu s touto směrnicí.
2. Pokud zařízení nemá značku nebo její obdobu považovanou státní správou za rovnocennou, musí být nahrazeno.
3. Zařízení považované za rovnocenné podle tohoto článku obdrží od členského státu certifikát, který musí být vždy na palubě spolu se zařízením a který uděluje povolení členského státu vlajky umístit zařízení na palubě lodi, a ukládá všechna omezení nebo stanoví všechna opatření vztahující se na používání zařízení.
4. V případě radiokomunikačního zařízení musí státní správa státu vlajky požadovat, aby toto zařízení nepůsobilo nežádoucím způsobem na požadavky radiofrekvenčního spektra.
Článek 9
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty určené k provádění postupů podle článku 10 spolu se zvláštními úkoly, pro jejichž plnění byly tyto oznámené subjekty určeny, a spolu s identifikačními čísly, které těmto subjektům Komise předem přidělila. Každá organizace předloží členskému státu, který zamýšlí ji určit, veškeré informace týkající se kritérií stanovených v příloze C a rovněž důkaz shody s těmito kritérii.
2. Každý členský stát musí nejméně každé dva roky nechat státní správou nebo nestrannou externí organizací určenou státní správou provést kontrolu služeb, které jeho oznámené subjekty jeho jménem provádějí.
Kontrola zajistí, aby každý oznámený subjekt nadále splňoval kritéria stanovená v příloze C.
3. Členský stát, který subjekt určil, musí jeho určení zrušit, jestliže zjistí, že tento subjekt dále nesplňuje kritéria stanovená v příloze C. Neprodleně o tom informuje Komisi i ostatní členské státy.
Článek 10
1. Postup posuzování shody, jehož podrobnosti jsou uvedeny v příloze B, je následující:
i) Provedení ES přezkoušení typu (modul B) a před tím, než je zařízení uvedeno na trh a podle volby výrobce nebo jeho oprávněného zástupce usazeného ve Společenství, přičemž veškeré zařízení musí podléhat - z možností uvedených v příloze A.1 - následujícímu:
a) ES prohlášení o shodě s typem (modul C);
b) ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečení jakosti výroby) (modul D);
c) ES prohlášení o shodě s typem (zabezpečení jakosti výrobku) (modul E);
d) ES prohlášení o shodě s typem (ověřování výrobků) (modul F); nebo
ii) ES komplexní zabezpečení jakosti (modul H).
2. Prohlášení o shodě s typem musí mít písemnou formu a musí uvádět informace uvedené v příloze B.
3. Jsou-li soustavy zařízení vyráběné jednotlivě nebo v malých množstvích a nikoliv v sériích nebo hromadně, může být předmětem posuzování shody ES ověřování celku (modul G).
4. Komise vede aktualizovaný seznam schváleného zařízení a žádostí, které jsou staženy nebo odmítnuty, a dává je k dispozici zúčastněným stranám.
Článek 11
1. Zařízení uvedené v příloze A.1, které vyhovuje příslušným mezinárodním nástrojům, a vyrábí se v souladu s postupy posuzování shody, je opatřeno značkou připojenou výrobcem nebo jeho oprávněným zástupcem usazeným ve Společenství.
2. Za značkou se uvádí identifikační číslo oznámeného subjektu, který provedl postup posuzování shody, pokud se tento subjekt účastní fáze řízení výroby, a dále poslední dvě číslice čísla roku, ve kterém bylo zařízení opatřeno značkou.
Identifikační číslo oznámeného subjektu je připevněno k zařízení, za což odpovídá sám subjekt, nebo výrobce nebo jeho oprávněný zástupce usazený ve Společenství.
3. Forma značky, která má být použita, je stanovena v příloze D.
4. Značka je připevněna k zařízení nebo k jeho tabulce s údaji tak, aby byla viditelná, čitelná a nesmazatelná po celou předpokládanou dobu životnosti zařízení.
Nicméně pokud to není možné nebo pokud to v důsledku povahy daného zařízení nelze zajistit, je značka připevněna na obalu výrobku, na štítku nebo letáku.
5. Žádné značky nebo nápisy, které by mohly uvést třetí strany v omyl s ohledem na význam grafiky značky uvedené v této směrnici, nesmí být připevněny.
6. Značka se k zařízení připevní ke konci výrobní fáze.
Článek 12
1. Bez ohledu na článek 6 může každý členský stát učinit opatření nezbytná k zajištění kontrol vzorků u zařízení nesoucího značku, které je na trhu daného členského státu, a které ještě nebylo umístěno na palubu, za účelem zajištění souladu tohoto zařízení s touto směrnicí.
Kontroly vzorků, které nejsou stanoveny v modulech pro posuzování shody v příloze B, se provádí na náklady členského státu.
2. Bez ohledu na článek 6, po instalaci zařízení vyhovujícího této směrnici na palubu lodi Společenství je státní správa státu vlajky této lodě oprávněna provést hodnocení tohoto zařízení, jsou-li za účelem bezpečnosti nebo ochrany před znečištěním mezinárodními nástroji požadovány zkoušky provozní výkonnosti na palubě, pokud se tím nezdvojují postupy posuzování shody.
Státní správa státu vlajky může na výrobci zařízení, jeho oprávněném zástupci usazeném ve Společenství nebo na osobě odpovědné za uvádění zařízení na trh ve Společenství požadovat předložení zprávy o prohlídce/zkoušení.
Článek 13
1. Pokud členský stát na základě kontroly nebo jiným způsobem zjistí, bez ohledu na skutečnost, že nese značku, že zařízení uvedené v příloze A.1, správně instalované, udržované a používané k určenému účelu, může ohrozit zdraví a/nebo bezpečnost posádky, cestujících nebo případně dalších osob nebo že může nepříznivě ovlivnit mořské životní prostředí, může daný členský stát stáhnout jednotlivá zařízení z trhu nebo zakázat či omezit jejich uvedení na trh nebo jejich používání na palubě lodi, pro kterou vydává bezpečnostní certifikát.
Členský stát o tomto opatření neprodleně informuje ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody pro své rozhodnutí, zejména je-li nesoulad s touto směrnicí způsoben:
a) nedodržením čl. 5 odst. 1 a 2;
b) nesprávným uplatněním zkušebních norem podle čl. 5 odst. 1 a 2, nebo
c) nedostatky ve zkušebních normách samotných.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Pokud po těchto konzultacích Komise zjistí, že:
- opatření jsou odůvodněná, neprodleně o tom informuje členský stát, který dal podnět, a ostatní členské státy; je-li rozhodnutí podle odstavce 1 přisuzováno nedostatkům ve zkušebních normách, Komise po konzultaci se zúčastněnými stranami předloží do dvou měsíců záležitost výboru podle článku 18 a pokud členský stát, který rozhodnutí učinil, zamýšlí toto rozhodnutí uplatňovat, zahájí postup podle článku 18,
- opatření jsou neodůvodněná, neprodleně o tom informuje členský stát, který dal podnět, a výrobce nebo jeho oprávněného zástupce usazeného ve Společenství.
3. Pokud nevyhovující exemplář zařízení nese značku, musí členský stát s pravomocí nad kýmkoliv, kdo zařízení opatřil značkou, učinit vhodná opatření; daný členský stát informuje Komisi a ostatní členské státy o učiněných opatřeních.
4. Komise zajistí trvalé informování členských států o průběhu a výsledcích tohoto postupu.
Článek 14
1. Bez ohledu na článek 5 za výjimečných okolností technických inovací může státní správa státu vlajky dovolit, aby zařízení, které nevyhovuje postupům posuzování shody, bylo umístěno na palubě lodi Společenství, je-li na základě zkoušky nebo jinak se souhlasem státní správy státu vlajky stanoveno, že toto zařízení je přinejmenším stejně účinné jako zařízení, které postupům posuzování shody vyhovuje.
V případě radiokomunikačního zařízení požaduje státní správa státu vlajky, aby toto zařízení nevhodně neovlivňovalo požadavky radiofrekvenčního spektra.
2. Tyto zkušební postupy nesmí žádným způsobem zvýhodňovat zařízení vyrobené v členském státě vlajky vůči zařízení vyrobenému v jiných státech.
3. Zařízení, na které se vztahuje tento článek, obdrží od členského státu certifikát, který musí být vždy na palubě spolu se zařízením a který uděluje povolení členského státu vlajky umístit zařízení na palubě lodi a ukládá všechna omezení nebo stanoví všechna opatření vztahující se na používání zařízení.
4. Pokud členský stát dovolí umístit zařízení, na které se vztahuje tento článek, na palubě lodi Společenství, neprodleně o tom podrobně informuje Komisi a ostatní členské státy spolu se zprávou o všech příslušných zkouškách, posudcích a postupech posuzování shody.
5. Takové zařízení, které je uvedeno v odstavci 1, se doplní k příloze A.2 v souladu s postupem stanoveným v článku 18.
6. Pokud je loď se zařízením na palubě, na které se vztahuje odstavec 1, převedena do jiného členského státu, může přijímající členský stát vlajky učinit nezbytná opatření, včetně zkoušek a praktické ukázky, s cílem zajistit přinejmenším stejnou účinnost zařízení, jako je účinnost zařízení, které vyhovuje postupům posuzování shody.
Článek 15
1. Bez ohledu na článek 5 může státní správa státu vlajky dovolit, aby zařízení nevyhovující postupům posuzování shody, nebo na které se nevztahuje článek 14, bylo umístěno na palubě lodi Společenství z důvodů zkoušení nebo hodnocení, ale pouze při dodržení těchto podmínek:
a) zařízení musí obdržet certifikát členského státu vlajky, který musí být vždy na palubě spolu se zařízením a který uděluje povolení členského státu vlajky umístit zařízení na palubě lodi Společenství a ukládá všechna omezení nebo stanoví všechna opatření vztahující se na používání zařízení;
b) povolení musí být omezeno krátkou časovou lhůtou;
c) na dané zařízení se nesmí spoléhat místo zařízení, které vyhovuje požadavkům této směrnice, a zařízení nesmí nahrazovat zařízení, které musí zůstat na palubě lodi Společenství v provozu a připravené k okamžitému použití.
2. V případě radiokomunikačního zařízení musí státní správa státu vlajky požadovat, aby toto zařízení nevhodně neovlivňovalo požadavky radiofrekvenčního spektra.
Článek 16
1. Je-li třeba v přístavu mimo Společenství nahradit zařízení a za výjimečných okolností, které musí být státní správě státu vlajky náležitě odůvodněny, není-li s ohledem na přiměřenou dobu, zdržení a náklady proveditelné umístit na palubě zařízení, které je typově schválené v Evropském společenství, může být na palubu umístěno jiné zařízení v souladu s tímto postupem:
a) zařízení je doprovázeno dokumentací vydanou uznanou organizací rovnocennou s oznámeným subjektem, pokud byla mezi Společenstvím a danou třetí zemí uzavřena dohoda o vzájemném uznávání těchto organizací;
b) je-li nemožné vyhovět písm. a), lze v závislosti na odstavcích 2 a 3 na palubě umístit zařízení doprovázené dokumentací osvědčující soulad s požadavky IMO a vydanou členským státem IMO, který je členským státem příslušných smluv.
2. Státní správa státu vlajky je okamžitě informována o povaze a charakteristikách takového jiného zařízení.
3. Státní správa státu vlajky musí při nejbližší příležitosti zajistit, aby zařízení uvedené v odstavci 1 spolu se svou zkušební dokumentací vyhovovalo příslušným požadavkům mezinárodních nástrojů a této směrnice.
4. V případě radiokomunikačního zařízení musí státní správa státu vlajky požadovat, aby toto zařízení nevhodně neovlivňovalo požadavky radiofrekvenčního spektra.
Článek 17
Tato směrnice může být změněna postupem podle článku 18 s cílem:
- uplatnit pro účely této směrnice navazující změny mezinárodních právních nástrojů,
- aktualizovat přílohu A jak zavedením nových zařízení, tak převedením zařízení z přílohy A.2 do přílohy A.1 a naopak,
- doplnit možnost použít moduly B + C a modul H pro zařízení uvedená v příloze A.1,
- zahrnout jiné normalizační organizace do definice "zkušebních norem" uvedené v článku 2.
Článek 18
1. V souladu s postupem stanoveným v tomto článku je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [9].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovené v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 19
Členské státy si s ohledem na účinné provedení a prosazení této směrnice nabídnou vzájemnou pomoc.
Článek 20
1. Členské státy přijmou a vyhlásí právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998.
Použijí je od 1. ledna 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 30. prosince 1996, kterou se mění směrnice 92/12/EHS o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlame ntu [1],
vzhledem k tomu, že Hospodářský a sociální výbor poté, co byl konzultován o návrhu Komise, nepředložil své stanovisko ve lhůtě stanovené Radou podle článku 198 Smlouvy; že je proto možné nepřihlédnout ke skutečnosti, že uvedený výbor nepodal stanovisko;
vzhledem k tomu, že směrnice 92/12/EHS [2] stanoví obecnou úpravu držení, pohybu a kontroly výrobků podléhajících spotřební dani;
vzhledem k tomu, že článek 26 zmíněné směrnice obsahuje odchylku, jež umožňuje Dánsku uplatňovat spotřební daň na alkoholické nápoje a tabákové výrobky dovážené na území Dánska jednotlivci pro jejich osobní spotřebu, přesahuje-li množství těchto výrobků určitá omezení;
vzhledem k tomu, že akt o přistoupení z roku 1994 odkazem na článek 26 směrnice 92/12/EHS stanoví, že Švédsko a Finsko mohou za stejných podmínek uplatňovat spotřební daň na rozšířený seznam alkoholických nápojů a tabákových výrobků;
vzhledem k tomu, že tyto odchylky byly přiznány, protože v Evropě bez hranic, kde se sazby spotřební daně značně liší, by okamžité úplné odstranění omezení v oblasti spotřebních daní vedlo k nepřijatelnému odklonu obchodu a příjmů a k narušení hospodářské soutěže v uvedených členských státech, které tradičně uplatňovaly vysoké sazby spotřební daně na zmíněné výrobky jednak jako důležitý zdroj příjmů, jednak ze zdravotních a sociálních příčin;
vzhledem k tomu, že odchylka byla udělena do 31. prosince 1996 s výhradou obdobného přezkumného mechanismu, jaký upravuje článek 28l směrnice 77/388/EHS [3];
vzhledem k tomu, že k 31. prosinci 1996 budou nicméně minimální sazby spotřební daně používané ve Společenství nižší, než se očekávalo v době, kdy byly odchylky od této směrnice přiznány, takže jejich zrušení k tomuto dni způsobí větší obtíže, než se předpokládalo;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné poskytnout Dánsku, Finsku a Švédsku další lhůtu pro přizpůsobení prodloužením lhůty uvedené v článku 26 směrnice 92/12/EHS;
vzhledem k tomu, že článek 26 nicméně představuje odchylku od základní zásady vnitřního trhu, totiž práva jeho občanů přepravovat zboží zakoupené pro osobní potřebu uvnitř Společenství, aniž by jim vznikla povinnost hradit nové daně, takže je nezbytné její dopady co nejvíce omezit;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné v případě Dánska a Finska na jedné straně zajistit postupné uvolňování množstevních omezení, která budou uplatňována, ještě před jejich úplným odstraněním k 31. prosinci 2003 a na druhé straně snížit minimální dobu pobytu mimo území daného členského státu vyžadovanou k tomu, aby osoby s trvalým pobytem na území uvedených členských států mohly požívat osvobození od daně, z 36 hodin na 24 hodin;
vzhledem k tomu, že dotčené členské státy mohou rozhodnout o přesných podrobnostech liberalizačního procesu s ohledem na všechna příslušná hlediska;
vzhledem k tomu, že by však tento proces měl být nejpozději od 30. června 2000 sledován;
vzhledem k tomu, že v případě Švédska je vhodné schválit pokračování stávajících omezení do 30. června 2000, s výhradou obdobného přezkumného mechanismu, jaký upravuje článek 28l směrnice 77/388/EHS;
2 nařízení Rady (EHS) č. 3925/91 ze dne 19. prosince 1991 o vyloučení kontrol a formalit u příručních a zapsaných zavazadel osob uskutečňujících lety a námořní cesty uvnitř Společenství [4] stanoví, že jeho použitím nejsou dotčeny kontroly vyplývající ze zákazů nebo omezení uložených členskými státy, jsou-li slučitelné se třemi smlouvami zakládajícími Evropská společenství; že v souladu s tím je prověřování nezbytné k uplatňování množstevních omezení zmíněných v článku 26 nutno považovat za takto vymezené kontroly, a proto za slučitelné s právem Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Článek 26 směrnice 92/12/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 26
1. Aniž je dotčen článek 8, jsou Dánsko a Finsko oprávněny do 31. prosince 2003 uplatňovat na určité alkoholické nápoje a tabákové výrobky, které na jejich území dovážejí jednotlivci pro svou osobní spotřebu, zvláštní úpravu podle druhého a třetího pododstavce.
Od 1. ledna 1997 jsou Dánsko a Finsko oprávněny i nadále omezovat množství zboží, které může být dovezeno na jejich území bez další platby spotřební daně, v souladu s předpisy platnými k 31. prosinci 1996.
Tyto členské státy svá omezení postupně odstraní.
Dovážejí-li takové zboží osoby s trvalým pobytem na jejich územích, jsou Dánsko a Finsko oprávněny omezit umožnění dovozu s osvobozením od daně pro osoby, které se nacházely mimo jejich území po dobu kratší než 24 hodin.
2. Komise podá do 30. června 2000 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o používání odstavce 1.
3. Aniž je dotčen článek 8, je Švédsko oprávněno od 1. ledna 1997 do 30. června 2000 a s výhradou obdobného přezkumného mechanismu, jaký upravuje článek 28l směrnice 77/388/EHS, i nadále omezovat množství alkoholických nápojů a tabákových výrobků, které mohou na švédské území dovážet jednotlivci pro svou osobní spotřebu bez další platby spotřební daně.
4. Dánsko, Finsko a Švédsko mohou vybírat spotřební daně a provádět nezbytné kontroly v souvislosti s výrobky, na něž se vztahuje tento článek."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 17. února 1997, kterou se mění příloha směrnice 93/7/EHS o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že podle různých uměleckých tradic v rámci Společenství se akvarely, kvaše a pastely různě posuzují jako malby nebo kresby; že kategorie 4 přílohy směrnice č.
93/7/EHS [4] zahrnuje kresby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu a kategorie 3 zahrnuje obrazy a malby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu; že se liší finanční limity vztahující se k těmto dvěma kategoriím; že na vnitřním trhu by tato skutečnost mohla vést k závažným rozdílům mezi zacházením s akvarely, kvaši a pastely v závislosti na členském státu, v němž se nachází; že pro účely používání směrnice je nezbytné přijmout rozhodnutí, do jaké kategorie akvarely, kvaše a pastely spadají, aby bylo zajištěno používání stejných finančních limitů v rámci celého Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukazuje, že ceny za akvarely, kvaše a pastely jsou často vyšší než ceny za kresby a mnohem nižší než ceny za malby olejem nebo temperou; že je proto vhodné zařadit akvarely, kvaše a pastely do nové samostatné kategorie s finančním limitem 30000 ECU, čímž by se zajistilo, že zvláště významná díla neoprávněně vyvezená z území členského státu mohou být navrácena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice č. 93/7/EHS se mění takto:
1. V oddíle A:
a) bod 3 se nahrazuje tímto:
"3. Obrazy a malby jiné než ty, které jsou zahrnuté v kategorii 3A nebo 4, zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu [5].";
b) vkládá se následující bod:
"3A.
Akvarely, kvaše a pastely zcela provedené ručně na jakémkoliv podkladu [6].";
c) bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Mozaiky v jakémkoliv materiálu zcela provedené ručně, jiné než ty, které spadají do kategorií 1 nebo 2 a kresby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu [7].".
2. V oddíle B se vkládá následující kategorie:
"30000
- 3A. (Akvarely, kvaše a pastely)".
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 6 měsíců ode dne jejího vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Nařízení Komise (ES) č. 31/96 ze dne 10. ledna 1996 o potvrzení o osvobození od spotřební daně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 94/74/ES [2], a zejména na čl.
23 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že členské státy mají osvobodit od daně výrobky podléhající spotřební dani, které byly dodány ozbrojeným silám a organizacím uvedeným v čl. 23 odst. 1 směrnice 92/12/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 23 odst. 1a směrnice 92/12/EHS jsou ozbrojené síly a organizace ve smyslu čl. 23 odst. 1 zmocněny, aby nakupovaly zboží z jiného členského státu, které je přepravováno v rámci režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně s průvodním dokladem, pokud se k průvodnímu dokladu připojí potvrzení o osvobození od spotřební daně; že je třeba stanovit formu a obsah potvrzení o osvobození;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost rozšířit působnost tohoto nařízení i na jiné oblasti nepřímého zdanění;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro spotřební daně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dokument uvedený v příloze platí jako potvrzení o osvobození od spotřební daně ve smyslu čl. 23 odst. 1a směrnice 92/12/EHS, pokud odpovídá vysvětlivkám uvedeným v příloze.
Článek 2
Členské státy mohou potvrzení o osvobození uvedené v článku 1 upravit, aby je mohly použít v jiných oblastech nepřímého zdanění a aby zajistily, že osvobození splňuje podmínky a omezení, která podle jeho vnitrostátních předpisů platí pro udělování osvobození od daně.
Článek 3
Jestliže si členský stát přeje potvrzení o osvobození od spotřební daně upravit, informuje o tom Komisi a doručí jí veškeré příslušné nebo potřebné informace.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 4
Potvrzení o osvobození od spotřební daně se vydává ve dvou vyhotoveních:
- jedno vyhotovení si ponechává odesílatel,
- jedno vyhotovení se přiloží k průvodnímu dokladu ve smyslu článku 18 směrnice 92/12/EHS.
Členské státy mohou ke správním účelům požadovat dodatečné vyhotovení.
Článek 5
1. Oprávněný skladovatel, který v rámci režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně dodává zboží ozbrojeným silám a organizacím ve smyslu čl. 23 odst. 1 směrnice 92/12/EHS, zahrne potvrzení o osvobození od spotřební daně do svých záznamů.
2. K účelům uvedeným v odstavci 1 zašle příjemce oprávněnému skladovateli potvrzení o osvobození od spotřební daně opatřené úředním razítkem příslušného orgánu hostitelského státu.
Je-li však dodané zboží určeno k úřednímu použití, může členský stát zprostit příjemce povinnosti opatřovat potvrzení úředním razítkem a stanovit k tomu přiměřené podmínky.
Článek 6
1. Členské státy oznámí Komisi, který úřad opatřuje potvrzení o osvobození úředním razítkem.
2. Zprošťuje-li členský stát podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce povinnosti opatřovat potvrzení úředním razítkem, oznámí to Komisi.
3. Komise uvědomí ostatní členské státy do jednoho měsíce o údajích, které jí členské státy předaly podle odstavců 1 a 2.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. ledna 1996, kterým se aktualizují a mění nařízení v odvětví skopového a kozího masa, která stanoví před 1. únorem 1995 některé ceny a částky, jejichž hodnoty v ECU byly upraveny v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3813/92 změnil od 1. února 1995 hodnotu některých cen a částek v ECU, aby neutralizoval účinky zrušení opravného faktoru 1,207509, který až do 31. ledna 1995 ovlivňoval přepočítací koeficienty používané v zemědělství;
vzhledem k tomu, že od 1. února 1995 byly zavedeny nové hodnoty příslušných cen a částek v ECU podle zásad stanovených v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2853/95 [4];
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 a za účelem předejít nedorozuměním a usnadnit provádění společné zemědělské politiky je vhodné nahradit hodnoty příslušných cen a částek v ECU, které se nepoužívají pravidelně a které se používají alespoň od:
- 1. ledna 1996 pro částky, které nejsou zahrnuty do hospodářského roku,
- počátku hospodářského roku 1996, v případě cen nebo částek, pro které tento hospodářský rok začíná v lednu 1996,
- počátku hospodářského roku 1995/96 v ostatních případech,
které jsou uvedeny v nařízeních, která vstoupila v platnost před 1. únorem 1995; že je tedy nutné změnit příslušná nařízení;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti jsou nové hodnoty sazeb podpory a/nebo jistot v ECU, které se požadují v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 1323/90 [5] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 363/93 [6], nařízením Komise (EHS) č. 3447/90 [7] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 879/95 [8], nařízením Komise (EHS) č. 510/93 [9] a nařízením Komise (EHS) č. 1123/93 [10] zaokrouhlovány na nejbližší celé číslo;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V důsledku úpravy některých cen a částek v ECU v odvětví skopového a kozího masa, uskutečněné od 1. února 1995 na základě čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se akty uvedené v článku 2 mění podle údajů v uvedeném článku.
Článek 2
1. Nařízení (EHS) č. 1323/90 se mění takto:
- v článku 1 se v první odrážce částka "5,5 ECU" nahrazuje částkou "6,641 ECU",
- v článku 1 se v druhé odrážce částka "3,8 ECU" nahrazuje částkou "4,589 ECU",
- v článku 1 se v třetí odrážce částka "3,8 ECU" nahrazuje částkou "4,589 ECU".
2. Nařízení (EHS) č. 3447/90 se mění takto:
- v čl. 2 odst. 2 se částka "1,2 ECU" nahrazuje částkou "1,45 ECU",
- v článku 4 se částka "120 ECU" nahrazuje částkou "145 ECU".
3. Nařízení (EHS) č. 510/93 se mění takto:
- v příloze se v části 1 částka "380 ECU" nahrazuje částkou "459 ECU" a částka "110 ECU" se nahrazuje částkou "133 ECU",
- v příloze se v části 2 částka "380 ECU" dvakrát nahrazuje částkou "459 ECU" a částka „ 110 ECU“ dvakrát částkou "133 ECU".
4. Nařízení (EHS) č. 1123/93 se mění takto: - v příloze se částka "440 ECU" nahrazuje částkou "531 ECU" a částka "170 ECU" částkou "205 ECU".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 69/96 ze dne 18. ledna 1996 kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1544/95 [2], a zejména na článek 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2676/90 ze dne 17. září 1990, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
60/95 [4], popisuje ve své příloze v kapitole 25 bodu 2.2.3.3.2 metodu pro rozbor obsahu oxidu siřičitého v hroznové šťávě, která vede k lepší extrakci této látky než metoda používaná dříve v kapitole 13 bodu 13.4; že toto vede k vyššímu celkovému obsahu oxidu siřičitého v analyzované hroznové šťávě, který může překročit stanovenou mezní hodnotu; že s ohledem na skutečnost, že tato metoda vyžaduje u hospodářských subjektů technologické úpravy, aby se zamezilo obtížím při odbytu hroznové šťávy, by mělo být přechodné období, během něhož obsah oxidu siřičitého může být analyzován pomocí metody používané dříve, prodlouženo až do konce hospodářského roku; že je třeba zamezit jakémukoli přerušení v uplatňování pravidel upravujících tuto metodu rozboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 2676/90 v kapitole 25 bodu 2.2.3.3.2 druhém pododstavci se slova "31. prosinec 1995" nahrazují slovy "31. srpna 1996".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 23. ledna 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilím [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1501/95 [3] pozměněné nařízením (ES) č.
2480/95 [4] stanoví pro provádění článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu Společenství, a zejména podmínky pro použití vývozních dávek;
vzhledem k tomu, že opatření potravinové pomoci Společenství a vnitrostátní potravinové pomoci podle mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i další opatření Společenství spojená s bezplatným zásobováním, jsou neobchodní povahy, neměla by se na tyto vývozy vztahovat vývozní dávka použitelná pro obchodní vývozy v případě narušení trhu s obilovinami; že by proto mělo být v nařízení (ES) č.
1501/95 doplněno příslušné ustanovení;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že toto zvláštní ustanovení se použije při předložení příslušných dokladů pro všechny vývozy za účelem provádění těchto opatření, které byly uskutečněny od stanovení vývozních dávek podle článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 a od prvního stanovení vývozních dávek v tomto hospodářském roce nařízením Komise (ES) č. 1749/95 ze dne 18. července 1995, kterým se stanoví vývozní dávka pro produkty kódů KN 10011000 a 11031110 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 15 nařízení (ES) č. 1501/95 se vkládá nový druhý pododstavec, který zní:
"Vývozní dávka se však nepoužije při vývozech obilovin a produktů z obilovin za účelem provádění potravinové pomoci Společenství nebo vnitrostátní potravinové pomoci podle mezinárodních dohod nebo doplňkových programů, jakož i dalších opatření Společenství spojených s bezplatným zásobováním."
Článek 2
Článek 1 se použije pro vývozy uskutečněné od 19. července 1995 na žádost provozovatelů, kteří prokáží, že vyvážejí v rámci příslušného opatření potravinové pomoci.
Uvolní se všechny jistoty, které byly na žádost příslušných orgánů složeny.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 122/96 ze dne 22. ledna 1996 o preferenčních sazebních opatřeních pro dovoz některého zboží do svobodných pásem Madeiry a Azor na základě jeho konečného použití
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 91/315/EHS [1] přijala Rada program možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu Madeiry a Azor (Poseima); že se v odůvodnění programu uznává, že svobodná pásma Azor a Madeiry jsou důležitým nástrojem hospodářského rozvoje těchto souostroví a že proto program stanoví zvláštní opatření k podpoře hospodářské činnosti v těchto svobodných pásmech;
vzhledem k tomu, že v prohlášení č. 26 o nejodlehlejších regionech Společenství připojeném k závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii se doporučují zvláštní opatření za účelem hospodářského a sociálního rozvoji těchto regionů, pokud jsou objektivně zapotřebí;
vzhledem k tomu, že situace výrobních odvětví na těchto souostrovích, již Komise popsala ve zprávě o uskutečňování programu Poseima (1992/3), vyžaduje další celní opatření;
vzhledem k tomu, že dopisem ze dne 7. února l994 požádala portugalská vláda o snížení cla na suroviny, které se zpracovávají v svobodném pásmu Madeiry a pak jsou propouštěny do volného oběhu na území Společenství jakožto náhradní produkty;
vzhledem k tomu, že svobodná pásma Madeiry a Azor jsou významnou složkou strategie hospodářského a sociálního rozvoje obou regionů; že rozmach hospodářské činnosti ve svobodných pásmech bude mít prostřednictvím diverzifikace výroby a vytváření nových pracovních příležitostí značný vliv na rozvoj obou souostroví;
vzhledem k tomu, že je vzhledem k podobnosti hospodářské situace a zeměpisné polohy Madeiry a Azor třeba přijmout opatření na podporu svobodných pásem obou regionů;
vzhledem k tomu, že Madeira a Azory patří k nejméně rozvinutým regionům Společenství; že jejich hrubý národní produkt v přepočtu na 1 obyvatele je o více než 50 % nižší než průměr Společenství; že obchodní bilance je v hlubokém schodku, mimo jiné pro nedostatek produktů schopných vývozu; že proto lze zboží tam vyráběné prodávat na trhu Společenství jen s velkými obtížemi; že vzhledem k těmto nevýhodám je diverzifikace a reorganizace výroby nezbytná;
vzhledem k tomu, že zásobování těchto souostroví surovinami zřejmě podpoří zpracovatelský průmysl a uspokojí uvedenou potřebu; že k usnadnění odbytu výrobků tohoto zpracovatelského průmyslu na trhu Společenství je třeba zavést preferenční sazební opatření pro dovoz nezemědělských surovin, které jsou určeny ke zpracování, na Madeiru a Azory; že je však třeba předcházet škodám v dotčených výrobních odvětvích ve Společenství, a proto je poskytnutí těchto preferencí třeba vázat na určité podmínky, zejména na zpracování ve svobodných pásmech a na kritérium podstatného zpracování zboží;
vzhledem k tomu, že při přiznávání nároku zboží na preferenční sazební opatření je třeba použít předpisy Společenství platící pro konečné použití; že kromě toho jsou pro stanovení nezbytného rozsahu zpracování vhodná zejména pravidla Společenství o původu zboží; že tyto předpisy zakazují spotřebu nebo použití tohoto zboží ve svobodných pásmech;
vzhledem k tomu, že poskytování preferenčních sazebních opatřeních je dočasné s účelem hospodářského pozvednutí svobodných pásem Madeiry a Azor; že však má trvat dostatečně dlouho, aby hospodářští činitelé mohli plánovat svou činnost a provádět vhodné investice; že tohoto cíle může být dosaženo, nebude-li doba platnosti opatření kratší deseti let;
vzhledem k tomu, že poskytnutí preferenčních sazebních opatření má být pro každý produkt přezkoumáno na základě žádosti podané portugalskými úřady; že by Komise za pomoci výboru uvedeného v článku 247 nařízení EHS č. 29l3/92 [2] měla tyto žádosti prověřovat a dbát o to, aby preferenční sazební opatření nepoškozovala jiná odvětví činnosti na souostrovích,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
l. Cla uplatňovaná na zboží propuštěné do volného oběhu ve svobodných pásmech Madeiry a Azor mohou být snížena až o 100 %, pokud
- je toto zboží určeno ke zpracování alespoň v rozsahu, který vyžaduje článek 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 a články 35 až 46 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [3],
- zpracování probíhá výhradně uvnitř zeměpisných hranic svobodných pásem Madeiry a Azor.
2. Z působnosti úpravy podle odstavce 1 jsou vyloučeny zemědělské produkty ve smyslu článku 38 Smlouvy uvedené v příloze II Smlouvy a produkty neuvedené v příloze II, které byly z těchto zemědělských produktů získány anebo je obsahují.
Toto vyloučení nezahrnuje produkty rybolovu, pokud se na ně nevztahuje systém náhrad Společenství za zvláštní náklady vyplývající z mimořádné odlehlosti regionu, který byl zaveden rozhodnutím 91/315/EHS.
3. Zboží se stává předmětem preferenčních sazebních opatření podle článků 291 až 304 nařízení (EHS) č. 245/93. Povolení, která jsou předpokladem přiznání preferencí, se nicméně udělují pouze osobám usazeným ve Společenství.
Článek 2
Seznam zboží schváleného pro preferenční sazební opatření podle tohoto nařízení a snížené celní sazby stanoví Komise postupem podle čl. 3 odst. 2 na základě žádostí podaných portugalskými úřady.
Týmž postupem budou přijaty i ostatní prováděcí předpisy k tomuto nařízení.
Článek 3
l. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která se použijí okamžitě.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na tři měsíce ode dne tohoto sdělení.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor může přezkoumávat všechny otázky, které spadají do působnosti tohoto nařízení a které mu předloží jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 4
Zboží propuštěné do volného oběhu s uplatněním preferenčních sazebních opatření podle tohoto nařízení zůstává pod celním dohledem v souladu s článkem 82 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 5
Příslušné portugalské úřady oznámí Komisi do 30. ledna každého roku objem dovozu s preferenčními sazebními opatřeními podle tohoto nařízení za předchozí rok.
Článek 6
Poškozuje-li nebo ohrožuje objem nebo cena dovozu s preferenčními sazebními opatřeními podle tohoto nařízení výrobce podobného nebo přímo konkurujícího zboží ve Společenství, lze pro dané zboží znovu zčásti nebo zcela zavést příslušná cla postupem podle čl. 3 odst.
2. Tato opatření mohou být přijata rovněž při vážných škodách nebo ohrožení omezených na jediný region Společenství.
Článek 7
Sazební opatření podle tohoto nařízení se použije do 31. prosince 2005.
Komise posoudí v roce 2000 po konzultaci s příslušnými portugalskými úřady účinky tohoto opatření na hospodářství obou souostroví.
Na základě výsledků posouzení předloží případně Radě vhodné návrhy pro zbývající období.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 22. ledna 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 520/94 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
Vzhledem k tomu, že podle čl.
2 odst. 5 nařízení 520/94 [1] se musí množství, která nebyla přidělena, rozdělena nebo využita, včas přerozdělit, aby se umožnilo jejich využití před uplynutím období, na které se kvóty stanoví.
Vzhledem k tomu, že při správě kvót pro rok 1994 byly získány zkušenosti ukazující, že zejména v důsledku doby platnosti licencí byly informace o nevyužitých množstvích (které činí největší podíl množství, jež má být přerozděleno) k dispozici až po skončení kvótového období 1994; že v důsledku toho nemohly být tyto kvóty znovu rozděleny.
Vzhledem k tomu, že by při přerozdělování množství, která nebyla přidělena, rozdělena nebo využita, měla být umožněna větší pružnost; že pro zamezení nadměrné koncentraci dovozů by otázka vhodnosti přerozdělování po skončení kvótového období měla být zkoumána případ od případu a o příslušných opatřeních by mělo být rozhodováno, zejména pokud jde o dobu platnosti licencí, s přihlédnutím k druhu dotyčného zboží a účelu, pro který byly dotyčné kvóty zavedeny.
Vzhledem k tomu, že pro nejúčinnější přerozdělování nevyužitých množství jsou potřebné spolehlivé a úplné informace o skutečném využití udělených dovozních licencí; že z toho důvodu by všechny využité i nevyužité dovozní licence měly být vráceny příslušným vnitrostátním orgánům nejpozději do deseti pracovních dní po uplynutí jejich doby platnosti.
Vzhledem k tomu, že je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit nařízení (ES) č. 520/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 520/94 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Množství, která nebyla přidělena, rozdělena nebo využita, se včas přerozdělí podle článku 14, aby se umožnilo jejich využití před uplynutím období, na které se kvóty stanoví.
Ukáže-li se, že není možné tato množství včas přerozdělit, rozhodne Komise případ od případu a v souladu s postupem podle článku 23 o jejich případném přerozdělení v průběhu následujícího kvótového období."
2. V čl. 19 odst. 1 se zrušují slova "které jsou zcela nebo zčásti nevyužité".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 22. ledna 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 3285/94 a (ES) č. 519/94, pokud jde o jednotný kontrolní doklad Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1] a nařízením Rady č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech pro dovoz z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [2] byl zaveden společný kontrolní doklad, který se vystavuje v případech předchozí kontroly Společenství; že vzor tohoto dokladu, který je v obou nařízeních shodný, je obsažen v příloze I nařízení (ES) č. 3285/94 a v příloze IV nařízení (ES) č. 519/94;
vzhledem k tomu, že pro účinnější správu a v zájmu hospodářských subjektů Společenství je vhodné co nejvíce přizpůsobit obsah a formu uvedeného kontrolního doklad tiskopisům pro dovozní licenci v nařízeních Komise (ES) č. 3168/94 [3], (ES) č. 3169/94 [4] a (ES) č. 1150/95 [5] a v doporučení Komise č. 3118/94/ESCS [6] při zohlednění technických vlastností kontrolního dokladu;
vzhledem k tomu, že při současné úpravě se o kontrolní doklad musí žádat na zvláštním tiskopise, který sám slouží rovněž jako kontrolní doklad, jakmile je vyplněn a ověřen příslušnými vnitrostátními orgány; že pro zjednodušení náležitostí, které musí splnit dovozce, by již nemělo být vyžadováno, aby se o kontrolní doklad muselo žádat na zvláštním tiskopise Společenství; že by se však mělo upřesnit, které údaje se musí v žádosti o kontrolní doklad uvádět;
vzhledem k tomu, že by se měla zavést přechodná úprava použitelná do 31. prosince 1996 pro kontrolní doklady Společenství, které členské státy již vytiskly a vystavily v době vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3285/94 se mění takto:
1. V článku 12 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Společenství, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu.
Tento doklad vydává příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Společenství, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že žádost obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
2. Kontrolní doklad se vyhotovuje na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze I.
Pokud není v rozhodnutí o zavedení kontroly stanoveno jinak, obsahuje žádost dovozce o vystavení kontrolního dokladu pouze tyto údaje:
a) jméno a úplná adresa žadatele (včetně čísla telefonu, faxu a v případě potřeby identifikačního čísla u příslušných vnitrostátních orgánů), jakož i jeho daňové identifikační číslo, pokud je povinen platit DPH;
b) případně jméno a úplná adresa deklaranta nebo zástupce určeného žadatelem (včetně čísla telefonu a faxu);
c) označení zboží s uvedením:
- jeho obchodního jména,
- odpovídajícího kódu kombinované nomenklatury,
- místo jeho původu a místo odeslání;
d) deklarovaná množství v kilogramech (kg) a v případě potřeby v jiné jednotce (páry, kusy atd.);
e) cenu zboží v ECU, CIF hranice Společenství;
f) následující prohlášení žadatele s datem, podpisem a jménem žadatele napsané hůlkovým písmem:
"Já, níže podepsaný, potvrzuji, že údaje uvedené v této žádosti jsou pravdivé a byly poskytnuty v dobré víře a že jsem usazen na území Společenství.""
2. V článku 12 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"8. Kontrolní doklady a výtahy z nich se vyhotoví ve dvou exemplářích, z nichž první je označen jako "Originál pro žadatele", má číslo 1 a předává se žadateli, zatímco druhý je označen jako "Kopie pro příslušný orgán", má číslo 2 a je uchováván u orgánu, který doklad vyhotovuje.
Pro správní účely může příslušný orgán k vyhotovení č. 2 připojit ještě další dodatečná vyhotovení.
9. Pro tiskopisy se použije bílý, bezdřevý, klížený psací papír s hmotností 55 až 65 g na metr čtvereční.
Tiskopisy mají formát 210 mm × 297 mm; odstup řádků je 4,24 mm (1/6); úprava tiskopisu se musí přesně dodržet.
Přední i zadní strana vyhotovení č.
1, který představuje vlastní kontrolní doklad, je navíc opatřena tištěným žlutým gilošovaným vzorem, který zviditelní jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
10. Členské státy odpovídají za tisk tiskopisů.
Tiskopisy je možné tisknout v tiskárnách schválených členským státem, ve kterém jsou usazeny.
V takovém případě musí každý tiskopis obsahovat odkaz na toto schválení.
Na tiskopisech se musí uvést název a adresa tiskárny nebo značka, podle níž lze tiskárnu identifikovat."
3. V článku 14 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu.
Tento doklad vydává příslušný orgán určený daným členským státem nebo státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Společenství, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že žádost obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
Kontrolní doklad se může použít jen po dobu, po kterou zůstávají účinná odpovídající ujednání o liberalizaci dovozu.
2. Použije se čl. 12 odst. 2."
4. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 519/94 se mění takto:
1. V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Společenství, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu.
Tento doklad vydává příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Společenství, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že žádost obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
2. Kontrolní doklad se vyhotovuje na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze IV.
Pokud není v rozhodnutí o zavedení kontroly stanoveno jinak, obsahuje žádost dovozce o vystavení kontrolního dokladu pouze tyto údaje:
a) jméno a úplná adresa žadatele (včetně čísla telefonu, faxu a v případě potřeby identifikačního čísla u příslušných vnitrostátních orgánů), jakož i jeho daňové identifikační číslo, pokud je povinen platit DPH;
b) případně jméno a úplná adresa deklaranta nebo zástupce určeného žadatelem (včetně čísla telefonu a faxu);
c) označení zboží s uvedením:
- jeho obchodního jména,
- odpovídajícího kódu kombinované nomenklatury,
- místo jeho původu a místo odeslání;
d) deklarovaná množství v kilogramech (kg) a v případě potřeby v jiné jednotce (páry, kusy atd.);
e) cenu zboží v ECU, CIF hranice Společenství;
f) následující prohlášení žadatele s datem, podpisem a jménem žadatele napsané hůlkovým písmem:
"Já, níže podepsaný, potvrzuji, že údaje uvedené v této žádosti jsou pravdivé a byly poskytnuty v dobré víře a že jsem usazen na území Společenství.""
2. V článku 10 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"8. Kontrolní doklady a výtahy z nich se vyhotoví ve dvou exemplářích, z nichž první je označen jako "Originál pro žadatele", má číslo 1 a předává se žadateli, zatímco druhý je označen jako "Kopie pro příslušný orgán", má číslo 2 a je uchováván u orgánu, který doklad vyhotovuje.
Pro správní účely může příslušný orgán k vyhotovení č. 2 připojit ještě další dodatečná vyhotovení.
9. Pro tiskopisy se použije bílý, bezdřevý, klížený psací papír s hmotností 55 až 65 g na metr čtvereční.
Tiskopisy mají formát 210 mm × 297 mm; odstup řádků je 4,24 mm (1/6); úprava tiskopisu se musí přesně dodržet.
Přední i zadní strana vyhotovení č.
1, který představuje vlastní kontrolní doklad, je navíc opatřena tištěným žlutým gilošovaným vzorem, který zviditelní jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
10. Členské státy odpovídají za tisk tiskopisů.
Tiskopisy je možné tisknout v tiskárnách schválených členským státem, ve kterém jsou usazeny.
V takovém případě musí každý tiskopis obsahovat odkaz na toto schválení.
Na tiskopisech se musí uvést název a adresa tiskárny nebo značka, podle níž lze tiskárnu identifikovat."
3. V článku 13 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu.
Tento doklad vydává příslušný orgán určený daným členským státem nebo státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Společenství, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že žádost obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
Kontrolní doklad se může použít jen po dobu, po kterou zůstávají účinná odpovídající ujednání o liberalizaci dovozu.
2. Použije se čl. 10 odst. 2."
4. Příloha IV se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1996.
Členské státy však mohou pro vystavení kontrolních dokladů používat do 30. června 1996 tiskopisy obsažené v příloze I nařízení (ES) č. 3285/94 a v příloze IV nařízení (ES) č.
519/94. Kontrolní doklady vystavené před tímto dnem lze používat až do konce jejich platnosti, nejdéle však do 31. prosince 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. ledna 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2670/81, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 26 nařízení (EHS) č.
1785/81 se cukr C a isoglukosa C nesmějí prodávat na vnitřním trhu, avšak musí být v nezměněném stavu vyvezeny do dne 1. ledna, který následuje za příslušným hospodářským rokem; že tentýž článek stanoví, že na množství cukru C, isoglukosy C a inulinového sirupu C, které nebylo vyvezeno v nezměněném stavu k datu, které bude ještě stanoveno, se uloží dávky, jestliže jejich vývoz nebude doložen ve stanovené lhůtě;
vzhledem k tomu, že společná organizace trhu zřízená nařízením (EHS) č. 1785/81 byla rozšířena na inulinový sirup kódu KN ex17026090 a 17029080; že v důsledku toho se systém výrobních kvót stanovený tímto nařízením vztahuje i na tento výrobek; že na základě toho je nutno odpovídajícím způsobem přizpůsobit také nařízení Komise (EHS) č.
2670/81 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1754/93 [4];
vzhledem k tomu, že v důsledku Dohody o zemědělství uzavřené v rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola byly ode dne 1. července 1995 zrušeny zejména proměnlivé finanční náhrady při dovozu stanovené ve společné organizaci trhu s cukrem; že s ohledem na uložení výše uvedených dávek je nyní nutno stanovit jejich částku v poměru k dávkám uloženým při dovozu daného výrobku;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že uložení paušálu v případě výměny cukru nebo isoglukosy při vývozu již není oprávněné;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2670/81 se mění takto:
1. V čl. 1 se odst. 1 nahrazuje tímto:
"1. Vývoz uvedený v čl. 26 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1785/81 se považuje za uskutečněný, jestliže:
a) bez újmy ostatních ustanovení tohoto nařízení dokladem uvedeným v článku 2 disponuje příslušný subjekt členského státu výroby, z něhož se také vždy cukr C, isoglukosa C nebo inulinový C sirup vyvážejí;
b) hlášení o vývozu do dne 1. ledna po ukončení hospodářského roku, v němž byly cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C vyrobeny, je akceptován členským státem vývozu;
c) cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C nebo odpovídající množství výrobků ve smyslu čl. 2 odst. 3 opustily celní území Společenství nejpozději ve lhůtě 60 dnů po 1. lednu uvedeném v písmenu b);
d) výrobek byl vyvezen bez poskytnutí finančních náhrad nebo dávek, buď jako nedenaturovaný bílý nebo surový cukr nebo jako sirup získaný na stupni zpracování předcházející cukru v pevné formě kódu KN 17026090 a 17029099 nebo jako isoglukosa v nezměněném stavu nebo jako inulinový sirup v nezměněném stavu.
Kromě případu vyšší moci se chápe dotyčné množství cukru C, isoglukosy C nebo inulinového sirupu C jako prodané na vnitřním trhu, pokud nejsou splněny všechny podmínky uvedené v prvním pododstavci.
V případě vyšší moci přijme příslušný subjekt členského státu, na jehož území byly cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C vyrobeny, opatření, která jsou vzhledem k okolnostem uplatněným zúčastněnými stranami nutná.
Pokud se cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C vyváží z území jiného členského státu než z členského státu výroby, přijmou se opatření případně podle stanoviska příslušných orgánů tohoto členského státu."
2. Článek 2 se mění takto:
a) V odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Doklad o tom, že dotyčný výrobce splnil podmínky uvedené v čl. 1 odst. 1, je nutno předložit příslušnému subjektu členského státu, na jehož území byly cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C vyrobeny, do dne 1. dubna, který následuje po ukončení hospodářského roku, v němž byly vyrobeny."
b) V odstavci 2 prvním pododstavci se písm. c) nahrazuje tímto:
"c) Prohlášení výrobce, kterým potvrzuje, že vyrobil cukr C, isoglukosu C nebo inulinový sirup C."
c) V odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Daný výrobce však může při vývozu vyměnit cukr C za jiný cukr kódu KN 1701 v nezměněném stavu a isoglukosu C za jinou isoglukosu se stejným obsahem fruktosy, které byly vyrobeny jiným výrobcem se sídlem na území téhož členského státu."
d) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud jsou cukr C, isoglukosa C nebo inulinový sirup C na vývoz ze Společenství skladovány v silu, skladu nebo zásobníku na místě, které se nachází mimo podnik výrobce, ať již je to v členském státě výroby nebo v jiném členském státě, a pokud jsou v něm skladovány také cukr, isoglukosa nebo inulinový sirup od jiných výrobců nebo od stejného výrobce, aniž by bylo možno odlišit jejich fyzickou identitu, musí být veškerý takto skladovaný cukr, isoglukosa nebo inulinový cukr podroben ze strany členského státu, na jehož území jsou skladovány, až do doby přijetí hlášení o vývozu uvedeného v čl. 1 odst. 1 písm. b) správní kontrole poskytující stejné záruky jako celní kontrola a po přijetí hlášení být pod celní kontrolou. V tomto případě může být množství cukru, isoglukosy nebo inulinového sirupu vyrobené ve Společenství, které odpovídá množství cukru C, isoglukosy C nebo inulinového sirupu C, které je nutno skladovat ve stejném silu, skladu nebo zásobníku až do doby jejich vyskladnění, na výměnu k tomuto cukru C, isoglukose C nebo inulinovému sirupu C vyvezeno z celního území Společenství.
Jestliže je bílý cukr C kódu KN 17019910 zabalen v balení pro přímou spotřebu o hmotnosti netto do 1 kg a je spolu s jinými potravinami součástí balíku, aby byl na náklady podnikatelského subjektu, který cukr C vyrobil, prostřednictvím uznávané charitativní organizace vyvezen, nechápe se tento postup jako výměna ve smyslu odstavce 2."
3. Článek 3 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Na množství, která jsou prodávána ve smyslu čl. 1 odst. 1 na vnitřním trhu, uloží příslušný členský stát za cukr C na každých 100 kg bílého nebo surového cukru, za isoglukosu C na každých 100 kg sušiny a za inulinový sirup C na každých 100 kg sušiny vyjádřených jako ekvivalent cukru/isoglukosy částku, která se skládá tímto způsobem:
- z nejvyšší dovozní dávky za dotčený výrobek, která byla použita v období, do něhož spadá hospodářský rok výroby cukru C, isoglukosy C nebo inulinového sirupu C, a šesti měsíců po tomto hospodářském roce následujících,
a
- 1,21 ECU."
b) Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na množství cukru C, isoglukosy C a inulinových sirupů C, která byla před svým vývozem zničena nebo poškozena, aniž by mohla být opět zhodnocena, se neuloží částka uvedená v odstavci 1, pokud existovaly okolnosti, které příslušný orgán členského státu uznal jako případ vyšší moci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. ledna 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 519/94 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1] se vztahuje mimo jiné na výrobky, na které se vztahuje Smlouva o ESUO, aniž jsou dotčena případná prováděcí opatření k dohodě týkající se speciálně výrobků ESUO.
vzhledem k tomu, že však výrobky, na které se vztahuje Smlouva o ESUO, nespadají do oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, č. 1766/82 a č. 3420/83 [2].
vzhledem k tomu, že se v zájmu důslednosti a ve snaze vyhnout se správním potížím způsobeným nejednotným zacházením s výrobky ESUO a s produkty, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 519/94, jeví nutné, aby výrobky, na které se vztahuje Smlouva o ESUO, spadaly do oblasti působnosti uvedeného nařízení, a byly provedeny odpovídající změny, vzhledem k tomu, že společná pravidla dovozu se vztahují také na výrobky ESUO, aniž by byly dotčeny případné prováděcí předpisy k dohodě týkající se výslovně těchto výrobků.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Za čtvrtý bod odůvodnění nařízení (ES) č. 519/94 se vkládá nový bod odůvodnění, který zní:
"vzhledem k tomu, že společná pravidla dovozu se vztahují také na výrobky ESUO, aniž by byly dotčeny případné prováděcí předpisy k dohodě týkající se výslovně těchto výrobků."
Článek 2
V článku 1 nařízení (ES) č. 519/94 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz produktů, které pocházejí ze třetích zemí uvedených v příloze I, s výjimkou textilních výrobků, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 517/94."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. února 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3204/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2390/95 [4] stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že by měla být změněna ustanovení o kontrole obsahu vody ve zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech, pokud jde o četnost kontrol prováděných příslušnými orgány nebo pod jejich dozorem, jakož i ustanovení o určitých případech, ve kterých by úhrada nákladů přešla na příslušné odvětví; že by výsledky uvedených kontrol měly být poskytnuty národním referenčním laboratořím a referenční laboratoři Společenství, aby je mohly dále vyhodnotit, a měl by se jimi zabývat rovněž řídící výbor;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 14 písm. a) nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. v odstavci 4 se slova "čtrnáct dní" nahrazují slovy "každé dva měsíce";
2. v odstavci 5 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Ve všech případech, kdy se zjistí, že určitá šarže zmrazených nebo hluboce zmrazených kuřat nevyhovuje tomuto nařízení, je možné znovu začít s prováděním kontrol v minimálních intervalech podle odstavce 4 teprve tehdy, až tři po sobě následující kontroly, provedené podle příloh V nebo VI a zaměřené na vzorky odebrané během tří různých dnů produkce v období maximálně čtyř týdnů, prokáží negativní výsledky.
Náklady na tyto kontroly hradí příslušná jatka.";
3. za odstavec 12 se vkládá nový odst. 12 písm. a), který zní:
"12 a) Příslušné orgány členských států neprodleně informují příslušnou národní referenční laboratoř o výsledcích kontrol, které provedly nebo které byly provedeny pod jejich dozorem.
Národní referenční laboratoře předají tyto údaje každých šest měsíců referenční laboratoři Společenství k dalšímu vyhodnocení a nejméně jednou za rok je předloží k diskusi ostatním národním referenčním laboratořím.
Podle článku 18 nařízení (EHS) č. 2777/75 jsou výsledky předkládány řídícímu výboru k posouzení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 2. února 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 97/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2503/88 ze dne 25. července 1988 o celních skladech [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 97/95 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1949/95 [5] stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [6] naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 1863/95 [7], pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu;
vzhledem k tomu, že s produkty, které spadají do režimu uskladnění v celním skladu, lze provádět pouze některé běžné činnosti podle čl. 28 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [8] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1384/95 [9]; že definice jiných povolených činností než podle uvedeného článku se stanoví jednoznačně pro každé dotčené odvětví;
vzhledem k tomu, že v zájmu lepšího řízení stávajících skladovacích kapacit je nutné pro účely používání režimu vyplácení náhrad předem stanovit, že u nezpracovaného škrobu, který je vyroben a skladován jako volně ležící ve skladu, ve skladišti nebo v přístavním silu a určen pro export, je možné v jednom silu nebo skladu skladovat více zásilek produktů spadajících do téže položky nomenklatury pro vývozní náhrady; že je nutné tuto možnost omezit na produkty Společenství;
vzhledem k tomu, že tabulku sankcí podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 97/95 je nutné přepracovat s ohledem na cla použitelná podle nového společného celního sazebníku;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
97/95 stanoví, co se stane se subkvótami podniků vyrábějících škrob, u nichž dojde k fúzi, které změní majitele nebo ukončí obchodní činnost; že by se mělo zamezit tomu, aby úpravy subkvót, k nimž dojde v důsledku fúzí, narušovaly zájmy producentů brambor; že by mělo být členským státům povoleno přidělovat subkvóty jiným podnikům vyrábějícím škrob, než těm, jichž se fúze přímo týká;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 97/95 se mění takto:
1. za článek 15 se vkládá nový článek který zní:
"Článek 15a
Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím škrob skladován jako volně ležící a spadá do režimu uskladnění v celním skladu nebo do svobodného celního pásma pro náhradu vyplácenou předem, jak je definováno nařízením Rady (EHS) č. 565/80 [10], může být tento škrob, s výjimkou činností podle čl. 28 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3665/87, smíšen v tomtéž místě skladování s jinými škroby spadajícími do téže položky nomenklatury pro náhrady, které mají stejné technické vlastnosti a odpovídají podmínkám požadovaným pro poskytnutí vývozní náhrady a také spadají do režimu stanoveného nařízením (EHS) č. 3665/87 a nařízením (EHS) č. 565/80."
2. ustanovení čl.
16 odst.1 se nahrazuje tímto:
"1. Dotčený členský vybere za množství, která jsou ve smyslu druhého pododstavce čl. 14 odst. 1 považována za odprodaná na vnitřním trhu, nezpracovaného škrobu nebo jakéhokoliv odvozeného produktu podle přílohy nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [*] Úř. věst. L 147, 30.6.1995, s. 55. nebo spadajícího do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [**] Úř. věst. L 136, 31.5.1994, s. 8. paušální částku vypočtenou pro tunu nezpracovaného škrobu, která odpovídá sazbě společného celního sazebníku použitelné pro tunu škrobu kódu KN 11081300 v hospodářském roce, v němž byl škrob nebo odvozený produkt vyroben, zvýšenou o 10 %."
3. v článku 17 se vkládá nový odstavec 4, který zní:
"4. Je-li v důsledku použití odst. 1 písm. a) ukončena výroba v továrnách náležejících jednomu nebo více podnikům vyrábějícím škrob, u kterých došlo k fúzi, čímž je v oblasti, ze které byl dříve některý z těchto podniků zásobován, vážně ohrožena nepřetržitá produkce brambor určených pro výrobu škrobu:
- může členský stát nařídit podniku, u nějž došlo k fúzi, aby členský stát převedl subkvótu, která mu byla původně přidělena, na podnik, jehož továrny mezitím ukončily výrobu a
- může členský stát kvótu převedenou podle první odrážky znovu přidělit podniku vyrábějícímu škrob dotčené oblasti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 214/96 ze dne 2. února 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy poměněné nařízením Komise (ES) č.
3009/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobek č. 1 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobek č. 2 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 215/96 ze dne 2. února 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněném nařízením Komise (EU) č.
3009/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3] ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 216/96 ze dne 5. února 1996, kterým se stanoví jednací řád odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1994 o ochranné známce Společenství [1], pozměněné nařízením (ES) č. 3288/94 [2], a zejména na čl. 140 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
40/94 (dále jen "nařízení") vytváří nový systém ochranných známek, který umožňuje, aby ochranná známka byla platná na celém území Společenství na základě žádosti podané Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad");
vzhledem k tomu, že za tímto účelem obsahuje nařízení zejména nezbytná ustanovení týkající se řízení o zápisu ochranných známek Společenství, jakož i o správě známek Společenství, o odvoláních proti rozhodnutím úřadu a o řízeních o zrušení nebo neplatnosti ochranné známky Společenství;
vzhledem k tomu, že podle článku 130 nařízení jsou odvolací senáty odpovědné za rozhodování o odvoláních podaných proti rozhodnutím kontrolorů, námitkových oddělení, správě ochranných známek a právních a zrušovacích oddělení;
vzhledem k tomu, že hlava VII nařízení obsahuje základní pravidla týkající se odvolání proti rozhodnutím průzkumových referentů, námitkových oddělení, správě ochranných známek a právních a zrušovacích oddělení;
vzhledem k tomu, že hlava X nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady č. 40/94 o ochranné známce Společenství [3], obsahuje prováděcí pravidla hlavy VII nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení tato pravidla doplňuje, zejména pokud jde o organizaci odvolacích senátů a ústní řízení;
vzhledem k tomu, že před zahájením každého pracovního roku musí být stanoven ze strany úřadu založeného za tímto účelem systém rozdělování pravomocí mezi odvolací senáty; že za tímto účelem by měl výše uvedený úřad používat objektivní kritéria, jako jsou třídy výrobků a služeb nebo počáteční písmena jmen žadatelů;
vzhledem k tomu, že k usnadnění projednávání odvolání a přijímání rozhodnutí o těchto odvoláních, by měl být pro každý případ jmenován zpravodaj, který by byl mimo jiné odpovědný za přípravu jednání se stranami a za přípravu návrhů rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že se může stát, že strany v řízení před odvolacími senáty nebudou schopny nebo ochotny zaměřit pozornost odvolacích senátů na otázky obecného zájmu v rámci dosud nerozhodnutého řízení; že by odvolací senáty měly mít pravomoc vyzvat prezidenta úřadu, z vlastního podnětu nebo na žádost prezidenta, aby se vyjádřil k otázkám obecného zájmu, které vyvstávají v rámci dosud probíhajícího řízení před odvolacím senátem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru ustanoveného podle článku 141 nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozdělení povinností a orgán odpovědný za rozdělení
1. Před zahájením každého pracovního roku se odvolacím senátům rozdělí povinnosti podle objektivních kritérií a jmenují se členové každého senátu a jejich náhradníci.
Každý člen odvolacího senátu může být jmenován do několika odvolacích senátů jako člen nebo náhradník.
Tato opatření mohou být v případě potřeby během daného pracovního roku změněna.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 přijímá pro daný pracovní rok orgán složený z prezidenta úřadu jakožto předsedajícího, viceprezidenta úřadu odpovědného za odvolací senáty, předsedů odvolacích senátů a tří dalších členů odvolacích senátů, kteří byli zvoleni řádnými členy těchto senátů, s výjimkou předsedů.
Orgán je usnášeníschopný pouze za přítomnosti nejméně pěti členů včetně prezidenta nebo viceprezidenta úřadu a dvou předsedů odvolacích senátů.
Rozhodnutí se přijímají většinou hlasů.
V případě nerozhodného počtu hlasů je rozhodující hlas předsedy.
Orgán si může stanovit vlastní jednací řád.
3. Orgán uvedený v odstavci 2 rozhoduje o sporech týkajících se rozdělování povinností mezi různé odvolací senáty.
4. Do té doby, než budou zřízeny více než tři odvolací senáty, se orgán uvedený v odstavci 2 v daném pracovním roce skládá z prezidenta úřadu, jakožto předsedajícího, z viceprezidenta úřadu, který je odpovědný za odvolací senáty, předsedy nebo předsedů odvolacích senátů, které již byly zřízeny, a z dalšího člena odvolacích senátů, který byl zvolen řádným členem, s výjimkou předsedy nebo předsedů.
Orgán je usnášeníschopný pouze za přítomnosti nejméně třech členů včetně prezidenta nebo viceprezidenta úřadu.
Článek 2
Nahrazování členů
1. Mezi důvody nahrazování náhradníky patří zejména dovolená, nemoc, nevyhnutelné závazky a důvody vyloučení uvedené v článku 132 nařízení.
2. Každý člen, který požaduje, aby byl nahrazen náhradníkem, uvědomí o svých překážkách neprodleně předsedu daného senátu.
Článek 3
Vyloučení a protest
1. Pokud zná senát možný důvod vyloučení nebo protestu podle čl. 132 odst. 3 nařízení, který nevychází od samotného člena nebo jedné z přítomných stran, použije se postup podle čl. 132 odst. 4 nařízení.
2. Dotyční členové jsou vyzváni, aby se k důvodům vyloučení a protestu vyjádřili.
3. Než bude přijato rozhodnutí podle čl. 132 odst. 4 nařízení, řízení se přeruší.
Článek 4
Zpravodajové
1. Předseda každého senátu jmenuje pro každé odvolání některého člena senátu nebo sebe do funkce zpravodaje.
2. Zpravodaj předběžně prostuduje odvolání.
Na žádost předsedy senátu může připravit sdělení stranám.
Sdělení podepisuje zpravodaj jménem odvolacího senátu.
3. Zpravodaj připravuje vnitřní zasedání senátu a ústní řízení.
4. Zpravodaj vypracovává návrhy rozhodnutí.
Článek 5
Spisovny
1. U odvolacích senátů se zřizují spisovny.
Za fungování spisoven jsou odpovědni tajemníci.
Jeden z tajemníků může být jmenován hlavním tajemníkem.
2. Orgán uvedený v čl. 1 odst. 2 může tajemníka pověřit úkoly, které nepředstavují právní nebo technické problémy týkající se zejména zastupování, předkládání překladů, kontroly spisů a oznamování.
3. Tajemník předkládá předsedovi daného senátu zprávu o přípustnosti každého nového odvolání.
4. Protokoly o ústním řízení a dokazování vypracovává tajemník nebo se souhlasem prezidenta úřadu každý jiný úředník úřadu, kterého může jmenovat předseda senátu.
Článek 6
Změna ve složení senátu
1. Pokud se po ústním řízením změní složení senátu, sdělí se stranám řízení, že pokud o to jedna z nich požádá, uskuteční se nové ústní řízení v novém složení.
Nové ústní řízení se rovněž koná na žádost nového člena senátu, pokud ostatní členové senátu souhlasí.
2. Nový člen je vázán již přijatým mezitímním rozhodnutím ve stejném rozsahu jako ostatní členové.
3. Pokud jeden ze členů senátu nemůže jednat a pokud již senát přijal konečné rozhodnutí, nemůže být tento člen nahrazen náhradníkem.
Pokud nemůže jednat předseda, podepíše místo něj rozhodnutí služebně nejstarší člen; v případě stejného služebního stáří rozhodnutí podepíše nejstarší člen.
Článek 7
Slučování odvolacích řízení
1. Pokud je proti rozhodnutí podáno několik odvolání, projednávají se tato odvolání ve stejném řízení.
2. Pokud jsou odvolání podána proti různým rozhodnutím a pokud všechna odvolání mají být přezkoumána stejným senátem ve stejném složení, může tento senát projednat odvolání se souhlasem stran ve společném řízení.
Článek 8
Vrácení prvnímu stupni
Pokud je pro základní nedostatky napadeno řízení prvního stupně, jehož rozhodnutí je předmětem odvolání, zruší senát dané rozhodnutí a vrátí je tomuto stupni nebo vyřeší záležitost sám, pokud nejsou důvody proti.
Článek 9
Ústní řízení
1. V případě ústního řízení senát zajistí, aby strany před vyslechnutím poskytly veškeré potřebné doklady a informace.
2. K předvolání stran k ústnímu řízení může senát připojit sdělení, které poutá pozornost k bodům, které jsou zvlášť důležité, nebo skutečnost, že se některé otázky se již nezdají sporné, sdělení může také obsahovat jiné poznámky, které mohou napomoci soustředit se při ústním jednání na hlavní body.
3. Senát zajistí, aby byl případ připraven k rozhodnutí v závěru ústního řízení, pokud nejsou důvody proti.
Článek 10
Sdělení stranám
Pokud je senát názoru, že je vhodné stranám sdělit odhad podstatných a právních záležitostí, učiní to tak, aby tyto informace nemohly být chápány jako závazné pro tento senát.
Článek 11
Vyjádření k otázkám obecného zájmu
Senát může z vlastního podnětu nebo na základě písemně odůvodněné žádosti vyzvat prezidenta úřadu, aby se písemně nebo ústně vyjádřil k otázkám obecného zájmu, které vyvstávají v rámci dosud nerozhodnutého řízení před senátem.
Strany mají právo zaujmout k vyjádřením prezidenta vlastní stanovisko.
Článek 12
Porada před rozhodnutím
Zpravodaj předkládá ostatním členům senátu návrh rozhodnutí, které má být přijato, a stanoví přiměřenou lhůtu pro podání námitek nebo návrhů na změnu.
Senát zasedá, aby se poradil o rozhodnutí, které má být přijato, pokud všichni členové nejsou stejného názoru.
Porady se účastní pouze členové daného senátu.
Předseda senátu však může ostatním úředníkům, jakož i tajemníkům nebo tlumočníkům, povolit přítomnost.
Porady jsou tajné.
Článek 13
Hlasovací pořádek
1. Během porady mezi členy senátu vyjádří své stanovisko nejdříve zpravodaj a jako poslední předseda, pokud sám není zpravodajem.
2. Pokud je třeba hlasovat, uskuteční se hlasování ve stejném pořadí, pokud není předseda zároveň zpravodajem; v tomto případě hlasuje jako poslední.
Nikdo se nesmí zdržet hlasování.
Článek 14
Nabytí účinnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 240/96 ze dne 31. ledna 1996 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě[1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení[2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi, aby formou nařízení použila čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 85 odst. 1, které obsahují omezení vztahující se k nabývání nebo užívání práv průmyslového vlastnictví - zejména patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů nebo ochranných známek - nebo práv vyplývajících ze smluv o převodu nebo o právu užívání výrobních postupů nebo znalostí týkajících se využití nebo použití provozních postupů.
(2) Komise využila tohoto zmocnění a přijala nařízení (EHS) č. 2349/84 ze dne 23. července 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie patentových licenčních dohod[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2131/95[4], a nařízení (EHS) č. 556/89 ze dne 30. listopadu 1988 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o licencích na know-how[5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(3) Tyto dvě blokové výjimky by se měly sloučit do jediného nařízení, jehož oblast působnosti zahrnuje dohody o převodu technologií, a předpisy upravující patentové licenční dohody a dohody o licencích na know-how by se měly co nejvíce sladit a zjednodušit, aby se podporovalo rozšiřování technických znalostí ve Společenství a výroba technicky dokonalejších výrobků.
Proto by nařízení (EHS) č. 556/89 mělo být zrušeno.
(4) Toto nařízení by se mělo vztahovat na licence na vlastní patenty členských států, patenty Společenství[6] a evropské patenty[7] ("čisté" patentové licenční dohody).
Mělo by se rovněž vztahovat na licenční dohody na nepatentované technické informace, jako jsou popisy výrobních postupů, receptury, vzorce, projekty nebo výkresy, společně nazývané "know-how" ("čisté" dohody o licencích na know-how) a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci ("smíšené" dohody), které hrají stále významnější úlohu při převodu technologií.
Pro účely tohoto nařízení jsou v článku 10 určité výrazy vymezeny.
(5) Patentovými licenčními dohodami a dohodami o licencích na know-how se rozumějí smlouvy, ve kterých podnik, jako majitel patentu nebo know-how ("poskytovatel licence") dovoluje jinému podniku ("nabyvateli licence") využívat na základě této smlouvy patent nebo mu předá know-how, zejména za účelem výroby, užití nebo uvedení na trh. Na základě dosud získaných zkušeností lze určit kategorii licenčních dohod, zahrnujících celý společný trh nebo jeho část, které sice spadají pod ustanovení čl.
85 odst. 1, ale které lze zpravidla považovat za vyhovující podmínkám uvedeným v čl.
85 odst. 3, pokud jsou patenty nezbytné pro dosažení účelu smíšené dohody nebo pokud know-how - ať již závislé na patentech či nikoliv - je tajné, podstatné a identifikované vhodným způsobem.
Účelem těchto kriterií je pouze zajistit, aby poskytnutí know-how nebo licence na patent ospravedlnilo blokovou výjimku ze závazků, které omezují soutěž. Tím není dotčeno právo smluvních stran zahrnout do smlouvy ustanovení týkající se jiných závazků, například placení licenčních poplatků a to i tehdy, kdy bloková výjimka již neplatí.
(6) Je vhodné rozšířit působnost tohoto nařízení na čisté nebo smíšené dohody, obsahující licence na jiná práva duševního vlastnictví než patenty (zejména práva na ochranné známky, průmyslové vzory a autorská práva, například ochranu softwaru), pokud takové dodatečné licence přispívají k dosažení účelu licenční technologie a obsahují pouze vedlejší ustanovení.
(7) Pokud čisté nebo smíšené dohody obsahují nejen závazky, týkající se území společného trhu, ale i závazky týkající se třetích zemí, není tím vyloučeno použití tohoto nařízení, pokud jde o závazky týkající se území společného trhu. Pokud mají licenční dohody týkající se třetích zemí nebo území za hranicemi Společenství účinky na společném trhu, které mohou spadat do působnosti čl.
85 odst. 1, vztahuje se na tyto smlouvy toto nařízení ve stejném rozsahu, jako by se vztahovalo na smlouvy pro území společného trhu.
(8) Aby se usnadnilo rozšiřování technologií a zlepšily výrobní postupy, mělo by se toto nařízení použít pouze tehdy, pokud nabyvatel licence sám vyrábí licenční výrobky nebo je nechá vyrábět na svůj účet nebo, pokud je předmětem licence služba, sám poskytuje tuto službu nebo nechá službu poskytovat na svůj účet, bez ohledu na to, je-li nabyvatel licence oprávněn používat důvěrné informace předané mu poskytovatelem licence k podpoře a prodeji licenčního výrobku.
Z působnosti tohoto nařízení by proto měly být vyňaty dohody, uzavřené pouze za účelem prodeje a rovněž dohody o poskytnutí marketingového know-how sděleného v souvislosti s franšízovými dohodami a určité licenční dohody uzavřené v souvislosti se smlouvami o společných podnicích nebo patentových sdruženích a jiné dohody, ve kterých je licence udělována výměnou za jiné licence, netýkající se zlepšení nebo nového použití licenční technologie.
S takovými dohodami jsou spojeny další problémy, které nelze v současné době upravit jediným nařízením (článek 5).
(9) Vzhledem k podobnosti mezi prodejem a poskytováním výlučnosti licencí a nebezpečí, že toto nařízení by mohlo být obcházeno tak, že by udělení výlučných soutěž omezujících licencí bylo vydáváno za prodej, mělo by se toto nařízení vztahovat na dohody, týkající se původu a získání patentů nebo know-how, pokud riziko spojené s jejich využitím zůstává u prodejce.
Toto by se mělo vztahovat rovněž na licenční dohody, ve kterých poskytovatel licence není držitelem patentu nebo know-how, ale je pouze držitelem oprávněn k poskytnutí licence (jako v případě sublicencí), a na licenční smlouvy, ve kterých práva nebo povinnosti smluvních stran přejímají s nimi spojené podniky (článek 6).
(10) Výlučné licenční dohody, tj. dohody, ve kterých se poskytovatel licence zavazuje nevyužívat licenční technologii na licenčním území on sám a na tuto technologii neposkytovat další licenci pro toto území, nemusejí být samy o sobě neslučitelné s čl. 85 odst.1, pokud se týkají zavedení a ochrany nové technologie na licenčním území z důvodu velikosti provedeného průzkumu, zintenzívnění soutěže, zejména mezi značkami, a konkurenceschopnosti dotyčných podniků vyplývající z rozšíření a inovací v rámci Společenství. Pokud smlouvy tohoto druhu spadají za jiných okolností pod ustanovení čl. 85 odst. 1, je vhodné je zahrnout do článku 1, aby mohly požívat výhod této výjimky.
(11) Vynětím poskytovatele licence a nabyvatele licence ze zákazů vývozu není dotčen vývoj judikatury Soudního dvora, pokud jde o dohody, zejména s ohledem na články 30 až 36 a čl. 85 odst.
1. Toto platí zejména v případě, pokud je nabyvateli licence zakázán prodej licenčního výrobku na územích, poskytnutých jiným nabyvatelům licence (pasivní soutěž).
(12) Závazky uvedené v článku 1 obecně přispívají ke zlepšení výroby zboží a podpoře technického pokroku.
Majitelé patentu a know-how jsou pak ochotnější poskytovat licence a nabyvatelé licencí pak mají větší zájem o investice do výroby, užívání a uvádění na trh nového výrobku nebo nového výrobního postupu.
Toto nařízení může tyto závazky připustit, pokud jde o území, na kterém je předmět licence chráněn patentem, a to po dobu, po kterou je tato územní ochrana platná.
(13) Protože je obtížné určit dobu, kdy know-how přestává být tajným, je vhodné, pokud jde o území, na nichž je předmětem licenční technologie pouze know-how, omezit takové závazky určitým počtem let.
Aby byla navíc poskytnuta dostatečná doba ochrany, je vhodné, aby tato doba začínala dnem, kdy nabyvatel licence uvede licenční výrobek poprvé ve Společenství na trh.
85 odst. 3 stanovící delší územní ochranu u dohod o licencích na know-how, zejména za účelem ochrany nákladných a riskantních investic, nebo pokud smluvní strany nebyly v době udělení licence vzájemnými soutěžiteli, může být udělena pouze individuálním rozhodnutím.
Na druhé straně mohou smluvní strany prodloužit trvání svých dohod za účelem využití všech zlepšení a zaplacení dodatečných licenčních poplatků.
V takových případech však může být povolena delší doba územní ochrany až v den, kdy byla na tajná zlepšení udělena ve Společenství licence, a to individuálním rozhodnutím.
Pokud je výsledkem snahy po zlepšení inovace, která je odlišná od licenční technologie, mohou smluvní strany uzavřít novou dohodu, která požívá výhodu vynětí podle tohoto nařízení.
(15) Mělo by také být stanoveno, aby byl nabyvatel licence zbaven závazku neuvádět výrobek na trh na území jiných nabyvatelů licence; povolená doba pro takový závazek (který by zakazoval nejen aktivní, ale i pasivní soutěž) by však měla být omezena na několik let ode dne, kdy nabyvatel licence poprvé uvedl licenční výrobek ve Společenství na trh bez ohledu na to, zda na smluvním území obsahuje licenční technologie know-how, patenty, nebo obojí.
(16) Výjimka z územní ochrany by se měla vztahovat na celou dobu trvání takto povolených období tak dlouho, dokud patenty zůstávají v platnosti nebo know-how zůstává tajné a podstatné.
Smluvní strany smíšené patentové licenční smlouvy a dohody o licencích na know-how musí být schopny využít na určitém území tu ochrannou lhůtu platnou pro patent nebo know-how, která je delší.
(17) Závazky uvedené v článku 1 splňují také obecně podmínky pro použití čl. 85 odst.
Spotřebitelům se zpravidla budou přiměřeně podílet na výhodách plynoucích ze zlepšených dodávek zboží na trh. K dosažení tohoto účinku je správné vyloučit z použití článku 1 případy, kdy se smluvní strany dohodnou nevyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali za účelem vývozu, nebo podniknout jiná opatření k zabránění paralelních dovozů.
Výše uvedené závazky tak pouze ukládají omezení, potřebná k dosažení jejich cílů.
(18) Je žádoucí uvést v tomto nařízení seznam závazků, které se běžně vyskytují v licenčních smlouvách, ale soutěž zpravidla neomezují, a stanovit, že v případě zvláštních hospodářských nebo právních okolností spadají i tyto závazky pod čl. 85 odst.
1, aby se výjimka vztahovala i na ně. Tento seznam uvedený v článku 2 není vyčerpávající.
(19) Toto nařízení musí rovněž stanovit, jaká omezení či ustanovení nesmí licenční smlouvy obsahovat, mají-li požívat výhod blokových výjimek.
Omezení uvedená v článku 3 mohou spadat pod zákaz podle čl. 85 odst.
1, ale v tomto případě nelze obecně předpokládat, že ačkoliv se týkají převodu technologie, povedou ke kladným účinkům požadovaným v čl. 85 odst.
3, což je podmínkou pro udělení blokové výjimky. Taková omezení mohou být prohlášena za vyňatá pouze individuálním rozhodnutím, přičemž se musí vzít v úvahu postavení dotyčných podniků na trhu a stupeň spojení na relevantním trhu.
(20) Závazek nabyvatele licence nepoužívat licenční technologii po skončení smlouvy (čl. 2 odst. 1 bod 3) a zpřístupnit zlepšení poskytovateli licence (čl. 2 odst. 1 bod 4) obecně soutěž neomezuje. Zákaz používání po skončení dohody je považován za normální součást licenčních podmínek, neboť jinak by byl poskytovatel licence nucen přenechat své patenty nebo know-how na neomezenou dobu. Závazek nabyvatele licence udělit zpětně poskytovateli licence licenci na zlepšení know-how nebo patentů obecně soutěž neomezuje, pokud je nabyvatel licence ze smlouvy oprávněn podílet se na budoucích poznatcích a vynálezech poskytovatele licence. Omezující účinek na soutěž však naproti tomu má smluvní povinnost nabyvatele licence převádět na poskytovatele licence práva na zlepšení původní licenční technologie, provedená jím samým (čl. 3 odst. 6).
(21) Seznam doložek, které nebrání výjimce, zahrnuje i závazek nabyvatele licence platit licenční poplatky až do skončení licenční smlouvy bez ohledu na to, zda se know-how stalo obecně známým činností třetí strany nebo nabyvatele samého (čl. 2 odst.
1 bod 7). K usnadnění placení licenčních poplatků musí být navíc ponecháno smluvním stranám na vůli rozdělit placení licenčních poplatků za licenční technologii na dobu přesahující platnost licencí na patenty, zejména stanovením nižších sazeb.
Smluvní strany zpravidla nepotřebují být chráněny proti předvídatelným finančním důsledkům smlouvy, kterou dobrovolně uzavřely, a mělo by jim tedy být ponecháno na vůli, aby si samy určily vhodný způsob financování převodu technologie, jakož i způsob společné účasti na rizicích, která z převodu vyplývají.
Stanovení sazby licenčních poplatků tak, aby se dosáhlo některého z omezení uvedených v článku 3, má však za následek, že se výjimka na tuto dohodu nevztahuje.
(22) Závazek nabyvatele licence omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití ("obory použití") nebo na jeden nebo více trhů výrobku, rovněž nespadá pod čl. 85 odst. 1, neboť poskytovatel licence je oprávněn převést technologii jen pro omezený účel (čl. 2 odst. 1 bod 8).
(23) Doložky, kterými si smluvní strany rozdělí zákazníky v tomtéž technologickém oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, buď zákazem dodávat určitým kategoriím zákazníků nebo uložením závazku se stejným účinkem, by rovněž způsobilo, že na licenční smlouvu by se bloková výjimka nevztahovala, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k licenčnímu výrobku soutěžiteli (čl. 3 odst.
4). Taková omezení mezi podniky, které nejsou vzájemnými soutěžiteli, podléhají oponentnímu řízení.
Článek 3 se nevztahuje na případy, kdy je licence na patent nebo know-how udělena, aby byl jednomu zákazníkovi poskytnut druhý zdroj dodávek.
V takovém případě je zákaz uložený druhému nabyvateli licence dodávat jiným osobám než dotyčnému zákazníkovi nezbytnou podmínkou pro udělení druhé licence, neboť účelem této dohody není vytvoření nezávislého dodavatele na trhu.
Totéž se vztahuje na omezení množství, které může nabyvatel licence dotyčnému zákazníkovi dodávat (čl. 2 odst.
(24) Kromě již zmíněných doložek obsahuje seznam omezení neslučitelných s blokovou výjimkou také omezení týkající se prodejních cen licenčního výrobku nebo množství, které se ho má vyrobit nebo prodat, protože vážně omezují nabyvatele licence v rozsahu využití licenční technologie, a protože množstevní omezení mohou mít tentýž účinek jako zákaz vývozu (čl. 3 body 1 a 5).
Toto se nevztahuje na případy, kdy licence je poskytnuta pro využití technologie v určitých výrobních zařízeních a kdy je nabyvateli licence předána jak speciální technologie ke zřízení, provozu a údržbě těchto zařízení, tak i souhlas ke zvýšení kapacity zařízení nebo ke zřízení dalších zařízení pro vlastní použití za normálních obchodních podmínek.
Na druhé straně však může být nabyvateli licence právoplatně bráněno ve využívání předané technologie ke zřízení zařízení pro třetí osoby, protože účelem licenční smlouvy není dovolit nabyvateli licence umožnit jiným výrobcům přístup k technologii poskytovatele licence, pokud je tato technologie tajná nebo pokud je patentově chráněna (čl. 2 odst.
(25) Dohody, na které se bez dalšího nevztahuje bloková výjimka, protože obsahují ustanovení, která nejsou tímto nařízením výslovně vyňata a nejsou výslovně vyňata z výjimky, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 4 odst.
2, mohou však být za určitých okolností uznány způsobilými pro přiznání blokové výjimky. Na základě informací, které jsou podniky povinny podle nařízení Komise (ES) č.
3385/94[8] poskytnout, může Komise rychle zjistit, zda se jedná o tento případ.
Komise může podniky zprostit povinnosti podávat zprávy na formuláři A/B, pokud je nepokládá za nezbytné. Komise se obecně spokojí se sdělením znění licenční smlouvy a odhadem struktury trhu na základě údajů, které jsou k dispozici, a podílu nabyvatele licence na trhu.
Takové dohody by proto měly být považovány za dohody, na které se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, pokud jsou oznámeny Komisi a Komise proti udělení výjimky nevznese v určené době námitky.
(26) Pokud mají dohody vyňaté tímto nařízením účinek neslučitelný s čl. 85 odst 3, může Komise blokovou výjimku odejmout, zejména pokud licenční výrobek není na licenčním území vystaven skutečné soutěži (článek 7).
Tak by tomu mohlo být také v případě, kdy nabyvatel licence má na daném trhu silné postavení.
Při hodnocení podmínek soutěže věnuje Komise zvláštní pozornost případům, kdy se nabyvatel licence podílí více než 40 % na celém trhu licenčního výrobku a dalších výrobků či služeb, které zákazníci považují na základě jejich vlastností, cen a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné s licenčním výrobkem nebo jím nahraditelné.
(27) Dohody, které splňují podmínky článků 1 a 2 a jejichž účelem není omezení soutěže a které ani nemohou žádným jiným způsobem takové omezení způsobit, nemusí být oznamovány.
Podniky však stále mají právo požádat v jednotlivých případech o negativní atest nebo o výjimku podle čl. 85 odst.
17[9] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska. Mohou zejména oznamovat smlouvy, zavazující poskytovatele licence neudělovat licence pro území, kde podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje, nebo pravděpodobně přesáhne 40 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle čl. 85 odst. 3 Smlouvy a podle níže uvedených podmínek se prohlašuje, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na čisté patentové licenční smlouvy a na dohody o licencích na know-how a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci, včetně těch dohod, které obsahují vedlejší ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví jiných než patentů, jejichž smluvními stranami jsou pouze dva podniky a které obsahují jeden nebo více následujících závazků:
1) závazek poskytovatele licence neudělovat licenci na využívání licenční technologie na licenčním území jiným podnikům;
2) závazek poskytovatele licence sám nevyužívat licenční technologii na daném území;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat licenční technologii na území poskytovatele licence v rámci společného trhu;
4) závazek nabyvatele licence nevyrábět nebo neužívat licenční výrobek nebo nepoužívat licenční postup na území společného trhu nebo než byly uděleny licence jiným nabyvatelům;
5) závazek nabyvatele licence neprovádět aktivní činnost za účelem uvedení licenčního výrobku na trh územích společného trhu, která jsou vyhrazena jiným nabyvatelům licence, a zejména neprovádět reklamu zaměřenou na tato území, ani tam nezřizovat pobočku ani neprovozovat distribuční sklad;
6) závazek nabyvatele licence neuvádět licenční výrobek na trh na území společného trhu, která jsou licenčně vyhrazena jiným nabyvatelům v reakci na nevyžádanou objednávku;
7) závazek nabyvatele licence používat po dobu trvání licenční smlouvy pouze ochrannou známku poskytovatele licence nebo svoje vlastní rozlišení licenčního výrobku, pokud nabyvateli licence není bráněno, aby se označil jako výrobce licenčních výrobků;
8) závazek nabyvatele licence omezit svou výrobu licenčních výrobků na množství, které vyžaduje při výrobě svých vlastních výrobků a prodávat licenční výrobek pouze jako nedílnou součást nebo náhradní díl svých vlastních výrobků nebo jinak v souvislosti s prodejem svých vlastních výrobků, za předpokladu, že toto množství má nabyvatel licence možnost sám určit.
2. Pokud je smlouvou čistá patentová licenční smlouva, výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 je přiznána pouze v míře, v jaké je licenční výrobek na územích nabyvatele licence (body 1, 2, 7, a 8), poskytovatele licence (bod 3), a jiných nabyvatelů licence (body 4 a 5), chráněn paralelními patenty a to po dobu trvání této ochrany.
Výjimka ze závazků uvedených v odst. 1 bodu 6 se uděluje pouze na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl tento výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu a to pouze v míře, v jaké je tento výrobek chráněn paralelními patenty a po dobu trvání této ochrany.
3. U čistých dohod o licencích na know-how nesmí doba, na kterou se uděluje výjimka z povinností uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5, přesáhnout deset let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodu 6 se uděluje na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Závazkům uvedeným v odstavci 1 bodech 7 a 8 se přiznává výjimka po dobu trvání smlouvy, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
Výjimka podle odstavce 1 se uplatní pouze tehdy, pokud smluvní strany vhodným způsobem identifikovaly původní know-how a všechna jeho následná zlepšení, která jsou na základě podmínek smlouvy a za účelem jejího plnění jedné straně zpřístupněna a druhé straně sdělena, a to pouze, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
4. U smíšených dohod o licencích na know-how a patentové licenci se výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5 použije v členských státech, ve kterých je licenční technologie chráněna nezbytnými patenty, a to po dobu, po kterou je v těchto členských státech licenční výrobek chráněn, pokud tato ochrana trvá déle než doba uvedená v odstavci 3.
Trvání výjimky uvedené v odstavci 1 bodu 6 nesmí přesáhnout dobu pěti let uvedenou v odstavcích 2 a 3.
U takových dohod však může být výjimka podle odstavce 1 přiznána pouze na dobu platnosti patentu, anebo pokud je know-how identifikováno a pokud zůstává tajné a podstatné, podle toho, která doba je delší.
5. Výjimka uvedená v odstavci 1 se použije také v případech, kdy se smluvní strany ve zvláštní smlouvě zaváží převzít závazky typu uvedeného v tomto odstavci, ale v omezenějším rozsahu, než je tímto odstavcem dovoleno.
Článek 2
1. Článek 1 platí bez ohledu na přítomnost kterékoliv z těchto doložek, které zpravidla soutěž neomezují:
1) závazek nabyvatele licence nevyzradit know-how sdělené poskytovatelem; nabyvateli může být uloženo dodržovat tento závazek i po skončení platnosti dohody;
2) závazek nabyvatele licence neposkytovat sublicence a nepostupovat licenci dále;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat know-how nebo patenty po skončení platnosti dohody, pokud je know-how stále tajné nebo patenty stále platné;
4) závazek nabyvatele licence poskytnout na jím provedená zlepšení nebo jeho nová použití licenční technologie poskytovateli licenci za předpokladu, že:
- taková licence v případě oddělitelných zlepšení není výlučná, takže nabyvatel licence může vlastní zlepšení volně využívat nebo je formou licence postupovat třetím stranám, pokud tím není vyzrazeno poskytovatelem předané know-how, které zůstává tajné,
- se poskytovatel licence zaváže poskytnout nabyvateli výlučnou nebo nevýlučnou licenci na svá vlastní zlepšení;
5) závazek nabyvatele licence zachovávat minimální požadavky na kvalitu, včetně technických specifikací licenčního výrobku nebo odebírat zboží či služby od poskytovatele licence nebo od podniku určeného poskytovatelem, pokud požadavky na kvalitu, výrobky nebo služby jsou potřebné pro:
a) technicky vyhovující využití licenční technologie, nebo
b) zabezpečení toho, že výrobek nabyvatele licence odpovídá požadavkům na minimální kvalitu, platným pro poskytovatele i nabyvatele licence,
a dovolit poskytovateli licence, aby prováděl příslušnou kontrolu;
6) závazky:
a) informovat poskytovatele licence o zneužití know-how nebo o porušení licenčního patentu, nebo
b) podávat žalobu proti takovému zneužití nebo porušení, nebo poskytovateli licence při podaných žalobách pomáhat;
7) závazek nabyvatele licence pokračovat v placení licenčních poplatků:
a) v případě, že se know-how stane veřejně známým jinak než jednáním poskytovatele až do konce smlouvy, a to v částkách, lhůtách a způsobem mezi stranami svobodně určeným; aniž je dotčen nárok poskytovatele licence na odškodnění při zveřejnění know-how v důsledku porušení smlouvy nabyvatelem,
b) po dobu přesahující trvání licenčních patentů, aby se placení usnadnilo;
8) závazek nabyvatele omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití v rámci postoupené technologie nebo na jeden nebo více trhů výrobků;
9) závazek nabyvatele licence platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství licenčního výrobku nebo provádět minimální počet operací využívajících licenční technologii;
10) závazek poskytovatele licence poskytnout nabyvateli výhodnější podmínky, které poskytovatel licence po uzavření smlouvy poskytne jinému podniku;
11) závazek nabyvatele licence označovat licenční výrobek jménem poskytovatele licence nebo číslem licenčního patentu;
12) závazek nabyvatele licence nepoužívat technologii poskytovatele licence k výstavbě zařízení pro třetí strany; tím však není dotčeno právo nabyvatele licence zvýšit kapacitu svého zařízení nebo zřizovat další zařízení pro své vlastní využívání za obvyklých obchodních podmínek, včetně placení dalších licenčních poplatků;
13) závazek nabyvatele licence dodávat určitému zákazníkovi pouze omezené množství licenčního výrobku, pokud byla licence udělena proto, aby měl zákazník na smluvním území druhý zdroj dodávek; toto ustanovení se použije také v případě, že zákazníkem je sám nabyvatel a že licence, která byla poskytnuta ke zřízení druhého zdroje dodávek, stanoví, že zákazník má licenční výrobky vyrábět sám, nebo že jejich výrobu zadá subdodavateli;
14) výhrada poskytovatele licence uplatňovat práva z patentu, aby zabránil nabyvateli licence ve využívání technologie mimo smluvní území;
15) výhrada poskytovatele licence ukončit předčasně smlouvu v případě, že nabyvatel napadne tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybní platnost licenčního patentu na společném trhu, který patří poskytovateli licence nebo podniku s ním spojeného;
16) výhrada poskytovatele licence ukončit patentovou licenční smlouvu v případě, že nabyvatel licence tvrdí, že tento patent není nezbytný;
17) závazek nabyvatele licence snažit se ze všech sil vyrábět licenční výrobek co nejlépe a uvádět jej na trh;
18) výhrada poskytovatele licence zrušit nabyvateli udělenou výlučnost a přestat s poskytováním zlepšení, pokud se nabyvatel stane v rámci společném trhu soutěžitelem poskytovateli licence, podnikům s poskytovatelem spojeným, nebo jiným podnikům, zabývajícím se výzkumem, vývojem, výrobou a distribucí konkurenčních výrobků, jakož i vyžadovat od nabyvatele licence, aby prokázal, že know-how není používáno pro výrobu výrobků či při poskytování služeb jiných než těch, pro něž bylo poskytnuto.
2. V případě, že ustanovení odstavce 1 spadají v důsledku zvláštních okolností pod čl. 85 odst. 1, budou rovněž vyňaty, i když neobsahují žádnou z povinností vyňatých článkem 1.
3. Výjimka uvedená v odstavci 2 se použije i tehdy, pokud smlouva obsahuje doložky typu uvedeného v odstavci 1, ale v omezenějším rozsahu, než tento odstavec dovoluje.
Článek 3
Ustanovení článku 1 a čl. 2 odst. 2 se nepoužijí, pokud:
1) je jedna smluvní strana omezována při určování cen, součástí cen nebo slev licenčního výrobku;
2) je jedna smluvní strana omezena v soutěži tak, že nesmí v rámci společného trhu soutěžit s druhou smluvní stranou, podniky spojenými s druhou smluvní stranou, jakož i jinými podniky v oblasti výzkumu a vývoje, výroby, užití nebo distribuce konkurenčního výrobku, aniž jsou tím dotčena ustanovení čl. 2 odst. 1, bodů 17 a 18;
3) jedna nebo obě smluvní strany jsou bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu zavázány, aby:
a) odmítly objednávky uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali výrobky na jiných územích společného trhu,
b) ztěžovaly uživatelům či dalším prodejcům získávání výrobků od jiných dalších prodejců v rámci společném trhu a zejména uplatňovaly práva duševního vlastnictví nebo činily opatření, aby bylo uživatelům a dalším prodejcům zabráněno, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením,
nebo tak činí v důsledku jednání ve vzájemné shodě;
4) smluvní strany již byly před udělením licence soutěžiteli, pokud jde o výrobu, a jedné z nich není dovoleno používat v rámci téhož technického oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, pokud se týká zákazníků, které obsluhuje, zejména dodávat určité skupině uživatelů, používat určité formy distribuce nebo s cílem rozdělit si zákazníky používat určité balení výrobků, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 1 bodu 7 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
5) množství licenčních výrobků, které smí jedna ze smluvních stran vyrábět nebo prodávat, nebo počet operací využívajících licenční technologii podléhají omezení, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 8 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
6) nabyvatel licence je povinen postoupit poskytovateli zcela nebo částečně práva na zlepšení nebo nové využití licenční technologie;
7) poskytovatel licence je povinen po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3, nepostupovat jiným podnikům licenci k užívání předané technologie na území stanoveném smlouvou, nebo jedna smluvní strana je povinna po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3 nebo v čl. 1 odst. 4, nevyužívat licenční technologii na území druhé smluvních strany nebo jiných nabyvatelů licence, a to i tehdy, je-li tak stanoveno ve zvláštní smlouvě nebo automatickým prodloužením původní doby trvání smlouvy zahrnutím nových zlepšení.
Článek 4
1. Výjimka uvedená v článcích 1 a 2 se vztahuje také na smlouvy, které obsahují ustanovení omezující soutěž, na která se tyto články nevztahují a která nespadají pod článek 3, za podmínky, že dané smlouvy jsou v souladu s ustanoveními článků 1, 2 a 3 nařízení (ES) č. 3385/94 oznámeny Komisi a že Komise proti takové výjimce ve lhůtě čtyř měsíců nevznese námitky.
2. Odstavec 1 se použije zejména, pokud:
a) nabyvatel licence je povinen v době uzavření smlouvy přijmout požadavky na jakost nebo další licence nebo odebírat zboží či přijímat služby, které nejsou nezbytné k technicky uspokojivému využití licenční technologie nebo k zajištění takové kvality nabyvatelem vyráběného výrobku, která je v souladu s normami kvality dodržovanými poskytovatelem licence a jinými nabyvateli;
b) nabyvateli licence je zakázáno napadat tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybňovat na území společného trhu platnost patentů, které patří poskytovateli licence nebo s ním spojeným podnikům.
3. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 1 začíná dnem, kdy oznámení nabývá účinku podle článku 4 nařízení (ES) č. 3385/94.
4. Výhody plynoucí z odstavců 1 a 2 mohou být uplatňovány u smluv, oznámených před vstupem tohoto nařízení v platnost podáním sdělení Komisi, které se výslovně dovolává tohoto článku a oznámení.
Odstavec 3 se použije přiměřeně.
5. Komise může proti výjimce ve lhůtě čtyř měsíců vznést námitky.
Vznese proti výjimce námitky, pokud obdrží žádost, aby tak učinila, od členského státu do dvou měsíců od doručení oznámení uvedeného v odstavci 1 nebo sdělení uvedeného v odstavci 4.
Tato žádost musí být opodstatněná po uvážení soutěžních pravidel Smlouvy.
6. Komise může kdykoliv odvolat své námitky proti výjimce.
Pokud však byly námitky vzneseny na žádost některého členského státu a tato žádost nadále platí, mohou být odvolány pouze po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení.
7. Pokud jsou námitky odvolány proto, že dotyčné podniky prokázaly, že podmínky čl. 85 odst. 3 jsou splněny, výjimka platí ode dne oznámení.
8. Pokud jsou námitky odvolány, protože dotyčné podniky pozměnily smlouvu tak, že jsou splněny podmínky čl. 85 odst. 3, výjimka platí ode dne, kdy změny nabudou účinku.
9. Pokud Komise vznese námitky proti výjimce a námitky nejsou odvolány, účinky oznámení se řídí ustanoveními nařízení č. 17.
Článek 5
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
1) smlouvy, uzavřené mezi členy patentového sdružení nebo know-how sdružení, které se týkají technologie sdružení;
2) licenční smlouvy uzavřené mezi soutěžícími podniky, které mají podíl na společném podniku nebo mezi jedním z nich a společným podnikem, pokud se licenční smlouvy týkají činnosti společného podniku;
3) smlouvy, ve kterých jedna smluvní strana poskytuje druhé straně licenci na patent a/nebo know-how a výměnou za to jí druhá strana poskytuje, byť i na základě zvláštní smlouvy nebo prostřednictvím spojených podniků, licenci na patent, ochrannou známku, know how nebo právo výhradního prodeje, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k výrobkům, na které se vztahuje smlouva, soutěžiteli;
4) licenční smlouvy obsahující ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví nebo patentů, pokud se nejedná o vedlejší ustanovení;
5) smlouvy, uzavřené pouze za účelem prodeje.
2. Toto nařízení se však vztahuje na:
1) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod 2, podle kterých poskytuje mateřský podnik společnému podniku licenci na patent nebo know-how za předpokladu, že licenční výrobky a ostatní zboží a služby zúčastněných podniků, které uživatelé považují vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, představují:
- v případě licence poskytnuté pouze pro výrobu nejvýše 20 %, a
- v případě licence poskytnuté pro výrobu a distribuci nejvýše 10 %
trhu licenčního výrobku a všeho vzájemně zaměnitelného nebo nahraditelného zboží a služeb;
2) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod l a na vzájemné licence ve smyslu odstavce 1 bodu 3, za předpokladu, že smluvní strany nepodléhají v rámci společného trhu žádným územním omezením týkajícím se výroby, užívání, či uvedení licenčních výrobků na trh nebo užívání licenčních technologií nebo technologií sdružení.
3. Toto nařízení se nadále vztahuje na případy, pokud omezení podílů na trhu uvedené v odstavci 2 bodu 1 nejsou po dva po sobě jdoucí účetní roky překročena o více než 10 %; pokud je toto omezení překročeno, vztahuje se toto nařízení na tyto případy ještě po dobu šesti měsíců od konce roku, ve kterém k překročení došlo.
Článek 6
Toto nařízení se vztahuje také na:
1) smlouvy, pokud poskytovatel není držitelem know-how nebo patentu, ale je zmocněn držitelem know-how nebo patentu k poskytnutí licence;
2) postoupení know-how, patentů nebo obojího, pokud rizika spojená s využíváním zůstávají na postupiteli, zejména tehdy, závisí-li splatná částka za postoupení na obratu nabyvatele při výrobě výrobku, při níž se know-how nebo patenty využívají, nebo na množství vyrobených výrobků, či na počtu operací provedených při užívání know-how nebo patentů;
3) licenční smlouvy, v nichž práva a závazky poskytovatele nebo nabyvatele licence převezmou podniky s nimi spojené.
Článek 7
Komise může odejmout výhody tohoto nařízení podle článku 7 nařízení č. 19/65/EHS, pokud v konkrétním případě zjistí, že smlouva, vyňatá tímto nařízením, má přesto určité účinky, které jsou neslučitelné s čl. 85 odst. 3 Smlouvy, a zejména, pokud:
1) účelem smlouvy je zabránit, aby byl licenční výrobek vystaven účinné soutěži na smluvním území se stejným zbožím nebo službami, či se zbožím nebo službami, které považují uživatelé vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, k čemuž může dojít zejména tehdy, pokud podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje 40 %;
2) aniž je dotčen čl. 1 odst. 1 bod 6, odmítne nabyvatel licence bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu vyhovět nevyžádané poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na území jiných nabyvatelů licence;
3) smluvní strany:
a) bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu odmítají vyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by uváděli výrobky na trh na jiných územích společného trhu, nebo
b) ztěžují uživatelům nebo dalším prodejcům získání výrobku od jiných prodejců v rámci společného trhu, a zejména, pokud uplatňují práva duševního vlastnictví nebo činí opatření, aby zabránily uživatelům nebo dalším prodejcům v tom, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh uvnitř smluvního území výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením;
4) smluvní strany byly v době udělení licence soutěžiteli ve výrobě a závazek nabyvatele licence vyrábět minimální množství nebo povinnost využívat licenční technologie podle svých nejlepších sil, jak to stanoví čl. 2 odst 1 body 9 a 17, brání nabyvateli licence v užívání konkurenční technologie.
Článek 8
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) přihlášky k patentům,
b) užitné vzory,
c) přihlášky k zápisu užitných vzorů,
d) topografie polovodičových výrobků,
e) certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
f) přihlášky k certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
g) doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, u kterých mohou být taková osvědčení požadována,
h) osvědčení šlechtitelů rostlin
považují za patenty.
2. Toto nařízení se vztahuje také na smlouvy, které se týkají využívání vynálezu, pokud je přihláška k vynálezu ve smyslu odstavce 1 pro licenční území podána po dni uzavření smlouvy, ale ve lhůtách stanovených pro její podání vnitrostátními právními předpisy nebo mezinárodními smlouvami.
3. Toto nařízení se navíc vztahuje na čisté patentové licenční smlouvy nebo čisté dohody o licencích na know-how nebo na smíšené smlouvy, jejichž původní doba trvání se bez dalšího prodlužuje zahrnutím jakýchkoliv poskytovatelem licence sdělených zlepšení ať patentovaných či nikoliv, pokud je nabyvatel licence oprávněn tato vylepšení odmítnout nebo je každá ze smluvních stran oprávněna ukončit smlouvu při uplynutí původní doby jejího trvání, a nejméně každé tři roky poté.
Článek 9
1. Informace získané na základě článku 4 smějí být používány pouze pro účely tohoto nařízení.
2. Komise a orgány členských států, jejich úředníci a jiní zaměstnanci nesmějí vyzradit informace získané na základě tohoto nařízení, které spadají do povinnosti profesního tajemství.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 nebrání zveřejnění všeobecných informací nebo přehledů, které neobsahují informace týkající se konkrétních podniků nebo sdružení podniků.
Článek 10
Pro účely tohoto nařízení se výrazem:
1) "know-how" rozumí soubor technických informací, které jsou tajné, významné a vhodnou formou identifikované;
2) "tajný" rozumí, že know-how jako celek nebo v přesném uspořádání jednotlivých částí není všeobecně známé nebo snadno přístupné, takže část jeho hodnoty spočívá v náskoku, který nabyvatel získá, je-li mu sděleno; nerozumí se tím ale užší smysl slova, že jednotlivé část know-how by měly být zcela neznámé nebo nedosažitelné mimo podnik poskytovatele licence;
3) "podstatný" rozumí, že know-how obsahuje informace, které musí být užitečné, tj. že od nich v době uzavření smlouvy lze očekávat, že zlepší konkurenceschopnost nabyvatele licence, například tím, že mu umožní vstup na nový trh nebo poskytne výhody v soutěži s ostatními výrobci či poskytovateli služeb, kteří nemají přístup ke sdělenému tajnému know-how nebo jinému srovnatelně tajnému know-how;
4) "identifikovaný" rozumí, že know-how je popsáno nebo zaznamenáno tak, aby bylo možné ověřit, že splňuje požadavky tajnosti a podstatnosti a zajišťuje, že nabyvatel licence není nad míru omezován ve svém využívání své vlastní technologie.
Identifikovanost know-how může být stanovena buď v licenční smlouvě nebo ve zvláštním dokumentu, nebo zaznamenána jiným vhodným způsobem, nejpozději však při převodu know-how nebo krátce po něm za předpokladu, že zvláštní dokument nebo jiný záznam je k dispozici, je-li to třeba,
5) "nezbytné patenty" rozumí, že patentová licence je k využívání licenční technologie nezbytná, a kdy bez takové licence by nebyla její realizace možná vůbec, nebo jen v omezené míře nebo dosažitelná pouze za obtížných a nákladných podmínek.
Takové patenty musí být proto v technickém, právním nebo hospodářském zájmu nabyvatele licence;
6) "licenční smlouva" rozumí čistá patentová licenční smlouva a čistá dohoda o licencích na know-how, jakož i smíšená dohoda o licencích na know-how a patentové licenci;
7) "licenční technologie" rozumí původní výrobní know-how, nebo potřebný výrobek a patenty na výrobní postupy nebo obojí existující v době, kdy byla uzavřena první licenční smlouva a provedena následná zlepšení know-how nebo patentů, bez ohledu na to, zda a v jaké míře jsou smluvními stranami nebo jinými nabyvateli licence využívány;
8) "licenční výrobky" rozumí zboží nebo služby, jejichž výroba nebo poskytování vyžaduje použití licenční technologie;
9) "podíl nabyvatele licence na trhu" rozumí poměrná část, kterou na celém trhu licenčních výrobků a všech ostatních s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelných nebo nahraditelných druhů zboží a služeb představují licenční, nabyvatelem licence dodávané výrobky a jiné zboží nebo nabyvatelem poskytované služby, které uživatelé považují, z hlediska jejich povahy, cen a zamýšleného použití za s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné v rámci společného trhu nebo jeho podstatné části;
10) "využití" rozumí jakékoliv užívání licenční technologie, zejména ve výrobě, v aktivním či pasivním prodeji na daném území, i když není spojeno s výrobou na tomto území nebo leasingem licenčního výrobku;
11) "smluvní území" rozumí území, zahrnující celý společný trh nebo alespoň jeho část, kde je nabyvatel licence oprávněn licenční technologii využívat;
12) "území poskytovatele licence" rozumí území, na němž poskytovatel licence neudělil žádnou licenci na patent ani know-how;
13) "paralelní patenty" rozumí patenty, které přes stávající rozdílnosti v důsledku chybějícího sjednocení vnitrostátních přepisů týkajících se průmyslového vlastnictví chrání tentýž vynález v různých členských zemích;
14) "spojené podniky" rozumí
a) podniky, ve kterých jedna smluvní strana přímo nebo nepřímo:
- vlastní více než polovinu základního kapitálu nebo obchodních aktiv, nebo
- může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
- může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
- má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v jedné smluvní straně vykonávat práva, uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých podnik, uvedený v písmenu b), může přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých mohou smluvní strany nebo podniky s nimi spojené přímo nebo nepřímo dohromady vykonávat práva, uvedená v písmenu a); takové společně řízené podniky jsou považovány za spojené s každou ze smluvních stran;
15) "vedlejší ustanovení" rozumí ustanovení týkající se využívání práv duševního vlastnictví jiných než patentů, která neobsahují žádné závazky omezující soutěž jiné než ty, které jsou připojeny k licenčnímu know-how nebo licenci na patent a vyňaty podle tohoto nařízení;
16) "závazky" rozumí jak smluvní závazky, tak jednání ve vzájemné shodě;
17) "soutěžící výrobci" nebo "výrobci konkurenčních výrobků" rozumí výrobci, kteří prodávají výrobky, které uživatelé považují z hlediska jejich povahy, ceny, a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné licenčním výrobkem.
Článek 11
1. Nařízení (EHS) č. 556/89 se zrušuje s účinkem od 1. dubna 1996.
2. Nařízení (EHS) č. 2349/84 se použije do 31. března 1996.
3. Zákaz uvedený v čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na smlouvy, které jsou účinné ke dni 31. března 1996 a splňují předpoklady pro výjimku stanovené nařízením (EHS) č. 2349/84 nebo (EHS) č. 556/89.
Článek 12
1. Komise bude pravidelně přezkoumávat používání tohoto nařízení, zejména oponentní řízení podle článku 4.
2. Komise vypracuje před uplynutím čtvrtého roku ode dne, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, zprávu o činnosti, na jejímž základě určí, zda je žádoucí úprava tohoto nařízení.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Použije se do 31. prosince 2006.
Čl. 11 bod 2 tohoto nařízení se však použije ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 241/96 ze dne 7. února 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3009/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 242/96 ze dne 7. února 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. června 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3009/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněným nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 260/96 ze dne 12. února 1996, kterým se mění nařízení v odvětví cukru, která před 1. únorem 1995 stanovila některé částky, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech používaných pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [4], a zejména na článek 12 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že s platností ode dne 1. února 1995 upravuje čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 hodnotu některých cen a částek vyjádřených v ECU, aby byly neutralizovány účinky zrušení opravného faktoru 1,207509, který byl používán do 31. ledna 1995 pro zemědělské přepočítací koeficienty; že od 1. února 1995 byly stanoveny nové hodnoty v ECU pro dotčené ceny a částky v souladu s pravidly stanovenými v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a v čl. 18 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2853/95 [6];
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 a s cílem zabránit omylům a usnadnit používání společné zemědělské politiky je nezbytné změnit hodnoty dotčených cen a částek vyjádřených v ECU, které jsou uvedeny v nařízeních, jež vstoupila v platnost před 1. únorem 1995;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění řízení dotčených opatření je nutné pro některé částky v odvětví cukru stanovit, že budou zaokrouhleny a bude tak snížen počet desetinných míst uvedený v čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93;
vzhledem k tomu, že by proto měla být změněna tato nařízení:
1. nařízení Rady (EHS) č. 2049/69 [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1640/73 [8];
2. nařízení Rady (EHS) č. 1789/81 [9], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2790/95 [10];
3. nařízení Rady (EHS) č. 1254/89 [11];
4. nařízení Komise (EHS) č. 784/68 [12];
5. nařízení Komise (EHS) č. 100/72 [13], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3819/85 [14];
6. nařízení Komise (EHS) č. 258/72 [15];
7. nařízení Komise (EHS) č. 189/77 [16], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1920/81 [17];
8. nařízení Komise (EHS) č. 2103/77 [18], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3497/88 [19];
9. nařízení Komise (EHS) č. 1729/78 [20], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 464/91 [21];
10. nařízení Komise (EHS) č. 65/82 [22], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1708/84 [23];
11. nařízení Komise (EHS) č. 1487/92 [24], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1713/93 [25];
12. nařízení Komise (EHS) č. 1488/92 [26], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1713/93;
13. nařízení Komise (EHS) č. 2177/92 [27], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1714/95 [28];
14. nařízení Komise (EHS) č. 2627/93 [29];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V důsledku úpravy provedené po 1. únoru 1995 podle čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se v odvětví cukru mění některé částky vyjádřené v ECU tak, jak je uvedeno v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro částky uvedené ve sloupci 4 přílohy ode dne, kdy se poprvé použije zemědělský přepočítací koeficient stanovený k 1. únoru 1995 nebo později a pro částky uvedené ve sloupci 5 ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 13. února 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 2535/95 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že, v zájmu řešení situace, kdy v době přijetí ročního plánu nebo během jeho provádění jsou určité základní produkty v intervenčních zásobách dočasně nedostupné, článek 1 nařízení (EHS) č.
3730/87 ve znění nařízení (ES) č. 2535/95 stanoví, že dotyčné produkty mohou být mobilizovány na trhu Společenství, ačkoli pouze za podmínek, které nejsou v rozporu se zásadou dodávek z intervenčních zásob; že pravidla pro takovou mobilizaci musí být pevně stanovená a že nařízení Komise (EHS) č.
3149/92 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2826/93 [4] by proto mělo být pozměněno, aby obsahovalo technické úpravy, která se ve světle zkušeností staly nezbytnými;
vzhledem k tomu, že v zájmu dodržení zásady, že by se při mobilizaci produktů k dodávkám nejchudším osobám ve Společenství měla dát přednost intervenčním zásobám optimální distribuce stávajících veřejných zásob mezi členské státy, které se podílejí na programu, se zajistí tehdy, když se přijme plán a když se koordinuje přeprava v rámci Společenství, nezbytná v důsledku nedostupnosti požadovaných produktů v jednom nebo více členských státech; že za účelem použití článku 1 výše uvedeného nařízení Rady by také měl být z důvodu řádné finanční správy stanoven práh minimálního množství, kdy by přeprava v rámci Společenství již neměla být prováděna;
vzhledem k tomu, že je třeba povolovat rozumné řízení programu a organizovat provádění ročního plánu Společenství, je třeba především určit, kdy bude tento plán přijat, u kterých produktů dočasná nedostupnost opravňuje mobilizovat na trhu tento produkt nebo produkt stejné skupiny, a dále stanovit finanční příděl, který má být členskému státu pro tento účel zpřístupněn; že ke splnění výše uvedených cílů by mělo být takové přidělování provedeno na základě žádostí podaných členským státem pro roční plán, a na základě množství v intervenčních zásobách nedostupných produktů a na základě přídělů učiněných během předchozích účetních roků a jejich účinného použití;
vzhledem k tomu, že se stejným cílem, tj. upřednostnit použití intervenčních zásob, by mělo být stanoveno, že dodávky používající produkty, které mají být odebrány z těchto zásob, musí být přiděleny před mobilizací produktů té samé skupiny na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že by mělo být dosaženo uskutečnění různých typů dodávek a že by mělo být určeno, že veřejná nabídková řízení musí být zveřejněna, aby se zajistilo, že všechny hospodářské subjekty usazené ve Společenství mají rovný přístup;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 2 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Každoročně před 1. říjnem přijme Komise roční plán pro distribuci produktů ve prospěch nejchudších osob z intervenčních zásob rozdělených mezi dotyčné členské státy.
Komise za účelem přerozdělení zdrojů mezi členské státy zohlední nejlepší odhady počtu nejchudších osob v dotyčných členských státech.
Zohlední též, jak byly v předchozích letech uskutečněny a použity operace, na které byly použity zdroje, zejména na základě zpráv poskytnutých podle článku 10 tohoto nařízení."
2. Ustanovení čl. 2 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Plán obsahuje zejména:
1. pro každý členský stát, který používá toto opatření:
a) maximální finanční zdroje zpřístupněné k uskutečnění své části plánu;
b) množství každého typu produktu, které má být odebráno ze zásob držených intervenčními agenturami;
c) grant zpřístupněný pro každý produkt k nákupu na trhu Společenství, je-li dotčený produkt v době, kdy je plán přijímán, v zásobách držených intervenčními agenturami dočasně nedostupný.
Tento grant je stanoven pro každý produkt s ohledem: za prvé na členským státem uvedené množství, jež je v oznámení uvedeném v čl. 1 odst. 2, za druhé na množství nedostupné v intervenčních zásobách a za třetí na produkty, které byly požadovány a přiděleny během předchozích let, a na jejich současné použití.
Tento grant je vyjádřen v ecu při použití účetní hodnoty produktů, které jsou v intervenčních zásobách nedostupné, stanovených podle čl. 5 odst. 1;
d) popřípadě grant na nákup jednoho nebo více produktů na trhu Společenství, které nejsou dostupné v členském státě, jenž je požaduje, a zároveň, je-li přeprava v rámci Společenství nezbytná k uskutečnění plánu v uvedeném členském státě vzhledem k tomu, že se jedná o množství 60 tun a méně každého nedostupného produktu.
Tento grant je vyjádřen v ecu při použití účetní hodnoty produktů stanovených podle čl. 5 odst. 1;
2. přidělené částky potřebné k pokrytí nákladů na přepravu intervenčních produktů držených intervenční agenturou jiného členského státu, než kde je produkt požadován."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Provádění plánu začíná 1. října a končí 30. září následujícího roku.
Odebírání produktů z intervenčních zásob probíhá od 1. října do 31. srpna následujícího roku.
2. Během provádění plánu oznámí členský stát Komisi jakékoliv změny v jeho uskutečňování, které zároveň nesmějí způsobit jakýkoliv nárůst v předpokládaných výdajích.
Toto oznámení doplní další vhodné informace.
Týkají-li se odůvodněné změny 5 % či více ze vstupního množství či hodnoty na jeden produkt v distribučním plánu Společenství, bude plán upraven.
3. Členské státy neprodleně informují Komisi o předpokládaných sníženích nákladů na provádění plánu.
Komise může na žádost a na základě jejich skutečného použití dostupných produktů a přídělů z předchozích let nepoužité zdroje přidělit jiným členským státům."
4. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Provádění plánu zahrnuje:
a) dodávku produktů odebraných z intervenčních zásob;
b) dodávku produktů mobilizovaných na trhu Společenství při použití čl. 2 odst. 3 písm. c) a d).
Produkt mobilizovaný na trhu Společenství musí patřit do stejné skupiny produktů jako produkt, který je v intervenčních zásobách dočasně nedostupný.
Je-li však v intervenčních zásobách nedostupné hovězí a telecí maso, může být na trhu mobilizován jakýkoliv jiný masný produkt.
V takovém případě musí masný produkt tvořit více než 50 % čisté váhy potraviny dodávané nejchudším osobám.
Daný produkt může být na trhu mobilizován pouze tehdy, byla-li již odebrána všechna množství produktu ve stejné skupině, která má být odebrána z intervenčních zásob pro účely dodávek podle čl. 2 odst.
3 bodu 1 písm. b) včetně množství, která mají být přesunuta podle článku 7. Příslušný vnitrostátní orgán informuje Komisi o zahájení mobilizačních postupů na trhu.
Týkají-li se dodávky: a) produktů odebraných z intervenčních zásob, příslušný vnitrostátní orgán vypíše nebo nechá vypsat veřejné nabídkové řízení k určení nejvýhodnějších podmínek dodávek.
Ve vypsání veřejného nabídkového řízení se přesně uvede povaha a vlastnosti produktu, jenž má být dodán.
Veřejné nabídkové řízení se týká:
- poplatků za zpracování a/nebo balení produktů, které pocházejí z intervenčních zásob,
- nebo množství zpracovaných nebo popřípadě balených zemědělských produktů nebo potravin, které mohou být získány použitím produktů z intervenčních zásob dodaných úplatou za takové produkty,
- nebo množství zpracovaných zemědělských produktů nebo potravin, které jsou dostupné nebo mohou být získány na trhu dodávkami za platbu produktů, které náležejí do stejné skupiny produktů z intervenčních zásob.
Týkají-li se dodávky zpracování a/nebo balení produktu, veřejné nabídkové řízení uvede povinnost úspěšného zájemce složit jistotu ve prospěch intervenční agentury podle hlavy III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [5], a to za množství rovnající se intervenční ceně platné v den stanovený pro převzetí produktu s přirážkou 10 % této ceny.
Pro účely použití hlavy V uvedeného nařízení je zásadním požadavkem, aby byl produkt dodán do stanoveného místa určení; tento pododstavec se nepoužije, je-li produkt odebraný z intervenčních zásob zpřístupněn smluvnímu dodavateli jako platba za dodávku již uskutečněnou;
b) zemědělských produktů nebo potravin, jež mají být mobilizovány na trhu Společenství, příslušný vnitrostátní orgán vypíše veřejné nabídkové řízení, aby určil nejvýhodnější podmínky dodávek.
Veřejné nabídkové řízení přesně určí povahu a vlastnosti produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány, upřesní požadavky na balení a značení a další povinnosti spojené s dodávkou.
Veřejné nabídkové řízení se týká všech poplatků na dodávky a vyzve k podávání nabídek týkajících se:
- maximálního množství zemědělského produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány na trhu, za pevně stanovenou peněžní částku uvedenou v oznámení,
- nebo peněžní částky, která je potřebná k mobilizaci na trhu, za pevně stanovené množství uvedené v oznámení.
3. Přepravní náklady určí veřejné nabídkové řízení.
Členské státy mohou stanovit, že dodávky musí také obsahovat přepravu produktů do skladů dobročinných organizací.
V takových případech je přeprava předmětem zvláštního ustanovení ve veřejném nabídkovém řízení a tvoří zvláštní položku v podávané nabídce.
Nabídky týkající se přepravy se podávají v peněžních hodnotách.
Platba přepravních nákladů nemůže být v žádném případě provedena v produktech.
4. Veřejná nabídková řízení zaručují rovný přístup všem hospodářským subjektům usazeným ve Společenství.
Za tímto účelem jsou předmětem oznámení zveřejněných v úředních správních publikacích, jakož i v úplné podobě dostupné na žádost zainteresovaných hospodářských subjektů.
Příslušné vnitrostátní orgány v přiměřené době a před začátkem prováděcího období seznámí Komisi se vzory veřejných nabídkových řízení použitými k přidělení různých typů dodávek z intervenčních zásob a k mobilizaci na trhu."
5. Ustanovení čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Na řádně odůvodněnou žádost podanou příslušnému orgánu v každém členském státě se dobročinným organizacím určeným k distribuci produktů na základě koeficientů stanovených v příloze II hradí přepravní náklady na území členského státu mezi sklady dobročinných organizací a distribučními místy pro příjemce."
6. V čl. 7 odst. 1 se v prvním pododstavci poslední věta nahrazuje tímto:
"Přepravní operace se povolují podle postupu stanoveného v článku 6 nařízení (EHS) č. 3730/87."
7. Ustanovení čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce se nahrazuje tímto:
"Členský stát, který žádá a obdrží produkt, vyhlásí veřejné nabídkové řízení k určení nejvýhodnějších podmínek dodávek.
Náklady na přepravu v rámci Společenství jsou předmětem nabídek předložených v peněžní hodnotě a nemohou být placeny v produktech.
V souvislosti s tímto veřejným nabídkovým řízením se použije čl. 4 odst.
8. Ustanovení čl. 9 první odrážky se nahrazuje tímto:
"— byly intervenční produkty a popřípadě granty na mobilizaci na trhu používány a sloužily účelu stanovenému v článku 1 nařízení (EHS) č. 3730/87."
9. V článku 10 se vkládá nová věta, která zní:
"Při sestavování následného ročního plánu se zpráva považuje za rozhodující činitel."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2804/95 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že tetracyklin, oxytetracyklin, chlortetracyklin a všechny látky patřící do skupiny sulfonamidů musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že platnost prozatímních maximálních limitů reziduí definovaných dříve v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být v případě trimethoprimu prodloužena, aby bylo umožněno dokončení probíhajících vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 281/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že cefchinom musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že buserelin, ketoprofen, kofein, theofylin a theobrominmusejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že josamycin, decoquinat a kolistin musejí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 285/96 ze dne 14. února 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 a čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2917/95 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1501/95 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 95/96 [6] stanoví pro použití článku 16 nařízení (EHS) č. 1766/92 opatření, která je třeba přijmout v případě narušení nebo hrozby narušení trhu Společenství, a zejména podmínky pro použití vývozních dávek;
vzhledem k tomu, že opatření potravinové pomoci Společenství a vnitrostátní potravinové pomoci podle mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i další opatření Společenství spojená s bezplatným zásobováním, jsou neobchodní povahy, neměla by se na tyto vývozy vztahovat vývozní dávka použitelná pro obchodní vývozy v případě narušení trhu s obilovinami; že je proto nutné ustanovení článku 5 nařízení (ES) č.
1162/9 odpovídajícím způsobem upravit, aby se vztahoval i na obiloviny a produkty z obilovin;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
"Článek 5
Pro účely druhého pododstavce článku 15 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 [7] a čl. 17 odst. 10 nařízení (EHS) č. 1418/76 se v kolonce 22 ve vývozní licenci uvede jeden z těchto údajů:
- Gravamen a la exportación no aplicable
- Eksportafgift ikke anvendelig
- Ausfuhrabgabe nich anwedbar
- Μη εφαρμοθόμενος φόρος κατά την εξαγωγή
- Export tax not applicable
- Taxe à l’exportation non applicable
- Tassa allesportazione non applicabile
- Uitvoerbelasting niet van toepassing
- Taxa de exportação não aplicável
- Vientimaksua ei sovelleta
- Exportavgift icke tillämplig"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. února 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1892/87 o záznamu tržních cen dospělého skotu na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1892/87 ze dne 2. července 1987 o stanovení tržních cen v odvětví hovězího a telecího masa [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 563/82 [2] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2090/93 [3] stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1280/81 [4] ve znění nařízení (EHS) č. 1026/91 [5] o záznamu tržních cen dospělého skotu na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla;
vzhledem k tomu, že za účelem zajistit, aby byly stanovené ceny reprezentativní pro národní produkci, je nezbytné stanovit povinnost záznamu cen pro jatka, která porážejí velké množství dospělého skotu, nebo pro osoby, které nechávají porazit velké množství zvířat, aby bylo zajištěno, že se zohlední nejméně 25 % porážek v hlavních produkčních regionech a nejméně 30 % porážek v každém členském státě; že je rovněž nutné vážit ceny ohlášené v různých regionech, aby byla zohledněna důležitost těchto regionů s ohledem na produkci hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly rozhodnout, zda má být jejich území rozděleno na regiony, a pokud ano, tak na kolik regionů; že intervence u hovězího masa ve Spojeném království probíhá odděleně ve Velké Británii a v Severním Irsku, proto by se měly regiony ve Spojeném království nacházet buď ve Velké Británii, nebo v Severním Irsku;
vzhledem k tomu, že některé členské státy vytvořily za účelem stanovení cen regionální výbory; že pokud složení těchto výborů zaručí vyvážené a objektivní stanovení cen, měly by být tyto ceny zohledněny při výpočtu ceny na úrovni členského státu;
vzhledem k tomu, že zaznamenané ceny můžou zkreslit výpočet ceny na úrovni členského státu, pokud jsou tyto ceny opravovány subjekty, které jsou oprávněné k zaznamenávání cen proto, aby zohlednily dodatkové platby vyplácené v odvětví hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že je nutné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 3310/86 ze dne 30. října 1986 o záznamu tržních cen na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu [6], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2089/93 [7];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Záznam tržních cen na základě klasifikační stupnice pro jatečně upravená těla dospělého skotu se provádí každý týden a týká se tříd zmasilosti a protučnělosti rozdělených do pěti kategorií uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1208/81:
a) jatečně upravená těla nekastrovaných mladých zvířat samčího pohlaví do dvou let věku: U2, U3, R2, R3, O2, O3;
b) jatečně upravená těla ostatních nekastrovaných zvířat samčího pohlaví: R3;
c) jatečně upravená těla kastrovaných zvířat samčího pohlaví: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
d) jatečně upravená těla zvířat samičího pohlaví, která měla telata: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
e) jatečně upravená těla ostatních zvířat samčího pohlaví: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Členské státy se rozhodnou, zda má jejich území tvořit jediný region nebo zda ho rozdělí na více regionů.
Toto rozhodnutí se přijme na základě:
- velikosti jejich území,
- případného správního rozdělení,
- geografických rozdílů v cenách.
Spojené království se však skládá nejméně ze dvou regionů, a to z Velké Británie a Severního Irska, které mohou být dále rozděleny podle kritérií uvedených v prvním pododstavci.
Článek 2
1. Záznam cen provádí:
a) provozovatel jatek, který ročně porazí nejméně 20000 kusů dospělého skotu, který odchoval nebo nechal odchovat na svůj účet a/nebo který koupil;
b) provozovatel jatek určený členským státem, který ročně porazí nejméně 20000 kusů dospělého skotu, který odchoval nebo nechal odchovat na svůj účet a/nebo který koupil;
c) každá fyzická nebo právnická osoba, která ročně nechá na jatkách porazit nejméně 10000 kusů dospělého skotu;
d) každá fyzická nebo právnická osoba určená členským státem, která ročně nechá na jatkách porazit nejméně 10000 kusů dospělého skotu.
Členský stát se ujistí, že došlo k zaznamenání ceny u nejméně:
- 25 % porážek v regionech na jeho území, přičemž celkový počet těchto porážek představuje nejméně 75 % všech porážek v příslušném členském státě a
- 30 % dospělého skotu poraženého na jeho území.
Členské státy, ve kterých neproběhne záznam cen v souladu s odst. 1 písm. a) a c), mohou požádat Komisi o výjimku z odstavce 1.
Komise rozhodne o udělení této výjimky, přičemž zohlední vývoj struktury jatečního průmyslu v příslušném členském státě; počet zvířat poražených na jeho jatkách; a cíl harmonizace systém stanovení a ohlášení cen.
Každá výjimka se uděluje pouze na omezenou dobu.
3. Ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 1 odpovídají cenám jatečně upravených těl dospělého skotu, který byl poražen v příslušném období.
V případě jatek, která porážejí dospělý skot odchovaný přímo jimi nebo na jejich účet, odpovídá zaznamenaná cena průměrné ceně vyplácené za jatečně upravená těla stejné kategorie a třídy, která byla na těchto jatkách poražena ve stejném týdnu.
Záznam cen pro každou třídu uvedenou v čl. 1 odst.
1 by měl uvádět průměrné hmotnosti jatečně upravených těl, jakož i to, zda došlo k opravě cen, aby se zohlednily údaje uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 563/82.
Článek 3
1. Ceny zaznamenané v souladu s článkem 2 v období od pondělí do neděle a údaje uvedené v čl. 2 odst. 3 třetím pododstavci:
- jsou písemně předány provozovatelem jatek nebo příslušnou fyzickou či právnickou osobou příslušnému orgánu členského státu nejpozději následující středu a do hodiny, kterou stanoví příslušný členský stát, nebo
- jsou na základě rozhodnutí členského státu zpřístupněny příslušnému orgánu členského státu na jatkách nebo v sídle fyzické či právnické osoby.
Pokud však členský stát vytvoří výbor ke stanovení cen v regionu a pokud jsou ve složení členů tohoto výboru rovnoměrně zastoupeni prodejci a odběratelé dospělého skotu a jejich jatečně zpracovaných těl a předseda výboru je zástupcem příslušného orgánu, může členský stát nařídit, aby ceny a podrobnosti k nim byly zasílány přímo předsedovi výboru v příslušném regionu.
V případě, že členský stát takový postup nenařídí, budou příslušné orgány zasílat údaje předsedovi tohoto výboru.
Předseda zajistí, aby nebylo možno určit původ jednotlivých cen při jejich sdělování členům výboru.
2. Zaznamenané ceny jsou průměrnými cenami na třídu a uvádějí se v národní měně.
3. Jatka nebo fyzické či právnické osoby podle čl. 2 odst. 1, které dodavatelům dospělého skotu nebo jejich jatečně upravených těl vyplácejí dodatkové platby, které nejsou zahrnuty v zaznamenaných cenách, úředně oznámí příslušnému orgánu svého členského státu poslední dodatečnou platbu, kterou provedly, a období, ke kterému se vztahuje. Poté oznámí členskému státu výši každé provedené dodatečné platby pokaždé, když taková platba proběhne.
4. a) Příslušný orgán členského státu stanoví na základě cen, které mu jsou sděleny podle odstavce 1 tohoto článku, průměrné regionální ceny pro každou třídu uvedenou v čl. 1 odst. 1.
b) Výbory uvedené v odstavci 1 stanoví na základě cen, které jim jsou sděleny podle odstavce 1 tohoto článku, průměrné regionální ceny pro každou třídu uvedenou v čl. 1 odst. 1 a sdělí je příslušnému orgánu členského státu.
c) V případě skupinových nákupů za paušální cenu, kdy jatečně upravená těla v zásilce pocházejí z nejvýše tří po sobě jdoucích tříd zmasilosti a protučnělosti stejné kategorie, se při stanovení cen podle písmen a) a b) zohlední cena pro tu třídu zmasilosti, do které spadá největší množství jatečně upravených těl, nebo pokud jsou těla rozdělena rovnoměrně mezi třídy, pro prostřední z těchto tříd, jestliže taková třída existuje.
Ve všech ostatních případech se cena nezohledňuje.
Pokud však skupinové nákupy za paušální cenu představují nejvýše 35 % celkových porážek dospělého skotu v příslušném členském státě, může se členský stát rozhodnout, že nezohlední cenu uvedených nákupů při výpočtech podle písmen a) a b).
d) Základní národní cenu pro každou třídu vypočítá příslušný orgán tak, že poměří regionálních ceny, aby zohlednil počet jatek v regionu, na který se vztahují ceny v příslušné kategorii, s celkovým počtem jatek v příslušné kategorii v členském státě.
e) Příslušný orgán opraví základní národní cenu na třídu:
- aby zohlednila každý z prvků uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 563/82, pokud tato oprava již nebyla provedena, a
- aby zohlednila dodatečné platby provedené podle odstavce 3, pokud se tato oprava rovná nejméně 1 % ceny v příslušné třídě.
Při provádění opravy podle druhé odrážky vydělí příslušný orgán celkovou částku dodatkových plateb, které proběhly v odvětví hovězího masa příslušného členského státu během předcházejícího finančního roku, celkovou roční produkcí vyjádřenou v tunách jatečně upravených těl dospělého skotu, jejichž cena byla zaznamenána.
5. Pokud se podle názoru příslušného orgánu ceny, které jsou mu sděleny:
- vztahují k nevýznamnému množství jatečně upravených těl, orgán tyto ceny nezohledňuje,
- jeví jako nespolehlivé, zohlední je pouze poté, co se ujistí o jejich spolehlivosti.
Článek 4
1. Každý týden od úterý 14 hodin do středy 24 hodin sdělí členské státy Komisi ceny vypočítané v souladu s čl. 3 odst. 4 a vztahující se k období předcházejícího týdne. Členské státy by neměly sdělit tyto ceny žádnému jinému subjektu dříve, než je sdělí Komisi.
2. Pokud z důvodu výjimečných okolností nebo sezónní povahy dodávek není v některém členském státě nebo v některém regionu možné zaznamenat ceny vztahující se k významnému množství jatečně upravených těl jedné nebo více tříd uvedených v čl.
1 odst. 1, může Komise použít ceny stanovené dříve pro příslušnou třídu nebo třídy; pokud taková situace trvá déle než dva po sobě následující týdny, může Komise rozhodnout o dočasném vyřazení příslušné třídy nebo tříd ze zjištění cen a o dočasném přerozdělení váhy nebo vah přiřazeným příslušným třídám.
Článek 5
1. Pro příslušnou kategorii:
a) odpovídá průměrná cena Společenství pro každou třídu zmasilosti a protučnělosti uvedenou v čl. 1 odst.
1 váženému průměru cen stanovených pro tuto třídu na vnitrostátním trhu. Vážení je založeno na poměru množství porážek v této třídě v každém členském státě k celkovému množství porážek v této třídě ve Společenství;
b) odpovídá průměrná cena Společenství pro každou třídu zmasilosti váženému průměru průměrných cen Společenství pro třídy protučnělosti, které ji tvoří; vážení je založeno na poměru množství porážek v každé třídě protučnělosti k celkovému množství porážek v této třídě protučnělosti ve Společenství;
c) odpovídá průměrná cena Společenství váženému průměru průměrných cen Společenství uvedených v písmenu a); vážení je založeno na poměru množství porážek v každé třídě uvedené v písmenu a) k celkovému množství porážek v dané kategorii ve Společenství.
2. Průměrná cena Společenství pro všechny kategorie dohromady odpovídá váženému průměru průměrných cen uvedených v odst.
1 písm. c); vážení je založeno na poměru každé kategorie k celkovému množství porážek dospělého skotu ve Společenství.
3. Ukazatele pro vážení se pravidelně přezkoumávají s cílem zohlednit vývoj zaznamenaný na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství.
Článek 6
Členské státy sdělí Komisi do 1. července 1996 a poté každoročně do 15. dubna:
a) důvěrný seznam jatek, která zaznamenávají ceny podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), včetně údaje o počtu dospělého skotu, který byl na těchto jatkách v průběhu předcházejícího kalendářního roku poražen, přičemž je tento počet vyjádřen v kusech, a pokud je to možné v tunách hmotnosti jatečně upraveného těla;
b) důvěrný seznam fyzických či právnických osob, které stanovují ceny podle čl. 2 odst. 1 písm. c) nebo d), včetně údaje o počtu dospělého skotu, který nechaly porazit v průběhu předcházejícího kalendářního roku, přičemž je tento počet vyjádřen v kusech, a pokud je to možné v tunách hmotnosti jatečně upraveného těla;
c) seznam regionů, pro které jsou ceny zaznamenány, a váhu přidělenou každému z nich podle čl. 3 odst. 4 písm. d).
Článek 7
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily:
- přesnost zaznamenaných cen,
- dodržování ustanovení tohoto nařízení,
- uložení sankcí za porušení ustanovení tohoto nařízení.
Článek 8
Nařízení (EHS) č. 3310/86 se zrušuje ode dne 1. července 1996.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na články 4 a 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/729/ES ze dne 31. října 1994 o rozpočtové kázni [3], a zejména na článek 13 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že čl. 4 odst.
5 nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví, že členské státy uvolňují samy finanční prostředky na pokrytí výdajů záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (dále jen "záruční sekce EZOZF"); že podle téhož nařízení poskytuje Komise pouze měsíční zálohy na výdaje uskutečněné členskými státy;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádné správy prostředků zahrnutých v rozpočtu Společenství pro záruční sekci EZOZF, musí každá platební agentura vést účetnictví vztahující se výhradně na výdaje financované záruční sekcí EZOZF;
vzhledem k tomu, že je třeba organizovat předávání veškerých údajů, které se týkají výdajů financovaných záruční sekcí EZOZF, členskými státy Komisi; že je proto třeba uznat, že sdělení týkající se množstevních údajů mohou vykazovat jistou nepřesnost, kterou lze vysvětlit mimo jiné administrativními obtížemi spojenými s jejich zjišťováním; že totéž platí i pro odhady výdajů, které přesto, že musí být spolehlivé, jsou ze své podstaty pouze přibližné; že navíc není vhodné požadovat sdělení údajů vztahujících se k navracení částek, pokud by to představovalo velkou administrativní náročnost;
vzhledem k tomu, že zemědělské předpisy Společenství stanoví lhůty pro platby podpor vyplácených příjemcům členskými státy; že všechny platby učiněné po této lhůtě, není-li zpoždění platby odůvodněné, musí být považovány za neoprávněné výdaje, a proto na ně v zásadě nelze poskytnout zálohu na zúčtování výdajů; že snížení záloh by mělo být přiměřeně odstupňováno podle významu nastalého zpoždění, aby byl zmírněn finanční dopad v závislosti na zpoždění u dané platby;
vzhledem k tomu, že pokud členské státy nedodrží lhůty stanovené pro sdělení údajů o výdajích nebo nezajistí jejich vzájemnou propojenost, může Komise podle článku 13 rozhodnutí 94/729/ES následně odložit platbu záloh na výdaje;
vzhledem k tomu, že článek 4 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
157/93 [5], stanoví, že pokud intervenční opatření stanoví nákup a skladování produktů, je financovaná částka stanovena v ročních účetních závěrkách intervenčních agentur; že nařízení Rady (EHS) č.
3492/90 [6] vymezilo pravidla a podmínky pro tyto závěrky; že je třeba upřesnit postupy, podle nichž budou financována uvedená opatření v rámci úpravy záloh na zúčtování výdajů;
2 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví, že výdaje za měsíc říjen se připojují k měsíci říjnu, jsou-li vynaloženy ve dnech 1. až 15. října, a k měsíci listopadu, jsou-li vynaloženy ve dnech 16. až 31. října; že není vhodné provádět rozdělení účtů podle článku 4 nařízení (EHS) č.
1883/78 vzhledem k jejich celistvosti; že je proto třeba stanovit, že výdaje na zářijové operace mají platební agentury účtovat ve výši 50 % za prvních 15 dnů měsíce října a zbytek, včetně případných úprav nebo oprav, za posledních 16 dnů měsíce října;
vzhledem k tomu, že článek 5a nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví možnost úhrady prostředků uvolněných některými členskými státy; že je třeba stanovit postupy, kterými tyto členské státy uplatňují úroky k tíži Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit pojem výdajů, které mají měsíčně ohlašovat zmocněné platební agentury;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit jednotnou formu dokladů dodávaných členskými státy; že s ohledem na potřebu častých úprav předepsaných tiskopisů s cílem přizpůsobit je vývoji požadavků správy musí mít Komise pravomoc je urychleně přijímat a upravovat ve zjednodušeném postupu;
vzhledem k tomu, že je vhodné nahradit nařízení Komise (EHS) č. 2776/88 [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 775/90 [8], novým nařízením, aby bylo usnadněno provádění příslušných ustanovení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Po rozhodnutí o zálohách podle čl. 5 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70 poskytne Komise členským státům v rámci rozpočtových prostředků, které má k dispozici, peněžní prostředky nezbytné ke krytí výdajů financovaných záruční sekcí EZOZF na účty otevřené jednotlivými členskými státy k tomuto účelu u státní pokladny nebo jiného finančního ústavu.
2. Členské státy sdělí Komisi název a číslo tohoto účtu.
Článek 2
Každá platební agentura vede účetnictví vztahující se výhradně na využití finančních prostředků, které jí byly poskytnuty na úhradu výdajů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 3
1. Nejpozději druhý pracovní den v každém týdnu sdělí členské státy Komisi faxem celkovou výši výdajů uskutečněných od počátku měsíce do konce předchozího týdne.
Spadá-li týden do dvou měsíců, je třeba provést dvojí sdělení.
2. V posledním sdělení v každém měsíci předají členské státy kromě údajů o výdajích i jakékoliv informace vysvětlující podstatné rozdíly mezi odhady učiněnými podle odstavce 5 a uskutečněnými výdaji.
3. K desátému dni každého měsíce sdělí členské státy Komisi faxem celkovou výši výdajů uskutečněných během předchozího měsíce.
Sdělení o výdajích uskutečněných mezi 1. a 15. říjnem se nicméně předá do 25. dne téhož měsíce.
4. Sdělení uvedené v odstavci 3 obsahuje rozpis podle kapitol rozpočtové klasifikace Evropských společenství.
Za zvláštních okolností souvisejících s výkonem rozpočtového dohledu může Komise nicméně vyžadovat podrobnější rozpis.
5. Členské státy předají ke 20. dni každého měsíce Komisi elektronickou cestou a ve dvou listinných vyhotoveních soubor dokladů opravňujících k zaúčtování výdajů uskutečněných v předchozím měsíci do rozpočtu Společenství.
Soubor dokladů opravňujících k zaúčtování výdajů uskutečněných mezi 1. a 15. říjnem musí být nicméně předložen nejpozději do 10. listopadu.
6. Soubor dokladů uvedených v odstavci 5 tvoří:
a) výkaz vypracovaný jednotlivými platebními agenturami rozepsaný podle rozpočtové klasifikace Evropského společenství a podle druhu výdajů, který se vztahuje na:
- výdaje uskutečněné během předchozího měsíce,
- celkové výdaje uskutečněné od počátku roku do konce předchozího měsíce,
- množství (tuny, hektolitry, hektary, kusy atd.), které se vztahuje na výdaje uvedené ve druhé odrážce, pokud jsou uvedeny v podrobné rozpočtové klasifikaci,
- odhady výdajů podle seznamu vypracovaného Komisí po projednání ve Výboru EZOZF.
Odhady mohou případně zahrnovat:
- pouze současný měsíc a dva následující měsíce,
- současný měsíc, dva následující měsíce a dobu do konce rozpočtového roku;
b) případně celkové shrnutí údajů uvedených v písmenu a);
c) případně odůvodnění rozdílu mezi výdaji uskutečněnými během předchozího měsíce podle tohoto sdělení a podle sdělení na základě odstavce 3.
7. Výdaje na říjen se připočítají k měsíci říjnu, pokud jsou uskutečněny od 1. do 15. října, a k měsíci listopadu, pokud jsou uskutečněny od 16. do 31. října.
Článek 4
1. Aniž je dotčen článek 13 rozhodnutí 94/729/ES, rozhodne Komise na základě údajů předaných v souladu s článkem 3 o poskytnutí měsíční zálohy na zúčtování výdajů.
2. Pro výdaje uskutečněné po uplynutí stanovených lhůt se zálohy na zúčtování výdajů sníží podle těchto pravidel:
a) nesníží se, pokud výdaje uskutečněné po uplynutí lhůty dosahují nejvýše 4 % výdajů uskutečněných před uplynutím lhůty, a to bez ohledu na počet měsíců prodlení;
b) nad hranici 4 % se všechny další výdaje uskutečněné se zpožděním:
- do jednoho měsíce snižují o 10 %,
- do dvou měsíců snižují o 25 %,
- do tří měsíců snižují o 45 %,
- do čtyř měsíců snižují 70 %,
- do pěti měsíců a více snižují o 100 %.
Komise však uplatní jiné odstupňování a/nebo nižší nebo nulové procentní sazby, pokud při správě určitých opatření nastanou výjimečné okolnosti nebo pokud členské státy podají řádné odůvodnění.
Snížení uvedená v tomto článku musejí být provedena postupy podle článku 13 rozhodnutí 94/729/ES.
3. Kontrola dodržování lhůt pro účely záloh na zúčtování výdajů se provádí třikrát v rozpočtovém roce:
- u výdajů uskutečněných do 31. ledna,
- u výdajů uskutečněných do 30. dubna,
- u výdajů uskutečněných do 31. srpna.
K případnému překročení lhůt v průběhu září a října se přihlédne v rozhodnutí o účetní závěrce, nemohlo-li být zjištěno před posledním rozhodnutím o zálohách v daném rozpočtovém roce.
4. Případná snížení provedená podle článku 13 rozhodnutí 94/729/ES, a zejména snížení plynoucí z překročení lhůt, se provedou, aniž je dotčeno následné rozhodnutí o účetní závěrce.
5. Komise poté, co uvědomí dotčené členské státy, může odložit platbu záloh členskému státu podle čl. 5 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70, pokud jsou jí sdělení podle článku 3 doručena se zpožděním nebo s nesrovnalostmi, které vyžadují dodatečné ověření.
Článek 5
1. Výdaje uvedené v čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1883/78 budou určeny na základě nařízení (EHS) č. 3492/90.
Tyto výdaje, výdaje vyplývající z nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 [9] a výdaje uvedené v článku 37 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 [10] musejí být vypočteny na základě prokazujících podkladů jednotnou metodou stanovenou Komisí k provedení článku 8.
2. Výši výdajů uvedených v odstavci 1 zaúčtují platební agentury v průběhu měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byly dané operace provedeny.
V měsíčních závěrkách mají být zahrnuty operace uskutečněné mezi začátkem rozpočtového roku a koncem daného měsíce.
Pro operace uskutečněné v průběhu měsíce září musí být nicméně 50 % výdajů zaúčtováno za měsíc říjen a zůstatek za měsíc listopad.
Prokazující podklady týkající se operací musejí být připojeny k souborům dokladů zasílaným Komisi k 10. listopadu a 20. prosinci.
3. Odstavec 2 se nepoužije na stanovení celkové výše snížení, o níž bylo rozhodnuto v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1883/78; takové částky se zaúčtují ke dni stanovenému zvláštním nařízením.
Článek 6
Členské státy, pro které bylo rozhodnuto o převzetí úroků podle článku 5a nařízení (EHS) č. 729/70, zaúčtují tyto úroky v souladu s pravidly stanovenými nařízením Komise (EHS) č. 2775/88 ze dne 7. září 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 5a nařízení (EHS) č. 729/70 [11].
Článek 7
1. Výdaje vykazované za určitý měsíc musejí odpovídat platbám a příjmům skutečně provedeným v průběhu daného měsíce.
Mohou zahrnovat opravy údajů vykázaných za předchozí měsíce téhož rozpočtového roku.
Pro rozpočtový rok "n" se zohledňují výdaje uskutečněné členskými státy od 16. října kalendářního roku "n-1" do 15. října kalendářního roku "n".
2. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce, a aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení předpisů Společenství, platí následující data:
a) u výdajů uvedených v čl. 5 odst. 1 den, kdy je platební agentura zaúčtovala v souladu s odstavcem 2 uvedeného článku;
b) u částek uvedených v čl. 10 odst. 6 nařízení Komise (EHS) č. 3813/89 [12]:
- u výdajů účtovaných v prvním roce den, kdy byly kapitalizované platby uskutečněny,
- u výdajů účtovaných v následujících letech šestý měsíc rozpočtového roku;
c) u ostatních druhů výdajů:
- den, kdy bylo provedeno odepsání z účtu platební agentury, nebo
- den, kdy dotyčná platební agentura vystavila a odeslala platební doklad finanční instituci nebo příjemci.
3. Neprovedené platební příkazy a platby odepsané z účtu a následně opět připsané se účtují jako odpočty z výdajů za měsíc, v jehož průběhu bylo platební agentuře oznámeno neprovedení nebo zrušení platby.
4. Jsou-li splatné platby v rámci záruční sekce EZOZF zatíženy pohledávkami, má se za to, že byly uskutečněny v plné výši ve smyslu odstavce 1:
- v den platby dlužné částky oprávněnému příjemci, je-li pohledávka nižší než hrazený výdaj,
- v den úhrady výdaje, je-li nižší nebo roven pohledávce.
5. Souhrnné údaje vztahující se k výdajům za určitý rozpočtový rok, jež mají být Komisi předány k 10. listopadu, lze opravit pouze v rámci roční účetní závěrky, jež má být zaslána Komisi podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70.
6. Nicméně opravy údajů uvedených v článku 5, které se týkají celého roku, provedené Komisí, musejí být sděleny výboru fondu a vyznačeny v příloze rozhodnutí o zálohách a platební agentury je zaúčtují v průběhu měsíce stanoveného uvedeným rozhodnutím.
Článek 8
Podobu dokladů uvedených v čl. 3 odst. 6 a v čl. 5 odst. 1 stanoví rozhodnutí Komise přijaté po konzultaci s výborem fondu.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 2776/88 se zrušuje od 16. října 1995.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. února 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podporu zvýšení produkce kravského mléka ve francouzských zámořských departementech a kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2598/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [4], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst.
1 nařízení (EHS) č. 3763/91 stanoví poskytování podpory pro zvýšení produkce kravského mléka ve francouzských zámořských departementech v mezích místních požadavků na spotřebu, jakož i maximální množství 20000 tun za rok; že se podpora poskytuje producentům a seskupení producentů pro množství dodaná do mlékáren; že je nezbytné stanovit některá prováděcí pravidla pro toto opatření, jakož i doplnit nařízení Komise (EHS) č.
1756/93 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 693/95 [6], aby se upřesnil zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít; že se však podpora nevyplácí pro mléko, které se používá pro výrobu odstředěného mléka určeného jako krmivo pro zvířata;
vzhledem k tomu, že je vhodné vybavit orgány poskytující podporu nezbytnými pravomocemi s cílem zajistit, aby dotyčná podpora byla použita ke stanoveným účelům, a to k rozvoji produkce kravského mléka v mezích lidské spotřeby ve francouzských zámořských departementech;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní orgány musí přijmout kontrolní opatření s cílem ověřit řádné fungování režimu podpor; že je vhodné pravidelně informovat Komisi;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2598/95, kterým se zavádí podpora zvýšení produkce kravského mléka, vstoupilo v platnost dnem 12. listopadu 1995 a že prováděcí pravidla musí vstoupit v platnost stejným dnem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "plnotučným mlékem" produkt získaný dojením jedné nebo více krav, jehož složení nebylo od nadojení změněno;
b) "mlékárnou" podnik nebo seskupení, které nakupuje mléko nebo jiné mléčné výrobky u producenta, aby je ošetřilo nebo zpracovalo a/nebo aby je předalo jednomu nebo více podnikům, které ošetřují či zpracovávají mléko nebo jiné mléčné výrobky.
Článek 2
1. Podpora se poskytuje na základě písemné žádosti mlékárny, která se zavazuje:
a) vést skladové účetnictví umožňující zjistit alespoň množství, která producent dodá každý měsíc, a případně i znovu prodaná množství mléka nebo množství různých mléčných výrobků;
b) podrobit se všem kontrolním opatřením stanoveným členskými státy, zejména pokud jde o ověřování skladového účetnictví a jakost produktů.
2. Žádost o vyplacení podpory týkající se množství vyprodukovaných každé čtvrtletí se podá u příslušných orgánů nejpozději poslední den v měsíci, který následuje po konci čtvrtletí.
Žádost se podá na standardním tištěném formuláři, který určí příslušný orgán členského státu, a obsahuje alespoň tyto údaje:
- množství mléka dodané každým producentem,
- množství znovu prodaného mléka nebo množství mléka, které bylo použito pro každý výrobek, včetně množství odstředěného mléka určeného jako krmivo pro zvířata,
- jméno a adresu mlékárny,
- výši dotyčné podpory.
Žádost o podporu týkající se množství vyprodukovaných v období od 12. listopadu do 31. prosince 1995 se musí podat současně se žádostí týkající se množství vyprodukovaných v prvním čtvrtletí 1996.
3. Podpora se vyplatí mlékárně po ověření správnosti výše uvedených údajů nejpozději poslední den druhého měsíce po konci příslušného čtvrtletí.
4. Mlékárna převede celou částku podpory producentovi nebo seskupení producentů nejpozději patnáctý den po vyplacení podpory mlékárně.
Článek 3
Francouzská republika oznámí Komisi nejpozději do 15. října každého roku množství, pro které byla vyplacena podpora v předcházejícím mléčném roce.
Článek 4
1. Francouzská republika příjme veškerá příslušná opatření, zejména kontrolní opatření, aby zajistila, že se podpora skutečně vyplatí producentovi nebo seskupení producentů a neposkytne se na odstředěné mléko utčené jako krmivo pro zvířata.
2. O kontrolách provedených podle čl. 2 odst. 1 musí být sepsána zpráva, která uvádí:
- datum kontroly,
- místo kontroly,
- výsledky kontroly.
3. Příslušné orgány oznámí Komisi do čtyř týdnů nesrovnalosti.
Článek 5
V části A přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93 se doplňuje nový bod, který zní:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít _BAR_
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 341/96 ze dne 26. února 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1429/95, pokud jde o pravidla pro žádosti o licence
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2314/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že za účelem zamezit podávání nadměrného počtu žádostí o licence uvedené v článku 3 nařízení Komise (ES) č. 1429/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vývozním náhradám pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiným než náhrady poskytované pro přidaný cukr [3], by měl být stanoven limit na celkové množství každého produktu, na které mohou být producentem podány žádosti;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1429/95 se mění takto:
1. V článku 3 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Pro každý den podání žádosti nesmí producent předložit žádosti o licence týkající se produktu, jehož množství překračuje množství stanovené pro tento produkt během příslušného období přidělování.
V případě zvýšení stanoveného množství během období přidělování nesmí následné žádosti vzhledem k množství přesahovat rozdíl mezi množstvím stanoveným před navýšením a množstvím stanoveným po navýšení.
Členské státy odmítnou všechny žádosti, které nejsou v den jejich předložení v souladu s uvedenými ustanoveními."
2. V článku 6 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— množství, pro která bylo požádáno o licenci se stanovením náhrady předem nebo bez něho, kromě těch, na která se vztahují žádosti odmítnuté podle čl. 3 odst. 4, nebo případně skutečnost, že žádost nebyla podána,".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 347/96 ze dne 27. února 1996, kterým se zřizuje systém rychlého hlášení o propuštění lososů do volného oběhu v Evropském společenství
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3318/94 [2], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že značný pokles ceny lososů propuštěných do volného oběhu ve Společenství, projevující se od října 1995, způsobuje poruchy trhu a může tak ohrozit cíle článku 39 Smlouvy; že nařízení Komise (ES) č.
2907/95 [3], jež podmiňuje propuštění do volného oběhu lososů pocházejících z Evropského hospodářského prostoru tím, že bude dodržována minimální cena mající za cíl znovu nastolit rovnováhu na trhu s lososem v Evropském společenství, vstoupilo v platnost dne 16. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zavést systém rychlého ohlašování podmínek, za kterých jsou dováženi lososi, aby Komise mohla sledovat účinky nařízení (ES) č. 2907/95 a mohla být případně neprodleně přijata další opatření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy oznamují Komisi hmotnosti a v měně dotčeného členského státu prohlášenou celní hodnotu produktů uvedených v příloze, jež byly propuštěny do volného oběhu.
Tyto údaje se rozepisují podle kódu KN a podle dne přijetí dovozního prohlášení, jakož i podle země původu a podle země, odkud byly dovezeny.
2. V případě produktů propuštěných do volného oběhu mezi 1. a 15. dnem měsíce se oznámení zasílá 25. kalendářního dne příslušného měsíce případně prvního následujícího pracovního dne příslušného měsíce, v případě produktů propuštěných do volného oběhu mezi 16. a posledním dnem měsíce se oznámení zasílá 10. kalendářního dne, případně prvního následujícího dne následujícího měsíce.
Oznámení se zasílá Komisi prostřednictvím faxu ve formě předepsané Komisí.
Údaje určené k odeslání mohu být Komisi předány na magnetickém nosiči vhodným pro elektronické zpracování dat ve formátu předem dohodnutém s Komisí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 29. února 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 897/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o pilotní projekty týkající se nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2870/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí Rady 95/528/ES ze dne 5. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č.
2847/93 a rozhodnutí 89/631/EHS, pokud jde o lhůty pro provádění některých pilotních projektů týkajících se nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství a o příspěvek Společenství na výdaje vzniklé při jejich provádění [3], bylo datum pro ukončení pilotních projektů uskutečněných členskými státy a datum pro konečné rozhodnutí Rady o používání systému nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství podle nařízení (EHS) č. 2847/93, odloženo o šest měsíců;
vzhledem k tomu, že je tedy rovněž vhodné o šest měsíců posunout příslušná data stanovená v nařízení Komise (ES) č. 897/94 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 897/94 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 3 se datum "30. června 1995" nahrazuje datem "31. prosince 1995".
2. V čl. 7 odst. 1 se datum "31. prosince 1995" nahrazuje datem "30. června 1996".
3. V článku 11 se datum "31. srpna 1995" nahrazuje datem "29. února 1996".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty a na nařízení přijatá na základě článku 235 Smlouvy týkající se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů, a zejména na ustanovení uvedených nařízení, která umožňují odchylku od obecné zásady, že ochranná opatření na hranicích mohou být nahrazena pouze opatřeními stanovenými v uvedených nařízeních,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že Rada v nařízení (EHS) č.
2423/88 [3] přijala společná pravidla ochrany před dumpingovými dovozy nebo dovozy subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
(2) vzhledem k tomu, že společná pravidla byla přijata v souladu s platnými mezinárodními závazky, zejména závazky, které vyplývají z článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu ("GATT"), z Dohody o provádění článku VI GATT ("antidumpingový kodex 1979") a z Dohody o výkladu a provádění článků VI, XVI a XXIII GATT ("kodex o subvencích a vyrovnávacích clech");
(3) vzhledem k tomu, že mnohostranná obchodní jednání uzavřená v roce 1994 vedla k novým dohodám o provádění článku VI GATT a že s ohledem na tyto nové dohody je tudíž vhodné pravidla Společenství pozměnit; že s ohledem na rozdílný charakter nových pravidel pro dumping a subvence je rovněž žádoucí zavést pro každou z těchto dvou oblastí samostatný soubor pravidel Společenství; že v důsledku toho se nová pravidla pro ochranu před subvencemi a pro vyrovnávací cla stanoví v samostatném nařízení;
(4) vzhledem k tomu, že při uplatňování těchto pravidel k zachování rovnováhy mezi právy a povinnostmi vytvořené Dohodou o GATT je bezpodmínečně nutné, aby Společenství přihlédlo k výkladu těchto pravidel jeho nejvýznamnějšími obchodními partnery;
(5) vzhledem k tomu, že nová andidumpingová dohoda, neboli Dohoda o provádění článku VI GATT 1994 (dále jen "antidumpingová dohoda 1994") obsahuje nová a podrobná pravidla, zejména pro výpočet dumpingu, postupy pro zahájení a provádění šetření, včetně zjišťování a zpracování informací, zavádění prozatímních opatření, zavádění a vybírání antidumpingových cel, doby trvání a přezkumu antidumpingových opatření, jakož i zveřejňování informací v souvislosti s antidumpingovými šetřeními; že s ohledem na množství změn a aby bylo zajištěno řádné a transparentní uplatňování nových pravidel, měla by být ustanovení nových dohod co nejvíce přejata do právních předpisů Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že by měla být sepsána jasná a podrobná pravidla pro zjišťování běžné hodnoty; že toto zjišťování by mělo být ve všech případech založeno zejména na reprezentativních prodejích v obvyklém obchodním styku v zemi vývozu; že je účelné vymezit, za jakých okolností mohou být tuzemské prodeje považovány za ztrátové a nezohledňovány a za jakých okolností mohou být brány za základ zbývající prodeje nebo početně zjištěná běžná hodnota nebo prodeje do třetí země; že by se mělo dále stanovit přiměřené rozdělení nákladů, včetně situací při zahajování produkce, a určit pokyny pro definici zahájení produkce, jakož i pro rozsah a metodu rozdělování; že při početním zjišťování běžné hodnoty je kromě toho nezbytné stanovit metodu, která se musí použít pro stanovení prodejních, správních a režijních nákladů a pro zisk, jež by měly být v této běžné hodnotě zahrnuty;
(7) vzhledem k tomu, že se při zjišťování běžné hodnoty pro země bez tržního hospodářství jeví jako účelné stanovit pravidla pro výběr vhodné třetí země s tržním hospodářstvím, která má být pro tento účel používána, a pro případ, že nelze zajistit vhodnou třetí zemi, stanovit, že běžná hodnota může být určena jiným vhodným způsobem;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba definovat pojem "vývozní cena" a uvést, jaké úpravy je třeba provést v případech, kdy tato cena musí být vypočtena na základě první ceny na volném trhu;
(9) vzhledem k tomu, že za účelem správného srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou by měly být uvedeny činitele, které mohou ovlivnit ceny a jejich srovnatelnost, a že by měla být stanovena zvláštní pravidla pro provádění úprav, přičemž je třeba vzít v úvahu to, že při úpravách je třeba se vyhnout zdvojením; že je také nezbytné stanovit, že pro porovnání mohou být použity průměrné ceny, ačkoli individuální vývozní ceny mohou být porovnávány s průměrnou běžnou hodnotou, pokud se vývozní ceny mění podle uživatele, regionu nebo časového období;
(10) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny jasné a podrobné hlavní směry pro činitele, které mohou přispět ke zjištění, zda dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu nebo hrozbu újmy; že při prokazování, že objem a cena dotyčných dovozů jsou příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, je třeba přihlédnout k účinkům ostatních činitelů, zejména k převažujícímu stavu trhu ve Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že by měl být definován pojem "výrobní odvětví Společenství", stanoveno, že osoby, které jsou ve spojení s vývozci, mohou být z průmyslového odvětví vyloučeny a definován pojem "ve spojení"; že je rovněž nutno stanovit, že antidumpingové řízení může být zahájeno jménem výrobců v některém regionu Společenství, a stanovit hlavní směry pro definici takového regionu;
(12) vzhledem k tomu, že je nutno určit, kdo může podat antidumpingový podnět, do jaké míry by mělo tento podnět podporovat výrobní odvětví Společenství a jaké informace o dumpingu, újmě a příčinných souvislostech by měl obsahovat; že by rovněž měly být určeny postupy pro odložení podnětu nebo zahájení antidumpingového řízení;
(13) vzhledem k tomu, že je nutno určit, jakým způsobem mají být účastníci řízení informováni o tom, které údaje potřebují příslušné orgány a jakým způsobem jim má být poskytnut dostatek příležitostí, aby mohli předložit všechny důkazy v dané věci a hájit své zájmy; že je kromě toho nezbytné jednoznačně stanovit pravidla a postupy, které se musí při šetření dodržovat, a zejména pravidla, podle nichž se účastníci řízení musí v průběhu určité lhůty sami přihlásit, předložit své stanovisko a poskytnout informace, pokud se má k jejich stanovisku a informacím přihlédnout; že je rovněž třeba stanovit, za jakých podmínek má mít účastník řízení přístup k informacím dodaným jinými účastníky řízení a možnost se k nim vyjádřit; že při shromažďování informací mají členské státy spolupracovat s Komisí;
(14) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit podmínky, za kterých lze uložit prozatímní clo, a zejména je nutno stanovit, že je lze uložit nejdříve 60 dnů a nejpozději devět měsíců po zahájení řízení; že by Komise měla toto clo uložit ve všech případech buď přímo na období devíti měsíců, nebo ve dvou etapách šesti a tří měsíců;
(15) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit postup pro přijetí závazků, jejichž pomocí je odstraněn dumping a újma, aniž je uloženo prozatímní nebo konečné clo; že je dále vhodné stanovit, jaké následky bude mít porušení nebo zrušení přijatých závazků a že prozatímní clo může být uloženo v případě podezření z porušení přijatých závazků nebo pokud je nutné provést další šetření pro doplnění skutkového stavu; že při přijímání závazků by se mělo dbát na to, aby navržené závazky a jejich vykonávání nevedly k jednání narušujícímu hospodářskou soutěž;
(16) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, že šetření mají být zastavena zpravidla do dvanácti měsíců a nejpozději do patnácti měsíců od zahájení bez ohledu na to, zda byla nebo nebyla přijata konečná opatření; že je nutno šetření nebo řízení zastavit, pokud se zjistí, že dumping je nepatrný nebo újma zanedbatelná, a tato kritéria by měla být definována; že v případech, v nichž je nutno přijmout opatření, je třeba určit podmínky pro ukončení šetření a stanovit, že opatření by měla být nižší než částka dumpingového rozpětí, pokud tato nižší částka dostačuje k odstranění újmy, a že je nutno určit metodu pro výpočet výše opatření v případech výběru vzorku prošetřovaných subjektů;
(17) vzhledem k tomu, že je nutno umožnit vybrání prozatímních cel se zpětnou působností, je-li to považováno za vhodné, a definovat, za jakých okolností mohou být uložena, aby se zabránilo obcházení konečných opatření, která je nutno přijmout; že je rovněž třeba stanovit, že vyrovnávací clo může být uloženo se zpětnou působností v případě porušení nebo zrušení závazků;
(18) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že opatření pozbývají platnosti po pěti letech, pokud šetření neprokáže, že by měla být zachována; že je rovněž třeba umožnit, aby v případech, kdy jsou předloženy dostatečné důkazy o změně okolností, byl proveden prozatímní přezkum nebo šetření, aby se zjistilo, zda je oprávněné vrácení antidumpingového cla; že je rovněž třeba stanovit, že při novém výpočtu dumpingu, který vyžaduje nový výpočet vývozních cen, nebylo nakládáno se cly jako s náklady vzniklými mezi dovozem a novým prodejem, pokud se tato cla odrazí v cenách výrobků, které jsou předmětem opatření ve Společenství;
(19) vzhledem k tomu, že je třeba zejména nově stanovit vývozní ceny a dumpingová rozpětí, pokud je clo hrazeno vývozcem formou dohody o vyrovnání a neodráží se v cenách výrobků, které jsou předmětem opatření ve Společenství;
(20) vzhledem k tomu, že antidumpingová dohoda z roku 1994 neobsahuje žádná ustanovení o obcházení antidumpingových opatření, ačkoli se ve zvláštním ministerském rozhodnutí GATT uznává obcházení jako problém a jeho řešení bylo svěřeno Výboru pro otázky antidumpingu GATT; že mnohostranná jednání dosud nebyla úspěšná a až do obdržení výsledku činnosti Výboru pro otázky antidumpingu GATT je třeba zavést nová ustanovení do právních předpisů Společenství, aby bylo možné vypořádat se s praktikami, včetně jednoduché montáže ve Společenství nebo ve třetí zemi, majícími jako svůj hlavní cíl obcházení antidumpingových opatření;
(21) vzhledem k tomu, že je účelné umožnit pozastavení antidumpingových opatření v případě dočasných změn podmínek trhu, kdy je zachování těchto opatření dočasně nepřiměřené;
(22) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že dovoz výrobků, kterých se týká šetření, může být celně evidován, aby bylo možno následně uplatnit opatření proti tomuto dovozu;
(23) vzhledem k tomu, že pro zajištění řádného uplatňování opatření musí členské státy sledovat dovoz výrobků, které jsou předmětem šetření nebo předmětem opatření, a výši cla, které bylo vybráno podle tohoto nařízení, a předložit o tom zprávu Komisi;
(24) vzhledem k tomu, že je dále nutno stanovit, že v určitých fázích šetření je třeba pravidelně konzultovat poradní výbor; že tento výbor bude složen ze zástupců členských států a předsedat mu bude zástupce Komise;
(25) vzhledem k tomu, že je účelné upravit inspekce na místě pro prověření dodaných údajů o dumpingu a újmách, přičemž však tyto inspekce musí záviset na řádném vyplnění obdrženého dotazníku;
(26) vzhledem k tomu, že v případech, kdy je počet stran nebo obchodních operací příliš velký, je nezbytné postupovat výběrem vzorku prošetřovaných subjektů, aby bylo možné ukončit šetření ve stanovených lhůtách;
(27) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že nespolupracují-li strany při šetření uspokojivým způsobem, mohou být využity jiné informace pro objasnění skutkového stavu a že tyto informace mohou být pro strany méně příznivé, než kdyby při šetření spolupracovaly;
(28) vzhledem k tomu, že musí být přijata ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi, aby se zabránilo vyzrazení obchodních a státních tajemství;
(29) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby oprávněné strany byly řádně informovány o podstatných skutečnostech a úvahách a že by poskytování informací mělo probíhat s ohledem na rozhodovací postup ve Společenství ve lhůtě, která umožní stranám hájit jejich zájmy;
(30) vzhledem k tomu, že je vhodné upravit správní řízení, v jehož rámci lze předkládat argumenty k otázce, zda opatření jsou v zájmu Společenství, zejména v zájmu spotřebitelů, a stanovit lhůty pro předložení těchto informací a právo dotčených stran na informace;
(31) vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 3283/94 ze dne 22. prosince 1994 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4], Rada zrušila nařízení (EHS) č. 2423/88 a zavedla nový společný systém ochrany před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
(32) vzhledem k tomu, že po vyhlášení nařízení (ES) č. 3284/94 se objevily podstatné chyby v jeho znění;
(33) vzhledem k tomu, že kromě toho již toto nařízení bylo dvakrát pozměněno;
(34) vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti, průhlednosti a právní jistoty by proto mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno, aniž by tím byla dotčena antidumpingová řízení, která již byla zahájena na jeho základě nebo na základě nařízení (EHS) č. 2423/88,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zásady
1. Antidumpingové clo může být uloženo na každý výrobek, jehož propuštění do volného oběhu ve Společenství působí újmu.
2. Výrobek je považován za dumpingový, jestliže je vývozní cena výrobku vyváženého do Společenství nižší, než je při běžném obchodu srovnatelná cena obdobného výrobku určeného pro spotřebu ve vývozní zemi.
3. Země vývozu je obvykle zemí původu. Může to však být země jednající jako prostředník, kromě případů, kdy výrobky jsou např. pouze předmětem tranzitní dopravy přes tuto zemi, nebo nejsou v této zemi vyrobeny, nebo tam pro ně neexistuje srovnatelná cena.
4. Pro účely tohoto nařízení se výrazem obdobný výrobek rozumí výrobek, který je shodný, tj. podobný ve všech ohledech s posuzovaným výrobkem nebo není-li takový výrobek k dispozici, jiný výrobek, který, ačkoliv není obdobný ve všech ohledech, má vlastnosti úzce se podobající vlastnostem posuzovaného výrobku.
Článek 2
Stanovení dumpingu
A. BĚŽNÁ HODNOTA
1. Běžná hodnota se obvykle zakládá na cenách, které jsou zaplaceny nebo mají být zaplaceny nezávislým odběratelem v zemi vývozu v běžném obchodním styku.
Pokud však nebyly obdobné výrobky vývozcem v zemi vývozu vyrobeny ani prodány, může být běžná hodnota stanovena podle cen jiných prodejců nebo výrobců.
Ceny mezi stranami, které jsou podle všeho ve spojení nebo mají vzájemnou vyrovnávací dohodu, nesmí být pokládány za ceny jako v běžném obchodním styku a nesmí být použity ke stanovení běžné hodnoty, pokud nebude stanoveno, že tímto vztahem nejsou ovlivněny.
2. Prodeje obdobných výrobků ke spotřebě na tuzemském trhu by měly být obvykle použity ke stanovení běžné hodnoty, pokud prodaná množství činí 5 % nebo více z prodaného množství daného výrobku ve Společenství.
Přípustný je však i nižší objem prodeje, pokud například ceny vyúčtované pro daný trh jsou považovány za reprezentativní.
3. Pokud obdobné výrobky v běžném obchodním styku nejsou prodány nebo jen v neuspokojivém množství nebo tyto prodeje nepřipouštějí z důvodu zvláštní situace na trhu přiměřené srovnání, měla by být určena běžná hodnota obdobného výrobku podle výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky za prodejní, správní a režijní náklady a za zisky nebo podle cen platných při vývozu do vhodné třetí země v běžném obchodním styku, pokud jsou tyto ceny reprezentativní.
4. Prodeje obdobných výrobků na tuzemském trhu země vývozu nebo exportní prodeje třetí zemi za ceny, které se pohybují pod (pevnými a proměnnými) náklady za kus s připočtením prodejních, správních a režijních nákladů, mohou být pak z cenových důvodů považovány za neuskutečněné v běžném obchodním styku a nezohledňovány při určování běžné hodnoty, pokud se zjistí, že tyto prodeje se uskutečňují během delšího časového období ve značných množstvích objemu a za ceny, které neumožňují během přiměřeného časového období pokrýt veškeré náklady.
Pokud ceny, které se nacházejí v době prodeje pod náklady na jednotku, převyšují v šetřeném období vážené průměrné náklady na jednotku, budou se považovat za ceny, které během přiměřeného časového období umožňují krytí nákladů.
Delší časové období činí obvykle jeden rok a v žádném případě nesmí být kratší než šest měsíců a prodeje pod náklady na jednotku se považují za uskutečněné ve významných množstvích během takového časového období, pokud je zjištěno, že vážená průměrná prodejní cena je nižší než vážené průměrné náklady na jednotku nebo že prodeje pod náklady na jednotku činí minimálně 20 % prodejů zohledněných ke stanovení běžné hodnoty.
5. Náklady se obvykle vypočítají na základě záznamů vedených stranou, pokud tyto záznamy odpovídají obecně uznávaným zásadám účetnictví dané země a pokud je prokázáno, že tyto záznamy přiměřeně odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem daného výrobku.
Doklady předložené pro řádné rozdělení nákladů se zohlední, pokud se rozdělení nákladů provede tradičním způsobem.
Při nedostatku vhodnější metody se upřednostní rozdělení nákladů na základě obratu.
Jestliže se toto neuskutečnilo už při rozdělování nákladů podle tohoto pododstavce, provedou se přiměřené opravy pro neopakující se nákladové činitele, které se zanesou ve prospěch budoucí a/nebo současné výroby.
Pokud budou náklady během části období krytí nákladů ovlivněny zahájením provozu nového výrobního zařízení, které vyžaduje značné dodatečné investice, a nižšími sazbami vytížení kapacity, které vyplývají ze zahájení výroby do nebo během části období šetření, tak se vezmou za základ náklady ke konci zaváděcí fáze s přihlédnutím k výše uvedeným pravidlům rozdělování a v této výši se zahrnou pro dané období do vážených průměrných nákladů uvedených v odst.
4 pododstavci 2. Doba trvání zaváděcí fáze se určí se zřetelem k okolnostem daného výrobce nebo vývozce, nesmí však přesáhnout přiměřený počáteční podíl období na krytí nákladů.
Pro opravu těchto nákladů během období šetření se zohlední údaje k zaváděcí fázi, které se vztahují na období šetření, pokud jsou předloženy před inspekcemi a do tří měsíců po zahájení šetření.
6. Částky pro prodejní, správní a režijní náklady, jakož i zisky, se stanoví na základě skutečných údajů, které vývozce nebo výrobce skutečně zaznamená při výrobě a prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
Není-li to možné, tak se částky stanoví na základě:
a) váženého průměru skutečných částek, které byly zjištěny pro jiné prošetřované vývozce nebo výrobce při výrobě a prodeji obdobného výrobku na tuzemském trhu země původu;
b) skutečných částek, které daný vývozce nebo výrobce skutečně zaznamená při výrobě a prodeji zboží stejné obecné skupiny zboží na tuzemském trhu země původu;
c) jakékoli jiné rozumné metody, pokud zisk takto zjištěný není vyšší než zisk, který dosahují ostatní vývozci nebo výrobci při prodejích výrobků stejné obecné kategorie na tuzemském trhu země původu.
7. V případě dovozů ze zemí bez tržního hospodářství, zejména ze zemí, na které se použije nařízení Rady (ES) č. 519/94 [5], se běžná hodnota určí na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím nebo ceny, za niž se prodává výrobek z takové třetí země do jiných zemí včetně Společenství, nebo v případě, že to není možné, na jakémkoli jiném přiměřeném základě, včetně ceny skutečně zaplacené nebo kterou je třeba zaplatit za obdobné výrobky ve Společenství, která se v případě nutnosti náležitě opraví o přiměřené ziskové rozpětí.
Vhodná třetí země s tržním hospodářstvím se vybere přiměřeným způsobem s náležitým přihlédnutím ke všem spolehlivým informacím, které jsou k dispozici v době výběru.
Zohlední se také lhůty a použije se případně třetí země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření.
Strany, které jsou předmětem šetření, budou informovány krátce po zahájení řízení o volbě třetí země s tržním hospodářstvím a dostanou desetidenní lhůtu k vyjádření.
B. VÝVOZNÍ CENA
8. Vývozní cena je skutečně zaplacená cena, nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu ze země vývozu do Společenství.
9. Neexistuje-li vývozní cena, nebo se ukáže, že vývozní cena z důvodu obchodního spojení nebo dohody o vyrovnání mezi vývozcem a dovozcem nebo třetí stranou není spolehlivá, lze vývozní cenu spočítat na základě ceny, za niž byl dovezený výrobek poprvé znovu prodán nezávislému kupci nebo, pokud výrobek není prodán nezávislému kupci, nebo není znovu prodán ve stavu, ve kterém byl dovezen, na jakémkoli jiném přiměřeném základě.
V těchto případech se provedou úpravy u všech zisků a nákladů včetně cel a dávek, k nimž došlo v období mezi dovozem a novým prodejem, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Společenství.
Částky, o něž se provedou úpravy, by měly obsahovat veškeré částky obvykle hrazené dovozcem, avšak placené stranami uvnitř nebo mimo Společenství, u nichž vyšla najevo existence obchodního spojení nebo vzájemné dohody o vyrovnání s dovozcem nebo s vývozcem.
Náleží mezi ně zejména obvyklé náklady na dopravu, na pojištění, náklady na provoz pohotovostních skladů, náklady na nakládku a vedlejší náklady, cla, antidumpingová cla a ostatní poplatky, které je třeba zaplatit v dovozní zemi na základě dovozu nebo prodeje výrobků, jakož i přiměřené rozpětí pro prodejní, správní a režijní náklady a zisk.
C. SROVNÁNÍ
10. Mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou se provede spravedlivé srovnání.
Toto srovnání se provede na stejné obchodní úrovni a na základě prodejů uskutečněných v co nejkratších časových intervalech, jakož i s náležitým přihlédnutím k jiným rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
Není-li srovnatelnost takto zjištěných běžných hodnot a vývozních cen uvedena, provedou se pokaždé náležité úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a tím srovnatelnost cen.
Přitom je třeba se při úpravách vyvarovat jakéhokoli zdvojení, zejména u slev z cen, rabatů, množství a různých obchodních úrovní.
Pokud jsou splněny výše uvedené podmínky, mohou se provést úpravy u těchto činitelů:
a) Fyzické vlastnosti:
Úprava se provede o rozdíly ve fyzických vlastnostech daného výrobku.
Výše úpravy musí odpovídat rozumnému odhadu tržní hodnoty tohoto rozdílu.
b) Dovozní poplatky a nepřímé daně
Úprava na běžnou hodnotu se provede o částku odpovídající dovozním poplatkům nebo nepřímým daním, kterými je zatížen obdobný výrobek nebo surovina ve výrobku zpracovaná, pokud je určen ke spotřebě v zemi vývozu, a které nejsou u zboží dovezeného do Společenství vybrány nebo vráceny.
c) Slevy z cen a množstevní rabaty
Úprava se provede o rozdíly ve slevách z cen a rabatech, včetně množstevních rabatů, pokud jsou řádně kvantifikovány a přímo souvisejí s danými prodeji.
Úprava se dále provede o dodatečné slevy z cen a rabaty, pokud se žádost opírá o obvyklou praxi v předchozích obdobích včetně podmínek pro poskytnutí slev z cen nebo rabatů.
d) Obchodní úroveň
Úprava o rozdíly v obchodních úrovních, včetně případných rozdílů při prodejích prostřednictvím výrobců původního zařízení (OEM), je na místě, pokud se u distribučního řetězce na obou trzích prokáže, že se vývozní cena včetně početně zjištěné vývozní ceny týká jiné obchodní úrovně, než běžná hodnota, a že rozdíl ovlivnil srovnatelnost cen, což se projeví v trvalých a zřejmých rozdílech ve funkcích a cenách prodejců na různých obchodních úrovních na tuzemském trhu země vývozu.
Částka úpravy by měla být založena na tržní hodnotě rozdílu.
e) Náklady na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejší náklady
Úprava se provede o rozdíly v nákladech přímo spojených s předáváním daného výrobku z podniků vývozce nezávislému kupci, pokud jsou tyto náklady zahrnuty do vyúčtovaných cen.
Tyto náklady zahrnují dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady.
f) Balení
Úprava se provede o rozdíly v nákladech přímo spojených s balením daného výrobku.
g) Poskytnutí úvěru
Úprava se provede o rozdíly v nákladech na každý úvěr poskytnutý na dané prodeje, pokud je tento činitel zohledněn při stanovení účtovaných cen.
h) Náklady na službu zákazníkům
Úprava se provede o rozdíly v přímých nákladech na poskytování jistot, záruk, technické pomoci a služby zákazníkům podle právních předpisů a/nebo podle smlouvy o prodeji.
i) Provize
Úprava se provede o rozdíly v provizích, které se vyplácejí za dané prodeje.
j) Měnové přepočty
Vyžaduje-li srovnání cen měnový přepočet, použije se k tomu směnný kurs platný v den prodeje; je-li však prodej deviz na termínovaných trzích přímo spojen s vývozním obchodem, použije se při termínovaných prodejích použitý směnný kurs.
Datum prodeje obvykle odpovídá datu faktury, avšak lze použít i datum smlouvy, kupní objednávky nebo potvrzení objednávky, jestliže tyto doklady jsou pro zjištění podstatných prodejních podmínek vhodnější.
Na kolísání směnného kursu se nebere ohled a vývozcům se poskytne lhůta 60 dní, aby trvalé kolísání směnného kursu zohlednili v období šetření.
D. DUMPINGOVÉ ROZPĚTÍ
11. Pokud ustanovení upravující správné srovnání nestanoví jinak, bude existence dumpingového rozpětí v průběhu šetření obvykle stanovena na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem cen všech srovnatelných vývozních obchodů nebo srovnáním běžné hodnoty a vývozních cen v jednotlivých obchodních případech navzájem.
Běžná hodnota stanovená na základě váženého průměru však může být srovnána s cenami jednotlivých vývozních obchodů, jestliže se struktura exportních cen výrazně liší mezi různými kupujícími, oblastmi nebo časovými obdobími a jestliže metody uvedené v první větě tohoto odstavce neodrážely v plném rozsahu dumpingové praktiky.
Tento odstavec nevylučuje výběr kontrolního vzorku podle článku 17.
12. Dumpingové rozpětí by mělo odpovídat částce, o niž běžná hodnota přesahuje vývozní cenu.
Pokud jsou dumpingová rozpětí rozdílná, může se zjistit vážené průměrné dumpingové rozpětí.
Článek 3
Zjišťování újmy
1. Není-li stanoveno jinak, rozumí se pro účely tohoto nařízení výrazem "újma" podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství, její hrozba nebo závažné zpoždění při zavádění některého výrobního odvětví Společenství a vykládá se podle tohoto článku.
2. Zjištění újmy je založeno na skutečných důkazech a zahrnuje objektivní přezkum jak a) objemu dumpingových dovozů a jejich účinku na ceny obdobných výrobků na trhu Společenství, tak b) následného vlivu těchto dovozů na výrobní odvětví Společenství.
3. V souvislosti s objemem dumpingových dovozů se přezkoumá, zda došlo k významnému zvýšení dumpingových dovozů v absolutních hodnotách nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství.
Pokud jde o účinek dumpingových dovozů na ceny, přezkoumá se, zda ve srovnání s cenou obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství existuje značné cenové podbízení ze strany dumpingových dovozů nebo zda tyto dovozy jinak významnou měrou způsobily pokles cen nebo zabránily významnou měrou jejich růstu, ke kterému by jinak došlo.
Žádné z uvedených kritérií nemusí být rozhodující.
4. Pokud jsou výrobky dovezené z více než jedné země současně předmětem antidumpingového šetření, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že a) dumpingová rozpětí stanovená v poměru k dovozu výrobků z každé jednotlivé země není nepatrná ve smyslu čl. 9 odst. 3 a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný; a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Společenství.
5. Přezkum účinků dumpingových dovozů na dotčené výrobní odvětví Společenství zahrnuje posouzení všech relevantních hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví včetně skutečnosti, že výrobní odvětví dosud nepřekonalo účinky dřívějšího dumpingu nebo subvencování, rozsah skutečného dumpingového rozpětí, skutečného a možného poklesu prodejů, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, návratnosti investic a vytížení kapacit; činitelů, které ovlivňují vývoj cen ve Společenství; skutečných a možných nepříznivých účinků na pohyb peněžních prostředků, stav zásob, zaměstnanost, mzdy, hospodářský růst, schopnost opatřit si kapitál nebo investice a v případě zemědělství také, zda došlo ke zvýšení nákladů vládních podpůrných programů.
Tento výčet není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující.
6. Ze všech relevantních důkazů předložených podle odstavce 2 musí vyplývat, že dumpingové dovozy působí újmu ve smyslu tohoto nařízení.
K tomu zejména patří důkaz o tom, že objem a/nebo cena zjištěné podle odstavce 3 mají na výrobní odvětví Společenství nepříznivé účinky ve smyslu odstavce 5 a že tyto účinky dosahují takových rozměrů, že mohou být označeny jako závažné.
7. Jiné známé činitele než dumpingové dovozy, které ve stejnou dobu působí újmu výrobnímu odvětví Společenství, se rovněž zkoumají, aby bylo zajištěno, že újma způsobená těmito jinými činitely nebude přičítána podle odstavce 6 dumpingovým dovozům.
V této souvislosti je možno vzít v úvahu následující činitele: objem a ceny dovozů, které nebyly prodávány za dumpingové ceny, snížení poptávky nebo změny struktury spotřeby, restriktivní obchodní praktiky výrobců ve třetích zemích a ve Společenství a hospodářskou soutěž mezi nimi, rozvoj technologie, vývozní výkonnost a produktivitu výrobního odvětví Společenství.
8. Účinky dumpingových dovozů se hodnotí podle výroby obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství, pokud dostupné informace umožňují vymezit tuto výrobu na základě kritérií, jako jsou výrobní postupy, prodeje a zisk výrobců.
Pokud není možné výrobu vymezit, hodnotí se účinky dumpingových dovozů podle výroby nejbližší skupiny nebo souboru výrobků, který zahrnuje obdobný výrobek a pro něž jsou dostupné potřebné informace.
9. Zjištění, zda hrozí podstatná újma, musí vycházet ze skutečností a nikoli pouze z tvrzení, domněnek nebo vzdálené možnosti.
Změna okolností, jež by přivodila stav, v němž by dumping působil újmu, musí být zřetelně předvídatelná a bezprostřední.
Při zjišťování, zda hrozí podstatná újma, je nutno mimo jiné přezkoumat tyto činitele:
a) významná míra zvýšení objemu dumpingových dovozů na trh Společenství naznačující pravděpodobnost podstatně zvýšených dovozů,
b) dostatečná volně dostupná kapacita vývozce nebo bezprostředně očekávané podstatné zvýšení jeho kapacity, naznačující pravděpodobné podstatné zvýšení dumpingových dovozů do Společenství, přičemž je nutno vzít v úvahu, do jaké míry mohou ostatní vývozní trhy vstřebat dodatečný vývoz,
c) dovozy, uskutečňované za ceny, které budou mít za následek významné snížení cen nebo zamezení vzestupu cen, ke kterému by jinak došlo a které by zřejmě zvýšily poptávku po dalších dovozech;
d) zásoby výrobku, který je předmětem šetření.
Žádný z těchto činitelů není sám o sobě nezbytně rozhodující, ale souhrn posuzovaných činitelů musí vést k závěru, že bezprostředně hrozí další dumpingové vývozy a že, nebudou-li přijata ochranná opatření, vznikne podstatná újma.
Článek 4
Vymezení výrobního odvětví Společenství
1. Pro účely tohoto nařízení se "výrobním odvětvím Společenství" rozumí výrobci obdobných výrobků ve Společenství jako celek nebo ti z nich, jejichž společný výstup představuje podstatnou část celkové výroby těchto výrobků ve Společenství podle čl. 5 odst. 4, s těmito výjimkami:
a) pokud jsou někteří výrobci ve spojení s vývozci nebo dovozci nebo sami dovážejí výrobky označené za dumpingové, lze pojem "výrobní odvětví Společenství" vykládat tak, že se vztahuje pouze na zbývající výrobce;
b) za mimořádných okolností může být území Společenství pro spornou výrobu rozděleno na dva nebo více konkurenčních trhů a výrobci na každém jednotlivém trhu mohou být chápáni jako samostatné výrobní odvětví, pokud i) výrobci na tomto trhu prodávají veškerou nebo téměř veškerou svou výrobu sporných výrobků na tomto trhu; a ii) poptávka na tomto trhu není v podstatné míře uspokojována výrobci sporných výrobků, kteří se nacházejí jinde ve Společenství.
Za těchto okolností může být újma zjištěna i tehdy, pokud větší část celého výrobního odvětví Společenství není poškozena, jestliže se dumpingové dovozy soustředí na takový izolovaný trh a působí újmu výrobcům celé nebo téměř celé výroby na tomto trhu.
2. Pro účely odstavce 1 se má za to, že výrobce je ve spojení s vývozcem nebo dovozcem pouze tehdy, jestliže a) jeden z nich přímo nebo nepřímo kontroluje druhého; nebo b) oba jsou přímo nebo nepřímo kontrolováni třetí osobou; nebo c) společně přímo nebo nepřímo kontrolují třetí osobu, pokud existuje důvod k domněnce nebo podezření, že daný výrobce na základě tohoto spojení jedná jiným způsobem než nezávislý výrobce.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že jeden druhého kontroluje, pokud je právně nebo fakticky schopen vykonávat na druhého nátlak nebo mu udělovat pokyny.
3. Pokud se jako výrobní odvětví Společenství chápou výrobci v určitém regionu, bude vývozcům dána příležitost nabídnout přijetí závazků podle článku 8 týkajících se tohoto regionu.
V takovýchto případech je nutno při zkoumání otázky, zda jsou opatření v zájmu Společenství, zvlášť přihlédnout k zájmům regionu.
Pokud není obratem nabídnut přiměřený závazek nebo pokud nastanou situace uvedené v čl. 8 odst.
9 a 10, může být uloženo prozatímní nebo konečné clo s platností pro celé Společenství. V tomto případě se může clo vztahovat pouze na určité výrobce nebo vývozce, je-li to proveditelné.
4. Ustanovení čl. 3 odst. 8 se použijí přiměřeně.
Článek 5
Zahájení řízení
1. Aniž je dotčen odstavec 6, zahajuje se šetření ke zjištění existence, stupně a účinku údajného dumpingu na základě písemného podnětu podaného fyzickou nebo právnickou osobou nebo sdružením bez právní subjektivity, které jedná jménem výrobního odvětví Společenství.
Podnět může být podán Komisi nebo členskému státu, který jej Komisi předá.
Komise zašle členským státům opis všech podnětů, které obdrží.
Má se za to, že podnět byl podán v první pracovní den po doporučeném doručení Komisi nebo po vystavení potvrzení o přijetí.
Pokud nebyl podán podnět a některý členský stát má dostatečné důkazy o existenci dumpingu a o újmě jím způsobené výrobnímu odvětví Společenství, předá je neprodleně Komisi.
2. Podnět podle odstavce 1 musí obsahovat dostatečné důkazy o existenci dumpingu, o způsobené újmě a o příčinné souvislosti mezi dovozy označenými za dumpingové a údajnou újmou.
Podnět musí obsahovat tyto žadateli obvykle dostupné informace:
a) totožnost žadatele a uvedení objemu a hodnoty výroby obdobného výrobku žadatelem ve Společenství.
Je-li písemný podnět podáván jménem výrobního odvětví Společenství, je v něm nutno pro určení výrobního odvětví, jehož jménem je podnět podáván, uvést všechny známé výrobce obdobného výrobku ve Společenství (nebo svazy výrobců obdobného výrobku ve Společenství) a, pokud je to možné, objem a hodnotu výroby obdobného výrobku ve Společenství připadající na tyto výrobce;
b) úplný popis údajně dumpingového výrobku, názvy dotyčné země nebo zemí původu a/nebo vývozu, totožnost všech známých vývozců nebo zahraničních výrobců a seznam známých osob dovážejících dotyčný výrobek;
c) informace o cenách, za které se dotyčný výrobek prodává, pokud je určen pro spotřebu na domácích trzích země nebo zemí původu nebo vývozu, (nebo případně informace o cenách, za které se výrobek prodává ze země nebo zemí původu nebo vývozu do třetí země nebo třetích zemí nebo kalkulovaná hodnota výrobku) a informace o vývozních cenách nebo případně cenách, za které je výrobek poprvé znovu prodán nezávislému kupujícímu ve Společenství;
d) informace o vývoji objemu údajných dumpingových dovozů, účinku těchto dovozů na ceny obdobných výrobků na trhu Společenství a následný dopad dovozů na výrobní odvětví Společenství, doložené na příslušnými činiteli a ukazateli uvedenými v čl. 3 odst. 3 a 5, které ovlivňují stav výrobního odvětví Společenství.
3. Komise pokud možno přezkoumá správnost a přiměřenost důkazů obsažených v podnětu, aby zjistila, zda existuje dostatek důkazů pro zahájení šetření.
4. Šetření podle odstavce 1 bude zahájeno pouze v případě, že bylo po prozkoumání, do jaké míry podnět podporují nebo odmítají výrobci obdobného výrobku ve Společenství, zjištěno, že podnět byl podán výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem.
Podnět je považován za podaný výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem, jestliže je podporován výrobci ve Společenství, jejichž souhrnná výroba tvoří více než 50 % celkové výroby obdobného výrobku té části výrobců, kteří podnět výslovně podpořili nebo odmítli.
Šetření se však nezahájí, jestliže výrobci Společenství, kteří podnět výslovně podpořili, představují méně než 25 % celkové výroby obdobného výrobku výrobním odvětvím Společenství.
5. Orgány nezveřejňují informace o podnětu na zahájení šetření, pokud nebylo učiněno rozhodnutí je zahájit.
Co nejdříve po obdržení podnětu s náležitými podklady a před zahájením šetření však Komise uvědomí dotčenou zemi vývozu.
6. Pokud se Komise za zvláštních okolností rozhodne zahájit šetření, aniž by obdržela písemný podnět od výrobního odvětví Společenství nebo jeho jménem, šetření se uskuteční pouze tehdy, pokud má dostatečné důkazy o existenci dumpingu, újmě a příčinné souvislosti podle odstavce 2 odůvodňující zahájit šetření.
7. Důkazy o dumpingu i o újmě jsou při rozhodování o zahájení šetření posuzovány současně.
Podnět bude odložen, nejsou-li důkazy o dumpingu nebo o způsobené újmě dostatečné pro pokračování v řízení.
Řízení se nezahajuje proti zemím, dovoz z nichž tvoří méně než 1 % podílu na trhu, pokud tyto země dohromady nepokrývají nejméně 3 % spotřeby Společenství.
8. Podnět může být před zahájením šetření stažen a hledí se na něj, jako by nebyl podán.
9. Pokud se po ukončení konzultací potvrdí, že existuje dostatek důkazů pro zahájení řízení, zahájí Komise řízení ve lhůtě 45 dnů od obdržení podnětu a oznámí to v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nepostačují-li důkazy pro zahájení řízení, uvědomí o tom Komise žadatele po ukončení konzultací ve lhůtě 45 dnů od obdržení podnětu.
10. V oznámení o zahájení řízení vyhlásí Komise zahájení šetření, označí dotčený výrobek a dotčené země, uvede souhrn získaných informací a stanoví, že je nutno jí předložit veškeré podstatné informace; dále stanoví lhůty, během kterých se mohou účastníci řízení přihlásit, předložit písemné stanovisko a sdělit informace, pokud se k jejich stanoviskům a informacím má přihlédnout při šetření; současně stanoví lhůtu, během níž mohou účastníci řízení požádat o slyšení před Komisí podle čl. 6 odst. 5.
11. Komise uvědomí známé dotčené vývozce, dovozce a zájmové svazy dovozců nebo vývozců, zemi původu a/nebo vývozu a žadatele o zahájení řízení a sdělí s náležitým ohledem na ochranu důvěrných informací známým vývozcům, orgánům země původu a/nebo vývozu a na požádání i jiným účastníkům řízení plné znění písemného podnětu podle odstavce 1.
Pokud se šetření týká zvláště vysokého počtu vývozců, může být plné znění písemného podnětu předáno pouze orgánům země původu a/nebo vývozu nebo příslušnému svazu výrobního odvětví.
12. Antidumpingové šetření není překážkou pro celní odbavení výrobků.
Článek 6
Šetření
1. Po zahájení řízení započne Komise ve spolupráci s členskými státy šetření na úrovni Společenství.
Šetření se týká dumpingu i újmy a je prováděno současně.
Aby bylo zjištění reprezentativní, zvolí se posuzované období, které v případě dumpingu zpravidla odpovídá období nejméně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení.
K informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží.
2. Stranám, které v rámci antidumpingového šetření obdrží dotazníky, se k jejich zodpovězení poskytne lhůta nejméně 30 dnů.
Lhůta pro vývozce začíná dnem obdržení dotazníku, přičemž se vychází z toho, že dotazník byl obdržen týden poté, co byl odeslán vývozci nebo předán příslušnému diplomatickému zastoupení země vývozu.
Třicetidenní lhůta může být prodloužena s náležitým ohledem na lhůty pro provedení šetření, pokud strana může toto prodloužení patřičně odůvodnit existencí zvláštních okolností.
3. Komise může požádat členské státy, aby jí předaly informace, a členské státy podniknou všechna potřebná opatření, aby její žádosti vyhověly.
Předají Komisi požadované informace i výsledky všech provedených inspekcí, kontrol nebo šetření.
Pokud se jedná o informace obecného zájmu nebo pokud o jejich předání požádal členský stát, postoupí Komise tyto informace členským státům, pokud nejsou důvěrné; v takovém případě postoupí výtah, který nemá důvěrnou povahu.
4. Komise může požádat členské státy, aby uskutečnily všechny nutné kontroly a inspekce, zejména u dovozců, obchodníků a výrobců ve Společenství, a aby provedly šetření ve třetích zemích, pokud s tím dotčené podniky souhlasí a pokud proti tomu úředně zpravená vláda dané země nevznese námitky.
Členské státy učiní veškerá nezbytná opatření, aby vyhověly žádosti Komise.
Úředníci Komise mohou být na žádost Komise nebo některého členského státu nápomocni úředníkům členských států při plnění jejich úkolů.
5. Účastníkům řízení, kteří se sami přihlásí podle čl. 5 odst. 10, bude poskytnuto slyšení, pokud o ně požádají ve lhůtě stanovené v oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství a pokud přitom prokáží, že jsou účastníkem řízení, který pravděpodobně bude výsledkem řízení dotčen, a že existují zvláštní důvody pro poskytnutí slyšení.
5 odst. 10, nebo vláda země vývozu, bude jim poskytnuta příležitost setkat se se stranami, které zastupují opačné zájmy, aby mohly být vyjádřeny opačné názory a předloženy protiargumenty.
Při poskytování těchto příležitostí je třeba přihlédnout k nutnosti zachovat důvěrnost informací a k praktickým potřebám stran.
Strany nejsou povinny účastnit se setkání a jejich nepřítomnost není na újmu jejich práv.
K ústním informacím poskytnutým podle tohoto odstavce Komise přihlédne pouze tehdy, jsou-li jí později potvrzeny písemně.
7. Žadatelé, vláda země vývozu, dovozci a vývozci a jejich zájmové svazy, uživatelé a organizace spotřebitelů, kteří se přihlásí podle čl. 5 odst. 10, mohou na základě písemné žádosti nahlédnout do všech informací, které předal Komisi některý účastník šetření, s výjimkou interních dokumentů orgánů Společenství nebo členských států, pokud mají tyto informace význam pro uplatnění jejich věci, nejsou důvěrné ve smyslu článku 19 a jsou používány při šetření. Strany se mohou k těmto informacím vyjádřit a k jejich stanoviskům se přihlédne, pokud jsou v odpovědi řádně doložena.
8. S výjimkou okolností uvedených v článku 18 se co nejdůkladněji ověřuje přesnost informací poskytnutých účastníky řízení, o něž se opírají závěry.
9. Při řízeních zahájených podle čl. 5 odst. 9 se šetření ukončí pokud možno v době jednoho roku. V každém případě musí být tato šetření ukončena do patnácti měsíců od zahájení, a to v souladu s učiněnými závěry buď podle článku 8 přijetím závazků, nebo podle článku 9 přijetím konečných opatření.
Článek 7
Prozatímní opatření
1. Prozatímní clo může být uloženo, jestliže bylo zahájeno řízení podle článku 5, bylo zveřejněno příslušné oznámení a účastníkům řízení bylo patřičným způsobem umožněno předat informace a předložit stanoviska podle čl. 5 odst. 10, bylo předběžně zjištěno, že došlo k dumpingu a že tím je výrobnímu odvětví Společenství působena újma, a je v zájmu Společenství zasáhnout a zabránit této újmě. Prozatímní clo může být uloženo nejdříve 60 dnů a nejpozději devět měsíců po zahájení řízení.
2. Výše prozatímního antidumpingového cla nesmí být vyšší než předběžně zjištěné dumpingové rozpětí a musí být nižší než toto rozpětí, pokud menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
3. Prozatímní clo se zajišťuje jistotou a propuštění dotčených výrobků do volného oběhu ve Společenství je podmíněno jejím složením.
4. Komise přijme prozatímní opatření po ukončení konzultací nebo v případě mimořádné naléhavosti poté, co o něm informuje členské státy.
V takovém případě se konzultace konají nejpozději do deseti dnů ode dne, kdy Komise oznámila členským státům přijetí opatření.
5. Pokud některý členský stát požádá Komisi o okamžitý zásah a pokud jsou splněny podmínky podle odstavce 1, rozhodne Komise nejpozději do pěti pracovních dnů od přijetí žádosti o tom, zda má být uloženo prozatímní antidumpingové clo.
6. Komise informuje neprodleně Radu a členské státy o každém rozhodnutí přijatém podle odstavců 1 až 5.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí.
7. Prozatímní clo se ukládá nejdéle na dobu šesti měsíců a může být prodlouženo o další tři měsíce nebo může být uloženo na devět měsíců.
Může však být prodlouženo nebo uloženo na období devíti měsíců, pouze pokud vývozci zastupující významný podíl daného odvětví o to požádají nebo nepodají námitky po oznámení Komise.
Článek 8
Závazky
1. Šetření může být zastaveno bez uložení prozatímního nebo konečného cla, pokud Komise obdrží uspokojivé dobrovolné závazky, kterými se vývozce zaváže, že změní ceny svých výrobků nebo přestane výrobky vyvážet na dané území za dumpingové ceny, takže je Komise po ukončení konzultací přesvědčena, že poškozující účinek dumpingu je odstraněn.
Zvýšení ceny výrobků podle těchto závazků nesmí být vyšší, než je nezbytné k vyrovnání dumpingového rozpětí, a musí být nižší než dumpingové rozpětí, pokud je toto zvýšení ceny dostatečné k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
2. Závazky může navrhnout Komise, ale žádný vývozce je není povinen přijmout.
Skutečností, že vývozci nenabídli takové závazky nebo odmítli výzvu, aby tak učinili, nesmí být dotčeno šetření věci.
Může však být zjištěno, že hrozící újma pravděpodobněji nastane, jestliže budou dumpingové dovozy pokračovat.
Závazky lze od zemí nebo vývozců požadovat a přijímat pouze tehdy, pokud bylo předběžně zjištěno, že dumping existuje a působí újmu.
Kromě výjimečných případů musí být závazky nabídnuty nejpozději na konci období, v němž mohou být předložena stanoviska podle čl. 20 odst.
3. Nabídnuté závazky nemusí být přijaty, pokud se jejich přijetí považuje za neproveditelné, například jestliže je počet skutečných nebo možných vývozců příliš velký nebo z jiných důvodů, včetně obecně politických.
Dotčenému vývozci mohou být sděleny důvody, proč je navrhováno nabídku závazku odmítnout, a poskytnuta příležitost, aby k tomu zaujal stanovisko.
Důvody odmítnutí budou uvedeny v konečném rozhodnutí.
4. Strany, které nabízejí závazek, musí předložit jeho znění v provedení, které nemá důvěrnou povahu, aby mohlo být poskytnuto stranám zúčastněným na šetření.
5. Pokud jsou závazky po ukončení konzultací přijaty a pokud v poradním výboru nejsou vzneseny žádné námitky, šetření je ukončeno.
Ve všech ostatních případech předloží Komise Radě neprodleně zprávu o výsledcích konzultací a návrh na zastavení šetření.
Šetření se považuje za zastavené, pokud Rada ve lhůtě jednoho měsíce nepřijme kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
6. Pokud jsou přijaty závazky, dokončí se šetření o dumpingu a újmě obvyklým způsobem.
Pokud se v tomto případě zjistí, že nedošlo k dumpingu nebo újmě, závazek automaticky zanikne, s výjimkou případů, kdy toto zjištění vychází z velké části z existence závazku.
V takovém případě je možno požadovat, aby závazek zůstal v platnosti po přiměřenou dobu.
Pokud se zjistí, že došlo k dumpingu a újmě, zůstane závazek v platnosti v souladu s přijatými podmínkami a tímto nařízením.
7. Komise může požadovat od zemí nebo vývozců, jejichž závazky byly přijaty, aby ji pravidelně informovali o plnění závazků a aby jí umožnili ověřovat předmětné údaje.
Nesplnění těchto požadavků se považuje za porušení závazku.
8. Pokud jsou závazky určitých vývozců přijaty v průběhu šetření, má se pro účely článku 11 za to, že nabývají účinku dnem, kdy bylo ukončeno šetření ohledně dané země vývozu.
9. Jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, uloží se konečné vyrovnávací clo podle článku 9, a to na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k přijetí závazku, pokud toto šetření bylo ukončeno závěrečným zjištěním o dumpingu a újmě a pokud dotčenému vývozci byla, s výjimkou případu, kdy je závazek odvolán, dána příležitost se k věci vyjádřit.
10. Po ukončení konzultací může být uloženo prozatímní clo podle článku 7 na základě nejspolehlivějších dostupných informací, pokud existuje důvod k domněnce, že některý závazek byl porušen, nebo v případě porušení nebo odvolání závazku a pokud šetření, které vedlo ke vzniku závazku, nebylo ukončeno.
Článek 9
Zastavení řízení bez přijetí opatření; uložení konečného cla
1. Pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
2. Pokud se po ukončení konzultací zjistí, že není nutno přijmout žádná ochranná opatření, a pokud v poradním výboru nejsou vzneseny žádné námitky, šetření nebo řízení se zastaví.
Ve všech ostatních případech předloží Komise Radě neprodleně zprávu o výsledcích konzultací a návrh na zastavení řízení.
Má se za to, že řízení bylo zastaveno, jestliže Rada do jednoho měsíce nepřijme kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
3. U řízení zahájených podle čl. 5 odst. 9 se újma zpravidla pokládá za zanedbatelnou, je-li podíl dovozu na trhu nižší než objemy uvedené v čl. 5 odst. 7. Stejné řízení se neprodleně zastaví, pokud bylo stanoveno, že dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl z vývozní ceny, činí méně než 2 %, přičemž se však šetření zastaví pouze tehdy, pokud dumpingové rozpětí pro jednotlivé vývozce je nižší než 2 %, tito vývozci zůstávají předmětem řízení a mohou se znovu stát předmětem šetření v rámci pozdějšího přezkumu pro danou zemi podle článku 11.
4. Pokud z konečného zjištění skutkového stavu vyplývá, že existuje dumping a jím způsobená újma a v zájmu Společenství podle článku 21 je nutné zasáhnout, uloží Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem konečné antidumpingové clo.
Pokud bylo uloženo prozatímní clo, musí být Radě předložen návrh konečného opatření nejpozději jeden měsíc před tím, než takové clo pozbude platnosti.
Antidumpingové clo nesmí být vyšší než dumpingové rozpětí, které bylo zjištěno, a musí být nižší než toto rozpětí, pokud takové menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovozy výrobků nezávisle na jejich původu, pokud byl zjištěn dumping a způsobení újmy, s výjimkou dovozů krytých závazky podle tohoto nařízení. V nařízení o uložení cla se clo stanoví pro každého dodavatele nebo, není-li to proveditelné, jakož i obecně v případech podle čl. 2 odst. 7, pro danou dodavatelskou zemi.
6. Pokud Komise omezí své šetření podle článku 17, nesmí být antidumpingové clo uložené na dovoz vývozcům nebo výrobcům, kteří se přihlásili podle článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, vyšší než vážené průměrné rozpětí dumpingu, které bylo zjištěno u stran tvořících vzorek.
Pro účely tohoto odstavce nepřihlíží Komise k rozpětím, které jsou nulové nebo zanedbatelné nebo jejichž výše byla zjištěna postupem podle článku 18.
Na dovoz vývozců nebo výrobců, kterým bylo postupem podle článku 17 uděleno individuální zacházení, se uloží individuální clo.
Článek 10
Zpětná působnost
1. Prozatímní opatření a konečné antidumpingové clo se uplatní pouze na výrobky, které jsou propuštěny do volného oběhu po dni, k němuž vstoupí opatření přijaté podle čl. 7 odst. 1 nebo čl. 9 odst. 4 v platnost, s výhradou výjimek uvedených v tomto nařízení.
2. Pokud je uloženo prozatímní clo a pokud je s konečnou platností zjištěno, že existuje dumping a újma, rozhodne Rada nezávisle na otázce, zda je třeba uložit konečné antidumpingové clo, do jaké míry má být prozatímní clo skutečně vybráno.
"Újmou" se pro tento účel nerozumí závažné zpoždění při zavádění některého výrobního odvětví Společenství ani hrozba podstatné újmy, pokud není zjištěno, že by z hrozby újmy bez uplatnění prozatímních opatření skutečně vznikla podstatná újma.
Ve všech ostatních případech takovéto hrozby nebo zpoždění se prozatímní částky uvolní a konečné clo může být uloženo pouze ode dne konečného zjištění hrozby újmy nebo závažného zpoždění.
3. Pokud je konečné antidumpingové clo vyšší než prozatímní clo, rozdíl mezi oběma cly se nevyměří a nevybere.
Pokud je konečné clo nižší než prozatímní clo, výše cla se nově vypočte.
Pokud je konečné zjištění negativní, nebude prozatímní clo potvrzeno.
4. Konečné antidumpingové clo může být uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření, pokud byl dovoz celně evidován podle čl. 14 odst. 5 a Komise poskytla dotčeným dovozcům příležitost vyjádřit své stanovisko, a
a) u daného výrobku již dříve po delší období existoval dumping nebo dovozce o dumpingu věděl nebo měl vědět, pokud jde o rozsah dumpingu a předpokládanou nebo skutečnou újmu; a
b) kromě výše vývozů, které způsobily újmu během šetřeného období, došlo k podstatnému zvýšení vývozů, které s ohledem na časový faktor a objem, jakož i další okolnosti, mohou vážně ohrozit nápravný účinek uloženého konečného antidumpingového cla.
5. Byly-li přijaté závazky porušeny nebo odvolány, může být uloženo konečné clo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, pokud byl dovoz celně evidován podle čl. 14 odst. 5 a pokud se uložení cla se zpětnou působností nevztahuje na výrobky dovezené před porušením nebo odvoláním závazku.
Článek 11
Platnost, přezkum a vrácení cla
1. Antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takové míře, která je nezbytná k vyrovnání účinku dumpingu, jež působí újmu.
2. Konečné antidumpingové opatření pozbývá platnosti pět let poté, co bylo uloženo, nebo pět let od ukončení posledního přezkumu, který se týkal antidumpingu i újmy, pokud při přezkumu nebylo zjištěno, že antidumping a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
Přezkum opatření před pozbytím platnosti zahájí Komise z vlastního podnětu nebo na žádost podanou výrobci Společenství nebo jejich jménem a opatření zůstávají v platnosti až do dosažení výsledku přezkumu.
Přezkum opatření před pozbytím platnosti se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné množství důkazů o tom, že dumping a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
Tuto pravděpodobnost lze opřít například o důkazy o pokračování antidumpingu a újmy nebo o důkazy o tom, že odstranění újmy je zcela nebo z části výsledkem platných opatření, nebo o důkazy o tom, že okolnosti na straně vývozců nebo tržní podmínky naznačují pravděpodobnost budoucího dumpingu působícího újmu.
V rámci šetření podle tohoto článku bude výrobcům, dovozcům, zemím vývozu a výrobcům ve Společenství poskytnuta příležitost doplnit, vyvrátit nebo objasnit tvrzení obsažená v žádosti o přezkum a v závěrech se patřičně přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům, které byly předloženy v souvislosti se zjišťováním, zda ukončení platnosti opatření pravděpodobně povede či nepovede k přetrvání nebo obnovení dumpingu a újmy.
Oznámení o nadcházejícím ukončení platnosti opatření bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství ve vhodné době v posledním roce platnosti opatření ve smyslu tohoto článku.
Po zveřejnění oznámení jsou výrobci ve Společenství oprávněni podat nejpozději tři měsíce před ukončením pětiletého období žádost o přezkum podle druhého pododstavce.
Zveřejněno musí být rovněž oznámení o skutečném pozbytí platnosti opatření, která byla přijata podle tohoto článku.
3. Nutnost zachování opatření může Komise rovněž v podložených případech přezkoumat z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu nebo, pokud od uložení konečného opatření uplynula přiměřená doba nejméně jednoho roku, na žádost některého vývozce nebo dovozce nebo výrobců ve Společenství, která obsahuje dostatečné důkazy o tom, že je nutné prozatímní přezkum zahájit.
Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání antidumpingu už není nutné a/nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví nebo že stávající opatření již nedostačují k vyrovnání účinku dumpingu, který působí újmu.
V rámci šetření podle tohoto odstavce může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně dumpingu a újmy podstatně změnily nebo zda stávající opatření dosahují zamýšlených účinků a odstraňuje újmu zjištěnou podle článku 3.
V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům.
4. Přezkum může být rovněž proveden za účelem stanovení individuálních dumpingových rozpětí pro nové vývozce v dané vyvážející zemi, která nevyvážela výrobek během šetřeného období, na jehož základě byla opatření přijata.
Přezkum se zahájí, pokud nový vývozce nebo výrobce může prokázat, že není ve spojení s žádným z vývozců nebo výrobců ve vyvážející zemi, jehož výrobky podléhají antidumpingovým opatřením, a že skutečně vyvážel do Společenství po uvedeném šetřeném období, nebo pokud může prokázat, že se smluvně neodvolatelně zavázal k vývozu podstatného množství výrobků do Společenství.
Zrychlený přezkum u nového vývozce se zahájí a provede po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla výrobcům Společenství dána příležitost se k věci vyjádřit. Nařízením Komise, kterým se přezkum zahajuje, se zruší platné clo pro daného vývozce a nařízení ukládající clo se náležitě pozmění, jakož se i stanoví, že dovozy budou podléhat celní evidenci podle čl.
14 odst. 5, aby se zajistilo, že antidumpingové clo může být uloženo se zpětnou platností od data zahájení přezkumu, pokud výsledkem přezkumu u takového vývozce bude stanovení existence dumpingu.
Tento odstavec se nepoužije, pokud bylo uloženo clo podle čl. 9 odst. 6.
5. Na přezkumy prováděné podle odstavců 2, 3 a 4 se použijí odpovídající ustanovení tohoto nařízení o postupech a provádění šetření, s výjimkou ustanovení o lhůtách. Takové přezkumy se provedou neprodleně a obvykle se uzavřou během 12 měsíců od data zahájení přezkumu.
6. Přezkum podle tohoto článku zahájí Komise po konzultaci s poradním výborem.
Pokud to přezkum odůvodňuje, opatření budou orgány Společenství odpovědnými za jejich přijetí zrušena nebo ponechána v platnosti podle odstavce 2, nebo zrušena, ponechána v platnosti nebo pozměněna podle odstavců 3 a 4.
Pokud budou zrušena opatření u individuálních vývozců, avšak ne pro celou zemi, takoví vývozci nadále podléhají řízení a mohou být automaticky znovu šetřeni v jakémkoli dalším přezkumu prováděném u dané země podle tohoto článku.
7. Pokud přezkum opatření podle odstavce 3 stále pokračuje ke konci období uplatňování opatření definovaném v odstavci 2, bude se takový přezkum týkat také okolností uvedených v odstavci 2.
8. Aniž je dotčen odstavce 2, dovozce může požádat o vrácení vybraného cla, pokud se prokáže, že dumpingové rozpětí, na jejichž základě bylo clo zaplaceno, bylo odstraněno nebo sníženo natolik, že je nižší než platné clo.
Žádost o vrácení zaplaceného antidumpingového cla podá dovozce Komisi.
Žádost se podává prostřednictvím členského státu, na jehož území byly výrobky propuštěny do volného oběhu, ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán řádně vyměřil částku uloženého konečného cla, nebo ode dne, kdy příslušný orgán rozhodl o konečném vybrání částek zajištěných v podobě prozatímního cla.
Členské státy předají žádost neprodleně Komisi.
Má se za to, že žádost o vrácení zaplaceného cla je dostatečně odůvodněná, pokud obsahuje přesné údaje o požadované částce antidumpingového cla, o jejíž vrácení se žádá, a všechny celní doklady týkající se výpočtu a zaplacení této částky.
K ní je třeba pro posuzované období přiložit doklady o běžných hodnotách a vývozních cenách ve Společenství pro vývozce nebo výrobce, na které se clo vztahuje.
Není-li dovozce ve spojení s daným vývozcem nebo výrobcem a nejsou-li tyto informace ihned dostupné nebo pokud vývozce nebo výrobce odmítají tyto informace dovozci poskytnout, musí žádost obsahovat prohlášení vývozce nebo výrobce o tom, že dumpingové rozpětí bylo odstraněno, jak je stanoveno v tomto článku, a že příslušné důkazy předloží Komisi.
Pokud vývozce nebo výrobce nepředloží tyto důkazy v přiměřené lhůtě, žádost se zamítne.
Po konzultaci s poradním výborem Komise rozhodne, zda a do jaké míry má být žádosti vyhověno, nebo může kdykoli rozhodnout o zahájení prozatímního přezkumu; informace a závěry vyplývající z přezkumu provedeného podle příslušných ustanovení pro takový přezkum využije ke zjištění, zda a do jaké míry je vrácení cla oprávněné.
Zaplacené vyrovnávací clo se vrátí obvykle ve lhůtě dvanácti měsíců a v žádném případě ne později než osmnáct měsíců ode dne, kdy dovozce výrobku, na nějž je uloženo antidumpingové clo, podá řádně odůvodněnou žádost o vrácení zaplaceného cla.
Schválené vrácení zaplaceného cla provedou obvykle členské státy ve lhůtě 90 dnů od vydání uvedeného rozhodnutí.
9. Při všech šetřeních týkajících se přezkumů nebo vrácení zaplaceného cla prováděných podle tohoto článku postupuje Komise v případě, že nedošlo ke změně okolností, a s patřičným ohledem na článek 2, a zejména na odstavce 11 a 12 uvedeného článku, a s ohledem na článek 17, stejnými postupy jako při šetření, které vedlo k uložení cla.
10. Při jakémkoli šetření prováděném podle tohoto článku Komise přezkoumá spolehlivost vývozních cen v souladu s článkem 2. Pokud je však rozhodnuto o vypočtení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9, vypočte se bez odečtení částky zaplacených antidumpingových cel, pokud jsou předloženy nezvratné důkazy, že clo je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje a v pozdějších prodejních cenách ve Společenství.
Článek 12
1. Pokud výrobní odvětví Společenství předloží dostatečné informace o tom, že opatření nevedla k žádnému nebo jen k nedostatečnému zvýšení cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství, může být šetření po konzultacích opět zahájeno, aby bylo přezkoumáno, zda opatření účinkovala na výše uvedené ceny.
2. Během nového šetření podle tohoto článku obdrží vývozci, dovozci a výrobci ze zemí Společenství příležitost vysvětlit situaci ohledně cen při dalším prodeji a pozdějších prodejních cen.
Dospějí-li k závěru, že by mělo být zavedeno opatření ke zvýšení cen, aby se odstranila újma zjištěná předtím podle článku 2, vývozní ceny se stanoví znovu podle článku 2 a nově se vypočítají dumpingová rozpětí s přihlédnutím k nově zjištěným vývozním cenám.
Pokud se shledá, že neexistenci zvýšení cen ve Společenství je třeba odvodit z poklesu vývozních cen, který nastal před nebo po zavedení opatření, mohou být dumpingová rozpětí nově vypočtena s přihlédnutím k těmto nízkým vývozním cenám.
3. Pokud se v případě nového šetření podle tohoto článku zjistí zvýšený dumping, pozmění Rada platná opatření na návrh Komise prostou většinou v souladu s novými zjištěními o dovozních cenách.
4. Příslušná ustanovení článků 5 a 6 se použijí pro jakékoli přezkumy podle tohoto článku, přičemž se však tento přezkum provede neprodleně a obvykle se ukončí do šesti měsíců po zahájení nového šetření.
5. Údajné změny běžné hodnoty se zohlední podle tohoto článku pouze tehdy, pokud Komise obdrží úplné informace o změněných běžných hodnotách podpořené řádnými důkazy během lhůty stanovené v oznámení o zahájení šetření. Zahrnuje-li šetření přezkum běžných hodnot, mohou být dovozy až do ukončení nového šetření předmětem celní evidence podle čl. 14 odst. 5.
Článek 13
Obcházení
1. Antidumpingové clo uložené na základě tohoto nařízení může být rozšířeno na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí, jestliže dochází k obcházení platných opatření.
Obcházením se rozumí změna obchodních toků mezi třetími zeměmi a Společenstvím, která vzniká na základě praktik, postupů nebo prací, pro něž mimo uložení vyrovnávacího cla neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod, pokud zároveň existují důkazy o tom, že vyrovnávací účinky cla jsou mařeny, pokud se jedná o ceny a/nebo množství obdobných výrobků, a existují důkazy o dumpingu, pokud jde o běžné hodnoty stanovené dříve pro stejné nebo obdobné výrobky.
2. Montáž ve Společenství nebo ve třetí zemi se považuje za obcházení platných opatření, pokud:
a) montáž začala nebo byla značně rozšířena po zahájení antidumpingového šetření nebo těsně před jeho zahájením a použité díly mají svůj původ v zemi, pro niž se použijí opatření, a
b) hodnota těchto dílů činí 60 nebo více % z celkové hodnoty částí montovaného výrobku; za obcházení se však nepovažuje případ, kdy hodnota přidaná během montáže nebo kompletace činí více než 25 % celkových výrobních nákladů, a
c) vyrovnávací účinek cla je narušen cenami a/nebo množstvím montovaného obdobného zboží a existují důkazy o dumpingu, pokud jde o běžné hodnoty, které byly dříve zjištěny pro obdobné nebo stejné výrobky.
3. Šetření podle tohoto článku se zahájí, pokud žádost obsahuje dostatečné důkazy o činitelích uvedených v odstavci 1.
Šetření zahájí Komise nařízením přijatým po konzultaci s poradním výborem, ve kterém dá současně pokyn celním orgánům, aby evidovaly dovoz podle čl. 14 odst.
5 nebo aby vyžadovaly složení jistoty. Šetření provádí Komise s případnou pomocí celních orgánů a musí být ukončeno ve lhůtě devíti měsíců.
Jestliže definitivně zjištěné skutečnosti prokáží, že opatření musí být rozšířena, rozhodne o tom Rada prostou většinou na návrh Komise s účinností od dne, kdy byla stanovena povinnost vést celní evidenci podle čl. 14 odst.
5 nebo vyžádáno složení jistoty. Pro účely tohoto článku se použijí příslušná procesní ustanovení tohoto nařízení o zahájení a průběhu šetření.
4. Výrobky, k nimž je přiloženo potvrzení celního orgánu o tom, že jejich dovozem není obcházeno žádné opatření, se nebudou celně evidovat podle čl. 14 odst. 5 a nevztahují se na ně žádná opatření. Potvrzení mohou být dovozcům vystavena na jejich písemnou žádost na základě zmocnění učiněného rozhodnutím, které přijme Komise po konzultaci s poradním výborem, nebo rozhodnutím Rady o uložení opatření a jsou platná po dobu a za podmínek, které jsou v nich stanoveny.
5. Žádné ustanovení tohoto článku není překážkou pro běžné uplatňování platných celních předpisů.
Článek 14
1.
Prozatímní nebo konečné antidumpingové clo se ukládá nařízením a vybírají je členské státy ve formě, v sazbě a za ostatních podmínek, které jsou stanoveny v nařízení o uložení takového cla.
Takové clo se vybírá nezávisle na clech, daních a jiných poplatcích obvykle vyměřovaných při dovozu.
Na jeden výrobek nesmí být současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence.
2. Nařízení o uložení prozatímního nebo konečného antidumpingového cla a nařízení nebo rozhodnutí o přijetí závazků nebo o zastavení šetření nebo řízení se zveřejňují v Úředním věstníku Evropského společenství.
Tato nařízení nebo rozhodnutí obsahují zejména jméno vývozce, je-li to možné, nebo dotčených zemí, popis výrobku a shrnutí skutečností a úvah, o něž se opírají zjištění o dumpingu a újmě, přičemž se bere v úvahu nutnost chránit důvěrné informace.
Opis nařízení nebo rozhodnutí se v každém případě zašle známým účastníkům řízení.
Tento odstavec se použije přiměřeně i na přezkum.
3. Na základě tohoto nařízení mohou být přijata zvláštní ustanovení, zejména pokud se jedná o společné definice pojmu původ výrobků obsažené v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6].
4. V zájmu Společenství může Komise rozhodnutím přijatým po konzultaci s poradním výborem pozastavit na dobu devíti měsíců účinnost opatření přijatých podle tohoto nařízení.
Pozastavení může být prodlouženo na další období, které nesmí překročit dobu jednoho roku, pokud o tom rozhodne Rada na návrh Komise prostou většinou.
Účinnost opatření smí být pozastavena pouze v případě, že se tržní podmínky dočasně změnily natolik, že není pravděpodobné, že by se v důsledku pozastavení účinnosti opatření obnovila újma, a za předpokladu, že výrobnímu odvětví Společenství je dána příležitost vyjádřit se k tomu a že se k takovému vyjádření přihlédne.
Účinnost opatření může být kdykoliv po konzultaci obnovena, pokud již netrvají důvody jejího pozastavení.
5. Komise může po konzultaci s poradním výborem vyzvat celní orgány, aby přijaly vhodná opatření k zavedení takové celní evidence dovozu, aby následně mohla být vůči dováženým výrobkům zavedena opatření ode dne celní evidence.
Povinnou celní evidenci dovozu lze zavést na řádně odůvodněnou žádost výrobního odvětví Společenství.
Celní evidence se zavádí nařízením, které blíže určí účel opatření a případně odhad částky možného budoucího celního dluhu.
Dovoz nesmí být celně evidován po dobu delší než devět měsíců.
6. Členské státy podávají Komisi každý měsíc zprávu o dovozu výrobků, které jsou předmětem šetření a opatření, a o výši cla vybraného na základě tohoto nařízení.
Článek 15
Konzultace
1. Konzultace stanovené tímto nařízením se konají v rámci poradního výboru složeného ze zástupců všech členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Konzultace se konají neprodleně na žádost členského státu nebo z podnětu Komise a v každém případě během takové doby, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené v tomto nařízení.
2. Výbor svolává předseda.
Ten sdělí členským státům v co nejkratší době všechny potřebné informace.
3. V případě potřeby mohou konzultace probíhat pouze písemně; v takovém případě o tom informuje Komise členské státy a stanoví lhůtu, během níž se mohou vyjádřit nebo požádat o ústní konzultace, které uspořádá předseda, za předpokladu, že lze ústní konzultace uskutečnit během takové doby, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené v tomto nařízení.
4. Konzultace se týkají zejména:
a) existence dumpingu a metod zjišťování dumpingového rozpětí,
b) existence a objemu újmy,
c) příčinné souvislosti mezi dumpingovými dovozy a újmou,
d) opatření, která by měla být za daných okolností přijata k zabránění nebo odstranění újmy způsobené dumpingem, jakož i prováděcích pravidel k nim.
Článek 16
Inspekce na místě
1. Komise provádí, pokud to považuje za vhodné, inspekce na místě, aby prozkoumala písemnosti dovozců, vývozců, obchodníků, zástupců, výrobců, obchodních svazů a organizací a ověřila informace o dumpingu a způsobené újmě.
Bez řádného a včasného vyplnění dotazníku nelze inspekci na místě provést.
2. Komise může v případě potřeby provádět šetření ve třetích zemích, pokud s tím dotčené podniky souhlasí a pokud proti tomu úředně zpravená vláda dané země nevznese námitky.
Jakmile Komise obdrží souhlas dotčených podniků, měla by sdělit zemi původu a/nebo vývozu jména a adresy podniků, v nichž budou inspekce na místě probíhat, a dohodnuté termíny.
3. Dotčeným podnikům se oznámí, jaké druhy informací budou při inspekci na místě ověřovány a které další informace je při nich nutno předložit, čímž není vyloučeno, že v průběhu inspekce na místě budou vyžádány další podrobnosti s ohledem na obdržené informace.
4. Při šetření podle odstavců 1, 2 a 3 jsou Komisi nápomocni zaměstnanci těch členských států, které o to požádají.
Článek 17
Výběr vzorku
1. V případech, kdy je počet žadatelů, vývozců nebo dovozců, typů výrobků nebo obchodních operací příliš velký, může být šetření omezeno na přiměřený počet stran, výrobků nebo obchodních operací, který se vybere jako statisticky reprezentativní vzorek na základě informací dostupných v době výběru, nebo největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
2. Konečný výběr stran, typů výrobků nebo obchodních operací podle tohoto článku provádí Komise, avšak nejvhodnější je výběr vzorku po projednání s dotčenými stranami a s jejich souhlasem, pokud se tyto strany přihlásí ve lhůtě tří týdnů od zahájení šetření a poskytnou dostatek informací, aby mohl být proveden výběr reprezentativního vzorku.
3. Je-li šetření omezeno v souladu s tímto článkem, vypočítá se nicméně individuální dumpingové rozpětí pro každého vývozce nebo výrobce, který nebyl původně vybrán a který předloží nezbytné informace ve lhůtě stanovené tímto nařízením, pokud není počet vývozců nebo výrobců tak vysoký, že by individuální zjišťování znamenalo příliš velké zatížení a bránilo by včasnému ukončení šetření.
4. Pokud se provádí výběr reprezentativního vzorku a některé nebo všechny zvolené strany nejsou ochotny spolupracovat v míře, která může podstatně ovlivnit výsledek šetření, může být proveden nový výběr.
Pokud je spolupráce ve významné míře stále nedostatečná nebo pokud z časových důvodů nelze vybrat nový reprezentativní vzorek, použijí se příslušná ustanovení článku 18.
Článek 18
Nedostatečná spolupráce
1. Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
Pokud se zjistí, že účastník řízení předložil nepravdivé nebo zavádějící informace, nepřihlédne se k nim a bude se vycházet z dostupných údajů.
Účastníci řízení by měli být zpraveni o důsledcích nedostatečné spolupráce.
2. Skutečnost, že informace nebyly předloženy na elektronickém nosiči dat, se nepovažuje za odmítnutí spolupráce, pokud účastník řízení prokáže, že předložení informací v požadované formě by pro něj znamenalo neúměrnou mimořádnou zátěž nebo neúměrné dodatečné náklady.
3. Nejsou-li informace předložené účastníkem řízení ve všech ohledech dokonalé, přesto se k nim přihlédne, pokud nedostatky neúměrně neztěžují zjištění přiměřeně správných závěrů, pokud jsou předloženy včas, pokud je možno je ověřit a pokud účastník řízení jednal podle svého nejlepšího vědomí a svědomí.
4. Pokud nejsou důkazy nebo informace přijaty, je strana, která je předložila, okamžitě zpravena o důvodech jejich odmítnutí a je jí dána možnost podat dodatečné vysvětlení ve stanovené lhůtě.
Pokud vysvětlení nejsou považována za dostatečná, je třeba uvést důvody pro odmítnutí důkazů nebo informací a uvést je ve zveřejněných závěrech.
5. Pokud se závěry, včetně závěrů o výši běžné hodnoty, opírají o odstavec 1, zejména o informace obsažené v podnětu, musí být tyto informace, je-li to proveditelné a s ohledem na lhůty pro šetření, ověřeny na základě informací z jiných dostupných nezávislých zdrojů, jako jsou zveřejněné ceníky, úřední dovozní statistiky a celní výkazy, nebo na základě informací, které v průběhu šetření podali jiní účastníci řízení.
6. Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval.
Článek 19
Ochrana důvěrných informací
1. Se všemi informacemi důvěrné povahy (například proto, že by jejich prozrazení znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenta nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele informace nebo osobu, od níž byly získány) nebo důvěrně poskytnutými stranami šetření zacházejí orgány jako s důvěrnými informacemi, jsou-li k tomu udány oprávněné důvody.
2. Účastníci řízení, kteří sdělili důvěrné informace, se vyzvou, aby předložili výtah, který nemá důvěrnou povahu.
Výtah musí být natolik podrobný, aby umožňoval přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací.
Za výjimečných okolností mohou strany prohlásit, že zpracování výtahu určitých informací není možné.
Za těchto výjimečných okolností musí být odůvodněno, proč nelze výtah poskytnout.
3. Pokud se má za to, že požadavek na důvěrný způsob zacházení není odůvodněný a pokud poskytovatel informace není ochoten informaci zpřístupnit ani schválit její poskytnutí v obecné nebo souhrnné formě, není třeba k této informaci přihlížet, pokud není z věrohodných zdrojů prokázáno, že je správná.
Žádosti o důvěrný způsob zacházení s informacemi nesmějí být svévolně odmítány.
4. Tímto článkem není dotčeno poskytování obecných informací úřady Společenství, a zejména odůvodnění rozhodnutí přijatých na základě tohoto nařízení, ani poskytování důkazů, ze kterých úřady Společenství vycházely, pokud je to nezbytné k objasnění těchto důvodů v soudním řízení.
Při poskytování informací je třeba vzít v úvahu oprávněné zájmy účastníků řízení na ochraně svých obchodních tajemství.
5. Rada, Komise a členské státy ani jejich zaměstnanci nesdělují informace, které obdržely na základě tohoto nařízení a jejichž poskytovatel požádal o důvěrný způsob zacházení s nimi bez výslovného svolení poskytovatele.
Informace vyměňované mezi Komisí a členskými státy, informace o konzultacích podle článku 15 nebo interní dokumenty vypracované úřady Společenství nebo orgány členských států se nesdělují, nestanoví-li toto nařízení jinak.
6. Informace získané na základě tohoto nařízení lze použít pouze k tomu účelu, ke kterému byly vyžádány.
Článek 20
Poskytování informací
1. Žadatelé, dovozci a vývozci a jejich zájmové svazy a země původu a/nebo vývozu mohou požádat o poskytnutí informací o podrobnostech týkajících se závažných skutečností a úvah, na jejichž základě byla přijata prozatímní opatření.
Poskytnutí informací je nutno si vyžádat písemně ihned po přijetí prozatímních opatření a informace musí být poskytnuty písemně co nejdříve.
2. Strany uvedené v odstavci 1 mohou požádat o konečné informace o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit přijetí konečných opatření nebo zastavení šetření nebo řízení, aniž by bylo přijato nějaké opatření, přičemž se zvláštní pozornost věnuje informaci o skutečnostech a úvahách, které se liší od těch, jež byly použity při rozhodování o prozatímních opatřeních.
3. Žádost o poskytnutí konečných informací musí být zaslána písemně Komisi a v případech, kdy bylo uloženo prozatímní clo, doručena nejpozději jeden měsíc po zveřejnění jeho uložení.
Pokud nebylo uloženo prozatímní clo, mohou strany požádat o poskytnutí informací ve lhůtě stanovené Komisí.
4. Konečné informace musí být poskytnuty písemně.
Podávají se co nejdříve, obvykle nejpozději jeden měsíc před vydáním konečného rozhodnutí nebo před předložením návrhu Komise na přijetí konečných opatření podle článku 9, přičemž se řádně přihlédne k ochraně důvěrných informací. Pokud Komise nemůže sdělit některé skutečnosti nebo úvahy v tomto okamžiku, sdělí je co nejdříve.
Poskytnutím informací není dotčeno jakékoli další rozhodnutí, které Komise nebo Rada případně přijmou, ale pokud toto rozhodnutí vychází z jiných skutečností nebo úvah, musí být tyto informace nebo úvahy sděleny co nejdříve.
5. Ke stanoviskům obdrženým po poskytnutí konečných informací lze přihlédnout pouze tehdy, obdrží-li je Komise ve lhůtě, kterou stanoví v každém případě s ohledem na naléhavost věci a která činí nejméně deset dnů.
Článek 21
Zájem Společenství
1. Za účelem zjištění, zda je v zájmu Společenství přijmout určitá opatření, je třeba komplexně posoudit všechny zájmy, včetně zájmů domácích výrobních odvětví, uživatelů a spotřebitelů, přičemž zjištění podle tohoto článku se učiní pouze tehdy, byla-li všem stranám dána příležitost předložit své stanovisko podle odstavce 2.
Při tomto zkoumání se přihlíží zejména k nutnosti odstranit účinky dumpingu působící újmu, která spočívají v narušení obchodu, a obnovit účinnou hospodářskou soutěž.
Opatření, která budou určena na základě zjištěného dumpingu a újmy, nesmějí být uplatněna, pokud orgány na základě všech předložených informací dospějí jednoznačně k názoru, že jejich uplatnění není v zájmu Společenství.
2. Aby mohly příslušné orgány při rozhodování, zda je přijetí opatření v zájmu Společenství, přihlédnout ke všem stanoviskům a informacím a vycházet z pevného základu, mohou se žadatelé, dovozci a jejich zájmové svazy, zástupci uživatelů a zájmové organizace spotřebitelů ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení antidumpingového šetření přihlásit a sdělit Komisi informace.
Tyto informace nebo jejich odpovídající shrnutí budou zpřístupněny ostatním stranám uvedeným v tomto odstavci, které se k nim mohou vyjádřit.
3. Strany, které jednaly podle odstavce 2, mohou požádat o slyšení.
Žádostem se vyhoví, pokud jsou doručeny ve lhůtě uvedené v odstavci 2 a pokud uvádějí důvody slyšení s ohledem na zájem Společenství.
4. Strany, které jednaly podle odstavce 2, se mohou vyjádřit k uplatňování uloženého prozatímního vyrovnávacího cla.
Aby k nim mohlo být přihlédnuto, musí být tato vyjádření obdržena ve lhůtě jednoho měsíce od nabytí účinnosti těchto opatření a musí být v plném znění nebo v přiměřeném shrnutí sdělena ostatním stranám, které se k nim mohou vyjádřit.
5. Komise prozkoumá všechny řádně poskytnuté informace a zjistí, do jaké míry jsou reprezentativní; výsledky tohoto zkoumání a své stanovisko k jejich opodstatněnosti sdělí poradnímu výboru.
Komise při vypracování návrhu podle článku 9 přihlédne k názorům vyjádřeným ve výboru.
6. Strany, které jednaly podle odstavce 2, mohou požádat, aby jim byly sděleny skutečnosti a úvahy, z nichž budou pravděpodobně vycházet závěrečná rozhodnutí.
Tyto informace budou poskytnuty v co nejširší míře a aniž je jimi dotčeno jakékoli další rozhodnutí Komise nebo Rady.
7. K informacím se přihlédne pouze tehdy, jsou-li podloženy konkrétními důkazy, které potvrzují jejich správnost.
Článek 22
Závěrečná ustanovení
Tímto nařízením není dotčeno použití
a) zvláštních pravidel, která jsou obsažena v dohodách mezi Společenstvím a třetími zeměmi;
b) právních předpisů Společenství v oblasti zemědělství a nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [7], (EHS) č. 2730/75 [8] a (EHS) č. 2783/75 [9]; toto nařízení se použije doplňkově k uvedeným nařízením a odchylně od jejich ustanovení, která jsou v rozporu s použitím antidumpingového cla;
c) zvláštních opatření, pokud nejsou v rozporu se závazky přijatými v rámci GATT.
Článek 23
Zrušení stávajících právních předpisů a přechodná opatření
Nařízení (ES) č. 3283/94 se zrušuje s výjimkou čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení.
Zrušením nařízení (ES) č. 3283/94 však není dotčena platnost řízení zahájených na jeho základě.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 2423/88 a (ES) č. 3283/94 se případně považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Lhůty stanovené v čl. 5 odst. 9, čl. 6 odst. 9 a čl. 7 odst. 1 se však použijí na podněty podané podle čl. 5 odst. 9 k 1. září 1995 a na šetření zahájená na základě těchto žádostí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 385/96 ze dne 29. ledna 1996 o ochraně proti cenám působícím újmu v loďařství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že po multilaterálních jednáních pod záštitou Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj byla dne 21. prosince 1994 uzavřena "Dohoda o dodržování obvyklých podmínek hospodářské soutěže v komerčním loďařství a průmyslu opravy lodí" (dále jen "loďařská dohoda");
(2) vzhledem k tomu, že v loďařské dohodě bylo uznáno, že v důsledku zvláštností nákupních transakcí u lodí nejsou v praxi aplikovatelná kompenzační a antidumpingová cla stanovená v článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994, v Dohodě o subvencích a kompenzačních opatřeních a v Dohodě o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 v příloze Dohody o zřízení Světové obchodní organizace; že je nutno stanovit účinnou ochranu proti újmu způsobujícím prodejům lodí pod jejich běžnou hodnotou, byl dohodnut Kodex proti cenám působícím újmu v loďařství (dále jen "Kodex IPI"), který tvoří spolu s příslušnými zásadami Přílohu III loďařské dohody;
(3) vzhledem k tomu, že se Kodex IPI opírá hlavně o Dohodu o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu, odchyluje se však od ní, jestliže je toto odůvodněno zvláštním charakterem obchodních transakcí s loděmi; že se tudíž doporučuje transformovat ustanovení Kodexu IPI do práva Společenství, pokud je to možné na základě znění nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [3];
(4) vzhledem k tomu, že loďařská dohoda a právní předpisy, které jsou od ní odvozeny, mají zásadní význam pro právo Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že k udržení rovnováhy práv a povinností vytvořené loďařskou dohodou by mělo Společenství učinit opatření proti každým cenám působícím újmu v loďařství, poněvadž prodej lodí pod jejich běžnou hodnotou způsobuje škody příslušnému výrobnímu odvětví Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že pokud se jedná o loděnice smluvní strany loďařské dohody, může Společenství zahájit šetření o prodeji lodi pouze tehdy, jestliže je kupující kupujícím ze Společenství a jestliže se nejedná o válečnou loď;
(7) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena jasná a podrobná pravidla pro zjišťování běžné hodnoty; že by se zjišťování mělo především opírat, pokud je to možné, o reprezentativní prodej lodě stejného druhu v běžném obchodním styku v zemi vývozu; že je účelné definovat za jakých okolností může být tuzemský prodej považován za prodej učiněný se ztrátou, kdy jde o prodej bezohledný, kdy o prodej lodě stejného druhu třetí zemi nebo kdy jde o prodej za početně zjištěnou běžnou hodnotu; že by dále měl být proveden přiměřený rozvrh nákladů, včetně situací rozběhu výroby; že je při početním zjišťování běžné hodnoty je dále nutno uvést metodu, kterou je nutno použít pro stanovení odbytových, správních a režijních nákladů a zisku, který musí být v této běžné hodnotě obsažen;
(8) vzhledem k tomu, že aby Komise mohla správně používat nový nástroj k potírání cen působících újmu, musí učinit potřebná opatření, aby ve velkých smíšených konsorciích, respektive holdingových společnostech třetích zemí, prověřila zákonnost zaúčtování nákladů, jestliže je nutno odhadnout cenovou strukturu nákladů;
(9) vzhledem k tomu, že se při zjišťování běžné hodnoty pro země bez tržního hospodářství jeví jako účelné stanovit pravidla pro volbu vhodné třetí země s tržním hospodářstvím, kterou je pro tento účel nutno použít, a pro případ, že nemůže být zjištěna přiměřená třetí země, se postarat o to, aby běžná hodnota mohla být určena jiným způsobem;
(10) vzhledem k tomu, že je nutno definovat pojem "vývozní cena" a uvést, jaké úpravy je nutno provést v případech, v nichž musí být tato cena vypočítána na základě první ceny na volném trhu;
(11) vzhledem k tomu, že se za účelem umožnění řádného porovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou doporučuje sestavit přehled faktorů včetně smluvních pokut, které mohou ovlivnit ceny a srovnatelnost cen;
(12) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit jasné a podrobné směrnice pro faktory, které mohou být rozhodné pro konstatování, zda prodej, který je předmětem cen působících újmu, způsobil značnou újmu nebo hrozí, že újmu způsobí; že při prokazování, že cena příslušného prodeje je odpovědná za újmu výrobního odvětví Společenství, by měly být zohledněny vlivy jiných faktorů a zejména příslušné tržní podmínky ve Společenství;
(13) vzhledem k tomu, že se doporučuje definovat pojem "výrobní odvětví Společenství" s ohledem na schopnost postavit loď stejného druhu, a zajistit, aby strany spojené s vývozci mohly být vyloučeny z výrobního odvětví a definovat pojem "spojený";
(14) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, které formální a materiální předpoklady je nutno splnit pro podání stížnosti na ceny působící újmu, do jaké míry by tato stížnost měla být podporována průmyslovým odvětvím Společenství a jaké informace o kupujícím lodi, cenách působících újmu, újmě a příčinné souvislosti by tato stížnost měla obsahovat; že je rovněž nutno stanovit postup pro odmítnutí stížností nebo zahájení vyšetřování;
(15) vzhledem k tomu, že pokud se kupující lodi, která je předmětem cen působících újmu, usadí na území jiné smluvní strany loďařské dohody, může stížnost obsahovat také žádost o to, aby úřady této smluvní strany zahájily vyšetřování; že pokud bude takováto žádost oprávněná, bude předána úřadům;
(16) vzhledem k tomu, že vyšetřování může být případně zahájeno také na písemnou stížnost úřadů smluvní strany loďařské dohody podle ustanovení tohoto nařízení a za předpokladů stanovených v loďařské dohodě;
(17) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit způsob, jak budou dotčené strany informovány o tom, jaké informace úřady potřebují, jakým způsobem jim bude poskytnuta dostatečná příležitost předložit všechny příslušné důkazy a jakým způsobem budou mít neomezenou příležitost hájit svoje zájmy; že je také nutno jasně stanovit pravidla a postupy, které je nutno při vyšetřování dodržovat, zejména, že se dotčené strany musí během určitých lhůt samy přihlásit, objasnit svoje stanovisko a předložit své informace, pokud tyto stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu; že by dále mělo být stanoveno, za jakých předpokladů může dotčená strana získat přístup k informacím druhé dotčené strany a zaujmout k těmto informacím stanovisko; že by při sbírání těchto informací měly členské státy a Komise spolupracovat;
(18) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že řízení budou nezávisle na tom, zda bude nebo nebude uvalena výloha za cenu působící újmu, uzavřena do jednoho roku od okamžiku zahájení vyšetřování respektive od okamžiku dodání lodi v případě, že tato druhá možnost nastane později; že vyšetřování nebo řízení by měla být zastavena, jestliže je rozdíl cen působících újmu nepatrný;
(19) vzhledem k tomu, že vyšetřování může být uzavřeno bez uvalení výlohy za cenu působící újmu, jestliže prodej lodi, který je předmětem cen působících újmu, bude definitivně a bezpodmínečně zrušen nebo bude přijato rovnocenné alternativní nápravné opatření; že je nutno dbát zejména na to, aby nebylo ohroženo dosažení cíle sledované tímto nařízením;
(20) vzhledem k tomu, že pokud jsou splněny předpoklady tohoto nařízení, je nutno rozhodnutím uložit loděnici, která prodejem lodi s cenami působícími újmu způsobila újmu průmyslovému odvětví Společenství, výlohu za cenu působící újmu, jejíž výše odpovídá rozdílu cen působících újmu; že by měla být stanovena jasná a podrobná pravidla pro provádění tohoto rozhodnutí včetně všech opatření nutných k jeho vykonání, zejména uvalení protiopatření v případě, že loděnice výlohu za cenu působící újmu nezaplatí během stanovené lhůty;
(21) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit jasná pravidla pro případ, že lodím, které byly postaveny loděnicí, na níž byla uvalena protiopatření, budou odepřena práva nakládky a vykládky v přístavech Společenství;
(22) vzhledem k tomu, že povinnost zaplatit výlohu za cenu působící újmu zaniká teprve tehdy, když je tato dávka zcela zaplacena nebo když vyprší doba platnosti protiopatření;
(23) vzhledem k tomu, že opatření učiněná na základě tohoto nařízení by neměla být v rozporu se zájmy Společenství;
(24) vzhledem k tomu, že si Společenství u těch opatření, která činí podle tohoto nařízení, musí být vědomo nutnosti rychlého a účinného jednání;
(25) vzhledem k tomu, že v pravidelných časových intervalech a v určitých fázích vyšetřování je dále nutno provádět konzultace v Poradním výboru; že by se měl výbor skládat ze zástupců členských států a jednoho zástupce Komise, který výboru předsedá;
(26) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit kontrolní návštěvy za účelem prověření informací k cenám působícím újmu a újmy, přičemž by tyto kontrolní návštěvy měly záviset na řádném zodpovězení dotazníků;
(27) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že pro ty strany, které při vyšetřování nespolupracují uspokojivým způsobem, mohou být použity jiné informace pro vysvětlení věci, a že informace tohoto druhu mohou být pro tyto strany méně příznivé, než kdyby spolupracovaly při vyšetřování;
(28) vzhledem k tomu, že je nutno učinit opatření pro zacházení s důvěrnými informacemi, aby nedocházelo k vyzrazení obchodních tajemství;
(29) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit informování příslušných stran o důležitých zkušenostech a úvahách, které musí probíhat s náležitým ohledem na proces rozhodování ve Společenství v rámci lhůty, která stranám umožňuje obhajobu jejich zájmů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zásady a definice pojmů
1. Loděnici, která postavila loď, jež je předmětem cen působících újmu a jejíž prodej kupujícímu mimo zemi původu lodi způsobí újmu, může být uložena výloha za cenu působící újmu.
2. Loď je předmětem cen působících újmu, jestliže je vývozní cena prodané lodi nižší než srovnatelná cena lodi stejného druhu při prodeji kupujícímu v zemi vývozu v běžném obchodním styku.
3. Ve smyslu tohoto nařízení znamená:
a) pojem "loď" námořní loď s vlastním pohonem a nákladovým prostorem minimálně 100 GT, která se používá pro dopravu zboží a osob nebo pro zvláštní služby (například ledoborec nebo plovoucí rypadlo), a remorkér s výkonem minimálně 365 kW;
b) pojem "loď stejného druhu" loď stejného typu, se stejným určením účelu a přibližně stejné velikosti jako předmětná loď, která vykazuje znaky, jež jsou podobné znakům dané lodi;
c) pojem "loď stejné obecné kategorie" loď stejného typu a se stejným určením účelu, ale podstatně jiné velikosti;
d) pojem "prodej" vytvoření nebo převod vlastnického zájmu na lodi, s výjimkou vlastnického zájmu, který byl vytvořen nebo získán pouze jako záruka za běžný obchodní úvěr;
e) pojem "podílnictví" každé smluvní právo nebo vlastnické právo, které oprávněné osobě nebo oprávněným osobám umožňuje získat určitým způsobem výhodu z provozu lodi, která je v podstatě srovnatelná se způsobem, kterým může mít vlastník užitek z provozu lodi.
Při zjišťování, zda je tato srovnatelnost dána, se berou mimo jiné v úvahu následující fakta:
i) podmínky a okolnosti obchodu,
ii) obchodní zvyklosti výrobního odvětví,
iii) zda je loď, která ke předmětem obchodu, začleněna v oblasti působnosti oprávněné osoby nebo oprávněných osob a
iv) zda je v praxi pravděpodobné, aby oprávněná osoba měla nebo oprávněné osoby měly během podstatné části užitné doby lodi výhodu z provozu lodi a převzala/převzaly odpovídající riziko;
f) pojem "kupující" jakoukoli osobu nebo společnost, která nepřímo nebo přímo získá podílnictví, včetně uzavření nájemní smlouvy nebo dlouhodobé smlouvy o nájmu na holý lodní trup u příležitosti původního převodu loděnicí; pojem také zahrnuje osobu nebo společnost, v jejímž vlastnictví nebo pod jejíž kontrolou kupující je nebo od níž dostává instrukce.
Kupující je ve vlastnictví osoby nebo společnosti, jestliže tato vlastní na kupujícím větší podíl než 50 procent.
Kupující je kontrolován osobou nebo společností, jestliže je osoba nebo společnost právně nebo obchodně schopna vyvíjet nátlak na kupujícího nebo mu udělovat instrukce; toto se předpokládá při podílnictví 25 procent.
Jestliže se prokáže vlastnictví na kupujícím, pak se předpokládá, že neexistuje žádná zvláštní kontrola tohoto kupujícího, pokud se nezjistí nic jiného.
Může existovat více než jeden kupující lodi;
g) pojem "společnost" společnost občanského a obchodního práva včetně družstev a ostatní právnické osoby veřejného a soukromého práva včetně těch, které jsou neziskové;
h) pojem "smluvní strana" každá třetí země, která je smluvní stranou loďařské dohody.
Článek 2
Zjištění cen působících újmu
A. Běžná hodnota
1. Běžná hodnota je v obvyklém případě založena na ceně, která byla nebo má být zaplacena v běžném obchodním styku nezávislým kupujícím v zemi vývozu za loď stejného druhu.
2. Ceny mezi stranami, mezi nimiž existuje obchodní spojení nebo kompenzační dohoda, mohou být považovány za ceny běžné v obchodním styku a být použity pro stanovení běžné hodnoty pouze tehdy, když se zjistí, že nejsou tímto obchodním vztahem ovlivňovány.
3. Jestliže se lodě stejného druhu v běžném obchodním styku neprodávají nebo jestliže tyto prodeje nedovolují vzhledem ke zvláštní situaci na trhu přiměřené srovnání, pak se běžná hodnota lodě stejného druhu určí na základě ceny, která platí při vývozu lodě stejného druhu do vhodné třetí země v běžném obchodním styku, pokud je tato cena reprezentativní.
Pokud se prodeje do vhodné třetí země nekonají nebo pokud neumožňují přiměřené srovnání, pak se běžná hodnota srovnatelné lodi stanoví na základě výrobních nákladů v zemi původu včetně přiměřené částky na odbytové, správní a režijní náklady a na zisky.
4. Prodeje lodí stejného druhu na tuzemském trhu země vývozu nebo exportní prodeje třetí zemi za ceny, které se pohybují pod (fixními a variabilními) náklady na kus plus provozní, správní a režijní náklady, mohou být považovány za nedosažené v běžném obchodním styku a musí být ponechány nepovšimnuty při stanovení běžné hodnoty pouze tehdy, když se zjistí, že tyto prodeje byly realizovány za ceny, které během přiměřeného časového období, jež za obvyklých okolností činí pět let, neumožňují krytí všech nákladů.
5. Náklady se obvykle kalkulují na základě záznamů loděnice, pokud tyto záznamy odpovídají obecně uznávaným zásadám účetnictví příslušné země a pokud je prokázáno, že tyto záznamy přiměřeným způsobem odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem příslušné lodě.
Důkazy předložené pro řádné rozvržení nákladů budou brány v úvahu, pokud byla tato rozvržení nákladů provedena tradičně.
Z nedostatku lepší metody se dává přednost rozvržení nákladů na bázi obratu.
Pokud k tomu již nedošlo při rozvržení nákladů podle tohoto pododstavce, provedou se přiměřené opravení za nákladové faktory, které se neopakují a které jdou ve prospěch budoucí a/nebo současné výroby nebo situací, v nichž jsou náklady ovlivněny zahájením výroby.
6. Částky pro odbytové, správní a režijní náklady a pro zisky se stanoví na základě čísel, která loděnice skutečně zaznamená při výrobě a prodeji lodí stejného druhu v běžném obchodním styku.
Jestliže to není možné, mohou být částky stanoveny:
a) na základě váženého průměru skutečných částek, které byly stanoveny pro jiné loděnice země původu při výrobě a prodeji lodí stejného druhu na tuzemském trhu země původu;
b) na základě částek, které příslušná loděnice zaznamená při výrobě a prodeji lodí stejné obecné kategorie na tuzemském trhu země původu;
c) na základě jakékoli jiné přiměřené metody, pokud zisk zjištěný tímto způsobem není vyšší než zisk, kterého dosahují jiné loděnice při prodejích lodí stejné obecné kategorie na tuzemském trhu země původu.
Zisk přidaný k početně stanovené hodnotě spočívá v každém případě na průměrném zisku zaznamenaném během přiměřeného časového období, které obvykle činí šest měsíců před a po zkoumaném prodeji, a odráží přiměřený zisk v okamžiku tohoto prodeje.
Při této kalkulaci je eliminováno každé zkreslení, které by nevedlo k přiměřenému zisku v okamžiku prodeje.
7. Vzhledem k dlouhé lhůtě mezi uzavřením smlouvy a dodávkou lodí nezahrnuje běžná hodnota skutečné náklady, o nichž loděnice doloží, že vznikly v důsledku vyšší moci a leží značně nad růstem nákladů, který loděnice v okamžiku, kdy byly stanoveny zásadní podmínky prodeje, mohla obhajitelným způsobem předpokládat a zohledňovat.
V případě prodejů ze zemí bez tržního hospodářství, zejména ze zemí, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 519/64 ze dne 7. března 1994 o společné úpravě dovozů z určitých třetích zemí a ke zrušení nařízení (EHS) č.
1765/82, 1766/82 a 3420/83 [4], se běžná hodnota stanoví na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím nebo ceny, za níž bude loď z takovéto třetí země prodána do jiných zemí včetně Společenství, nebo v případě, že toto není možné, na jakémkoli jiném základě, včetně ceny, která byla skutečně zaplacena nebo má být zaplacena za loď stejného druhu ve Společenství, která bude, v případě nutnosti, náležitě upravena o přiměřené rozpětí zisku.
Vhodná třetí země s tržním hospodářstvím se vybírá odůvodněným způsobem s náležitým zohledněním všech spolehlivých informací, které jsou v okamžiku výběru k dispozici.
Je nutno brát ohled i na omezení termínem.
Strany, jichž se vyšetřování týká, budou krátce po zahájení řízení informovány o volbě třetí země s tržním hospodářstvím a obdrží lhůtu deseti dnů k tomu, aby zaujaly stanovisko.
B. Vývozní cena
9. Vývozní cena je cena, která byla skutečně zaplacena nebo která má být zaplacena za příslušnou loď.
10. V případech, kdy žádná vývozní cena neexistuje nebo kdy se ukáže, že vývozní cena není v důsledku obchodního spojení nebo kompenzační dohody mezi loděnicí a kupujícím nebo třetí osobou spolehlivá, může být vývozní cena vypočtena na základě ceny, za kterou bude loď poprvé dále prodána nezávislému kupujícímu, nebo, pokud loď nebude prodána nezávislému kupujícímu nebo nebude dále prodána v tom stavu, v němž byla prodána poprvé, na jakémkoli jiném přiměřeném základě.
V těchto případech se provádějí opravení za všechny zisky a náklady včetně cel a daní, které vzniknou mezi původním prodejem a opětovným prodejem, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena.
Částky, za něž se opravení provádějí, zahrnují všechny částky, které obvykle nese kupující, ale které převzaly strany v rámci nebo mimo rámec Společenství, u nichž se zjistí, že existuje obchodní spojení nebo kompenzační dohoda mezi loděnicí nebo kupujícím.
K nim patří zejména běžné náklady na dopravu, pojištění, přistavení, nakládku a vedlejší náklady, cla, a jiné dávky, které je nutno zaplatit v zemi dovozu na základě nákupu lodi, a přiměřené rozpětí na odbytové, správní a režijní náklady a na zisk.
C. Porovnání
11. Mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou se provede spravedlivé porovnání.
Toto porovnání se provádí na stejné obchodní úrovni a na základě prodejů, které byly učiněny v co možná nejméně od sebe vzdálených časových okamžicích, což zpravidla znamená během tří měsíců před nebo po prověřovaném prodeji nebo, pokud takové prodeje neexistují, během časového období, které se jeví jako účelné.
Přitom se vždy provádějí přiměřené úpravy za rozdíly, které ovlivňují srovnatelnost cen, včetně rozdílů v podmínkách prodeje, ve smluvních pokutách, ve zdanění, v obchodních úrovních, v množstvích a v materiálních vlastnostech a v jiných faktorech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen.
Jestliže v případech podle odstavce 10 není dána srovnatelnost cen, pak se běžná hodnota zjišťuje na stejné obchodní úrovni jako hodnota vývozní ceny stanovená výpočtem, nebo budou provedeny náležité úpravy podle odstavce 10.
Přitom však bude zabráněno dvojím úpravám, zejména u slev z ceny a smluvních pokut.
Vyžaduje-li porovnání cen měnový přepočet, pak se pro něj použije směnný kurz dne prodeje; jestliže je však prodej deviz na termínových trzích v přímé souvislosti s vývozním obchodem, použije se směnný kurz, kterého bylo použito při termínovém prodeji.
Ve smyslu tohoto ustanovení je dnem prodeje den, kdy byly stanoveny nejdůležitější prodejní podmínky, zpravidla den uzavření smlouvy.
Jestliže jsou však nejdůležitější prodejní podmínky podstatně změněny v jiný den, pak se použije směnný kurz dne změny.
V tomto případě se provede vhodné přizpůsobení, aby se zohlednily nepřiměřené důsledky na rozpětí cen působících újmu, jež je samo způsobeno kolísáním směnného kurzu mezi původním dnem prodeje a dnem změny.
D. Rozpětí cen působících újmu
12. S výhradou příslušných ustanovení o spravedlivém porovnání se rozpětí cen působících újmu běžně stanoví porovnáním vážené průměrné běžné hodnoty s váženým průměrem cen všech prodejů nebo porovnáním jednotlivých běžných hodnot a jednotlivých vývozních cen za každou obchodní transakci.
Vážená průměrná běžná hodnota však může být také porovnána s cenami všech prodejů, jestliže se vývozní ceny od sebe vzájemně značně liší podle kupujícího, oblasti nebo prodejního období a jestliže by metody uvedené v první větě tohoto odstavce neodrážely ceny působící újmu v plném rozsahu.
13. Rozpětí cen působících újmu odpovídá částce, o níž běžná hodnota překračuje vývozní cenu.
U různých rozpětí může být zjištěno vážené průměrné rozpětí.
Článek 3
Zjištění újmy
1. Pokud není stanoveno jinak, znamená pojem "újma" ve smyslu tohoto nařízení, že některé průmyslové odvětví Společenství je značně poškozeno, nebo že hrozí, že bude poškozeno, nebo, že zřízení výrobního odvětví společenství bude značně zpožděno; pojem "újma" je nutno interpretovat v souladu s ustanoveními tohoto odstavce.
2. Zjištění újmy se opírá o jednoznačné důkazy a vyžaduje objektivní kontrolu a) důsledků prodeje pod běžnou hodnotou na ceny lodí stejného druhu na trhu Společenství a b) důsledků tohoto prodeje na výrobní odvětví Společenství.
3. V souvislosti s důsledky, které má prodej pod běžnou hodnotou na ceny, je nutno vzít v úvahu, zda v porovnání s cenou lodí stejného druhu výrobního odvětví Společenství došlo ke značnému cenovému podbízení v důsledku prodeje pod běžnou hodnotou nebo zda toto porovnání jiným způsobem zapříčinilo značný pokles cen nebo zabránilo značnému zvýšení cen, ke kterému by v opačném případě došlo.
Ani jedno ani několik z těchto kritérií nejsou v případě nezbytnosti rozhodující.
4. Jestliže jsou prodeje lodí z více než jedné země současně předmětem vyšetřování kvůli cenám působícím újmu, pak se důsledky těchto prodejů hodnotí kumulativně pouze tehdy, když se zjistí, že a) zjištěné rozpětí cen působících újmu pro nákupy z každé jednotlivé země překračuje minimální procentní sazbu uvedenou v čl. 7 odst. 3 a b) kumulativní hodnocení důsledků prodejů je vzhledem ke konkurenci lodí prodaných kupujícímu z loděnic mimo Společenství, jakož i konkurenci mezi těmito loděmi a loděmi stejného druhu Společenství přiměřený.
5. Kontrola důsledků prodeje pod běžnou hodnotu na příslušné výrobní odvětví Společenství zahrnuje hodnocení všech relevantních hospodářských faktorů a indexů, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Společenství, včetně skutečnosti, že se výrobní odvětví ještě musí zotavit z důsledků dřívějších dumpingových praktik, cen působících újmu nebo subvencí, výše skutečného rozpětí cen působících újmu, skutečného a potenciálního poklesu odbytu, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, rentability a vytížení kapacity, faktorů, které ovlivňují ceny Společenství, skutečných a potenciálních negativních důsledků na cash-flow, skladové zásoby, zaměstnanost, mzdy, růst, možnosti obstarání kapitálu nebo investiční možnosti.
Tento seznam není vyčerpávající, a ani jedno ani několik těchto kritérií nejsou v případě nezbytnosti rozhodující.
6. Ze všech příslušných důkazů předložených podle odstavce 2 musí vyplývat, že prodej pod běžnou hodnotou způsobuje a způsobil újmu ve smyslu tohoto nařízení.
K tomu patří zejména důkaz, že cenová úroveň stanovená podle odstavce 3 odpovídá za důsledky na výrobní odvětví Společenství jmenované v odstavci 5 a že tyto důsledky dosahují takového rozměru, že mohou být označeny jako významné.
7. Zkoumají se rovněž jiné známé faktory než prodej pod běžnou hodnotou, které ve stejné době poškozují výrobní odvětví Společenství, aby se zjistilo, že újma způsobená těmito jinými faktory nebude podle odstavce 6 přičtena prodeji pod běžnou hodnotou.
V této souvislosti mohou být mimo jiné zohledněny následující faktory: objemy a ceny prodejů loděnicemi jiných zemí než zemí vývozu, které nebyly učiněny pod běžnou hodnotou, pokles poptávky nebo změna spotřebních zvyklostí, praktiky zahraničních výrobců a výrobců Společenství, které omezují obchod, jakož i soutěž mezi nimi, rozvoj technologie a exportního výkonu a produktivity výrobního odvětví Společenství.
8. Důsledky prodeje pod běžnou hodnotou se poměřují výrobou lodí stejného druhu v výrobním odvětví Společenství, pokud dostupné informace dovolují vymezení této výroby na základě kritérií jako výrobní postup, prodeje a zisky výrobců.
Jestliže tuto výrobu vymezit nelze, poměřují se důsledky prodeje pod běžnou hodnotou výroby nejmenší skupiny nebo palety lodí zahrnujících lodě stejného druhu, pro něž lze získat potřebné informace.
9. Zjištění, že hrozí značná újma, musí spočívat na skutečnostech a nesmí se opírat pouze o tvrzení, tušení nebo vzdálené možnosti.
Změna okolností, za nichž by prodej pod běžnou hodnotou způsobil újmu, musí být jasně předvídatelná a musí hrozit bezprostředně.
Při zjištění, že hrozí značná újma, se mimo jiné berou v úvahu následující faktory:
a) dostatek volně disponibilních kapacit loděnice nebo bezprostřední, značné rozšíření jejich kapacit jako náznak pravděpodobného značného vzestupu prodejů pod běžnou hodnotou, přičemž je nutno brát v úvahu, v jaké míře mohou ostatní vývozní trhy pojmout dodatečné vývozy;
b) otázka, zda jsou lodě vyváženy za ceny, které by podstatnou měrou vyvíjely tlak na ceny nebo bránily zvýšení cen, ke kterému by v opačném případě došlo, a předběžně stupňovaly poptávku po dalších nákupech z jiných zemí.
Žádný z těchto faktorů není sám o sobě rozhodující, ale všechny zohledňované faktory společně musí vést k závěru, že další nákupy pod běžnou hodnotou budou bezprostředně následovat a že bez zavedení ochranných opatření dojde ke způsobení značné újmy.
Článek 4
Definice pojmu "výrobní odvětví Společenství"
1. Ve smyslu tohoto nařízení znamená "výrobní odvětví Společenství" celkově všechny výrobce ve Společenství, kteří ve svých existujících zařízeních stavějí loď stejného druhu nebo jejichž zařízení mohou být včas přestavěna pro stavbu lodě stejného druhu, nebo ty, jejichž kapacita činí pro stavbu lodí stejného druhu celkem významnou část kapacity Společenství pro stavbu lodí stejného druhu podle čl. 5 odst. 6. Jsou-li však výrobci obchodně spojeni s loděnicí, s vývozci nebo kupujícími nebo samotným kupujícím lodi, která je údajně předmětem cen působících újmu, pak je přípustné chápat pod pojmem "výrobní odvětví Společenství" pouze ostatní výrobce.
2. Ve smyslu odstavce 1 je výrobce považován za obchodně spojeného s loděnicí, s vývozcem nebo s kupcem pouze tehdy, když a) jeden z nich přímo nebo nepřímo kontroluje toho druhého nebo b) když jsou oba dva přímo nebo nepřímo kontrolováni třetí osobou nebo c) když společně přímo nebo nepřímo kontrolují třetí osobu, jestliže existuje důvod k domněnce nebo podezření, že příslušný výrobce na základě tohoto obchodního spojení jedná jinak než nezávislý výrobce.
Ve smyslu tohoto odstavce platí, že jeden kontroluje druhého, jestliže je právně nebo skutečně chopen vykonávat na druhého nátlak nebo mu udělovat instrukce.
3. Na tento článek se použije ustanovení čl. 3 odst. 8.
Článek 5
Zahájení řízení
1. S výhradou odstavce 8 se vyšetřování ke zjištění existence, rozsahu a důsledků údajných cen působících újmu zahajuje na základě písemné stížnosti, jež je podána fyzickou nebo právnickou osobou nebo sdružením bez právní subjektivity, které jedná jménem výrobního odvětví Společenství.
Stížnost lze předložit Komisi nebo některému členskému státu, který ji Komisi postoupí.
Komise zašle členským státům kopii všech stížností, které obdrží.
Stížnost je považována za podanou první pracovní den po doručení Komisi jako doporučený dopis nebo po vystavení potvrzení o příjmu Komisí.
Jestliže členský stát, aniž byla podána stížnost, disponuje dostatečnými důkazy o existenci cen působících újmu a o újmě, která tím vznikla některému výrobnímu odvětví Společenství, pak tento členský stát neprodleně předá tyto důkazy Komisi.
2. Stížnost podle odstavce 1 je nutno podat:
a) nejpozději šest měsíců od okamžiku, kdy se stěžovatel o prodeji lodi dozvěděl nebo musel dozvědět,
- jestliže byl žadatel v rámci obecného vyhlášení nabídkové licitace nebo jiného postupu při přidělování zakázek vyzván k odevzdání nabídky a
- jestliže se skutečně ucházel o zakázku a
- jestliže nabídka stěžovatele v podstatě odpovídala specifikacím zadání;
b) nejpozději devět měsíců od okamžiku, kdy se stěžovatel bez vyzvání k odevzdání nabídky o prodeji lodi dozvěděl nebo musel dozvědět, pokud bylo nejpozději šest měsíců po tomto okamžiku podáno Komisi nebo některému členskému státu prohlášení o úmyslu podat stížnost s informacemi, které má stěžovatel běžně k dispozici a které umožňují identifikaci příslušného obchodu.
V žádném případě nesmí být stížnost podána později než šest měsíců po datu vydání lodi.
Vychází se z toho, že stěžovatel věděl nebo musel vědět o prodeji lodi v okamžiku, kdy bylo zveřejněno uzavření smlouvy společně s obecnými informacemi o lodi v mezinárodním odborném tisku.
Ve smyslu tohoto článku je obecné vyhlášení nabídkové licitace vyhlášením licitace, v níž vyzve budoucí kupující k odevzdání nabídky minimálně všechny ty loděnice, o nichž ví, že mohou předmětnou loď postavit.
3. Stížnost podle odstavce 1 musí obsahovat důkazy
a) o cenách působících újmu;
b) o újmě;
c) o příčinné souvislosti mezi prodejem s cenami působícími újmu a údajnou újmou a
d) i) o tom, že, pokud byla loď prodána v obecně vypsané výrobní soutěži, byl stěžovatel vyzván k podání nabídky, že se skutečně o zakázku ucházel a že nabídka stěžovatele v podstatě odpovídala specifikacím zadání (například termín dodání a technické požadavky), nebo
ii) o tom, že, pokud byla loď prodána v rámci jiného postupu při přidělování zakázek a stěžovatel byl vyzván k odevzdání nabídky, že se skutečně o zakázku ucházel a že nabídka stěžovatele v podstatě odpovídala specifikacím zadání, nebo
iii) o tom, že při chybějícím vyzvání podat nabídku v rámci jiného postupu při udělování zakázek než v obecně vypsané hospodářské soutěži byl stěžovatel schopen předmětnou loď postavit, a že se stěžovatel, pokud věděl nebo musel vědět o plánovaném prodeji lodi, prokazatelně snažil o to, uzavřít s kupujícím kupní smlouvu, která byla slučitelná s příslušnými specifikacemi zadání.
Vychází se z toho, že stěžovatel o plánované koupi věděl nebo musel vědět, jestliže se prokáže, že většina podniků příslušného výrobního odvětví se snažila s tímto kupujícím uzavřít kupní smlouvu na předmětnou loď, nebo jestliže se prokáže, že makléři, finančníci, klasifikační společnosti, nájemci, obchodní sdružení nebo ostatní místa, která se běžně zabývají transakcemi spojenými se stavbou lodí a s nimiž loděnice udržovala pravidelný kontakt nebo obchodní vztahy, měli k dispozici obecné informace o plánovaném nákupu.
4. Stížnost obsahuje následující informace, které má stěžovatel běžně k dispozici:
a) jméno stěžovatele a stěžovatelův popis objemu a hodnoty výroby lodí stejného druhu ve Společenství stěžovatelem.
Jestliže je písemná stížnost podána jménem výrobního odvětví Společenství, je nutno k identifikaci výrobního odvětví, jehož jménem je stížnost podávána, předložit seznam všech známých výrobců Společenství, kteří jsou schopni stavět lodě stejného druhu, a, pokud je to možné, popis objemu a hodnoty výroby lodí stejného druhu ve Společenství, jež připadají na tyto výrobce;
b) úplný popis lodi, která je údajně předmětem cen působících újmu, jméno příslušné země nebo zemí původu nebo vývozu, jména všech známých vývozců nebo zahraničních výrobců a jméno toho, kdo předmětnou loď koupil;
c) ceny, za které se takovéto lodě prodávají na tuzemských trzích země nebo zemí původu nebo vývozu (nebo, pokud je to vhodné, informace o cenách, za které se prodávají takovéto lodě ze země nebo zemí původu nebo vývozu třetí zemi nebo třetím zemím, nebo o početně zjištěné hodnotě lodi), jakož i informace o vývozních cenách nebo, pokud je to vhodné, o cenách, za které bude loď tohoto druhu poprvé dále prodána nezávislému kupujícímu;
d) důsledky prodeje s cenami působícími újmu na ceny lodí stejného druhu na trhu Společenství a tedy na výrobní odvětví Společenství, jak se například odrážejí v relevantních faktorech a indexech ovlivňujících stav výrobního odvětví Společenství uvedených v čl. 3 odst. 3 a 5.
5. Komise posoudí, pokud je to možné, správnost a adekvátnost důkazů přiložených ke stížnosti, aby zjistila, zda existuje dostatek důkazů, který by opravňoval zahájení vyšetřování.
6. Vyšetřování podle odstavce 1 se zahajuje pouze tehdy, když bylo stanoveno, v jaké míře je stížnost podporována případně odmítána výrobci Společenství, kteří jsou schopni stavět lodě tohoto druhu, a tak bylo poté zjištěno, že stížnost byla podána hospodářským odvětvím Společenství nebo jeho jménem.
Stížnost se považuje za podanou hospodářským odvětvím Společenství nebo jeho jménem, jestliže je podporována výrobci Společenství, jejichž výrobní kapacita pro stavbu lodí stejného druhu představuje dohromady více než 50 procent celkové kapacity pro stavbu lodí stejného druhu, která připadá na část výrobního odvětví Společenství, jež stížnost buď podporuje nebo odmítá.
Vyšetřování však nebude zahájeno, jestliže na výrobce Společenství, kteří stížnost výslovně podporují, připadá méně než 25 procent celkové kapacity výrobců Společenství pro stavbu lodí stejného druhu.
7. Úřady nezveřejní žádost o zahájení vyšetřování, dokud nebude o zahájení vyšetřování rozhodnuto.
Před zahájením vyšetřování však bude informována vláda příslušné země vývozu.
8. Jestliže bude za zvláštních okolností rozhodnuto zahájit vyšetřování, aniž by byla podána příslušná písemná stížnost hospodářským odvětvím Společenství nebo jeho jménem, pak toto bude učiněno pouze tehdy, když bude existovat dostatek důkazů o cenách působících újmu, újmě a příčinné souvislosti, a když bude dostatečně prokázáno, že člen údajně poškozeného výrobního odvětví Společenství splňuje kritéria odst. 3 písm. d), která opravňují k zahájení vyšetřování.
Vyšetřování může být také případně zahájeno na písemnou žádost orgánů smluvní strany.
U takovéto žádosti je nutno předložit dostatek důkazů o tom, že loď je nebo byla předmětem cen působících újmu a že údajný prodej pod běžnou hodnotou kupujícímu v rámci Společenství působí nebo způsobil újmu tuzemskému výrobnímu odvětví příslušné smluvní strany.
9. Důkazy jak o cenách působících újmu, tak také o újmě budou současně posouzeny při rozhodování o zahájení vyšetřování.
Stížnost bude zamítnuta, pokud důkazy buď o cenách působících újmu nebo o újmě nestačí k tomu, aby ospravedlnily vyšetřování případu.
10. Žádost lze před zahájením vyšetřování stáhnout a v tomto případě je považována za nepodanou.
11. Jestliže se po konzultacích ukáže, že je k dispozici dostatek důkazů, které opravňují zahájení řízení, zahájí Komise řízení během 45 dnů po podání stížnosti nebo v případě zahájení podle odstavce 8 nejpozději šest měsíců od okamžiku, kdy prodej lodi vešel ve známost nebo musel vejít ve známost, aniž by byl dotčen čl. 15 odst. 2, a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství. Jestliže jsou předloženy nedostatečné důkazy, je o tom stěžovatel vyrozuměn po konzultacích během 45 dnů od okamžiku, kdy byla stížnost podána Komisi.
12. Zahájení vyšetřování se oznamuje oznámením o zahájení řízení, které obsahuje jméno a zemi loděnice a kupujícího nebo kupujících, popis příslušné lodi a souhrn došlých informací a upozornění, že všechny relevantní informace je nutno postoupit Komisi; jsou v něm stanoveny lhůty, v nichž se musí dotčené strany samy přihlásit, písemně prezentovat svoje stanovisko a mohou rozšiřovat informace, pokud mají být takováto stanoviska a informace brány v úvahu během vyšetřování; dále se stanoví lhůta, během níž mohou dotčené strany podat Komisi návrh na slyšení podle čl. 6 odst. 5.
13. Komise informuje vývozce, kupujícího (kupující) lodi a reprezentativní svazy výrobců, vývozců a kupujících takovýchto lodí, o kterých ví, že se jich to týká, a zástupce země, jehož loď je předmětem tohoto vyšetřování, a stěžovatele o zahájení řízení a předá vývozci a orgánům země vývozu plné znění písemné stížnosti podle odstavce 1 s náležitým varováním o důvěrnosti informací a poskytne ho na vyžádání také jiným dotčeným stranám, jichž se týká.
Článek 6
Vyšetřování
1. Po zahájení řízení zahájí Komise ve spolupráci s členskými státy, a – pokud je to vhodné – s orgány třetích zemí vyšetřování na úrovni Společenství.
Toto vyšetřování se vztahuje jak na ceny působící újmu, tak také na újmu, obojí je vyšetřováno současně.
2. Stranám, jimž je v rámci vyšetřování cen působících újmu zaslán dotazník, je poskytnuta lhůta na odpověď v trvání nejméně 30 dnů.
Lhůta pro vývozce začíná dnem doručení dotazníku, přičemž se vychází z toho, že dotazník je doručen týden po dnu, kdy byl vývozci odeslán nebo předán příslušnému diplomatickému zastoupení země vývozu.
Prodloužení této třicetidenní lhůty lze poskytnout s náležitým zohledněním lhůt pro vyšetřování, pokud tato strana může s ohledem na zvláštní okolnosti uvést pádný důvod tohoto prodloužení.
3. Komise může případně požádat orgány třetích zemí jakož i členských států, aby jí poskytly informace, a členské státy přijmou všechna potřebná opatření, aby žádosti Komise vyhověly.
Předají Komisi požadované informace, jakož i výsledky provedených inspekcí, kontrol a vyšetřování.
Jestliže jsou tyto informace obecného zájmu nebo jestliže o jejich předání požádal některý členský stát, předá Komise tyto informace členským státům, za předpokladu, že nejsou důvěrné; v tomto případě se předá souhrn, který není důvěrný.
4. Komise může případně požádat orgány třetích zemí, jakož i členské státy, aby provedly všechny inspekce a kontroly, zejména u výrobců Společenství, a vyšetřování ve třetích zemích, jestliže příslušné podniky udělí svůj souhlas a oficiálně informovaná vláda příslušné země nevznese námitky.
Členské státy učiní všechna potřebná opatření, aby vyhověly žádosti Komise.
Úředníci Komise mohou na žádost Komise nebo na žádost některého členského státu podporovat úředníky členských států při plnění jejich úkolů.
Rovněž tak mohou po dohodě mezi Komisí a příslušným orgánem úředníci Komise podporovat úředníky orgánů třetích zemí při plnění jejich úkolů.
5. Dotčené strany, které se podle čl. 5 odst. 12 přihlásily samy, budou vyslechnuty, jestliže o takovéto slyšení během lhůty stanovené v oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství písemně požádají a přitom doloží, že jsou dotčenou stranou, která bude pravděpodobně dotčena výsledkem řízení, a že pro její slyšení hovoří zvláštní důvody.
6. Na vyžádání dostanou loděnice, kupující, zástupci vlády země vývozu, stěžovatelé a jiné dotčené strany, které se podle čl.
5 odst. 12 samy přihlásily, možnost sejít se se stranami, které zastupují protichůdné zájmy, aby mohli vyjádřit protichůdné názory a vznést protiargumenty.
Přitom je nutno vyhovět nezbytnému zachování důvěrnosti a praktickým potřebám stran. Strany nejsou povinny se takovýchto setkání zúčastnit a jejich neúčast není na škodu jejich věci.
Na ústní informace podle tohoto odstavce nebude brán zřetel, pokud nebudou potvrzeny písemnou formou.
7. Stěžovatelé, loděnice, kupující a jiné dotčené strany, jež se podle čl. 5 odst. 12 samy přihlásily, jakož i zástupci země vývozu, mohou na písemnou žádost nahlížet do všech podkladů daných k dispozici jednou ze stran dotčených vyšetřováním, s výjimkou interních dokumentů sestavených orgány Společenství nebo jeho členských států, které jsou pro výklad jejich stanoviska relevantní a nejsou důvěrné ve smyslu článku 13 a jsou použity při vyšetřování. Tyto strany mohou k těmto podkladům zaujmout stanovisko a na jejich komentáře je brán zřetel, pokud byly dostatečně zdůvodněny.
8. S výjimkou okolností uvedených v článku 12 se – pokud je to možné – kontroluje správnost informací dodaných dotčenými stranami, o něž se nálezy opírají.
9. U řízení spojených s porovnáním cen, při nichž byla dodána loď stejného druhu, musí být vyšetřování uzavřeno nejpozději jeden rok po zahájení.
U řízení, u nichž se loď stejného druhu nachází ve fázi stavby, se vyšetřování uzavírá nejpozději jeden rok po dodání této lodi.
Vyšetřování spojená s početně zjišťovanou hodnotou se uzavírají během jednoho roku po svém zahájení nebo během jednoho roku po dodání lodi, jestliže druhá možnost nastane později.
V případě použití čl. 15 odst. 2 se tyto lhůty ruší.
Článek 7
Ukončení bez opatření; zavedení a vybírání výloh za ceny působící újmu
1. Jestliže je stížnost vzata zpět, může být řízení ukončeno.
2. Jestliže se po konzultacích zjistí, že nejsou nutná žádná opatření, a jestliže nejsou v Poradním výboru vzneseny žádné námitky, tak se vyšetřování nebo řízení ukončí.
V opačném případě předloží Komise Radě obratem zprávu o výsledku konzultací, jakož i návrh na ukončení řízení.
Řízení je považováno za ukončené, jestliže Rada během jednoho měsíce nerozhodne kvalifikovanou většinou jinak.
3. Řízení se uzavře okamžitě, jestliže se zjistí, že rozsah cen působících újmu vyjádřený jako procentem vývozní ceny činí méně než 2 procenta.
4. Jestliže z konečného zjištění stavu věcí vyplyne, že se jedná o ceny působící újmu a o újmu, která v jejím důsledku vznikla, pak Rada uloží prostou většinou na návrh přednesený Komisí po konzultacích v Poradním výboru loděnici výlohu za cenu působící újmu.
Výše této dávky se stanoví ve stejné výši jako zjištěné rozpětí cen působících újmu.
Rada přijme rozhodnutí nejpozději 30 dnů po doručení návrhu.
Komise učiní potřebná opatření k provedení rozhodnutí Rady, zejména k vybírání výlohy za cenu působící újmu.
5. Loděnice musí zaplatit výlohu za cenu působící újmu během 180 dnů po doručení sdělení o zavedení dávky, přičemž se vychází z toho, že toto sdělení bylo do loděnice doručeno jeden týden po dni, kdy bylo odesláno.
Komise může loděnici poskytnout přiměřené prodloužení lhůty splatnosti, jestliže loděnice prokáže, že by se v důsledku platby během 180 dnů dostala do platební neschopnosti nebo že by takováto platba byla neslučitelná se soudně kontrolovanou reorganizací; v tomto případě připadají na nezaplacenou část dávky úroky s úrokovou sazbou, která odpovídá střední oběžné renditě střednědobých půjček ECU na Lucemburské burze plus 50 základních bodů.
Článek 8
Alternativní nápravná opatření
Vyšetřování může být ukončeno po konzultaci v Poradním výboru bez zavedení výlohy za cenu působící újmu, jestliže loděnice definitivně a bezpodmínečně zruší prodej lodi, který je předmětem cen působících újmu, nebo jestliže provede rovnocenné alternativní nápravné opatření schválené Komisí.
Prodej je považován za zrušený teprve tehdy, když je ukončen smluvní vztah mezi smluvními stranami zúčastněnými na příslušném prodeji, refundována kupní cena zaplacená v souvislosti s prodejem a všechna práva na příslušnou loď nebo její části převedena zpět na loděnici.
Článek 9
Protiopatření – odepření práv na nakládání a vykládání
1. Jestliže příslušná loděnice nezaplatí dávky, které jí byly uloženy podle článku 7, pak Komise po konzultaci v Poradním výboru uvalí protiopatření na lodi postavené v příslušné loděnici formou odepření práv na nakládání a vykládání.
2. Rozhodnutí o uvalení protiopatření nabývá účinnosti 30 dnů po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství a bude zrušeno, jakmile loděnice zcela zaplatí výlohu za cenu působící újmu.
Protiopatření se týkají všech lodí, které byly objednány během čtyř let od okamžiku, kdy rozhodnutí nabylo účinnosti.
Zůstávají pro každou loď v platnosti na období čtyř let po jejich dodání.
Toto období může být zkráceno pouze po zahájení mezinárodního řízení na urovnání sporu o uvalených protiopatřeních a v souladu s výsledky tohoto řízení.
Kterým lodím jsou odepřena práva na nakládání a vykládání je stanoveno rozhodnutím Komise a zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Celní úřady členských států neudělí lodím, kterým jsou odepřena práva na nakládání a vykládání, povolení k nakládání a vykládání.
Článek 10
Konzultace
1. Konzultace předpokládané v tomto nařízení se konají v Poradním výboru, který se skládá ze zástupců každého členského státu a kterému předsedá zástupce Komise.
Konzultace se konají na žádost členského státu nebo z iniciativy Komise okamžitě a v každém případě v takovém časovém období, aby bylo možno dodržet lhůty stanovené v tomto nařízení.
2. Výbor svolává jeho předseda.
Tento předá členským státům co nejdříve všechny relevantní informace.
3. V případě potřeby mohou konzultace proběhnout pouze písemnou formou; v tomto případě Komise informuje členské státy a stanoví lhůtu, během níž členské státy vyjádří své stanovisko nebo mohou požádat o písemné konzultace, které uspořádá předseda, přičemž se tyto ústní konzultace konají v takovém časovém období, aby bylo možno dodržet lhůty stanovené v tomto nařízení.
4. Konzultace se týkají zejména:
a) existence cen působících újmu a metod pro zjišťování rozpětí cen působících újmu;
b) existence a rozsahu újmy;
c) příčinné souvislosti mezi prodejem s cenami působícími újmu a újmou;
d) opatření, která je nutno za daných okolností učinit k odstranění újmy vyvolané cenami působícími újmu, jakož i podrobností jejich použití.
Článek 11
Kontrolní návštěvy
1. Komise provádí, pokud to považuje za přiměřené, kontrolní návštěvy, aby nahlédla do knih vývozců, loděnic, obchodníků, zástupců, výrobců, hospodářských svazů a organizací a prověřila informace o cenách působících újmu a o újmě.
Bez řádné a včasné odpovědi nelze kontrolní návštěvu provést.
2. Komise může v případě potřeby provádět vyšetřování ve třetích zemích, pokud příslušné podniky udělí svůj souhlas, Komise informuje zástupce vlády příslušné třetí země a tato vláda nevznese námitky proti vyšetřování.
Jakmile příslušné podniky udělí svůj souhlas, měla by Komise sdělit úřadům země vývozu jména a adresy podniků, které mají být navštíveny, a sdělit dohodnuté termíny.
3. Příslušné podniky jsou informovány o druhu informací, které mají být při kontrolních návštěvách prověřeny, a o ostatních informacích, které je nutno během těchto návštěv předložit; toto však nevylučuje, že na místě mohou být vzhledem k obdrženým informacím požadovány další podrobnosti.
4. Při vyšetřováních podle odstavců 1, 2 a 3 je Komise podporována úředníky těch členských států, které o to požádaly.
Článek 12
Neochota spolupracovat
1. Jestliže dotčená strana odepře přístup k potřebným informacím nebo jestliže nesdělí potřebné informace během lhůt stanovených tímto nařízením nebo jestliže ve značné míře brání vyšetřování, pak mohou být učiněna předběžná nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění na základě faktů, které jsou k dispozici.
Pokud se zjistí, že dotčená strana předložila nepravdivé nebo zavádějící informace, pak na tyto informace nebude brán zřetel a bude použito informací, které jsou k dispozici.
Dotčené strany by měly být obeznámeny s důsledky neochoty spolupracovat.
2. Jestliže odpovědi nejsou předány na elektronickém nosiči dat, pak toto není považováno za neochotu spolupracovat, pokud dotčená strana doloží, že předání odpovědi v požadované formě by dotčenou stranu dodatečně zatížilo poplatky nebo by bylo spojeno s nepřiměřenými dodatečnými náklady.
3. Jestliže se prokáže, že informace podané dotčenou stranou nejsou v každém ohledu úplné, pak tyto informace nezůstanou nezohledněny, pokud nedostatky nejsou takové, že ztěžují přiměřená a spolehlivá zjištění, a pokud informace mohou být předány přiměřeným způsobem a včas, pokud je lze ověřit a pokud dotčená strana jednala podle svých nejlepších schopností.
4. Jestliže nejsou akceptovány důkazy nebo informace, je strana, která je předložila, neprodleně seznámena s důvody a dostane možnost podat během stanovené lhůty další vysvětlení.
Nejsou-li vysvětlení považována za dostatečná, je nutno uvést důvody odmítnutí takovýchto důkazů nebo informací a vysvětlit je ve zveřejněných zjištěních.
5. Opírají-li se zjištění, včetně stanovení běžné hodnoty, o odstavec 1 včetně údajů ve stížnosti, pak budou, pokud to bude možné, s náležitým zřetelem na lhůty pro vyšetřování, prověřena na základě informací z jiných dostupných nezávislých zdrojů, jako zveřejněné ceníky, úřední statistiky prodeje a celní prohlášení nebo na základě informací, které byly předloženy jinými dotčenými stranami během vyšetřování.
6. Jestliže dotčená strana není ochotna spolupracovat nebo je ochotna spolupracovat pouze částečně a jestliže odpírá sdělit relevantní informace, pak toto může vést k výsledku, který je pro tuto stranu méně výhodný, než kdyby spolupracovala.
Článek 13
Důvěrné informace
1. Se všemi informacemi, které jsou svou povahou důvěrné (například proto, že by jejich předání pro konkurenta vytvořilo značné výhody v hospodářské soutěži nebo proto, že by pro dodavatele nebo osobu, od níž informace získal, znamenalo značnou nevýhodu) nebo jsou stranami dány k dispozici pro vyšetřování na důvěrné bázi, musí orgány při odpovídajícím zdůvodnění zacházet důvěrně.
2. Dotčené strany, které předávají důvěrné informace, se vyzývají, aby předložily souhrn těchto informací, který není důvěrný.
Tyto souhrny mají být tak podrobné, aby umožňovaly přiměřené pochopení podstatného obsahu důvěrných informací.
Za zvláštních okolností mohou tyto strany prohlásit, že tyto informace nejsou pro souhrn vhodné.
Za těchto zvláštních okolností je nutno uvést důvody, proč souhrn není možný.
3. Jestliže je zastáván názor, že žádost o důvěrné zacházení není oprávněná, a jestliže žadatel není ochoten ani informace oznámit ani souhlasit s jejich oznámením v generalizované nebo zkrácené formě, pak mohou tyto informace zůstat nezohledněny, pokud není z vhodných zdrojů uspokojivým způsobem prokázáno, že informace jsou správné.
Žádosti o důvěrné zacházení nemají být svévolně odmítány.
4. Tento článek nebrání orgánům Společenství v oznámení obecných informací a zejména důvodů pro rozhodnutí učiněná na základě tohoto nařízení, jakož i oznámení důkazů, o něž se orgány Společenství opíraly, pokud je to nutné pro vysvětlení těchto důvodů v soudním řízení.
Toto oznámení musí brát rovněž zřetel na oprávněné zájmy příslušných stran na zachování jejích obchodních tajemství.
5. Rada, Komise a členské státy, stejně jako jejich úředníci, nezveřejní informace, které obdrželi podle tohoto nařízení a o jejichž důvěrné zacházení dodavatel požádal, bez výslovného povolení dodavatele.
Informace, k jejichž výměně došlo mezi Komisí a členskými státy, nebo informace o konzultacích podle článku 10 nebo interní dokumenty připravené orgány Společenství nebo jeho členských států nebudou zveřejněny s výjimkou zvláštních případů uvedených v tomto nařízení.
6. Informace získané podle tohoto nařízení mohou být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
Článek 14
Vyrozumění
1. Stěžovatel, loděnice, vývozce, kupující lodi a jejich reprezentativní svazy a zástupci země vývozu mohou požádat, aby byli vyrozuměni o podrobnostech nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se uvažuje doporučit zavedení výlohy za cenu působící újmu nebo ukončení vyšetřování nebo řízení bez zavedení dávky.
2. Žádosti o závěrečné vyrozumění podle odstavce 1 musí být písemně podány Komisi a musí být doručeny během lhůty, kterou Komise stanoví.
3. Vyrozumění se provádí písemně.
Provádí se co nejdříve za nutného dodržení důvěrnosti informací a běžně nejpozději jeden měsíc před konečným rozhodnutím nebo předložením návrhu na konečná opatření Komisi podle článku 7. Jestliže Komise není schopna uskutečnit vyrozumění o určitých skutečnostech nebo úvahách v rámci této lhůty, sdělí tyto skutečnosti a úvahy co nejdříve poté.
Vyrozumění neanticipuje případné pozdější rozhodnutí Komise nebo Rady; jestliže se však toto rozhodnutí opírá o jiné skutečnosti a úvahy, provede se vyrozumění o tom co nejdříve.
4. Na připomínky vznesené po vyrozumění bude brán zřetel pouze tehdy, pokud budou doručeny během lhůty stanovené Komisí v každém jednotlivém případě, která činí nejméně 10 dnů, přičemž je nutno brát náležitý ohled na naléhavost záležitosti.
Článek 15
Závěrečná ustanovení
1. Toto nařízení se netýká použití:
a) zvláštních pravidel, která jsou obsažena v dohodách uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi;
b) zvláštních opatření, pokud nejsou v rozporu se závazky převzatými v rámci loďařské dohody.
2. Podle tohoto nařízení nebude zahájeno žádné vyšetřování a nebude zavedeno nebo zachováno žádné opatření, pokud by toto opatření odporovalo závazkům Společenství z loďařské dohody nebo jiných příslušných mezinárodních dohod.
Toto nařízení nebrání Společenství, aby dostálo svým závazkům z loďařské dohody týkající se urovnání sporu.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je použitelné ode dne vstupu loďařské dohody [5] v platnost.
Toto nařízení se nevztahuje na lodi, jejichž kupní smlouva byla uzavřena před dnem vstupu loďařské dohody v platnost, s výjimkou lodí, jejichž kupní smlouva byla uzavřena po 21. prosinci 1994 a které mají být dodány za více než pět let po dni uzavření dohody.
Na tyto lodě se toto nařízení vztahuje, ledaže loděnice prokáže, že tato dlouhá dodací lhůta je dána běžnými obchodními důvody a nikoli úmyslem obejít použití tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 4. března 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2019/94 o dovozech zbytků z výroby kukuřičného škrobu ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
344/96 ze dne 26. února 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], vložilo do kapitoly 23 doplňkovou poznámku, v níž se popisují některé směsi, které mohou být při dovozu do Společenství osvobozeny od cel; že za tím účelem byla do položky 2309 zařazena nová zvláštní podpoložka;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2019/94 [4] stanoví zvláštní ustanovení, která mají zajistit, že dovážený produkt odpovídá definici podle dohodnutého celního kodexu; že dotčený produkt je od té doby zařazen do nové položky zavedené nařízením (ES) č.
344/96; že nařízení (ES) č. 2019/94 by proto mělo být změněno; že by se účinky této změny neměly dotknout plné účinnosti licencí vydaných před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud jde o popis produktu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2019/94 se mění takto:
1. Termín "KN 23031019" uvedený v čl. 1 odst. 1 a v článku 2 se nahrazuje termínem "KN 23099020".
2. V příloze se "Certificate of Conformity" vydané americkým průmyslem nahrazuje dokumentem v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 411/96 ze dne 6. března 1996 o prováděcích pravidlech pro dovozní licence pro oves kódu KN 10040000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3093/95 ze dne 22. prosince 1995, které stanoví sazby cla, které má Společenství použít na základě jednání podle čl. XXIV odst. 6 smlouvy GATT následně po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii [1], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě dohody o závěrech jednání mezi Společenstvím a Austrálií podle čl.
XXIV odst. 6 smlouvy GATT se Společenství zavazuje zavést pro každý hospodářský rok s platností od 1. ledna 1996 celní kvótu ve výši 89 ECU za tunu u 21000 tun ovsa kódu KN 10040000 o minimální specifické váze 55 kg/hl, s maximálním obsahem vlhkosti ve výši 12 % a s maximálním obsahem nečistot ve výši 2 %;
vzhledem k tomu, že tyto dovozy podléhají předložení dovozní licence; že je nezbytné upřesnit podmínky vydávání těchto licencí;
vzhledem k tomu, že správné řízení dovozů vyžaduje zavedení systému jistot; že s přihlédnutím k možnosti spekulací vyplývajících ze se systému z důvodů snížení cla je nezbytné, aby přístup k danému dovozu byl omezen pouze na provozovatele, kteří složili jistotu na dovoz ovsa dokazující, že provozovali obchodní činnost v odvětví obilovin nejméně posledních dvanáct měsíců a že jsou registrováni v členském státě, ve kterém se žádost podává;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovoz 21000 tun ovsa kódu KN 10040000 o minimální specifické váze 55 kg/hl, s maximálním obsahem vlhkosti ve výši 12 % a maximálním obsahem zrn jiných než ovesných ve výši 2 % za hospodářský rok, na který se v souladu s nařízením Rady č. 3093/95 vztahuje sazba dovozního cla ve výši 89 ECU za tunu, podléhá vydání dovozní licence v souladu s tímto nařízením.
Množství, které má být dovezeno během hospodářského roku 1995/96, však činí 10500 tun.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [2].
Článek 2
1. Žádosti o dovozní licence na základě množství uvedeného v čl. 1 odst. 1 jsou přípustné pouze, pokud jsou doplněny:
- důkazem, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která prováděla obchodní činnost v odvětví obilovin nejméně posledních dvanáct měsíců a která je registrována v členském státě, ve kterém se žádost podává,
- důkazem, že u příslušného orgánu daného členského státu byla složena jistota ve výši 5 ECU za tunu, která je určena k doložení dobré víry žadatele,
- písemným prohlášením žadatele, že v den přijetí prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu složí u příslušných celních orgánů dovozní jistotu ve výši částky, která je rovna částce cla uvedené v článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [3] uplatňované v den podání žádosti, a to snížené o 89 ECU.
2. Žádosti o dovozní licence se předloží příslušným orgánům členských států druhé pracovní pondělí každého měsíce do 13 hodin (bruselského času).
Žádosti o licence na dovoz ovsa kódu KN 10040000, jehož kvalita je v souladu s článkem 1, předložené mezi 1. lednem 1996 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, se nicméně považují za předložené na základě ustanovení tohoto nařízení.
Členské státy za tímto účelem uvědomí Komisi o množství obsaženém v žádostech o licence na dovoz ovsa, jehož kvalita je v souladu s článkem 1, během výše uvedeného období prostřednictvím telexu, telefaxu nebo telegramu do patnácti dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Pokud byly ve výše uvedeném období vydány dovozní licence, uvědomí členské státy Komisi ve stejné lhůtě o množství, u kterého mohou dovozci prokázat prostřednictvím kupní smlouvy nebo prostřednictvím osvědčení, že dovezená kvalita nebo kvalita, která má být dovezena, je v souladu s článkem 1.
Na základě takto oznámeného množství Komise v případě potřeby použije ustanovení uvedená v odst. 4 druhém pododstavci.
Žádosti o licence se nesmějí týkat většího množství, než je množství dostupné pro dovoz dotyčného produktu během daného hospodářského roku.
3. Členské státy uvědomí Komisi o množství obsaženém v žádostech o dovozní licence prostřednictvím telexu, telefaxu nebo telegramu nejpozději v den podání do 18.00 hodin (bruselského času).
Tyto informace musí být oznámeny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
4. Jestliže žádosti o dovozní licence překročí kvótu, kterou lze ještě využít pro každý hospodářský rok, stanoví Komise jednotný koeficient pro snížení požadovaného množství nejpozději třetí pracovní den následující po podání žádostí.
Žádost o licence je možné vzít zpět ve lhůtě jednoho pracovního dne následujícího po dni, kdy byl stanoven koeficient pro snížení.
V případě, kdy celkový počet žádostí o dovozní licence předložených mezi 1. lednem 1996 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a licencí vydaných během této doby a oznámených Komisi v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem překročí množství stanovené v čl. 1 odst. 1, použije Komise u množství, kterých se žádosti a licence týkají, koeficient pro snížení. V případě již vydaných licencí se u výsledného množství použije snížené clo podle článku 1 a pro zbývající množství dovozní clo platné ke dni splnění celních formalit, a to až do výše množství, pro které byla licence vydána.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, vydávají se licence pátý pracovní den následující po podání žádosti.
6. Odchylně od čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání.
Článek 3
Odchylně od čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1162/95 [4] jsou dovozní licence platné ode dne jejich vydání až do konce třetího měsíce následujícího po dni vydání licence.
Článek 4
1. Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Za tímto účelem se do kolonky 19 licence zapisuje číslice "0".
2. V případě produktů, které mají být dovezeny s celní sazbou uvedenou v článku 1, musí žádost o licenci a dovozní licence obsahovat:
- v kolonce 8 jméno země původu daného produktu,
- v kolonce 20 jeden z následujících údajů:
- Reglamento (CE) no 411/96
- Forordning (EF) nr.
411/96
- Verordnung (EG) Nr. 411/96
- Kανονισμοξ (EK) αρι.
411/96
- Regulation (EC) No 411/96
- Règlement (CE) no 411/96
- Regolamento (CE) n. 411/96
- Verordening (EG) nr.
411/96
- Regulamento (CE) n.o 411/96
- Asetus (EY) N:o 411/96
- Förordning (EG) nr 411/96,
- v kolonce 24 jeden z následujících údajů:
- Derecho de 89 ecus/tonelada.
Contingente arancelario de avena del código NC 10040000
- Told 89 ECU/ton, toldkontingent for havre henhørende under KN-kode 10040000
- Zollsatz 89 ECU/t. Zollkontingent für Hafer des KN-Codes 10040000
- Δασμός 89 Ecu/τόυσ.
Δασμολογική ποσόστωση δρώμης του κωδικού ΣΟ 10040000
- Duty rate ECU 89/t. Tariff quota for oats falling within CN code 10040000
- Taux de droit 89 écus/t. Contingent tarifaire d’avoine du code NC 10040000
- Aliquota del dazio: 89 ECU/t. Contingente tarifario di avena del codice NC 10040000
- Invoerrecht van 89 ecu per ton.
Tariefcontingent voor haver van GN-code 10040000
- Taxa de direito 89 ECU/tonelada.
Contingente pautal de aveia do código NC 10040000
- Tulli 89 ecua/t. CN-koodiin 10040000 kuuluvan kauran kiintiö
- Tullsats 89 ecu/ton.
Tullkvot för havre som omfattas av KN-nummer 10040000.
Licence zavazuje k dovozu ze země uvedené v kolonce 8 dovozní licence.
Článek 5
1. Jistota k doložení dobré víry uvedená v čl. 2 odst. 1 druhé odrážce se uvolní při vydání licence.
2. Dovozní jistota uvedená v čl. 2 odst. 1 třetí odrážce se uvolní, jakmile se prokáže, že jsou u množství dováženého v době platnosti dovozní licence splněny předepsané jakostní podmínky.
3. Důkaz uvedený v odstavci 2 poskytne orgán pověřený kontrolou dovážejícího členského státu.
4. Při propuštění do volného oběhu Společenství celní orgán dovážejícího členského státu odebere odděleně reprezentativní vzorky a uchová je na náklady Komise nejméně po dobu šesti měsíců.
5. Náklady na kontrolu a vzorky hradí držitel dovozní licence.
6. Referenční metody pro kontrolu určení kvality dovezeného ovsa, uvedené v odstavci 2, jsou vymezeny v nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [5].
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 414/96 ze dne 4. března 1996, kterým se stanoví některá kontrolní opatření pro rybolovné činnosti prováděné ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4], se vztahuje na veškeré rybolovné činnosti a na veškeré související činnosti prováděné na území nebo v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států a rovněž se vztahuje na činnosti rybářských plavidel Společenství, které operují ve vodách třetích zemí nebo na volném moři, aniž jsou tím dotčeny rybářské dohody uzavřené mezi Společenstvím a třetími zeměmi a mezinárodní úmluvy, jejichž smluvní stranou je Společenství;
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí Rady č. 83/414/EHS [5] je Společenství smluvní stranou Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu (dále jen "baltská úmluva");
vzhledem k tomu, že Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři (dále jen "baltská komise") ustanovená baltskou úmluvou přijímá pravidla pro lovné činnosti prováděné v Baltském moři;
vzhledem k tomu, že baltská komise přijala během svého dvacátého zasedání, které se konalo v Gdyni ve dnech 12. až 16. září 1994, řadu doporučení, která se týkají kontrolních opatření vztahujících se na Baltské moře;
XI odst. 1 baltské úmluvy musí Společenství začlenit tato doporučení do právních předpisů Společenství s výhradou námitek, které byly vzneseny postupem podle výše uvedeného článku; že nejsou žádné důvody ke vznesení námitek;
vzhledem k tomu, že je proto na základě doporučení vytvořených baltskou komisí nezbytné stanovit kontrolní opatření, která doplní kontrolní opatření stanovená v nařízení (EHS) č. 2847/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví některá kontrolní opatření týkající se odlovu a vykládky rybolovných zdrojů pocházejících z vod Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu vymezených na západě linií, která spojuje mys Hasenøre s Gniben Point, Korshage se Spodsbjergem a mys Gilbjerg s mysem Kullen.
Nevztahuje se na vody mimo tyto základní linie.
2. Toto nařízení se vztahuje na:
- rybářská plavidla Společenství působící v zeměpisné oblasti vymezené v odstavci 1,
- všechna rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země působící v mořských vodách spadajících do této oblasti a pod svrchovanost nebo jurisdikci členských států.
Článek 2
Plavidla lovící tresky
1. Členské státy každoročně oznamují Komisi, nejpozději měsíc před zahájením lovných činností, seznam všech rybářských plavidel Společenství plujících pod jejich vlajkou nebo zapsaných v jejich přístavech, jejichž hlavní nebo doplňkovou činností je lov tresek v oblasti vymezené v čl. 1 odst. 1, a během roku nepro dleně oznamují všechny změny vzniklé na tomto seznamu.
2. Na tomto seznamu jsou zejména uvedena vnitřní čísla plavidel uvedených v předchozím odstavci v souladu s článkem 1 nařízení Komise (ES) č. 109/94 ze dne 19. ledna 1994 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [6].
3. Seznam a jakékoliv jeho změny během roku se sdělují elektronickou cestou a pokud možno prostřednictvím elektronické pošty.
4. Komise každoročně oznámí baltské komisi údaje podle odstavce 1 ve lhůtě 15 dní ode dne obdržení oznámení ze strany členských států.
Článek 3
Činností vedoucích k lovu tresek v oblasti vymezené v čl. 1 odst. 1 se mohou účastnit pouze rybářská plavidla Společenství uvedená na seznamu podle článku 2.
Článek 4
Prohlášení o vykládce
Příslušné orgány členských států oznamují příslušným smluvním stranám baltské úmluvy minimálně jednou měsíčně a u každého plavidla vykládky rybářských plavidel plujících pod vlajkou smluvní strany baltské úmluvy nebo zapsaných v jedné ze smluvních stran, rozepsané podle rybolovné oblasti, správní oblasti a druhů řízených baltskou komisí.
Kopie těchto údajů se předává Komisi.
Článek 5
Před koncem každého měsíce předává Komise baltské komisi údaje získané na základě čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 a údaje podle článku 4 týkající se množství uloveného předcházející měsíc rybářskými plavidly Společenství, jakož i úlovků vyložených ve Společenství rybářskými plavidly podle článku 4.
Článek 6
Překládání tresek na jiné plavidlo
1. Plavidlům je zakázáno překládat nebo přijímat tresky ulovené v oblasti vymezené v čl. 1 odst. 1.
2. Příslušné orgány členského státu však mohou povolit překládání ve svých přístavech nebo ve svých vnitřních vodách.
3. Za tímto účelem požádá velitel rybářského plavidla, jež hodlá překládku provést, ve lhůtě nejméně dvaceti čtyř hodin předem, příslušné orgány o schválení místa překládky.
Článek 7
Zákaz vykládek
1. Poté, co baltská komise oznámí Komisi, že kvóta přidělená jiné smluvní straně baltické úmluvy byla vyčerpána, jsou ode dne stanoveného touto stranou zakázány jakékoli vykládky nebo překládky úlovků populací nebo skupin populací, na něž se kvóta vztahuje, uskutečněné rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou smluvní strany, které byla tato kvóta přidělena.
2. Komise neprodleně zašle kopii tohoto oznámení členským státům.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 8. března 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1448/95 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství;
vzhledem k tomu, že ve Francii došlo ke změně reprezentativních trhů; že je tudíž třeba změnit seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství uvedený v příloze nařízení (EHS) č. 2123/89;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 2123/89 se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Výčet těchto kótovacích středisek: Rennes, Nantes, Mety, Lyon a Toulouse" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 440/96 ze dne 11. března 1996 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé směsi sladových klíčků a zbytků po prosévání ječmene
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1863/95 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola [3] se Společenství zavázalo otevřít roční celní kvóty pro některé směsi sladových klíčků a zbytků po prosévání ječmene; že dovozy v rámci těchto kvót jsou osvobozeny od cla;
vzhledem k tomu, že je nezbytné uvedené kvóty otevřít s účinkem od 1. ledna 1996 a stanovit prováděcí pravidla pro jejich správu; že všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a nepřetržité osvobození od cla pro veškeré dovozy dotyčných produktů ve všech členských státech až do vyčerpání kvót; že nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinné společné správy kvót oprávněny čerpat z objemu kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům; že tato metoda správy však vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí; že Komise musí být schopna sledovat stav čerpání kvót a podle toho informovat členské státy;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cla z dovozu níže popsaných produktů se dočasně ruší v limitu níže uvedených ročních celních kvót Společenství:
(1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) _BAR_ (4) _BAR_ (5) _BAR_
Článek 2
Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení o propuštění do volného oběhu, včetně žádosti o preferenční výhody pro produkt, na který se vztahuje článek 1, a pokud je toto prohlášení přijato celními orgány, čerpá členský stát na základě oznámení Komisi z příslušného objemu kvóty množství odpovídající těmto potřebám.
Žádost o čerpání s vyznačením data přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu musí být neprodleně odeslána Komisi.
Komise poskytuje čerpání v chronologickém pořadí podle data, kdy celní orgány dotyčných členských států přijaly prohlášení k propuštění do volného oběhu, pokud to dovoluje zůstatek, který je k dispozici.
Jestliže členský stát plně nevyužije čerpaná množství, je povinen vrátit nevyužitou část neprodleně do odpovídajícího objemu kvóty.
Jsou-li požadovaná množství větší než zůstatek objemu kvóty, který je k dispozici, provádí se přidělení poměrně k požadovanému množství.
Komise informuje členské státy o provedených čerpáních.
Článek 3
Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčných produktů stejný a trvalý přístup ke kvótám, dokud to dovolí zůstatek odpovídajícího objemu kvóty.
Článek 4
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby články 1 až 3 tohoto rozhodnutí byly dodržovány.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 13. března 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2921/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro náhradu za snížení určitých zemědělských přepočítacích koeficientů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2990/95 ze dne 18. prosince 1995 o náhradě za výrazná snížení zemědělských přepočítacích koeficientů před 1. červencem 1996[1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2990/95 stanoví, že členské státy mohou udělovat podporu zemědělcům, aby bylo nahrazeno snížení zemědělského přepočítacího koeficientu některých měn; že podmínky pro udělování uvedené podpory jsou totožné s podmínkami stanovenými v nařízení Rady (ES) č.
1527/95[2], k němuž prováděcí pravidla stanoví nařízení Komise (ES) č. 2921/95[3]; že by nařízení (ES) č.
2921/95 mělo být přizpůsobeno, aby bylo použitelné pro obdobné podmínky podpory udělované podle nařízení (ES) č. 2990/95 ve Švédsku a Finsku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2921/95 se mění takto:
V článku 1 se slova "podle nařízení (ES) č. 1527/95" nahrazují slovy "podle nařízení (ES) č.
1527/95 a nařízení Rady (ES) č. 2990/95[4]
2. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Částky v ECU stanovené v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1527/95 nebo v nařízení (ES) č. 2990/95 se převádějí na národní měnu pomocí zemědělského přepočítacího koeficientu platného bezprostředně před prvním snížením koeficientu, která je uvedena v jednom z dotčených nařízení."
3. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Částka podpory udělovaná každé oprávněné osobě musí být závislá na velikosti hospodářství během období před:
- 1. červencem 1995 v případě podpory udělované podle nařízení (ES) č. 1527/95,
- 1. lednem 1996 v případě podpory udělované podle nařízení (ES) č. 2990/95."
4. V čl. 4 druhém pododstavci se slova "nařízení (ES) č. 1527/95" nahrazují slovy "nařízení (ES) č. 1527/95 a nařízení (ES) č. 2990/95."
5. V čl. 5 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"1. Žádost o oprávnění k udělení podpory musí členský stát podat Komisi do 30. června 1996 v případě žádostí, které jsou uvedeny v nařízení (ES) č. 1527/95, a do 31. prosince 1996 v případě žádostí, které jsou uvedeny v nařízení (ES) č. 2990/95."
6. V čl. 5 odst. 3 se slova "a s nařízením (ES) č. 1527/95" nahrazují slovy "a s nařízením (ES) č. 1527/95 nebo s nařízením (ES) č. 2990/95."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 11. března 1996, kterým se pozastavuje účinnost nařízení (EHS) č. 990/93 a (ES) č. 2471/94 a zrušují nařízení (ES) č. 2472/94 a (ES) č. 2815/95 o přerušení hospodářských a finančních vztahů se Svazovou republikou Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora), s oblastmi v Chorvatské republice pod ochranou Spojených národů a s oblastmi Republiky Bosna a Hercegovina pod kontrolou bosensko-srbských sil
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 73g a 228a této smlouvy,
s ohledem na Společný postoj ze dne 4. prosince 1995 vymezený Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii v souvislosti s pozastavením omezení obchodního styku se Svazovou republikou Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) a bosenskými Srby [1], o kterém rozhodla Rada bezpečnosti Spojených národů ve svém usnesení 1022 (1995),
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti Spojených národů s ohledem na dohodu, jíž bylo dosaženo mezi zúčastněnými stranami pokud jde o Republiku Bosna a Hercegovina, rozhodla ve svém usnesení 1022 (1995) pozastavit omezení týkající se hospodářských a finančních vztahů se Svazovou republikou Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora), s oblastmi v Chorvatské republice pod ochranou Spojených národů a, za předpokladu splnění určitých podmínek, s oblastmi Republiky Bosna a Hercegovina pod kontrolou bosensko-srbských sil;
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti byla informována o tom, že výše zmíněné podmínky byly splněny;
vzhledem k tomu, že Rada již přijala nařízení (ES) č. 2815/95 [2], kterým se pozastavuje účinnost nařízení (EHS) č. 990/93 [3] pokud jde o Svazovou republiku Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
vzhledem k tomu, že z důvodu transparentnosti by měly být právní předpisy Společenství, kterými se provádí nařízení Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1022 (1995), zahrnuty do jediného všeobsahujícího nástroje Společenství a nařízení (ES) č. 2815/95 by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Účinnost nařízení (EHS) č. 990/93 a (ES) č. 2471/94 [4] se tímto pozastavuje.
2. Po dobu pozastavení účinnosti nařízení uvedených v odstavci 1 mohu být veškeré finanční prostředky a veškerý majetek, které byly dříve v souladu s uvedenými nařízeními zmrazeny nebo zajištěny, uvolněny členskými státy v souladu s právními předpisy za předpokladu, že veškeré finanční prostředky nebo majetek, které jsou předmětem nároku, zástavního práva, soudního rozhodnutí nebo věcného břemene, nebo jde-li o finanční prostředky nebo majetek fyzické nebo právnické osoby, společnosti nebo jiného subjektu, který je podle právních předpisů nebo účetních platných v příslušném členském státě shledán nesolventním nebo je za nesolventního považován, zůstane zmrazen nebo zajištěn až do okamžiku uvolnění v souladu s platnými právními předpisy.
3. Zrušují se nařízení (ES) č. 2472/94 [5] a (ES) č. 2815/95.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 11. března 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3906/89 s cílem rozšířit hospodářskou pomoc na Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3906/89 [3] upravuje hospodářskou a humanitární pomoc na podporu hospodářských a společenských reforem v některých zemích střední a východní Evropy;
vhledem k tomu, že země způsobilé k přijetí takové pomoci jsou uvedeny v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Valné shromáždění Organizace spojených národů uznalo dne 8. dubna 1993 Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii pod tímto prozatímním jménem;
vzhledem k tomu, že je důležité pomoci stabilizovat tuto zemi a podpořit její hospodářské reformy a posilování demokracie;
vzhledem k tomu, že by proto tento nový stát měl být formálně připojen na seznam zemí způsobilých k přijetí pomoci na základě nařízení (EHS) č. 3906/89,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V seznamu v příloze nařízení (EHS) č. 3906/89 se doplňuje tato země: "Bývalá jugoslávská republika Makedonie".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 465/96 ze dne 14. března 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2898/95, kterým se stanoví požadavky na kontrolu shody s normou jakosti u banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2898/95 [3] stanoví požadavky na kontrolu shody s normou jakosti u banánů, určenou nařízením Komise (ES) č. 2257/94 [4], vstoupí v platnost dne 1. dubna 1996; že uvedené datum vstupu v platnost by mělo být odloženo, aby se usnadnilo provádění kontrolních postupů a dokončilo se sdělování informací obchodníkům;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 2898/95 se datum "1. dubna 1996" nahrazuje datem "1. července 1996".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po jeho vyhlášení
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], ve znění Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je třeba podrobně vymezit případy, v nichž je možné nepožadovat, aby byly k celnímu prohlášení přikládány některé doklady;
vzhledem k tomu, že pokud deklarant odmítne být přítomen odběru vzorků nebo určit osobu k tomuto účelu nebo pokud neposkytne celním orgánům veškerou potřebnou součinnost, měly by tyto orgány moci považovat celní prohlášení za neplatné;
vzhledem k tomu, že články 325 až 340 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1762/95 [3], zřizují zvláštní metodu administrativní spolupráce k prokazování statusu zboží Společenství u produktů rybolovu ulovených na plavidlech členských států a zboží získaného z těchto produktů na zmíněných plavidlech;
vzhledem k tomu, že z důvodu zvláštní povahy lovu produktů, získávání zboží a dopravy těchto produktů a zboží do Společenství je nutné vložit do kapitoly 3 o statusu zboží Společenství v části II hlavě II nařízení (EHS) č. 2454/93 zvláštní oddíl upravující zvláštní podmínky vztahující se na tyto produkty a toto zboží;
vzhledem k tomu, že status zboží Společenství u těchto produktů a tohoto zboží musí být zkoumán nezávisle na sazebním zacházení s nimi nebo jejich sazebním zařazení, na státní příslušnosti a druhu dopravního prostředku i na členském státě, v němž vstupují do Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno zcela přesně vymezit pojmy rybářské plavidlo Společenství a výrobní plavidlo Společenství;
vzhledem k tomu, že by mělo být zamezeno nadměrnému předkládání dokladů, a proto by měly celní orgány moci povolovat výjimky z postupu pro vykládku uvedených produktů a zboží z rybářských plavidel;
vzhledem k tomu, že ke zdokonalení kontroly využívání níže uvedeného postupu se zdá nezbytné, aby tiskopisy T2M potvrzoval orgán příslušný pro registraci plavidel, kterým se tento doklad vydává, aby byla na tomto dokladu provedena veškerá potvrzení činěná třetími osobami a aby byl celní úřad, který daný doklad vydal, informován o jeho využití;
vzhledem k tomu, že z důvodu přetrvávajících potíží s podvodnými operacemi prováděnými v režimu tranzitu Společenství je vhodné zavést určitá ustanovení, jež mohou povolit předepsání trasy a zakázat změnu celního úřadu určení, pokud jde zejména o pohyb zboží, u něhož byla pozastavena možnost poskytnout soubornou jistotu; že je potřebné posílit systém poskytování souborných jistot a pomocí některých změn vnést do ustanovení o pozastavení možnosti poskytnutí této jistoty více pružnosti; že z důvodu jasnosti je třeba přeformulovat články 360, 361 a 362 nařízení (EHS) č.
2454/93; že je tomu třeba uzpůsobit odpovídající ustanovení článku 368 a článku 376 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že je nutné vnést větší pružnost do předkládání alternativních podkladů umožňujících vyřízení operací tranzitu Společenství v případě nevrácení výtisku 5 jednotného správního dokladu;
vzhledem k tomu, že celní území Společenství pro účely prováděcí pravidel karnetu TIR tvoří jedno území;
vzhledem k tomu, že nárůst počtu podvodů v přepravě zboží v režimu TIR může vést příslušné orgány, aby rozhodly o vyloučení z tohoto režimu na základě článku 38 Úmluvy TIR;
vzhledem k tomu, že by měly být na úrovni Společenství harmonizovány prováděcí pravidla k článku 38 Úmluvy TIR;
vzhledem k tomu, že hospodářské podmínky stanovené pro režim aktivního zušlechťovacího styku musí být uplatňovány jednotně v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že celní úřady členských států čelí obtížím při povolování dočasného použití zboží uvedeného v článku 684 nařízení (EHS) č.
2454/93; že jde-li o vysokou částku, musí vyžadovat písemné celní prohlášení, povinně doprovázené poskytnutím jistoty ve výši celního dluhu; že toto ve velkém počtu případů vede buď k nežádoucímu zdržování cestujících na hranicích Společenství, nebo k povolování dočasného použití bez poskytnutí jistoty, ač celní dluh představuje vysokou částku; že v těchto případech je vhodným řešením těchto situací povolit režim dočasného použití a propustit do něj zboží uvedené v článku 684 na podkladě ústního prohlášení; že je proto nutné upravit odpovídající ustanovení;
vzhledem k tomu, že propuštění do volného oběhu dovezeného zboží dříve propuštěného do režimu dočasného použití, zakládá nárok na vybrání vyrovnávacích úroků; že z důvodu zajištění rovného zacházení je třeba tento výběr rozšířit i na ostatní případy, kde vzniká celní dluh z důvodu jiného, než je propuštění do volného oběhu; že celní dluhy vyplývající z propuštění zboží do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla lze z tohoto pravidla vyjmout, jestliže nedošlo k získání žádné finanční výhody; že stejný postup by měl být použit, pokud je jistota poskytnuta formou složení hotovosti ve výši odpovídající jedné z výší celního dluhu uvedených v čl.
192 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2913/92; že z důvodu dosažení větší právní jistoty je nutné dosáhnout větší vzájemné návaznosti ustanovení o vybírání vyrovnávacích úroků; že toto vyžaduje změnu článku 709 nařízení (EHS) č.
2454/93 a jeho přizpůsobení článku 589; že při příležitosti této změny a tohoto přizpůsobení je vhodné přistoupit k některým opravám ve znění článku 709;
vzhledem k tomu, že jednotný správní doklad je nutno upravit s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi [4] a všechna nařízení Komise provádějící nařízení (EHS) č. 1172/95;
vzhledem k tomu, že je nutno přizpůsobit ustanovení o kolonce 33 kontrolního výtisku T5, doplňkového listu T5 bis a o rubrice "kód zboží" ložného listu T5 ustanovením týkajícím se jednotného správního dokladu;
vzhledem k tomu, že je nutné rozšířit seznam zušlechtěných výrobků v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku, na něž lze uplatnit clo v závislosti na jejich vlastnostech;
vzhledem k tomu, že se z hospodářských důvodů zdá vhodné doplnit seznam v příloze 87 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto.
1. V článku 218 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Jestliže však jde o zboží, na něž se může vztahovat paušální sazba cla podle hlavy II oddílu D předběžných ustanovení ke kombinované nomenklatuře nebo osvobození od dovozního cla, nemusí být doklady uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) vyžadovány, pokud to celní orgány nepovažují za nezbytné pro použití ustanovení o propuštění daného zboží do volného oběhu."
2. V článku 243 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud deklarant odmítne být přítomen odběru vzorků nebo určit osobu k tomuto účelu nebo pokud neposkytne celním orgánům součinnost potřebnou k usnadnění odběru, použije se čl. 241 odst. 1 druhá věta a odst. 2, 3 a 4."
3. V části II hlavě II kapitole 3 se za nadpis "Status zboží Společenství" vkládá nový nadpis, který zní:
"Oddíl 1
Obecná ustanovení".
4. Za článek 324 se vkládá nový nadpis, který zní:
"Oddíl 2
Zvláštní ustanovení o produktech mořského rybolovu a ostatních produktech získávaných z moře s pomocí plavidel".
5. Články 325 a 326 se nahrazují tímto:
"Článek 325
1. Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a) "rybářským plavidlem Společenství" plavidlo zapsané a registrované v některé části některého členského státu, jež je součástí celního území Společenství, a plující pod vlajkou některého členského státu, které provádí mořský rybolov a na jehož palubě jsou jeho produkty případně ošetřovány;
b) "výrobním plavidlem Společenství" plavidlo zapsané a registrované v některé části některého členského státu, jež je součástí celního území Společenství, a plující pod vlajkou některého členského státu, které neprovádí mořský rybolov, ale jeho produkty jsou na palubě plavidla ošetřovány;
2. Status Společenství se dokládá předložením tiskopisu T2M vystaveným v souladu s články 327 až 337 pro
a) produkty mořského rybolovu ulovené na rybářském plavidle Společenství mimo pobřežní vody země nebo území, které není součástí celního území Společenství,
a
b) zboží získané z těchto produktů na palubě dotyčného plavidla nebo výrobního plavidla Společenství, k jehož výrobě byly případně použity i jiné produkty, které jsou zbožím Společenství,
jež jsou případně opatřeny obaly, které jsou zbožím Společenství, a jež jsou určeny k vstupu na celní území Společenství za okolností uvedených v článku 326.
3. U produktů mořského rybolovu a jiných produktů ulovených či získaných z moře mimo pobřežní vody země nebo území, které není součástí celního území Společenství, na plavidlech plujících pod vlajkou některého členského státu Společenství zapsaných nebo registrovaných v některé části některého členského státu, jež je součástí celního území Společenství, a u takových produktů ulovených či získaných v pobřežních vodách celního území Společenství na plavidlech třetích zemí se status zboží Společenství dokládá na základě lodního deníku nebo jinými prostředky.
Článek 326
1. Doklad T2M se předkládá u všech produktů a zboží uvedených v čl. 325 odst. 2, které přímo na celní území Společenství přepravuje:
a) rybářské plavidlo Společenství, jímž byly tyto produkty uloveny a případně ošetřeny, nebo
b) jiné rybářské nebo výrobní plavidlo Společenství, jímž byly uvedené produkty ošetřeny po jejich překládce z plavidla uvedeného v písmenu a), nebo
c) jakékoli jiné plavidlo, na které byly dotyčné produkty či zboží přeloženy z plavidel uvedených v písmenech a) a b), aniž jsou měněny, nebo
d) některý dopravní prostředek na podkladě jednotného přepravního dokladu vystaveného v zemi či území, které není součástí celního území Společenství, kde byly tyto produkty a zboží vyloženy z plavidel uvedených v písmenech a), b) a c).
Doklad T2M již po předložení nelze použít k doložení statusu zboží Společenství pro produkty či zboží, na něž se vztahuje.
Celní orgány příslušné pro přístav, kde jsou vykládány produkty a/nebo zboží z plavidel uvedených v odst. 1 písm. a), mohou upustit od použití odstavce 1, jestliže neexistuje-li žádná pochybnost o původu zmíněných produktů a/nebo zboží anebo jestliže se používá prohlášení uvedené v čl.
8 odst.
1 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 [5]."
6. Články 328 až 337 se nahrazují tímto:
"Článek 328
Karnety tiskopisů T2M vydává na žádost zúčastněné osoby celní úřad ve Společenství příslušný pro dohled nad domovským přístavem rybářského plavidla Společenství, kterému je karnet určen.
Karnet vydá teprve tehdy, když zúčastněná osoba vyplní kolonky 1 a 2 a vyplní a podepíše prohlášení v kolonce 3 všech prvopisů a kopií tiskopisů, které karnet obsahuje, v jazyce tiskopisu.
Při vydávání karnetu vyplní celní úřad kolonku B všech prvopisů a kopií tiskopisů nacházejících se v karnetu.
Doba platnosti karnetu činí dva roky ode dne vydání uvedeného na straně 2 obálky karnetu.
Jinak platnost uvedených tiskopisů zajišťuje otisk razítka orgánu příslušného pro registraci rybářského plavidla Společenství, kterému je karnet vydáván, v kolonce A všech prvopisů a kopií.
Článek 329
Velitel rybářského plavidla Společenství vyplní kolonku 4, a pokud byly ulovené produkty na palubě ošetřeny, kolonku 6 a vyplní a podepíše prohlášení obsažené v kolonce 9 prvopisu a kopie jednoho z tiskopisů obsažených v karnetu
a) při každé překládce produktů na některé z plavidel uvedených v čl. 326 odst. 1 písm. b), na kterém probíhá jejich ošetření;
b) při každé překládce produktů či zboží na jakékoli jiné plavidlo, které je přímo a bez ošetření převáží do některého přístavu na celním území Společenství nebo do jiného přístavu, odkud má být následně odesláno na celní území Společenství;
c) při každé vykládce produktů či zboží v některém přístavu na celním území Společenství, aniž je dotčen čl. 326 odst. 2;
d) při každé vykládce produktů či zboží v některém přístavu, odkud má být následně odesláno na celní území Společenství.
Ošetření uvedených produktů se zaznamenává v lodním deníku.
Článek 330
Velitel plavidla uvedeného v čl. 326 odst. 1 odst. b) vyplní kolonku 6, vyplní a podepíše prohlášení obsažené v kolonce 11 prvopisu tiskopisu T2M pro každou vykládku zboží v některém přístavu na celním území Společenství nebo v jiném přístavu, odkud má být následně odesláno na celní území Společenství, a pro každou překládku zboží na jiné plavidlo se stejným určením.
Ošetření přeložených produktů se zaznamenává v lodním deníku.
Článek 331
Při první překládce produktů či zboží uvedených v čl. 329 písm. a) nebo b) se vyplní kolonku 10 prvopisu a kopie tiskopisu T2M.
Dojde-li k další překládce uvedené v článku 330, vyplní se také kolonku 12 prvopisu tiskopisu T2M.
Odpovídající prohlášení o překládce podepíší oba zúčastnění velitelé plavidel a prvopis tiskopisu T2M převezme velitel plavidla, na které byly produkty či zboží přeloženy.
Každá překládka se zaznamená do lodních deníků obou plavidel.
Článek 332
1. Jestliže jsou produkty či zboží, na něž se vztahuje tiskopis T2M, dopraveny do země nebo na území, které není součástí celního území Společenství, platí tento doklad, pouze je-li kolonka 13 tohoto tiskopisu vyplněno a potvrzeno celními orgány této země nebo tohoto území.
2. Nejsou-li některé šarže produktů či zboží dopravovány na celní území Společenství, uvedou se název, druh, hrubá hmotnost a přidělené určení těchto šarží produktů či zboží v kolonce "Poznámky" tiskopisu T2M.
Článek 333
1. Pokud byly produkty nebo zboží, na něž se vztahuje tiskopis T2M, převezeny do země nebo na území, které není součástí celního území Společenství, a mají-li být dopravovány na celní území Společenství po částech, zúčastněná osoba nebo její zástupce pro každou dílčí zásilku
a) uvede v kolonce "Poznámky" původního tiskopisu T2M počet a druh nákladových kusů, hrubou hmotnost, stanovené místo určení zásilky a číslo "výpisu" uvedeného v písmenu b);
b) vystaví "výpis" z T2M a k tomuto účelu použije původní tiskopis z karnetu tiskopisů T2M vydaného v souladu s článkem 238.
Každý "výpis" a jeho odpovídající kopie, která zůstává v karnetu T2M, obsahuje odkaz na původní tiskopis T2M uvedený v písmenu a) a je v něm zřetelně uvedena některá z těchto poznámek:
- Extracto
- Udskrift
- Auszug
- Aπóσπασμα,
- Extract,
- Extrait
- Estratto
- Uitrrreksel,
- Extracto,
- Ote
- Utdrag.
Tiskopis "výpis" T2M, který doprovází dílčí zásilku na celní území Společenství, musí v kolonkách 4, 5, 6, 7 a 8 uvádět název, druh, položku kombinované nomenklatury a množství produktů nebo zboží, jež je předmětem dané dílčí zásilky.
Dále musí být kolonka 13 vyplněna a potvrzena celními orgány země nebo území, kde produkty či zboží pobývaly během tranzitu.
Jestliže byly na celní území Společenství odeslány všechny produkty či všechno zboží, na něž se vztahoval původní tiskopis T2M uvedené v odst. 1 písm. a), vyplní a potvrdí kolonku 13 tohoto tiskopisu T2M celní orgány zmíněné v uvedeném odstavci.
Tiskopis T2M se dále zašle celnímu úřadu zmíněnému v článku 328.
3. Nejsou-li některé šarže produktů či zboží dopraveny na celní území Společenství, uvedou se v kolonce "Poznámky" původního tiskopisu T2M název, druh, hrubá hmotnost a přidělené určení dotyčných šarží produktů či zboží.
Článek 334
Veškeré původní tiskopisy T2M nebo "výpisy" z nich se předkládají celnímu úřadu, u kterého zboží či produkty, k nimž se vztahují, vstupují na celní území Společenství.
Pokud však ke vstupu dochází v režimu tranzitu, který začal ještě mimo uvedené celní území, předkládá se tiskopis celnímu úřadu určení podle tohoto režimu.
Celní orgány nadřízené uvedenému úřadu mohou požadovat jeho překlad.
Dále mohou k ověření údajů uvedených v tiskopise T2M vyžadovat předložení veškerých souvisejících dokladů, a případně lodních dokladů plavidel.
Celní úřad vyplní kolonku C zmíněného tiskopisu T2M a jedné jeho kopie, kterou zašle celnímu úřadu uvedenému v článku 328.
Článek 335
Odchylně od článků 332, 333 a 334, jsou-li produkty či zboží, na něž se vztahuje tiskopis T2M, dopravovány do třetí země, jež je stranou úmluvy o společném tranzitním režimu, a jsou-li určeny k následné dopravě na celní území Společenství v rámci režimu "T2" v jediné zásilce nebo v dílčích zásilkách, uvede se odkaz na tento režim uvádějí v kolonce "Poznámky" tiskopisu T2M.
Jestliže byly na celní území Společenství odeslány všechny produkty či všechno zboží, na něž se vztahoval uvedený tiskopis T2M, vyplní a potvrdí kolonku 13 tohoto tiskopisu T2M celní orgány této země.
Jedna již vyplněná kopie tohoto tiskopisu se zašle celnímu úřadu uvedenému v článku 328.
Případně se použije čl. 332 odst. 2.
Článek 336
Karnet s tiskopisy T2M musí být celním orgánům předložen kdykoli na vyžádání.
Jestliže plavidlo, na něž se vztahuje karnet uvedený v článku 327, přestane splňovat stanovené podmínky a karnet s tiskopisy T2M vydaný pro toto plavidlo ještě není beze zbytku spotřebován, jestliže byly spotřebovány všechny tiskopisy obsažené v karnetu nebo jestliže uplynula doba jeho platnosti, musí být karnet neprodleně vrácen celnímu úřadu, který jej vydal.
Článek 337
Článek 324 se použije přiměřeně."
7. Články 338, 339 a 340 se zrušují.
8. V článku 348 se vkládají nové odstavce, které znějí:
"1a. Jestliže se používá článek 362 nebo jestliže to celní orgány považují za nezbytné, může celní úřad odeslání stanovit pro dotyčné zboží závaznou trasu.
Stanovenou trasu mohou změnit pouze celní orgány členského státu, ve kterém se zboží během dopravy po stanovené trase nachází, a to na žádost hlavního povinného.
Celní orgány učiní odpovídající záznamy v prohlášení T1 a neprodleně o tom uvědomí celní orgány nadřízené úřadu odeslání.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo možné potírat jakékoli protiprávní jednání či nesrovnalosti a účinně je postihovat.
1b. Z důvodu zásahu vyšší moci se dopravce může od stanovené trasy odchýlit.
Zboží a prohlášení T1 musí být neprodleně předloženy nejbližším celním orgánům členského státu, ve kterém se zboží nachází.
Tyto celní orgány neprodleně uvědomí celní úřad odeslání o změně trasy a učiní odpovídající záznamy v prohlášení T1."
9. V článku 356 se vkládá nový odstavec, který zní:
"3a. Považují-li to celní orgány za nezbytné anebo používá-li se článek 362, mohou celní orgány členského státu, ve kterém se zboží nachází, se souhlasem celního úřadu odeslání a výhradně na žádost hlavního povinného změnit celní úřad určení.
Tyto celní orgány neprodleně uvědomí původně stanovený celní úřad určení a učiní odpovídající záznamy v prohlášení T1."
10. Články 360, 361 a 362 se nahrazují tímto:
"Článek 360
1. Použití globální záruky se povoluje pouze osobám,
a) jež jsou usazeny v členském státě, v němž se záruka poskytuje;
b) které pravidelně jako hlavní povinný či odesílatel využívaly tranzitní režim Společenství během předcházejících šesti měsíců anebo u kterých celní orgány uznají, že jim jejich finanční situace umožňuje splnit závazky;
c) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů.
2. Globální záruka se skládá u celního úřadu záruky.
3. Celní úřad záruky stanoví výši zajištění, přijímá prohlášení o záruce a uděluje hlavnímu povinnému povolení, aby v rámci záruky provedl jakoukoli operaci tranzitu Společenství, bez ohledu na celní úřad odeslání.
4. Každé osobě, které je uděleno povolení předem, je za podmínek stanovených v článcích 363 až 366 vydáno osvědčení o záruce v jednom nebo více vyhotoveních na tiskopise podle vzoru uvedeného v příloze 51.
5. V každém prohlášení T1 je nutno uvést odkaz na osvědčení o záruce.
6. Celní úřad záruky může povolení využívat globální záruku udělené předem zrušit, pokud již nejsou splněny podmínky, za kterých bylo uděleno.
Článek 361
1. Globální záruka se stanoví postupem podle odstavce 2 ve výši alespoň 30 % cla a ostatních poplatků, které mají být zaplaceny, nejméně však na 7000 ECU.
2. Celní úřad záruky provede za období jednoho týdne odhad:
a) uskutečněných zásilek;
b) cel a ostatních poplatků, které mají být zaplaceny, s ohledem na nejvyšší daňové zatížení používané v jedné z dotyčných zemí.
Tento odhad provede na základě obchodních a účetních dokladů zúčastněné osoby, které se vztahují k přepravu zboží v minulém roce, a výsledná částka se dělí 52.
U osob žádajících o použití globální záruky provede celní úřad záruky spolu se zúčastněnou osobou odhad množství, hodnot a daňového zatížení pro zboží přepravené v daném období na základě dostupných údajů.
Extrapolací stanoví celní úřad záruky hodnotu a předpokládané daňové zatížení pro zboží, které je přepravováno v období jednoho týdne.
3. Celní úřad záruky každoročně přezkoumává výši globální záruky, zejména na základě informací získaných od celních úřadů odeslání, a případně ji upravuje.
Článek 362
1. Na podnět Komise nebo na žádost některého členského státu lze dočasně zakázat použití globální záruky, pokud by se měla vztahovat na operace vnějšího tranzitu Společenství u zboží, jež bylo předmětem rozhodnutí Komise přijatého postupem podle článku 249 kodexu, podle nějž je u tohoto zboží mimořádné riziko podvodů.
2. Komise pokaždé, když je to nutné, a alespoň jednou ročně zveřejní seznam zboží, na něž se vztahuje odstavec 1, v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
3. Komise pravidelně alespoň jednou ročně postupem podle článku 249 kodexu stanoví, zda musí být opatření přijatá na základě odstavce 1 zachována.
Článek 362a
U operací vnějšího tranzitu Společenství týkajících se zboží, na nějž se vztahuje článek 362, se uplatňují tato opatření:
a) v prohlášení T1se uvede kód kombinované nomenklatury;
b) všechna vyhotovení dokladu T1 musí být opatřena úhlopříčným červeně vytištěným nápisem o rozměrech nejméně 100 × 10 mm v některém z těchto znění:
- Artículo 362 del Reglamento (CEE) no 2454/93
- Forordning (EØF) nr.
2454/93, artikel 362
- Artikel 362 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93
- Άρθρο 362 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93
- Article 362 of Regulation (EEC) No 2454/93
- Article 362 du règlement (CEE) no 2454/93
- Articolo 362 del regolamento (CEE) n. 2454/93
- Artikel 362 van Verordening (EEG) nr.
2454/93
- Artigo 362.o do Regulamento (CEE) n.o 2454//93
- Asetuksen (ETY) N:o 2454/93 362 artikla
- Förordning (EEG) nr 2454/93 artikel 362;
c) zpětné prohlášení T1 s tímto nápisem se zasílají celnímu úřadu odeslání nejpozději následující pracovní den po dni, kdy byly zásilka a prohlášení T1 předloženy celnímu úřadu určení."
11. V čl. 368 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Zvláště se má za to, že přepravní operace představuje zvýšené riziko, pokud se týká zboží, pro něž platí článek 362, pokud jde o použití globální záruky."
12. V článku 376 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Povolení nezajišťovat celní dluh nelze použít v případech, kdy je podle článku 362 zakázáno používat globální záruku."
13. Článek 380 se nahrazuje tímto:
"Článek 380
Řádné provedení tranzitní operace ve smyslu čl. 378 odst. 1 se příslušným orgánům prokazuje:
a) předložením celního nebo obchodního dokladu potvrzeného celními orgány, z něhož vyplývá, že dotyčné zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo v případech uvedených v článku 406 schválenému příjemci.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží nebo
b) předložením celního dokladu o propuštění do některého celního režimu ve třetí zemi nebo jeho opisu nebo fotokopie tohoto dokladu; opis nebo fotokopie musí ověřit buď subjekt, který vydal prvopis dokladu, orgán dotyčné třetí země nebo orgán členského státu.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží."
14. V článku 453 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Status zboží Společenství uvedeného v odstavci 1 se prokazuje postupem podle článků 314 až 324 nebo případně podle článků 325 až 334 v mezích stanovených v článku 326."
15. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 457a
Pokud celní orgány některého členského státu rozhodnou o vyloučení určité osoby z režimu TIR podle článku 38 Úmluvy TIR, platí toto rozhodnutí pro celé celní území Společenství.
K tomuto účelu sdělí členský stát své rozhodnutí a datum, od kterého se použije, ostatním členským státům a Komisi.
Toto rozhodnutí se týká všech karnetů TIR předložených k vyřízení kterémukoli celnímu úřadu."
16. V článku 503 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) "zemědělskými produkty" zboží, na které se vztahují nařízení uvedená v článku 1 nařízení Rady (EHS) č.
565/80 [6]. Za zemědělské produkty se považuje i zboží, na které se vztahují nařízení Rady (ES) č.
3448/93 [7] a nařízení Komise (ES) č.
1222/94 [8];"
17. V článku 536 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jestliže celní orgány vyžadují, aby zboží Společenství jiné než uvedené v čl. 98 odst. 1 písm. b) a odst. 3 kodexu, které je skladováno v prostorách celního skladu, bylo v souladu s čl. 106 odst. 3 kodexu zapsáno do evidence zboží podle článku 105 kodexu, musí být z dotyčného zápisu zřejmý celní status zboží."
18. V čl. 552 odst. 1 písm. a) bodě v) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"operace se zbožím, u něhož hodnota každého druhu zboží podle osmimístného kódu (podpoložky) kombinované nomenklatury, které má být dovezeno, nepřesahuje 300000 ECU na žadatele a kalendářní rok, nezávisle na tom, kolik zušlechťovatelů se na zpracovatelské operaci podílí."
19. V čl. 696 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Ústní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tohoto režimu se považuje za žádost o povolení tohoto režimu a úřední záznam celního úřadu na seznamu se považuje za povolení."
20. Článek 698 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro předměty osobní potřeby a zboží dovážené ke sportovním účelům podle článku 684 se povoluje režim dočasného použití bez písemné nebo ústní žádosti nebo povolení.";
b) v odstavci 2 se doplňuje nová věta, která zní:
"V tom případě se použije přiměřeně zjednodušený postup podle článku 696."
21. V článku 705 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V případech, kdy se používá článek 695 nebo 696, se celní prohlášení podle odstavce 1 nebo případně seznam podává celnímu úřadu, který udělil povolení."
22. Článek 709 se nahrazuje tímto:
"Článek 709
1. Vznik celního dluhu týkajícího se zboží dříve propuštěného do režimu dočasného použití zakládá nárok na vybrání vyrovnávacích úroků z celé částky dlužného dovozního cla.
2. Odstavec 1 se nepoužije,
a) pokud celní dluh vzniká podle čl. 201 odst. 1 písm. b) kodexu;
b) pokud celní dluh vzniká při poskytnutí zajištění ve formě složení hotovosti odpovídající jedné z výší celního dluhu uvedených v čl. 192 odst. 1 kodexu;
c) pokud celní dluh vzniká propuštěním do volného oběhu zboží dříve propuštěného do režimu dočasného použití na základě článků 673, 678, 682, 684 nebo 684a;
d) pokud výše vyrovnávacích úroků vypočtená podle odstavce 3 nepřekračuje 20 ECU pro každý případ vzniku celního dluhu;
e) pokud držitel povolení požádá o propuštění do volného oběhu a doloží, že zvláštní okolnosti, jejichž vznik nelze přičítat nedbalosti ani podvodnému jednání z jeho strany, fakticky nebo hospodářsky znemožňují provést zamýšlený zpětný vývoz za podmínek jím předpokládaných a řádně odůvodněných při podání žádosti o povolení. Ustanovení čl.
589 odst. 3 se použijí přiměřeně.
3. a) Určujícími jsou roční úrokové sazby platné v okamžiku vzniku celního dluhu, stanovené na základě čl. 589 odst. 4 písm. a).
b) Úroky se počítají za každý kalendářní měsíc, a to pro období mezi prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dovážené zboží poprvé propuštěno do tohoto režimu, a posledním dnem měsíce, v němž vznikl celní dluh.
Období, z nějž se vychází pro stanovení vyrovnávacích úroků, musí činit alespoň jeden měsíc.
c) Výše úroků se vypočte na základě dlužného dovozního cla, úrokové sazby uvedené v písmenu a) a období uvedeného v písmenu b)."
23. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
24. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
25. Přílohy 43 a 44 se nahrazují přílohami III a IV tohoto nařízení.
26. Přílohy 63, 64 a 65 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
27. Příloha 79 se mění v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
28. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.
29. Příloha 108 se mění v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
30. Slova "nařízení Rady (EHS) č. 1736/75" se na všech místech nahrazují slovy "nařízení Rady (ES) č. 1172/95".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Opatření, která u vnějšího tranzitu Společenství některých druhů zboží stanovila výši souborné jistoty na plnou výši nebo na 50 % cla a ostatních poplatků, které mají být zaplaceny, anebo pro ně zakázala použití souborné jistoty a která byla přijata na základě předpisů platných před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, se nadále použijí až do dne prvního rozhodnutí přijatého podle čl. 362 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení, nejdéle však do 31. prosince 1996.
Nové vzory tiskopisů stanovené tímto nařízením lze používat ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Tiskopisy používané před tímto dnem lze používat do vyčerpání zásob, nejdéle však do 31. prosince 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 499/96 ze dne 19. března 1996 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu a živé koně pocházející z Islandu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že byla uzavřena dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou [1];
vzhledem k tomu, že v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska by výše uvedená dohoda měla být upravena tak, aby zohledňovala zejména stávající režim obchodu s produkty rybolovu mezi Rakouskem, Finskem a Švédskem na jedné straně a Islandem na straně druhé;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem byl mezi Společenstvím a Islandem uzavřen dodatkový protokol k výše uvedené dohodě schválený rozhodnutím 96/147/ES [2] a dohoda ve formě výměny dopisů schválená rozhodnutím 95/582/ES [3]; že na základě těchto aktů se Společenství zavázalo otevřít za určitých podmínek od 1. ledna do 31. prosince každého roku celní kvóty s nulovou celní sazbou pro určité množství produktů pocházejících z Islandu;
vzhledem k tomu, že uvedené celní kvóty platí po neomezenou dobu, a tudíž v zájmu účinnosti a zjednodušení uplatňování dotyčných opatření se jeví jako vhodné stanovit, aby toto nařízení bylo uplatňováno na víceletém základě;
vzhledem k tomu, že z důvodů zjednodušení je třeba zmocnit Komisi, aby poté, co obdrží stanovisko Výboru pro celní kodex, mohla provádět nezbytné změny a technické úpravy tohoto nařízení vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric, rozšíření sazebních opatření, nezbytné úpravy v důsledku uzavření protokolů nebo výměn dopisů, změny tohoto nařízení nezbytné k provádění jakéhokoliv jiného aktu v rámci výše uvedené dohody a také úpravy objemů, období a celních sazeb v rámci kvót vyplývající z rozhodnutí Rady;
vzhledem k tomu, že všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro kvótu by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvóty, a to po celou dobu platnosti dohod s Islandem;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo v rámci svých mezinárodních závazků rozhodnout o otevření celních kvót; že nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům; že tato metoda správy vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopná sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány a podle toho informovat členské státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 1. ledna do 31. prosince každého roku se dočasně ruší cla z dovozu zboží pocházejícího z Islandu, které je uvedeno v tomto nařízení, v rámci limitu celních kvót Společenství uvedených pro každé zboží.
2. Dovozy produktů rybolovu mají nárok na celní kvóty pouze, pokud je cena s dodáním na hranice stanovená v článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [4] přinejmenším rovna referenční ceně, kterou Společenství stanovilo pro uvedené produkty nebo kategorie produktů.
3. Protokol 3 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce, naposledy pozměněný rozhodnutím Smíšeného výboru ES a Islandu č. 1/94 [5], je použitelný.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise, která může za účelem zajištění jejich účinné správy přijímat jakákoliv příslušná správní opatření.
Článek 3
Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu, včetně žádosti o preferenční výhody pro produkt, na který se vztahuje toto nařízení, a pokud celní orgány toto prohlášení přijmou, čerpá dotyčný členský stát na základě oznámení Komisi z objemu kvóty množství odpovídající těmto potřebám.
Žádosti o čerpání s vyznačením data přijetí uvedených prohlášení musí být neprodleně předány Komisi.
Komise poskytuje čerpání na základě data přijetí prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu celními orgány členských států, pokud to dovolí zůstatek, který je k dispozici.
Pokud členský stát nevyužije čerpaná množství, je povinen je vrátit co nejdříve do odpovídajícího objemu kvóty.
Jsou-li požadovaná množství větší než zůstatek objemu kvóty, který je k dispozici, provádí se přidělení poměrně k požadovanému množství.
Komise o tom uvědomí členské státy.
Článek 4
Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčných produktů stejný a trvalý přístup ke kvótám, dokud to dovolí zůstatek odpovídajícího objemu kvóty.
Článek 5
1. Ustanovení nezbytná pro uplatňování tohoto nařízení, a zejména:
a) případné nezbytné změny a technické úpravy vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric;
b) úpravy v důsledku protokolů nebo výměn dopisů mezi Společenstvím a Islandem, které uzavřela Rada v rámci dohody uvedené v tomto nařízení;
c) rozšíření sazebních opatření podle ustanovení obsažených v dohodě uvedené v tomto nařízení;
d) nezbytné úpravy objemů, období a celních sazeb v rámci kvót vyplývající z rozhodnutí přijatých Radou a
e) změny tohoto nařízení nezbytné k provádění jakéhokoliv jiného aktu v rámci dohody uvedené v tomto nařízení;
se přijímají postupem podle čl. 6 odst. 2.
2. Ustanovení přijatá na základě odstavce 1 Komisi neopravňují:
- převádět zůstatek preferenčních množství z jednoho období kvóty do druhého,
- měnit harmonogramy stanovené v dohodách nebo protokolech,
- převádět množství z jedné kvóty do druhé,
- otevírat a spravovat kvóty vyplývající z nových dohod,
- přijímat právní předpisy ovlivňující správu kvót podléhajících dovozním licencím.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92 [6].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne tohoto sdělení,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 7
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto rozhodnutí bylo dodržováno.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 510/96 ze dne 22. března 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
334/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Zařazením výrobku uvedeného v tabulce v příloze není dotčeno používání nařízení Rady (ES) č. 3021/95 [4].
Článek 3
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu 60 dnů.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 511/96 ze dne 22. března 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením ES č.
334/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3],
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 27. března 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 426/96 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství;
vzhledem k tomu, že
ze dne 25. března 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1134/91, (EHS) č. 4088/87 a (ES) č. 1981/94 o celním režimu použitelném na produkty pocházející ze Západního břehu Jordánu a pásma Gazy při dovozu do Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že pro produkty pocházející z území Západního břehu Jordánu a pásma Gazy platí na základě nařízení (EHS) č. 1134/91 [1] preferenční úprava při přístupu na trh Společenství;
vzhledem k tomu, že preferenční úprava zahrnuje bezcelní dovoz průmyslového zboží do Společenství, jakož i preferenční celní zacházení ve prospěch určitých zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že s cílem podpořit mírový proces na Středním východě se podpora Společenství musí zvýšit zavedením nových opatření pro povzbuzení vývozu ze Západního břehu Jordánu a pásma Gazy a že za tím účelem je nezbytné rozšířit preferenční celní úpravu na řezané květiny; že uvedené nařízení by se proto mělo změnit;
vzhledem k tomu, že z důvodu vyvarování se rozdílností v zacházení musí tato celní úleva podléhat stejným cenovým podmínkám, které podle nařízení (EHS) č. 4088/87 [2] platí pro preferenční celní úpravy pro řezané květiny pocházející z některých zemí Středomoří;
vzhledem k tomu, že za účelem umožnit okamžitě používat celní kvóty pro květiny je nutné změnit nařízení (ES) č. 1981/94 [3], pokud jde o celní kvóty na zmíněné produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1134/91 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pro řezané květiny kódu KN 060310 jsou dovozní cla odstraněna v rámci limitů roční celní kvóty Společenství 1500 tun."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Pro použitelné předpisy o původu je rozhodující nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí určitá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4]."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 4088/87 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, Západního břehu Jordánu a pásma Gazy".
2. V článku 1 se slova "pocházející z Izraele, Jordánska, Kypru a Maroka" nahrazují slovy "pocházející z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, Západního břehu Jordánu a pásma Gazy".
3. V čl. 2 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tato ustanovení se použijí obdobně pro Západní břeh Jordánu a pásmo Gazy."
Článek 3.
Nařízení (ES) č. 1981/94 se mění takto:
1. V článku 3 se v prvním pododstavci za slovo "Maroko" vkládají slova "a Západní břeh Jordánu a pásmo Gazy".
2. V příloze X:
- název se nahrazuje tímto:
"ZÁPADNÍ BŘEH JORDÁNU A PÁSMO GAZY" ;
- tabulka se doplňuje tímto:
_BAR_ — od 1. ledna do 31. prosince 1996 _BAR_ 1500 _BAR_ 0" _BAR_
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 25. března 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 3010/95, kterým se zcela nebo částečně pozastavují cla u některých produktů kapitol 1 až 24 a kapitoly 27 kombinované nomenklatury pocházejících z Malty a Turecka (1995)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
3010/95 [1] se zcela nebo částečně pozastavují cla u některých zemědělských a u některých ropných produktů pocházejících z Malty a Turecka; že toto nařízení pozbylo platnosti dnem 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že stávající obchodní vztahy by neměly být přerušeny; že se tedy jeví vhodné nadále uvedené nařízení uplatňovat;
vzhledem k tomu, že celní koncese přiznané v této souvislosti by měly být alespoň rovnocenné koncesím, které Společenství přiznalo rozvojovým zemím v rámci všeobecného systému celních preferencí;
vzhledem k tomu, že dnem 31. prosince 1995 vstoupila v platnost celní unie mezi Evropským společenstvím a Tureckem; že v důsledku toho je třeba změnit přílohy výše uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3010/95 se mění takto:
1. V názvu se zrušuje výraz "(1995)".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Dovoz následujících produktů do Společenství podléhá clům uvedeným u jednotlivých produktů:
- produkty kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury pocházející z Malty a Turecka a uvedené v přílohách I a II od 1. ledna 1995,
- ropné produkty kapitoly 27 kombinované nomenklatury, které byly rafinovány v Turecku, a uvedené v příloze III od 1. ledna 1995 do 30. prosince 1995."
3. Přílohy se mění takto:
a) v záhlaví v posledním sloupci přílohy I se výraz "Období (1. 7. až 31. 12. 1995" nahrazuje výrazem "Od 1. 7. 1995";
b) v příloze I se tabulka týkající se pořadových čísel 16.0500, 15.0510, 16.0520, 16.1070 a 16.2900 nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze I tohoto nařízení;
c) příloha II se nahrazuje přílohou uvedenou v příloze II tohoto nařízení;
d) příloha III se zrušuje od 31. prosince 1995.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. března 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1362/87 a nařízení (EHS) č. 1158/91, pokud jde o intervenční nákupy a poskytování podpory soukromého skladování sušeného odstředěného mléka, a nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2931/95 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 a článek 28 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [4], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1014/68 ze dne 20. července 1968, kterým se stanoví obecná pravidla pro veřejné skladování sušeného odstředěného mléka [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3577/90 [6], bylo s účinkem od 1. března 1996 zrušeno nařízením Rady (ES) č. 1538/95 [7]; že některá ustanovení nařízení (EHS) č. 1014/68 byla začleněna do článku 7 nařízení (EHS) č. 804/68, ve znění nařízení (ES) č. 1538/95; že nařízení Komise (EHS) č. 625/78 ze dne 30. března 1978,kterým se stanoví prováděcí pravidla pro veřejné skladování sušeného odstředěného mléka [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [9], bylo přepracováno při jeho úpravě v důsledku zrušení nařízení (EHS) č. 1014/68; že nařízení (EHS) č. 625/78 bylo zrušeno s účinností ode dne 1. března 1996 nařízením Komise (ES) č. 322/96 ze dne 22. února 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro veřejné skladování sušeného odstředěného mléka [10];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1362/87 ze dne 18. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 777/87, pokud jde o intervenční nákup a poskytování podpory soukromého skladování sušenéhoodstředěného mléka [11], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1137/94 [12], nařízení Komise (EHS) č. 1158/91 ze dne 3. května 1991 o nákupu sušeného odstředěného mléka intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [13], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95, a nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 315/96 [15], se odkazují na nařízení (EHS) č. 1014/68 a nařízení (EHS) č. 625/78; že je nutné nahradit tyto odkazy odkazy na nařízení (ES) č. 322/96; že kromě toho je nutné změnit nařízení (EHS) č. 1158/91 s cílem stanovit přesný způsob výpočtu kupní ceny na základě obsahu bílkovin v sušeném odstředěném mléce;
vzhledem k tomu, že pokud jde o režim podpory soukromého skladování sušeného odstředěného mléka, může smluvní strana podle článku 5 nařízení (EHS) č. 1362/87 provést vyskladnění při vývozu sušeného odstředěného mléka odchylně od běžně platných ustanovení po uplynutí třicetidenní smluvní lhůty; že tato odchylná, velmi málo používaná ustanovení zbytečně komplikují správu režimu; že je proto vhodné toto ustanovení zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1362/87 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se slova "nařízení (EHS) č. 625/78" nahrazují slovy "nařízení Komise (ES) č. 322/96 [16]."
2. Čl. 2 odst. 2 se mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) bylo vyrobeno v podniku, který se zavázal trvale vést záznamy uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 322/96."
b) písmeno e) se nahrazuje tímto:
"e) u kterého nejsou překročeny nejvyšší přípustné úrovně radioaktivity podle právních předpisů Společenství.
Nejvyššími přípustné úrovně jsou úrovně stanovené v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 737/90 [*] Úř. věst.
1.. Úroveň radioaktivní kontaminace produktu se kontroluje pouze tehdy, pokud to situace vyžaduje a pouze po nezbytnou dobu.
V případě potřeby se trvání a rozsah kontrolních opatření stanoví postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č.
804/68."
3. Článek 5 se zrušuje.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1158/91 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se slova "nařízení (EHS) č. 625/78" nahrazují slovy "nařízení (ES) č. 322/96 [*] Úř. věst. L 45, 23.2.1996, s. 5.."
2. Čl. 3 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Účastník se může účastnit nabídkového řízení pouze,
- pokud se jeho nabídka vztahuje na sušené odstředěného mléko vyrobené během 21 dní před dnem uplynutí lhůty pro podání nabídek.; v případě stanoveném v příloze III písm. e) druhé větě nařízení (ES) č. 322/96 činí toto období tři týdny,
- pokud se písemně zaváže plnit ustanovení čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 322/96."
3. V čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) sklad, do kterého má být zboží dodáno.
Použijí se články 5 a 6 nařízení (ES) č. 322/96."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Ve lhůtě mezi 120. a 140. dnem od převzetí sušeného odstředěného mléka uhradí intervenční agentura vybranému účastníkovi nabídkového řízení kupní cenu.
Platba se uskuteční pro každé převzaté množství, pokud se zjistí, že byly dodrženy podmínky uvedené v čl. 1 odst.
Kupní cena se vypočítá takto:
- pokud obsah bílkovin v tukuprosté sušině činí nejméně 35,6 %, nákupní cena se rovná nabídkové ceně,
- pokud obsah bílkovin činí nejméně 31,4 %, avšak nejvýše 35,6 %, nákupní cena se rovná nabídkové ceně snížené o částku "d", která se vypočítá takto:
d = nabídková cena × [(0,356 – obsah bílkovin) × 1,75].
Obsah bílkovin se stanoví postupem podle přílohy I nařízení (ES) č. 322/96."
5. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Použijí se články 2 a 3 nařízení (ES) č. 322/96."
Článek 3
V příloze nařízení (EHS) č. 1756/93 se část C oddíl C.I bod 1 a část D bod 3 nahrazují tímto:
Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který nutno použít _BAR_
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 617/96 ze dne 3. dubna 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
586/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 618/96 ze dne 3. dubna 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
334/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 9. dubna 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1347/95 [2], a zejména na články 8, 9 a 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
785/95 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1362/95 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č.
603/95; že ve světle nabytých zkušeností by nařízení (ES) č. 785/95 mělo být změněno, aby daný režim mohl být lépe spravován;
vzhledem k tomu, že "podobné krmivové produkty" uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, na které lze vyplácet podporu na dehydratovaná krmiva, by měly být definovány jasněji;
vzhledem k tomu, že ve snaze zabránit kumulaci různých režimů podpory by měla být přijata opatření stanovící, že podpora na zpracování sušených krmiv může být vyplacena pouze na celé pícniny sklizené jako zelené;
vzhledem k tomu, že by měl být upřesněn pojem směsi sušených krmiv a jiných výrobků tak, aby podpora na zpracování byla udělována pouze výrobkům splňujícím podmínky stanovené nařízením (ES) č. 603/95;
vzhledem k tomu, že pro řádnou správu podpory na dehydrataci a/nebo mletí krmiv je žádoucí omezit její udělování pouze na zemědělské výrobky pocházející z pozemků, jejichž zemědělské určení může být ověřeno příslušnými orgány členských států;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena pravidla pro vstup jiných produktů než krmiv určených k dehydrataci a/nebo ke mletí do zpracovatelských podniků;
vzhledem k tomu, že schválení zpracovatelským podnikům musí příslušné orgány udělit ve zvláštním řízení, aby bylo zajištěno rovné zacházení pro všechny podniky Společenství;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny lhůty pro předkládání žádostí o podporu na zpracování krmiva a údaje, které musí podniky v takových žádostech poskytnout příslušným orgánům;
vzhledem k tomu, že by mělo být upřesněno, že sankce stanovené pro případ opožděného předložení smluv a prohlášení o dodávkách krmiva určeného ke zpracování příslušným orgánům se vztahují pouze na produkty zapsané v dokumentech předložených po uplynutí lhůty;
vzhledem k tomu, že malé podniky umístěné v těžko dostupných oblastech by měly mít nárok na výjimky, pokud jde o zvláště nákladné investice;
vzhledem k tomu, že podniky by měly pravidelněji zjišťovat průměrný obsah vlhkosti v krmivu, které dehydratují, a měly by tyto údaje sdělovat příslušným orgánům;
vzhledem k tomu, že by měla být jasněji vymezena pravidla pro odběr vzorků k analýze, zejména pokud podnik vyrábí směsi;
vzhledem k tomu, že pro účinnější kontrolu činnosti zpracovatelských podniků by mělo být stanoveno minimální procento výroby, které musí být pravidelně kontrolováno příslušnými orgány;
vzhledem k tomu, že ve světle nabytých zkušeností by mělo být lépe definováno minimální množství v šarži finálních výrobků, z níž se povinně odebírají vzorky;
vzhledem k tomu, že zpracovatelské podniky musí vést v účetní evidenci zásob záznamy o produktech, které používají při výrobě směsí a o jejich podílu na celkovém obsahu hrubých proteinů ve vyprodukovaném sušeném krmivu;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány členských států by měly sdělovat Komisi údaje o obsahu vlhkosti v krmivu určenému k dehydrataci, které jim předaly podniky;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro sušená krmiva nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 785/95 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) V bodu 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) "dehydratovaná krmiva", tj. výrobky uvedené v čl. 1 písm. a) první a třetí odrážce uvedeného nařízení, které byly uměle vysušeny teplem; "podobné krmivové výrobky" uvedené v čl. 1 písm. a) třetí odrážce zahrnují:
- travinné luskoviny,
- krmné traviny,
- celé rostliny obilovin sklizené jako zelené s nezralými semeny uvedené v příloze I bodě I nařízení (EHS) č. 1765/92, které byly vypěstovány na pozemcích, jež nebyly zahrnuty v žádosti o podporu na plochu v rámci podpory pro plodiny pěstované na orné půdě podle uvedeného nařízení,
- Chenopodium quinoa,
pokud tyto druhy spadají pod kódy KN 12149091 a 12149099."
b) V bodu 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Podpora na zpracování na sušená krmiva nebude vyplacena na pícniny, které byly sklizeny na semeno."
c) Doplňuje se nový bod 5, který zní:
"5. "směsí" produkt určený pro výživu zvířat, který obsahuje krmiva uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, usušená a/nebo umletá ve zpracovatelském podniku, a další produkty stejného nebo jiného druhu, ale sušené a/nebo mleté jinde, označované jako "doplňkové látky".
Sušené krmivo, které obsahuje méně než 3 % doplňkových látek z celkové hmotnosti finálního výrobku a jehož celkový obsah dusíku v sušině doplňkové látky nepřekračuje 2,4 %, se však nepovažuje za směs."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Pro účely tohoto nařízení se podpora stanovená v článku 3 nařízení (ES) č. 603/95 vyplácí na výrobky uvedené v čl. 2 bodu 1, které jsou nezávadné, v přiměřené tržní jakosti, splňují požadavky pro uvedení na trh jako krmiva a které:
a) opouštějí buď bez dalšího zpracování, nebo jako směs ve smyslu čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce:
- prostory zpracovatelského podniku, - skladovací prostory mimo zpracovatelský podnik, které poskytují dostatečné záruky náležité kontroly skladovaného krmiva a které byly předem schváleny příslušným orgánem, pokud nemohou být uskladněny v prostorách tohoto podniku,
- v případě mobilního sušicího zařízení toto zařízení a, pokud jsou skladovány osobou, která provádí dehydrataci, jakékoli skladovací prostory splňující podmínky stanovené ve druhé odrážce;
b) v okamžiku, kdy opouštějí zpracovatelský podnik uvedený pod písmenem a), mají tyto vlastnosti:
i) maximální obsah vlhkosti:
- 12 % u krmiva sušeného na slunci, mletého dehydratovaného krmiva, proteinových koncentrátů a dehydratovaných výrobků,
- 14 % u ostatních dehydratovaných krmiv;
ii) minimální celkový obsah hrubých proteinů v sušině:
- 15 % u dehydratovaného krmiva, krmiva sušeného na slunci a dehydratovaných produktů,
- 45 % u proteinových koncentrátů.
Podpora se vyplácí pouze na množství produktů získaných sušením krmiv, která byla vypěstována na pozemcích, jejichž zemědělské využití může být ověřeno při kontrole příslušným orgánem k jeho plné spokojenosti.
2. Dříve než zpracovatelský podnik přijme do svých prostor jiné produkty než krmivo určené k sušení a/nebo mletí za účelem výroby směsí ve smyslu čl. 2 odst. 5, musí o tom informovat příslušné orgány daného členského státu a upřesnit druh a množství těchto produktů.
Pokud přijímané produkty obsahují krmivo sušené a/nebo mleté v jiném zpracovatelském podniku, musí podnik sdělit příslušným orgánům též jeho původ a zamýšlené užití; v takových případech mohou být tyto produkty přivezeny do prostor podniku jen pod dohledem příslušných orgánů a za podmínek, které tyto orgány stanovily.
Sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský závod, se do něj může vrátit pouze za účelem opětovného obalení, pod dohledem příslušného orgánu a za podmínek, které tento orgán stanoví.
Produkty, které vstoupily nebo znovu vstoupily do prostor zpracovatelského podniku ve smyslu tohoto odstavce, nesmí být skladovány s krmivem sušeným a/nebo mletým v daném podniku; kromě toho musí být zapsány do podnikového účetnictví v souladu s čl. 12 odst. 1."
3. Článek 4 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro účely schválení podle čl. 2 bodu 2 zpracovatelské podniky musí:
a) předložit příslušnému orgánu dokumentaci obsahující:
- plán jejich prostor, na kterém jsou vyznačena zejména místa, kde vstupují produkty ke zpracování, kde vystupují sušená krmiva, skladovací prostory produktů ke zpracování a finálních výrobků a prostory pro zpracování,
- popis technických zařízení k provádění činností uvedených v čl. 2 bodu 2 písm. a), b) nebo c), zejména dehydratačních pecí a mlecích jednotek, s uvedením údajů o hodinové kapacitě odpařování, výrobní teplotě a vážících zařízeních,
- seznam doplňkových látek užívaných před dehydratačním procesem nebo v jeho průběhu a informativní seznam dalších produktů používaných při výrobě a finálních výrobků,
- vzory účetní evidence zásob, které umožňují denní sledování množství vstoupených produktů k dehydrataci a/nebo k mletí, vyrobeného množství a množství pojiv nebo jakýchkoli jiných doplňkových látek používaných ve výrobě.
V účetní evidenci zásob musí být vedeny zvláštní záznamy o sušeném krmivu, které vstoupilo nebo znovu vstoupilo do prostor schválených podniků.
Podniky nahlásí příslušnému orgánu do deseti dnů jakoukoli změnu v dokumentaci tak, aby mohly získat potvrzení o schválení; b) splňovat:
- podmínky stanovené nařízením (ES) č. 603/95,
- podmínky stanovené tímto nařízením.
Pokud zpracovatelský podnik přestane splňovat některou z podmínek stanovených pod písmeny a) nebo b) prvního pododstavce, odebere mu příslušný orgán schválení na dobu, kterou určí podle závažnosti zjištěných nedostatků."
b) Doplňuje se odstavec 3, který zní:
"3. Schválení uvedené v čl. 2 bodu 2 a 3 uděluje příslušný orgán členského státu před začátkem hospodářského roku na žádost zúčastněných.
Ve výjimečných případech může Komise udělit výjimky z tohoto ustanovení na dobu nejvýše dvou měsíců po začátku daného hospodářského roku.
V takových případech se podnik považuje za schválený až do udělení konečného schválení příslušným orgánem."
4. Článek 5 se mění takto:
a) V odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Pro získání podpory uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 603/95 musí zpracovatelský podnik nejpozději do 45 dnů od konce měsíce předložit žádost o podporu na množství, které opustilo podnik v daném měsíci."
b) Odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Žádost o podporu musí obsahovat alespoň:
- jméno, příjmení, adresu a podpis žadatele,
- množství, na které je požadována podpora, rozdělené na jednotlivé šarže,
- datum, kdy dotyčná šarže opustila podnik,
- potvrzení, že z každé šarže byly odebrány vzorky v souladu s čl. 11 odst. 3 při výstupu ze zpracovatelského podniku nebo když bylo zamícháno sušené krmivo, a veškeré informace nezbytné pro identifikaci odebraných vzorků,
- seznam všech doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodu 5 pro každou šarži, s uvedením druhu, názvu, celkového obsahu dusíkatých látek v sušině a jejich podílu ve finálním výrobku,
- v případě směsí ve smyslu čl. 2 bodu 5 prvního pododstavce celkový obsah hrubých proteinů v každé šarži krmiva sušeného v podniku po odečtení celkového obsahu dusíkatých látek z doplňkových látek.
3. Podpora poskytovaná zpracovatelským podnikům se uděluje pouze na krmiva sušená a/nebo mletá v jeho prostorech po odečtení hmotnosti doplňkových látek uvedených v čl. 2 bodu 5."
5. V čl.
8 odst. 5 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:"Kromě případů vyšší moci má pozdní předložení výše uvedených dokumentů za následek snížení částky podpory na produkty, kterých se pozdě předložené dokumenty týkají, o 1 % za každý pracovní den.
Pokud zpoždění přesáhne 20 dnů, ztrácí podnik nárok na podporu na produkty, jichž se pozdě předložené dokumenty týkají."
6. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Zpracovatelské podniky pravidelným vážením zjišťují přesné množství krmiva určeného k dehydrataci a případně krmiva sušeného na slunci, které jim bylo dodáno ke zpracování.
2. Povinnost pravidelného vážení se nevztahuje na:
a) krmivo, které je dehydratováno v mobilním sušicím zařízení; v takovém případě může být dodané množství odhadnuto na základě osetých ploch;
b) podnik, jehož produkce nepřekračuje 1000 tun za hospodářský rok a který uspokojivě prokáže příslušnému orgánu členského státu, že nemá možnost využívat veřejné vážící zařízení umístěné do vzdálenosti pěti kilometrů; v takovém případě může být dodané množství určeno podle jakékoliv jiné metody předem schválené příslušným orgánem členského státu.
3. Průměrný obsah vlhkosti v krmivu určeném k dehydrataci určí zpracovatelský podnik na základě porovnání zpracovaného množství a množství sušeného krmiva získaného po dehydrataci.
4. V prvních deseti pracovních dnech každého čtvrtletí sdělí zpracovatelský podnik příslušnému orgánu průměrný obsah vlhkosti uvedený v odstavci 3, jež zaznamenal v uplynulém čtvrtletí u krmiva, které zpracoval."
7. Článek 11 se mění takto:
a) V odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud však ve zpracovatelském podniku dochází k mísení sušených krmiv ve smyslu čl. 2 bodu 5, musí být odebrány vzorky a určena hmotnost ještě před mísením.
Pokud k mísení dochází před sušením anebo v jeho průběhu, odebere se vzorek po sušení; ke vzorku se přiloží prohlášení uvádějící, že se jedná o směs, včetně druhu a názvu doplňkové látky, jejího celkového obsahu dusíkatých látek v sušině a jejího podílu ve finálním výrobku."
b) V odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:"V průběhu každého hospodářského roku příslušný orgán pravidelně odebere vzorky a zjistí váhu alespoň u 5 % hmotnosti sušeného krmiva opouštějícího podnik a alespoň u 5 % hmotnosti sušeného krmiva, které bylo smícháno ve smyslu čl. 2 bodu 5."
c) Odstavec 3 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se slova "smíchaného v prostorech podniku s krmnými surovinami s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95" nahrazují slovy "smíchaného v prostorech podniku ve smyslu čl. 2 bodu 5";
ii) v prvním a druhém pododstavci se slova "100 tun" nahrazují slovy "110 tun".
8. V čl. 12 odst. 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— produkty, které byly smíchány s krmivem sušeným a/nebo mletým v podniku anebo které byly přidány do tohoto krmiva, s uvedením jejich druhu a názvu, celkového obsahu dusíkatých látek v sušině a podílu ve finálním výrobku."
9. V článku 15 se doplňuje nové písmeno e), které zní:
"e) v průběhu měsíce následujícího po konci každého pololetí průměrný obsah vlhkosti, který zaznamenaly za toto období zpracovatelské podniky u krmiva určeného k dehydrataci a sdělily v souladu s čl. 9 odst. 4."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Čl. 1 odst. 3 písm. b) se použije prvního dne po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 691/96 ze dne 16. dubna 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
586/96[2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství[3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex - odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 716/96 ze dne 19. dubna 1996, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2417/95 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/239/ES ze dne 27. března 1996 o mimořádných opatřeních na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) [3] zakazuje vývoz živého skotu nebo jakékoli části ze Spojeného království do ostatních členských států a jeho vývoz do třetích zemí v důsledku výskytu BSE ve Spojeném království; že Spojené království zakázalo, aby se skot od 30 měsíců věku v době porážky dostal do potravinového a krmivového řetězce; že tato opatření znamenají vážné narušení trhu ve Spojeném království; že je proto nezbytné přijmout mimořádná opatření na podporu tohoto trhu; že je vhodné vytvořit režim společně financovaný Společenstvím, který by opravňoval Spojené království k výkupu zvířat, na která se vztahuje uvedený zákaz, s cílem jejich poražení a následné likvidace;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozšíření nákazy, zejména na její pravděpodobné trvání a následné velké úsilí, kterého bude zapotřebí k podpoře trhu, by bylo vhodné, aby se na tomto úsilí podílelo Společenství společně se Spojeným královstvím;
vzhledem k tomu, že většinu poraženého skotu od 30 měsíců věku tvoří vyřazené (brakované) krávy; že nejnověji zaznamenaná cena jatečně upravených těl krav na britském trhu činila 1 ECU za kilogram živé hmotnosti a že by bylo vhodné vypočítat nákupní cenu na základě této hodnoty, aniž by byla dotčena možnost pozdějších úprav s ohledem na další vývoj situace; že v podobných případech poskytlo Společenství příspěvek ve výši 70 % na celkové výdaje; že cena 1 ECU za kilogram v průměru odpovídá ceně 560 ECU za jedno zvíře; že s ohledem na velký počet příslušných zvířat a v zájmu zjednodušení je vhodné stanovit příspěvek Společenství ve výši 392 ECU za jedno zvíře;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby byla příslušná zvířata poražena a zlikvidována způsobem, který neohrožuje lidské zdraví nebo zdraví ostatních zvířat; že je proto nezbytné stanovit podmínky pro likvidaci těchto zvířat a pro kontroly, které mají provádět britské orgány; že za účelem zabránit tomu, aby zvířata poražená v rámci tohoto režimu nepřišla do styku se zvířaty, na která se režim nevztahuje, a aby nedošlo k záměně těchto zvířat, je vhodné chovat tato zvířata odděleně jak v prostorách na ustájení tak i v samotných jatkách;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit ustanovení, aby odborníci Komise mohli kontrolovat dodržování stanovených podmínek;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Příslušný britský orgán je oprávněn nakupovat veškerý skot od 30 měsíců věku, který nevykazuje žádné klinické příznaky BSE, nabídnutý producentem nebo jeho zástupcem, a který byl během nejméně tří měsíců před prodejem chován v zemědělském podniku na území Spojeného království.
2. Zvířata uvedená v odstavci 1 jsou poražena na jatkách přímo k tomu určených.
Hlavy, vnitřní orgány a jatečně upravená těla se natřou nesmazatelnou barvou.
Natřené části jsou přepraveny v zapečetěných kontejnerech do spaloven nebo kafilérií se zvláštním oprávněním, kde jsou po zpracování zlikvidovány.
Žádná část uvedených zvířat se nesmí dostat do potravinového a krmivového řetězce nebo být použita pro výrobu kosmetických nebo farmaceutických výrobků.
Zástupce příslušného britského orgánu je trvale přítomen na uvedených jatkách, aby dohlížel na příslušné činnosti.
Odchylně od prvního pododstavce může příslušný britský orgán povolit porážku zvířete v zemědělském podniku, pokud to vyžadují předpisy pro spokojenou existenci zvířat.
Odchylně od druhého pododstavce kůže zvířat uvedených v odstavci 1 nemusí být natřeny nebo zlikvidovány, pokud byly ošetřeny tak, že je lze použít pouze pro výrobu kůže.
3. Jatka uvedená v odstavci 2 jsou organizována a provozována takovým způsobem, aby bylo zajištěno, že
- žádný skot, jehož produkty z porážky jsou určeny k výživě lidí nebo zvířat, se nenachází na jatkách, pokud jsou porážena zvířata, na která se vztahuje tento režim,
- pokud je nezbytné ustájit na jatkách skot určený k porážce v rámci tohoto režimu, musí být ustájen odděleně od skotu určeného k porážce za účelem výživy lidí nebo zvířat a
- pokud je nutné uskladnit produkty získané ze zvířat poražených v rámci tohoto režimu, musí být takový sklad oddělen od všech skladovacích prostor používaných pro maso nebo ostatní produkty určené k výživě lidí nebo zvířat.
4. Příslušný britský orgán
- provede nezbytné administrativní kontroly a zkontroluje na místě činnosti uvedené v odstavcích 2 a 3 a
- zkontroluje tyto činnosti na základě častých a neohlášených inspekcí, které mají zejména ověřit, že byl všechen natřený materiál účinně zničen.
Výsledky těchto kontrol musí být na žádost zpřístupněny Komisi.
5. Pokud počet zvířat nabízených k prodeji a následné likvidaci překročí množství, pro jehož likvidaci existují ve Spojeném království kapacity, může příslušný orgán omezit přístup k tomuto režimu.
Článek 2
1. Cena, kterou má producentům nebo jejich zástupcům zaplatit příslušný britský orgán podle čl. 1 odst. 1, činí 1 ECU za kilogram živé hmotnosti.
2. Společenství spolufinancuje výdaje Spojeného království na nákupy podle čl. 1 odst. 1 ve výši 392 ECU za koupené zvíře, které bylo zlikvidováno podle článku 1.
3. Přepočítací koeficient, který se použije, je zemědělský koeficient platný k prvnímu dni měsíce nákupu příslušného zvířete.
Článek 3
Spojené království přijme všechna opatření nezbytná k řádnému použití tohoto režimu a ke striktnímu dodržování ustanovení tohoto nařízení.
Spojené království co nejdříve informuje Komisi o přijatých opatřeních a o všech jejich změnách.
Článek 4
Příslušný britský orgán
a) informuje Komisi každou středu o počtu zvířat
- nakoupených a
- poražených
v rámci tohoto režimu během předcházejícího týdne;
b) vypracuje podrobnou zprávu o kontrolách, které provedl na základě opatření uvedených v článku 3, a každé čtvrtletí ji předá Komisi.
Článek 5
Aniž je dotčen článek 9 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [4], odborníci Komise, které v případě potřeby doprovázejí odborníci z ostatních členských států, provádějí ve spolupráci s příslušným britským orgánem kontroly na místě, aby ověřili dodržování všech ustanovení tohoto nařízení.
Článek 6
Opatření přijatá podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 745/96 ze dne 24. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1469/95 o opatřeních, která je třeba učinit vůči určitým příjemcům z akcí financovaných záruční sekcí EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1469/95 ze dne 22. června 1995 o opatřeních, která je třeba učinit vůči určitým příjemcům z akcí financovaných záruční sekcí EZOZF [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1469/95 zavádí úpravu Společenství, která umožňuje příslušným orgánům členských států a Komisi zjišťovat co nejrychleji hospodářské subjekty, které na základě zkušeností s nimi nabytých, pokud se jedná o řádné plnění jejich povinností v minulosti, představují nebezpečí nespolehlivosti u nabídkových řízení, vývozních náhrad a prodejů intervenčních produktů za snížené ceny; že použití úpravy je omezeno na hospodářské subjekty, které se úmyslně nebo v důsledku závažné nedbalosti dopustily nesrovnalosti v neprospěch prostředků Společenství nebo které jsou důvodně podezřelé, že tak učinili; že na tomto základě musí být s ohledem na závažnost daného porušení předpisů a na to, zda je prokázáno nebo existuje jen podezření, přijímána řada různých opatření od zesílených kontrol až po vyloučení dotyčných hospodářských subjektů z účasti na určitých operacích, je-li jejich podvodná činnost prokázána;
vzhledem k tomu, že určité podrobnosti, které bude třeba přijmout k provádění zmíněné úpravy, zejména vymezení nesrovnalostí podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1469/95, určení hospodářských subjektů ve smyslu druhé odrážky článku 5 zmíněného nařízení a lhůty, se mohou odkázat na příslušná horizontální ustanovení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [2]; že pokud se jedná o upřesnění pro případy odůvodněného podezření z nesrovnalosti, které vyžaduje uplatnění úpravy, je nezbytné vymezit "prvotní odhalení ve správním nebo soudním řízení" ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1469/95; že členské státy by měly uplatňovat své vnitrostátní předpisy při zjišťování, zda byla spáchána nesrovnalost či pokus o ni, a to úmyslně nebo z hrubé nedbalosti;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného fungování úpravy, a aniž jsou dotčeny povinnosti členských států předcházet všem nesrovnalostem a stíhat je, by mělo být uplatňování této úpravy omezeno na nepravosti určitého rozsahu; že v zájmu co nejjednotnějšího uplatňování opatření pro případ prokázané nesrovnalosti nebo podezření na ni je žádoucí stanovit oblast působnosti takových opatření a kritéria pro jejich trvání;
vzhledem k tomu, že musí být přijata pravidla o obsahu a sledování hlášení podávaných na základě nařízení (ES) č. 1469/95, včetně ustanovení o okamžitém vynětí ze stávajícího uzavřeného systému důvěrné identifikace a komunikace hospodářských subjektů, které nejsou nadále důvodně podezřelé ze spáchání nesrovnalosti nebo u kterých doba trvání opatření podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1469/95 uplynula;
vzhledem k tomu, že v souladu s třetí odrážkou článku 5 nařízení (ES) č. 1469/95 je nezbytné určit podmínky, za nichž může být pozastavení plateb nahrazeno složením jistoty, pokud se nepoužije žádného ze systémů záloh uvedených v článku 18 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985 o společných podrobnostech k uplatňování systému jistot pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 3403/93 [4];
vzhledem k tomu, že informace vyměňované v rámci fungování postupu zavedeného nařízením (ES) č.
1469/95 se týkají hlavně fyzických osob; že se na tento postup proto vztahují zásady ochrany základních práv a svobod, jak vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [5], jakož i přiměřeně předpisy s tímto účelem v rámci úpravy vzájemné pomoci v celnictví a zemědělství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I: Definice
Článek 1
1. Pro účely nařízení (ES) č. 1469/95 se "nesrovnalostí" ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) zmíněného nařízení rozumí jakékoliv porušení právního předpisu Společenství v oblastech citovaných v čl. 1 odst. 1 zmíněného nařízení, které je důsledkem jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, které působí nebo může působit škodu EZOZF, záruční sekci.
2. "Prvotním odhalením ve správním nebo soudním řízení" ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1469/95 se rozumí první písemné posouzení, včetně interního, provedené příslušným správním nebo soudním orgánem, které na základě konkrétních skutečností dojde k závěru, že byla úmyslně nebo z hrubé nedbalosti spáchána nesrovnalost, aniž je dotčena možnost následného přezkoumání nebo zrušení tohoto závěru v průběhem správního nebo soudního řízení.
3. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "hospodářskými subjekty A" rozumějí hospodářské subjekty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1469/95 a
b) "hospodářskými subjekty B" rozumějí hospodářské subjekty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) zmíněného nařízení.
Při uplatňování pravidel zavedených nařízením (ES) č. 1469/95 musí být ve všech případech upřesněno, zda se jedná o hospodářský subjekt A nebo hospodářský subjekt B.
4. Pro účely čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1469/95 a rovněž pro účely tohoto nařízení zahrnují hospodářské subjekty A nebo hospodářské subjekty B osoby, které se ve smyslu článku 7 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 podílely na spáchání nesrovnalosti nebo které mají odpovědnost za nesrovnalost anebo povinnost zajistit, že nebude spáchána.
5. Členské státy uplatní své příslušné vnitrostátní předpisy při zjišťování, zda byla spáchána nesrovnalost či pokus o ni, a to úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
Kapitola II: Působnost
Článek 2
1. Aniž je dotčena povinnost členských států stanovená v čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [6] předcházet všem nesrovnalostem a stíhat je, vztahuje se nařízení (ES) č. 1469/95 pouze na ty nesrovnalosti, které se týkají nebo které by se týkaly, samy o sobě nebo ve spojení s dalšími nesrovnalostmi spáchanými stejným hospodářským subjektem v průběhu jednoho roku, částky vyšší než 100000 ECU.
2. Lhůta jednoho roku uvedená v odstavci 1 počíná dnem spáchání první nesrovnalosti.
Článek 3
1. Je-li vůči hospodářskému subjektu A nebo hospodářskému subjektu B učiněno opatření uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1469/95, vztahuje se toto opatření, s výjimkou mimořádných a odůvodněných případů, na operace, které dotyčný hospodářský subjekt uskuteční v některé z oblastí uvedených v čl. 1 odst. 1 zmíněného nařízení.
2. Opatření uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1469/95 se vztahuje jen na tutéž oblast ve smyslu čl. 1 odst. 1 zmíněného nařízení a na stejné produkční odvětví, jako je to, v němž byla zjištěna spáchaná nebo zamýšlená nesrovnalost.
3. V případě opatření uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1469/95 posoudí příslušné orgány členských států každý případ jednotlivě a určí příslušnou oblast nebo oblasti a produkční odvětví, přičemž náležitě zohlední skutečné nebezpečí možných nesrovnalostí, a zejména:
- stadium vyšetřování, podle toho, zda se jedná o hospodářský subjekt A nebo hospodářský subjekt B,
- objem jeho operací v oblasti EZOZF,
- výši prostředků Společenství, kterých se týká prokázaná nesrovnalost nebo podezření na ni,
- závažnost nesrovnalosti podle toho, zda byla spáchána nebo jen zamýšlena, úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
4. Doba použitelnosti jednoho či více přijatých opatření se stanoví na základě kritérií uvedených v odstavci 3.
Pokud se týká opatření uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1469/95, je doba použitelnosti nejméně šest měsíců, s výjimkou mimořádných odůvodněných případů, a nejvýše pět roků.
Článek 4
Uděluje-li v nabídkovém řízení kontrakt sama Komise, může nepřihlédnout k žádosti podané osobou, kterou členský stát označil jako hospodářský subjekt A.
Na toto rozhodnutí Komise o vyloučení hospodářského subjektu se vztahují stejná pravidla jako na opatření uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1469/95 učiněné členským státem. Pokud jde o právo předběžné slyšení, poskytne Komise hospodářskému subjektu příležitost podat jakékoliv připomínky, které považuje za účelné, ve lhůtě nejvýše dvou měsíců.
Kapitola III: Obsah a sledování vzájemných sdělení
Článek 5
1. Každý členský stát určí jediný příslušný orgán pro podávání a příjem sdělení ve smyslu odstavce 2.
Tento orgán předává svá sdělení Komisi, která je předá příslušným orgánům ostatních členských států.
2. Sdělení podaná podle odstavce 1 jsou důvěrná a týkají se těchto skutečností:
- určí fyzické nebo právnické osoby ve smyslu čl. 1 odst. 4, vůči kterým bylo učiněno jedno či více opatření podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1469/95, s uvedením, zda se jedná o hospodářský subjekt A či B,
- stručně popíší konkrétní skutečnosti, které vedly k tomuto opatření nebo opatřením, s udáním stavu vyšetřování, jestliže dosud nebylo uzavřeno,
- vymezí opatření přijatá dotyčným členským státem,
- odkáží na případná sdělení již podaná na základě nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 [7], nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [8] nebo nařízení (ES) č. 1469/95.
Komise dohodne s členskými státy jednotný formulář pro tato sdělení podávaná příslušnými orgány.
3. Každé sdělení je podáno co nejdříve.
Příslušný orgán, který je podal, je doplní, jestliže Komise nebo příslušný orgán jiného členského státu prostřednictvím Komise požádá na základě článku 6 o dodatečné údaje nebo jestliže je třeba oznámit nové významné skutečnosti či změny.
Článek 6
Jakmile členské státy a Komise obdrží sdělení ve smyslu čl. 5 odst. 2, rozhodnou co nejdříve o opatřeních, která učiní vůči dotyčnému hospodářskému subjektu nebo hospodářským subjektům při jejich operacích, které spadají pod odpovědnost členských států nebo Komise, přičemž přihlédnou ke kritériím stanoveným v článku 3.
Členské státy sdělí Komisi v souladu s článkem 5 kroky, které učinily, a ta o nich uvědomí členský stát, který podal původní sdělení.
Článek 7
1. Hospodářské subjekty B jsou vyřazeny z identifikačního a komunikačního systému a opatření vůči nim jsou ukončena, jakmile se první posouzení uvedené v čl. 1 odst. 2 ukáže neopodstatněným.
2. Sdělí-li členský stát Komisi, že v dalším vyšetřování bylo prokázáno, že fyzická nebo právnická osoba, jejíž jméno či název byl sdělen v souladu s čl. 5 odst. 1, se ve skutečnosti nepodílela na spáchání nesrovnalosti, uvědomí o tom Komise neprodleně ostatní členské státy, které dále okamžitě uvědomí ty, jimž sdělily tyto osobní údaje při uplatňování nařízení (ES) č. 1469/95.
S dotyčnou osobu se nadále nezachází jako s osobou podílející se na nesrovnalosti na základě původního sdělení.
3. Každý hospodářský subjekt je vyňat z identifikačního a komunikačního systému po skončení použitelnosti dotyčného opatření ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1469/95.
Kapitola IV: Závěrečná ustanovení
Článek 8
1. Rozhodnutí o vyloučení, uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1469/95, nelze použít na nesrovnalosti, které byly spáchány před vstupem uvedeného nařízení v platnost.
2. Opatření uvedené v odstavci 1 lze uplatnit jen v průběhu čtyř let od spáchání dotyčné nesrovnalosti, na niž se dále použijí ustanovení o lhůtě podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95.
Článek 9
1. Bylo-li učiněno opatření uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1469/95 a nebyl uplatněn žádný ze systémů záloh uvedených v článku 18 nařízení (EHS) č. 2220/85, mohou členské státy vyplatit pozastavenou platbu, pokud bude složena jistota v odpovídající hodnotě zvýšené o 15 %.
2. Jistota se prohlásí za propadlou ve prospěch EZOZF, záruční sekce, jestliže byla u dotyčné akce zjištěna nesrovnalost prostřednictvím konečného správního nebo soudního rozhodnutí ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1469/95.
Jistota dále propadne, pokud se zjistí, že platba nemá být uskutečněna z jiných důvodů než pro výskyt nesrovnalosti.
Nenastal-li některý z těchto důvodů pro propadnutí, je jistota pro dotyčnou operaci okamžitě uvolněna.
3. Nařízení (EHS) č. 2220/85 se použijí na jistotu uvedenou v odstavci 1, která se považuje za záruku zálohy ve smyslu hlavy IV zmíněného nařízení.
Článek 10
1. Pro účely nařízení (ES) č. 1469/95 přijmou členské státy všechny dodatečné vhodné předpisy:
a) pro zajištění dobré vnitřní koordinace mezi dotčenými orgány, a zejména pro rychlé informování orgánů odpovědných za uplatňování přijatých preventivních opatření a
b) pro vytvoření přímé a účinné spolupráce mezi orgánem, který zvlášť určí k tomuto účelu v souladu s čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení, a Komisí.
2. Do 1. října 1996 sdělí členské státy Komisi předpisy přijaté podle odstavce 1.
Článek 11
1. Členské státy a Komise učiní veškerá vhodná technická a organizační opatření nezbytná k zachování bezpečnosti stávajícího identifikačního a oznamovacího systému, každý pro tu část systému, která se jej dotýká.
Účelem těchto opatření je zejména zabránit neoprávněným osobám v získání přístupu k datům nebo datovým nosičům, anebo k zařízení používanému ke zpracování dat.
2. Členské státy a Komise považují identifikační a komunikační systém za systém zpracování osobních údajů a zajistí řádné dodržování ustanovení o ochraně osobních údajů uvedených v čl. 4 odst. 2 pátém pododstavci nařízení (ES) č. 1469/95 a ve směrnici 95/46/ES.
3. Za tu část systému, která se jich týká, odpovídají jednotlivé členské státy a Komise v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy nebo obdobnými předpisy Společenství za újmu způsobenou osobě v důsledku nezákonného použití osobních údajů v rámci identifikačního a komunikačního systému, zejména pokud byla tato újma způsobena tím, že členský stát nebo Komise poskytl nesprávné údaje nebo zavedl nesprávná data do systému v rozporu s tímto nařízením.
4. Komise zveřejní
ze dne 22. dubna 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3906/89 s cílem rozšířit hospodářskou pomoc na Bosnu a Hercegovinu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3906/89 [2] upravuje hospodářskou a humanitární pomoc na podporu hospodářských a společenských reforem v některých zemích střední a východní Evropy;
vhledem k tomu, že země způsobilé k přijetí takové pomoci jsou uvedeny v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že v důsledku mírové dohody podepsané Bosnou a Hercegovinou
ze dne 26. dubna 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3002/92, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a/nebo místa určení intervenčních produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 a čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o zřízení společné organizace trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1938/93 [4] stanovilo společná prováděcí pravidla zejména pro vracení jistot složených za řádné použití a/nebo místo určení intervenčních produktů;
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1287/95 [6], stanoví, že členské státy přijmou v souladu se svými právními a správními předpisy opatření nezbytná k navrácení částek ztracených v důsledku nesrovnalostí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit rovné zacházení pro prodej z intervenčních zásob za sníženou cenu a pro jiné postupy, při nichž je poskytována podpora a zejména vývozní náhrada, zajistit rovné zacházení pro hospodářské subjekty v různých členských státech a usnadnit navrácení hospodářských výhod neoprávněně přiznaných, a proto musí být upravena platba částky rovné neoprávněně vrácené jistotě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 3002/92 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Zjistí-li se po úplném nebo částečném vrácení jistoty složené podle článku 5, že předepsané použití a/nebo místo určení nebyly dodrženy pro všechny produkty nebo jejich část, vyžaduje příslušný orgán členského státu, u nějž byla jistota složena, od zúčastněného hospodářského subjektu v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 729/70 zaplacení částky rovné výši jistoty, která by propadla, kdyby byly tyto nedostatky zjištěny před vrácením jistoty, zvýšené o úroky vypočtené za dobu ode dne vrácení do dne předcházejícího dni platby.
Obdržení částky uvedené v předchozím pododstavci příslušným orgánem se považuje za navrácení neoprávněně přiznané hospodářské výhody.
2. Částka uvedená v odstavci 1 musí být zaplacena ve lhůtě třiceti dnů ode dne obdržení platební výzvy.
Nebyla-li platba provede ve lhůtě, mohou členské státy namísto vymáhání platby odečíst dlužnou částku od pozdějších plateb dotyčnému hospodářskému subjektu.
3. Použitá úroková sazba se vypočte podle vnitrostátních předpisů; nesmí však být nižší než vnitrostátní sazba používaná pro navrácení částek.
Lze-li vrácení jistoty přičítat omylu příslušného orgánu, úroky se nepřipočítávají, v každém případě však s výjimkou částky, kterou stanoví členský stát pro bezdůvodné obohacení.
4. Členské státy nejsou povinny vyžadovat platbu podle odstavce 1, nedosahuje-li 60 ECU, pokud tak pro obdobné případy stanoví vnitrostátní právní předpisy.
Aniž je dotčen článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [7], jsou částky obdržené podle odstavce 1 vypláceny platebním agenturám, které je odečtou z výdajů Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 26. dubna 1996, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví hovězího a telecího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (EHS) č. 1964/82
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2417/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [3], ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [4], stanoví obecná pravidla pro platby vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1384/95 [6], stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2137/95 [8], stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1445/95 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2856/95 [10], stanoví prováděcí pravidla pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [11], ve znění nařízení (EHS) č. 3169/87 [12], stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/239/ES ze dne 27. března 1996 o mimořádných opatřeních na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) [13] zakazuje zejména vývozy hovězího masa ze Spojeného království do třetích zemí; že veterinární opatření, která přijaly orgány některých třetích zemí a která se týkají vývozů hovězího masa ze Společenství, vážně poškodila hospodářské zájmy vývozců ze Společenství; že výsledná situace nepříznivě ovlivnila možnosti vývozu za podmínek stanovených nařízeními (EHS) č. 565/80, (EHS) č.
3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (EHS) č.
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné zmírnit tyto škodlivé následky a přijmout zvláštní opatření, jakož i prodloužit některé lhůty stanovené v předpisech pro náhrady, aby bylo možné regulovat vývozní operace, které vlivem uvedených okolností nemohly být dokončeny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení tohoto nařízení se vztahuje na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 805/68.
Článek 2
Na žádost držitele licence je doba platnosti vývozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 1455/95 a platných do 31. března 1996 prodloužena do 31. května 1996.
Pokud však jde o licence vydané podle čl. 10 odst. 5 uvedeného nařízení, toto prodloužení se vztahuje pouze na licence vydané od 14. do 31. března 1996.
Článek 3
Snížení o 20 % podle čl. 20 odst. 3 písm. b) druhé odrážky a navýšení o 15 a 20 % podle čl. 23 odst. 1 a čl. 33 odst. 1 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 3665/87 se nevztahují na vývozy uskutečněné na základě licencí vydaných nejpozději 31. března 1996, pokud celní formality pro propuštění zboží ke spotřebě byly splněny po 20. březnu 1996.
Článek 4
1. Na žádost hospodářského subjektu a v případě produktů, u nichž nejpozději 31. března 1996:
- byly splněny vývozní cení formality a které jsou na základě veterinárních opatření přijatých třetí zemí propuštěny do volného oběhu ve Spojeném království, uhradí hospodářský subjekt náhradu případně vyplacenou předem a různé jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny,
- byly splněny vývozní cení formality ve Spojeném království, ale ještě neopustily celní území Společenství, je vývozní prohlášení prohlášeno za neplatné a vývozní licence je zrušena. Hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a různé jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny.
2. Na žádost hospodářského subjektu a v případě produktů, na které se ve Spojeném království vztahuje režim podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80 nejpozději do 31. března 1996, ale které nejsou předmětem vývozního prohlášení, je vývozní licence zrušena. Hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a různé jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny.
3. Odchylně od čl. 6 první odrážky nařízení (EHS) č. 1964/82 a pokud ke dni 31. března 1996 nebylo vyvezeno celkové množství masa z vykostění, vztahují se ustanovení odstavce 2 na množství, která nejsou předmětem vývozního prohlášení ve Spojeném království. Zvláštní náhrada zůstane zadržena pro množství, která jsou předmětem celního prohlášení a následně jsou propuštěna ke spotřebě ve třetí zemi.
4. Každý čtvrtek oznámí Spojené království množství produktů, u kterých byla v předcházejícím týdnu uplatněna opatření podle odstavců 1, 2 a 3, včetně upřesnění data vydání licencí, příslušné kategorie a země určení uvedené v licenci.
Článek 5
1. Na žádost hospodářského subjektu a v případě produktů, u nichž byly splněny vývozní celní formality nejpozději do 31 března 1996, a na které se vztahuje režim podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80 v jiném členském státě než ve Spojeném království, je lhůta 60 dní stanovená v čl. 30 odst. 1 písm. b)i) nařízení (EHS) č. 3719/88 a v čl. 4 odst. 1 a v čl. 32 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87 prodloužena na 120 dní.
2. Produkty, u nichž byly nejpozději do 31 března 1996 splněny vývozní celní formality v jiném členském státě než ve Spojeném království, mohou být před dosažením jejich konečného místa určení znovu navráceny na celní území Společenství a může se na ně na dobu 60 dní vztahovat režim s podmíněným osvobozením od cla ve svobodném celním pásmu nebo svobodném celním skladu, aniž by tím bylo dotčeno vyplacení náhrady.
3. Na žádost hospodářského subjektu a v případě produktů, u nichž byly nejpozději do 31 března 1996 splněny vývozní celní formality v jiném členském státě než ve Spojeném království, a masa pocházející ze Spojeného království, které ještě neopustilo celní území Společenství, je vývozní prohlášení prohlášeno za neplatné a vývozní licence je zrušena. Hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a různé jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny.
4. Každý čtvrtek oznámí členské státy jiné než Spojené království množství produktů, u kterých byla v předcházejícím týdnu uplatněna opatření podle odstavce 3, včetně upřesnění data vydání licencí, příslušné kategorie a země určení uvedené v licenci.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 26. dubna 1996, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 716/96, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2417/95 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
716/96 [3] stanoví, že příslušné britské orgány zaplatí 1 ECU za kilogram živé hmotnosti pro skot od 30 měsíců věku nakoupený na základě tohoto nařízení; že takové výdaje spolufinancuje Společenství; že by Spojené království mělo být oprávněno vyplácet na své vlastní náklady dodatečné platby pro skot, který je zvláště dotčen tímto opatřením;
vzhledem k tomu, že omylem došlo k tomu, že anglické znění nařízení (ES) č. 716/96 neodpovídá znění předloženému Řídícímu výboru za účelem vydání stanoviska; že je proto vhodné tento omyl napravit;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 716/96:
1. (týká se pouze anglického znění);
2. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Cena, kterou má producentům nebo jejich zástupcům zaplatit příslušný britský orgán podle čl. 1 odst. 1, činí 1 ECU za kilogram živé hmotnosti.
Společenství spolufinancuje výdaje Spojeného království na nákupy podle čl. 1 odst. 1 ve výši 392 ECU za koupené zvíře, které bylo zlikvidováno podle článku 1.
2. Odchylně od odstavce 1 je příslušný britský orgán oprávněn vyplácet dodatečnou částku pro skot nakoupený v rámci tohoto režimu, na který se podle Spojeného království vztahuje poskytnutí dodatečných plateb.
Společenství takové výdaje nespolufinancuje.
Dodatečná částka uvedená v prvním pododstavci je omezena částkou, která je nezbytná pro vyrovnání rozdílu mezi 1 ECU za kilogram živé hmotnosti a tržní hodnotou příslušného zvířete.
3. Přepočítací koeficient, který se použije, je zemědělský koeficient platný k prvnímu dni měsíce nákupu příslušného zvířete."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1785/81, pokud jde o sdělení v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na článek 39 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 39 nařízení (EHS) č.
1785/81 stanoví, že členské státy a Komise si vzájemně sdělují údaje nezbytné pro používání uvedeného nařízení; že za tímto účelem byla stanovena prováděcí pravidla v nařízení Komise (EHS) č. 787/83 ze dne 29. března 1983 o sdělování v odvětví cukru [3], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č.
3819/85 [4]; že v důsledku vývoje, kterým od té doby prošla společná organizace trhů v odvětví cukru, a zejména v důsledku závazků, které přijalo Společenství v rámci Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, je třeba tato pravidla jako celek přezkoumat a doplnit o nová a zároveň zrušit nařízení (EHS) č. 787/83 s účinkem od začátku hospodářského roku 1996/97;
vzhledem k tomu, že pro správné posouzení situace u cukru nakupovaného nebo prodávaného v rámci intervenčních opatření stanovených v nařízení (EHS) č. 1785/81 je nezbytné, aby byly k dispozici příslušné informace, týkající se zejména změn množství, kterými disponují intervenční agentury, a rozdělení těchto množství mezi jednotlivé sklady schválené podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 447/68 ze dne 9. dubna 1968, kterým se stanoví obecná pravidla pro intervenční nákup cukru [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1359/77 [6]; že za účelem kontroly používání intervenčního systému je rovněž nezbytné, aby byly pravidelně poskytovány informace o množstvích cukru nevhodného pro lidskou spotřebu a o množstvích použitých k výrobě některých chemických výrobků, popřípadě rovněž informace o množstvích cukru, která byla buď denaturována podlejednoho z postupů uvedených v příloze nařízení Komise (EHS) č. 100/72 ze dne 14. ledna 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro denaturaci cukru určeného ke krmení zvířat [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 260/96 [8], nebo použita při výrobě chemických výrobků uvedených v příloze nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkčních náhrad pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1101/95, jakož i výrobků uvedených v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1729/78 ze dne 24. července 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se produkčních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 260/96;
vzhledem k tomu, že pouze důsledné a pravidelné sledování obchodu se třetími zeměmi umožňuje bezprostředně sledovat, jak na vývoj tohoto obchodu působí omezení vyplývající jednak ze závazků, které Společenství učinilo v rámci výše uvedené dohody o zemědělství a které si případně vyžádají přijetí nezbytných opatření, zejména pro používání čl. 23 odst. 4a nařízení (EHS) č. 1785/81, a jednak ze závazků, které Společenství učinilo v rámci Mezinárodní dohody o cukru; že je tudíž třeba, aby Komise pravidelně dostávala příslušné informace nejen o dovozu a vývozu produktů, pro které byly stanoveny dávky nebo náhrady, tj. o činnostech, pro které se vydávají licence, zejména podle nařízení Komise (ES) č. 1464/95 ze dne 27. června 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru [11], ve znění nařízení (ES) č. 2136/95 [12], s přihlédnutím k obecnějším ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [13] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2137/95 [14] a nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [15] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1384/95 [16], ale také o dovozu a vývozu produktů vyvážených bez náhrady, ať již s licencí nebo bez licence, zejména těch, na které se vztahuje režim aktivního zušlechťovacího styku; že by rovněž mělo být možné sledovat dovoz preferenčního cukru, aby se zajistilo účinné provádění nařízení Komise (EHS) č. 2782/76 ze dne 17. listopadu 1976, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz preferenčního cukru [17], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1714/88 [18];
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinného řízení režimu kvót definovaného v hlavě III nařízení (EHS) č. 1785/81, zejména s ohledem na závazky vyplývající pro Společenství z uvedené dohody o zemědělství, je třeba znát všechny nezbytné údaje; že v tomto případě se jedná o používání nařízení Rady (EHS) č. 206/68 ze dne 20. února 1968, kterým se stanoví rámcové požadavky na smlouvy a oborové dohody pro nákup cukrové řepy [19], naposledy pozměněného Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, nařízení Rady (EHS) č. 193/82 ze dne 26. ledna 1982, kterým se stanoví obecná pravidla pro převody kvót v odvětví cukru [20], nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty [21], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 158/96 [22], a nařízení Komise (EHS) č. 1443/82 ze dne 8. června 1982, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru [23], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 392/94 [24]; že výše uvedené také platí pro režim, kterým se vyrovnávají náklady na skladování a který je stanoven v článku 8 nařízení (EHS) č. 1785/81; že se v tomto případě jedná o používání nařízení Rady (EHS) č. 1358/77 ze dne 20. června 1977, kterým se stanoví obecná pravidla pro vyrovnání nákladů na skladování v odvětví cukru a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 750/68 [25], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3042/78 [26], jakož i nařízení Komise (EHS) č. 1998/78 ze dne 18. srpna 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vyrovnání nákladů na skladování v odvětví cukru [27], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1758/93 [28];
vzhledem k tomu, že dotyčné osoby musí mít záruku, že se s údaji o jednotlivých podnicích bude zacházet jako s důvěrnými;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I Intervence
Článek 1
Pokud jde o intervenční opatření stanovená podle čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1785/81, každý členský stát sdělí Komisi každý týden, za předcházející týden,
a) množství bílého cukru a surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, nabízená intervenční agentuře, avšak dosud touto agenturou nepřevzatá;
b) množství bílého cukru a surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel převzatá intervenční agenturou;
c) množství bílého cukru a surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel prodaná intervenční agenturou.
Článek 2
Každý členský stát sdělí Komisi na její žádost zejména údaje o množstvích bílého cukru a surového cukru vyjádřených v hmotnosti tel. quel, která převzala intervenční agentura a která byla rozdělena mezi schválené sklady.
Článek 3
Pokud jde o intervenční opatření stanovená podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81, každý členský stát sdělí Komisi:
1. každý týden, za předcházející týden, množství bílého cukru a surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, na která bylo vydáno osvědčení o prémii za denaturaci;
2. na žádost Komise, za určité období, denaturovaná množství bílého cukru a surového cukru, a uvede, který z postupů uvedených v příloze nařízení (EHS) č. 100/72 byl použit.
Článek 4
Pokud jde o intervenční opatření přijatá podle čl. 9 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1785/81, každý členský stát sdělí Komisi:
1. nejpozději na konci každého kalendářního měsíce, za předcházející kalendářní měsíc, množství bílého cukru, množství surového cukru a sirupů vyjádřená jako bílý cukr, a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, pro která
a) bylo vydáno osvědčení o produkční náhradě;
b) byla zaplacena produkční náhrada;
2. každý rok nejpozději na konci září, za předcházející hospodářský rok, množství bílého cukru, množství surového cukru a sirupů vyjádřená jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, která jsou rozepsána podle produktů uvedených v příloze nařízení (EHS) č. 1010/86 a pro která
a) bylo vydáno osvědčení o produkční náhradě;
b) byla zaplacena produkční náhrada;
3. každý rok nejpozději na konci září, za předcházející hospodářský rok, množství základních produktů uvedených v bodě 2, které byly použity k výrobě meziproduktů uvedených v příloze nařízení (EHS) č. 1729/78.
KAPITOLA II Obchod
Článek 5
Pokud jde o vývoz do třetích zemí, každý členský stát sdělí Komisi:
1. každý týden, za předcházející týden:
a) množství, na která byla vývozní licence skutečně vydána s částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 17 odst. 5 druhého pododstavce písm. a) nařízení (EHS) č. 1785/81, rozepsaná podle toho, zda se jedná o množství
- bílého cukru kódů KN 17019100, 17019910 a 17019990,
- surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel kódů KN 17011190 a 17011290,
- sacharosových sirupů vyjádřená jako bílý cukr kódů KN 17026090, 17029060, 17029071, 17029099 a 21069059,
- isoglukosy vyjádřená jako sušina kódů KN 17024010, 17026010, 17029030 a 21069030,
- inulinového sirupu vyjádřená jako ekvivalent sušiny cukru/isoglukosy kódu KN ex17026090;
b) množství bílého cukru kódu KN 17019910, pro která byla vývozní licence skutečně vydána s částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 17 odst. 5 druhého pododstavce písm. b) nařízení (EHS) č. 1785/81;
c) množství bílého cukru C, surového cukru C, isoglukosy C a inulinového sirupu C, popřípadě vyjádřená jako bílý cukr, jako sušina nebo jako ekvivalent sušiny cukru/isoglukosy, pro která byla vývozní licence skutečně vydána;
d) množství bílého cukru, množství surového cukru a sacharosových sirupů vyjádřená jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina s odpovídajícími částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 17 odst. 5 druhého pododstavce písm. a) nařízení (EHS) č. 1785/81, pro která byla skutečně vydána vývozní licence za účelem vývozu ve formě produktů uvedených čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 426/86 [29];
2. nejpozději na konci každého kalendářního měsíce, za předcházející kalendářní měsíc, množství bílého cukru uvedená v bodě 1 písm. b), vyvezená podle čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (EHS) č. 3719/88;
3. za každý kalendářní měsíc a nejpozději na konci třetího kalendářního měsíce po dotyčném kalendářním měsíci:
a) množství cukru a sirupu vyjádřená jako bílý cukr, s odpovídajícími částkami vývozních náhrad, uvedená v článku 2 nařízení (ES) č. 1464/95, vyvezená v nezměněném stavu bez vývozní licence;
b) množství cukru zahrnutého v kvótách, vyvezená jako bílý cukr nebo ve formě zpracovaných produktů, vyjádřená jako bílý cukr, na která byla vydána vývozní licence za účelem provádění potravinové pomoci Společenství a jednotlivých členských států podle mezinárodních úmluv nebo jiných doplňkových programů, jakož i za účelem provádění jiných opatření Společenství týkajících se bezplatných dodávek potravin;
c) v případě vývozu uvedeného v článku 2a druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 3665/87, množství cukru a sacharosových sirupů vyjádřená jako bílý cukr a množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, vyvezená v nezměněném stavu, spolu s částkami odpovídajících náhrad;
d) množství bílého cukru, množství surového cukru a sacharosových sirupů vyjádřená jako bílý cukr, množství isoglukosy vyjádřená jako sušina, vyvezená ve formě produktů uvedených v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [30], jakož i ve formě produktů uvedených v příloze nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [31], s odpovídajícími částkami vývozních náhrad stanovených podle čl. 17 odst. 5 druhého pododstavce písm. a) nařízení (EHS) č. 1785/81;
e) v případě vývozu uvedeného v bodu 1 písm. d) a v tomto písm. d), množství vyvezená bez náhrady.
Sdělení uvedená v písmenech d) a e) se Komisi předkládají zvlášť podle jednotlivých nařízení použitelných pro dotyčný zpracovaný produkt.
Článek 6
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. každý týden, za předcházející týden, množství tel. quel bílého cukru a surového cukru, jiného než preferenčního cukru, množství cukerných sirupů, isoglukosy a inulinových sirupů, pro která byla skutečně vydána dovozní licence;
2. za každé čtvrtletí a nejpozději na konci třetího kalendářního měsíce následujícího po dotyčném čtvrtletí množství cukru vyjádřená jako bílý cukr:
a) dovezená ze třetích zemí ve formě zpracovaných produktů uvedených v článku 5 bodu 1 písm. d) a bodu 3 písm. d);
b) dovezená z jiných členských států nebo vyvezená do jiných členských států, buď v nezměněném stavu nebo ve formě zpracovaných produktů.
Článek 7
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. každý týden, za předcházející týden, množství bílého cukru a množství surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, pro která byla vydána dovozní nebo vývozní licence podle článku 10 nařízení (ES) č. 1464/95;
2. za každé čtvrtletí a nejpozději na konci druhého kalendářního měsíce následujícího po dotyčném čtvrtletí, množství cukru dovezená ze třetích zemí a zvlášť množství vyvezená jako zušlechtěné produkty v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku definovaného v článku 116 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [32].
KAPITOLA III Preferenční dovoz
Článek 8
Pokud jde dovoz preferenčního cukru, každý členský stát:
1. sdělí Komisi nejpozději na konci každého kalendářního měsíce, za předcházející kalendářní měsíc, množství cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, rozepsaná podle členského státu původu, na která byla vydána dovozní licence v souladu s nařízením (EHS) č. 2782/76;
2. zašle Komisi nejpozději na konci každého kalendářního měsíce, za předcházející kalendářní měsíc,
a) kopie příslušných průvodních osvědčení EUR 1;
b) kopie dokladů uvedených v čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2782/76;
c) případně kopie prohlášení uvedeného ve čl. 1 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 2782/76.
Dokumenty uvedené v písmenech a) a b) obsahují kromě informací stanovených v článku 6 a 7 nařízení (EHS) č. 2782/76 rovněž stupeň polarizace každého dovezeného množství, vypočítaný na šest desetinných míst;
3. sdělí Komisi každý rok nejpozději na konci října souhrnný seznam licencí a dokladů uvedených v článcích 6 a 7 nařízení (EHS) č. 2782/76, v kterém je uvedeno
a) celkové množství bílého cukru v tunách;
b) celkové množství surového cukru vyjádřeného v hmotnosti tel. quel v tunách;
c) množství surového cukru vyjádřeného v hmotnosti tel. quel v tunách, určené k přímé spotřebě;
skutečně dovezená ve smyslu nařízení (EHS) č. 2782/76 do dotyčného členského státu během dodací lhůty, která končí 30. června téhož kalendářního roku.
Tato sdělení se poskytují zvlášť pro každý stát původu.
KAPITOLA IV Výroba a spotřeba
Článek 9
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. před 1. březnem každého roku a za každý podnik vyrábějící cukr a každý podnik vyrábějící inulinový sirup, které se nacházejí na jeho území, prozatímní údaje o výrobě cukru a inulinového sirupu za probíhající hospodářský rok, zjištěné podle čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1443/82. V případě francouzských departementů Guadeloupe a Martinique, jakož i Španělska se však u třtinového cukru uvedené datum nahrazuje datem 1. července;
2. nejpozději na konci každého kalendářního měsíce, za předcházející kalendářní měsíc, údaje o výrobě isoglukosy v každém podniku vyrábějícím isoglukosu a nacházejícím se na jeho území, zjištěné podle čl. 3 odst.
2 a 2a nařízení (EHS) č. 1443/82; údaje o množstvích isoglukosy vyrobených za měsíc v režimu aktivního zušlechťovacího styku se sdělí zvlášť;
3. před 15. zářím každého roku a za každý podnik vyrábějící cukr nebo isoglukosu nebo inulinový sirup, který se nachází na jeho území, konečné údaje o výrobě cukru, isoglukosy a inulinového sirupu za předcházející hospodářský rok určený podle čl. 3 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1443/82.
Článek 10
Každý členský stát sdělí Komisi během každého kalendářního měsíce za předcházející kalendářní měsíc:
a) množství cukru, isoglukosy a inulinového sirupu prodaná na jeho území ke spotřebě;
b) množství denaturovaného cukru;
c) množství bílého cukru a množství surového cukru vyjádřená v hmotnosti tel. quel, která byla vyrobena ve francouzských zámořských departementech a prodána na jeho území k přímé spotřebě.
Tato množství se vyjádří bud jako bílý cukr, jako sušina nebo ekvivalent cukru/isoglukosy.
Článek 11
Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 2670/81, každý členský stát sdělí Komisi před 15. březnem každého roku, za předcházející hospodářský rok, množství cukru C, isoglukosy C a inulinového sirupu C, která se považují za prodaná na vnitřním trhu Společenství ve smyslu čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 12
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. před 15. dnem každého měsíce, za předcházející kalendářní měsíc, celková množství cukru B a C, popřípadě převedená do následujícího hospodářského roku podle článku 27 nařízení (EHS) č. 1785/81;
2. před 1. březnem každého roku, za příslušný hospodářský rok a za každý podnik vyrábějící cukr, celková množství cukru B a C převedená do následujícího hospodářského roku.
Avšak:
- v případě výroby řepného cukru ve Španělsku se datum 1. března nahrazuje datem 15. dubna,
- v případě výroby třtinového cukru ve francouzských departementech Guadeloupe a Martinik a ve Španělsku se datum 1. července nahrazuje datem 1. března.
KAPITOLA V Vyrovnání nákladů na skladování
Článek 13
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. schválení uvedená v čl. 2 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EHS) č. 1358/77, jakož i případně schválení odejmutá podle článku 1 nařízení (EHS) č. 1998/78;
2. za každý kalendářní měsíc a nejpozději před 15. dnem druhého měsíce následujícího po dotyčném kalendářním měsíci, s použitím vzorového formuláře obsaženého v příloze I:
a) množství uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1358/77;
b) množství prodaná ve smyslu čl. 12 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1998/78.
KAPITOLA VI Předpokládané dodávky
Článek 14
Každý členský stát sdělí Komisi:
1. každý rok před 1. zářím za předcházející hospodářský rok a každý rok před 1. lednem za předcházející výrobní rok, údaje vztahující se k předpokládaným dodávkám cukru, isoglukosy a inulinového sirupu za dotyčné období s použitím vzorového formuláře uvedeného v příloze II;
2. každý rok před 1. říjnem za předcházející hospodářský rok údaje vztahující se k předpokládaným dodávkám melasy, s použitím vzorového formuláře uvedeného v příloze III.
KAPITOLA VII Mezinárodní dohoda o cukru
Článek 15
Každý členský stát sdělí Komisi za každý kalendářní měsíc, nejpozději na konci třetího následujícího kalendářního měsíce, statistické údaje týkající se závazků, které přijalo Společenství na základě Mezinárodní dohody o cukru, s použitím vzorového formuláře uvedeného v přílohách IV a V.
KAPITOLA VIII Obecná ustanovení
Článek 16
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "předcházejícím týdnem" referenční období od čtvrtka do středy;
b) "předcházejícím čtvrtletím" tříměsíční referenční období, buď od července do září, nebo od října do prosince, nebo od ledna do března, nebo od dubna do června;
c) "předcházejícím výrobním rokem" rozumí referenční období od 1. října jednoho kalendářního roku do 30. září následujícího kalendářního roku.
Článek 17
Komise členským státům zpřístupní informace, které jí byly oznámeny podle tohoto nařízení.
Nicméně údaje obsažené v těchto sděleních, které se týkají jednotlivých podniků, jejich technického zařízení a povahy a objemu jejich výroby, nebo údaje, které by umožnily tato fakta zjistit, mohou mít k dispozici pouze osoby, které v rámci Komise odpovídají za odvětví cukru.
Takové údaje nemohou být poskytovány třetím stranám.
Článek 18
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 787/83.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 787/83 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 19
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 788/96 ze dne 22. dubna 1996 o předkládání statistik produkce akvakultury členskými státy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že je akvakultura rychle se rozvíjejícím odvětvím rybářského průmyslu, které může doplňovat omezené dodávky tradičního rybářství;
vzhledem k tomu, že produkce akvakultury musí být sledována a případně kontrolována, aby se zajistily uspokojivé podmínky jejího uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že vliv akvakultury na rozvoj regionů a na životní prostředí vedl ke zvýšené poptávce po statistikách za účelem sledování rozvoje tohoto odvětví;
vzhledem k tomu, že provádění strukturální politiky Společenství v oblasti rybářství vyžaduje rovněž předkládání statistik produkce akvakultury;
vzhledem k tomu, že cílů navrhované činnosti lze dosáhnout pouze na základě právního aktu Společenství, který Komisi umožní koordinovat požadovanou harmonizaci předkládání statistických údajů na úrovni Společenství, zatímco sběr statistických údajů o produkci akvakultury a nezbytná infrastruktura ke zvýšení a sledování spolehlivosti těchto statistik je hlavním a prvořadým úkolem členský států;
vzhledem k tomu, že konkrétní metoda sestavování příslušných statistik Společenství o produkci akvakultury, vypracovaná s použitím stávajících národních statistik sestavených tak, aby vyhovovaly současným národním a mezinárodním závazkům, vyžaduje úzkou spolupráci Komise a členských států, zejména v rámci Stálého výboru pro zemědělskou statistiku ustaveného rozhodnutím 72/279/EHS [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
Každý členský stát každoročně předkládá Komisi statistiky produkce akvakultury ve všech vodách dotčeného členského státu.
Článek 2
Předkládání údajů
Členské státy doručí Komisi údaje podle článku 1 ve formě uvedené v příloze I během devíti měsíců následujících po ukončení kalendářního roku, ke kterému se vztahují, a údaje, které členské státy prohlásí za důvěrné podle vnitrostátních právních předpisů nebo postupů týkajících se statistické důvěrnosti, v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [3].
Údaje mohou být předávány na magnetických nosičích nebo v jiné formě než je uvedena v příloze I ve formátu, na němž se dohodnou členské státy s Komisí (Eurostat).
Komise (Eurostat) zpřístupní členským státům údaje, které obdržela v souladu s tímto nařízením, s výhradou opatření, která jsou nutná k zajištění důvěrného charakteru statistik.
Článek 3
Definice
Definice, které se mají použít pro předkládání údajů, jsou uvedeny v příloze II.
Pokud vnitrostátní praktiky nebo správní postupy nepovolují přesné použití těchto definicí, uvědomí členský stát Komisi (Eurostat) o použitých definicích.
Článek 4
Sběr údajů
Členské státy mohou použít metodu výběrového šetření nebo jiné vhodné zdroje, aby zjistily údaje o nejdůležitějších složkách produkce akvakultury; ostatní složky je možno odhadnout.
Členské státy, jejichž celková roční produkce činí méně než 1000 tun, mohou předložit odhady u celé produkce.
Členské státy uvedou údaje o jednotlivých druzích uvedených v příloze III.
Pokud však hmotnost určitých druhů nečiní více než 1000 tun a pokud jejich hmotnostní podíl není vyšší než 10 % celkové produkce, mohou být příslušné údaje odhadnuty a shrnuty.
Článek 5
Přechodné období a odchylky
1. Pokud některý členský stát nemůže splnit požadavky tohoto nařízení, může mu Komise stanovit přechodné období na dobu až tří let od data vstupu tohoto nařízení v platnost, v jehož průběhu se musí uskutečnit plné zavedení programu podle tohoto nařízení.
V průběhu tohoto přechodného období mohou být přiznány přechodné odchylky zprošťující členský stát od použití tohoto nařízení.
Komise podrobně informuje všechny členské státy o těchto odchylkách.
2. Pokud zahrnutí určitého oboru akvakultury může vnitrostátním orgánům způsobit potíže, které nejsou přiměřené významu tohoto oboru v dotčeném členském státu, může být postupem podle článku 7 přiznána odchylka, na jejímž základě může tento členský stát vyjmout údaje o tomto oboru z předkládaných národních údajů.
3. Odchylky přiznané podle odstavce 2 platí nejdéle po dobu tří let; mohou však být prodlouženy o další tři roky.
Členský stát předloží Komisi spolu se žádostí o prodloužení výsledky výběrového šetření, které objasní problémy při provádění tohoto nařízení.
Žádost se poté posoudí postupem podle článku 7.
Článek 6
Výbor
Opatření k provádění tohoto nařízení, včetně změny formátu pro předkládání údajů podle přílohy I, definicí v příloze II a seznamu druhů podle přílohy III, stanoví Komise po konzultacích se Stálým výborem pro zemědělskou statistiku postupem podle článku 7.
Článek 7
Postup
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Výboru pro zemědělskou statistiku (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitou použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- Komise o dva měsíce ode dne tohoto sdělení odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- může Rada kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozí odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 8
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. dubna 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1907/90 [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1907/90 se nevztahuje na přímý prodej od producentů maloobchodníkům v některých oblastech Finska s ohledem na specifické podmínky uvádění vajec na trh v těchto oblastech; že by měl být seznam těchto oblastí nyní změněn vzhledem ke zlepšení podmínek pro uvádění na trh díky nárůstu počtu třídíren v méně odlehlých oblastech Finska; že by měla být v souladu s článkem 17 nařízení (EHS) č.
2771/75 přijata opatření, která by umožnila tento seznam v budoucnosti zkrátit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1907/90 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Seznam oblastí Finska, tvořící součást přílohy II, může být zkrácen postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2771/75.";
2. příloha II se nahrazuje přílohou II, která je uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 3. května 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1466/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1953/82 a kterým se mění nařízení (EHS) č. 3846/87
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2931/95 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 17 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1466/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 592/96 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky;
vzhledem k tomu, že získané zkušenosti ukazují, že je nutné upřesnit režim zavedený článkem 1a, jakož i ustanovení o odchylkách uvedených v článku 10 nařízení (ES) č. 1466/95;
vzhledem k tomu, že v rámci konzultací se Švýcarskem o provádění výsledků Uruguayského kola bylo dohodnuto používat soubor opatření, která mimo jiné stanoví snížení cel na dovoz některých sýrů Společenství do Švýcarska; že je nutné zaručit původ produktů ve Společenství; že za tím účelem je třeba, aby byly povinné vývozní licence pro vývoz všech sýrů využívajících výhod režimu, včetně sýrů nemajících právo na vývozní náhradu; že vydávání licencí musí být podřízeno předložení prohlášení vývozcem, které potvrdí původ produktu ve Společenství; že tento systém nahrazuje systém stanovený v nařízení Komise (EHS) č.
1953/82 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
3337/94 [6], které lze tudíž zrušit;
3846/87 [7] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 310/96 [8] stanovilo v poznámce 6 v oddílu 9 přílohy minimální hodnotu některých sýrů, na které se vztahuje režim vývozních náhrad; že je třeba z důvodů důslednosti a jasnosti převzít uvedené ustanovení do nařízení (ES) č.
1466/95; že s ohledem na vývoj tržních cen a vzhledem k hospodárnému uplatňování na nejvyšším stupni režimu vývozních náhrad je nutné zvýšit výše uvedenou minimální hodnotu a použít ji na všechny sýry;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1466/95 se mění takto:
1. Článek 1a se mění takto:
a) v odst. 4 písm. a) se slova "kolonce 19" nahrazují slovy "kolonce 22";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"5. Na žádost dotyčné strany je vydána ověřená kopie licence."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1b
1. Tento článek stanoví zvláštní pravidla pro vývoz sýrů, které jsou uvedeny v příloze, do Švýcarska.
2. Pro všechny vývozy uvedené v odstavci 1 a uskutečněné od 1. července 1996 se vyžaduje předložení vývozní licence.
3. Žádost o licence a licence obsahují v kolonce 20 odkaz na tento článek.
4. Žádosti o licence se přijímají pouze tehdy, jestliže žadatel:
- písemně prohlásí, že všechny suroviny kapitoly 4 kombinované nomenklatury, používané při výrobě výrobků, pro které je podána žádost, byly zcela získány v Evropské unii,
- se písemně zaváže, že poskytne na žádost příslušných orgánů všechna další odůvodnění, která by uvedené orgány považovaly za nezbytná pro vydání licence, a že bude popřípadě souhlasit s jakoukoli kontrolou účetnictví a podmínek, za nichž se dotyčné výrobky vyrábějí, výše uvedenými orgány.
5. Následující ustanovení se vztahují na vývozy, pro které není žádáno o náhradu:
a) žádost o licence a licence obsahují v kolonce 22 následující poznámku: "Vývoz bez náhrady";
b) licence je vydána v co nejkratší lhůtě po podání žádosti;
c) licence je platná od prvního dne svého vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 až do následujícího 30. června;
d) ostatní ustanovení tohoto nařízení se nepoužijí s výjimkou čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce;
e) použije se nařízení (EHS) č. 3719/88.
6. Na žádost dotyčné strany je vydána ověřená kopie licence."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
Žádná náhrada se neposkytuje při vývozu sýru, jehož cena s dodáním na hranici před uplatněním náhrady v členském státě vývozu je menší než 230 ECU za 100 kg."
4. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 týkající se odchylek stanovených pro vyvážená množství se použijí na základě následujících sazeb:
a) sazba 5 % stanovená v čl. 8 odst. 5 se nahrazuje sazbou 2 %;
b) sazby 95 % a 5 % stanovené v čl. 33 odst. 2 se nahrazují sazbami 98 % a 2 %;
c) sazba 5 % stanovená v čl. 44 odst. 9 písm. c) se nahrazuje sazbou 2 %."
5. Toto nařízení se doplňuje o připojenou přílohu.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1953/82 se zrušuje.
Nicméně osvědčení o původu vydaná podle uvedeného nařízení před vstupem tohoto nařízení v platnost zůstávají v platnosti pro vývozy uskutečněné na základě vývozních licencí vydaných před tím samým dnem.
Článek 3
Poznámka pod čarou 6 k prvnímu řádku kódu ex0406 a poznámka 6 oddílu 9 přílohy nařízení (EHS) č.
3846/87 se zrušují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 6. května 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1727/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin na Azory a Madeiru a příslušné předběžné odhady dodávek, a nařízení (ES) č. 2883/94 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2537/95, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že předběžné odhady dodávek obilovin na Azory a Madeiru stanoví nařízení Komise (EHS) č.
1727/92 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2270/95 [5], a na Kanárské ostrovy nařízení Komise (ES) č.
2883/94 [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2931/95 [7]; že s ohledem na dosavadní zkušenosti by se pro uspokojení potřeb těchto regionů měly tyto předběžné odhady dodávek upravit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1727/92 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha VI nařízení (ES) č. 2883/94 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že kromě ustanovení uvedených v čl. 4 odst.
2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3], je nezbytné stanovit podmínky provozování rybolovných činností, které by zlepšily současné mechanismy, a to zavedením vhodné meziroční pružnosti v řízení celkových přípustných odlovů (TAC) a kvót, která je v rámci určitých hranic slučitelná s opatřeními na zachování;
vzhledem k tomu, že na základě článku 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 Rada stanoví rybolovná práva, která rozdělí mezi členské státy, a podmínky pro úpravu uvedených práv z jednoho roku na druhý;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit populace, na které se vztahují preventivní nebo analytické TAC;
vzhledem k tomu, že pro účely tohoto nařízení je vhodné definovat dovolené vykládky určité populace;
vzhledem k tomu, že za určitých podmínek je možné během roku zvýšit kvóty a preventivní TAC, aniž by byla vážněji ohrožena zásada rozumného a odpovědného využívání mořských zdrojů;
vzhledem k tomu, že je nutné podporovat členské státy, aby v určité míře převedly z jednoho roku do druhého část svých kvót na populace, na které se vztahují analytické TAC;
vzhledem k tomu, že intenzita využívání jiných populací, na které se vztahují preventivní a analytické TAC, může učinit zvyšován TAC nežádoucí;
vzhledem k tomu, že za překročení kvót je nutné uložit sankce; že za tímto účelem je možné vhodným způsobem snížit kvótu, která je následující rok přidělena členskému státu, jež je za překročení odpovědný; že na základě článku 23 nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4] Rada přijme pravidla, které Komisi umožní provést odpočty z kvóty s ohledem na míru překročení, případy překročení kvót v předcházejícím roce a biologický stav příslušných zdrojů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Preventivní TAC se vztahují na populace, pro které neexistuje žádné vědecky založené vyhodnocení rybolovných práv na rok, v průběhu kterého byly stanoveny TAC; ve všech ostatních případech se použijí analytické TAC.
2. Pro účely tohoto nařízení se povolené vykládky populací pro příslušný členský stát skládají z kvóty přidělené Radou na základě čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3760/92, upravené:
- výměnou provedenou na základě článku 9 nařízení (EHS) č. 3760/92,
- náhradou uvedenou v čl. 21 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2847/93,
- množstvími stanovenými na základě čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení a
- odpočty uvedenými v článku 5 tohoto nařízení.
Článek 2
Při stanovení TAC podle článku 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 Rada rozhodne:
- na jaké populace se vztahuje preventivní TAC a na jaké populace se vztahuje analytický TAC, a to na základě dostupných vědeckých posudků o příslušných populacích,
- na jaké populace se nevztahují články 3 a 4, a to na základě biologického stavu těchto populací a na základě závazků vůči třetím zemím,
- na jaké populace se vztahují odpočty uvedené v čl. 5 odst. 2, a to na základě jejich biologického stavu.
Článek 3
1. Pokud je více než 75 % preventivního TAC vyčerpáno do 31. října roku, na který se TAC vztahuje, každý členský stát, který má k dispozici kvótu na populaci, pro niž byl stanoven příslušný TAC, může požádat o zvýšení TAC.
Žádost, k níž jsou připojeny příslušné biologické údaje a která obsahuje údaj o míře požadovaného zvýšení, je adresována Komisi.
Komise prošetří během 20 pracovních dní všechny složky žádosti, aby mohla předložit Radě, pokud shledá žádost oprávněnou, návrh na změnu nařízení, kterým se stanoví TAC a kvóty.
Členský stát je informován o výsledcích uvedeného šetření.
2. Úlovky členských států mohou překročit povolené vykládky o 5 %.
Tyto úlovky se považují překročení povolených vykládek, pokud jde o odpočty uvedené v článku 5.
3. Pokud je více než 75 % kvóty na populaci, na kterou se vztahuje preventivní TAC, vyčerpáno do 31. října roku, na který se TAC vztahuje, tak členský stát, kterému byla tato kvóta přidělena, může požádat Komisi o povolení vyložit dodatečná množství ryb stejné populace; členský stát by měl uvést, jaké dodatečné množství se jedná, přičemž toto množství nesmí překročit 10 % příslušné kvóty.
Komise o takové žádosti rozhodne do 20 pracovních dní postupem podle článku 36 směrnice (EHS) č. 2847/93.
Dodatečné množství, které bylo tímto postupem přiděleno s ohledem na odpočty uvedené v článku 5 tohoto nařízení, se překročení povolených vykládek.
Článek 4
1. Čl. 3 odst. 2 a 3 se vztahuje na populace, na které se vztahuje analytický TAC.
2. Pro populace, na které se vztahuje analytický TAC, s výjimkou populací uvedených v čl. 5 odst. 2, mohou členské státy, které mají příslušnou kvótu k dispozici, požádat Komisi do 31. října roku, na který se kvóta vztahuje, o převedení maximálně 10 % uvedené kvóty do následujícího roku.
Komise přičte převedené množství k příslušné kvótě postupem podle článku 36 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 5
1. S výjimkou populací uvedených v odstavci 2 se všechny vykládky, které překračují příslušné povolené vykládky, odpočtou od kvóty přidělené na stejnou populaci pro následující rok.
2. Pokud dojde u populací uvedených v čl. 2 třetí odrážce k překročení povolených vykládek, u příslušné kvóty se pro následující rok provede odpočet podle této tabulky: Míra překročení vůči povoleným vykládkám _BAR_ Odpočet _BAR_
Prvních 10 % _BAR_ Překročení × 1,00 _BAR_
Jakékoli další překročení vyšší než 40 % _BAR_ Překročení × 1,40 _BAR_ V případě překročení povolených vykládek, které se rovná nebo je nižší než 100 tun, však platí odpočet rovnající se překročení × 1,00.
Za každý další rok, v němž byly dovolené vykládky překročeny o více než 10 %, se provede další odpočet ve výši 3 % množství, které bylo naloveno nad povolené vykládky.
3. Odpočty se provedou, aniž je dotčen čl. 21 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Článek 5 se však použije ode dne 1. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 10. května 1996 o částečné náhradě dovozních cel zaplacených v případě určitých dovozů z Norska v roce 1995 na základě dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací na straně druhé o některých zemědělských produktech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/582/ES ze dne 20. prosince 1995 o uzavření dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací na straně druhé o některých zemědělských produktech [1], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1995 byla s platností od 1. ledna 1995 stanovena celní kvóta pro syrovátkový sýr z Norska; že v roce 1995 se u dovozů tohoto sýra do Společenství uplatňovala plná dovozní cla nebo dávky; že byl dodržen maximální limit celní kvóty; že je proto třeba stanovit postup umožňující dotyčným hospodářským subjektům získat náhradu za rozdíl mezi skutečně zaplacenými cly a dávkami a clem stanovenými v příloze III nařízení Komise (ES) č. 1600/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a kterým se otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit způsob výpočtu náhrad, který by zohledňoval skutečnost, že od 1. února 1995 byla upravena hodnota ECU používaná ve společné zemědělské politice a že od 1. července 1995 byly dávky převedeny na dovozní cla;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Rozdíl mezi dovozním clem stanoveným v příloze III nařízení (ES) č. 1600/95 a dovozní dávkou nebo clem skutečně zaplaceným v okamžiku dovozu se v případě dovozů syrovátkového sýra z Norska uskutečněných mezi 1. lednem a 31. prosincem 1995 nahradí po předložení příslušné dovozní licence a prohlášení o propuštění do volného oběhu.
2. Žádosti o náhradu musí být podány do 30 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 2
1. Rozdíl uvedený v článku 1 se vypočítá na základě dovozního cla skutečně zaplaceného v národní měně a dovozního cla stanoveného v příloze III nařízení (ES) č. 1600/95 převedeného na národní měnu za použití směnného kursu platného ke dni, kdy bylo přijato prohlášení o propuštění do volného oběhu.
2. V případě dovozů uskutečněných mezi 1. a 31. lednem 1995 se dovozní clo stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1600/95 dělí koeficientem 1,207509.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 874/96 ze dne 14. května 1996 o dovozech čistokrevných plemenných ovcí a koz ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1265/95 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že dovozní clo se neuplatňuje na čistokrevné plemenné ovce a kozy kódu KN 01041010 a v omezené míře se při dovozu do Společenství uplatňuje na čistokrevné plemenné ovce a kozy kódu KN 01042010;
vzhledem k tomu, že za účelem správného použití právních pravidel Společenství v tomto odvětví je vhodné přesněji definovat termín "čistokrevné plemenné zvíře"; že za tímto účelem musí být použity podmínky stanovené v článku 4 směrnice Rady 94/28/EHS ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 77/504/EHS o čistokrevném plemenném skotu [3];
vzhledem k tomu, že za účelem zajistit, aby dovezená zvířat byla skutečně určena k chovu, musí být každé zvíře doprovázeno potvrzením o původu zvířete a osvědčeními o plemenné příslušnosti a dovozce se musí zavázat, že bude zvířata po určitou dobu chovat;
vzhledem k tomu, že dovozy čistokrevných plemenných zvířat uskutečněné v rámci režimu celních kvót podle nařízení Komise (ES) č. 1439/95 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2526/95 [5], by však měly být z těchto celních ustanovení vyloučeny;
vzhledem k tomu, že však neexistují žádná ustanovení, která by zaručila, že dovozce musí příslušná zvířata po stanovenou dobu chovat, měla by se v případě nedodržení této lhůtypoužít ustanovení podle hlavy VII kapitoly 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely vybírání dovozních cel se živými ovcemi a kozami rozumějí čistokrevná plemenná zvířata kódu KN 01041010 nebo 01042010, pokud podmínky stanovené v článku 4 směrnice 94/28/ES.
2. Pro účely tohoto nařízení čistokrevnými plemennými zvířaty samičího pohlaví rozumějí pouze zvířata samičího pohlaví do čtyř let věku.
Článek 2
1. Před tím, než jsou živé ovce a kozy kódu KN 01041010 nebo 01042010 propuštěny do volného oběhu, s výjimkou případů, kdy se dovozy uskuteční v rámci režimu celních kvót v souladu s hlavou II nařízení (ES) č. 1439/95, se celním orgánům předloží pro každé zvíře opis potvrzení o původu zvířete a další doklady uvedené v článku 4 směrnice 94/28/ES.
Celním orgánům se rovněž předloží písemné prohlášení, které zaručí, že s výjimkou případů vyšší moci zvíře nebude poraženo v období dvanácti měsíců po dni jeho proclení.
2. Nejpozději na konci patnáctého měsíce po měsíci propuštění do volného oběhu se celním orgánům uvedeným v odstavci 1 předloží důkaz o tom, že příslušné zvíře:
a) nebylo poraženo před uplynutím lhůty stanovené v odstavci 1 a že bylo zaevidováno nebo zapsáno do plemenné knihy; nebo
b) bylo poraženo před uplynutím lhůty z veterinárních důvodů nebo uhynulo v důsledku nemoci nebo úrazu.
Důkaz podle písmene a) sestává z osvědčení vydaném organizací nebo sdružením chovatelů úředně schválenými členským státem v souladu s rozhodnutím Komise 90/254/EHS [8] a nebo úředním subjektem členského státu, který vede plemennou knihu.
Důkaz podle písmene b) sestává z osvědčení vydaného úředním subjektem, který stanoví členský stát.
3. Při nedodržení lhůty dvanácti měsíců, s výjimkou použití odst. 2 písm. b), je příslušné zvíře zařazeno pod kódy KN 01041080 nebo 01042090 a v souladu s hlavou VII nařízení (EHS) č. 2913/92 je zahájeno vymáhání nevybraných dovozních cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 902/96 ze dne 20. května 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
586/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 21. května 1996, kterým se podruhé opravuje nařízení (ES) č. 1802/95, kterým se mění nařízení, která před 1. únorem 1995 stanovila některé ceny a částky v odvětví mléka a mléčných výrobků, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2931/95 [2], a zejména na čl. 5c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v příloze nařízení Komise (ES) č. 1802/95 [3] ve znění nařízení (ES) č. 2700/95 [4] se vyskytla chyba, kterou je nutné opravit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 1802/95 se za nařízení (EHS) č. 1547/87 a před nařízení (EHS) č. 570/88 vkládá nový řádek, který zní:
"(ECU) _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 24. května 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 834/96, kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2456/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 805/68, pokud jde o veřejnou intervenci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem[1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2417/95[2], a zejména na čl. 6 odst. 7 a čl. 22a odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
834/96[3] stanoví zvláštní ustanovení o dvou nabídkových řízeních zahájených v květnu 1996; že s ohledem na množství nabízená během prvního nabídkového řízení a na nezbytnost zajistit účinnou podporu trhu je nutné navýšit maximálního množství, které může být intervenčně nakoupeno v rámci obou dvou nabídkových řízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 5 nařízení (ES) č. 834/96 se číslo "50 000" nahrazuje číslem "65 000".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 955/96 ze dne 29. května 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
586/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2883/94 o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1544/95 [2], a zejména na čl. 56 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [4], a zejména na čl. 3 odst. 4 a čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2805/95 ze dne 5. prosince 1995, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2137/93 [5], mění způsob stanovení vývozních náhrad v odvětví vína jejich vyjádřením v hektolitrech bez ohledu na obsah alkoholu;
2 nařízení (EHS) č. 1601/92 odpovídají částkám náhrad, s ohledem na podmínky, které vyplývají z geografické polohy souostroví; vzhledem k tomu, že by částky podpor měly být upraveny v důsledku změn částek náhrad provedených výše uvedeným nařízením;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XII část B nařízení Komise (ES) č. 2883/94 [6] se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 773/96, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví hovězího a telecího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (EHS) č. 1964/82
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 894/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
773/96 [3] stanoví zvláštní opatření pro regulaci některých vývozních operací v důsledku opatření přijatých několika třetími zeměmi na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/96 se lhůta, ve které mají produkty opustit celní území Společenství, prodlužuje ze šedesáti na sto dvacet dní; že podle čl. 5. odst. 2 uvedeného nařízení je doba, během níž se na produkty může vztahovat režim s podmíněným osvobozením od cla ve svobodném celním pásmu nebo svobodném celním skladu, stanovena na šedesát dní;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že tyto lhůty jsou příliš krátké na to, aby hospodářské subjekty našly pro produkty jiná odbytiště; že je proto nutné prodloužit tyto lhůty na sto padesát a na sto dvacet dní;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 773/96 se mění takto:
1. v čl. 5 odst. 1 se doba "120 dní" nahrazuje dobou "150 dní";
2. v čl. 5 odst. 2 se doba "60 dní" nahrazuje dobou "120 dní".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství;
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2198/95 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na čl.
3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916 [5] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení (ES) č. 774/94;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit spekulacím a na základě zkušeností zejména s vysokým počtem žadatelů je nutné změnit podmínky přístupu k tomuto režimu, aby z něj byly vyloučeny hospodářské subjekty, jejichž záměrem není využívat licencí pro své vlastní potřeby;
vzhledem k tomu, že doba platnosti licencí umožňuje dovozcům podávat žádosti v prvních deseti dnech každého čtvrtletí;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. V článku 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) Žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která při podání žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejících roku podání žádosti dovezla nejméně 100 tun produktů kódů KN 0207, 160231, 160232 a 160239.
Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty prodávají konečným spotřebitelům, se však výhody tohoto režimu nevztahují.";
2. V čl. 4 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Žádosti o licence se podávají pouze v prvních deseti dnech každého období podle článku 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 4. června 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3204/932, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1538/913, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 205/964, stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností je nezbytné změnit definici kapouna a příslušné požadavky stanovené v příloze IV nařízení (EHS) č. 1538/91;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vejce a drůbeží maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. 1. v čl. 1 odst. 1 písm. a) se třetí odrážka nahrazuje tímto:
- "kapoun: mladý kohout chirurgicky vykastrovaný před dosažením pohlavní dospělostí a poražený ve věku nejméně 140 dnů: po kastraci musí být kapouni vykrmováni nejméně po dobu 77 dnů.";
2. 2. příloha IV se mění takto:
- v písmenu c) druhá odrážka se druhá odrážka nahrazuje tímto:
- "2 m2 na kachnu nebo kapouna";
- v písmenu d) poslední odrážka se druhá odrážka nahrazuje tímto:
- "čtyři týdny u kapounů".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1029/96 ze dne 7. června 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3072/95 [4], a zejména na čl. 10 odst. 2, čl. 14 odst. 16 a čl. 17 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1162/95 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 285/96 [6] stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži; že ustanovení čl.
7 odst. 2a omezuje dobu platnosti licencí na třicet dní, není-li stanovena náhrada; že by mělo být upřesněno, že toto ustanovení se použije pouze v případech, kdy se nepoužije náhrada ani vývozní dávka;
vzhledem k tomu, že lhůta k uvážení podle čl. 7 odst.
4 nařízení (ES) č. 1162/95 musí být použita také při stanovení vývozní dávky; že je tedy nutné ji určit;
vzhledem k tomu, že jistota 5 ECU/t podle čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č.
1162/95 by měla být použita pouze pro vývozní licence bez náhrady a bez vývozní dávky; že je tedy nutné ji určit;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být nařízení (ES) č. 1162/95 pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
1. V článku 7:
a) se odstavec 2a nahrazuje tímto:
"2a. Pokud nebyla stanovena náhrada ani vývozní dávka, budou licence pro vývoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 1 (EHS) č. 1418/76 platné 30 dní ode dne jejich vydání podle čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88.";
b) se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Pokud je na tento odstavec odkazováno zejména při stanovování vývozní náhrady nebo vývozní dávky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 1766/92 a čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1418/76, musí být k žádostem o vývozní licenci přiložena kopie smlouvy. Smlouva musí pocházet od úředního subjektu v zemi určení nebo od podniku s provozovnou v dané zemi a musí v ní být uvedeno množství, na něž se vztahuje doba platnosti licence a dodací lhůta, která tuto dobu nesmí přesáhnout. Pro smlouvu podle tohoto článku nesměla být dosud vydána žádná vývozní licence. Dotčený členský stát ověří, že žádosti o licence splňují podmínky stanovené v tomto odstavci a v den, kdy jsou podány, uvědomí Komisi o množství, na něž se přijatelné licence vztahují. Odpovídající licence budou vydány třetí pracovní den po dni, kdy byly žádosti podány, pokud předtím Komise neučinila žádná zvláštní opatření.
Jestliže se žádosti o vývozní licenci uvedené v prvním odstavci vztahují na množství, která přesahují množství určená pro vývoz a jež jsou uvedena v nařízení stanovujícím výši příslušné náhrady nebo vývozní dávky, může Komise stanovit jednotné procento snížení daných množství do dvou pracovních dnů ode dne podání žádostí.
Žádosti o licence mohou být staženy do dvou pracovních dnů od data zveřejnění procentního snížení.
Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou práva spojená s touto licencí nepřenosná.
V případě nesplnění smlouvy ze strany dovážejícího kupujícího může hospodářský subjekt uskutečnit vývoz do jiné země určení, pro tento vývoz však bude poskytnuta pouze vývozní náhrada nebo vývozní dávka platná v den podání původní žádosti o vývozní licenci do "jiných třetích zemí".
Pokud v tento den neplatí pro "jiné třetí země" žádná vývozní náhrada nebo vývozní dávka, může být přijato řešení ad hoc postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92."
2. Ustanovení čl.10 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) 1 ECU/t pro dovozní licence, na něž se nevztahuje čtvrtá odrážka čl. 10 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1766/92, nebo pro produkty, které spadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1418/76 a 5 ECU/t pro vývozní licence pro produkty, pro něž nebyla v den podání žádosti stanovena žádná náhrada ani vývozní dávka nebo pro něž není vývozní dávka stanovena předem;".
3. V článku 13:
a) se poslední odrážka odst. 1 písm. a) bodu ii) nahrazuje tímto:
"množství pro kódy rozdělené podle místa určení, pokud se výše náhrady nebo vývozní dávky liší podle místa určení.";
b) se bod ii) odst. 1 písm. b) nahrazuje tímto:
"ii) množství, pro něž byly licence vydány a které nebylo použito, a výše náhrady nebo vývozní dávky podle kódu".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 11. června 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 773/96, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví hovězího a telecího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (EHS) č. 1964/82
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 894/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
773/96 [3], ve znění nařízení (ES) č. 957/96 [4], stanoví zvláštní opatření pro regulaci některých vývozních operací v důsledku opatření přijatých několika třetími zeměmi na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly nutnost prodloužit dobu platnosti licencí, aby mohly být dokončeny vývozní operace ovlivněné uvedenými okolnostmi;
vzhledem k tomu, že se vyskytly potíže s masem pocházejícím ze Spojeného království; že nařízení (ES) č.
773/96 stanoví přiměřené řešení pro maso přímo vyvážené, nikoli však pro maso, na které se vztahují režimy stanovené v článcích 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [5], ve znění nařízení (EHS) č.
2026/83 [6]; že je proto nezbytné změnit nařízení (ES) č. 773/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 773/96 se mění takto:
1. v čl. 2 prvním pododstavci se datum "31. května 1996" nahrazuje datem "31. července 1996";
2. čl. 5 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Na žádost hospodářského subjektu se zruší vývozní licence, prohlášení o platbě a vývozní prohlášení týkající se masa pocházejícího se Spojeného království, které ještě neopustilo celní území Společenství a v případě kterého byly splněny vývozní celní formality nejpozději do 31. března 1996, nebo na které se vztahuje jeden z režimů stanovených v článcích 4 a 5 nařízení (EHS) č.
565/80 v jiném členském státě než ve Spojeném království.
Hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a různé jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem jeho vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1075/96 ze dne 10. června 1996, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Generální rada pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) přijala na svém dvacátém prvním řádném zasedání, konaném v Alicante (Španělsko) ve dnech od 22. května do 26. května 1995, doporučení o řízení zdrojů tuňáka obecného ve Středozemním moři; že toto doporučení zavádí pro některá rybářská plavidla každoroční zákaz lovu tohoto druhu v období od 1. června do 31. července;
vzhledem k tomu, že podle čl.
V odst. 2, 3, a 4 dohody o založení GFCM se členové této organizace zavazují uplatňovat všechna doporučení přijatá GFCM od data ukončení lhůty stanovené k vyjádření námitek;
vzhledem k tomu, že je proto nutné pozměnit nařízení (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 [4], aby do něj byla včleněna ustanovení stanovená uvedeným doporučením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1626/94 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 5a, který zní:
"Článek 5a
1. Plavidlům o délce vyšší než 24 metrů se každoročně v období od 1. června do 31. července zakazuje lovit tuňáka obecného dlouhou lovnou šňůrou nastraženou u hladiny.
2. Pro účely tohoto článku je použitelnou délkou délka vymezená komisí ICCAT a je uvedena v příloze V."
2) Doplňuje se nová příloha V, která zní:
"
Nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že na základě přistoupení Rakouska, Finska a Švédska sjednalo Společenství s některými třetími zeměmi dohody o závěrech jednání o čl.
XXIV odst.
6 GATT [1]; že tyto dohody mimo jiné stanoví některé závazky Společenství v oblasti zemědělství; že podle uvedených dohod Komise sestavila nový seznam CXL (Evropská společenství), který se vztahuje na celní území Společenství, jak existovalo k 1. lednu 1995, a kterým se nahrazuje seznam LXXX (Evropská společenství) v příloze Marakešského protokolu ke GATT, 1994; že seznam CXL byl předán Světové obchodní organizaci; že závazky uvedené v seznamu CXL, a zejména závazky použitelné od 1. ledna 1996, musí být zavedeny při nejbližší příležitosti; že by proto Rada měla zmocnit Komisi, aby přijala požadovaná opatření postupem projednávání v řídících výborech; že za účelem zjednodušení by mělo být použito téhož postupu stanoveno i pro zavádění změn seznamu CXL, které Rada případně schválí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Komise co nejdříve přijme opatření s účinkem od 1. ledna 1996 požadovaná k tomu, aby byly v zemědělství zavedeny koncese uvedené v seznamu CXL (Evropská společenství), předaném Světové obchodní organizaci a vztahujícím se na celní území Společenství, jak existovalo ke dni 1. ledna 1995. Tato opatření se přijímají postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [2], obdobných ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů, a pokud jde o produkty kódu KN 07019051, podle článku 33 nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [3].
2. Schválí-li Rada jakoukoli změnu seznamu CXL, budou z toho vyplývající opatření přijata postupem uvedeným v odstavci 1.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 sdělily členské státy do šesti měsíců od vstupu výše uvedeného nařízení v platnost Komisi právně chráněné názvy nebo názvy, které se vžily, které si přejí zapsat;
vzhledem k tomu, že po prozkoumání těchto názvů v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92 bylo u některých z těchto názvů shledáno, že jsou v souladu s ustanoveními výše uvedeného nařízení a že jsou způsobilé pro zápis a ochranu na úrovni Společenství jakožto zeměpisná označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že názvy, které zdruhověly, se nezapisují;
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 se nevztahuje na postup stanovený v článku 17;
vzhledem k tomu, že podle čl. 14 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se označení původu nebo zeměpisné označení nezapíše, pokud s ohledem na dobrou pověst a proslulost ochranné známky a doby, po kterou byla užívána, by zápis mohl vést ke klamání spotřebitele, pokud jde o pravou totožnost produktu;
vzhledem k tomu, že pokud je označení původu nebo zeměpisnému označení, které již byly zapsány jako ochranná známka, poskytnuta ochrana z podnětu jediného producenta v souladu s kritérii stanovenými v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 2037/93 [2], nesmí tento producent bránit jiným producentům ve vymezené oblasti, kteří vyrábějí v souladu se zapsanou specifikací v tom, aby používali chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení;
vzhledem k tomu, že pokud by ochranná známka a zapsané označení původu nebo zeměpisné označení mohly splývat, lze nadále užívat příslušnou ochrannou známku odpovídající jedné ze situací uvedených v článku 13 nařízení (EHS) č. 2081/92 pouze tehdy, pokud tato ochranná známka splňuje podmínky stanovené v čl. 14 odst. 2 výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že určité členské státy oznámily, že není požadována ochrana pro některé části označení, a tato skutečnost by měla být vzata v úvahu;
vzhledem k tomu, že zápis chráněných označení původu nebo zeměpisných označení nemá za následek výjimku z povinnosti vyhovět platným právním předpisům týkajícím se zemědělských produktů a potravin;
vzhledem k tomu, že výbor zřízený článkem 15 nařízení (EHS) č.
2081/92 nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou; že pro neexistenci stanoviska a v souladu s výše uvedeným článkem předložila Komise Radě návrh, aby rozhodla kvalifikovanou většinou ve lhůtě tří měsíců; že Rada během této lhůty nerozhodla, měla by navržená opatření přijmout Komise,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze se podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92 zapisují jakožto chráněná zeměpisná označení (CHZO) nebo chráněná označení původu (CHOP).
Názvy, které nejsou uvedeny v příloze, které byly zaslány podle článku 17, jsou nadále chráněny na vnitrostátní úrovni, dokud se v jejich případě nepřijme rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 24. června 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 97/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 206/96 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 97/95 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 206/96 stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 97/95 stanoví mimo jiné minimální obsah škrobu v zásilkách brambor dodávaných do podniku vyrábějícího škrob na 13 %; že však nařízení Komise (ES) č. 2953/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanoví minimální obsah škrobu v bramborách určených pro výrobu škrobu v některých členských státech v hospodářském roce 1995/96 [6], stanoví na základě druhého pododstavce čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 97/95 od tohoto pravidla odchylku tím, že minimální obsah škrobu pro Rakousko, Francii, Nizozemsko, Německo a Dánsko stanoví na 12,8 %;
vzhledem k tomu, že je nutné ve světle získaných zkušeností tuto výjimku trvale zapracovat do nařízení (ES) č.
97/95 tím, že se podnikům vyrábějícím škrob povolí přijímat zásilky brambor o obsahu škrobu nižším než 13 %, pokud množství škrobu, které může být z těchto brambor vyrobeno, nepřekročí 1 % jejich subkvóty; že je vhodné v článku 13 upřesnit, jaké sankce se použijí, jsou-li přijaty zásilky o obsahu škrobu nižším, než je jeho minimální povolený obsah;
vzhledem k tomu, že by definice "brambor" podle čl. 1 písm. f) měla být přepracována;
vzhledem k tomu, že by v článku 7 měly být upřesněny podmínky pro poskytování vyrovnávací platby, jakož i podmínky pro poskytování prémie v článku 11;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 97/95 se mění takto:
1. v článku 1 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) "bramborami";: brambory určené pro výrobu bramborového škrobu podle článku 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 a o obsahu škrobu nejméně 13 % vyjma případu, kdy se použije druhý pododstavec čl. 6 odst. 2";
2. ustanovení čl. 6 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Přijaté zásilky nesmí mít obsah škrobu nižší než 13 %.
Podniky vyrábějící škrob však mohou přijmout zásilky brambor o obsahu škrobu nižším než 13 %, pokud množství škrobu, které z těchto brambor může být vyrobeno, nepřekročí 1 % jejich subkvóty.
V tom případě je minimální vyplácená cena ta, která je platná pro 13 % obsah škrobu.";
3. v prvním pododstavci čl. 7 odst. 1 se vkládá nová věta, která zní:
"Pro škrob, který z brambor řádné a uspokojivé obchodní jakosti vyroben není, se žádná prémie neposkytne, ani pro škrob vyrobený z brambor o obsahu škrobu nižším než 13 %, vyjma případu, kdy se použije druhý pododstavec čl. 6 odst. 2.";
4. vkládá se nový článek 7a , který zní:
"Článek 7a
Vyrovnávací platba se producentům poskytne za brambory řádné a uspokojivé obchodní jakosti na základě množství a obsahu škrobu v dodaných bramborách podle sazeb stanovených v příloze II.
Za brambory, které řádnou a uspokojivou obchodní jakost nemají, ani za brambory o obsahu škrobu nižším než 13 % se s výjimkou případu, kdy se použije druhý pododstavec čl. 6 odst.
5. ustanovení čl. 11 odst. 1 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94 se vyplatí, pokud:
- podnik poskytne důkaz, že uvedený škrob byl jím vyroben v příslušném hospodářském roce,
- podnik prokáže, že při dodání do továrny vyplatil producentům brambor cenu, která není nižší než cena podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92, za celkové množství brambor vyrobené ve Společenství a použité pro výrobu škrobu,
- podnik poskytne důkaz, že uvedený škrob byl vyroben z brambor uvedených ve smlouvách o pěstování podle článku 4.";
6. v první odrážce čl. 13 odst. 4 se slova "překročený procentní podíl" nahrazují slovy "zjištěný procentní podíl";
7. v čl. 13 odst. 4 se vkládá nový odstavec, který zní:
"4a) Pokud, odlišně od ustanovení čl. 6 odst. 2, škrob, který lze vyrobit z přijatých zásilek o obsahu škrobu nižším než 13 %:
- překračuje 1 % subkvóty podniku vyrábějícího škrob, neposkytne se pro množství překračující subkvótu žádná prémie.
Prémie poskytovaná pro subkvótu se dále sníží o desetinásobek procentního podílu zjištěného překročení,
- překračuje 11 % subkvóty podniku vyrábějícího škrob, neposkytne se pro dotčený hospodářský rok žádná prémie.
Pro podnik vyrábějící škrob nelze dále poskytnout prémii ani pro následují hospodářský rok."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 24. června 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1423/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/95 [2], a zejména na čl. 14 odst. 2 a čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že sazby celního sazebníku, jakož i dodatečná dovozní cla se u surového cukru určeného k rafinaci stanoví na základě cukru s výtěžností 92 %, který odpovídá cukru standardní jakosti definované Společenstvím; že je rovněž stanoveno, že pokud se výtěžnost tohoto cukru liší od výtěžnosti stanovené pro standardní jakost, je nutné provést úpravu; že z důvodu srozumitelnosti je tedy třeba stanovit, že příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č.
1423/95 [3] ve znění nařízení (ES) č. 2528/95 [4] se vztahují pouze na surový cukr;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 5 nařízení (ES) č. 1423/95 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
Jestliže se výtěžnost dovezeného surového cukru stanovená podle článku 1 nařízení (EHS) č. 431/68 liší od výtěžnosti stanovené pro standardní jakost, clo celního sazebníku na produkty kódů KN 17011110 a 17011210 a dodatečné clo na produkty kódů KN 17011110, 17011190, 17011210 a 17011290, které má být uloženo na 100 kilogramů uvedeného surového cukru, se vypočítá vynásobením odpovídajícího cla stanoveného pro surový cukr standardní jakosti opravným koeficientem.
Opravný koeficient se získá tak, že procento výtěžnosti dovezeného surového cukru se vydělí číslem 92."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 282/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že azamethifos, streptomycin, dihydrostreptomycin, gentamicin a neomycin musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1140/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že propan, butan, isobutan, papaverin, glyceromakrogoly (o molekulové hmotnosti 200 až 10000), polykresulen, hořčík a jeho sloučeniny, papain a fenol musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že chlorsulon a vedaprofen musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (EHS) č.
1766/92 stanoví sazby společného celního sazebníku, které mají být účtovány při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení; že pro produkty uvedené v odstavci 2 uvedeného článku se však dovozní clo rovná intervenční ceně použitelné v době dovozu, která se zvýší o 55 % a poté sníží o dovozní cenu CIF použitelnou pro dotčenou zásilku;
vzhledem k tomu, že pro účely klasifikace dovážených zásilek je nutné v některých případech rozdělit produkty uvedené v čl.
10 odst.
2 nařízení (EHS) č.
1766/92 do několika standardních jakostí; že by proto měly být standardní jakosti, které budou použity, definovány podle objektivních kritérií pro klasifikaci a měly by být stanoveny míry odchylek, aby mohl být dovážený produkt podle jakosti klasifikován co nejvhodněji; že z možných objektivních kritérií pro klasifikaci jakosti pšenice obecné je při obchodování nejužívanějším a nejsnáze kontrolovatelným kritériem obsah proteinů, měrná hmotnost a obsah různých nečistot (Schwarzbesatz); že pro pšenici tvrdou jsou těmito kritérii měrná hmotnost, obsah různých nečistot (Schwarzbesatz) a obsah skelných zrn; že je proto třeba podrobit dovážené zboží analýze, aby bylo možné určit tyto parametry pro jednotlivé dovážené zásilky; že však v případech, kdy Společenství stanovilo úřední postup pro uznávání osvědčení o jakosti, která jsou vydaná orgánem v zemi původu, mohou být tyto analýzy prováděny pouhým ověřením dostatečně reprezentativního počtu dovezených zásilek;
vzhledem k tomu, že podle čl. 10 odst.
3 nařízení (EHS) č. 1766/92 je pro účely výpočtu dovozního cla nutné pravidelně stanovovat reprezentativní dovozní ceny CIF pro každou jakost pro produkty, jichž se tento odstavec týká; že je třeba určit kotace pro různé jakosti pšenice a jiných obilovin, aby mohly být tyto ceny stanoveny; že je třeba tyto kotace definovat;
vzhledem k tomu, že kotace pro jednotlivé druhy pšenice a jiné obiloviny na komoditních burzách ve Spojených státech amerických poskytují průhledný a objektivní základ pro stanovení reprezentativních dovozních cen CIF; že vzhledem k připočtení obchodní prémie, jež je na trhu Spojených států poskytována pro všechny jakosti jednotlivých obilovin, je možné přepočítat burzovní kotace pro jednotlivé obiloviny na cenu FOB při vývozu ze Spojených států; že připočtením nákladů na námořní dopravu mezi Mexickým zálivem či Velkými jezery a přístavem Společenství, jež jsou kotované na trhu s dopravou, mohou být tyto ceny FOB přepočteny na reprezentativní dovozní ceny CIF; že z hlediska objemu dopravovaného nákladu a obchodu v přístavu v Rotterdamu je tento přístav cílovým přístavem Společenství, pro nějž jsou kotace cen za námořní dopravu nejznámější veřejnosti, nejprůhlednější a nejdostupnější; že by proto měl být cílovým přístavem Společenství Rotterdam;
vzhledem k tomu, že z důvodu průhlednosti musí být reprezentativní dovozní ceny CIF pro obiloviny uvedené v čl. 10 odst.
3 písm. a) stanoveny podle kotací na komoditní burze pro příslušný druh obilovin, podle obchodní prémie pro tento druh obilovin poskytnuté a nákladů na námořní dopravu mezi Mexickým zálivem nebo Velkými jezery a přístavem v Rotterdamu; že rozdíly mezi náklady na dopravu podle cílového přístavu jsou důvodem k paušální úpravě dovozního cla pro přístavy Společenství u Středozemního moře, na Atlantickém pobřeží Iberského poloostrova, ve Spojeném království, v Irsku a ve skandinávských zemích; že ke sledování vývoje takto stanovených dovozních cen CIF je vhodné stanovit denní přehled složek, které tvoří součást pro jejich výpočet; že reprezentativní dovozní ceny CIF pro ječmen umožňují odhadnout situaci na trhu pro čirok a žito, a proto platí pro tyto obiloviny reprezentativní dovozní ceny CIF stanovené pro ječmen;
vzhledem k tomu, že pro účely stanovení dovozního cla pro obiloviny podle čl.
10 odst.
2 nařízení (EHS) č.
1766/92 bude dvoutýdenní období pro zaznamenávání reprezentativních dovozních cen CIF pro jednotlivé obiloviny spolehlivě odrážet vývoj trhu; že dovozní cla pro tyto produkty jsou proto stanovena patnáctý den a poslední pracovní den každého měsíce podle průměrné reprezentativní dovozní ceny CIF zaznamenané během zmíněného období; že takto vypočtené dovozní clo může být používáno po dobu dvou týdnů, aniž by citlivě ovlivnilo dovozní cenu po zaplacení cla; že pokud však není v období výpočtu k dispozici burzovní kotace pro reprezentativní dovozní ceny CIF nebo dojde-li v důsledku náhlých změn jednotlivých složek výpočtu ve zmíněném období k výraznému kolísání, je nutno přijmout opatření pro udržení reprezentativnosti dovozní ceny CIF pro příslušný produkt; že neexistuje-li kotace, bude nadále používána výše cla stanovená pro předchozí období, a dojde-li k výraznému kolísání burzovních kotací, obchodních prémií souvisejících s kotacemi, nákladů na námořní dopravu nebo kurzu použitého pro výpočet reprezentativní dovozní ceny CIF pro daný produkt, reprezentativnost ceny používané pro výpočet dovozního cla se zabezpečí úpravou, která odpovídá odchylce od ceny těmito změnami způsobené; že ačkoli je provedena taková úprava, načasování dalšího stanovení dovozních cel nemusí být ovlivněno;
vzhledem k tomu, že pokud jsou obiloviny dopravovány do Společenství po zemi, říční dopravou či po moři na plavidlech z přístavů ve Středozemním, Černém nebo Baltském moři, náklady na dopravu jsou podstatně nižší než náklady použité pro výpočet dovozního cla; že by měl být tento rozdíl při stanovení reprezentativních dovozních cen CIF pro dotčené produkty zohledněn upravením paušální sazby;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy některé kotace nebo ceny pro pšenici obecnou střední a nízké jakosti neodrážejí podle údajů Komise skutečný vývoj dovozního trhu Společenství, neboť třetí země poskytují pro vývoz těchto produktů do oblasti Středozemního moře nebo do evropských zemí subvence, mělo by být možné odečíst výši poskytnuté vývozní subvence od reprezentativní dovozní ceny CIF pro daný produkt;
vzhledem k tomu, že za normálních tržních podmínek burzovní kotace používaná pro výpočet reprezentativní dovozní ceny CIF při dovozech pšenice obecné vysoké jakosti, sladovnického ječmene nebo kukuřice seté tvrdozrnné nezohledňuje jakostní prémii, a to buď kvůli zvláštní jakosti zboží nebo proto, že cena produktu, který má být dovezen, tuto prémii k běžné ceně dotčeného produktu zahrnuje; že za tím účelem, aby byly tyto jakostní prémie vzhledem k ceně nebo ke kotaci zohledněny, bude dovozcům, kteří prokáží, že dovezené zboží použili pro výrobu produktů vysoké jakosti, pro něž může být taková prémie poskytnuta, při dovozu dotčeného produktu část dovozního cla uhrazena paušální sazbou;
vzhledem k tomu, že ve snaze zajistit, aby dovozci budou dodržovali ustanovení tohoto nařízení, by měl být kromě jistot týkajících se licencí stanoven režim doplňkových jistot;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní sazby společného celního sazebníku uvedené v čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 budou sazby použitelné v den stanovený v článku 67 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [3].
Článek 2
1.
Dovozní cla uvedená v čl.
10 odst.
2 nařízení (EHS) č.
1766/92 pro produkty kódů KN 10011000 až 10019099 (s výjimkou soureže), 100200, 10030010, 10030090, 10051090, 10059000 a 10070090 budou vypočítávána denně, Komise je však stanoví patnáctý den a poslední pracovní den každého měsíce a budou použitelná od šestnáctého dne každého měsíce nebo prvního dne měsíce následujícího.
Pokud patnáctého není pracovní den Komise, budou cla stanovena pracovní den před patnáctým dnem dotčeného měsíce.
Pokud se však v období používání takto stanovených cel odchýlí vypočtené průměrné dovozní clo o 5 ECU/t nebo více od stanoveného cla, provede se odpovídající úprava.
2. Cena pro výpočet dovozního cla je průměrem denních reprezentativních dovozních cen CIF určených postupem podle článku 4 během předcházejících dvou týdnů.
Intervenční cena pro výpočet cel bude cena v měsíci, v němž je dovozní clo použito.
3. Dovozní cla stanovená tímto nařízením budou použitelná, dokud nebudou znovu stanovena.
Pokud však pro určitý produkt není během dvou týdnů před stanovením dovozního cla k dispozici kotace na referenční burze uvedená v první odrážce čl. 4 odst. 1, původně stanovená sazba zůstává platná.
Při každém stanovení nebo při úpravě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství dovozní cla a údaje použité pro příslušný výpočet.
4. Pokud se přístav vykládky ve Společenství nachází:
- ve Středozemním moři (za Gibraltarským průlivem) a pokud je zboží dopravováno přes Atlantický oceán nebo Suezským průplavem, sníží Komise dovozní clo až o částku 3 ECU/t,
- v přístavech na pobřeží Atlantického oceánu na Iberském poloostrově, ve Spojeném království nebo v Irsku, pokud je zboží dopravované přes Atlantický oceán, sníží Komise dovozní clo až o částku 2 ECU/t,
- v Dánsku, Finsku a Švédsku a pokud je zboží dopravované přes Atlantický oceán, sníží Komise dovozní clo až o částku 2 ECU/t.
Celní orgán v přístavu vykládky vydá osvědčení o množství jednotlivých vyložených produktů.
Clo může být podle předcházejících odrážek sníženo pouze v případě, že toto osvědčení doprovází zboží až do okamžiku splnění dovozních celních formalit.
5.
Dovozní clo se paušálně sníží o14 ECU/t pro pšenici obecnou vysoké standardní jakosti a o 8 ECU/t pro sladovnický ječmen a kukuřici tvrdou, pokud dovozce prokáže, že k běžné ceně produktu byla zaplacena jakostní prémie.
Toto snížení je možné, pokud:
a) žadatel uvede v políčku 20 dovozní licence produkt, který má být zpracováním dovážených obilovin vyroben;
b) se dovozce při podání žádosti o dovozní licenci písemně zaváže, že veškeré dovážené zboží bude zpracováno podle údajů v políčku 20 dovozní licence do šesti měsíců od data přijetí propuštění do volného oběhu.
Dovozce upřesní místo zpracování:
- uvedením názvu zpracovatelské firmy a členského státu nebo
- uvedením názvů nejvýše pěti zpracovatelských závodů.
Pokud ke zpracování dojde v jiném členském státě než ve státě dovozu, musí být pro zásilku ve členském státě, z jehož území byla odeslána, vystavena kontrolní kopie T5 v souladu s nařízením Komise (EHS) č.
2454/93 [4]. Údaj uvedený v písmenu a) se uvede v políčku 104 dokumentu T5;
c) dovozce složí u příslušného subjektu jistotu ve výši 14 ECU/t pro pšenici obecnou a 8 ECU/t pro ostatní produkty.
Pokud je však clo použitelné pro dotčené produkty v den splnění dovozních celních formalit nižší než 14 ECU/t pro pšenici obecnou a 8 ECU/t pro kukuřici a ječmen, rovná se jistota výši dotčeného cla.
Jistota se uvolní po předložení důkazu o konečném specifickém použití poskytujícím důvod k vyplacení jakostní prémie k běžné ceně základního produktu uvedeného v písmenu a).
Ke spokojenosti příslušných orgánů členského státu dovozu musí být poskytnut důkaz, že všechny dovezené obiloviny byly zpracovány v produktu uvedeném v písmenu a) prohlášení v souladu se závazkem uvedeným v písmenu b).
Pokud ke zpracování dojde v jiném členském státě než ve státě dovozu, musí být poskytnut důkaz o zpracování v podobě kontrolní kopie T5.
Zpracování se považuje za provedené, pokud byl ve lhůtě uvedené v písmenu b):
- v případě pšenice obecné zpracovaný produkt uvedený v písmenu a) vyroben:
- v jednom či více závodech, které se nacházejí v členském státě a náležejí k firmě,
- ve zpracovatelském závodě (závodech) uvedeném (uvedených) v písmenu b),
- pokud byl v případě sladovnického ječmene namáčen,
- pokud byla, v případě kukuřice seté tvrdozrnné, kukuřice zpracována v produktu kódu KN 19041010 nebo 110313.
Článek 3
Jakostní kritéria, která musí být při dovozu do Společenství dodržena, a povolené odchylky jsou uvedeny v příloze I.
Článek 4
1. Reprezentativní dovozní ceny CIF podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 pro pšenici obecnou vysoké, střední a nízké jakosti, pšenici tvrdou, kukuřici a krmné zrní se budou skládat z těchto složek:
a) reprezentativní burzovní kotace na trhu Spojených států amerických;
b) obchodní prémie připojené k této kotaci na trhu Spojených států amerických v den kotace;
c) nákladů na námořní dopravu mezi Spojenými státy americkými (Mexický záliv nebo Duluth) a přístavem v Rotterdamu pro plavidlo o kapacitě nejméně 25000 tun.
Komise zjišťuje každý pracovní den:
- složku v písmenu a) podle burz a referenčních jakostí uvedených v příloze II,
- složky v písmenech b) a c) podle veřejně dostupných informací.
2. Reprezentativní dovozní ceny CIF pro pšenici tvrdou, ječmen, kukuřici a pro jednotlivé standardní jakosti pšenice obecné jsou souhrnem složek uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c).
Reprezentativní dovozní ceny CIF pro pšenici tvrdou, ječmen, kukuřici a jednotlivé standardní jakosti pšenice obecné jsou však při dovozu uskutečněném
- po zemi, říční dopravou nebo
- po moři na plavidlech, která do Společenství připlula z přístavů ve Středozemním, Černém či Baltském moři,
sníženy o částku 10 ECU/t. V takovém případě se snížení dovozního cla podle čl.
2 odst. 4 nepoužije.
Pokud třetí země poskytnou subvence pro vývozy pšenice obecné střední či nízké standardní jakosti do evropských zemí či zemí v oblasti Středozemního moře, čímž by mohly být ohroženy ceny na světovém trhu, může Komise tyto subvence při stanovení reprezentativních dovozních cen CIF ve Společenství zohlednit.
3. Reprezentativní dovozní ceny CIF pro žito a čirok jsou ceny vypočtené pro ječmen. Pro osivo pšenice obecné kódu KN 10019091, osivo kukuřice kódu KN 10051090 a osivo ječmene kódu KN 10030010 jsou to ceny vypočtené pro pšenici obecnou vysoké jakosti, pro kukuřici a ječmen.
Článek 5
Žádosti o dovozní licence pro pšenici obecnou a pšenici tvrdou jsou přípustné, pokud:
- žadatel uvede v políčku 20 dovozní licence jakost, která má být dovážena,
- se žadatel písemně zaváže, že u příslušného subjektu v den přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu složí kromě jistoty podle nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [5] zvláštní jistotu, pokud dovozní clo pro jakost uvedenou v políčku 20 není pro danou skupinu produktů nejvyšší.
Výše jistoty odpovídá rozdílu mezi nejvyšším clem a clem použitelným pro danou jakost v den přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, k němuž je připočten příplatek 5 ECU/t.
Článek 6
1. Celní orgán dovážejícího členského státu odebere z každé zásilky pšenice tvrdé a pšenice obecné vysoké nebo střední standardní jakosti reprezentativní vzorky, aby mohl podle přílohy směrnice Komise 76/371/(EHS) [6] určit obsah proteinů, měrnou hmotnost a obsah nečistot (Schwarzbesatz), jak je stanoveno nařízením Rady (EHS) č.
2731/75 [7]. U pšenice tvrdé určí příslušné orgány také obsah skelných zrn.
Pokud však Komise úředně uzná osvědčení o jakosti pšenice obecné či pšenice tvrdé vydané státem původu, nebudou vzorky zboží odebrány a analýza se provede pouze ověřením jakosti dostatečně reprezentativního počtu dovezených zásilek, pro níž bylo osvědčení vydáno.
Zboží bude zařazeno do standardní jakosti, pro kterou splňuje všechna kritéria uvedená v příloze I. Pokud je však jakost dovážené pšenice tvrdé kódu KN 100110 nižší než jakost uvedená v příloze I, použije se dovozní clo použitelné pro pšenici obecnou nízké jakosti.
2. Standardní metody analýzy podle odstavce 1 jsou popsány v nařízeních Komise (EHS) č. 1908/84 [8] a (EHS) č. 2731/75.
3. Pokud výsledek analýzy ukáže, že je dovezená pšenice nižší standardní jakosti, než je uvedeno v dovozní licenci, zaplatí dovozce rozdíl mezi dovozním clem použitelným pro produkt uvedený v licenci a clem pro produkt skutečně dovezený.
V takovém případě se jistota uvedená v článku 5 s výjimkou příplatku 5 ECU/t uvolní.
Pokud není výše uvedený rozdíl zaplacen do jednoho měsíce, jistota podle článku 5 propadne.
4. Reprezentativní vzorky dovážených obilovin odebrané příslušným orgánem členského státu musí být uchovány po dobu šesti měsíců.
Článek 7
Ustanovení tohoto nařízení se vztahují na dovozní licence vydané do 1. července 1996 a používané po tomto datu.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa a albuminu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95 [3], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Společenství se vůči Světové obchodní organizaci zavázalo, že pro některé produkty z odvětví drůbežího masa stanoví celní kvóty; že by proto měla být stanovena prováděcí pravidla k těmto kvótám na dobu od 1. července 1996 do 30. června 1997;
vzhledem k tomu, že některé kvóty nebyly v době od 1. ledna 1996 do 30. června 1996 stanoveny; že by proto tyto kvóty měly být připočteny k množství stanoveným tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že by správa režimu měla být založena na dovozních licencích; že k tomuto účelu je nutné stanovit zejména pravidla pro podávání žádostí a údaje, které musí být v žádostech a v licencích obsaženy, bez ohledu na článek 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2137/95 [5]; že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po určité době nezbytné pro jejich posouzení, a případně za použití jednotné procentní sazby; že v zájmu hospodářských subjektů je třeba umožnit, aby po stanovení koeficientu pro přijatá množství mohla být žádost o licenci stažena;
vzhledem k tomu, že pro zajištění pravidelnosti dovozů je nutné rozložit množství stanovené v příloze I na celý rok;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinné správy režimu je nutno stanovit jistotu pro dovozní licence v rámci tohoto režimu ve výši 20 ECU na 100 kg (hmotnosti produktu); že k vyloučení nebezpečí spekulací, které v odvětví drůbežího masa existuje, musí být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů do tohoto režimu;
vzhledem k tomu, že je vhodné upozornit hospodářské subjekty na to, že licence smějí být používány pouze pro produkty, které odpovídají všem veterinárním předpisům Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro období od 1. července 1996 do 30. června 1997 se otevírají dovozní celní kvóty uvedené v příloze I tohoto nařízení, a to pro skupiny produktů a za podmínek v této příloze uvedených.
Článek 2
Kvóty uvedené v článku 1 se rozdělují takto:
- 25 % od 1. července do 30. září,
- 25 % od 1. října do 31. prosince,
- 25 % od l. ledna do 31. března,
- 25 % od 1. dubna do 30. června.
Pro skupinu P3 však bude k dispozici od 1. července do 30. září dodatečné množství 60 tun.
Článek 3
Na veškerý dovoz do Společenství, který se uskutečňuje v rámci kvót uvedených v článku 1, je nutno předložit dovozní licenci.
Článek 4
Pro dovozní licence podle článku 3 platí:
a) Žadatel musí být fyzická nebo právnická osoba, která může při podání žádosti o licenci příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejícího roku podání žádosti dovezla nejméně 50 tun produktů, které upravuje nařízení (EHS) č. 2777/75 Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty bezprostředně prodávají konečným spotřebitelům, se však tento režim nevztahuje.
b) Žádost o licenci se smí vztahovat pouze na jednu ze skupin uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Žádost o licenci se smí vztahovat na více produktů různých podpoložek kombinované nomenklatury, které pocházejí ze stejné země; v takovém případě se všechny kódy KN uvedou v kolonce 15 a 16.
Žádosti o licence lze podat nejméně na jednu tunu a nejvýše 10 % množství, které je k dispozici pro danou skupinu a dané období podle přílohy II.
c) V kolonce 8 žádosti o licence a licence se uvádí země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země.
d) V kolonce 20 žádosti o licence a licence se uvádí jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 1251/96
- Forordning (EF) nr.
1251/96
- Verordnung (EG) Nr. 1251/96
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1251/96
- Regulation (EC) No 1251/96
- Règlement (CE) no 1251/96
- Regolamento (CE) n. 1251/96
- Verordening (EG) nr.
1251/96
- Regulamento (CE) no 1251/96
- Asetus (EY) N:o 1251/96
- Förordning (EG) nr 1251/96.
e) V kolonce 24 licence se uvádí jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 1251/96
- Forordning (EF) nr.
1251/96
- Verordnung (EG) Nr. 1251/96
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1251/96
- Regulation (EC) No 1251/96
- Règlement (CE) no 1251/96
- Regolamento (CE) n. 1251/96
- Verordening (EG) nr.
1251/96
- Regulamento (CE) no 1251/96
- Asetus (EY) N:o 1251/96
- Förordning (EG) nr 1251/96.
Článek 5
1. Žádosti o licence se podávají v prvních deseti dnech každého období podle článku 2.
2. Žádosti o licence jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal ani nepodá pro běžné období žádnou žádost týkající se produktů téže skupiny ani v členském státě podání žádosti, ani v jiném členském státě.
Jestliže některý žadatel podá více než jednu žádost na produkty stejné skupiny, jsou všechny žádosti této osoby nepřípustné.
Každý žadatel však může podat více žádostí o dovozní licence na produkty jedné skupiny, jestliže pocházejí z více než jedné země.
Žádosti, které se vždy týkají pouze jedné země původu, se podávají u příslušného orgánu členského státu současně.
Pokud jde o nejvyšší přípustná množství uvedená v čl. 4 písm. b) i pokud jde o uplatňování pravidel předchozího pododstavce, považují se za jedinou žádost.
3. Při podání žádosti o dovozní licence na produkty uvedené v článku 1 musí být složena jistota ve výši 20 ECU na 100 kg všech produktů uvedených v článku 1.
4. Členské státy oznámí Komisi pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podávání žádostí podané žádosti pro každý produkt dané skupiny.
Oznámení obsahuje seznam žadatelů a pro každou skupinu množství, kterých se žádosti týkají.
Tato oznámení, včetně "nulových", se zasílají dálnopisem nebo faxem vždy ve stanovený pracovní den s použitím vzoru obsaženého v příloze II, pokud nebyly podány žádné žádosti, a podle vzorů obsažených v přílohách II a III, pokud žádosti byly podány.
5. Komise co nejrychleji rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem zmiňovaným v článku 4.
Jestliže množství, pro která byly podány žádosti o licence, překračují dostupná množství, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši uspokojí množství, jichž se žádosti týkají.
Činí-li tato procentní sazba méně než 5 %, může Komise žádostem nevyhovět; složené jistoty se okamžitě uvolní.
Hospodářský subjekt může stáhnout svou žádost o licenci do deseti pracovních dnů po zveřejnění jednotné procentní sazby pro uspokojování množství v Úředním věstníku Evropských společenství, jestliže uplatňování této procentní sazby vede ke stanovení množství menšího než 20 tun.
Členské státy uvědomí Komisi do pěti dnů po stažení žádosti o licenci a okamžitě uvolní složenou jistotu.
Komise stanoví zbytkové množství, které se přičte k množství disponibilnímu v období, které následuje po kvótovém období uvedeném v článku 1.
6. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
7. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které splňují všechny veterinární předpisy platné ve Společenství.
Článek 6
Pro účely čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 platí dovozní licence 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Po 30. červnu 1997 však licence nejsou platné.
Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 7
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použije se nařízení (EHS) č. 3719/88.
8 odst. 4 uvedeného nařízení však nesmí množství dovezená na základě tohoto nařízení překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Proto se v kolonce 19 licence uvádí číslo "0".
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1255/96 ze dne 27. června 1996 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky a zemědělské produkty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že produkce zboží uvedeného v tomto nařízení je v současné době ve Společenství nedostatečná nebo vůbec neexistuje; že producenti tudíž nemohou uspokojit potřeby průmyslu Společenství, který tyto produkty nebo výrobky využívá;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství pozastavit částečně nebo zcela všeobecná cla společného celního sazebníku pro tyto produkty;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí o pozastavení těchto všeobecných cel by mělo přijmout Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky a zemědělské produkty značně prodlužovala předchozí opatření; že v zájmu racionálního uplatňování dotyčných opatření by tudíž bylo vhodné neomezovat období platnosti tohoto nařízení, neboť jeho oblast působnosti může být přizpůsobena a produkty v případě nutnosti doplněny nebo vyjmuty ze seznamu prostřednictvím dalšího nařízení Rady;
vzhledem k tomu, že změny kombinované nomenklatury a kódů Taric nezpůsobují žádné podstatné změny; že z důvodu zjednodušení by mělo být přijato opatření, na základě kterého by Komise mohla po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex učinit nezbytné změny a technické úpravy přílohy tohoto nařízení, včetně zveřejnění konsolidovaného znění,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Všeobecná cla společného celního sazebníku pro produkty a výrobky uvedené v příloze tohoto nařízení se pozastaví na úrovni uvedené u jednotlivých položek.
Článek 2
Technické úpravy, včetně zveřejnění konsolidovaného znění, které budou nezbytné v důsledku změn kombinované nomenklatury a kódů Taric, přijme Komise postupem podle článku 3.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92[1].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. června 1996 o humanitární pomoci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že lidé v tísni, oběti přírodních katastrof, válek a ozbrojených konfliktů nebo jiných srovnatelných výjimečných okolnosti mají právo na mezinárodní humanitární pomoc, pokud se ukáže, že jejich vlastní orgány nejsou schopné jim zajistit účinnou pomoc;
vzhledem k tomu, že civilní akce na ochranu obětí ozbrojených konfliktů nebo jiných srovnatelných okolnostií se řídí mezinárodním právem a měly by být tedy považovány za součást humanitární pomoci;
vzhledem k tomu, že humanitární pomoc nezahrnuje pouze akce na záchranu životů v kritických situacích nebo jejich bezprostředních následků, ale také činnosti, jejichž cílem je usnadnit nebo získat volný přístup k obětem a volný přísun takové pomoci;
vzhledem k tomu, že humanitární pomoc může předcházet opatřením pro rozvoj nebo obnovu, a musí tedy plně pokrývat krizové a pokrizové období; že v této souvislosti může zahrnovat také krátkodobou obnovu s cílem umožnit přísun pomoci, zabránit následnému zhoršení v dopadech krize a započít s pomocí postiženým, aby se dostali opětovně na minimální úroveň soběstačnosti;
vzhledem k tomu, že jsou zapotřebí zejména preventivní akce, které by zajistily připravenost na rizika katastrof, a v této souvislosti je třeba, aby byl vytvořen vhodný systém včasného varování a zásahu;
vzhledem k tomu, že by proto měla být zajištěna a posílena účinnost a ucelenost preventivních a intervenčních systému Společenství a vnitrostátních a mezinárodních systémů zřízených pro potřeby, které jsou důsledkem přírodních i lidmi způsobených katastrof nebo srovnatelných výjimečných okolností;
vzhledem k tomu, že humanitární pomoc, jejímž jediným cílem je zabránit lidskému utrpení nebo je zmírnit, je poskytována obětem bez diskriminace založené na rase, příslušnosti k etnické skupině, náboženství, pohlaví, věku, národnosti nebo politické příslušnosti a nesmí být vedena ani podmíněna politickými úvahami;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí o humanitární pomoci musí být nestranná a založená výhradně na potřebách a zájmech obětí;
vzhledem k tomu, že základem pro účinnost akcí humanitární pomoci Společenství je úzká koordinace mezi členskými státy a Komisí jak na úrovni rozhodování, tak na místě samém;
vzhledem k tomu, že Společenství musí jako svůj podíl na příspěvku k účinnosti mezinárodní humanitární pomoci podporovat spolupráci a koordinaci u svých akcí s akcemi třetích zemí;
vzhledem k tomu, že pro tento cíl je třeba stanovit kritéria pro spolupráci s nevládními organizacemi a mezinárodními subjekty a organizacemi specializujícími se na humanitární pomoc;
vzhledem k tomu, že je třeba zachovat, respektovat a podporovat nezávislost a nestrannost nevládních organizací a dalších humanitárních institucí při poskytování humanitární pomoci;
vzhledem k tomu, že by v humanitární oblasti měla být podporována spolupráce mezi nevládními organizacemi v členských státech a dalších vyspělých zemích a podobnými organizacemi v dotyčných třetích zemích;
vzhledem k tomu, že sama povaha humanitární pomoci vyžaduje, aby byl zřízen účinný, pružný a průhledný, a kde je to třeba, i rychlý rozhodovací proces týkající se financování humanitárních akcí a projektů;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny postupy pro provádění a správu humanitární pomoci Společenství financované ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství s tím, že mimořádná pomoc podle čtvrté loméské úmluvy AKP-ES ze dne 15. prosince 1989, ve znění dohody pozměňující uvedenou úmluvu podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995, se nadále bude řídit postupy a pravidly stanovenými v uvedené úmluvě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
CÍLE A OBECNÉ ZÁSADY HUMANITÁRNÍ POMOCI
Článek 1
Humanitární pomoc Společenství zahrnuje akce na pomoc, zmírnění utrpení a ochranu na nediskriminačním základě za účelem pomoci lidem ve třetích zemích, zejména těm, kteří jsou nejvíce zranitelní, a přednostně těm, kteří žijí v rozvojových zemích, obětem přírodních katastrof, lidmi způsobených krizí, jakými jsou války a ozbrojené konflikty, nebo výjimečných situací nebo okolností srovnatelných s přírodními nebo lidmi způsobenými katastrofami. Trvá po dobu nezbytnou ke splnění humanitárních požadavků vyplývajících z těchto různých situací.
Tato pomoc zahrnuje rovněž akce, jejichž cílem je příprava na rizika nebo předcházení katastrofám nebo srovnatelným výjimečným okolnostem.
Článek 2
Hlavím cílem akcí humanitární pomoci podle článku 1 je
a) záchrana a ochrana života během ohrožení a jeho bezprostředních následcích při přírodních katastrofách, které si vyžádaly značné ztráty na životech, fyzické, psychologické nebo sociální utrpení nebo hmotné škody;
b) poskytnutí potřebné pomoci a zmírnění utrpení lidem postiženým dlouhodobou krizí způsobenou zejména ozbrojenými konflikty nebo válkami, které mají stejné důsledky jako ty, které jsou uvedené v písmenu a), zejména pokud se ukáže, že jejich vlády nejsou schopné pomoci nebo pokud neexistuje žádná úřední moc;
c) pomoci financovat dopravu pomoci a úsilí zajistit, aby pomoc byla dostupná těm, kterým je určena, všemi dostupnými logistickými prostředky a ochranou humanitárního zboží a personálu, avšak s vyloučením akcí s obrannými důsledky;
d) provádět v úzké spolupráci s místními subjekty krátkodobou obnovu a rekonstrukci, zejména infrastruktury a vybavení, s cílem umožnit přísun pomoci, zabránit prohlubování dopadů krize a pomoci postiženým, aby opětovně dosáhli minimální úroveň soběstačnosti s přihlédnutím, pokud je to možné, k cílům dlouhodobého vývoje;
e) řešit důsledky pohybu obyvatelstva (uprchlíci, vysídlené osoby, navrátilci) způsobené přírodními nebo lidmi zaviněnými katastrofami a uskutečňovat programy na pomoc návratu do země původu a jejich nové usazení, pokud to podmínky stanovené v mezinárodních smlouvách umožňují;
f) zajistit připravenost na rizika přírodních katastrof nebo srovnatelných výjimečných okolností a používání vhodného a rychlého systému včasného varování a zásahu;
g) podpořit civilní operace na ochranu obětí ozbrojených konfliktů nebo srovnatelných nebezpečí v souladu se stávajícími mezinárodními smlouvami.
Článek 3
Pomoc Společenství podle článků 1, 2 a 4 lze použít na financování nákupů a dodávek výrobků nebo zařízení potřebných pro provádění humanitárních akcí, včetně výstavby bydlení nebo přístřeší pro oběti, nákladů spojených s externími, vyhnanými nebo místními pracovníky zaměstnanými v takových akcích, skladného, mezinárodní nebo vnitrostátní dopravy, logistiky a distribuce pomoci a dalších akcí, jejichž cílem je umožnit nebo získat volný přístup pro příjemce takové pomoci.
Lze jí také použít na financování dalších výdajů přímo souvisejících s prováděním humanitárních akcí.
Článek 4
Pomoc Společenství podle článků 1 a 2 může být použita také na financování:
- přípravných studií a studií o proveditelnosti humanitárních akcí a hodnocení humanitárních projektů a plánů,
- akcí pro sledování humanitárních projektů a plánů,
- menších výukových programů a obecných studií z oblasti humanitárních akcí postupně omezovaných, pokud financování probíhá více let,
- nákladů na zdůraznění, že jde o pomoc Společenství,
- veřejných osvětových a informačních kampaní, jejichž cílem je zvýšit porozumění humanitárním otázkám, zejména v Evropě a ve třetích zemích, ve kterých financuje Společenství hlavní humanitární akce,
- opatření k posílení koordinace Společenství s členskými státy, dalšími dárcovskými zeměmi, mezinárodními humanitárními organizacemi a institucemi, nevládními organizacemi a organizacemi, které je zastupují,
- technické pomoci nezbytné pro provádění humanitárních projektů, včetně výměny technických znalostí a zkušeností mezi evropskými humanitárními organizacemi a subjekty nebo mezi nimi a takovými subjekty ve třetích zemích,
- humanitárních operací při odstraňování min, včetně kampaní na zvýšení znalostí o nášlapných minách mezi místním obyvatelstvem.
Článek 5
Financování Společenství podle tohoto nařízení je poskytováno formou grantů.
Akce, na které se vztahuje toto nařízení, jsou osvobozeny od daní, poplatků a cel.
KAPITOLA II
POSTUPY PRO PROVÁDĚNÍ HUMANITÁRNÍ POMOCI
Článek 6
Akce humanitární pomoci financované Společenstvím lze provádět buď na žádost mezinárodních nebo nevládních subjektů a organizací z členského státu nebo z přijímající třetí země, nebo z podnětu Komise.
Článek 7
1. Nevládní organizace způsobilé přijímat financování Společenství pro provádění akcí podle tohoto nařízení musí splňovat tato kritéria:
a) musí jít o neziskové a autonomní organizace založené v členském státě Společenství podle platných právních předpisů daného členského státu;
b) musí mít ústředí v členském státě Společenství nebo ve třetí zemi, která je příjemcem pomoci Společenství. Toto ústředí musí být skutečným místem rozhodování pro všechny akce financované podle tohoto nařízení.
Výjimečně může být sídlo v jiné dárcovské třetí zemi.
2. Při rozhodování o způsobilosti nevládní organizace pro financování Společenstvím jsou brány v úvahu tyto faktory:
a) její kapacita v oblasti správy a finančního řízení,
b) její technické a logistické kapacity pro výkon zamýšlené akce,
c) její zkušenosti v oblasti humanitární pomoci,
d) výsledky předchozích akcí prováděných dotyčnou organizací, zejména těch, které byly financovány Společenstvím,
e) její připravenost účastnit se v případě potřeby na vybudování koordinačního systému pro humanitární akce,
f) její schopnost a připravenost pracovat se subjekty činnými v oblasti humanitární pomoci a základními společenstvími v dotyčných třetích zemích,
g) její nestrannost při provádění humanitární pomoci,
h) popřípadě její předchozí zkušenosti ze třetí země, ve které má být dotyčná humanitární akce provedena.
Článek 8
Společenství může rovněž financovat humanitární akce prováděné mezinárodními subjekty nebo organizacemi.
Článek 9
Společenství může, pokud je to nezbytné, rovněž financovat humanitární akce prováděné Komisí nebo specializovanými subjekty členských států.
Článek 10
1. Aby zaručila a podpořila účinnost a ucelenost systémů humanitární pomoci Společenství a členských států, může Komise přijmout opatření nezbytná k podpoře úzké koordinace mezi jejími vlastními činnostmi a činnostmi členských států, jak na úrovni rozhodování, tak na místě samém.
K tomuto účelu členské státy a Komise udržují systém pro výměnu informací.
2. Komise zajistí, aby byly humanitární akce financované Společenstvím koordinované a ucelené s operacemi mezinárodních organizací a subjektů, zejména těch, které jsou součástí systému OSN.
3. Komise usiluje o rozvoj spolupráce mezi Společenstvím a dárci ze třetích zemí v oblasti humanitární pomoci.
Článek 11
1. Komise stanoví podmínky pro přidělování, mobilizaci a provádění pomoci podle tohoto nařízení.
2. Pomoc se neuskuteční, pokud příjemce tyto podmínky nedodrží.
Článek 12
Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě a v sídle humanitárních partnerů v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
KAPITOLA III
POSTUPY PRO PROVÁDĚNÍ HUMANITÁRNÍCH AKCÍ
Článek 13
Komise rozhoduje o naléhavých akcích do částky nepřevyšující 10 milionů ECU.
Následující akce se pokládají za naléhavé:
- akce, které reagují na okamžité nepředvídané humanitární požadavky způsobené nenadálými přírodními nebo lidmi způsobenými katastrofami, jakými jsou povodně, zemětřesení, ozbrojené konflikty nebo srovnatelné situace,
- akce omezené na dobu nepředvídatelné reakce v naléhavých situacích; odpovídající prostředky se vztahují na humanitární potřeby uvedené v první odrážce po dobu nepřesahující šest měsíců, stanovenou v rozhodnutí o financování.
Pokud akce splňují tyto podmínky a přesahují 2 miliony ECU:
- přijme Komise rozhodnutí,
- uvědomí písemně členské státy ve lhůtě 48 hodin,
- vysvětlí své rozhodnutí na nejbližší schůzi výboru, a zejména uvede důvody pro mimořádný postup.
Rozhodnutí pokračovat v akcích přijatých mimořádným postupem přijímá Komise postupem podle čl. 17 odst. 3 v mezích stanovených v čl. 15 odst. 2 druhé odrážce.
Článek 14
Komise posuzuje, rozhoduje, řídí, sleduje a hodnotí akce uvedené v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 15
1. Postupem podle čl. 17 odst. 2 Komise:
- rozhoduje o financování ochranných akcí uvedených v čl. 2 písm. c) v rámci humanitární pomoci Společenstvím,
- přijme nařízení provádějící toto nařízení,
- rozhoduje o uskutečnění přímé akce Komise nebo o financování akce specializovaných subjektů členských států.
2. Postupem podle čl. 17 odst. 3 Komise:
- schvaluje celkové plány na ucelený rámec pro akci v určité zemi nebo regionu, kde je složitost a rozsah humanitární krize takový, že je pravděpodobné, že krize bude pokračovat, a finanční rámce pro tyto plány.
V této souvislosti Komise a členské státy posoudí priority, které mají být stanoveny při provádění těchto celkvých plánů,
- rozhoduje o projektech přesahujících 2 miliony ECU, aniž je dotčen článek 13.
Článek 16
1. Jednou ročně projedná výbor uvedený v článku 17 obecné hlavní zásady humanitárních akcí, které mají být uskutečněny v následujícím roce, předložené zástupcem Komise a přezkoumá celkovou otázku koordinace humanitární pomoci Společenství s pomocí členských států a veškeré další obecné nebo zvláštní otázky týkající se pomoci Společenství v této oblasti.
2. Komise také podá výboru uvedenému v článku 17 informace o změnách nástrojů pro správu humanitární pomoci, včetně rámcové dohody o partnerství.
3. Výbor uvedený v článku 17 je také informován o záměrech Komise týkajících se hodnocení humanitárních akcí, pokud možno i s harmonogramem.
Článek 17
1. Komisi je nápomocen výbor skládající se ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto odstavce, předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Má-li být zahájen postup podle tohoto odstavce, předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím odstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 18
1. Komise pravidelně hodnotí akce humanitární pomoci financované Společenstvím, aby zjistila, zda splnily své cíle, a aby stanovila hlavní zásady pro zlepšení účinnosti akcí které budou následovat.
Komise předloží výboru shrnutí, které uvede rovněž postavení zaměstnaných odborníků a hodnocení, která byla provedena a která tento výbor případně projedná.
Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
2. Na žádost členských států a s jejich účastí může Komise také hodnotit výsledky humanitárních akcí a plánů Společenství.
Článek 19
Po uzavření každého rozpočtového roku předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu spolu se shrnutím akcí financovaných během daného roku.
Shrnutí obsahuje informace o subjektech, které se podílely na provádění humanitárních akcí.
Zpráva rovněž zahrnuje přehled všech nezávislých hodnocení, které proběhly u jednotlivých akcí.
Aniž je dotčen článek 13 tohoto nařízení, sdělí Komise členským státům nejpozději do jednoho měsíce po svém rozhodnutí, které akce schválila, uvede vydané částky, povahu akcí, příjemce pomoci a zúčastněné partnery.
Článek 20
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení akcí financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení, jakož i návrhy týkající se budoucího provádění tohoto nařízení, včetně případných návrhů na jeho změny.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 25. června 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1883/78 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
po konzultaci s výborem fondu (EZOZF),
vzhledem k tomu, že na intervenční opatření, u nichž částka na jednotku není určena v rámci některé společné organizace trhu, se vztahují základní pravidla pro financování Společenstvím obsažená v nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 [2], zejména pokud jde o způsob stanovení financovaných částek, o financování výdajů vyplývajících z poskytnutí prostředků nezbytných pro nákup intervenčních produktů, o oceňování zásob převáděných z jednoho rozpočtového roku do druhého a o financování výdajů, které vyplývají z hmotných operací v souvislosti se skladováním;
vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 stanoví, že úrokové náklady nesené členskými státy při poskytování finančních prostředků k nákupu produktů veřejnou intervencí financuje Společenství na základě jednotné úrokové míry;
vzhledem k tomu, že v některém členském státě může dojít k situaci, že refinancování nezbytné k nákupu zemědělských produktů veřejnou intervencí bude možné provést pouze za úrokové míry výrazně vyšší než jednotná úroková míra;
vzhledem k tomu, že je v takovém případě třeba stanovit opravný mechanismus, který pokryje část rozdílu mezi výrazně vyšší úrokovou mírou zaplacenou daným členským státema jednotnou úrokovou mírou, přičemž však část tohoto rozdílu nese dotyčný členský stát, aby byl veden k vyhledávání co nejméně nákladných prostředků financování;
vzhledem k tomu, že používání ustanovení přijatého k tomuto účelu do článku 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 nařízením Rady (EHS) č. 1571/93 [3] na dobu tří let přineslo uspokojivé výsledky, avšak použitelnost tohoto ustanovení skončila koncem rozpočtového roku 1995;
vzhledem k tomu, že výrazné rozdíly mezi náklady na financování, které byly zjištěny v roce 1993 a které byly důvodem zavedení zmíněného ustanovení, nadále přetrvávají; že se proto zdá vhodné prodloužit jeho použitelnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Odchylně od prvního odstavce může Komise pro rozpočtový rok 1996, přesáhne-li úroková míra nesená členským státem dvojnásobek jednotné úrokové míry, použít pro financování úrokových nákladů vynaložených tímto členským státem jednotnou úrokovou míru zvýšenou o rozdíl mezi dvojnásobkem jednotné úrokové míry a skutečné úrokové míry nesené členským státem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 1. července 1996, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [2];
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 dnem jejich přistoupení; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1292/96 ze dne 27. června 1996 o politice potravinové pomoci, jejím řízení a zvláštních opatřeních na podporu zajišťování potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že potravinová pomoc zůstává důležitým aspektem politiky rozvojové spolupráce Společenství;
vzhledem k tomu, že potravinová pomoc musí být začleněna do politiky rozvojových zemí pro zlepšení zajišťování potravin, zejména vypracováním potravinových strategií zaměřených na zmírnění chudoby a vedoucích ke konečnému cíli, kdy bude potravinová pomoc zbytečná;
vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy úzce koordinují své politiky při spolupráci v oblasti rozvoje, pokud jde o programy potravinové pomoci a opatření zaměřená na zlepšení v oblasti zajišťování potravin; že Společenství a jeho členské státy jsou stranami určitých mezinárodních smluv v této oblasti, zejména Úmluvy o potravinové pomoci;
vzhledem k tomu, že zajišťování potravin na regionální a celostátní úrovni nebo na úrovni domácností, s dlouhodobým cílem zajistit trvalý přístup všech k výživě, která podporuje zdravý a aktivní život, je důležitým prvkem v boji proti chudobě, a že je proto důležité, aby to bylo zdůrazňováno ve všech programech určených rozvojovým zemím;
vhledem k tomu, že potravinová pomoc nesmí mít nepříznivý vliv na normální výrobní nebo obchodní dovozní struktury přijímajících zemí;
vzhledem k tomu, že potravinová pomoc a opatření na podporu zajišťování potravin patří mezi klíčové rysy politiky rozvojové spolupráce Společenství a musí být brány v úvahu jako cíle ve všech politikách Společenství, které mohou ovlivnit rozvojové země, zejména z hlediska hospodářských reforem a strukturálních změn;
vzhledem k tomu, že kvůli rozdílné odpovědnosti mužů a žen za zajišťování potravin v domácnostech musí být při navrhování programů zaměřených na zajišťování potravin brány neustále v úvahu jejich rozdílné úlohy;
vzhledem k tomu, že je třeba zapojit více ženy a společenství do úsilí o zajištění potravin na celostátní, regionální nebo místní úrovni a na úrovni domácností;
vzhledem k tomu, že potravinová pomoc musí být účinným nástrojem zajišťujícím přístup k dostatečné a odpovídající výživě a zlepšujícím dostupnost a přístupnost potravin pro veřejnost, který odpovídá místním stravovacím zvyklostem a výrobnímu i obchodnímu systému, zejména v době potravinových krizí, a musí být plně začleněna do politiky rozvoje;
vzhledem k tomu, že nástroj potravinové pomoci je hlavní součástí politiky Společenství zaměřené na předcházení nebo pomoc v krizových situací v rozvojových zemích a že by při jejím uskutečňování měl být brán ohled na její možné politické i společenské dopady;
vzhledem k tomu, že opatření potravinové pomoci nemohou být součástí životaschopného řešení, pokud nebudou začleněny do rozvojových opatření zaměřených na opětovný rozvoj místní výroby a obchodu;
vzhledem k tomu, že je třeba zlepšit analytickou, diagnostickou, programovou a monitorovací činnost, aby byla potravinová pomoc účinnější a neměla nepříznivé dopady na místní výrobní, distribuční, dopravní a tržní kapacity;
vzhledem k tomu, že by se potravinová pomoc měla stát skutečným nástrojem politiky při spolupráci Společenství s rozvojovými zeměmi, aby tím umožnila plnou účast Společenství na víceletých projektech spolupráce;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné, aby bylo Společenství schopno poskytovat pomoc nepřetržitě a v odůvodněných případech se podle konkrétních víceletých programů spojených s politikami rozvoje zavazovat k dodávání minimálního množství produktů rozvojovým zemím a aby bylo schopné zavazovat se vůči mezinárodním organizacím;
vzhledem k tomu, že podpora Společenství úsilí rozvojových zemí při zajišťování potravin by mohla být posílena větší pružností potravinové pomoci, umožní za určitých podmínek nahradit potravinovou pomoc udělením finanční podpory opatřením na zajišťování potravin, a zejména rozvojem pěstování potravinářských plodin, při ochraně životního prostředí a zájmů drobných zemědělců a rybářů;
vzhledem k tomu, že Společenství může pomoci těm, kteří to potřebují, ve venkovských a městských oblastech rozvojových zemí tím, že pomůže financovat opatření na podporu zajišťování potravin prostřednictvím nákupu potravin, osiva, zemědělského náčiní a odpovídajících výrobních prostředků a prostřednictvím programů týkajících se skladování, systémů včasného varování, mobilizace, dohledu a technické nebo finanční pomoci;
vzhledem k tomu, že je nezbytné dále podporovat regionální přístupy k zajišťování potravin, včetně místních nákupních opatření, aby se využily možnosti přirozeného doplňování mezi zeměmi patřícími do stejné oblasti; že by politika v oblasti potravinové pomoci měla dostat regionální rozměr, aby podporovala regionální obchod s potravinami a integraci;
vzhledem k tomu, že nákup potravin na místní úrovni snižuje neefektivnost, náklady a škody na životním prostředí, které by mohly být způsobeny při dopravě velkých množství potravin po světě;
vzhledem k tomu, že je nezbytné dohlížet na genetický potenciál a biologickou různorodost při produkci potravin;
vzhledem k tomu, že politika potravinové pomoci Společenství se musí přizpůsobit geopolitickým změnám a hospodářským reformám probíhajícím v mnoha přijímajících zemích;
vzhledem k tomu, že je třeba vypracovat seznam zemí a subjektů, které mají nárok na pomoc ze strany Společenství;
vzhledem k tomu, že pro tento účel je třeba zpřístupnit pomoc Společenství mezinárodním, regionálním a nevládním organizacím; že tyto organizace musí splnit četné podmínky, které zaručí, že opatření potravinové pomoci budou úspěšná;
vzhledem k tomu, že pro snadnější využití některých zamýšlených opatření a pro zajištění toho, aby tato opatření zapadala do politiky pro zajišťování potravin přijímající země, je třeba navázat úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Výboru pro zajišťování potravin a potravinovou pomoc;
vzhledem k tomu, že při určování opatření, která mají být přijata pro potravinovou pomoc, by měly být prováděcí postupy přizpůsobeny zvláštní povaze každé přijímající oblasti, avšak v rámci obecné politiky a strategie;
vzhledem k tomu, že pro zajištění lepšího řízení potravinové pomoci, které by ji více přizpůsobilo zájmům a potřebám přijímající země, a pro zlepšení rozhodovacích a prováděcích postupů je žádoucí nahradit nařízení Rady (EHS) č. 3972/86 ze dne 22. prosince 1986 o politice potravinové pomoci a jejím řízení [3], nařízení Rady (EHS) č. 1755/84 ze dne 19. června 1984 o provádění alternativních operací, pokud jde o potraviny, namísto dodávek potravinové pomoci [4], nařízení Rady (EHS) č. 2507/88 ze dne 4. srpna 1988 o provádění programů týkajících se skladování a systémů včasného varování [5], nařízení Rady (EHS) č. 2508/88 ze dne 4. srpna 1988 o provádění operací spolufinancování nákupů potravin nebo osiva subjekty mezinárodního práva nebo nevládními organizacemi [6] a nařízení Rady (EHS) č. 1420/87 ze dne 21. května 1987, kterým se stanoví postup pro provádění nařízení (EHS) č. 3972/86 o politice potravinové pomoci a jejím řízení [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Cíle a obecné zásady pro potravinovou pomoc a opatření pro podporu zajišťování potravin
Článek 1
1. V rámci své politiky spolupráce s rozvojovými zeměmi a z hlediska vhodného způsobu reagování na nedostatečné zajišťování potravin z důvodu jejich vážného nedostatku nebo z důvodů potravinových krizí uskutečňuje Společenství v rozvojových zemích opatření potravinové pomoci a opatření pro podporu zajišťování potravin.
Opatření potravinové pomoci humanitární povahy se provádějí v rámci pravidel o humanitární pomoci a nespadají do působnosti tohoto nařízení.
V případě vážné krize se všechny nástroje politiky pomoci Společenství provádějí v úzké koordinaci k užitku dotyčného obyvatelstva.
2. Opatření podle tohoto nařízení se hodnotí po analýze vhodnosti a účinnosti tohoto nástroje v porovnání s jinými dostupnými intervenčními prostředky pomoci Společenství, které by mohly mít dopad na zajišťování potravin a potravinovou pomoc, a v koordinaci s těmito prostředky.
Komise zajistí, aby opatření podle tohoto nařízení byla hodnocena v úzké koordinaci s intervencemi ostatních dárců.
3. Cílem opatření potravinové pomoci a opatření pro podporu zajišťování potravin uvedených v odstavci 1 je zejména:
- podporovat zajišťování potravin s cílem zmírnit chudobu, pomoci obyvatelstvu rozvojových zemí a regionů, na úrovni domácností a na místní, celostátní a regionální úrovni,
- zvyšovat úroveň výživy přijímajícího obyvatelstva a pomoci mu získat vyváženou výživu,
- vzít v úvahu zájem na zajištění dodávek pitné vody obyvatelstvu,
- podporovat dostupnost a přístupnost potravin veřejnosti,
- přispívat k vyváženému hospodářskému a společenskému rozvoji přijímajících zemí na venkově i ve městech tím, že se věnuje zvláštní pozornost úlohám žen a mužů při hospodaření v domácnosti i ve společenských strukturách; konečným cílem opatření pomoci Společenství je učinit z příjemců pomoci strůjce svého vlastního rozvoje,
- podporovat úsilí přijímajících zemí zlepšit vlastní produkci potravin na regionální, celostátní a místní úrovni a na úrovni rodin,
- omezovat jejich závislost na potravinové pomoci,
- podporovat je, aby se v potravinách stali nezávislými, buď zvýšením produkce, nebo posílením koupěschopnosti,
- přispívat k podnětům bojujícím proti chudobě, jejichž cílem je rozvoj.
4. Pomoc Společenství se v co největší míře začleňuje do politik rozvoje, zejména politik týkajících se zemědělství a pěstování potravinářských plodin, a do strategií výživy příslušných zemí.
Pomoc Společenství pomáhá politikám přijímající země týkajícím se chudoby, výživy, ochrany reprodukčního zdraví, ochrany a obnovy životního prostředí, se zvláštní pozorností na trvání programů, zejména v pokrizových situacích.
Bez ohledu na to, zda se bude prodávat nebo rozdělovat bezplatně, nesmí pomoc narušit místní trh.
HLAVA I
Opatření potravinové pomoci
Článek 2
1. Dodávané produkty spolu s dalšími opatřeními v rámci potravinové pomoci musí v největší možné míře odpovídat stravovacím zvyklostem obyvatelstva, pro které jsou určeny, a nesmí nepříznivě ovlivnit přijímající zemi.
Při výběru produktů je třeba přihlížet k tomu, jak maximalizovat množství potravy, aby se dostala co k největšímu počtu lidí, přičemž se přihlíží ke kvalitě potravin, aby byla zajištěna odpovídající úroveň výživy.
Při výběru produktů, které budou dodány jako pomoc Společenství, a při volbě postupu k mobilizaci a distribuci pomoci se klade zvláštní důraz na sociální hlediska dosažitelnosti potravin v přijímacích zemích, a zejména na nejzranitelnější skupiny, a také na úlohu žen při hospodaření v domácnosti.
2. Potravinová pomoc musí být především přidělována na základě objektivního hodnocení skutečných potřeb zdůvodňujících takovou pomoc, protože představuje jediný způsob, jak lze zlepšit zajištění potravin pro skupiny, které nemají prostředky nebo možnosti pro to, aby samy vyřešily jejich nedostatek.
Proto se musí přihlížet k níže uvedeným kritériím, aniž by se opomíjely další související činitele:
- nedostatek potravin,
- měřítka potravinové situace využívající ukazatele o vývoji obyvatelstva a výživě,
- příjem na obyvatele a existence velmi chudých skupin obyvatelstva,
- ukazatele životní úrovně daného obyvatelstva,
- stav platební bilance přijímající země,
- hospodářské a společenské dopady a finanční náklady navrhovaného opatření,
- existence dlouhodobé politiky zajišťování potravin v přijímající zemi.
3. Poskytování potravinové pomoci je, pokud je to potřebné, podmíněno uskutečňováním krátkodobých nebo víceletých rozvojových projektů, odvětvových opatření nebo rozvojových programů, především takových, které podporují udržitelnou dlouhodobou produkci potravin a zajišťování potravin v přijímající zemi v rámci potravinové politiky a strategie.
Tato pomoc může mít popřípadě formu přímého příspěvku na uskutečnění takových projektů, opatření nebo programů.
Tam, kde je pomoc Společenství určena k prodeji, musí být takové doplnění zajištěno použitím prostředků druhé strany vymezených vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a přijímající zemí, popřípadě subjektem nebo nevládní organizací, které pomoc přijímají.
Pokud se pomoc poskytuje jako podpora pro rozvojové programy rozdělené na několik let, může být dodávána na víceletém základě ve spojení s dotyčným programem.
Kromě přidělování základních potravin lze pomoc použít pro dodávku osiva, hnojiv, nástrojů a dalších potřeb pro vytvoření zásob, pro technickou a finanční pomoc a pro osvětové a výukové programy.
4. Jako klíčový prvek programů pro zajištění potravin lze potravinovou pomoc poskytnout na podporu úsilí přijímající země zaměřeného na vytvoření mimořádných zásob s přihlédnutím k zásobám jednotlivých zemědělců a ke státním rezervám, souběžně s vytvořením regionálních zásob.
5. Prostředky partnerské strany musí být řízeny způsobem odpovídajícím nástrojům pomoci Společenství.
V případě zemí uskutečňujících strukturální změny a v souladu se souvisejícími usneseními Rady tvoří prostředky partnerské strany vytvořené různými nástroji rozvojové pomoci zdroje, které musí být řízeny jako součást jednotné a ucelené rozpočtové politiky v rámci programu reforem.
V této souvislosti by Společenství mohlo místo přesně cíleného přidělování prostředků přejít k obecnému přidělování, jakmile se dosáhne pokroku ve zvyšování účinnosti monitorovacích nástrojů, programování, čerpání rozpočtu a v mezinárodních přehledech veřejných výdajů.
Aniž je dotčeno to, co bylo uvedeno výše, musí být tyto prostředky řízeny v souladu s obecnými postupy týkajícími se podpor Společenství a přednostně pro podporu politiky a programů na zajišťování potravin.
HLAVA II
Opatření na podporu zajišťování potravin
Článek 3
Kde to okolnosti vyžadují, může Společenství provádět v rozvojových zemích trpících nedostatkem potravin opatření na podporu zajišťování potravin.
Tato opatření mohou být uskutečněna přijímajícími zeměmi, Komisí, mezinárodními nebo regionálními organizacemi nebo nevládními organizacemi.
Účelem těchto opatření je podpora vytvoření a provádění potravinové strategie s využitím dostupných zdrojů nebo jiných opatření na podporu zajišťování potravin pro dané obyvatelstvo, působení na něj, aby snížilo svoji závislost na potravinách a potravinové pomoci, zejména v případě zemí s nízkými příjmy a velkým nedostatkem potravin.
Opatření musí pomoci zvýšit životní úroveň nejchudšího obyvatelstva v dotyčných zemích.
Opatření na podporu zajišťování potravin mají formu finanční a technické pomoci v souladu s kritérii a postupy stanovenými tímto nařízením.
Tato opatření musí být plánována a hodnocena s přihlédnutím k jejich soudržnosti a doplňkovosti s cíli a opatřeními financovanými jinými nástroji rozvojové pomoci Společenství.
Musí být součástí víceletého plánu.
Článek 4
Rozvojová země, která má nárok na opatření potravinové pomoci Společenství podle tohoto nařízení, může obdržet část potravin nebo veškeré potraviny, které jí byly nebo mohou být přiděleny, formou opatření na podporu zajištění potravin buď přímo, nebo prostřednictvím mezinárodních, regionálních nebo nevládních organizací, po důkladném posouzení vývoje produkce, spotřeby a zásob v uvedené zemi, potravinové situace jejích obyvatel a potravinové pomoci poskytované jinými dárci.
Článek 5
Opatření na podporu zajišťování potravin mají formu technické a finanční pomoci zaměřené v souladu s cíli uvedenými v článku 1 na zlepšení udržitelného a dlouhodobého zajištění potravin pomocí financování, mimo jiné:
- dodávek osiva, nástrojů a dalších zemědělských vstupů důležitých pro produkci potravinářských plodin,
- podpůrných programů venkovských úvěrů, zaměřených zejména na ženy,
- programů týkajících se zásobování obyvatelstva pitnou vodou,
- programů týkajících se skladovaní na vhodné úrovni,
- opatření týkajících se uvádění zemědělských a potravinářských produktů na trh, jejich dopravy, distribuce a zpracovávání,
- opatření na podporu soukromého sektoru za účelem rozvoje obchodních toků na celostátní, regionální a mezinárodní úrovni,
- aplikovaného výzkumu a výcviku v terénu,
- projektů zaměřených na rozvoj potravinářské zemědělské produkce respektující životní prostředí,
- opatření zaměřených na výchovu, osvětu, technickou pomoc a praktickou výuku, zejména pro ženy, organizace producentů a pracující v zemědělství,
- podpůrných opatření pro ženy a organizace producentů,
- projektů zaměřených na výrobu hnojiv ze surovin a základních materiálů nacházejících se v přijímající zemi,
- programů zaměřených na podporu místních struktur potravinové pomoci včetně výukových programů na místě.
HLAVA III
Systémy včasného varování a programy skladování
Článek 6
Společenství může podpořit stávající vnitrostátní systémy včasného varování a může pomoci posílit stávající mezinárodní systémy včasného varování týkající se potravinové situace v rozvojových zemích a v mimořádných a řádně odůvodněných případech může takové systémy provozovat podle postupu stanoveného v článku 27.
Může rovněž hradit náklady na provádění programů týkajících se skladování v těchto zemích na podporu opatření potravinové pomoci podle tohoto nařízení nebo podobných opatření uskutečňovaných členskými státy, mezinárodními nebo regionálními organizacemi nebo nevládními organizacemi.
Tato opatření by měla být slučitelná s ostatními nástroji rozvojové pomoci Společenství, včetně využívání prostředků druhé strany vytvořených prodejem potravinové pomoci, které by měly být v souladu s rozvojovou politikou Společenství.
Tato opatření jsou určena k posílení zajišťování potravin v přijímající zemi.
Musí pomáhat zlepšit životní úroveň nejchudších vrstev obyvatelstva v dotyčných zemích a musí být v souladu s jejich cíli rozvoje, zejména s politikou týkající se potravinářských plodin.
Účast Společenství na těchto opatřeních má formu finanční nebo technické pomoci v souladu s kritérii a postupy podle tohoto nařízení.
Opatření podporovaná pomocí Společenství musí být hodnocena způsobem odpovídajícím stávajícím programům, které jsou řízeny specializovanými mezinárodními organizacemi.
Článek 7
Podporu Společenství pro programy týkající se skladování a pro systémy včasného varování lze poskytnout na požádání mezinárodním nebo regionálním organizacím nebo nevládním organizacím pro opatření zaměřená na pomoc rozvojovým zemím, které jsou způsobilé pro přijetí potravinové pomoci Společenství nebo jeho členských států.
Článek 8
Pomoc Společenství může pomoci financovat tato opatření:
- systémy včasného varování a systémy pro sběr údajů o vývoji sklizní, zásob a trhů, o potravinové situaci domácností a zranitelnosti obyvatelstva, s cílem lepší informovanosti o potravinové situaci v dotyčných zemích,
- opatření zaměřená na zlepšení systémů skladování s cílem snížit plýtvání a zajistit dostatečné skladovací kapacity pro mimořádné situace.
Tato opatření mohou také zahrnovat budování infrastruktury, zejména zařízení pro pytlování, vykládku, dezinfekci, ošetřování a skladování, potřebné pro manipulaci s potravinami v těchto zemích, na podporu opatření potravinové pomoci nebo opatření pro podporu zajišťování potravin,
- přípravné studie a programy výcviku ve spojení s výše uvedenými činnostmi.
KAPITOLA II
Prováděcí postupy pro opatření potravinové pomoci, skladování a včasného varování na podporu zajišťování potravin
Článek 9
1. Země a organizace způsobilé přijímat pomoc Společenství pro opatření podle tohoto nařízení jsou uvedeny v příloze.
V této souvislosti musí být dána přednost nejchudším vrstvám obyvatelstva a zemím s nízkými příjmy, kde jsou vážné nedostatky v zásobování potravinami.
Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou uvedený seznam změnit.
2. Neziskové nevládní organizace způsobilé přijímat nebo nepřímo využívat financování Společenství pro provádění opatření podle tohoto nařízení musí splňovat tato kritéria:
a) pokud jde o evropské nevládní organizace, musí jít o autonomní organizace založené v členském státě Evropského společenství podle právních předpisů daného členského státu;
b) musí mít ústředí v členském státě Společenství, v přijímajících zemích nebo výjimečně v případě mezinárodních nevládních organizací ve třetí zemi. Tato ústředí musí být skutečnými místy rozhodování pro všechna spolufinancovaná opatření;
c) musí prokázat, že jsou schopny úspěšně provádět opatření potravinové pomoci, zejména prostřednictvím:
- své kapacity v oblasti správy a finančního řízení,
- své technické a logistické kapacity pro výkon zamýšlených opatření,
- výsledků opatření uskutečňovaných dotyčnými nevládními organizacemi, které byly financovány Společenstvím nebo jeho členskými státy,
- svých zkušeností v oblasti potravinové pomoci a zajišťování potravin,
- svou přítomností v přijímající zemi a svých znalostí o dané zemi nebo rozvojových zemích;
d) musí se zavázat, že budou dodržovat podmínky pro rozdělování potravinové pomoci stanovené Komisí.
Článek 10
1. Společenství může pomoci při financování opatření na podporu zajišťování potravin uvedených v hlavách I, II a III (kapitoly I a II), které jsou prováděny přijímající zemí, Komisí, mezinárodními nebo regionálními organizacemi nebo nevládními organizacemi.
2. Spolufinancování opatření může probíhat na žádost přijímající země, mezinárodních nebo regionálních organizací nebo nevládních organizací, pokud lze tato opatření pokládat za nejvhodnější způsob, jak podpořit zajišťování potravin pro skupiny bez vlastních způsobů a prostředků pro překonání nedostatku potravin.
3. Při plánování opatření Společenství uvedených v hlavách I, II a III dbá Komise zejména na:
- trvalost dopadu a hospodářskou životaschopnost navrhovaného projektu,
- jasné vymezení a monitorování cílů a ukazatelů jeho pokroku.
Článek 11
1. Produkty musí být mobilizovány na trhu Společenství, v přijímající zemi nebo v jedné z rozvojových zemí (uvedených v příloze), pokud možno patřící do stejné zeměpisné oblasti jako přijímající země.
2. Výjimečně mohou být produkty mobilizovány na trzích jiných zemí než těch, které jsou uvedeny v odstavci 1 tohoto článku, postupem podle článku 27
- v případě, že požadovaný druh zboží nebo jeho kvalitu nelze získat na trhu Společenství ani žádné z rozvojových zemí,
- v případě vážného nedostatku potravin, pokud by tento nákup mohl zvýšit účinnost opatření.
3. Potraviny, které jsou k dispozici na vnitřním trhu, mohou být mobilizovány na trhu rozvojové země, pokud hospodářská účinnost této činnosti vyzní příznivěji ve srovnání s mobilizací potravin na evropském trhu.
4. Pokud se potraviny nakupují v přijímající zemi nebo v rozvojové zemi, je třeba učinit opatření, aby tyto nákupy nenarušily trh dotyčné země nebo jiné rozvojové země ve stejném regionu a neměly nepříznivý dopad na přísun potravin pro tamní obyvatelstvo.
Tyto nákupy musí být co nejdůsledněji začleněny do rozvojové politiky Společenství vůči těmto zemím, zejména s ohledem na podporu zajišťování potravin v dotyčné zemi nebo na regionální úrovni.
Článek 12
Pokud je dovoz potravin v přijímající zemi částečně nebo zcela liberalizován, musí být mobilizace pomoci Společenství v souladu s politikou této země a nesmí narušovat trhy.
V těchto případech může mít příspěvek Společenství formu finanční pomoci v cizí měně, která bude k dispozici subjektům soukromého sektoru v dotyčné zemi, s podmínkou, že opatření bude součástí sociální a hospodářské politiky a zemědělské politiky zaměřených na zmírnění chudoby (včetně strategie dovozu základních potravin).
Příjemci musí prokázat, že prostředky, které jim byly dány k dispozici, využili správně.
Přednost musí být dána malým a středním soukromým subjektům, aby bylo zajištěno, že opatření se budou vzájemně doplňovat.
Pokud to Komisi dovolují její pravomoci, může přijmout pozitivně diskriminační opatření pro malé a střední soukromé subjekty.
Tato pomoc se musí řídit zásadami stanovenými v článku 11.
Článek 13
1. Společenství může hradit náklady spojené s dopravou potravinové pomoci.
2. Pokud se Komise domnívá, že by Společenství mělo hradit náklady spojené s vnitrostátní dopravou potravinové pomoci, bere v úvahu tato obecná kritéria:
- vážný nedostatek potravin,
- dodávky potravinové pomoci zemím s nízkým příjmem trpícím vážným nedostatkem potravin,
- zda je potravinová pomoc určena mezinárodním nebo regionálním organizacím nebo nevládním organizacím uvedeným v článku 10,
- potřeba zvýšit účinnost dotyčného opatření potravinové pomoci.
3. Pokud je potravinová pomoc prodávána v přijímající zemi, mělo by Společenství hradit náklady spojené s vnitrostátní dopravou pouze ve výjimečných případech.
4. Za výjimečných okolností může rovněž Společenství hradit náklady spojené s leteckou dopravou potravinové pomoci.
Článek 14
Společenství může hradit náklady spojené s konečnou distribucí, pokud je to nezbytné pro řádné provedení dotyčného opatření potravinové pomoci.
Článek 15
Pomoc Společenství je poskytována formou grantů.
Pomoc se může vztahovat na vnější a místní náklady spojené s uskutečňováním opatření, včetně údržby a provozních nákladů.
Opatření podle tohoto nařízení jsou osvobozena od daní, cel a jiných poplatků.
Veškeré prostředky druhé strany musí být použity v souladu s cíli stanovenými tímto nařízením a musí s nimi být nakládáno se souhlasem Komise.
Příslušné orgány přijímající země musí vést přesnou evidenci o tvorbě a použití prostředků a musí předkládat účty.
Článek 16
Příspěvek Společenství se může rovněž vztahovat na vedlejší činnosti nezbytné k tomu, aby opatření podle tohoto nařízení byla účinnější, a to zejména dozor, monitorování a inspekci, distribuci a školení v terénu.
Článek 17
Účast ve veřejných soutěžích, nabídkových řízeních, zadávání zakázek a jiném uzavírání smluv je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám Evropské unie a přijímajících zemí. Komise to může rozšířit na opatření podle čl.
11 odst. 2, aby byly zahrnuty rovněž fyzické a právnické osoby ze zemí, ve kterých je pomoc mobilizována.
Při provádění tohoto nařízení musí Komise zajistit otevřenost těchto opatření dostatečnou publicitou.
Komise musí zajistit, aby opatření zprostředkovatelských organizací měla také dostatečnou publicitu.
Článek 18
Komise může pověřit zástupce, aby jejím jménem uzavíral dohody o spolufinancování.
Článek 19
1. Komise stanoví podmínky pro přidělování, mobilizaci a uskutečňování pomoci podle tohoto nařízení.
2. Pomoc nebude uskutečněna, pokud přijímající země, mezinárodní nebo regionální organizace, nebo nevládní organizace nesplní tyto podmínky.
Článek 20
Komise přijme veškerá opatření nezbytná pro řádné uskutečnění programů a opatření potravinové pomoci a opatření na podporu zajišťování potravin.
K tomuto účelu si členské státy Komise vzájemně poskytnou veškerou nezbytnou pomoc a sdělují si všechny důležité informace.
KAPITOLA III
Postup pro provádění opatření potravinové pomoci a včasného varování a skladování na podporu zajišťování potravin
Článek 21
1. Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem kvalifikovanou většinou určí podíl Společenství na celkovém objemu pomoci tvořené obilovinami, která je stanovena v Úmluvě o potravinové pomoci jako celkový příspěvek jak Společenství, tak jeho členských států.
2. Komise koordinuje činnost Společenství a členských států, pokud jde o dodávky obilovin podle Úmluvy o potravinové pomoci, a zajišťuje, aby celkový příspěvek Společenství a jeho členských států dosáhl nejméně objemu stanoveného v uvedené úmluvě.
Článek 22
Komise postupem podle článku 27 a s přihlédnutím k hlavním zásadám obecné politiky potravinové pomoci:
- schválí seznam produktů, které mohou být mobilizovány jako pomoc,
- stanoví pravidla mobilizace, monitorování a hodnocení,
- stanoví podíl produktů pro každého z příjemců v množství a v ceně,
- pokud je to nezbytné, upraví příděly během provádění programů.
Článek 23
Rozhodnutí
- o poskytnutí potravinové pomoci nebo o provedení opatření na podporu zajišťování potravin a o stanovení podmínek pro ně,
- o poskytnutí příspěvku mezinárodním, regionálním nebo nevládním organizacím pro financování opatření na podporu zajišťování potravin,
- o poskytnutí pomoci pro program skladování nebo systém včasného varování
přijímá Komise postupem podle článku 27 a v mezích uvedených v článku 25.
Článek 24
1. V souladu s rozhodnutími Rady uvedenými v článku 21 a rozhodnutími přijatými podle článku 22 rozhodne Komise o:
a) opatřeních při kritickém nebo vážném nedostatku potravin, pokud hladomor nebo jeho bezprostřední nebezpečí vážně ohrožuje životy nebo zdraví lidí v zemi, která nemá způsoby ani prostředky vyrovnat se sama s nedostatkem potravin.
Komise jedná po poradě s členskými státy za použití nejvhodnějších prostředků.
Členské státy mají lhůtu tří pracovních dnů na to, aby předložily své námitky.
Pokud budou předloženy námitky, projedná je výbor uvedený v článku 26 na svém dalším zasedání;
b) podmínkách, kterými se řídí dodávky a provádění pomoci, zejména:
- o obecných podmínkách týkajících se příjemce,
- o zahájení postupů, kterými se řídí mobilizace, dodávky produktů a realizace dalších opatření, a o uzavírání odpovídajících smluv.
2. Pro účely uvedené v odst. 1 písm. a) je Komise oprávněna přijímat veškerá opatření nezbytná pro urychlení dodávek potravinové pomoci.
Objem pomoci poskytnuté v daném případě musí být omezen na množství nezbytné pro postižené obyvatelstvo, aby překlenulo situaci po dobu nepřekračující obvykle šest měsíců.
Komise zajistí, aby byla vždy přednostně mobilizována potravinová pomoc pro opatření uvedená v odst. 1 písm. a) a b).
Článek 25
Rozhodnutí týkající se opatření, u kterých financování podle tohoto nařízení přesáhne dva miliony ECU, jsou přijímána postupem podle článku 27.
Článek 26
1. Komisi je nápomocen Výbor pro zajišťování potravin a potravinovou pomoc, (dále jen "výbor"), složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor posuzuje dlouhodobé důsledky každého návrhu na použití prostředků pro zajišťování potravin v domácnostech, na místní, celostátní nebo regionální úrovni v přijímajících zemích, s přihlédnutím k zásadám stanoveným v článku 1.
Analyzuje a monitoruje politiku zajišťování potravin v zemích, které přijímají pomoc Společenství, a posuzuje návrhy na společné podněty.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 27
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o dva měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 28
1. Pro zaručení zásady doplňkovosti uvedené ve Smlouvě a pro zvýšení účinnosti a souladu předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů v oblasti potravinové pomoci a opatření na podporu zajišťování potravin Komise zajistí, aby její činnost byla co nejúžeji koordinována s činností členských států a s ostatními politikami Evropské unie, jak na rozhodovací úrovni, tak na místě samém, a může přijmout jakýkoli podnět k dosažení tohoto cíle.
K tomuto účelu oznamují členské státy Komisi svá vnitrostátní opatření týkající se potravinové pomoci a své programy pro zajišťování potravin.
Komise postupem podle článku 27 stanoví, jakým způsobem jí mají být vnitrostátní opatření oznamována.
2. Komise zajistí, aby opatření prováděná Společenstvím byla koordinována s opatřeními mezinárodních organizací a subjektů, zejména těch, které tvoří součást systému OSN.
3. Komise usiluje o rozvoj spolupráce mezi Společenstvím a dárcovskými třetími zeměmi v oblasti zajišťování potravin.
4. Koordinace a spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy a mezi nimi a mezinárodními organizacemi a dárcovskými třetími zeměmi je předmětem pravidelné výměny informací v rámci výboru.
Článek 29
Výbor může posuzovat i jakékoliv jiné otázky týkající se potravinové pomoci a dalších opatření podle tohoto nařízení, které mu přednese jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
Komise uvědomí výbor do jednoho měsíce od přijetí rozhodnutí o potravinové pomoci a opatřeních pro zajišťování potravin, jakož i o projektech, které schválila, s uvedením množství, povahy, přijímající země a partnera pověřeného provedením.
Komise sdělí výboru obecné zásady pro mobilizaci produktů jako potravinové pomoci Společenství.
Článek 30
Komise provádí pravidelná hodnocení významných opatření potravinové pomoci, aby zjistila, zda bylo dosaženo plánovaných cílů opatření, a aby stanovila zásady pro zlepšení účinnosti příštích opatření.
Pravidelně informuje výbor o programech hodnocení.
Členské státy a Komise si navzájem sdělí co nejdříve výsledky hodnocení a analýz nebo studií, které by mohly zlepšit účinnost pomoci.
Výsledky analyzuje výbor.
Členské státy a Komise se budou snažit provádět hodnocení společně.
Komise vypracuje postup pro rozšiřování a pro vnitřní a vnější sdělování závěrů hodnocení dotčeným útvarům a organizacím.
Článek 31
Na konci každého finančního roku Komise předloží výroční zprávu o provádění tohoto nařízení Evropskému parlamentu a Radě.
Zpráva má obsahovat výsledky čerpání rozpočtu z hlediska závazků a plateb týkajících se projektů a programů financovaných během roku.
Pokud je to možné, obsahuje zpráva informaci o financování členskými státy za daný rozpočtový rok.
Je-li to možné, obsahuje i nejdůležitější statistické údaje (o přijímající zemi, státní příslušnosti atd.) o zakázkách udělených na provádění projektů a programů.
Zpráva také obsahuje rozčlenění výdajů určených pro každý typ opatření podle článků 2, 5 a 8.
Konečně obsahuje informaci o opatřeních prováděných s prostředky druhé strany, které byly vytvořeny z potravinové pomoci.
Článek 32
Zrušují se nařízení (EHS) č. 3972/86, (EHS) č. 1755/84, (EHS) č. 2507/88, (EHS) č. 2508/88 a (EHS) č. 1420/87.
Jako přechodné opatření do doby, než Komise přijme nové nařízení o mobilizaci, zůstává v platnosti nařízení Komise (EHS) č. 2200/87 ze dne 8. července 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro mobilizaci produktů ve Společenství, které mají být dodány jako potravinová pomoc Společenství [8].
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení, jakož i návrhy týkající se budoucího provádění tohoto nařízení, popřípadě rovněž návrhy na jeho změnu.
Článek 33
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1307/96 ze dne 4. července 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1192/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1308/96 ze dne 4. července 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1192/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu 60 dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1147/96 [2], a zejména na články 5, 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; vzhledem k tomu, že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že difloxacin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že dimethylftalat, diethylftalat, ethyllaktat, heptaminol, menthol, floroglucin a trimethylphloroglucinol musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že karprofen apenethamat (pro ovce a prasata) musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že prozatímní maximální limity reziduí v předchozím období definované v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být prodlouženy pro tiabendazol, aby bylo možné dokončit vědecké studie;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že pro kolchicin není možné stanovit maximální limity reziduí, protože jeho rezidua při jakékoli hladině v potravinách živočišného původu představují riziko pro zdraví spotřebitele; že kolchicin musí být proto zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou ve shodě se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II, III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 8. července 1996, kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1311/96 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že klenbuteroliumchlorid musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 96/22/ES [3] o zákazu používání některých látek, které mají hormonální nebo thyreostatické působení, a beta agonistů v chovech hospodářských zvířat, zakazuje používání klenbuterolu u všech hospodářských zvířat, s výjimkou některých léčebných účelů u koní a u krav;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [4] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [5], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1323/96 ze dne 26. června 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1784/77 o vydávání ověřovacích listin původu pro chmel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
1784/77 [2] upřesňuje fázi, v níž musí být vydány ověřovací listiny původu, a stanoví podmínky, za kterých mohou být chmelové výrobky podrobeny doplňkovému zpracování;
vzhledem k tomu, že v bývalé Německé demokratické republice se chmel po sklizni tradičně zpracovává odlišným způsobem než v jiných částech Společenství; že se v mnoha podnicích pěstujících chmel provádí čištění a první sušení hlávek současně s mletím a lisováním do granulí, protože stávající zařízení nedovoluje oddělení těchto dvou fází; že však tento postup není v souladu s právem Společenství, podle kterého musí být ověřovací listina původu vydána před jakýmkoli zpracováním; že za účelem umožnit producentům rozložení nových investic do vhodného období stanoví nařízení (EHS) č.
1784/77 přechodné období delší, než je období stanovené nařízením Komise (EHS) č.
2239/91 ze dne 26. července 1991 o přechodných opatřeních použitých v odvětví chmele po sjednocení Německa [3], které pozbylo platnosti dne 31. prosince 1992; že situace v určitých podnicích nemohla být uvedena do souladu s právem Společenství do 31. prosince 1995; že je proto nutné prodloužit uvedené přechodné období o jeden rok a změnit seznam příslušných podniků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1784/77 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 druhém pododstavci se slova "31. prosince 1995" nahrazují slovy "31. prosince 1996".
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 11. července 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 773/96, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví hovězího a telecího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (EHS) č. 1964/82
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 894/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
773/96 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1044/96 [4], stanoví zvláštní opatření pro regulaci některých vývozních operací v důsledku opatření přijatých několika třetími zeměmi na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE);
vzhledem k tomu, že hospodářské subjekty by neměly ztratit své jistoty, pokud některá třetí země nebo některý členský stát zlikvidují maso v důsledku opatření na ochranu proti BSE;
vzhledem k tomu, že pokud problémy v souvislosti s BSE donutí hospodářský subjekt změnit místo určení, stanoví nařízení (ES) č.
773/96 přiměřené řešení, je-li výše náhrad odpovídající skutečnému místu určení nižší než výše náhrad pro původně stanovené místo určení, ale nikoli však, pokud jsou náhrady vyšší; že je proto nezbytné změnit nařízení (ES) č. 773/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 773/96 se mění takto:
1. článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ustanovení čl. 20 odst. 3 písm. a), snížení o 20 % podle čl. 20 odst. 3 písm. b) druhé odrážky a navýšení o 15 a 20 % podle čl. 23 odst. 1 a čl. 33 odst. 1 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 3665/87 se nevztahují na vývozy uskutečněné na základě licencí vydaných nejpozději 31. března 1996, pokud celní formality pro propuštění zboží ke spotřebě byly v příslušné třetí zemi splněny po 20. březnu 1996.";
2. v čl. 4 odst. 1 se doplňují tyto odrážky:
"— byly splněny vývozní celní formality, ale které byly zlikvidovány třetí zemí v rámci opatření přijatých v souvislosti s BSE, hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny na základě předložení důkazu o likvidaci,
— byly splněny vývozní celní formality, ale které byly vráceny na celní území Společenství a byly zlikvidovány přijímajícím členským státem v rámci opatření přijatých v souvislosti s BSE, hospodářský subjekt uhradí náhradu případně vyplacenou předem a jistoty spojené s těmito operacemi jsou uvolněny na základě předložení důkazu o likvidaci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1356/96 ze dne 8. července 1996 o společných pravidlech, která se vztahují na přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách mezi členskými státy s cílem zavedení svobody poskytování těchto přepravních služeb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že zavedení společné dopravní politiky zahrnuje mimo jiné stanovení společných pravidel platných pro přístup na trh mezinárodní přepravy zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách na území Společenství; že tato pravidla musí být stanovena tak, aby přispívala k dotvoření vnitřního dopravního trhu;
vzhledem k tomu, že tato jednotná úprava přístupu na trh rovněž zahrnuje zajištění volného pohybu dopravních služeb tím, že ruší omezení uložená provozovateli těchto služeb v závislosti na jeho státní příslušnosti nebo na skutečnosti, že je usazen v jiném členském státě, než ve kterém má být uvedená služba poskytována;
vzhledem k tomu, že po přistoupení nových členských států existují mezi členskými státy odlišné úpravy pro mezinárodní dopravu a tranzit po vnitrozemských vodních cestách z důvodu dvoustranných dohod uzavřených mezi členskými státy a jedním novým přistupujícím státem; že je proto nezbytné stanovit společná pravidla k zajištění řádného fungování vnitřního dopravního trhu, zejména aby se zabránilo narušování hospodářské soutěže a organizace daného trhu;
vzhledem k tomu, že tyto kroky spadají do výlučné pravomoci Společenství a že cíle může být dosaženo pouze zavedením jednotných pravidel a povinností,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na přepravu zboží a cestujících mezi členskými státy po vnitrozemských vodních cestách a na tranzit po nich.
Článek 2
Každý provozovatel přepravující zboží nebo cestující po vnitrozemských vodních cestách může provozovat dopravní operace podle článku 1 bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa jeho usazení, pokud:
- je usazen v některém členském státě v souladu s jeho právními předpisy,
- je v tomto členském státě oprávněn provozovat mezinárodní přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách,
- využívá pro tyto dopravní operace lodi pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách registrované v některém členském státě a, nejsou-li registrovány, vlastní osvědčení o příslušnosti k loďstvu některého členského státu a
- splňuje podmínky stanovené v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 3921/91 ze dne 16. prosince 1991, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách uvnitř členského státu [4].
Článek 3
Tímto nařízením nejsou dotčena práva dopravců třetích zemí podle Revidované úmluvy o plavbě na Rýně (Mannheimská úmluva), Úmluvy o režimu plavby na Dunaji (Bělehradská úmluva) ani práva vyplývající z mezinárodních závazků Společenství.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. července 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1859/82 o výběru vykazujících podniků pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2801/95 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1859/82 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3549/92 [4], stanoví práh ekonomické velikosti vykazujících podniků spadajících do oblasti zjišťování zemědělské účetní datové sítě a počet vykazujících podniků vybíraných v každé oblasti pro každé účetní období; že je nutno uvedené nařízení změnit za účelem stanovení prahu ekonomické velikosti vykazujících podniků v Rakousku, Finsku a Švédsku tak, aby uvedené zjišťování zemědělské podniky zahrnovalo; že počet vykazujících podniků vybíraných v každé oblasti ve výše uvedených členských státech a ve Španělsku a Portugalsku je nutno stanovit také pro účetní období 1995 a další;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1859/82 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účetní období 1995 (období 12 po sobě jdoucích měsíců, začínající mezi 1. lednem a 1. červencem 1995) a pro další účetní období, platí tyto prahy ekonomické velikosti, uvedené v článku 4 nařízení č. 79/65/EHS a stanovené v evropských velikostních jednotkách (EVJ) ve smyslu přílohy II nařízení Komise 85/377/ES [5]: –Nizozemsko: _BAR_ 16 EVJ _BAR_ –Belgie: _BAR_ 12 EVJ _BAR_ –Německo: _BAR_ 8 EVJ _BAR_ –Francie: _BAR_ 8 EVJ _BAR_ –Lucembursko: _BAR_ 8 EVJ _BAR_ –Rakousko: _BAR_ 8 EVJ _BAR_
–Finsko: _BAR_ 8 EVJ _BAR_ –Švédsko: _BAR_ 8 EVJ _BAR_
–Spojené království(bez Severního Irska): _BAR_ 8 EVJ _BAR_
–Portugalsko: _BAR_ 1 EVJ" _BAR_ 2. Příloha nařízení (EHS) č. 1859/82 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. července 1996 o částečném zrušení nařízení (ES) č. 3053/95, kterým se mění přílohy I, II, III, V, VI, VII, VIII, IX a XI nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 941/96 [2], a zejména na článek 19 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Komise prostřednictvím čl. 1 odst.
5 a 3 nařízení (ES) č. 3053/95 [3] nejprve pozměnila a poté zrušila přílohy VI a VIa nařízení (EHS) č.
3030/93; že tato změna byla přijata v okamžiku, kdy k tomu Komise podle článku 19 nařízení (EHS) č. 3030/93 nebyla zmocněna, neboť Rada v této době ještě nerozhodla o tom, zda uzavře nebo bude předběžně provádět dohody o přístupu na trh, které dojednala Komise s Indií a Pákistánem; že nařízení (ES) č.
3053/95 tedy vykazuje formální pochybení, které odůvodňuje jeho zrušení nebo alespoň částečné zrušení; že podle judikatury Soudního dvora, zejména jak je stanoveno v jeho rozsudku ze dne 20. června 1991 ve věci C-248/89 (Cargill proti Komisi), Sb. rozh.
ESD 1991, s. I-2987, je zrušení protiprávního aktu přípustné pouze tehdy, dojde-li k němu v přiměřené lhůtě a jestliže dostatečně zohledňuje oprávněná očekávání adresáta právního aktu vzniklá jeho vydáním; že uplatnění těchto zásad vyžaduje, aby byla zachována práva adresátů tohoto nařízení, která zejména souvisejí s obchodováním s textilem a která vznikla těmto adresátům na základě nařízení (ES) č.
3053/95 v době od 1. ledna 1995 do vstupu tohoto nařízení v platnost; že je nicméně nutné zdůraznit, že toto zrušení nelze vykládat jako porušení ustanovení článku 20 nařízení (EHS) č. 3030/93 nebo odchýlení se od něj, které stanoví, že uvedené nařízení, včetně svých příloh, "nepředstavuje žádnou odchylku od ustanovení dvoustranných dohod, protokolů nebo ujednání o obchodování s textilem, které Společenství uzavřelo se třetími zeměmi uvedenými v příloze II, nebo ustanovení ATC, pokud jde o členy WTO, uvedené v příloze XI, a které jsou ve všech sporných případech rozhodující";
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (ES) č. 3053/95 se zrušuje se zpětným účinkem od 1. ledna 1995, pokud jde o čl. 1 pátou a šestou odrážku, které mění nebo zrušují přílohy VI a VIa nařízení (EHS) č. 3030/93.
2. Částečným zrušením nařízení (ES) č. 3053/95 podle odstavce 1 nejsou dotčena práva, která jejich adresátům vznikla přijetím uvedeného nařízení v době mezi 1. lednem 1995 a vstupem uvedeného nařízení v platnost.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1418/96 ze dne 22. července 1996, kterým se stanoví podrobná pravidla pro používání grafického symbolu pro jakostní zemědělské produkty typické pro nejvzdálenější regiony
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2598/95 [2], a zejména na čl. 20 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [4], a zejména na čl. 31 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95, a zejména na čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že se Rada rozhodla zavést grafický symbol, aby zajistila širší povědomí a podpořila spotřebu jakostních přírodních produktů a zpracovaných zemědělských produktů, které jsou typické pro nejvzdálenější regiony Společenství; že by měla být stanovena podrobná pravidla nutná k realizaci tohoto opatření;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady stanoví, že obchodní organizace nejvzdálenějších regionů musí předložit podmínky pro používání grafického symbolu, zejména vypracování seznamu přírodních produktů a zpracovaných zemědělských produktů, které mohou nést symbol a definici charakteristik jakosti, metod produkce, balení a výroby zpracovaných produktů; že by mělo být určeno, že tyto požadavky mohou být stanoveny odkazem k existujícím normám v rámci pravidel Společenství, nebo pokud to není možné, k mezinárodním normám či odkazem k tradičním metodám pěstování a produkce;
vzhledem k tomu, že k co nejlepšímu využití tohoto zvláštního podpůrného nástroje dostupného producentům a výrobcům jakostních produktů typických pro nejvzdálenější regiony a v zájmu zjednodušení a zefektivnění řízení a kontroly by mělo být právo používat grafický symbol vyhrazeno hospodářským subjektům přímo zodpovědným za produkci, balení se zřetelem na prodej a zpracování dotyčných produktů, usazeným v těchto oblastech, které se zavážou, že budou dodržovat určitá pravidla;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány v dotyčných oblastech jsou odpovědné za přijímání doplňujících správních požadavků, které jsou nutné k zajištění správného chodu zaváděných mechanismů a dodržování přijatých pravidel;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata taková opatření, aby Komisi byly poskytovány informace, které potřebuje k zajištění co možná nejjednotnějšího uplatňování tohoto opatření v různých, velmi vzdálených regionech;
vzhledem k tomu, že společný řídící výbor dotyčných řídících výborů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Grafický symbol zavedený v souladu s článkem 20 nařízení (EHS) č. 3763/91, článkem 30 nařízení (EHS) č. 1600/92 a článkem 26 nařízení (EHS) č. 1601/92 se používá pouze za účelem zvýšení povědomí a spotřeby přírodních produktů a zpracovaných zemědělských produktů, které jsou typické pro nejvzdálenější regiony, které splňují požadavky stanovené iniciativou obchodních organizací zastupujících hospodářské subjekty ve výše uvedených oblastech.
2. Požadavky uvedené v odstavci 1 se týkají norem jakosti a dodržování technologií pěstování, produkce a zpracování a norem uvádění na trh a balení.
Tyto požadavky jsou vymezeny odkazem na pravidla Společenství, nebo nejsou-li tato pravidla k dispozici, mezinárodními normami, nebo se podle potřeby přijímají na návrh reprezentativních obchodních organizací zejména s ohledem na produkty z nejvzdálenějších regionů.
Článek 2
Právo používat grafický symbol udělují příslušné orgány producentských členských států nebo orgán, který je jimi k tomuto účelu zmocněn, vzhledem ke každému produktu, pro který byly požadavky uvedené v článku 1 přijaty podle jeho charakteru, hospodářským subjektům, které spadají do jedné z následujících tříd (dále jen "uživatelé"):
- jednotliví producenti nebo organizace či seskupení producentů,
- obchodníci, kteří balí produkty k prodeji,
- výrobci zpracovaných produktů
usazení na území nejvzdálenějšího regionu, kteří splňují požadavky článku 3.
Právo se uděluje udělením souhlasu pro jeden rok či více hospodářských let.
Článek 3
1. Souhlas podle článku 2 posledního pododstavce se uděluje na žádost uživatelů, kteří:
- se zavážou, že budou podle okolností vyrábět, balit nebo zpracovávat produkty, které splňují požadavky článku 1,
- mají tam, kde je to nutné, k dispozici technické provozy a zařízení potřebné k produkci nebo zpracování dotyčných produktů v souladu s uvedenými požadavky,
- se zavážou vést účetnictví, které umožní sledovat zejména produkci, balení nebo zpracování produktů, které mají nárok na používání grafického symbolu,
- se zavážou, že budou dodržovat veškeré kontroly a ověření požadovaná příslušnými orgány.
2. Souhlas se odejme, jestliže příslušný orgán stanoví, že schválený uživatel nesplňuje požadavky týkající se produktu nebo povinnosti, které vyplývají ze závazků uvedených v odstavci 1.
Odejmutí souhlasu by mělo být dočasné nebo trvalé podle závažnosti provinění.
Článek 4
Příslušné orgány v pravidelných intervalech ověřují, zda jsou uživateli dodržovány podmínky používání grafického symbolu a závazky uvedené v článku 3.
Výkon těchto kontrol mohou přenést na orgány způsobilé k tomuto účelu, které nabídnou požadovanou technickou způsobilost a nezávislost.
V takových případech je tyto orgány pravidelně informují o provádění kontrolních úkolů.
Článek 5
1. Příslušné francouzské, portugalské a španělské orgány přijmou veškerá doplňková správní opatření nezbytná pro splnění podmínek používání grafického symbolu.
Tato opatření mohou zahrnovat zejména uložení poplatků uživatelům grafického symbolu za jeho vytištění a k pokrytí nákladů na správní řízení a nákladů vyplývajících z kontrolních operací.
2. Příslušné orgány uvedené v odstavci 1 informují neprodleně Komisi o službách nebo subjektech odpovědných za udělování souhlasu uživatelům a provádění kontrol požadovaných pro uplatnění tohoto nařízení.
Rovněž uvědomí Komisi do tří měsíců od doby, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, o plánovaných dodatečných opatřeních podle odstavce 1, a to před jejich přijetím.
Článek 6
Členské státy použijí stávající vnitrostátní opatření, aby zabránily zneužití grafického symbolu a podle potřeby za ně stanovily sankce, nebo přijmou opatření nezbytná k tomuto účelu.
Uvědomí Komisi o příslušných opatřeních do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 7
Komise zajistí, aby grafický symbol a produkty, pro něž může být použit, byly zveřejněny
ze dne 23. července 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/93 ze dne 25. listopadu 1993 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 3035/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby členské státy poskytovaly informace, aby umožnily Komisi sledovat používání nařízení (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3223/93 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1149/95 [5], stanoví tuto povinnost pro mléčné výrobky dovezené za účelem reexportu ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy a na něž se vztahuje příloha k nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [6], naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 2931/95 [7];
2 písm. a) nařízení (ES) č. 1149/95 způsobila rozdílné výklady členských států, zejména pokud jde o rozsah tohoto nařízení; že je proto nutné rozsah tohoto článku vyjasnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3223/93 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Nezbytné statistické informace obsahují podle článku 1:
1. - objem vývozu zboží podle nařízení (ES) č. 1222/94 [8], pro které byly poskytnuty vývozní náhrady; tyto údaje se uvádí v tunách nebo v jiných měrných jednotkách a jsou členěné podle skupin zboží;
- výše vývozních náhrad, poskytnutých v předcházejícím měsíci pro jednotlivé základní zemědělské produkty v rámci každé skupiny zboží uvedené v první odrážce, vyjádřená v národní měně;
- množství jednotlivých základních produktů, na které se vztahuje vývozní náhrada, vyjádřené v tunách nebo jiných měrných jednotkách, s označením jednotky v rámci každé skupiny zboží uvedené v první odrážce.
2. Pro zboží spadající do kódů KN 18069060 až 18069090, kód KN 1901 a kód KN 21069098 obsahující na 100 kg vyváženého zboží nejméně 67 kg mléčných výrobků spadajících do kódů KN 04021019, 04022119, 0405 a 0406, dováženého ze třetích zemí podle zvláštních ujednání se sníženým clem:
- množství tohoto zboží vyjádřené v tunách, pro které byly vyplaceny vývozní náhrady v předcházejícím měsíci,
- výše vývozních náhrad poskytnutých v předcházejícím měsíci a odpovídající množství produktů spadajících do kódů KN 04021019, 04022119 a 0405, které využily zvláštních ujednání v době dovozu."
2. Přílohy A a B nařízení (ES) č. 3223/93 se nahrazují přílohami A a B k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1996, kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1312/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že peroxid vodíku, kyselina peroctová, karbetocin, kvilajový saponin, butylparaben, sodná sůl butylparabenu a sodná sůl benzylparabenu musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že bakviloprim musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 25. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro preferenční právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3448/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na články 7, 3 a 16 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že Společenství uzavřelo několik dohod se třetími zeměmi, ve kterých je stanoveno uplatnění snížených zemědělských složek ve vztahu k zemědělským složkám stanoveným ve společném celním sazebníku;
vzhledem k tomu, že tyto snížené sazby mohou být uplatněny pouze za předpokladu, že se jedná o zboží s původem ze zemí, s nimiž byla uzavřena preferenční dohoda; že v některých případech je třeba stanovit, která pravidla o původu by měla být uplatněna;
vzhledem k tomu, že tyto snížené celní sazby mohou být obecně poskytnuty v mezích kvót; že je vhodné otevřít kvóty a stanovit prováděcí pravidla pro uplatnění těchto kvót, aby byl zaručen rovnoprávný a nepřerušený přístup všech dovozců Společenství k těmto kvótám na jedné straně a nepřerušené uplatňování sazeb stanovených pro kvóty ve všech členských státech až do jejich vyčerpání na druhé straně; že aby byla zajištěna účinná společná správa takových kvót, není důvod neumožnit členským státům v čerpání nutných množství z objemu kvót odpovídajících skutečným dovozům; že taková metoda správy vyžaduje ale úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, která musí mít možnost zjistit v určitou dobu stav využití objemů kvót a informovat o tom členské státy;
vzhledem k tomu, že Belgické království, Nizozemské království a Lucemburské velkovévodství jsou zastoupeny Hospodářskou unií Beneluxu, mohou být jakákoli opatření v souvislosti se správou výše uvedené úpravy provedena kterýmkoliv z jejích členů;
vzhledem k tomu, že poskytovaná snížení obecně vznikají snížením základních částek, které jsou použitelné pro výpočet zemědělských složek uplatnitelných pro určité zboží; že od stanovení sazeb v rámci jednání uruguayského kola byly zemědělské složky společného celního sazebníku pevně stanoveny a nezávisí na množství základních produktů stanovených podle článku 13 nařízení (ES) č. 3448/93;
vzhledem k tomu, že za účelem výpočtu snížených zemědělských složek musí být tato množství zachována v rámci preferenčního obchodu;
3238/94 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 478/96 [3] určuje pohyblivé složky pro některé zboží pocházející ze zemí střední a východní Evropy vzniklé zpracováním zemědělských produktů, které jsou uvedeny v přílohách k nařízení (ES) č.
3448/93, a jejich správu; že, jelikož vstupem tohoto nařízení v platnost byly variabilní složky nahrazeny zemědělskými složkami stanovenými v celním sazebníku; že toto nařízení muselo být dočasně doplněno nařízením Komise (ES) č. 1200/95 [4];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1294/94 ze dne 3. června 1994 o prováděcích pravidlech pro právní úpravu obchodování pro dovoz některého zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů [5] se již nepoužije na zboží dovezené mimo preferenční dohody;
vzhledem k tomu, že v obchodě s jinými třetími zeměmi byly zavedeny snížené zemědělské složky; že z důvodů jasnosti je nutné shrnout zvláštní ustanovení pro obchod podle článků 6 a 7 nařízení (ES) č. 3448/93 do jednoho nařízení; že nařízení (ES) č.
1294/94 a (ES) č. 3238/94 musí být proto zrušena;
vzhledem k tomu, že článek 6 odstavec 3 nařízení (ES) č. 3448/92 stanoví, že valorická cla odpovídající zemědělské složce mohou být nahrazena jinou zemědělskou složkou, pokud tak stanoví preferenční dohoda; že tato částka však nesmí překročit poplatek platný pro země, s nimiž nebyly uzavřeny preferenční dohody;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro určování snížených zemědělských složek uvedených v článku 7 nařízení (ES) č. 3448/93 a pro správu celních kvót, které byly otevřeny na základě preferenčních dohod pro zboží a produkty, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 3448/93.
Článek 2
Při stanovení snížených zemědělských složek budou zohledněny tyto základní produkty:
- pšenice obecná,
- pšenice tvrdá,
- žito,
- ječmen,
- kukuřice (jiná než pro výsadbu),
- dlouhozrnná loupaná rýže, dále jen "rýže",
- bílý cukr,
- melasa,
- sušené mléko s obsahem tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla a v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nejméně 2,5 kg, dále jen "PG 2",
- sušené mléko s obsahem mléčného tuku 26 % hmotnostních neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla a v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nejméně 2,5 kg, dále jen "PG 3",
- máslo s obsahem tuku 82 % hmotnostních, dále jen "PG 6".
Článek 3
Snížené zemědělské složky, které jsou předmětem tohoto nařízení se vypočítají na základě množství základních produktů, které se považují za použité při výrobě zboží, na které se vztahuje toto nařízení.
Tato množství stanoví pro příslušné specifikace kombinované nomenklatury příloha 1 tohoto nařízení.
U zboží s kódy kombinované nomenklatury, u něhož je v příloze I k tomuto nařízení odkazováno na přílohu II, jsou tato množství stanovena podle přílohy II.
U tohoto zboží je nutno dle jeho složení použít dodatečný kód podle přílohy III.
Článek 4
Množství cukru a obilovin, které je nutno zohlednit při výpočtu dodatečných snížených cel na cukr (AD S/Z) a na mouku (AD F/M), odpovídají v případě zboží uvedeného v příloze II množstvím uvedeným v této příloze pod body B a C pro odpovídající obsahy sacharózy, invertního cukru a/nebo izoglukózy, popř. škrobu a/nebo glukózy.
U ostatního zboží se tato dodatečná cla počítají výlučně zohledněním základních produktů (cukru či obilí).
Článek 5
1. Snížené zemědělské složky a případně snížená dodatečná cla se u zboží, na které se použije takové snížení cla, počítají vynásobením množství příslušných základních produktů, které se považují za použité při výrobě zboží, základní částkou uvedenou v odstavci 2; tyto částky se přičtou ke všem základním produktům, které se považují za použité při výrobě tohoto zboží.
2. Základní částka, kterou je nutno zohlednit při výpočtu snížených zemědělských složek a případně dodatečných snížených cel, je částka v ECU, stanovená příslušnou dohodou nebo na základě této dohody.
3. Pokud preferenční dohoda stanoví místo snížení základních částek snížení sazeb zemědělských složek u každého zboží, vypočtou se snížené zemědělské složky s pomocí zemědělských složek stanovených ve společném celním sazebníku s uplatněním snížení stanoveného dohodou s příslušnou zemí.
4. Pokud jsou snížené zemědělské složky a případně dodatečná snížená cla určená podle odstavce 1 nižší než 2,4 ECU/100 kg, stanoví se taková složka a/nebo clo na nulu.
5. Částky stanovené podle tohoto článku budou zveřejněny Komisí v Úřednímvěstníku Evropských společenství.
Nestanoví-li dohoda s příslušnou zemí jinak, částky platí od 1. července do 30. června následujícího roku.
Pokud se však cla ani koeficienty platné pro základní produkty nezmění, prodlouží Komise platnost částek stanovených podle tohoto článku. Komise zveřejní tuto informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
1. Zboží, na které lze uplatnit snížené zemědělské složky a případně snížená dodatečná cla nebo snížená cla v mezích kvót, je stanoveno v dohodě nebo na základě dohody s příslušnou zemí.
2. Pokud tato snížení platí v mezích kvóty, bude tato kvóta stanovena či otevřena podle příslušné dohody.
Článek 7
Pokud dohoda stanoví uplatnění specifické částky nezávisle na tom, zda podléhá snížení v mezích kvóty či nikoli, a pokud společný celní sazebník stanoví uplatnění valorických cel, nesmí splatná částka překročit maximální sazbu společného celního sazebníku.
Článek 8
1. Pro účely tohoto nařízení je "původní zboží" zboží, které splňuje podmínky stanovené:
a) v protokolu 4 připojeném k evropským dohodám uzavřeným mezi Evropským společenstvím a
- Polskem,
- Maďarskem,
- Rumunskem,
- Bulharskem,
- Českou republikou,
- Slovenskou republikou;
b) v protokolu 3 připojeném k dohodám o volném obchodu s
- Litvou,
- Lotyšskem,
- Estonskem;
c) v protokolu 3 dohody o volném obchodu se
- Švýcarskem,
- Norskem,
- Islandem;
d) v protokolu 4 připojeném k prozatímní dohodě mezi Evropským společenstvím a státem Izrael.
2. Na obchod s Tureckem se použijí ustanovení článků 17 až 23 rozhodnutí Rady 96/142/ES [6], rozhodnutí Rady přidružení ES–Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné etapy celní unie.
Článek 9
U množství překračujících stanovené kvóty, zemědělské složky platné pro zboží uvedené v příloze B k nařízení (ES) č. 3448/93, ale neobsažené ve zvláštních ustanoveních týkajících se obchodu s takovým zbožím v dotyčné zemi a zemědělské složky platné pro zboží obsažené v těchto ustanoveních pro odpovídající zboží odpovídají složkám společného celního sazebníku.
Pokud se kvóta týká snížení valorických cel, odpovídají cla použitelná pro takové zboží u množství překračujících kvóty obsažené ve výše uvedených ustanoveních clům společného celního sazebníku nebo jakýmkoli clům stanoveným v dohodě.
Článek 10
1. Celní kvóty pro zboží, na které se vztahuje toto nařízení, spravuje Komise, která může přijmout nezbytná opatření pro zajištění účinné správy.
2. Pokud dovozce předloží v členském státě celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, které zahrnuje žádost o preferenční zacházení se zbožím, na které se vztahuje toto nařízení, a pokud je toto prohlášení přijato celními úřady, stanoví dotyčný členský stát na základě oznámení Komisi, čerpání množství odpovídající jeho potřebám z příslušného objemu kvóty.
Žádosti o čerpání s uvedením data přijetí příslušného celního prohlášení musí být neprodleně zaslány Komisi.
Čerpání poskytuje Komise na základě data přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu celními úřady dotyčného členského státu, pokud zbývající množství postačuje.
3. Pokud členský stát nevyužije čerpané množství, musí je převést co nejdříve zpět do příslušného objemu kvóty.
4. Pokud požadovaná množství překročí dostupný zůstatek objemu kvóty, musí být přidělena v poměru k jednotlivým žádostem.
Komise uvědomí členské státy o provedeném čerpání.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1294/94 a nařízení (ES) č. 3238/94 se zrušují.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 25. července 1996 o celních kvótách otevřených pro dovoz určitého zboží pocházejícího z Polska, Rumunska, Bulharska, České republiky a Slovenské republiky vzniklého zpracováním zemědělských produktů, jejichž seznam je uveden v příloze nařízení Rady (ES) č. 3448/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že celní kvóty pro dovoz určitého zboží pocházejícího z Polska, Rumunska, Bulharska, České republiky a Slovenské republiky vzniklého zpracováním zemědělských produktů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 3448/93, které mají nárok na snížení zemědělské složky, byly otevřeny nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1460/96 [4] stanoví prováděcí pravidla pro preferenční obchodní režim pro určité zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů, jak je stanoveno v článku 7 nařízení (ES) č. 3448/93; že uvedené nařízení nahrazuje a ruší nařízení (ES) č. 3238/94 a nařízení Komise (ES) č. 1294/94 [5], ale neotevírá celní kvóty;
vzhledem k tomu, že je proto třeba kvóty otevřené nařízením (ES) č. 478/96 zachovat prostřednictvím samostatného právního aktu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna do 31. prosince 1996 podléhá zboží pocházející z Polska, Rumunska, Bulharska, České republiky a Slovenské republiky, jehož seznam je uveden v přílohách I, II, III, IV a V nařízení (ES) č. 478/96, snížené zemědělské složce v rámci limitů ročních kvót a za podmínek stanovených v uvedených přílohách.
Článek 2
Dovozům zboží kódu KN 19019091, které má nárok na snížení zemědělské složky, se přiřazují tato čísla:
- 09.5467 pro zboží pocházející z Bulharska,
- 09.5227 pro zboží pocházející z Maďarska,
- 09.5417 pro zboží pocházející z České republiky,
- 09.5417 pro zboží pocházející ze Slovenské republiky.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1996 o otevření kvót pro dovoz textilních výrobků kategorií 87 a 109 pocházejících ze Severní Koreje a o změně příloh IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 538/96 [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 a článek 5 ve spojení s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 517/94 stanoví, že textilní výrobky uvedené v příloze V pocházející ze zemí v ní uvedených mohou být dováženy do Společenství tehdy, byl-li v souladu s odpovídajícím postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit;
vzhledem k tomu, že Komisi byly za účelem uspokojení určité poptávky předloženy žádosti tří členských států o zavedení množstevních limitů pro dovoz výrobků kategorie 87 (rukavice prstové, palcové a rukavice bez prstů, jiné než pletené nebo háčkované) a kategorie 109 (nepromokavé plachty, lodní plachty, ochranné a stínící plachty) uvedených v příloze V nařízení (ES) č.
517/94 pocházejících ze Severní Koreje; že po ukončení jednání výboru zřízeného podle článku 25 nařízení (ES) č. 517/94 se ukázalo, že je vhodné, zejména s ohledem na situaci průmyslu Společenství, stanovit roční množstevní limity 5 a 10 tun, které by platily v uvedeném pořadí pro dovoz výrobků kategorií 87 a 109 pocházejících ze Severní Koreje do Společenství ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost; že by proto měly být přílohy IV a V nařízení (ES) č.
517/94 změněny; že by v zájmu právní jistoty měly být tyto kvóty spravovány v souladu s článkem 17 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz textilních výrobků kategorií 87 a 109 pocházejících ze Severní Koreje do Společenství podléhá ročním množstevním limitům, a to v uvedeném pořadí 5 a 10 tunám.
Správa množstevních limitů stanovených v pododstavci 1 se řídí článkem 17 nařízení Rady (ES) č. 517/94.
Článek 2
Přílohy IV a V nařízení (ES) č. 517/94 se mění tak, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2921/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro náhradu za snížení určitých zemědělských přepočítacích koeficientů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2990/95 ze dne 18. prosince 1995 o náhradě za výrazná snížení zemědělských přepočítacích koeficientů před 1. červencem 1996[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1451/96[2], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že časové lhůty stanovené nařízením Komise (ES) č. 2921/95[3] ve znění nařízení (ES) č. 459/96[4] musí brát v úvahu prodloužení platnosti nařízení (ES) č. 2990/95 po 30. červnu 1996; že rozhodná skutečnost pro přepočítací koeficient, pokud jde o částku podpory podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2921/95, stanovená na základě hospodářského cíle příslušné operace musí být upravena proto, aby byly zohledněny případy několika výrazných snížení zemědělských přepočítacích koeficientů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2921/95 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Částky v ECU stanovené v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1527/95 a nařízení (ES) č. 2990/95 se převádějí na národní měnu pomocí zemědělského přepočítacího koeficientu, který je platný bezprostředně před výrazným snížením, které vyvolalo stanovení dotyčné částky."
2. V čl. 3 odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"- l. ledna 1996 pro podpory udělované podle nařízení (ES) č. 2990/95 pro výrazné snížení zemědělských přepočítacích koeficientů před 30. červnem 1996,
- 1. července 1996 pro jinou podporu udělovanou podle nařízení (ES) č. 2990/95."
3. V čl. 5 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o výrazná snížení zemědělského přepočítacího koeficientu po 30. červnu 1996, musí být žádost o oprávnění k udělení podpory podána do 30. června 1997."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1485/96 ze dne 26. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 92/109/EHS, pokud jde o prohlášení zákazníka o zvláštním použití určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/109/EHS ze dne 14. prosince 1992 o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh [1] ve znění směrnice Komise 93/46/EHS [2], a zejména na čl. 2 odst.
1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že o všech transakcích, při nichž se uvádějí na trh uvedené látky ve smyslu čl. 1 odst.
2 písm. a), musí být vedena řádná dokumentace; že tato dokumentace musí dále obsahovat prohlášení zákazníka o způsobu použití dané látky;
vzhledem k tomu, že vytvoření ustanovení o prohlášeních zákazníka pomůže zajistit, že při každé transakci bude jednoznačně určeno, jakým způsobem zákazník uvedené látky použije; že toto určení umožní zabránit zneužívání uvedených látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek;
vzhledem k tomu, že mají-li být zohledněny pravidelné transakce mezi stejným dodavatelem a stejným zákazníkem, je třeba za určitých podmínek umožnit zákazníkovi, aby vyhotovil pouze jedno prohlášení s uvedením všech transakcí, které se týkají látky kategorie 2 na období nejvýše jednoho roku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 3769/92 [4],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prohlášení týkající se jednorázových transakcí
1. Každá fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která dodává zákazníkovi uvedenou látku kategorie 1 nebo 2 podle přílohy I směrnice 92/109/EHS a která je povinna vést o každé jednotlivé transakci dokumentaci podle článku 2 uvedené směrnice, musí od tohoto zákazníka získat, aniž jsou dotčena ustanovení článku 2, prohlášení, v němž zákazník uvede, k jakému účelu nebo k jakým účelům dodanou látku použije.
Pro každou uvedenou látku musí být vyhotoveno samostatné prohlášení.
2. Prohlášení musí obsahovat údaje stanovené ve vzoru uvedeném v bodu 1 přílohy tohoto nařízení.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře.
Článek 2
Prohlášení týkající se opakovaných transakcí s látkami kategorie 2
1. Každá fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která pravidelně dodává zákazníkovi uvedenou látku kategorie 2 podle přílohy I směrnice 92/109/EHS a která je povinna vést o každé jednotlivé transakci dokumentaci podle článku 2 uvedené směrnice, může souhlasit s tím, že místo prohlášení týkajícího se jednotlivých transakcí přijme jediné prohlášení týkající se více transakcí uskutečněných v průběhu nejvýše jednoho roku, pokud dodavatel zajistí, že jsou splněny tyto podmínky:
- zákazník obdržel látku od dodavatele nejméně třikrát za posledních dvanáct měsíců,
- dodavatel nemá důvod se domnívat, že látka bude použita k nedovoleným účelům,
- objednaná množství nejsou pro tohoto zákazníka neobvyklá.
2. Prohlášení musí obsahovat údaje stanovené ve vzoru uvedeném v bodu 2 přílohy tohoto nařízení.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátého dne po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1488/96 ze dne 23. července 1996 o finančních a technických doprovodných opatřeních k reformě hospodářských a sociálních struktur v rámci evropsko-středomořského partnerství (MEDA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svých zasedáních v Lisabonu, na Korfu a v Essenu zdůraznila, že Středomoří je pro Evropskou unii prioritní oblastí, a přijala záměr založit evropsko-středomořské partnerství;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Cannes ve dnech 26. a 27. června 1995 znovu potvrdila strategický význam, jejž Rada přikládá tomu, aby vztahy mezi Evropskou unií a středomořskými partnery získaly nový rozměr, na základě zprávy Rady ze dne 12. června 1995 vypracované zejména na základě sdělení Komise ze dne 19. října 1994 a 8. března 1995 o posílení politiky Evropské unie vůči oblasti Středomoří;
vzhledem k tomu, že je nezbytné pokračovat v úsilí o zajištění toho, aby se oblast Středomoří stala politicky stabilní a bezpečnou, a vzhledem k tomu, že středomořská politika Společenství musí přispívat k dosažení hlavního cíle, jímž je dodržování lidských práv a základních svobod a prosazování dobrých sousedských vztahů při respektování mezinárodního práva, územní celistvosti a vnějších hranic členských států a třetích zemí v oblasti Středomoří;
vzhledem k tomu, že konečné vytvoření evropsko-středomořské zóny volného obchodu by mohlo podpořit stabilitu a prosperitu v oblasti Středomoří;
vzhledem k tomu, že vytvoření zóny volného obchodu může po středomořských partnerech vyžadovat hluboké strukturální reformy;
vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné podporovat úsilí, které středomořští partneři vyvíjejí nebo vyvinou, aby reformovali své hospodářské, sociální a správní struktury;
vzhledem k tomu, že je třeba rozvíjet dialog mezi kulturami a mezi občanskými společnostmi, zejména podporou vzdělávacích činností, rozvoje a decentralizované spolupráce;
vzhledem k tomu, že je třeba podporovat zintenzivnění regionální spolupráce a zejména rozvoj hospodářských vazeb a obchodních toků mezi středomořskými územími a partnery, kteří směřují k reformám a hospodářské restrukturalizaci;
vzhledem k tomu, že dvoustranné protokoly o finanční a technické spolupráci uzavřené mezi Společenstvím a středomořskými partnery poskytují užitečný základ pro spolupráci a že je nyní nezbytné navázat na získané zkušenosti a vstoupit do nové etapy vztahů v rámci partnerství;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena pravidla takového partnerství, aby byla zajištěna průhlednost a celkový soulad činností, které proběhly za využití rozpočtových položek;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem by se mělo toto nařízení vztahovat na řadu opatření stanovených nařízením Rady (EHS) č. 1762/92 ze dne 29. června o provádění protokolů o finanční a technické spolupráci uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi Středomoří [3] a nařízením Rady (EHS) č. 1763/92 ze dne 29. června 1992 o finanční spolupráci týkající se všech třetích zemí Středomoří [4], pokud jde o opatření, jejichž oblast působnosti překračuje rámec jediné země;
vzhledem k tomu, že toto nařízení tedy nahrazuje výše uvedená nařízení od 1. ledna 1997, i když je nezbytné ponechat nařízení (EHS) č. 1762/92 v platnosti z důvodu správy finančních protokolů k tomuto dni stále použitelných a z důvodu poskytnutí zbývajících finančních prostředků podle finančních protokolů, jejichž doba platnosti již uplynula;
vzhledem k tomu, že finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 se vkládá do tohoto nařízení pro období let 1995 až 1999, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou;
vzhledem k tomu, že úvěry poskytované Evropskou investiční bankou (dále jen "banka") na projekty týkající se životního prostředí z jejích vlastních zdrojů a na základě podmínek stanovených bankou v souladu se svými stanovami, mohou získat úrokový příspěvek;
vzhledem k tomu, že v případě úvěrových operací s úrokovými příspěvky je poskytnutí úvěru bankou z jejích vlastních zdrojů a poskytnutí úrokového příspěvku z rozpočtových zdrojů Společenství vzájemně propojeno a podmíněno; že je banka oprávněna, v souladu se svými stanovami a zejména na základě jednomyslného rozhodnutí správní rady, v případě nesouhlasného stanoviska Komise rozhodnout o poskytnutí úvěru z vlastních zdrojů, s výhradou poskytnutí úrokového příspěvku; že je nezbytné zajistit, aby postupy přijaté pro poskytování úrokových příspěvků vyústily ve všech případech ve výslovné rozhodnutí, zda se příspěvek poskytne nebo případně zamítne;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl zřízen výbor složený ze zástupců členských států, který by byl bance nápomocen při plnění úkolů jí svěřených při provádění tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinného řízení při uskutečňování opatření stanovených v tomto nařízení a k usnadnění vztahů se státy, které jsou příjemci pomoci, se vyžaduje mnohaletý přístup;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením překračují rámec rozvojové pomoci a jsou určená k používání vůči zemím, které se jen zčásti řadí k rozvojovým; že toto nařízení proto nemůže být přijato jinak, než na základě pravomocí stanovených v článku 235 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství provádí opatření v rámci zásad a priorit evropsko-středomořského partnerství na podporu úsilí třetích zemí a území v oblasti Středomoří uvedených v příloze I (dále jen "středomořští partneři") o reformu jejich hospodářských a sociálních struktur a zmírnění sociálních důsledků nebo dopadů na životní prostředí, jež mohl způsobit hospodářský rozvoj.
2. Příjemci podpůrných opatření mohou být nejen státy a regiony, ale i místní orgány, regionální organizace, veřejné sujekty, místní či tradiční společenství, organizace na podporu podnikání, soukromé ospodářské subjekty, družstva, vzájemné pojištovny, sdružení, nadace a nevládní organizace.
3. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v období od roku 1995 do roku 1999 se stanoví na 3 424,5 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 2
1. Účelem tohoto nařízení je přispět prostřednictvím opatření stanovených v odstavci 2 k iniciativám společného zájmu ve třech odvětvích spolupráce v rámci evropsko-středomořského partnerství: posílení politické stability a demokracie, vytvoření evropsko-středomořské zóny volného obchodu a rozvoj hospodářské a sociální spolupráce, s náležitým ohledem na lidský a kulturní rozměr.
2. Tato podpůrná opatření se provádějí s ohledem na cíl, jímž je dosažení dlouhodobé stability a prosperity, zejména v oblastech hospodářského přechodu, trvale udržitelného hospodářského a sociálního rozvoje a regionální a přeshraniční spolupráce.
Cíle těchto postupů a podrobné údaje o nich jsou stanoveny v příloze II.
Článek 3
Toto nařízení je založeno na dodržování zásad demokracie, právního státu a lidských práv a základních svobod, které tvoří jeho podstatný prvek, jehož porušení opravňuje k přijetí vhodných opatření.
Článek 4
1. Komise po dohodě se členskými státy a na základě vzájemné a pravidelné výměny informací včetně výměny informací na místě, zejména s ohledem na indikativní programy a projekty, zajistí účinnou koordinaci pomoci poskytované Společenstvím a jednotlivými členskými státy, aby byla zvýšena soudržnost a slučitelnost jejich programů.
Komise navíc podporuje koordinaci a spolupráci s mezinárodními finančními institucemi, s programy spolupráce OSN a s dalšími poskytovateli pomoci.
2. Opatření uvedená v tomto nařízení může Společenství přijímat buď samostatně, nebo formou spolufinancování se středomořskými partnery nebo s veřejnými či soukromými subjekty členských států a bankou, anebo mnohostrannými subjekty či třetími zeměmi.
Článek 5
1. Opatření, které mají být financována v souladu s tímto nařízením, jsou zvolena mimo jiné s ohledem na priority příjemců pomoci, vývoj potřeb, absorpční kapacitu a pokrok ve strukturální reformě.
Tato volba je založena i na hodnocení účinnosti těchto opatření při dosažení cílů, na něž je podpora Společenství zaměřena, případně v souladu s dohodami o přidružení nebo spolupráci.
2. Indikativní programy na období tří let se stanoví ve spolupráci s bankou na celostátní a regionální úrovni.
Zohlední priority schválené společně se středomořskými partnery, včetně závěrů hospodářského dialogu.
Programy se podle potřeby každoročně aktualizují.
Programy stanoví hlavní cíle, obecné zásady a prioritní odvětví finanční podpory Společenství v oblastech uvedených v oddílu II přílohy II spolu s ukazateli pro hodnocení programů.
Programy obsahují orientační částky (celkové a podle prioritních odvětví) a seznam kritérií pro financování daného programu s ohledem na potřebu stanovení náležité rezervy pro provádění rozpočtové linie MEDA.
Programy lze měnit na základě získaných zkušeností, pokroku dosaženého středomořskými partnery v oblasti strukturálních reforem, makroekonomické stabilizace a sociálního pokroku a na základě výsledků hospodářské spolupráce v souladu s novými dohodami o přidružení.
3. Rozhodnutí o financování jsou založena především na indikativních programech.
Článek 6
1. Financování Společenstvím je poskytováno zejména formou grantů nebo rizikového kapitálu.
Pokud jde o opatření v rámci spolupráce v oblasti životního prostředí, může mít i podobu úrokového příspěvku na úvěry poskytované bankou z jejích vlastních zdrojů.
Výše příspěvků činí 3 %.
2. Granty mohou být použity k financování nebo spolufinancování činností, projektů či programů, které přispívají k uskutečnění cílů stanovených v článku 2.
Finanční strop každého grantu pro činnosti, projekty nebo programy závisí rovněž na jeho schopnosti dosáhnout finanční návratnosti.
Finanční prostředky vyhrazené soukromému sektoru se obecně řídí obchodními podmínkami, aby pokud možno nedošlo k deformacím místních finančních trhů.
3. Rozhodnutí o financování a veškeré finanční dohody a smlouvy z nich plynoucí stanoví mimo jiné dohled a finanční kontrolu Komise a audity Účetního dvora, které mají být v případě potřeby prováděny na místě.
Dohled, který provádí Účetní dvůr nad operacemi financovanými podle tohoto nařízení a řízenými bankou, se vykonává v souladu s postupy dohodnutými Komisí, bankou a Účetním dvorem.
4. Rizikového kapitálu se využívá především ke zpřístupňování kapitálu nebo podobných prostředků pro podniky (soukromé nebo smíšené) výrobního odvětví, zejména pro podniky, které dokáží uskutečnit spolupráci fyzických nebo právnických osob z řad příslušníků členských států Společenství a třetích zemí či území Středomoří.
Rizikový kapitál poskytovaný a spravovaný bankou může mít podobu
a) podřízených úvěrů, jejichž refundace a veškeré platby úroků se uskutečňují pouze po vyrovnání jiných bankovních pohledávek;
b) podmíněných úvěrů, jejichž splácení či délka trvání závisejí na plnění podmínek stanovených při poskytování úvěrů;
c) dočasných menšinových podílů jménem Společenství na kapitálu podniků usazených ve třetích zemích nebo územích v oblasti Středomoří;
d) financování podílů formou podmíněných úvěrů poskytovaných středomořským partnerům nebo s jejich souhlasem podnikům v těchto partnerských středomořských zemích buď přímo, nebo prostřednictvím jejich finančních institucí.
Článek 7
1. Opatření podle tohoto nařízení mohou pokrývat výdaje na dovoz zboží a služeb a místní výdaje nezbytné pro provádění projektů a programů.
Daně, cla a poplatky jsou z financovní Společenství vyloučeny.
Smlouvám k provádění opatření financovaných Společenstvím podle tohoto nařízení musí dotyčný partner poskytovat celní a daňové zacházení, které není méně příznivé než zacházení poskytované nejvíce zvýhodněnému státu nebo mezinárodní organizaci pro rozvoj.
2. Hrazeny mohou být rovněž náklady vzniklé při přípravě, zavedení, průběžné kontrole, dohledu a provádění podpůrných opatření.
3. Provozní náklady a náklady na údržbu, zejména náklady, které mají být hrazeny v cizí měně, mohou být kryty v rámci školících, komunikačních a výzkumných programů a jiných projektů.
Je obecným pravidlem, že tyto náklady mohou být hrazeny pouze v počáteční fázi a jsou postupně snižovány.
4. U investičních projektů ve výrobním odvětví se financování Společenstvím kombinuje s vlastními zdroji příjemce pomoci nebo s financováním za tržních podmínek s ohledem na povahu projektu.
Příspěvek příjemce nebo příspěvek prostřednictvím financování za tržních podmínek by měl být co nejvyšší.
V žádném případě nepřesáhne financování ze strany Společenství, zahrnující vlastní zdroje banky, 80 % celkových investičních nákladů.
Tento finanční strop je výjimečné povahy a musí být náležitě opodstatněn povahou operace.
Článek 8
1. Nabídkových řízení a zadávání zakázek se mohou za rovných podmínek účastnit všechny fyzické a právnické osoby členských států a středomořských partnerů.
2. Komise zajistí
- za rovných podmínek co nejširší účast ve výběru nabídek a zadávání zakázek na dodávky, stavební práce a služby,
- nezbytnou průhlednost a přesnost při používání výběrových a hodnotících kritérií,
- účinnou soutěž mezi podniky, organizacemi a institucemi, které se zajímají o účast v iniciativách, financovaných prostřednictvím programu,
- neprodlené předložení návodu týkajícího se konkrétního provádění těchto cílů, který bude posouzen v souladu s článkem 11, výboru MED.
3. Kmise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, s uvedením předmětu, obsahu a hodnoty stanovené zakázky,
- jednou ročně předběžné odhady zakázek na služby a činnosti technické spolupráce, které jsou zadávány 12 měsíců po vyhlášení nabídkového řízení,
- jednou za tři měsíce jakékoliv změny k výše uvedeným předběžným odhadům.
4. Komise ve spolupráci s členskými státy poskytne na žádost všem zúčastněným podnikům, organizacím a institucím ve Společenství dokumentaci o obecných aspektech programů MEDA a požadavcích pro účast na těchto programech.
5. Návrhy financování obsahují údaje o předpokládaných zakázkách, včetně odhadované hodnoty, způsobu jejich přidělování a plánovaných termínů vyhlášení nabídkových řízení.
6. Zakázky se přidělují společnostem v souladu s odpovídajícími ustanoveními finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
7. Výsledky nabídkových řízení se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise předloží výboru uvedenému v článku 11 každých šest měsíců konkrétní a podrobné informace o zakázkách zadaných při provádění programů a projektů MEDA.
8. V případě spolufinancování může Komise v jednotlivých případech povolit státním příslušníkům jiných zemí než dotčených středomořských partnerů účast na nabídkových řízení a zakázkách.
V těchto případech je účast podniků ze třetích zemí přijatelná pouze za předpokladu zaručené vzájemnosti.
Článek 9
1. Obecné zásady indikativních programů uvedených v čl. 5 odst. 2 přijímá Rada na návrh Komise podaný po dialogu s příslušnými středomořskými partnery kvalifikovanou většinou.
Společně se svými návrhy Komise sdělí pro informaci své souhrnné plánování finančních programů zejména s uvedením celkové hodnoty celostátních a regionálních indikativních programů a způsobu přerozdělení celkové částky určené v rámci těchto programů podle země, která je příjemcem pomoci, a podle prioritních odvětví.
2. Indikativní programy, veškeré jejich změny a rozhodnutí o financování, která jsou založena hlavně na těchto programech, přijímá Komise v souladu s článkem 11.
3. Rozhodnutí o financování, která přesahují částku 2000000 ECU a netýkají se úrokových příspěvků na úvěry poskytované bankou a rizikového kapitálu, se přijímají postupem podle článku 11, s výhradou odstavců 4 a 6 tohoto článku.
4. Rozhodnutí o financování globálních úvěrů se přijímají postupem podle článku 11.
V rámci globálních úvěrů přijímá Komise rozhodnutí o financování nepřesahující částku 2000000 ECU.
Výbor uvedený v článku 11 je systematicky a neprodleně informován o rozhodnutích o financování opatření, která nepřesahují částku 2000000 ECU, a to v každém případě před svou příští schůzí.
5. Rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí o financování přijatá postupem podle odstavci 11, přijímá Komise v případech, že nevyžadují žádné podstatné změny nebo dodatečné závazky, které by přesahovaly původní závazek o 20 %.
Komise o každém takovém rozhodnutí neprodleně informuje výbor uvedený v článku 11.
6. Výměnné programy v rámci decentralizované spolupráce schvaluje Komise postupem podle článku 11.
7. Rozhodnutí o financování týkající se úrokových příspěvků na úvěry poskytované bankou se přijímají postupem podle článku 12.
Rozhodnutí o financování týkající se rizikového kapitálu se přijímají postupem podle článku 13.
Článek 10
1. Opatření uvedená v tomto nařízení, která jsou financována ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, řídí Komise v souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. V návrzích financování předložených výboru a uvedených v článku 11 a v hodnoceních uvedených v článku 15 se Komise řídí zásadami řádného finančního řízení, a zejména zásadami hospodárnosti a efektivnosti nákladů, uvedenými ve finančním nařízení.
Článek 11
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor MED") složený ze zástupců členských států, kterém předsedá zástupce Komise.
Jednání se účastní i zástupce banky, který nemá hlasovací právo.
2. Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijímá navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Avšak pokud opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ani po uplynutí tří měsíců, přijme navrhovaná opatření Komise.
4. Výbor může posuzovat i jakékoliv další otázky týkající se plaňování tohoto nařízení, které výboru předese jeho předseda, případně na žádost zástupce členského státu, a zejména jakékoliv otázky, které se týkají obecného provádění a řízení programu nebo spolufinancování a koordinace uvedené v článcích 4 a 5.
5. Výbor přijme svůj jednací řád kvalifikovanou většinou.
6. Komise pravidelně informuje výbor a poskytuje informace o uplatňování opatření podle tohoto nařízení.
7. Evropský parlament je pravidelně informován o uplatňování tohoto nařízení.
Článek 12
1. Pokud jde o projekty v oblasti životního prostředí, které mají být financovány prostřednictvím subvencovaných úvěrů, vypracuje banka návrh financování v souladu se svými stanovami.
Banka si vyžádá stanovisko Komise v souladu s článkem 21 svých stanov a stanovisko výboru uvedeného v článku 14.
2. Na návrh banky vydá výbor uvedený v článku 14 stanovisko.
Zástupce Komise sdělí výboru postoj tohoto orgánu k příslušnému projektu, a zejména zda je v souladu s cíli tohoto nařízení a obecnými zásadámi přijatými Radou.
Výbor uvedený v článku 14 je dále informován bankou o nesubvencovaných úvěrech, které banka zamýšlí poskytnout z vlastních zdrojů.
3. Na základě této konzultace požádá banka Komisi, aby přijala rozhodnutí o financování, kterým se poskytuje úrokový příspěvek na příslušný projekt.
4. Komise předloží výboru MED návrh rozhodnutí, kterým se povoluje či případně odmítá financování úrokového příspěvku.
5. Komise předá rozhodnutí uvedené v odstavci 4 bance, která, pokud se rozhodnutím příspěvek poskytuje, může poskytnout úvěr.
Článek 13
1. Banka předloží výboru uvedenému v článku 14 projekty týkající se operací s rizikovým kapitálem k vyjádření jeho stanoviska.
Zástupce Komise sdělí výboru postoj tohoto orgánu k daným projektům, a zejména zda jsou v souladu s cíli tohoto nařízení a obecnými zásadami přijatými Radou.
2. Na základě této konzultace postoupí banka projekt Komisi.
3. Komise přijme rozhodnutí o financování ve lhůtě odpovídající povaze projektu.
4. Komise předá rozhodnutí uvedené v odstavci 3 bance, která přijme vhodná opatření.
Článek 14
1. Při bance se zřizuje výbor složený ze zástupců členských států (dále jen "výbor podle článku 14").
Tomuto výboru předsedá zástupce členského státu, který současně předsedá Radě guvernérů banky; banka zajišťuje jeho sekretariát.
Zástupce Komise se účastní jeho jednání.
2. Jednací řád výboru podle článku 14 přijímá jednomyslně Rada.
3. Tento výbor se usnáší kvalifikovanou většinou v souladu s čl. 148 odst. 2 Smlouvy.
4. V rámci výboru podle článku 14 je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy.
Článek 15
1. Komise společně s bankou přezkoumá pokrok dosažený při provádění opatření přijatých v souladu s tímto nařízením a nejpozději do 30. dubna předloží Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu.
Zpráva obsahuje informace o opatřeních financovaných v průběhu roku s náležitým ohledem na důvěrnou povahu informací a zhodnotí dosažené výsledky.
2. Komise a banka vyhodnotí hlavní projekty týkající se obou institucí, aby určily, zda bylo dosaženo cílů, a aby stanovily obecné zásady pro zvýšení účinnosti budoucích činností.
Hodnotící zprávy se s náležitým ohledem na jejich důvěrnou povahu předají Radě a Evropskému parlamentu.
Zprávy o operacích řízených bankou se poskytují členským státům.
3. Každé tři roky vypracuje Komise ve spolupráci s bankou souhrnnou hodnotící zprávu o politice spolupráce ve prospěch středomořských partnerů a neprodleně ji předloží výboru MED.
Výbor MED obdrží každoročně podrobné informace o složení a činnostech stávajících sítí.
Každé dva roky Komise předloží hodnocení každého programu.
4. Pokud jde o decentralizovanou spolupráci, předloží Komise každoročně výboru MED podrobné informace o složení a činnostech stávajících sítí a každé dva roky hodnocení každého programu.
5. Komise každoročně uvědomí členské státy o prostředcích, které jsou stále k dispozici nebo které již byly přiděleny.
6. Rada přezkoumá toto nařízení do 30. června 1999.
Za tímto účelem předloží Komise Radě do 31. prosince 1998 hodnotící zprávu doplněnou návrhy týkajícími se budoucnosti tohoto nařízení, případně změn, které v něm mají být provedeny.
Článek 16
Konečný postup pro přijetí vhodných opatření, pokud chybí některý z podstatných prvků pro pokračování poskytování pomoci středomořskému partnerovi, bude určen do 30. června 1997.
Článek 17
1. Nařízení (EHS) č. 1763/92 se zrušuje s účinkem ode dne 31. prosince 1996.
2. Ode dne 1. ledna 1997 se nařízení (EHS) č. 1762/92 použije na správu protokolů stále platných k tomuto dni a na poskytnutí zbývajících finančních prostředků podle protokolů, jejichž doba platnosti uplynula.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že třetí pododstavec čl. 11 odst.
2 nařízení (ES) č. 3072/95 stanoví metodu výpočtu procentního podílu, o který se zvýší intervenční cena platná v den dovozu, aby bylo možné vypočítat dovozní cla pro celoomletou rýži; že tato metoda zohledňuje přepočítací koeficient, náklady na zpracování, hodnotu vedlejších produktů a částku na ochranu průmyslu; že dnem dovozu by mělo být stanoveno datum, kdy celní orgány přijmou prohlášení podle článku 67 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že článek 11 nařízení (ES) č. 3072/95 stanoví, že při dovozu produktů podle článku 1 uvedeného nařízení se použijí celní sazby společného celního sazebníku; že se však dovozní clo pro produkty uvedené v odstavci 2 tohoto článku rovná intervenční ceně pro tyto produkty platné při dovozu a zvýšené o určitý procentní podíl podle toho, zda jde o loupanou rýži nebo celoomletou rýži, o rýži Indica nebo rýži Japonica, a snížené o dovozní cenu, pokud toto clo nepřekračuje celní sazbu společného celního sazebníku;
vzhledem k tomu, že v odvětví rýže vznikají při ověřování hodnoty dovážených produktů zvláštní obtíže; že tedy systém paušálních hodnot zůstává nadále systémem, který je nejlépe přizpůsoben pro provádění výsledků jednání Uruguayského kola od 1. září; že však technické diskuse mezi příslušnými partnery stále probíhají; že do ukončení těchto diskusí by měl být pro jistotu zachován systém používaný v roce 1995/96;
vzhledem k tomu, že pro zařazení dovážených zásilek musí být produkty uvedené v čl. 11 odst.
2 nařízení (ES) č. 3072/95 rozděleny do několika jakostí; že v důsledku toho je nutné přesně určit kódy kombinované nomenklatury, které těmto jakostem odpovídají;
vzhledem k tomu, že použije-li se pro výpočet dovozního cla paušální dovozní hodnota, reprezentativní dovozní ceny CIF by měly být vypočteny pro každou definovanou jakost; že pro stanovení těchto cen je nutno určit cenové kotace pro jednotlivé jakosti rýže; že je tedy vhodné tyto cenové kotace definovat;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti a průhlednosti tvoří kotace pro jednotlivé typy rýže v publikacích Ministerstva zemědělství Spojených států amerických objektivní základ pro stanovení reprezentativních dovozních cen CIF volně ložené rýže; že reprezentativní ceny na trhu Spojených států amerických, Thajska nebo jiných zemí mohou být přepočteny na reprezentativní dovozní ceny CIF připočtením nákladů na námořní dopravu mezi přístavy původu a přístavem Společenství na trhu s námořní dopravou; že z hlediska objemu dopravovaného nákladu a obchodu v přístavech v severní Evropě jsou tyto přístavy cílovým místem Společenství, pro nějž jsou kotace cen za námořní dopravu nejznámější veřejnosti, nejprůhlednější a nejdostupnější; že by proto měly být cílovými přístavy Společenství přístavy v severní Evropě (Antverpy, Rotterdam, Amsterdam a Gent);
vzhledem k tomu, že ke sledování vývoje takto stanovených dovozních cen CIF je vhodné stanovit týdenní přehled složek, které tvoří součást pro jejich výpočet;
vzhledem k tomu, že pro účely stanovení dovozního cla pro rýži podle čl. 11 odst.
2 nařízení (ES) č. 3072/95 odráží doba dvou týdnů pro zjišťování reprezentativních dovozních cen CIF volně ložené rýže spolehlivě vývoj trhu; že se dovozní clo pro tento produkt stanoví na tomto základě s ohledem na průměr reprezentativních dovozních cen CIF zjištěných v průběhu uvedené doby každé dva týdny ve středu a poslední pracovní den každého měsíce;
vzhledem k tomu, že takto vypočtené dovozní clo může být používáno po dobu dvou týdnů, aniž by citlivě ovlivnilo dovozní cenu po zaplacení cla; že pokud však není v období výpočtu reprezentativní dovozní ceny CIF k dispozici burzovní kotace pro daný produkt nebo dojde-li v důsledku náhlých změn jednotlivých složek výpočtu ve zmíněném období k výraznému kolísání, je nutno přijmout opatření pro zachování reprezentativnosti dovozní ceny CIF pro příslušný produkt;
vzhledem k tomu, že rýže odrůdy Basmati původem z Indie a Pákistánu je na trhu obvykle na vyšší cenové úrovni než stanovená reprezentativní cena; že v průběhu roku 1993/94 byl tento rozdíl 250 ECU/t u rýže Basmati původem z Indie a 50 ECU/t u rýže Basmati původem z Pákistánu; že je tedy nutné dovozní clo u těchto odrůd rýže snížit o výše uvedené částky, aby byla dodržena zásada podle článku 11 nařízení (ES) č.
3072/95 a aby byly dodrženy mezinárodní závazky Společenství;
vzhledem k tomu, že pokud chybí kotace, je vhodné nadále používat výši cla stanovenou pro předchozí období, a dojde-li k výraznému kolísání kotací, nákladů na námořní dopravu nebo směnného kursu použitého pro výpočet reprezentativní dovozní ceny CIF pro daný produkt, je vhodné obnovit reprezentativnost těchto cen úpravou, která odpovídá zjištěné odchylce od platného stanovení, aby byly zohledněny změny, k nimž došlo; že ačkoli je provedena taková úprava, načasování dalšího stanovení dovozních cel není ovlivněno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla podle čl. 11 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 3072/95 jsou cla použitelná v době stanovené v článku 67 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 2
Dovozní clo pro celoomletou rýži kódu KN 100630 se rovná intervenční ceně platné v době dovozu zvýšené o:
- 163 % u rýže Indica,
- 167 % u rýže Japonica
a snížené o dovozní cenu.
Toto clo však nesmí překročit celní sazby společného celního sazebníku.
Článek 3
1. Pro účely tohoto nařízení se rýží Indica rozumí rýže kódů KN 10062017, 10062098, 10063027, 10063048, 10063067 a 10063098.
2. Všemi ostatními produkty kódů KN 100620 a 100630 se rozumí rýže Japonica.
Článek 4
1. Dovozní cla pro produkty uvedené v článku 3 budou vypočítávána týdně, Komise je však stanoví každé dva týdny ve středu a poslední pracovní den každého měsíce a budou použitelná od prvního následujícího pracovního dne nebo od prvního dne následujícího měsíce a pro období do prvního čtvrtka července roku 1995 od 1. července tohoto roku v souladu s metodou podle článku 5.
Pokud je však v týdnu následujícím po stanovení zjištěno, že se vypočtené dovozní clo odchyluje od platného cla o 10 ECU/t či více, provede Komise odpovídající úpravu.
Clo se stanoví poslední pracovní den každého měsíce na základě intervenční ceny pro měsíc následující.
Pokud není středa určená pro stanovení dovozních cel pro Komisi pracovním dnem, clo se stanoví první následující pracovní den.
2. Cena platná na světovém trhu, která se použije pro výpočet dovozního cla, je průměrem reprezentativních týdenních dovozních cen CIF volně loženého zboží určených metodou podle článku 5 a stanovených v průběhu dvou předchozích týdnů.
3. Dovozní cla stanovená tímto nařízením jsou použitelná, dokud nejsou stanovena cla nová a dokud tato nová cla nevstoupí v platnost.
Pokud však pro určitý produkt není během dvou týdnů před dalším pravidelným stanovením dovozního cla k dispozici žádná kotace v referenčním zdroji podle článku 5, zůstává v platnosti původně stanovené dovozní clo.
Při každém stanovení nebo úpravě cla zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství dovozní cla a faktory použité pro jejich výpočet.
4. V případě rýže Basmati kódů KN ex10062017 a ex10062098 lze snížit dovozní clo o 250 ECU/t u rýže původem z Indie a o 50 ECU/t u rýže původem z Pákistánu.
K tomuto snížení dojde, je-li při propuštění produktu do volného oběhu předložena dovozní licence, pro jejíž vydání musí být složena jistota, a je předloženo osvědčení o pravosti produktu.
Odchylně od čl. 10 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [3] se pro rýži Basmati původem z Indie složí jistota 275 ECU/t a pro rýži Basmati původem z Pákistánu 75 ECU/t.
Osvědčení o pravosti je vyhotoveno v podobě formuláře, jehož vzor je uveden v příloze II.
Vydává se v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení Komise (EHS) č. 81/92 [4].
Částky stanovené podle prvního pododstavce tohoto odstavce mohou být přepracovány s ohledem na vývoj trhu.
Článek 5
1. Pro určení dovozních cen rýže uvedené v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 3072/95 se přihlédne k následujícím faktorům pro jednotlivé typy volně ložené rýže podle článku 3:
a) cena CIF v Rotterdamu;
b) reprezentativní cena na thajském trhu;
c) reprezentativní cena na trhu Spojených států amerických;
d) reprezentativní cena na dalších trzích;
e) průměrné náklady na námořní dopravu mezi domovským přístavem na straně jedné a přístavy v Antverpách, Rotterdamu, Amsterdamu a Gentu na straně druhé.
Dovozní cena je obvykle cena uvedená v písm. a), pokud však není uvedena, určí se na základě faktorů uvedených v písm. b), c) a e); ceny uvedené v písm. d) se použijí pouze tehdy, chybí-li ceny uvedené v písm. a), b) a c).
Chybí-li kotace pro náklady na námořní dopravu u rýže, použijí se kotace pro obiloviny.
2. Faktory použité pro výpočet se zjišťují a ověřují týdně na základě zdrojů a referenčních jakostí uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Náklady na námořní dopravu se zjistí na základě veřejně dostupných informací.
Pokud je zjištěná cena vyjádřená jako C&F, zvýší se o 0,75 %.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. července 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1484/95 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1385/96 [6], stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určuje dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin;
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č. 1251/96 [7] byly otevřeny nové celní kvóty pro některé produkty v odvětví drůbežího masa v rámci Světové obchodní organizace; že dodatečná cla nelze ukládat na produkty dovezené v rámci těchto kvót;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 6 nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Dodatečné clo stanovené v příloze I se nevztahuje na dovozy upravené nařízením Komise (ES) č.
1431/94 [8], nařízením (ES) č.
1474/95 [9] a nařízením (ES) č.
1251/96 [10]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1510/96 ze dne 26. července 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1192/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem sekce Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1516/96 ze dne 29. července 1996, kterým se mění příloha I nařízení (ES) č. 2771/75 o společné organizaci trhu s vejci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 8 odst. 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že příloha I nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1192/96 [4], obsahuje kombinovanou nomenklaturu, která je nyní v platnosti;
vzhledem k tomu, že řada popisů uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75 kombinované nomenklatuře již neodpovídá; že by proto příloha I zmíněného nařízení měla být změněna; že by v zájmu přehlednosti měly být tyto změny zapracovány do přílohy nahrazující přílohu I;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2771/75 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 24. července 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1617/93 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, týkajících se společného plánování a koordinace letových řádů, společného poskytování služeb, konzultací o tarifech pravidelné osobní a nákladní dopravy a přidělování volných letištních časů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro dohody a dominantní postavení v letecké dopravě,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (EHS) č. 1617/93 [3], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, prohlašuje, že čl. 85 odst. 3 Smlouvy se používá na dohody mezi podniky v odvětví letecké dopravy, rozhodnutí sdružení těchto podniků a jednání ve vzájemné shodě mezi těmito podniky, jejichž cílem je, mimo jiné, provádění konzultací o tarifech pro přepravu cestujících s jejich zavazadly a zboží na pravidelných leteckých trasách mezi letišti Společenství;
(2) přijetí nařízení udělujícího výjimku pro konzultace o tarifech nákladní dopravy se opíralo o tyto dva základní faktory:
- potřeba poskytnout podnikům čas na přizpůsobení se zavedení hospodářské soutěže,
- potřeba přispět k všeobecnému přijetí podmínek vzájemného uznávání přepravních dokladů, které přináší prospěch jak dopravcům, tak uživatelům;
(3) v případě prvního faktoru by mělo být poznamenáno, že od přijetí nařízení (EHS) č. 3976/87 měly podniky osm let na přizpůsobení se prostředí s intenzivnější hospodářskou soutěží.
Podle nařízení rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [4], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, by měl být přístup na trh plně liberalizován ke dni 1. dubna 1997;
(4) tato doba se zdá být dostatečná pro přizpůsobení se novým tržním podmínkám a její další prodloužení není odůvodněné;
(5) v případě vzájemného uznávání přepravních dokladů musejí být zohledněny tyto faktory:
- podle informací a dokladů poskytnutých podniky a mezinárodním sdružením letecké dopravy jsou sazby vyplývající z konzultací o tarifech až o 70 % vyšší než tržní ceny.
Důsledkem je zejména to, že zásilky v rámci dohod o vzájemném uznávání přepravních dokladů jsou dopravovány za sazby dohodnuté mezi odesílateli a dopravci nebo jejich zástupci, které nemají žádný skutečný vztah k sazbám vyplývajícím z konzultací o tarifech.
Bylo tak zjištěno, že pro vzájemné uznávání přepravních dokladů se v některých případech používají tarify přesahující o více než polovinu tarify stanovené v průběhu konzultací,
- bylo rovněž zjištěno, že podniky, které se neúčastí konzultací o tarifech, dopravují náklad podle dohod o vzájemném uznávání přepravních dokladů,
- podle informací poskytnutých podniky klesl podíl zásilek uvnitř Společenství zahrnutých do dohod o vzájemné výměně přepravních dokladů ze 30 % v roce 1991 na 11 % na konci roku 1994.
V případě některých podniků je tento podíl nižší než 2 %,
- v některých případech jsou na odesílatele používány velmi vysoké tarify stanovené v průběhu konzultací o tarifech, aniž existuje vzájemná výměna přepravních dokladů,
- některé podniky se pokusily reformovat systém stanovení tarifů v průběhu konzultací o tarifech a zavést nižší tarify, avšak takové pokusy selhaly;
(6) vzhledem k těmto faktorům nejsou konzultace o tarifech nadále nezbytné, aby přispívaly k přijetí všeobecných podmínek vzájemného uznávání přepravních dokladů.
Tyto konzultace rovněž vedou ke stanovení vysokých tarifů na úkor uživatelů a nejsou nadále nezbytné pro provádění vzájemného uznávání přepravních dokladů vzhledem k malému počtu daných dohod a ke skutečnosti, že jsou v podstatě uzavírány dvoustranně;
(7) konzultace o tarifech nákladní dopravy by proto měly být vyjmuty z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1617/93;
(8) měl by být poskytnut čas na změnu dohod a jednání ve vzájemné shodě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1617/93 se mění takto:
1. V článku 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— provádění konzultací o tarifech pro přepravu cestujících s jejich zavazadly na pravidelných leteckých trasách mezi letišti Společenství".
2. Článek 4 se mění takto:
a) nadpis se nahrazuje tímto:"Zvláštní ustanovení o konzultacích o tarifech osobní dopravy";
b) odstavec 1 se mění takto:
i) návětí se nahrazuje tímto:"Výjimka týkající se konání konzultací o tarifech osobní dopravy se použije pouze při splnění těchto podmínek:";
ii) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) účastníci projednávají pouze tarify placené uživateli letecké dopravy přímo podílejícímu se leteckému dopravci nebo jeho oprávněnému zástupci za pravidelnou přepravu cestujících, jakož i podmínky vztahující se k těmto tarifům.
Konzultace se nesmějí týkat kapacity, pro kterou jsou tyto tarify stanoveny";
iii) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) tarify pro cestující, které jsou předmětem konzultací, uplatňují zúčastnění letečtí dopravci bez diskriminace na základě státní příslušnosti cestujícího nebo místa bydliště ve Společenství";
iv) písmeno e) se nahrazuje tímto:
"e) konzultace nejsou pro účastníky závazné, tj. účastníkům zůstává po konzultacích právo jednat nezávisle, pokud jde o tarify osobní dopravy".
Článek 2
Existující dohody a jednání ve vzájemné shodě je možné změnit tak, aby byly v souladu s tímto nařízením, do 30. června 1997.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1524/96 ze dne 30. července 1996, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 3298/94, pokud jde o systém ekobodů pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 6 a přílohu 4 protokolu č. 9 tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že uvedený protokol stanoví zvláštní režim pro tranzit těžkých nákladních vozidel přes rakouské území založený na systému práv tranzitu (ekobodů);
vzhledem k tomu, že podle článku 14 protokolu č. 9 mají být nediskriminační fyzické kontroly na hranicích Rakouska s jinými členskými státy k ověření ekobodů přidělených na základě článku 11 a platných kvót pro dvoustranné jízdy uvedených v článku 12 protokolu č. 9 zachovány pouze do 31. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že provádění článku 11 protokolu č. 9 po 31. prosinci 1996 může být kromě jiných kontrolních metod účinně zajištěno i systémem elektronické kontroly;
vzhledem k tomu, že podle společného prohlášení č. 18 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska má Komise přijmout podrobná opatření ke zbývajícím technickým otázkám týkajícím se systému ekobodů;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné změnit nařízení Komise (ES) č. 3298/94 [1];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 16 protokolu č. 9,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3298/94 se mění takto:
1. Název nařízení se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 3298/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví podrobná opatření týkající se systému práv tranzitu (ekobodů) pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem"
. 2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Na území Rakouska musí mít řidič těžkého nákladního vozidla u sebe a na požádání kontrolorů předložit
a) řádně vyplněný standardní formulář nebo rakouské osvědčení, jehož vzor je uveden v příloze A, potvrzující platbu za ekobody (dále jen "ekokarta") pro danou jízdu, nebo
b) elektronické zařízení umístěné na vozidle, které umožňuje automatický odečet ekobodů (dále jen "ekoštítek"), nebo
c) vhodné doklady uvedené v článku 13, které prokazují, že jde o tranzitní jízdu ve smyslu přílohy C osvobozenou od placení ekobodů, nebo
d) vhodné doklady prokazující, že jde o jinou než tranzitní jízdu; je-li vozidlo opatřeno ekoštítkem, musí být k tomuto účelu nastaven.
Příslušné rakouské orgány vydají ekokartu při zaplacení ceny za vyhotovení a přidělení ekobodů a ekokaret; na patřičných místech umístí zařízení ke čtení ekoštítků.
2. Ekoštítky se zhotovují, programují a instalují v souladu s obecnými technickými specifikacemi uvedenými v příloze F. Schvalovat, programovat a instalovat ekoštítky jsou oprávněny příslušné orgány členských států.
Ekoštítek musí být naprogramován tak, aby obsahoval údaje o tom, ve které zemi je vozidlo registrováno, a o jeho hodnotě emisí NOx, jak jsou vyznačeny v dokladu COP uvedeném v odstavci 4.
3. Ekoštítek se připevňuje na čelní sklo vozidla způsobem uvedeným v příloze G. Je nepřenosný.
4. Řidič těžkého nákladního vozidla registrovaného 1. října 1990 a později musí mít rovněž u sebe a na požádání předložit doklad COP, jehož vzor je uveden v příloze B, jako důkaz emisí NOx tohoto vozidla.
Těžká nákladní vozidla poprvé registrovaná před 1. říjnem 1990 nebo pro která nebyl předložen žádný doklad jsou považována za vozidla s hodnotou COP ve výši 15,8 g/kWh.
5. Členské státy sdělí Komisi, které vnitrostátní orgány jsou oprávněny vydávat doklady a ekoštítky uvedené v odstavcích 1 až 4."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Není-li vozidlo opatřeno ekoštítkem, musí být požadovaný počet ekobodů připevněn na ekokartu a znehodnocen podpisem, který prochází přes ekobody i formulář.
Místo podpisu lze použít razítko.
Ekokarta nesoucí požadovaný počet ekobodů se předává kontrolním orgánům členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno, nebo rakouským kontrolním orgánům; kopii ekokarty orgány spolu s potvrzením platby předají zpět.
2. Pokud je vozidlo opatřeno ekoštítkem a prokáže-li se, že podniká tranzitní jízdu, pro kterou jsou požadovány ekobody, odečte se počet bodů odpovídající hodnotě emisí NOx zaznamenané na ekoštítku vozidla od celkového počtu ekobodů přidělených členskému státu, ve kterém je vozidlo registrováno.
Tento úkon se provádí pomocí zařízení, které dodají a spravují rakouské orgány.
V případě vozidel opatřených ekoštítkem, která provádějí dvoustranné jízdy, musí být ekoštítky před vjezdem do Rakouska nastaveny tak, aby ukazovaly, že se jedná o jinou než tranzitní jízdu.
3. Pokud se použije ekokarty a během tranzitní jízdy je změněno tažné vozidlo, zůstává potvrzení platby vydané při vjezdu platné.
Pokud hodnota COP nového tažného vozidla překročí hodnotu uvedenou ve formuláři, musí být na novou kartu připevněny dodatečné ekobody a znehodnoceny při výjezdu ze země.
4. Pro jízdy, pro které jsou vyžadovány ekobody, nahrazuje ekokarta a ekoštítek všechny rakouské formuláře dosud užívané v dopravní statistice.
5. Příslušné orgány členských států sdělují Komisi pravidelně odečet ekobodů použitých na ekokartách.
Originály nebo kopie ekokaret nesoucích znehodnocené ekobody se, je-li to nezbytné, předávají jednotlivým vnitrostátním orgánům nebo Komisi.
Pokud je vozidlo opatřeno ekoštítkem, předají rakouské orgány příslušné informace určenému orgánu členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno, do 48 hodin po uskutečnění tranzitní jízdy.
Tyto informace musí být rovněž předány Komisi.
6. Odstavce 1 až 5 se použijí, aniž je dotčen článek 14a."
4. V čl. 3 odst. 3 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Bez ohledu na čl. 3 odst. 2 se pokračující tranzitní jízdy přes Rakousko považují za dvoustranné jízdy, pokud projíždějí přes tyto železniční terminály:".
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Ekobody jsou platné od 1. ledna roku, na který jsou přiděleny, do 31. ledna následujícího roku."
6. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
"V případě opakovaného porušování tohoto nařízení se použije čl. 8 odst. 3 a článek 11 nařízení Rady (EHS) č. 881/92 [2].";
b) odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Komise a příslušné orgány členských států si v rámci své působnosti poskytují administrativní pomoc při vyšetřování a stíhání porušení protokolu č. 9 a tohoto nařízení, zejména při zjišťování, zda jsou ekokarty a ekoštítky správně používány.
3. Kontroly mohou být podle uvážení členského státu prováděny v jiných místech než na hranicích, přičemž musí být zachována zásada nediskriminace.";
c) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"4. Rakouské kontrolní orgány mohou při dodržení zásady úměrnosti učinit nezbytná opatření v případě vozidla opatřeného ekoštítkem, nastane-li alespoň jedna z těchto situací:
a) řidič vozidla nebo jeho provozovatel se dopustili opakovaného porušování předpisů;
b) v podílu přiděleném zemi, ve kterém je vozidlo registrováno, nezbývá dostatečný počet ekobodů;
c) s ekoštítkem manipuloval nebo jej pozměnil jiný subjekt, než který je uveden v čl. 1 odst. 2;
d) členský stát nepřidělil pro tranzitní jízdu vozidla dostatečný počet ekobodů;
e) vozidlo nemá průvodní doklady uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo d), které by zdůvodnily skutečnost, že ekoštítek byl nastaven tak, aby ukazoval, že na rakouském území je provozována jiná než tranzitní jízda;
f) ekoštítek uvedený v příloze F neobsahuje dostatečný počet bodů k tranzitní jízdě.
5. Rakouské kontrolní orgány mohou při dodržení zásady úměrnosti učinit nezbytná opatření v případě vozidla, které není opatřeno ekoštítkem, nastane-li alespoň jedna z těchto situací:
a) ekokarta není kontrolním orgánům předložena v souladu s tímto nařízením,
b) je předložena neúplná nebo nesprávná ekokarta nebo na ní nejsou správně připevněny ekobody,
c) vozidlo nemá průvodní doklady, které by prokázaly, že nepotřebuje ekobody."
7. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Vytištěné ekobody, které se mají připevnit na ekokarty, se přidělují členským státům každý rok ve dvou částech, první část před 1. říjnem roku předcházejícího roku platnosti a druhá část před 1. březnem roku platnosti.
V případech uvedených v čl. 11 odst. 2 písm. c) protokolu č. 9 se počet ekobodů přidělovaných na tento rok sníží podle metody uvedené v příloze 5 bodě 3 protokolu."
8. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Příslušné orgány členských států přidělí dostupné ekobody oprávněným subjektům usazeným na jejich území.
2. Příslušné orgány členských států nejpozději do 15. října každého roku ohlásí a vrátí Komisi všechny ekobody, které na základě předložených údajů a odhadů přepravy pro závěrečné měsíce roku nebudou před koncem roku pravděpodobně využity."
9. V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ekobody z rezervy Společenství přiděluje Komise členským státům postupem podle článku 16 protokolu č. 9 nejpozději jeden měsíc před koncem roku.
Opětovné přidělení musí být vyvážené s ohledem na tato kritéria, která jsou podrobněji popsána v příloze E:
- zvláštní postavení Řecka a Itálie,
- důsledky sjednocení Německa,
- podpora jiných druhů přepravy přes Rakousko, zejména tzv. "rollende Landstraße",
- počet ekobodů přidělených členským státům, který je jimi skutečně využíván,
- průměrné hodnoty emisí NOx u vozidel členských států při tranzitních jízdách,
- nepředvídané události."
10. V článku 9 se zrušují slova "aktu o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska".
11. V článku 10 se slova "K objasnění" nahrazují slovy "Pro účely".
12. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Během přechodného období, které potrvá do 31. prosince 1997, smějí být ekokarty nebo ekoštítky využívány pro správu tranzitní dopravy.
Od 1. ledna 1998 povoluje Komise všem členským státům, aby každoročně používaly ekokaret nejvýše do 0,6 % celkového počtu ekobodů pro členské státy ve smyslu článku 9.
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. srpna každého roku, jaký počet ekobodů si přejí mít k dispozici pro použití na ekokartách v následujícím roce.
Tyto ekobody Komise přidělí jednorázově nejpozději do 1. prosince. Ekokarty se vydávají v souladu s čl.
1 odst. 1 druhým pododstavcem."
13. Příloha E se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
14. Doplňují se přílohy F a G připojené k tomuto nařízení v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1527/96 ze dne 30. července 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3072/95 [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 a čl. 14 odst. 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že intervenční nákupní ceny neloupané rýže podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1418/76 jsou od hospodářského roku 1996/97 nahrazeny jednotnou intervenční cenou; že při přechodu z hospodářského roku 1995/96 na hospodářský rok 1996/97 by při výpočtu snížení náhrad na konci hospodářského roku podle čl. 12 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1029/964 [4] měl být zohledněn rozdíl mezi intervenční nákupní cenou neloupané rýže bez měsíčního zvýšení pro minulý hospodářský rok a intervenční cenou pro nový hospodářský rok; že je tak možné vyhnout se příliš velké úrovni snížení vzniklého použitím intervenční ceny podle nařízení (EHS) č. 1418/76 místo intervenční nákupní ceny podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by mělo být zmíněno, že první úprava náhrad se provede první den kalendářního měsíce následujícího po měsíci podání žádosti o licenci;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly ze statistických důvodů každý den sdělit podle původu množství rýže, pro něž byly vydány dovozní licence;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
1. V ustanovení čl. 12 odst. 4 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"První úprava se provede první den kalendářního měsíce následujícího po měsíci podání žádosti o licenci.
Následné úpravy se provedou měsíčně."
2. V ustanovení čl. 12 odst. 5 písm. a) se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Při přechodu z hospodářského roku 1995/96 na hospodářský rok 1996/97 se použije rozdíl mezi intervenční nákupní cenou neloupané rýže podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1418/76 bez měsíčního zvýšení pro hospodářský rok 1995/96 a intervenční cenou pro hospodářský rok 1996/97."
3. V ustanovení čl. 13 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. S ohledem na udělené dovozní licence předají členské státy každý den údaje o množství, na něž se licence vztahují podle kódu produktu, a o pšenici obecné podle stupně jakosti a původu.
Původ se také uvede v dovozních licencích pro rýži."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím den vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [2], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1035/72 umožňuje, aby bylo na dovoz některých produktů, na které se uvedené nařízení vztahuje a z něhož se platí dovozní clo podle společného celního sazebníku, uvaleno dodatečné dovozní clo (dále jen "dodatečné clo"), jsou-li splněny podmínky vyplývající z článku 5 Dohody o zemědělství [3], s výjimkou případů, kdy neexistuje nebezpečí, že by dovoz zboží mohl narušit trh Společenství, nebo kdyby dopad tohoto opatření byl v nepoměru k jeho cíli;
vzhledem k tomu, že dodatečná cla mohou být uvalena především v případě, že dovážené množství daných produktů, určené na základě dovozních licencí udělených členskými státy nebo postupy zavedenými v rámci preferenční dohody, překročí spouštěcí objem stanovený na produkt a na dobu platnosti v souladu s čl. 5 odst. 2 Dohody o zemědělství;
vzhledem k tomu, že dodatečné clo lze uložit pouze na produkty dovezené mimo celní kvóty stanovené Světovou obchodní organizací nebo na dovezené produkty, z jejichž sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 5 nařízení Komise (ES) č. 3223/94 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2922/95 [5] vyplývá uložení nejvyššího specifického cla; že dodatečné clo nesmí být uloženo na produkty s preferencemi týkajícími se vstupních cen, pokud z jejich sazebního zařazení nevyplývá uložení nejvyššího specifického cla;
vzhledem k tomu, že u dovozů s celními preferencemi, které se týkají valorického cla, se musí při výpočtu dodatečného cla vycházet i z těchto preferencí;
vzhledem k tomu, že dodatečné clo nelze uložit ani na produkty již dopravované do Společenství; že je proto vhodné stanovit zvláštní ustanovení pro tyto produkty;
vzhledem k tomu, že zavedení režimu dovozních licencí neznamená, že nedojde k jeho nahrazení novým, rychlým a počítačově zpracovaným způsobem evidence dovozu, jakmile jej bude možno právně zakotvit a skutečně zavést do praxe; že ke zhodnocení situace v tomto ohledu dojde dne 31. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dodatečná dovozní cla uvedená ve čl. 24 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1035/72 (dále jen "dodatečná cla") mohou být předepsána na produkty uvedené v příloze za podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Spouštěcí objemy produktů a doby platnosti pro každý z produktů uvedených v příloze se stanovují na každý rok zvlášť.
Článek 3
1. Jakmile je zjištěno, že dovezené množství některého z produktů, na které byla uvalena zvláštní ochranná opatření, během určitého období překročilo spouštěcí objem stanovený podle článku 2, přičemž dovezené množství se stanoví na základě dovozních licencí udělených v souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1035/72 nebo s postupem zavedeným v rámci preferenční dohody, uloží Komise na tyto produkty dodatečné clo.
2. Dodatečné clo se použije na dovezené produkty, na které se vztahují dovozní licence vydané po dni zavedení daného cla, a na produkty dovezené po uvedeném datu v případě, že byly použit postup ve smyslu odstavce 1 v rámci preferenční dohody, za podmínky, že
- z jejich sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 3223/94 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu,
- produkty jsou dovezeny v době platnosti dodatečného cla.
Článek 4
1. Dodatečné clo uložené podle článku 3 se rovná jedné třetině cla, které pro daný produkt stanoví společný celní sazebník.
2. U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro dané produkty, pokud se použije čl. 3 odst. 2.
Článek 5
1. Dodatečné clo se neuloží na produkty:
a) dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze 7 kombinované nomenklatury;
b) které jsou dopravovány do Společenství ve smyslu odstavce 2.
2. Za produkty dopravované do Společenství se považují produkty, které:
- opustily zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
- převážejí se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky ve Společenství, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné osoby prokážou ke spokojenosti celních orgánů, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
- u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
- u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem,
- u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami o tranzitu Společenství nebo o společném tranzitu,
- u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala vyvážené produkty před tímto dnem.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1577/96 ze dne 30. července 1996, kterým se zavádí zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
762/89 [4] zavedlo zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno; že toto nařízení skončilo dnem 30. června 1996;
vzhledem k tomu, že další pěstování luskovin na zrno, jako jsou čočka, cizrna a vikev, má pro Společenství hospodářský význam;
vzhledem k tomu, že tyto plodiny lze dále pěstovat, bude-li poskytována podpora na hektar; že částka poskytované podpory musí být pevně stanovena, aby bylo možné výše uvedeného cíle dosáhnout; že současná podpora 181 ECU/ha je dostatečná;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [5] omezuje plochu, pro kterou lze vyplácet vyrovnávací podporu, zejména pokud jde o olejnatá semena; že pěstování těchto luskovin skýtá přijatelnou alternativu a zabraňuje nerovnováze na trhu Společenství; že by se však pěstování těchto luskovin na příliš velkých plochách mělo zamezit; že tohoto cíle lze pro tyto plodiny dosáhnout stanovením maximální zaručené plochy o rozloze 400000 hektarů;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
762/89 umožňuje použít sankce ohledně podpor vyplácených v hospodářském roce následujícím po překročení maximální zaručené plochy; že toto nařízení stanoví použití sankce při překročení v běžném hospodářském roce; že by Komise měla přijmout přechodná opatření, aby v prvním roce použití zabránila dvojímu použití sankcí, a to zejména v době od 1. července 1996 do 30. června 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora se poskytne pro produkci těchto luskovin pěstovaných pro zrno:
a) čočka kódu KN 07134090 (ostatní);
b) cizrna kódu KN 07132090 (ostatní);
c) vikev druhu Vicia sativa L. a Vicia ervilla Willd. kódu KN 07139090 (ostatní).
Článek 2
1. Podpora se poskytne pro hospodářský rok pro pěstování luskovin uvedených v článku 1.
Hospodářský rok začíná 1. července a končí 30. června.
Pro pozemek orné půdy, pro nějž se žádá o podporu na hektar v rámci režimu financovaného podle čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 [6], nebude podpora podle tohoto režimu poskytnuta.
2. Aniž je dotčen článek 3, výše podpory na hektar oseté a sklizené plochy bude 181 ECU/ha.
Článek 3
Překročí-li plochy oseté luskovinami uvedenými v článku 1 maximální zaručenou plochu 400000 ha, bude podpora v daném hospodářském roce přiměřeně snížena.
Článek 4
1. Produkční podpora zavedená tímto nařízením se považuje za intervenční opatření, které má ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 729/70 regulovat zemědělské trhy.
2. V článku 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 3508/92 [7] se doplňuje tato odrážka:
"— zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno stanovené nařízením (ES) č. 1577/96 [8];"
Článek 5
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději 15. září v každém hospodářském roce plochy, pro něž bylo žádáno o podporu.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději 1. listopadu v každém hospodářském roce plochy, pro něž bude podpora vyplacena.
Článek 6
1. Komise stanoví prováděcí pravidla postupem podle článku 17 nařízení (ES) č.
603/95 [9]. V souladu s uvedeným postupem Komise nejpozději 15. listopadu daného hospodářského roku přesně stanoví překročení maximální zaručené plochy a určí konečnou výši podpory.
2. Jsou-li přechodná opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od platného režimu k režimu zaváděnému tímto nařízením, budou přijata postupem podle odstavce 1.
3. Po třech hospodářských letech používání režimu stanoveného tímto nařízením vypracuje Komise o jeho používání zprávu a bude-li třeba, doplní ji vhodnými návrhy.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se od hospodářského roku 1996/97.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. července 1996, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení č.
136/66/EHS [4] v článku 2a stanoví, že celní sazby společného celního sazebníku se vztahují na výrobky, včetně olivového oleje, na které se vztahuje společná organizace trhu, a v článku 11 stanoví, že podpora spotřeby olivového oleje se uděluje pouze na olej vyrobený ve Společenství;
vzhledem k tomu, že v důsledku provádění dohod uzavřených během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání byl režim pohyblivých zemědělských dávek nahrazen pevnými společnými celními sazbami; že v odvětví olivového oleje způsobují přirozené výkyvy ve sklizních nerovnoměrnou výrobu olivového oleje ve Společenství; že zkušenosti ukazují, že v zájmu zabezpečení nabídky na trhu a omezení výrazného kolísání cen by měly být umožněny dovozy za sníženou celní sazbu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na skutečnost, že uvedená společná celní sazba bere v úvahu jistotu složenou předem na množství olivového oleje propuštěného do volného oběhu, by udělování podpory spotřeby nemělo být v případě olivového oleje omezováno na olej vyrobený ve Společenství, ani by neměl dále existovat rozdíl v úrovni produkčních náhrad při výrobě konzervovaného oleje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení č. 136/66/EHS se mění takto:
1. Dosavadní text článku 2a se označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Pokud je po dobu nejméně tří měsíců tržní cena olivového oleje ve Společenství významně vyšší než intervenční cena, může Komise pro zabezpečení přiměřené nabídky na trhu olivového oleje dovozem ze třetích zemí, postupem podle článku 38, bez ohledu na odstavec 1:
- částečně nebo úplně pozastavit používání společných celních sazeb na olivový olej a stanovit podrobná pravidla pro takové pozastavení,
- otevřít kvótu pro dovoz olivového oleje za snížené společné celní sazby a stanovit podrobná pravidla pro správu takové kvóty.
Tato opatření platí pro nejkratší nezbytně nutné období, které v žádném případě nesmí přesáhnout konec příslušného hospodářského roku."
2. V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud je výrobní směrná cena snížená o podporu výroby vyšší než reprezentativní tržní cena olivového oleje, poskytuje se na olivový olej uvedený na trh Společenství podpora spotřeby.
Podpora se rovná rozdílu mezi těmito dvěma částkami."
3. V čl. 20a odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Náhrada se rovná součtu částky uvedené v předchozím pododstavci a částky rovnající se podpoře spotřeby použitelné v den, kdy byla použita náhrada."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. července 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2392/86 o zavedení registru vinic Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 80 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v nařízení (EHS) č.
2392/86 [3] musí být dostatečně pružná, aby mohla být přizpůsobena vývoji společné organizace trhu s vínem; že v důsledku technických potíží v některých členských státech při zavádění registru vinic je nezbytné prodloužit lhůty stanovené v čl. 4 odst.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 4 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2392/86 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se datum "31. prosince 1996" nahrazuje datem "31. prosince 1998";
b) v pátém pododstavci se datum "31. prosince 1996" nahrazuje datem "31. prosince 1997".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že výzkum přípravků na ochranu rostlin přispívá ke stálému zdokonalování výroby a získávání hojné jakostní potravy za přijatelné ceny;
(2) vzhledem k tomu, že výzkum v oblasti ochrany rostlin napomáhá ke stálému zlepšování rostlinné výroby;
(3) vzhledem k tomu, že přípravky na ochranu rostlin a zejména ty, které jsou výsledkem dlouhodobého a nákladného výzkumu, budou dále vyvíjeny ve Společenství a v Evropě pouze tehdy, budou-li požívat výhod vhodné právní úpravy, která bude poskytovat ochranu dostatečnou k podpoře takového výzkumu;
(4) vzhledem k tomu, že konkurenceschopnost odvětví ochrany rostlin už ze samotné podstaty tohoto odvětví vyžaduje takovou úroveň ochrany pro inovace, která je rovnocenná ochraně udělované pro léčivé přípravky nařízením Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky [4];
(5) vzhledem k tomu, že v současné době činí období, které uplyne od podání patentové přihlášky na nový přípravek na ochranu rostlin do povolení uvést tento přípravek na trh, skutečnou délku patentové ochrany nedostatečnou pro pokrytí investic, které byly do výzkumu vloženy, a pro vytvoření zdrojů potřebných k udržení vysoké úrovně výzkumu;
(6) vzhledem k tomu, že tyto okolnosti vedou k nedostatečné ochraně, což postihuje výzkum ochrany rostlin a konkurenceschopnost odvětví;
(7) vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů dodatkového ochranného osvědčení je dosažení stejné konkurenceschopnosti evropského průmyslu, jakou má průmysl severoamerický a japonský;
(8) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 1. února 1993 [5] o programu Společenství pro politiku a opatření ve vztahu k životnímu prostředí a udržitelnému rozvoji přijala obecný přístup a strategii programu předloženého Komisí, který zdůrazňuje vzájemnou závislost hospodářského růstu a kvality životního prostředí; že zlepšování ochrany životního prostředí znamená udržení hospodářské konkurenceschopnosti průmyslu; že s přihlédnutím k tomu, že vydávání dodatkového ochranného osvědčení lze tedy považovat za pozitivní opatření ve prospěch ochrany životního prostředí;
(9) vzhledem k tomu, že by mělo na úrovni Společenství existovat jednotné řešení, které by zabránilo nestejnorodému vývoji vnitrostátních právních předpisů vedoucímu k dalším rozdílům, které by pravděpodobně bránily volnému oběhu přípravků na ochranu rostlin ve Společenství a tak přímo nepříznivě ovlivňovaly fungování vnitřního trhu; že toto je v souladu se zásadou subsidiarity ve smyslu článku 3b Smlouvy;
(10) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné zavést dodatkové ochranné osvědčení udělované za stejných podmínek každým členským státem na žádost majitele národního nebo evropského patentu týkajícího se přípravku na ochranu rostlin, pro jehož uvedení na trh je nezbytné povolení; a že v důsledku toho je nařízení nejvhodnějším právním nástrojem;
(11) vzhledem k tomu, že doba trvání ochrany vyplývající z osvědčení musí být stanovena tak, aby umožnila dostatečnou, účinnou ochranu; že majitel patentu i osvědčení musí mít za tímto účelem možnost požívat výlučných práv po celé období nejvýše 15 let od prvního povolení uvést daný přípravek na ochranu rostlin na trh ve Společenství;
(12) vzhledem k tomu, že však v tak složitém a citlivém odvětví, jako je ochrana rostlin, je třeba vzít v úvahu veškeré zájmy; že za tímto účelem by osvědčení nemělo být vydáváno na období delší pěti let;
(13) vzhledem k tomu, že osvědčení poskytuje stejná práva jako základní patent; že v důsledku toho v případě, kdy se základní patent vztahuje i na účinnou látku a její různé deriváty (soli a estery), poskytuje osvědčení stejnou ochranu;
(14) vzhledem k tomu, že vydání osvědčení na přípravek sestávající z účinné látky není na překážku vydání jiných osvědčení pro deriváty (soli a estery) této látky, pokud jsou tyto deriváty předmětem patentů, které se na ně výslovně vztahují;
(15) vzhledem k tomu, že musí rovněž existovat rovnováha, pokud jde úpravu přechodného režimu; že tento režim musí umožnit průmyslu ochrany rostlin ve Společenství částečně vyrovnat zpoždění, které má oproti svým hlavním konkurentům, a současně dbát na to, aby nebylo ohroženo uskutečňování jiných oprávněných cílů týkajících se zemědělské politiky a politiky ochrany životního prostředí prováděných jak na úrovni vnitrostátní, tak na úrovni Společenství;
(16) vzhledem k tomu, že pouze opatření na úrovni Společenství umožní skutečně dosáhnout cíle, který spočívá v zajištění odpovídající ochrany pro inovace v oblasti ochrany rostlin při současném zajištění řádného fungování vnitřního trhu s přípravky na ochranu rostlin;
(17) vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla uvedená v bodech 12, 13 a 14 odůvodnění a v čl. 3 odst. 2, článku 4, čl. 8 odst. 1 písm. c) a čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení se přiměřeně vztahují i na výklad zejména bodu odůvodnění 9 a článků 3 a 4, čl. 8 odst. 1 písm. c) a článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se těmito pojmy rozumějí:
1. "přípravky na ochranu rostlin": účinné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek, ve formě, v jaké jsou dodávány uživateli, určené:
a) k ochraně rostlin nebo rostlinných produktů proti všem škodlivým organismům nebo k zabránění působení těchto organismů, nejsou-li tyto látky nebo přípravky vymezeny níže jinak;
b) k ovlivňování životních pochodů rostlin jinak než jako živiny (například regulátory růstu rostlin);
c) ke konzervaci rostlinných produktů, pokud se na tyto látky nebo produkty nevztahují zvláštní předpisy Rady nebo Komise o konzervantech;
d) k ničení nežádoucích rostlin; nebo
e) k ničení částí rostlin, potlačení nežádoucího růstu rostlin nebo k zabránění nežádoucího růstu rostlin;
2. "látkami": chemické prvky a jejich sloučeniny, jak se přirozeně vyskytují nebo jak jsou vyráběny, včetně nečistot, které jsou nevyhnutelným důsledkem výrobního procesu;
3. "účinnými látkami": látky nebo mikroorganismy včetně virů, které mají obecný nebo specifický účinek:
a) proti škodlivým organismům; nebo
b) na rostliny, části rostlin nebo rostlinné produkty;
4. "přípravky": směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je účinnou látkou, určené pro použití jako přípravky na ochranu rostlin;
5. "rostlinami": živé rostliny a živé části rostlin, včetně čerstvých plodů a semen;
6. "rostlinnými produkty": produkty rostlinného původu v nezpracovaném stavu nebo produkty, které prošly jen jednoduchou úpravou, jako je mletí, sušení nebo lisování, ale s vyloučením rostlin samotných ve smyslu bodu 5;
7. "škodlivými organismy": organismy škodící rostlinám nebo rostlinným produktům, které patří do živočišné nebo rostlinné říše, jakož i viry, bakterie a organismy rodu Mycoplasma a jiné patogeny;
8. "produktem": účinná látka ve smyslu bodu 3 nebo kombinace účinných látek přípravku na ochranu rostlin;
9. "základním patentem": patent, který chrání produkt ve smyslu bodu 8 jako takový, přípravek ve smyslu bodu 4, postup získání produktu nebo použití produktu, a který jeho majitel označil za účelem řízení o udělení osvědčení;
10. "osvědčením": dodatkové ochranné osvědčení.
Článek 2
Oblast působnosti
Každý produkt, který je chráněn patentem na území členského státu a podléhá před uvedením na trh jako přípravek na ochranu rostlin správnímu povolovacímu řízení podle článku 4 směrnice 91/414/EHS [6] nebo podle odpovídajícího ustanovení vnitrostátních právních předpisů, jde-li o přípravek na ochranu rostlin, pro který byla podána žádost o vydání povolení dříve, než příslušný členský stát provedl směrnici 91/414/EHS, může za podmínek stanovených tímto nařízením podléhat osvědčení.
Článek 3
Podmínky pro získání osvědčení
1. Osvědčení se vydá, pokud v členském státě, ve kterém je podána žádost podle článku 7, a ke dni podání žádosti:
a) je produkt chráněn platným základním patentem;
b) bylo vydáno platné povolení k uvedení produktu na trh jako přípravku na ochranu rostlin podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajícího ustanovení vnitrostátních právních předpisů;
c) na produkt nebylo dosud vydáno osvědčení;
d) povolení uvedené v písmenu b) je prvním povolením k uvedení produktu na trh jako přípravku na ochranu rostlin.
2. Majiteli více než jednoho patentu pro tentýž produkt nebude vydáno pro tento produkt více než jedno osvědčení.
Pokud však probíhá řízení o dvou nebo více žádostech týkajících se téhož produktu a pocházejících od dvou nebo více majitelů různých patentů, může být vydáno jedno osvědčení pro tento produkt každému z těchto majitelů.
Článek 4
Předmět ochrany
V mezích ochrany vyplývající ze základního patentu se ochrana vyplývající z osvědčení vztahuje pouze na produkt uvedený v povolení uvést na trh odpovídající přípravek na ochranu rostlin a na každé užití produktu jako přípravku na ochranu rostlin, které bylo povoleno před uplynutím doby platnosti osvědčení.
Článek 5
Účinky osvědčení
S výhradou článku 4 vyplývají z osvědčení stejná práva jako ze základního patentu a osvědčení podléhá stejným omezením a stejným povinnostem.
Článek 6
Právo na osvědčení
Osvědčení náleží majiteli základního patentu nebo jeho právnímu nástupci.
Článek 7
Žádost o osvědčení
1. Žádost o osvědčení se podává ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy bylo uděleno povolení podle čl. 3 odst. 1 písm. b) uvést produkt na trh jako přípravek na ochranu rostlin.
2. Bez ohledu na odstavec 1, jestliže je povolení k uvedení na trh vydáno před udělením základního patentu, musí být žádost o osvědčení podána ve lhůtě šesti měsíců ode dne udělení patentu.
Článek 8
Obsah žádosti o osvědčení
1. Žádost o osvědčení obsahuje:
a) žádost o vydání osvědčení, ve které je uvedeno zejména:
i) jméno a adresa žadatele;
ii) jméno a adresa zástupce, je-li žadatel zastoupen;
iii) číslo základního patentu a název vynálezu;
iv) číslo a den prvního povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a není-li toto povolení prvním povolením k uvedení na trh ve Společenství, číslo a den tohoto povolení.
b) kopii povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), ve které je uvedena identifikace produktu a která obsahuje zejména číslo a den povolení, jakož i přehled charakteristických vlastností produktu uvedených v příloze II části A.I (body 1-7) nebo části B.I (body 1-7) ke směrnici 91/414/EHS nebo v odpovídajících vnitrostátních předpisech členského státu, ve kterém byla žádost podána;
c) není-li povolení podle písmena b) prvním povolením k uvedení produktu jako přípravku na ochranu rostlin na trh ve Společenství, také údaj o identitě takto povoleného produktu a o právním předpisu, podle kterého bylo takové řízení o povolení provedeno, jakož i kopii oznámení o tomto povolení v příslušné úřední publikaci nebo nedošlo-li k takovému oznámení, jakýkoli jiný doklad o tom, že takové povolení bylo vydáno, o dni jeho vydání a o identitě povoleného produktu.
2. Členské státy mohou stanovit, že podání žádosti o osvědčení podléhá zaplacení poplatku.
Článek 9
Podání žádosti o osvědčení
1. Žádost o osvědčení musí být podána u příslušného úřadu průmyslového vlastnictví v tom členském státě, ve kterém nebo pro který byl udělen základní patent a ve kterém bylo získáno povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), pokud členský stát neurčí k tomuto účelu jiný orgán.
2. Oznámení o žádosti o osvědčení zveřejní orgán uvedený v odstavci 1.
Toto oznámení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno a adresu žadatele;
b) číslo základního patentu;
c) název vynálezu;
d) číslo a den povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i název produktu identifikovaného v tomto povolení;
e) popřípadě číslo a den prvního povolení k uvedení na trh ve Společenství.
Článek 10
Vydání osvědčení nebo zamítnutí žádosti
1. Splňují-li žádost o osvědčení i produkt, který je jeho předmětem, podmínky stanovené tímto nařízením, vydá orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 osvědčení.
2. S výhradou odstavce 3 orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 žádost o osvědčení zamítne, pokud žádost nebo produkt, který je jejím předmětem, nesplňují podmínky stanovené tímto nařízením.
3. Nesplňuje-li žádost o osvědčení podmínky stanovené v článku 8, orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 vyzve žadatele, aby ve stanovené lhůtě odstranil zjištěné nedostatky, a popřípadě zaplatil poplatek.
4. Nejsou-li ve stanovené lhůtě odstraněny nedostatky, popřípadě není-li zaplacen poplatek, k čemuž byl žadatel vyzván podle odstavce 3, žádost se zamítne.
5. Členské státy mohou stanovit, že k vydání osvědčení orgánem uvedeným v čl. 9 odst. 1 dojde bez zkoumání, zda jsou splněny podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 písm. c) a d).
Článek 11
Zveřejnění
1. Oznámení o vydání osvědčení zveřejní orgán uvedený v čl. 9 odst. 1. Toto oznámení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno a adresu majitele osvědčení;
b) číslo základního patentu;
c) název vynálezu;
d) číslo a den povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i název produktu identifikovaného v tomto povolení;
e) případně číslo a den prvního povolení k uvedení na trh ve Společenství;
f) dobu platnosti osvědčení.
2. Oznámení o zamítnutí žádosti o osvědčení zveřejní orgán uvedený v čl. 9 odst. 1. Toto oznámení musí obsahovat alespoň údaje uvedené v čl. 9 odst. 2.
Článek 12
Roční poplatky
Členské státy mohou stanovit, že osvědčení podléhá placení ročních poplatků.
Článek 13
Doba platnosti osvědčení
1. Osvědčení se stává platným uplynutím zákonné doby platnosti základního patentu na dobu rovnající se období, které uplynulo mezi dnem podání přihlášky základního patentu a dnem prvního povolení uvést produkt na trh ve Společenství, zkrácenému o pět let.
2. Bez ohledu na odstavec 1 nesmí být doba platnosti osvědčení delší než pět let ode dne, kdy se stane platným.
3. Pro účely výpočtu doby platnosti osvědčení se přihlédne k předběžnému prvnímu povolení k uvedení na trh jen tehdy, následuje-li po něm přímo konečné povolení týkající se téhož produktu.
Článek 14
Zánik osvědčení
Osvědčení zaniká:
a) uplynutím doby uvedené v článku 13;
b) vzdá-li se jej majitel;
c) není-li včas zaplacen roční poplatek stanovený v článku 12;
d) pokud produkt, na který bylo osvědčení vydáno, nemůže již být uváděn na trh v důsledku odnětí příslušného povolení k uvádění na trh podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajících ustanovení vnitrostátních právních předpisů. Orgán uvedený v čl.
9 odst. 1 může rozhodnout o zániku osvědčení z moci úřední nebo na návrh třetí strany.
Článek 15
Neplatnost osvědčení
1. Osvědčení je neplatné, pokud:
a) bylo vydáno v rozporu s článkem 3;
b) základní patent zanikl dříve, než uplynula doba jeho platnosti;
c) základní patent je zrušen nebo omezen v takovém rozsahu, že produkt, pro který bylo osvědčení vydáno, už není nadále chráněn nároky základního patentu, nebo existují i po uplynutí platnosti základního patentu důvody ke zrušení, které by opravňovaly k takovému zrušení nebo omezení.
2. Každý může podat návrh nebo žalobu na prohlášení osvědčení neplatným u orgánu, který má podle vnitrostátních právních předpisů pravomoc zrušit základní patent.
Článek 16
Oznámení o zániku nebo neplatnosti
Zanikne-li osvědčení podle čl. 14 písm. b), c) nebo d) nebo je-li neplatné podle článku 15, orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 o tom zveřejní oznámení.
Článek 17
Opravné prostředky
1. Proti rozhodnutím orgánu uvedeného v čl. 9 odst. 1 nebo orgánu uvedeného v čl. 15 odst. 2 vydaným podle tohoto nařízení, lze podat stejné opravné prostředky, jaké jsou upraveny ve vnitrostátních právních předpisech ve vztahu k podobným rozhodnutím vydaným ve věcech národních patentů.
2. Proti rozhodnutí o udělení osvědčení lze podat opravný prostředek za účelem opravy doby platnosti osvědčení, je-li den prvního povolení uvést produkt na trh ve Společenství uvedené v žádosti o osvědčení podle článku 8 nesprávný.
Článek 18
Řízení
1. Neobsahuje-li toto nařízení procesní ustanovení, použijí se pro osvědčení příslušná procesní ustanovení vnitrostátních právních předpisů pro základní patent a popřípadě procesní ustanovení pro osvědčení podle nařízení (EHS) č. 1768/92, pokud vnitrostátní právní předpisy neobsahují pro osvědčení podle tohoto nařízení zvláštní procesní předpisy.
2. Bez ohledu na odstavec 1 je řízení o odporu proti vydání osvědčení vyloučeno.
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
1. Pro každý produkt, který je ke dni, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, chráněn platným základním patentem a pro který bylo první povolení k uvedení na trh jako přípravku na ochranu rostlin získáno po 1. lednu 1985 podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajících vnitrostátních právních předpisů, lze vydat osvědčení.
2. Žádost o vydání osvědčení podle odstavce 1 se podává do šesti měsíců ode dne, kdy toto nařízení vstoupí v platnost.
Článek 20
V těch členských státech, jejichž vnitrostátní právní předpisy ke dni 1. ledna 1990 neupravovalo patentovatelnost přípravků na ochranu rostlin, se toto nařízení použije ode dne 2. ledna 1998.
V těchto členských státech se článek 19 nepoužije.
ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost šestým měsícem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1644/96 ze dne 30. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory pro některé luskoviny pěstované na zrno
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1577/96 ze dne 30. července 1996, kterým se zavádí zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno1, a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 1577/96 se podpora poskytuje na hektar oseté a sklizené plochy; že podle článku 3 je v případě, že dojde k překročení maximální zaručené plochy, podpora v daném hospodářském roce přiměřeně snížena; že by proto mělo být stanoveno, že se podpora nevyplatí, dokud nebude stanovena její konečná částka;
vzhledem k tomu, že podle nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství2, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2015/953, musí členské státy pro řádné fungování režimu podpor provádět kontroly, kterými zajistí, že není pro dotčenou plochu podpora vyplacena dvakrát;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro sušená krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora se poskytne pro plochy:
a) jež byly zcela osety a sklizeny a udržovány v podmínkách pro normální růst a
b) pro něž byla podána žádost o podporu "na plochu" podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3887/92.
Článek 2
1. Komise určí překročení maximální zaručené plochy a stanoví konečnou částku podpory nejpozději 15. listopadu daného hospodářského roku.
2. Členský stát vyplatí podporu nejpozději do 60 dnů poté, co byla konečná částka podpory zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Každý členský stát sdělí Komisi nejpozději do:
a) 15. září plochy (vyjádřených v hektarech a arech), pro něž bylo žádáno o podporu a které se rozdělí podle příslušných produktů;
b) 1. listopadu plochy, pro něž se podpora poskytne.
Článek 4
Nařízení Komise (EHS) č. 2353/894 se zrušuje.
Článek 5
Pro hospodářský rok 1996/97 se však použijí tato přechodná opatření:
1. Odchylně od čl. 1 písm. b) musí být žádost o podporu podána nejpozději 31. července 1996.
V žádosti o podporu se uvedou alespoň tyto údaje:
identifikace producenta,
plochy oseté a obdělávané pro příslušný produkt nebo produkty (v hektarech a arech) a pokud producent nepodal žádost o podporu "na plochu" pro hospodářský rok 1995/96, identifikace zemědělských pozemků na příslušném hospodářství,
prohlášení producenta, že pro příslušné plochy nebyly podány jiné žádosti o podporu na hektar, zejména o podporu podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 729/705.
2. Členské státy zajistí, že pro plochy, pro něž bylo žádáno o podporu na hektar podle čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70, se podpora neposkytne; navíc přijmou vhodná kontrolní opatření k tomuto účelu a informují o nich Komisi.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. července 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 19 nařízení (EHS) č.
2913/92 (dále jen "celní kodex") stanoví možnost zjednodušit použití celních předpisů; že v této souvislosti je třeba přijmout zjednodušující opatření k určování některých položek, jejichž zahrnutí či nezahrnutí do celní hodnoty upravují články 32 a 33 celního kodexu;
vzhledem k tomu, že je nutno provést některé věcné opravy v článku 294 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 482/96 [3];
vzhledem k tomu, že z důvodu celního dohledu musí být vždy jasně vymezen prostor celního skladu;
vzhledem k tomu, že v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku je třeba zajistit, aby nebyly poškozeny oprávněné zájmy průmyslových odvětví Společenství využitím hospodářských podmínek kódu 6303, a proto je třeba podrobněji určit podmínky, za nichž lze zmíněný kód použít;
vzhledem k tomu, že je za určitých podmínek třeba stanovit zvláštní opatření pro vyřizování režimu aktivního zušlechťovacího styku pro některé vedlejší zušlechtěné výrobky;
vzhledem k tomu, že je nutné doplnit ustanovení o použití vyrovnávacích úroků v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit ustanovení o propuštění do aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení;
vzhledem k tomu, že je třeba částečně změnit přílohu 25 týkající se nákladů na leteckou dopravu, jež se zahrnují do celní hodnoty, v důsledku vytvoření celní unie s Tureckem;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Smíšeného výboru ES-ESVO pro společný tranzitní režim a jednotný správní doklad č. 1/95 ze dne 26. října 1995 pozvala Českou republiku, Maďarskou republiku, Polskou republiku a Slovenskou republiku, aby přistoupily k Úmluvě ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [4] a Úmluvě o zjednodušení formalit ve zbožovém styku [5]; že přistoupení těchto zemí musí být dokončeno k 1. červenci 1996;
vzhledem k tomu, že vysvětivky k jednotnému správnímu dokladu musí být upřesněny s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států se třetími zeměmi [6];
vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit úpravu aktivního zušlechťovacího styku, aby se přihlédlo ke změnám v sazebním zařazení zboží;
vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit pojmosloví přílohy 78 pojmům používaným v celním kodexu;
vzhledem k tomu, že z hospodářských důvodů, spojených s nesprávným přenesením kódu kombinované nomenklatury, je třeba změnit seznam v příloze 87;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 156a
1. Na požádání zúčastněné osoby mohou celní orgány povolit, aby byly na základě vhodných a specifických kritérií
- odchylně od čl. 32 odst. 2 celního kodexu vypočteny některé položky, které se připočítávají k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena, které nebylo možné určit v okamžiku vzniku celního dluhu,
- odchylně od článku 33 celního kodexu vypočteny některé položky, které se do celní hodnoty nezapočítávají, jestliže částky připadající na tyto položky nejsou v okamžiku vzniku celního dluhu zřetelně odlišeny od ceny, která byla nebo má být zaplacena.
V takovém případě se uvedená celní hodnota nepovažuje za předběžnou ve smyslu čl. 254 druhé odrážky.
2. Povolení může být uděleno, pouze pokud
a) dokončení postupu podle článku 259 za těchto okolností představuje nepřiměřené administrativní náklady;
b) za těchto zvláštních okolností se jeví jako nevhodné použít články 30 a 31 celního kodexu;
c) existují oprávněné důvody domnívat se, že výše dovozního cla, jež má být vybráno v období, na které bylo vydáno příslušné povolení, nebude nižší než clo, jež by bylo požadováno bez povolení;
d) hospodářská soutěž mezi zúčastněnými osobami není narušena."
2. V článku 294 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. U zboží uvedeného v příloze 40 se lhůta uvedená v odstavci 1 prodlužuje na pět let."
3. V článku 504 se odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na jednom místě nelze zároveň povolit více než jeden celní sklad."
4. V čl. 552 odst. 1 písm. a) se doplňuje nový bod, který zní:
"vii) po sobě následující zpracovatelské operace podle článku 557, jiné než uvedené v bodech body i) až iv) (kód 6303)."
5. V článku 557 se zrušuje druhá věta.
6. V čl. 577 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f) přidělení celně schváleného určení pro vedlejší zušlechtěné výrobky, jejichž zničení pod celním dohledem je zakázáno z důvodů ochrany životního prostředí.
V tomto případě musí být prokázáno, že ukončení režimu podle běžných pravidel je fakticky nebo hospodářsky nemožné."
7. Článek 589 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "kdy celní dluh vzniká, aby bylo možné využít preferenční sazební zacházení stanovené v dohodách mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi pro dovoz do těchto zemí,";
b) v odstavci 4 se písmeno b) mění takto:
- první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Úroky se počítají na každý kalendářní měsíc, a to pro období mezi prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dovážené zboží, pro které je režim aktivního zušlechťovacího styku ukončen, poprvé propuštěno do tohoto režimu, a posledním dnem měsíce, v němž vzniká celní dluh. V případě propuštění do volného oběhu, o něž bylo požádáno za podmínek stanovených v čl.
128 odst. 4 celního kodexu, se úroky počítají pro období mezi prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dotyčné clo prominuto nebo vráceno, a posledním dnem měsíce, v němž vzniká celní dluh.",
- pátý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Uvedený zjednodušený postup, který celní orgány schválí pouze tehdy, jestliže mohou kontrolovat dobu obratu zásob, lze rovněž použít na případné skladování zušlechtěných výrobků, jichž se toto zjednodušení týká."
8. Článek 624 se nahrazuje tímto:
"Článek 624
Postupy pro propuštění do volného oběhu v systému navracení se vztahují na dovážené zboží bez ohledu na to, zda se použije náhrada rovnocenným zbožím."
9. V čl. 648 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) informace o případech použití čl. 577 odst. 2 písm. f) s uvedením zvláštních okolností znemožňujících běžné zrušení režimu a podmínky, které se vztahují na dané produkty."
10. Příloha 25 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
11. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
12. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
13. Příloha 77 se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
14. Příloha 78 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
15. Příloha 79 se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení.
16. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1735/96 ze dne 4. září 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1192/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 6. září 1996, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1433/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že amitraz (pro prasata) musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že cetrimid, lobelin, pankreatin, chlorokresol, thymol a ketoprofen (pro prasata) musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že amitraz (pro skot a ovce) musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že každý členský stát je povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997;
vzhledem k tomu, že podle článku 3 nařízení (ES) č. 2494/95 je nutné, aby HISC zahrnoval zboží a služby, které je možné pořídit na ekonomickém území členského státu za účelem přímého uspokojení spotřebitelské poptávky;
vzhledem k tomu, že rozsah současných indexů spotřebitelských cen vypracovávaných členskými státy, postupy uplatňované při zahrnování nových významných druhů zboží a služeb, postupy při úpravě cen z důvodu změny hodnoty, metody kombinace cen za účelem vytvoření cenových indexů pro elementární agregace a metody určení výběrů pro zjišťování a postupy při zjišťování cen se mezi členskými státy liší do té míry, že výsledné indexy spotřebitelských cen vypracované členskými státy nesplňují podmínky pro srovnatelnost nezbytné pro vypracovávání HISC;
vzhledem k tomu, že praxe používání předchozích cen jako náhrady za aktuální měsíční ceny se liší od použití zjištěných cen v takovém rozsahu, že výsledné indexy spotřebitelských cen vypracované členskými státy nesplňují podmínky pro srovnatelnost nezbytné pro vypracovávání HISC;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zahrnout nové významné druhy zboží a služeb jak do HISC, jejichž váhy jsou ročně aktualizovány, tak do indexů, jejichž váhy jsou aktualizovány méně často;
vzhledem k tomu, že pro zajištění srovnatelnosti HISC podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95 jsou nezbytná prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že podle článku 15 nařízení (ES) č. 2494/95 předloží Komise (Eurostat) Radě zprávu o spolehlivosti HISC a plnění podmínek srovnatelnosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2];
vzhledem k tomu, že Evropský měnový institut byl konzultován v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95 a vydal příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
I. OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit za účelem zavedení srovnatelného HISC vypracovávaného každým členským státem
- počáteční rozsah zboží a služeb a srovnatelné postupy při aktualizaci rozsahu, aby byly zahrnuty nové významné druhy zboží a služeb,
- minimální standardy při změně hodnoty,
- minimální standardy pro použité ceny,
- vzorec pro sestavování cenových indexů pro elementární agregace.
Účelem tohoto nařízení je také zabezpečit, aby výsledkem určení výběrů pro zjišťování o cenách byla dostatečná spolehlivost HISC, jež umožňují mezinárodní srovnání a poskytují informace pro stanovení minimálního standardu pro určení výběrů pro zjišťování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) Počátečním rozsahem zboží a služeb HISC se rozumějí čtyřmístné položky a podpoložky klasifikace COICOP/HISC (klasifikace individuální spotřeby podle účelu upravená pro potřeby HISC) uvedené v příloze I.
b) Novými významnými druhy zboží a služeb se rozumějí zboží a služby, u kterých nejsou cenové změny výslovně zahrnuty do HISC členského státu a u kterých odhadované výdaje spotřebitelů činí alespoň jedno promile výdajů zahrnutých v tomto HISC.
c) Změna hodnoty nastává, usoudí-li členský stát, že změna ve specifikaci má za následek významný rozdíl v užitné hodnotě pro spotřebitele mezi novou variantou nebo modelem zboží nebo služby a mezi druhem zboží nebo služby vybranými v předchozím případě pro zjišťování ceny v HISC, který nahrazuje.
Změna hodnoty nevzniká v případě komplexní revize výběru pro HISC.
d) Kvalitativním očišťováním se rozumí postup zohlednění změny hodnoty zvýšením nebo snížením zjištěných současných nebo referenčních cen o faktor nebo o částku ekvivalentní hodnotě změny hodnoty.
e) Cílovým výběrem se rozumí množina cen zboží a služeb, kterou členský stát plánuje sebrat pro vypracovávání HISC od ledna 1997 nebo kterou plánuje sebrat k některému následujícímu datu, aby vyhověl vlastní nebo kterékoliv evropské normě spolehlivosti nebo srovnatelnosti.
f) Zjištěnou cenou se rozumí cena skutečně potvrzená členskými státy.
g) Odhadnutou cenou se rozumí cena nahrazující zjištěnou cenu, založená na vhodném odhadovém postupu.
Předchozí zjištěné ceny nemohou být považovány za odhadnuté ceny, nemohou-li být prokázány jako přiměřené odhady.
h) Cenou záměny se rozumí zjištěná cena pro zboží nebo službu, které se považuje za přímo nahrazující zboží a služby, jejichž cena byla v cílovém výběru.
i) Elementárním agregátním indexem se rozumí cenový index pro elementární agregaci obsahující pouze cenové údaje.
j) Elementární agregace se týká výdajů nebo spotřeby pokryté nejpodrobnější úrovní stratifikace HISC, ve kterém nejsou k dispozici spolehlivé informace k výdajům pro účely vážení.
k) Určením výběrů pro zjišťování se rozumí jakýkoliv postup při sestavování HISC, při kterém je podmnožina cen určených pro spotřebitele použita k odhadu cenové změny pro určitou kategorii zboží nebo služeb pokrytých HISC.
l) Spolehlivost se určuje podle "přesnosti" vztahující se k rozsahu výběrové chyby a podle "reprezentativnosti", tj. stupně zkreslení.
II. OPATŘENÍ ZAJIŠŤUJÍCI SROVNATELNOST, SPOLEHLIVOST A PRŮKAZNOST HISC
Článek 3
Počáteční rozsah
HISC zahrnující cenové indexy a váhy pro každou kategorii uvedenou v příloze I, která zastupuje více než jedno promile konečných výdajů pokrytých všemi těmito kategoriemi, se pokládají za srovnatelné.
Článek 4
Nové významné druhy zboží a služeb
Členské státy
a) zajišťují systematickou identifikaci nových významných druhy zboží a služeb a
b) vyhodnocují významnost zboží a služeb hlášených jako nově významné v jiných členských státech.
HISC se vypracovává tak, aby zahrnul cenové změny nového významného druhu zboží a služeb, pokud jsou zboží nebo služby ohodnoceny jako spadající do definice uvedené v čl. 2 písm. b).
To se provede do 12 měsíců od jejich identifikace buď upravením vah v příslušné kategorii klasifikace COICOP/HISC uvedené v příloze I k tomuto předpisu nebo vah této kategorie, anebo přiřazením části váhy specificky k novému významnému druhu zboží nebo služeb.
Článek 5
Minimální standardy při změně hodnoty
1. HISC, pro které jsou provedena kvalitativní očišťování, se považují za srovnatelné.
Při změnách hodnoty vypracují členské státy cenové indexy provedením kvalitativních očišťování založených na explicitních odhadech velikosti těchto změn hodnoty.
Nejsou-li k dispozici žádné vnitrostátní odhady, použijí členské státy odhady založené na vhodných informacích poskytnutých Komisí (Eurostatem).
2. Nejsou-li k dispozici žádné odhady, odhadnou se cenové změny jako rozdíl mezi cenou zvolené náhradní položky a mezi cenou položky, která má být zaměna.
V žádném případě by změna hodnoty neměla být odhadována jako celý rozdíl v ceně mezi dvěmi položkami, pokud to nelze zdůvodnit jako vhodný odhad.
Používají-li se zaměněné položky proto, že zboží nebo služby byly nabídnuty za snížené ceny, musí být tyto zaměněné položky vybrány na základě své podobné užitné hodnoty pro spotřebitele, nikoliv podle podobnosti ceny.
Článek 6
Minimální standardy pro ceny
1. Členské státy použijí při vypracování HISC zjištěné ceny cílového výběru zjišťování.
a) Vyžaduje-li cílový výběr měsíční výběrové šetření, které ale nebude provedeno, protože položka není k dispozici nebo z jiného důvodu, mohou být v prvním nebo druhém měsíci použity odhadnuté ceny, avšak od třetího měsíce se použijí ceny záměny.
b) Vyžaduje-li cílový výběr výjimečně výběrové šetření méně často, než měsíčně, použijí se pro měsíce, ve kterých není třeba ceny sdělovat, odhadnuté ceny.
Odhadnuté ceny mohou být také použity, není-li cenové zjišťování jednou provedeno.
Neprovede-li se cenové zjišťování dvakrát po sobě, použijí se podruhé ceny záměny.
2. Nejsou-li v případech uvedených v tomto článku ceny záměny k dispozici, mohou být dále použity odhadnuté ceny, je-li rozsah jejich použití omezen na úroveň umožňující dosažení srovnatelnosti.
Článek 7
Cenové indexy pro elementární agregace
Při vypracovávání HISC se použije buď jeden ze dvou vzorců uvedených v odstavci 1 přílohy II tohoto nařízení, nebo srovnatelný postup, jehož výsledkem nebude index lišící se systematicky ve srovnání s rokem předchozím od indexu sestaveného kterýmkoliv z uvedených postupů v průměru o více než jednu desetinu procentního bodu.
Článek 8
Minimální standardy pro volbu výběrů zjišťování
Za spolehlivé a srovnatelné se považují HISC sestavené na základě cílových výběrů zjišťování, které obsahují dostatečný počet elementárních agregací pro každou kategorii COICOP/HISC při zohlednění váhy kategorie, aby bylo zajištěno zastoupení sortimentu položek v rámci kategorie a dostatečný počet cen v rámci jednotlivých elementárních agregací, aby se zohlednily variace cenového vývoje v obyvatelstvu.
Článek 9
Kontrola kvality
Členské státy
a) poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost informace o výdajích na kategorie, které nepatří do počátečního seznamu, vyjádřených jako podíl na celkových výdajích zahrnutých do HISC, tak, aby tyto informace dostačovaly k posouzení souladu s tímto nařízením;
b) sdělí Komisi (Eurostatu) údaje o nových významných druzích zboží a služeb, jakmile jsou zjištěny, a případně důvody k nezařazení některého nového významného druhu zboží a služeb, tak, aby bylo možné posoudit soulad s tímto nařízením;
c) sledují případy změn hodnoty a odpovídající úpravy tak, aby bylo možné prokázat soulad s tímto nařízením; poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost veškeré užitečné související informace;
d) vypracovují a aktualizují podrobný popis cílového výběru zjišťování a přešetří cenové kontroly a cenové odhady, je-li to nezbytné pro zajištění souladu s tímto nařízením. Poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost veškeré informace, na základě kterých může být posuzován a zajišťován soulad s tímto nařízením;
e) je-li použit postup odlišný od postupů uvedených v příloze II bodě 1, poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost informace o dopadu použití tohoto alternativního postupu v daném období a u daných elementárních agregací, které dostačují k posouzení souladu s tímto nařízením;
f) poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost podrobné údaje o cílových vzorcích výběrových šetření, které dostačují k posouzení souladu s tímto nařízením, a agregované statistické údaje o reprezentativnosti a přesnosti výběru zjišťování, na základě kterých může Komise (Eurostat) předkládat návrhy na minimální standardy určování výběrů pro zjišťování při přezkumu HISC v říjnu 1997 vyžadovaném článkem 15 nařízení (ES) č. 2494/95.
III. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1756/96 ze dne 10. září 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1598/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že příloha nařízení Komise (ES) č.
1598/95 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2931/95 [4], platí pouze do 30. června 1996; že je vhodné stanovit tuto úpravu jako trvalou a zrušit uvedený termín;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 1598/95 se zrušují slova "použitelná od 1. července 1995 do 30. června 1996".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 17. září 1996, kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1742/96 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; vzhledem k tomu, že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že byly předloženy vědecké údaje k určení nedořešených otázek týkajících se bezpečnosti a reziduí; že byly posouzeny jako nedostatečné k uzavření hodnocení albendazolu, thiamfenikolu, oxibendazolu, flubendazolu a azaperonu tak, aby tyto látky mohly být zařazeny do přílohy I nařízení Rady (ES) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že byly nyní, pokud jde o albendazol, thiamfenikol, oxibendazol, flubendazol a azaperon, zajištěny další informace; že trvání platnosti prozatímních maximálních limitů reziduí definovaných v předchozím období pro výše uvedené látky v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být prodlouženo, aby bylo umožněno dokončení probíhajících vědeckých hodnocení;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydané v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1831/96 ze dne 23. září 1996 o otevření a správě celních kvót Společenství konsolidovaných v rámci GATT pro některé ovoce a zeleninu a pro některé produkty zpracované z ovoce a zeleniny od roku 1996
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [3], a zejména na čl. 25 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [4], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2314/95 [5], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3093/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví celní sazby vyplývající z jednání podle čl.
XXIV odst. 6 GATT, jež má Společenství uplatňovat po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie [6], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že se Společenství v rámci Světové obchodní organizace zavázalo otevřít za určitých podmínek celní kvóty Společenství se sníženým clem pro určitý počet ovoce a zeleniny a pro některé produkty zpracované z ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že při plnění svých mezinárodních závazků přísluší Společenství rozhodnout o otevření kvót Společenství, pokud jde o produkty uvedené v přílohách tohoto nařízení; že je třeba zaručit stejný a trvalý přístup všech dovozců ze Společenství k uvedeným kvótám a nepřerušené uplatňování sazeb stanovených pro tyto kvóty na všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do jejich vyčerpání; že však nic nebrání tomu, aby s cílem zajistit účinnost společné správy kvót byly členské státy zmocněny čerpat z objemů kvót nezbytná množství odpovídající skutečným dovozům; že tento způsob správy vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, která má zejména sledovat stav čerpání objemů kvót a informovat o tom členské státy;
vzhledem k tomu, že celní kvóty stanovené ve výše uvedených dohodách musí být otevřeny od roku 1996; že je mimo jiné nezbytné stanovit zvláštní podmínky požadované pro poskytnutí celních výhod u kvót stanovených v přílohách tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 858/96 [7] Komise otevřela část celních kvót Společenství konsolidovaných v rámci GATT; že v duchu jasnosti a zjednodušení je třeba seskupit v tomto nařízení všechny kvóty týkající se ovoce a zeleniny a produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny; že je tedy vhodné zrušit nařízení (ES) č.
858/96;
vzhledem k tomu, že Řídící výbory pro ovoce a zeleninu a pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny nezaujaly stanovisko ve lhůtě stanovené jejich předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na produkty uvedené v přílohách tohoto nařízení se ročně vztahuje snižování cel v rámci celních kvót Společenství a pro období blíže stanovená v přílohách.
2. Cla uplatňovaná v rámci celních kvót uvedených v odstavci 1 jsou následující:
- pro produkty uvedené v přílohách I a II: cla uvedená v těchto přílohách,
- pro produkty uvedené v příloze III: valorická cla uvedená v této příloze, jakož i případně specifická cla stanovená ve společném celním sazebníku Evropských společenství.
3. Výhoda celních kvót stanovených v příloze II podléhá za podpory prohlášení o propuštění do volného oběhu předložení osvědčení o pravosti, které je shodné s jedním ze vzorů uvedených v příloze IIa a které je vydané příslušnými orgány země původu zmíněnými v příloze IIb, jež potvrzují, že produkty, které jsou v něm uvedeny, mají specifické vlastnosti uvedené v příloze II.
Avšak v případě koncentrované pomerančové šťávy lze předložení osvědčení o pravosti nahradit před dovozem předložením obecného potvrzení Komisi, jímž příslušný orgán země původu potvrzuje, že koncentrované pomerančové šťávy vyrobené v uvedené zemi neobsahují šťávu z krvavých pomerančů.
Komise o tom informuje členské státy, aby jim umožnila uvědomit o tom dotyčné celní orgány.
Tato informace bude rovněž uveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 2
1. Při správě kvót podle článku 1 přijme Komise veškerá vhodná správní opatření k zajištění účinné správy.
2. Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení o propouštění do volného oběhu obsahující žádost týkající se výhody celní kvóty pro produkt uvedený v tomto nařízení a pokud je uvedené prohlášení přijato celními orgány, čerpá dotyčný členský stát prostřednictvím oznámení Komisi z objemu kvóty množství odpovídající jeho potřebám.
Žádosti o čerpání s vyznačením data přijetí výše uvedených prohlášení musí být neprodleně předány Komisi.
Komise poskytuje čerpání na základě data přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu celními orgány dotyčného členského státu, pokud to dovolí zůstatek, který je k dispozici.
3. Jestliže členský stát nevyužije čerpaná množství, převede je, jakmile je to možné, do odpovídajícího objemu kvóty.
4. Jsou-li požadovaná množství vyšší než zůstatek, který je k dispozici v objemu kvóty, provádí se přidělení poměrně k žádostem.
Členské státy jsou informovány o uskutečněných čerpáních.
Článek 3
Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby byla dodržována ustanovení tohoto nařízení.
Článek 4
Každý členský stát zaručí dovozcům stejný a trvalý přístup k celním kvótám, dokud to dovolí zůstatek objemů kvót.
Článek 5
Zrušuje se nařízení (ES) č. 858/96.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 30. září 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [2], a zejména na čl. 23 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2933/95 [4], stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu;
vzhledem k tomu, že průměrné reprezentativní ceny produktů dovážených ze třetích zemí nemohou být na úrovni Společenství považovány za významné, pokud odpovídají množství nižšímu než jedna tuna; že proto nevzniká členským státům povinnost oznamovat tyto ceny Komisi;
vzhledem k tomu, že pokud se po dobu sedmi dní použila standardní dovozní hodnota produktu uvedeného původu v nezměněné formě, dovozy tohoto produktu mohou být považovány za dočasně skončené; že by měla být proto uvedená hodnota zrušena;
vzhledem k tomu, že za účelem sazebního zařazení produktů dovážených v zásilce stanovilo nařízení (ES) č. 3223/94 režim pro zjišťování cen na reprezentativních trzích s cílem určení standardní dovozní hodnoty pro stanovení hodnoty těchto produktů; že podle nařízení Komise (ES) č.
1558/96 [5] platí pro určitá období roku 1996 zvláštní ceny pro hrušky a švestky pocházející z přidružených zemí střední Evropy dovážené za účelem zpracování; že pro tyto produkty, které nejsou prodány v zásilce na reprezentativních trzích, může být pro jejich zařazení použit režim pro přímo zjišťované ceny; že zmíněný režim může obsahovat pouze sazební zařazení příslušných produktů na základě ceny vyplaceně loď těchto produktů plus náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství nebo celní hodnoty uvedené v čl. 30 písm. c) nařízení Rady (ES) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6] ve znění nařízení Komise (EHS) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3223/94 se mění takto:
1. K čl. 2 odst. 1 se připojí tento pododstavec:
"Pokud je celkové množství uvedené v písm. b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi neoznamují."
2. K čl. 4 odst. 4 se připojí tento pododstavec:
"Přestávají však platit, pokud nebyla po sedm po sobě následujících dní oznámena Komisi žádná průměrná reprezentativní cena."
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 15. října 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 716/96, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1588/96 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
716/96 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1846/96 [4], stanoví mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království zejména tím, že umožní vyplácet producentům 1 ECU za kilogram živé hmotnosti pro zvířata poražená v rámci režimu tohoto nařízení; že s ohledem na nejnovější vývoj cen na trhu ve Spojeném království je vhodné tuto částku upravit; že je nutné rovněž upravit příspěvek Společenství vyjádřený v ECU;
vzhledem k tomu, že uvedené nařízení požaduje, aby hlavy, vnitřní orgány a jatečně upravená těla zvířat poražených v souladu s ustanoveními uvedeného nařízení byla natřena nesmazatelnou barvou a přepravena v zapečetěných kontejnerech do spaloven nebo kafilérií se zvláštním oprávněním, kde budou po zpracování zlikvidována; že s výhradou nezbytné kontroly, kterou mají provést příslušné britské orgány, by tyto orgány měly být oprávněny použít před likvidací omezený počet zvířat pro výzkumné a vzdělávací účely;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 716/96 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Bez ohledu na odstavec 1 a s výhradou nezbytné kontroly je příslušný britský orgán oprávněn použít před zpracováním a likvidací omezený počet zvířat pro výzkumné a vzdělávací účely."
2. V čl. 2 odst. 1 se částka "1 ECU" nahrazuje částkou "0,9 ECU" a částka "392 ECU" se nahrazuje částkou "353 ECU".
3. V čl. 2 odst. 2 se částka "1 ECU" nahrazuje částkou "0,9 ECU".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 21. října 1996, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1798/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že dembrexin, diklazuril a etamifylinkamsylát musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 22 října 1996, kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2010/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že aminosidin, cymiazol a marbofloxacin musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 24. října 1996, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2010/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že penethamat (platí pro tkáně skotu) musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že na základě stávajícího použití ve veterinární praxi musí být kyselina boritá a její soli, glykosaminoglykan-polysulfat, rifaximin a fluvalinat zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že některé látky byly v předchozím období hodnoceny postupy Evropské unie, například Vědeckým výborem pro potraviny; že některé z těchto látek byly posouzeny jako přijatelné pro přidávání do potravin určených k výživě lidí a byly jim přiděleny kódy E; že je nepravděpodobné, že jejich podávání jako součást veterinárních léčivých přípravků zvířatům určeným k produkci potravin, bude mít za následek rezidua buď významně odlišná od přídatné látky, anebo v koncentraci převyšující koncentrace, ve kterých je přídatná látka přidávána přímo do potravin; že na základě stávajícího používání ve veterinární praxi musejí být ty látky, které jsou povoleny jako přídatné látky v potravinách určených k výživě lidí, s platným kódem E, zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č.
2377/90;
vzhledem k tomu, že rifaximin (platí pro kravské mléko) musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2054/96 ze dne 25. října 1996 o zveřejnění grafického symbolu pro jakostní zemědělské produkty typické pro nejvzdálenější regiony a o pravidlech pro jeho reprodukci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2598/95 [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2537/95 [4], a zejména na čl. 31 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2537/95, a zejména na čl. 26 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že grafický symbol byl vytvořen v rámci provádění nařízení (EHS) č. 3763/91, (EHS) č.
1600/92 a (EHS) č. 1601/92 na základě nabídkového řízení, aby se zlepšilo povědomí a propagace spotřeby zpracovaných i nezpracovaných jakostních zemědělských produktů typických pro nejvzdálenější regiony Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1418/96 [6] stanoví podrobná pravidla pro používání grafického symbolu;
vzhledem k tomu, že za účelem dosažení výše uvedených cílů by grafický symbol měl být přístupný uživatelům uvedeným v článku 2 nařízení (ES) č. 1418/96, obchodníkům, kteří chtějí tyto produkty propagovat, zhodnocovat, uvádět na trh a spotřebitelům;
vzhledem k tomu, že by měla být rovněž stanovena technická pravidla pro reprodukci grafického symbolu a jeho správné používání,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Grafický symbol uvedený v článku 20 nařízení (EHS) č. 3763/91, článku 31 nařízení (EHS) č. 1600/92 a článku 26 nařízení (EHS) č. 1601/92 je popsán v příloze.
Článek 2
Grafický symbol se reprodukuje a používá v souladu s technickými pravidly stanovenými v příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2058/96 ze dne 28. října 1996 o otevření a správě celní kvóty pro zlomkovou rýži kódu KN 10064000 pro výrobu potravinových přípravků kódu KN 190110
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl.
XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že mezi výše uvedenými koncesemi je roční celní kvóta s nulovým clem pro 1000 tun zlomkové rýže kódu KN 10064000 pro výrobu potravinových přípravků kódu KN 190110;
vzhledem k tomu, že pro zajištění řádné správy výše uvedeného režimu je zapotřebí přijmout zvláštní pravidla pro předkládání žádostí a vydávání licencí; že tato pravidla buď doplňují nebo se odchylují od ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout zvláštní opatření, aby bylo zajištěno, že se dovážená zlomková rýže neodchýlí od stanoveného použití; že osvobození od cla může proto být podmíněno závazkem dovozce prokázat předpokládané použití rýže a složením jistoty odpovídající nevybranému clu; vzhledem k tomu, že řádná správa kvóty vyžaduje poskytnutí přiměřeného času pro zpracování; že zásilka zboží vyžaduje kontrolní výtisk T5 vydaný členským státem propuštění do volného oběhu v souladu s nařízením Komise (EHS) č.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1676/96 [5], jakožto vhodný důkaz zpracování; že pokud se zpracování uskuteční v členském státě propuštění do volného oběhu, doklad o zpracování může být předložen v podobě rovnocenného vnitrostátního dokumentu;
vzhledem k tomu, že ačkoli účelem jistoty je zajistit platbu nově vzniklého dovozního dluhu, měla by existovat pružnost, pokud jde o uvolnění jistoty;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1527/96 [7], platí pro dovozy spadající pod toto nařízení;
vzhledem k tomu, že aby byla zajištěna účinná správa kvóty, měla by být jistota týkající se dovozních licencí v rámci zmíněného režimu stanovena na 25 ECU za tunu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Roční celní kvóta s nulovým clem pro 1000 tun zlomkové rýže kódu KN 100640 a určené pro použití při výrobě potravinových přípravků kódu KN 190110 se otevírá v souladu s tímto nařízením.
Článek 2
1. Žádost o dovozní licenci se týká množství nejméně 5 tun a nejvýše 500 tun zlomkové rýže.
2. Žádost o dovozní licenci musí být doprovázena:
- dokladem, že žadatelem je fyzická nebo právnická osoba, která vykonává obchodní činnost v odvětví rýže po dobu minimálně 12 měsíců a která je registrována v členském státě, v němž je předkládána žádost,
- písemným prohlášením žadatele o tom, že předložil pouze jednu žádost.
Pokud žadatel předloží více než jednu žádost o dovozní licenci, všechny jeho žádosti budou zamítnuty.
3. V kolonce 7 žádosti o licenci a dovozní licence se uvede země původu a slovo "ano" se zaškrtne křížkem.
4. Žádost o licenci a dovozní licence obsahují:
a) v kolonce 20 jednu z následujících poznámek:
- Partidos de arroz, del código NC 10064000, destinados a la producción de preparaciones alimenticias del código NC 190110
- Brudris, henhørende under KN-kode 10064000, bestemt til fremstilling af tilberedte næringsmidler, henhørende under KN-kode 190110
- Bruchreis des KN-Codes 10064000, bestimmt zur Herstellung von Lebensmittelzubereitungen des KN-Codes 190110
- Θραύσματα ρυζιού υπαγόμενα στον κωδικό ΣΟ 10064000, που προορίζονται για την παραγωγή παρασκευασμάτων διατροφής του κωδικού ΣΟ 190110
- Broken rice of CN code 10064000 for production of food preparations of CN code 190110
- Brisures de riz, relevant du code NC 10064000, destinées à la production de préparations alimentaires du code NC 190110
- Rotture di riso, di cui al codice NC 10064000, destinate alla produzione di preparazioni alimentari del codice NC 190110
- Breukrijst van GN-code 10064000, voor de produktie van voor voeding bestemde bereidingen van GN-code 190110
- Trincas de arroz do código NC 10064000, destinadas á produção de preparações alimentares do código NC 190110
- CN-koodiin 10064000 kuuluvat rikkoutuneet riisinjyvät CN-koodiin 190110 kuuluvien elintarvikevalmisteiden valmistamiseksi
- Brutet ris som omfattas av KN-nummer 10064000, avsett för produktion av livsmedelsberedningar som omfattas av KN-nummer 190110;
b) v kolonce 24 jednu z následujících poznámek:
- Exención del derecho de aduana [Reglamento (CE) no 2058/96]
- Toldfri (Forordning (EF) nr.
2058/96)
- Zollfrei (Verordnung (EG) Nr. 2058/96)
- Απαλλαγή δασμού [κανονισμός (EK) αριθ 2058/96]
- Free of customs duty (Regulation (EC) No 2058/96)
- Exemption du droit de douane [Règlement (CE) no 2058/96]
- Esenzione dal dazio doganale [Regolamento (CE) n. 2058/96]
- Vrijgesteld van douanerecht (Verordening (EG) nr.
2058/96)
- Isenção de direito aduaneiro [Regulamento (CE) n.o 2058/96]
- Tullivapaa (asetuksen (EY) N:o 2058/96)
- Tulifri (Förordning (EG) nr 2058/96).
5. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 se výše jistoty pokud jde o dovozní licence upravené tímto nařízením stanovuje na 25 ECU za tunu.
Článek 3
1. V den předložení žádostí o licence, sdělí členský stát útvarům Komise dálnopisem nebo faxem množství podle země původu, pro která jsou dovozní licence požadovány, jakož i jména a adresy žadatelů.
2. Dovozní licence se vydává 11. pracovní den po dni, kdy byla žádost podána, za předpokladu, že nebylo dosaženo množství stanoveného v článku 1.
3. V den, kdy požadovaná množství přesáhla množství stanovené v článku 1, útvary Komise stanoví jednotné procentuální snížení požadovaných množství a sdělí toto rozhodnutí členským státům do 10 pracovních dnů ode dne, kdy byly žádosti podány.
4. Pokud snížení uvedené v odstavci 3 povede k jednomu nebo více množstvím nižším než 20 tun na jednu žádost, přidělení všech těchto množství provede členský stát losováním mezi dovozce po částech ve výši 20 tun, a popřípadě části obsahující zůstatkové množství.
5. Pokud je množství, pro něž byla vydána dovozní licence, menší než požadované množství, výše jistoty uvedené v čl. 2 odst. 5 se proporcionálně sníží.
6. Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou práva vznikající na základě dovozní licence převoditelná.
Článek 4
Členské státy sdělí útvarům Komise dálnopisem nebo faxem:
a) nejpozději do dvou pracovních dnů od vydání licence, množství, pro něž byla licence vydána, s uvedením data vydání, země původu, jakož i jména a adresy držitele;
b) pokud byla licence zrušena, nejpozději během dvou pracovních dnů po zrušení, množství, pro něž byla licence zrušena, jakož i jméno a adresu držitele zrušené licence;
c) poslední pracovní den každého měsíce následujícího po měsíci propuštění do volného oběhu, množství, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu, roztříděná podle země původu.
Výše uvedené údaje musejí být sděleny odděleně od údajů týkajících se jiných žádostí o dovozní licence v odvětví rýže a podle stejných postupů.
Článek 5
1. Osvobození od cla je podmíněno:
a) při propuštění do volného oběhu, předložením písemného závazku dovozce, že všechno propuštěné zboží bude zpracováno podle údajů v kolonce 20 licence, do šesti měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu;
b) při propuštění do volného oběhu, složením jistoty dovozcem ve stejné výši jako clo na zlomkovou rýži, uvedené v kombinované nomenklatuře.
2. Při propuštění do volného oběhu dovozce uvede jako místo zpracování buď jméno zpracovatelského podniku a členský stát nebo nejvýše pět různých zpracovatelských závodů.
Zásilka zboží vyžaduje kontrolní výtisk T5 vydaný členským státem odeslání, které v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93 slouží rovněž jako důkaz zpracování.
Avšak pokud se zpracování uskuteční v členském státě propuštění do volného oběhu, doklad o zpracování může být předložen v podobě rovnocenného vnitrostátního dokumentu.
3. Kontrolní výtisk T5 obsahuje:
a) v kolonce 104 jednu z následujících poznámek:
- Destinadas a la producción de preparaciones alimenticias del código NC 190110
- Bestemt til fremstilling af tilberedte næringsmiler, henhørende under KN-kode 190110
- Bestimmt zur Herstellung von Lebensmittelzube reitungen des KN-Codes 190110
- Προρίζονται για την παραγωγή παρασκευασμάτων διατροφής του κωδικού ΣΟ 190110
- For production of food preparations of CN code 190110
- Destinées à la production de préparations alimentaires du code NC 190110
- Destinate alla produzione di preparazioni alimentari del codice NC 190110
- Bestemd voor de produktie van voor voeding bestemde bereidingen van GN-code 190110
- Destinadas á produção de preparações alimentares do código NC 190110
- Tarkoitettu CN-koodiin 190110 kuuluvien elintarvikevalmisteiden valmistukseen
- Avsett för produktion av livsmedelsberedningar som omfattas av KN-nummer 190110;
b) v kolonce 107 jednu z následujících poznámek:
- Reglamento (CE) no 2058/96 — artículo 4
- Forordning (EF) nr.
2058/96 — artikel 4
- Verordnung (EG) Nr. 2058/96 — Artikel 4
- Κανονισμός (EK) αριθ 2058/96 — άρθρο 4
- Article 4 of Regulation (EC) No 2058/96
- Règlement (CE) no 2058/96 — article 4
- Regolamento (CE) n. 2058/96 — articolo 4
- Verordening (EG) nr.
2058/96, artikel 4
- Regulamento (CE) n.o 2058/96 — artigo 4.o
- Asetuksen (EY) N:o 2058/96 — 4 artikla
- Förordning (EG) nr 2058/96 — artikel 4.
4. Kromě případů vyšší moci se jistota uvedená v odst. 1 písm. b) uvolní, jestliže dovozce předloží příslušným orgánům členského státu propuštění do volného oběhu doklad o tom, že veškerá rýže propuštěná do volného oběhu byla zpracována na produkt uvedený v dovozní licenci. Zpracování je považováno za uskutečněné, byl-li produkt, ve lhůtě uvedené v odst. 1 písm. a), vyroben v jedné nebo více továrnách patřících firmě uvedené v čl. 5 odst. 2, a jenž se nacházejí v členském státě uvedeném tamtéž, nebo v jedné továrně či v jedné z továren, uvedených ve stejném ustanovení.
Pokud rýže propuštěná do volného oběhu nebyla zpracována ve výše uvedené lhůtě, uvolněná jistota se zmenší o 2 % za každý den, o který byla lhůta překročena.
5. Doklad o zpracování se předloží příslušným orgánům do šesti měsíců od skončení lhůty pro zpracování.
Není-li doklad předložen ve lhůtě stanovené v tomto odstavci, jistota uvedená v odst. 1 písm. b), případně snížená o procenta uvedená ve druhém pododstavci odstavce 4, se zmenší o 2 % za každý den, o který byla lhůta překročena.
Výše jistoty jenž není uvolněna, propadá jako clo.
Článek 6
1. Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88, nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství stanovené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Číslice "0" se za tímto účelem zapíše do kolonky 19 uvedené licence.
2. Čl. 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se použije.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 8. října 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1601/91, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že mají-li být vzaty v úvahu některé tradiční zvyklosti v některých členských státech, je nezbytné stanovit, že aromatizovaná vína mohou být připravována také z čerstvého hroznového moštu, jehož kvašení je zastaveno přidáním alkoholu, podle bodu 5 přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [4];
vzhledem k tomu, že dodržování ustanovení o minimálním podílu vína v aromatizovaném vínu v případě obohacených vín pocházejících z různých pěstitelských oblastí naprosto nelze kontrolovat; že je proto nezbytné toto ustanovení upravit;
vzhledem k tomu, že definice tradičního výrobku, jako je "Glühwein", musí přihlížet k určitému vývoji, který nastal v daném odvětví; že je proto třeba zakázat přidání vody, aniž by bylo dotčeno přidání vody v důsledku případného přislazování;
vzhledem k tomu, že je třeba ujasnit znění ustanovení o postupech, které lze použít při přípravě různých produktů, s tím, že neexistuje-li příslušné pravidlo Společenství, mohou členské státy uplatňovat v této věci zvláštní pravidla, pokud jsou slučitelná s právem Společenství;
vzhledem k tomu, že je proto třeba pozměnit nařízení (EHS) č. 1601/91 [5] a upravit je v některých jiných technických ohledech na základě nabytých zkušeností,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1601/91 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 písm. a)
i) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— získaný z vín definovaných v bodech 5 a 12 až 18 přílohy I nařízení (EHS) č. 822/87 [6], včetně jakostního vína stanovených pěstitelských oblastí vymezených v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 823/87 [7], s výjimkou stolního vína retsina, případně s přidaným hroznovým moštem a/nebo částečně zkvašeným hroznovým moštem;"
ii) se předposlední pododstavec nahrazuje tímto:
"Podíl vína a/nebo čerstvého hroznového moštu, jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu, použitého při přípravě aromatizovaného vína musí v konečném produktu činit nejméně 75 %. Aniž je dotčen článek 5, musí být minimální přirozený obsah alkoholu v % objemových použitých výrobků roven obsahu stanovenému v čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 822/87;".
2. V čl. 2 odst. 1 písm. b) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— získaný z jednoho nebo více vín definovaných v bodech 11 až 13 a 15 až 18 přílohy I nařízení (EHS) č. 822/87, včetně jakostního vína stanovených pěstitelských oblastí vymezených v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 823/87, s výjimkou vín připravených s přidáním alkoholu a stolního vína retsina, případně s přidaným hroznovým moštem a/nebo částečně zkvašeným hroznovým moštem,".
3. V italském znění čl. 2 odst. 2 se
i) v písmenu a) slovo "Vermut" nahrazuje slovy:
"Vermut o Vermouth o Vermout"
ii) v písmenu b) Vino aromatizzato amaro první odrážka nahrazuje tímto:
"— "Vino alla china". o "Vino chinato". quando l’aromatizzazione principale è fatta con aroma naturale di china,".
4. V čl. 2 odst. 3 se:
i) v písmenu e) Kalte Ente zrušují slova "jejichž chuť musí být zřetelně cítit,"
ii) v písmenu f) Glühwein první věta nahrazuje tímto:
"aromatizovaný nápoj získaný výhradně z červeného vína nebo bílého vína a cukru, aromatizovaný hlavně skořicí a/nebo hřebíčkem; aniž je dotčeno množství vody přidané na základě čl. 3 písm. a), je přidání vody zakázáno;"
iii) v písmenu fa), Viiniglögi/Vinglögg, se první věta nahrazuje tímto:
"aromatizovaný nápoj získaný výhradně z červeného vína nebo bílého vína, aromatizovaný hlavně skořicí a/nebo hřebíčkem;".
5. V italském znění se v čl. 2 odst. 5 písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) extra secco o extra dry: per i prodotti il cui tenore di zuccheri è inferiore a 30 grammi per litro;
b) secco o dry: per i prodotti il cui tenore di zuccheri è inferiore a 50 grammi per litro;".
6. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Na enologické procesy a postupy povolené pro víno a mošty, které jsou složkami produktů uvedených v článku 1, se použije nařízení (EHS) č. 822/87.
2. Postupy týkající se produktů zpracovávaných za účelem získání některého z konečných produktů uvedených v tomto nařízení se stanoví postupem podle článku 14."
7. V příloze II se za slova "Nürnberger Glühwein" doplňují slova "Thüringer Glühwein".
Článek 2
Pro nápoj "Glühwein" se postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 1601/91 stanoví odchylná opatření na přechodné období do 31. ledna 1998.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 14. října 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1180/77 o dovozu některých zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č.
1/77 ze dne 17. května 1977 o nových koncesích pro dovoz tureckých zemědělských produktů do Společenství stanoví, že jestliže Turecko uplatňuje zvláštní poplatek při vývozu, sníží se dávka vybíraná z dovozu olivového oleje kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 do Společenství o pevnou částku 0,7245 ECU za 100 kilogramů a o částku rovnající se zvláštnímu poplatku; že bylo stanoveno, že toto snížení nesmí překročit 10,88 ECU za 100 kilogramů v případě snížení podle článku 2 uvedeného rozhodnutí a 10,88 ECU za 100 kilogramů v případě doplňkové částky podle přílohy IV uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí č. 1/77 bylo provedeno nařízením (EHS) č. 1180/77 [2];
vzhledem k tomu, že smluvní strany se prostřednictvím dohody ve formě výměny dopisů dohodly, že doplňková částka pro období od 1. ledna 1994 do 31. ledna 1995 bude 10,88 ECU za 100 kilogramů a pro období od 1. února 1995 13,14 ECU za 100 kilogramů;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1180/77 by se proto mělo změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1180/77 se písm. b) nahrazuje tímto:
"b) částku rovnající se zvláštnímu poplatku, který Turecko vybírá při vývozu tohoto oleje, maximálně ve výši 10,88 ECU za 100 kilogramů pro období od 1. ledna 1994 do 31. ledna 1995 a maximálně ve výši 13,14 ECU za 100 kilogramů pro období od 1. února 1995, přičemž v prvním období se tato částka zvyšuje o 10,88 ECU za 100 kilogramů a o 13,14 ECU za 100 kilogramů ve druhém období."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 29. října 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1000/96 ohledně některých obchodních norem pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3204/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1538/91 ze dne 5. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [3], bylo změněno nařízením (ES) č.
1000/96 [4], pokud jde o definici kapouna a příslušná výrobní kritéria; že pro použití této nové definice je nutné stanovit přechodné období, aby byly zohledněny zájmy některých producentů během hospodářského období závěru roku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1000/96 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. října 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1432/94 a (ES) č. 1486/95 týkající se stanovení prováděcích pravidel k některým celním kvótám pro vepřové maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že celní kvóty pro některé produkty z vepřového masa byly poskytnuty podle nařízení Komise (ES) č.
1432/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [3], ve znění nařízení (ES) č.
1593/95 [4] a podle nařízení Komise (ES) č. 1486/95 ze dne 28. června 1995 o otevření a správě dovozní celní kvóty u některých produktů v odvětví vepřového masa [5], ve znění nařízení (ES) č.
1176/96 [6]; že pro usnadnění obchodu mezi Evropským společenstvím a třetími zeměmi musí být možné dovážet produkty z odvětví vepřového masa bez povinnosti dovážet je ze země původu, která však musí být ze statistických důvodů uvedena v kolonce 8 dovozní licence;
vzhledem k tomu, že tato ustanovení by se měla vztahovat na dovozní licence, jejichž platnost ještě neskončila a které nebyly použity nebo byly použity pouze částečně;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 1432/94 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) v políčku 8 žádosti o licence a licence musí být uvedena země původu."
Článek 2
V článku 4 nařízení (ES) č. 1486/95 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) v políčku 8 žádosti o licence a licence musí být uvedena země původu."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2126/96 ze dne 5. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2543/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1581/96 [2], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2543/95 [3] ze dne 30. října 1995 stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej; že s ohledem na zkušenosti získané při provádění v prvním roce je třeba přesněji stanovit produkty, u nichž je nutno předkládat vývozní licence;
vzhledem k tomu, že požadované vývozní licence mohou být vydány teprve po uplynutí období tak, aby Komise mohla v případě potřeby přijmout určitá opatření na základě informací o žádostech postoupených členskými státy; že pokud jsou takové informace neúplné nebo nepřesné, Komise taková opatření nemůže přijmout; že je tudíž třeba v zájmu zabezpečení řádné správy tohoto režimu vydávané licence omezit na množství zahrnutá v řádně podaných žádostech;
vzhledem k tomu, že s ohledem na přesné monitorování náhrad týkajících se vydaných vývozních licencí by měly být informace sdělované členskými státy v souvislosti se staženými žádostmi o licence a nečerpanými množstvími doplněny podrobnými údaji o sazbě náhrady;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2543/95 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Při vývozu produktů kódů KN 1509 a 151000 se vyžaduje předložení vývozní licence."
2. V čl. 3 odst. 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Licence se však vydají pouze pro množství uvedená v žádostech podaných podle čl. 5 odst 1 písm. a)."
3. V čl. 5 odst. 1 písm. c) se vkládají slova "jakož i příslušné náhrady".
4. Článek 5 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Členské státy sdělí Komisi každý měsíc po skončení platnosti vývozních licencí množství a náhrady týkající se nevyužitých vývozních licencí."
5. Části C a D přílohy se nahrazují částmi uvedenými v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 6. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1503/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro zjednodušení administrativních postupů týkajících se výpočtu dovozních cel stanovených nařízením Komise (ES) č. 1503/96 [2] je třeba stanovovat dovozní cla v odvětví rýže s přihlédnutím k průměru reprezentativních dovozních cen CIF volně ložené rýže, které byly zjištěny v období dvou týdnů každé dva týdny ve středu a poslední pracovní den měsíce března, dubna, května, června a srpna;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že ceny určitých odrůd pákistánské rýže Basmati, zejména jakostí I Kernel Basmati a Super Basmati, přibližně odpovídají cenám indické rýže Basmati; že pákistánské úřady sdělily, že je připraveno přibližně 9000 tun těchto jakostí pro vývoz do Společenství; že osvědčení o pravosti podle přílohy I nařízení (ES) č.
1503/96 se napříště uděluje pouze pro tyto jakosti; že je proto třeba přizpůsobit míru snížení dovozního cla pro pákistánskou rýži opatřenou tímto osvědčením míře snížení dovozního cla pro rýži Basmati původem z Indie; že Komise bude pozorně sledovat vývoj trhu a může s ohledem na toto sledování navrhnout nezbytné změny;
vzhledem k tomu, že již není vhodné poskytovat stávající snížení 50 ECU/t pro pákistánskou rýži, která není opatřena tímto osvědčením, protože se průměrná tržní cena těchto typů rýže všeobecně podstatně neliší od stanovené reprezentativní ceny;
vzhledem k tomu, že je v zájmu jasnosti vhodné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 81/92 ze dne 15. ledna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
3877/86 o dovozech aromatické dlouhozrnné rýže odrůdy Basmati [3], ve znění nařízení (ES) č. 2123/95 [4], které již nemá právní základ; že je však vhodné převzít ustanovení o udělování osvědčení o pravosti pro tento typ rýže obsažená v uvedeném nařízení;
vzhledem k tomu, že žádost o dovozní licenci a dovozní licence pro rýži odrůdy Basmati musí obsahovat zvláštní údaje, aby bylo možné kontrolovat dovážená množství;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1503/96 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 1 se:
a) první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Dovozní cla pro produkty uvedené v článku 3 budou vypočítávána týdně, Komise je však stanoví každé dva týdny ve středu a v poslední pracovní den měsíce března, dubna, května, června a srpna a budou použitelná od prvního následujícího pracovního dne nebo od prvního dne následujícího měsíce v souladu s metodou podle článku 5.";
b) třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Clo se stanoví poslední pracovní den měsíce března, dubna, května nebo června na základě intervenční ceny pro měsíc následující, která podléhá měsíčním zvýšením podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 3072/95."
2. Ustanovení čl. 4 odst. 4 se zrušuje.
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. V případě rýže Basmati původem z Indie a rýže Basmati odrůd "Kernel Basmati" a "Super Basmati" kódů KN ex10062017 a ex10062098 původem z Pákistánu lze snížit dovozní clo o 250 ECU/t.
Tato částka může být upravena s ohledem na vývoj trhu, zejména pokud jde o dovážená množství.
2. Žádost o licenci a dovozní licence pro rýži Basmati obsahují následující údaje:
a) v kolonce 8 název země původu a údaj "ano" označený křížkem;
b) v kolonce 20 některý z následujících údajů:
- Arroz aromático de la variedad Basmati del código NC 10062017/10062098
- Aromatisk ris af sorten Basmati henhørende under KN-kode 10062017/10062098
- Aromatischer Reis der Sorte Basmati des KN-Codes 10062017/10062098
- Αρωματικό ρύζι της ποικιλίας Basmati του κωδικού ΣΟ 10062017/10062098
- Aromatic rice of the Basmati variety falling within CN code 10062017/10062098
- Riz aromatique de la variété Basmati du code NC 10062017/10062098
- Riso aromatico della varietà Basmati del codice NC 10062017/10062098
- Aromatische Basmati-rijst van GN-code 10062017/10062098
- Arroz aromático da variedade Basmati do código NC 10062017/10062098
- CN-koodiin 10062017/10062098 kuuluvan Basmati-lajikkeen aromaattinen riisi
- Aromatiskt ris av sorten Basmati med KN-nummer 10062017/10062098;
c) v kolonce 24 některý z následující údajů:
- Derecho de aduana reducido de 250 ECU/t [Reglamento (CE) n° 2131/96]
- Told nedsat med 250ECU/ton (Forordning (EF) nr.
2131/96)
- Um 250 Ecu/t ermäßigter Zollsatz (Verordnung (EG) Nr. 2131/96)
- Μειωμένος δασμός κατά 250 Ecu ανά τόνο [κανονισμός (EK) αρι.
2131/96]
- Reduced duty by 250 Ecu/t (Regulation (EC) No 2131/96)
- Droit réduit de 250 Ecu/t [Règlement (CE) n° 2131/96]
- Dazio ridotto di 250 Ecu/t [Regolamento (CE) n. 2131/96]
- Douanerecht verminderd met 250 ecu/t (Verordening (EG) nr.
2131/96)
- Direito reduzido de 250 Ecu/t [Regulamento (CE) n°. 2131/96]
- Tulli alennettu 250 eculla tonnilta (Asetus (EY) N:o 2131/96)
- Nedsättning av tull med 250 ecu/ton (Förordning (EG) nr 2131/96).
3. K žádosti o udělení dovozní licence pro rýži Basmati je třeba přiložit:
- doklad o tom, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která provozuje obchodní činnost v odvětví rýže nejméně dvanáct měsíců a je registrována v členském státě, ve kterém je podána žádost,
- osvědčení o pravosti pro produkt, které bylo vydáno příslušnými subjekty vyvážející země, které jsou uznány Komisí a uvedeny v příloze III.
4. Osvědčení o pravosti se vyhotoví v podobě formuláře, jehož vzor je uveden v příloze II.
Formulář má rozměry přibližně 210 x 297 mm. o originál se použije papír, na němž lze rozpoznat jakékoliv padělání mechanickou nebo chemickou cestou.
Formuláře jsou tištěny a vyplňovány v angličtině.
Originál a kopie se vyplní na psacím stroji nebo rukou.
V případě vyplňování rukou se vyplní inkoustem a tiskacím písmem.
Každé osvědčení o pravosti je v pravé horní kolonce opatřeno pořadovým číslem.
Kopie nesou totéž číslo jako originál.
5. Subjekt vystavující dovozní licenci si ponechá originál osvědčení o pravosti a jednu kopii předá žadateli.
Doba platnosti osvědčení o pravosti je 90 dnů od data vydání.
Osvědčení je platné pouze v případě, že jsou kolonky řádně vyplněny v souladu s vysvětlivkami v nich uvedenými a osvědčení je opatřeno razítkem.
6. Odchylně od článku 9 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [5] nejsou práva vyplývající z dovozní licence pro rýži Basmati přenosná.
7. Členské státy sdělí Komisi prostřednictvím dálnopisu nebo faxu tyto údaje:
a) nejpozději do dvou pracovních dnů po vydání licence množství, pro která byly dovozní licence pro rýži Basmati vydány, jakož i datum, kód KN, zemi původu a jméno a adresu držitele licence;
b) v případě zrušení licence nejpozději do dvou pracovních dnů po tomto zrušení množství, pro něž byly licence zrušeny, jakož i jména a adresy držitelů zrušených licencí;
c) poslední pracovní den každého měsíce následujícího měsíci propuštění do volného oběhu, množství roztříděná podle kódů KN, která byla skutečně propuštěna volného oběhu, a zemi původu.
Výše uvedené údaje musí být zaslány odděleně od údajů týkajících se jiných žádostí o dovozní licence v odvětví rýže a podle stejných postupů.
8. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 činí jistota pro dovozní licence pro rýži Basmati původem z Indie nebo Pákistánu 275 ECU/t."
4. Doplňuje se nová příloha III, která zní:
"
Nařízení Komise (ES) č. 2141/96 ze dne 7. listopadu 1996 o posuzování žádosti o převod rozhodnutí o registraci léčivého přípravku spadajícího do oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 2309/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 15 odst. 4 a čl. 37 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
542/95 ze dne 10. března 1995 týkajícím se posuzování změn registrace spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 [2] se použije, jestliže se mění jméno a/nebo adresa držitele rozhodnutí o registraci, ale držitel příslušné registrace zůstává toutéž osobou;
vzhledem k tomu, že je proto třeba přijmout vhodná ustanovení pro posuzování žádosti o převod rozhodnutí o registraci léčivého přípravku uděleného v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2309/93, jestliže nový držitel rozhodnutí o registraci není předchozím držitelem;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zejména zavést administrativní postup umožňující rychlou změnu rozhodnutí o registraci v uvedeném případě za předpokladu, že je žádost o převod platná a jsou splněny příslušné podmínky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky a Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví postup pro posuzování žádostí o převod rozhodnutí o registraci uděleného v souladu s nařízením (EHS) č. 2309/93, s výjimkou situací pokrytých bodem 3 přílohy I nařízení (ES) č. 542/95.
Definice
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se "převodem rozhodnutí o registraci" rozumí postup změny adresáta (dále jen "držitel") rozhodnutí o registraci přijatého podle čl. 10 odst. 1 a 2 nebo čl. 32 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93, kdy nový držitel není předchozím držitelem.
Administrativní postup
Článek 3
1. Aby bylo rozhodnutí o registraci převedeno, předloží držitel této registrace žádost Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "agentura") společně s dokumenty uvedenými v příloze tohoto nařízení.
Taková žádost se musí týkat pouze převodu jednoho rozhodnutí o registraci a musí být provázena příslušným poplatkem stanoveným nařízením Rady (ES) č. 297/95 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků [3].
Článek 4
Agentura předloží do 30 dnů od přijetí žádosti ve smyslu čl. 3 odst. 2 stanovisko k této žádosti držiteli rozhodnutí o registraci, osobě, na kterou se rozhodnutí převádí, a Komisi.
Článek 5
Stanovisko agentury uvedené v článku 4 může být nepříznivé, pouze pokud jsou dokumenty předložené s žádostí neúplné nebo zjistí-li se, že osoba, na kterou se rozhodnutí převádí, není usazena ve Společenství.
Článek 6
V případě příznivého stanoviska a aniž je dotčeno použití jiných ustanovení právních předpisů Společenství změní Komise neprodleně rozhodnutí přijaté v souladu s články 10 a 32 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 7
1. Převod rozhodnutí o registraci je schválen ode dne oznámení změny rozhodnutí Komise uvedené v článku 6.
2. Datum, kdy se převod uskuteční, stanoví agentura po vzájemné dohodě s držitelem rozhodnutí o registraci a osobou, na kterou se má rozhodnutí převést. Agentura neprodleně informuje Komisi o tomto datu.
3. Převod rozhodnutí o registraci neovlivní žádnou ze lhůt uvedených v článcích 13 a 35 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2148/96 ze dne 8. listopadu 1996, kterým se stanoví pravidla pro vyhodnocení a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3492/90 stanoví zásady, jimiž se řídí účetnictví veřejných intervenčních zemědělských zásob;
618/90 ze dne 14. března 1990, kterým se stanoví pravidla pro provedení roční inventury zemědělských produktů ve veřejném skladování [2], ve znění nařízení (EHS) č. 3077/92 [3], znovu stanovit některé podmínky týkající se řízení zásob a věnovat přitom zvláštní pozornost pravidlům pro ocenění a kontrolu množství zemědělských produktů uložených do veřejných intervenčních zásob; že je třeba zrušit nařízení (EHS) č.
618/90;
vzhledem k tomu, že je vhodné zajistit zavedením vhodných podmínek týkajících se řízení a kontroly, aby byly veřejné intervenční zásoby řízeny podle zásad řádné správy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každá fyzická nebo právnická osoba, která zajišťuje skladování intervenčních zemědělských produktů v rámci předpisů záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), vede účetnictví v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy.
2. Intervenční agentury neustále aktualizují seznam skladovatelů, s nimiž uzavřely dohodu v rámci veřejného skladování.
Tento seznam obsahuje odkazy umožňující přesnou identifikaci všech míst skladování, jako jsou kapacity, čísla skladišť, chladíren nebo sil, plány a zobrazení.
Seznam je přístupný pracovníkům Komise a osobám pověřeným Komisí v sídle intervenčních agentur.
Článek 2
1. Doklady o uskladnění, skladování a vyskladnění produktů, které slouží jako základ pro sestavení ročních účetních závěrek uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 3492/90, jsou sdělovány skladovatelem intervenční agentuře nejméně jedenkrát za měsíc.
2. Doklady uvedené v odstavci 1 musí obdržet intervenční agentura do desátého dne měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují, a musí obsahovat alespoň tyto údaje: místo skladování (popřípadě s identifikací buňky nebo nádrže), množství převedené z předchozího měsíce, uskladnění a vyskladnění každé partie, zásoby na konci daného období.
Musí umožnit spolehlivou identifikaci množství, která jsou v dané době přítomna na skladě, s přihlédnutím zejména k nákupům a prodejům, které byly dohodnuty, ale u kterých ještě nedošlo k odpovídajícímu uskladnění nebo vyskladnění zásob.
V příloze I je uveden příslušný vzor tiskopisu.
Článek 3
1. Skladovatel sestaví na základě měsíčních výkazů popsaných v článku 2 roční výkaz zásob.
Pokyny stanovené v tomto ohledu intervenční agenturou jsou sděleny pro informaci Komisi do šesti měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Roční výkaz zásob, jehož vzor je uveden v příloze II, obsahuje souhrn skladovaných množství, a to podrobně podle produktů a místa skladování, a u každého produktu znovu uvádí skladovaná množství, čísla partií (kromě obilovin), rok jejich naskladnění (s výjimkou alkoholu) a vysvětlení případných zjištěných odchylek.
Článek 4
1. Intervenční agentura ručí za přesnost shromážděných informací v souladu s články 1, 2 a 3.
Z tohoto důvodu provádí během roku kontroly na místech skladování, pokud je to možné v nepravidelných intervalech a bez ohlášení.
Alespoň jednou ročně je každé místo skladování zkontrolováno v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze III a kontrola se zejména týká:
a) postupu sběru informací uvedených v článcích 2 a 3;
b) shody účetních údajů, které má na místě skladovatel, s údaji, které byly předány intervenční agentuře, a
c) fyzické přítomnosti na skladě množství uvedených v účetních výkazech skladovatele, které sloužily jako základ pro poslední měsíční výkaz předaný skladovatelem, zrakově ohodnocené a v případě pochybnosti nebo námitky zvážené nebo změřené.
Fyzická přítomnost je stanovena dostatečně reprezentativní fyzickou inspekcí, vztahující se alespoň na procenta uvedená v příloze III tohoto nařízení a umožňující usoudit na skutečnou přítomnost v místě skladování celého množství zapsaného ve skladním účetnictví.
2. V případě odchylky zjištěné během fyzické inspekce musí být další procento intervenčních skladovaných množství podrobeno inspekci stejným způsobem.
Je-li to nutné, může se inspekce rozšířit až na zvážení všech skladovaných produktů v kontrolované partii nebo skladu.
Článek 5
1. Kontrolní orgán nebo jeho zástupce sepíše protokol o každé z kontrol provedených alespoň jedenkrát za rok v souladu s článkem 4 a přílohou III.
2. Protokol obsahuje nejméně tyto skutečnosti:
a) označení skladovatele, adresu navštíveného skladu a popis kontrolovaných partií;
b) datum a hodinu začátku a konce kontroly;
c) místo, kde se provádí kontrola, jakož i popis stavu podmínek skladování, balení a přístupnosti;
d) úplnou totožnost osob provádějících kontrolu, jejich služební zařazení a jejich pověření;
e) provedená kontrolní opatření a použité způsoby měření objemu, jako jsou metody měření, provedené výpočty a získané průběžné a konečné výsledky, jakož i závěry, které z toho byly vyvozeny;
f) u každé partie nebo jakosti skladované ve skladu, množství uvedené v knihách intervenční agentury, množství uvedené v knihách skladu, případné rozdíly zjištěné mezi těmito knihami;
g) u každé fyzicky kontrolované partie nebo jakosti, údaje uvedené v písmenu f), jakož i zjištěné množství na místě a případné nesrovnalosti; číslo partie nebo jakosti, palety, kartony, sila, nádrže nebo ostatní příslušné nádoby, hmotnost (popřípadě čistou nebo hrubou hmotnost) nebo objem;
h) prohlášení skladovatele v případě rozdílů nebo nesrovnalostí;
i) místo, datum a podpis osoby, která sepsala protokol, jakož i skladovatele nebo jeho zástupce;
j) případné použití rozšířené kontroly v případě odchylky s upřesněním procenta skladovaných množství, u nichž byla provedena tato rozšířená kontrola, zjištěné rozdíly a daná vysvětlení.
3. Protokoly jsou neprodleně zaslány intervenční agentuře.
Ihned po přijetí protokolu je účetnictví intervenční agentury opraveno s ohledem na zjištěné rozdíly a nesrovnalosti a tyto rozdíly a nesrovnalosti jsou ohlášeny EZOZF v souladu s články 3 a 4 nařízení (EHS) č. 3492/90.
4. Protokoly se uchovávají v sídle intervenční agentury a jsou přístupné pracovníkům Komise a osobám pověřeným Komisí.
5. Souhrnný dokument uvádějící provedené kontroly, ověřená množství a zjištěné odchylky ve srovnání s měsíčními a ročními výkazy je každý rok předán Komisi ve stejnou dobu jako roční účetní závěrky uvedené v čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [4].
Článek 6
1. Skladovatel je odpovědný za všechny rozdíly zjištěné mezi množstvími na skladě a mezi údaji převzatými do výkazů zásob, které jsou předány intervenční agentuře.
2. Pokud chybějící množství překročí množství povolená v rámci platné tolerance, jsou jako celek připočítána skladovateli jako neidentifikovatelná ztráta.
Pochybuje-li skladovatel o chybějících množstvích, může vyžadovat zvážení nebo změření produktu, a pak uhradí náklady vzniklé touto operací, vyjma kdy se ukáže, že oznamovaná množství jsou skutečně přítomna, nebo že odchylka nepřekračuje platnou toleranci a v takovém případě se výdaje za vážení a měření připočítají inspekčnímu orgánu.
3. Tolerance stanovené v příloze III se použijí, aniž jsou dotčeny tolerance uvedené v nařízeních týkajících se různých produktů, jejichž seznam je uveden v nařízení Komise (EHS) č. 147/91. [5]
Článek 7
1. Intervenční agentury vedou centralizovaný výkaz odkazující na všechna místa skladování, na všechny produkty, na všechna množství a jakosti různých produktů a přesně udávající u každého z nich hmotnost (popřípadě čistou a hrubou hmotnost) nebo objem.
2. Všechny účetní doklady a protokoly sestavené podle tohoto nařízení jsou kdykoli přístupné jak u skladovatelů, tak u intervenčních agentur pracovníkům intervenční agentury, jakož i, v souladu s nařízením (EHS) č. 729/70, a zejména s článkem 9 uvedeného nařízení, pracovníkům pověřeným Komisí.
Článek 8
1. Intervenční agentury dbají o to, aby skladovatelé vedly elektronicky zpracované účetnictví intervenčních zásob.
Předpokládají smluvní ustanovení v tomto smyslu ve smlouvách o skladování, které uzavírají se skladovateli.
2. Elektronicky zpracované účetnictví musí plně fungovat nejpozději dva roky po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Umožní skladovateli mít přímo a okamžitě k dispozici elektronicky zpracovanou stálou inventuru, která bude přístupná pracovníkům intervenční agentury a Komise, jakož i každé osobě řádně jimi pověřené.
Článek 9
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k provádění tohoto nařízení, jakož i opatření mající za cíl informovat příslušné osoby o sankcích, kterým se vystavují v případě nedodržování těchto ustanovení.
Uvědomí Komisi o učiněných opatřeních.
2. Členské státy stanoví ve smlouvách o skladování finanční důsledky úměrné porušením, jichž se dopustí skladovatelé, a v případě nesprávnosti, k níž došlo úmyslně nebo hrubou nedbalostí, zrušení smlouvy.
Článek 10
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 618/90.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2149/96 ze dne 8. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 716/96, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1997/96 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
716/96 ze dne 19. dubna 1996 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1974/96 [4] povoluje nákup zvířat od 30 měsíců věku, která byla za účelem porážky a likvidace chována v zemědělském podniku ve Spojeném království po dobu nejméně tří měsíců; že na základě zkušeností získaných při používání uvedeného režimu porážek se musí prodloužit doba, po kterou musí být zvířata chována v zemědělském podniku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 716/96 se slova "tří měsíců" nahrazují slovy "šesti měsíců".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 25. října 1996, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že úroveň souborné jistoty ve vnějším tranzitu Společenství, která je na základě článku 361 stanovena nejméně na 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, nezajišťuje ve všech případech vybrání vlastních zdrojů v případě podvodu; že je proto žádoucí, aby byla tato úroveň zvýšena zpravidla na 100 %, s výjimkou vymezených případů;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2] by mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 361 nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1 Výše globální záruky se postupem podle odstavce 4 stanoví na 100 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, nejméně však na 7000 ECU, s výjimkou případů uvedených v odstavci 2.
2. Celní orgán může postupem podole odstavce 1 stanovit výši globální záruky na nejméně 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, a nejméně na 7000 ECU, pokud
- osoba poskytující záruku po dobu dvou let pravidelně prováděla operace tranzitu Společenství v rámci globální záruky,
- tato osoba v této době neporušila své závazky,
- snížená záruka kryje alespoň výši celního dluhu,
- zboží není uvedeno v příloze 52 a globální záruka u něj není vyloučena.
3. Výjimka stanovená v odstavci 2 se neuplatňuje, jestliže podmínky v něm uvedené již nejsou plněny."
2. Dosavadní odstavce 2 a 3 se označují jako odstavce 4 a 5.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2154/96 ze dne 11. listopadu 1996 o některých přechodných opatřeních nezbytných k provádění Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci zemědělských trhů,
20 odst. 3 písm. b) druhá odrážka nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1384/95 [4], stanoví pro rozlišené náhrady, že pokud nebylo dodrženo místo určení uvedené ve vývozní licenci a pokud je sazba náhrady odpovídající skutečnému místu určení nižší než sazba náhrady uvedené v licenci, snížení náhrady vyplývající z použití sazby odpovídající skutečnému místu určení o 20 % rozdílu mezi uvedenou sazbou a sazbou odpovídající místu určení uvedenému v licenci; že toto ustanovení se použije na vývozní prohlášení přijatá od 1. července 1995; že toto snížení bylo zavedeno s cílem zajistit dodržování omezení, pokud jde o množství a hodnotu, podle dohod o zemědělství uzavřených v rámci Uruguayského kola;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 974/95 [5] stanoví, s cílem zabránit narušení obchodu a zajistit plynulý přechod mezi režimem existujícím do 1. července 1995 a novým režimem GATT, vydávání vývozních licencí do 1. července 1995, které mohou být použity po tomto dni; že uvedené licence nejsou zaúčtovány podle nového režimu GATT; že je tedy třeba uvedené licence výslovně vyloučit z uplatňování dvacetiprocentního snížení, a to od 1. července 1995;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na žádost zúčastněné strany podané nejpozději do jednoho roku od vyhlášení tohoto nařízení se nepoužije dvacetiprocentní snížení stanovené v čl. 20 odst. 3 písm. b) druhé odrážce nařízení (EHS) č. 3665/87 na vývozy uskutečněné prostřednictvím vývozních licencí vydaných v rámci nařízení (ES) č. 974/95.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2184/96 ze dne 28. října 1996 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Společenství a Egyptská arabská republika v dohodě ve formě výměny dopisů dohodly, že clo, které se použije pro dovoz rýže (kód KN 1006) pocházející a dovážené z Egypta, má být clo vypočtené podle článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [1], snížené o částku odpovídající 25 % hodnoty tohoto cla, a že výběr vývozních dávek za tento produkt Egyptem nebude podmínkou pro přiznané snížení;
vzhledem k tomu, že by proto nařízení Rady (EHS) č. 1250/77 ze dne 17. května 1977 o dovozech rýže z Egyptské arabské republiky [2] mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Clo, které se použije pro dovoz rýže (kód KN 1006) pocházející a dovážené z Egypta, je clo vypočtené podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1418/76, snížené o částku odpovídající 25 % hodnoty tohoto cla, při omezení ročního objemu na 32000 tun.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně případných opatření pro dohled, se stanoví postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 1418/76.
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 1250/77 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 11. prosince 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 235 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství atomové energie, a zejména na čl. 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že pro důvěryhodnost Společenství má podstatný význam vystupňování úsilí v potírání podvodů a jiných nesrovnalostí páchaných na úkor rozpočtu Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že z čl. 209a Smlouvy o založení Evropského společenství vyplývá, že ochrana finančních zájmů Společenství spadá v první řadě do odpovědnosti členských států, aniž jsou dotčena jiná ustanovení této smlouvy;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [3] vytvořilo společný právní rámec pro všechny oblasti činnosti Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení obsahuje definici "nesrovnalosti" a že šestý bod odůvodnění uvedeného nařízení stanoví, že skutková podstata nesrovnalosti zahrnuje podvodná jednání, jak jsou definována v Úmluvě na ochranu finančních zájmů Evropských společenství [4];
(5) vzhledem k tomu, že čl. 10 uvedeného nařízení stanovil, že se následně přijmou další obecná ustanovení o kontrolách a inspekcích na místě;
(6) vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy podle čl. 8 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a v zájmu účinnosti je vhodné přijmout další všeobecná ustanovení o kontrolách a inspekcích na místě, prováděných Komisí, jež se nedotýkají použití předpisů Společenství pro jednotlivá odvětví podle čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení;
(7) vzhledem k tomu, že provádění ustanovení tohoto nařízení závisí na vytyčení cílů, které odůvodňují jejich použití, zejména když kvůli rozsahu podvodu, který není omezen na jedinou zemi a je často výsledkem působení organizovaných skupin, nebo kvůli zvláštní situaci v nějakém členském státě, nemůže být těchto cílů, přihlédneme-li k závažnosti újmy způsobené finančním zájmům Společenství nebo důvěryhodnosti Unie, uspokojivě dosaženo samotnými členskými státy, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že kontroly a inspekce na místě nesmějí jít nad rámec toho, co je nezbytné k zajištění řádného provádění práva Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že se ostatně provádějí, aniž jsou dotčena platné předpisy v každém členském státě o ochraně významných zájmů bezpečnosti státu;
(10) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou spolehlivé spolupráce ve Společenství vyplývající z článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství a s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora Evropských společenství je důležité, aby správy členských států a útvary Komise skutečně spolupracovaly a poskytovaly si navzájem nezbytnou pomoc při přípravě a provádění kontrol a inspekcí na místě;
(11) vzhledem k tomu, že je třeba definovat podmínky, za nichž mají kontroloři Komise vykonávat své pravomoci;
(12) vzhledem k tomu, že kontroly a inspekce na místě se provádějí s náležitým ohledem na základní práva dotyčných osob a na pravidla profesního tajemství a ochrany osobních údajů; vzhledem k tomu, že v tomto ohledu je důležité, aby Komise dbala na to, aby její kontroloři dodržovali ustanovení Společenství a vnitrostátní ustanovení o ochraně osobních údajů, a zejména ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [5];
(13) vzhledem k tomu, že potírání podvodů a nesrovnalostí má být účinné, musí Komise provádět inspekce v prostorách oněch hospodářských subjektů, jež by mohly být přímo nebo nepřímo zapojeny do daných nesrovnalostí, a také v prostorách jiných hospodářských subjektů, které by těmito nesrovnalostmi mohly být dotčeny; vzhledem k tomu, že v případě použití tohoto nařízení by Komise měla zajistit, aby u výše uvedených hospodářských subjektů nebyly zároveň prováděny ohledně stejných skutků ze strany Komise nebo ze strany členských států podobné kontroly a inspekce na základě odvětvových předpisů Společenství nebo na základě vnitrostátních právních předpisů;
(14) vzhledem k tomu, že kontroloři Komise musejí mít přístup ke všem informacím o dotyčných transakcích za stejných podmínek jako kontroloři vnitrostátní správy; že zprávy kontrolorů Komise, podepsané eventuálně vnitrostátními kontrolory, musí být vypracovány se zohledněním procesních požadavků ustanovených v právu dotyčného členského státu; že musejí být přípustné jako důkaz ve správních a soudních řízeních členského státu, kde se prokáže nutnost jejich použití, a musejí mít stejnou hodnotu jako zprávy vypracované kontrolory vnitrostátní správy;
(15) vzhledem k tomu, že existuje-li nebezpečí odstranění důkazů nebo maří-li hospodářské subjekty kontrolu nebo inspekci Komise na místě, je na členských státech, aby provedly v souladu se svými právními předpisy nezbytná předběžná nebo prováděcí opatření;
(16) vzhledem k tomu, že tímto nařízením nejsou dotčeny jak pravomoci členských států ohledně stíhání trestných činů, tak předpisy upravující vzájemnou pomoc mezi členskými státy v trestněprávní oblasti;
(17) vzhledem k tomu, že smlouvy neobsahují žádná jiná pověření k přijetí tohoto nařízení než pověření ustanovená v čl. 235 Smlouvy o založení Evropského společenství a v čl. 203 Smlouvy o Euratomu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení obsahuje další obecná ustanovení ve smyslu čl. 10 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, jež se vztahují na správní kontroly a inspekce na místě prováděné Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Společenství proti nesrovnalostem ve smyslu čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení.
Aniž jsou dotčena ustanovení odvětvových předpisů Společenství vztahuje se toto nařízení na všechny oblasti činnosti Společenství.
Tímto nařízením nejsou dotčeny jak pravomoci členských států ohledně stíhání trestných činů, tak předpisy upravující vzájemnou pomoc mezi členskými státy v trestněprávní oblasti.
Článek 2
Komise může provádět kontroly a inspekce na místě podle tohoto nařízení:
- aby odhalila závažné nesrovnalosti nebo nesrovnalosti, jež jsou přeshraniční povahy nebo jež mohou zahrnovat hospodářské subjekty působící ve více členských státech, nebo
- aby odhalila nesrovnalosti, pokud se na základě situace v nějakém členském státě v jednotlivém případě ukáže být nutným zesílit kontroly a inspekce na místě za účelem zvýšení účinnosti ochrany finančních zájmů, a tak zajistit stejnou úroveň ochrany v rámci Společenství, nebo
- na žádost dotčeného členského státu.
Článek 3
V případech, kdy se Komise rozhodne provádět podle tohoto nařízení kontroly a inspekce na místě, zajistí, aby u dotyčných hospodářských subjektů nebyly zároveň prováděny podobné kontroly a inspekce ohledně stejných skutečností na základě odvětvových předpisů Společenství.
Kromě toho musí brát v úvahu inspekce, které dotyčný členský stát u dotyčných hospodářských subjektů provádí nebo již provedl na základě svých právních předpisů ze stejných důvodů.
Článek 4
Kontroly a inspekce na místě Komise připravuje a provádí v úzké spolupráci s příslušnými orgány dotyčného členského státu, jež jsou zavčas vyrozuměny o předmětu, účelu a právním základu kontrol a inspekcí, aby mohly poskytovat veškerou požadovanou podporu.
Za tímto účelem se činitelé dotyčných členských států mohou kontrol a inspekcí na místě zúčastnit.
Kromě toho na přání dotyčných členských států provádějí Komise a příslušné vnitrostátní orgány kontroly a inspekce na místě společně.
Článek 5
Komise provádí kontroly a inspekce na místě u hospodářských subjektů, na něž se mohou vztahovat správní opatření a sankce Společenství podle čl. 7 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, jestliže existují důvody domnívat se, že došlo k nesrovnalostem.
Z toho důvodu, aby Komisi ulehčily provádění těchto kontrol a inspekcí na místě, jsou hospodářské subjekty povinny umožnit přístup do prostor, na pozemky, do dopravních prostředků nebo jiných míst používaných pro účely výkonu povolání.
Pokud je to nezbytně nutné ke zjištění toho, zda došlo k nesrovnalostem, může Komise provádět kontroly a inspekce na místě u jiných dotyčných hospodářských subjektů, aby získala přístup k příslušným informacím, jimiž tyto subjekty disponují o skutečnostech, kterých se tyto kontroly a inspekce na místě týkají.
Článek 6
1. Kontroly a inspekce na místě probíhají pod vedením a na odpovědnost Komise a provádějí je úředníci nebo jiní pracovníci Komise, kteří k tomu jsou náležitě zmocněni (dále jen "kontroloři Komise").
Těchto kontrol a inspekcí se mohou zúčastnit osoby, jež daly členské státy Komisi k dispozici jakožto přidělené vnitrostátní znalce.
Než začnou kontroloři Komise vykonávat své pravomoci, předloží písemné zmocnění s údaji o své totožnosti a funkci a doklad s uvedením předmětu a účelu kontroly nebo inspekce na místě.
S výhradou platného práva Společenství jsou povinni dodržovat procesní předpisy stanovené právem dotyčného členského státu.
2. Se souhlasem dotyčného členského státu může Komise požádat o pomoc ze strany úředníka jiných členských států jakožto pozorovatele a přibrat k poskytování technické pomoci externí osoby, jež jednají na její odpovědnost.
Komise dbá na to, aby výše uvedení úředníci a osoby skýtali veškeré záruky co do technické způsobilosti, nezávislosti a dodržování profesního tajemství.
Článek 7
1. Kontroloři Komise mají za stejných podmínek jako kontroloři vnitrostátní správy a v souladu s vnitrostátními předpisy přístup ke všem informacím a dokumentaci o dotyčných skutečnostech, jež jsou nutné pro řádné provedení kontrol a inspekcí na místě.
Mohou používat stejné hmotné prostředky kontroly jako kontroloři vnitrostátní správy a zejména pořizovat opisy příslušných dokumentů.
Kontroly a inspekce na místě se mohou zejména týkat:
- obchodních knih a dokladů jako faktur, smluvních dokumentů, platebních listin, výkazů použitého materiálu a vykonané práce, výpisů z bankovních účtů držených hospodářskými subjekty,
- počítačových údajů,
- výrobních, balících a odesílacích systémů a metod,
- fyzické kontroly druhu a množství zboží nebo služeb,
- odběru a kontroly vzorků,
- postupu prací a investic, na něž bylo poskytnuto financování, a způsobu využití provedených investic,
- rozpočtové a účetní dokumentace,
- finančního a technického provedení subvencovaných projektů.
2. V případě potřeby přísluší členským státům, aby na žádost Komise učinily vhodná předběžná opatření podle vnitrostátního práva, zejména za účelem zajištění důkazních prostředků.
Článek 8
1. Informace sdělené nebo získané v jakékoli formě podle tohoto nařízení podléhají profesnímu tajemství a požívají ochrany, která je zaručena srovnatelným informacím podle vnitrostátního práva členského státu, který je obdržel, a podle odpovídajících předpisů vztahujících se na orgány Společenství.
Tyto informace nesmějí být sděleny jiným osobám než osobám, které se je v rámci orgánů Společenství nebo členských států z titulu svých funkcí mají dozvědět, ani nesmějí být použity orgány Společenství pro jiné účely než pro zajištění účinné ochrany finančních zájmů Společenství ve všech členských státech. Jestliže členský stát zamýšlí použít pro jiné účely informace získané úředníky, kteří spadají pod jeho pravomoc a zúčastní se kontrol a inspekcí na místě jako pozorovatelé podle čl.
6 odst. 2, musí požádat o svolení členský stát, v němž byly výše uvedené informace získány.
2. Komise sdělí co možná nejdříve příslušným orgánům členského státu, na jehož území proběhla kontrola nebo inspekce na místě, jakoukoli skutečnost nebo podezření ohledně nesrovnalostí, o nichž se dozvěděla v průběhu kontroly nebo inspekce na místě.
Komise musí v každém případě uvědomit výše uvedené orgány o výsledku těchto kontrol a inspekcí.
3. Kontroloři Komise dbají na to, aby při sestavování jejich zpráv byly zohledněny procesní požadavky stanovené vnitrostátním právem dotyčného členského státu.
Důkazní materiály a doklady uvedené v článku 7 se přikládají k uvedeným zprávám.
Takto vypracované zprávy představují důkazní prostředky, které mohou být použity ve správních nebo soudních řízeních členských států, pokud se prokáže, že je to nezbytné, a to stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované kontrolory vnitrostátní správy.
Platí pro ně stejná kritéria hodnocení jako pro zprávy kontrolorů jednotlivých vnitrostátních správ, a ve srovnání s takovými zprávami má být s nimi zacházeno jako s materiály stejné hodnoty. Pokud jsou kontroly prováděny společně podle čl.
4 odst. 2, potom se od kontrolorů státních správ, kteří se kontroly zúčastnili, požaduje, aby spolupodepsali zprávu vypracovanou kontrolory Komise.
4. Komise dbá na to, aby její kontroloři při použití tohoto nařízení dodržovali ustanovení Společenství a jednotlivých členských států o ochraně osobních údajů, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES.
5. V případě kontrol a inspekcí na místě, jež se provádějí mimo území Společenství, vypracovávají kontroloři Komise zprávy takovým způsobem, aby mohly být použity jako přípustné důkazní prostředky ve správních a soudních řízeních členského státu, v němž se jejich použití jeví jako nezbytné.
Článek 9
Pokud hospodářské subjekty uvedené v článku 5 maří kontrolu nebo inspekci na místě, pak poskytuje dotyčný členský stát kontrolorům Komise v souladu se svými vnitrostátními předpisy nezbytnou součinnost, aby mohli plnit své pověření k provádění kontrol a inspekcí na místě.
Úkolem členských států je, aby při dodržení vnitrostátních právních předpisů činily případná nezbytná opatření.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2193/96 ze dne 15. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2131/93, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2131/93 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 120/94 [4] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur;
vzhledem k tomu, že ve členských státech, které nemají námořní přístav, jsou nabídky účastníků týkající se obilovin zařazených do nabídkového řízení znevýhodněny zvýšenými náklady za přepravu; že kvůli těmto dodatečným nákladům je vývoz obilovin z těchto členských států ztížen, což vede zejména k delší době intervenčního skladování a dodatečným nákladům z rozpočtu Společenství; že by proto mělo být v určitých případech umožněno financovat nejvýhodnější náklady za přepravu mezi místem skladování a místem skutečného výjezdu, aby byly nabídky srovnatelné; že by proto měl být článek 7 nařízení (EHS) č.
2131/93 upraven, pokud jde o náklady za přepravu;
vzhledem k tomu, že článek 18 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1384/95 [6], stanoví obecná pravidla, pokud jde o důkaz o splnění celních formalit pro uvolnění ke spotřebě; že článek 17 nařízení (EHS) č. 2131/93 stanoví, že jistota pokrývající rozdíl mezi zaplacenou cenou a cenou, jež se má dodržet při opětovném uvedení do prodeje na trh Společenství, se uvolní, pokud je vývoz uskutečněn po moři; že stejná ustanovení jsou stanovena nařízením Komise (ES) č.
1501/95 [7] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 95/96 [8], pokud jde o poskytování náhrady stanovené prostřednictvím nabídkového řízení, aby nebyla většina vývozů ze Společenství narušována požadováním důkazu o příjezdu do místa určení;
vzhledem k tomu, že situace při vývozu obilovin z intervenčních zásob je stejná jako při vývozu obilovin z volného trhu; že by v zájmu jednotnosti a soudržnosti předpisů mělo být používáno stejné ustanovení pro poskytování náhrad pouze v případech, kdy je použita rozlišená náhrada mezi Švýcarskem a Lichtenštejnskem na jedné straně a jinými třetími zeměmi na straně druhé nebo pokud vybraný účastník stanoví předem nejnižší standardní náhradu; že by proto mělo být nařízení (EHS) č.
2131/93 pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2131/93 se mění takto:
1. v článku 7 se vkládá nový odstavec 2a, který zní:
"2a. Pokud členský stát nemá námořní přístav, může se odchylně od předchozího odstavce rozhodnout, že bude financovat nejvýhodnější náklady za přepravu mezi místem skladování a místem skutečného výjezdu;"
2. vkládá se nový článek 17a, který zní:
"Článek 17a
Odchylně od článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 a v případech, kdy:
- se vývozní náhrada platná v den podání nabídek pouze pro Švýcarsko nebo Lichtenštejnsko na jedné straně liší od náhrady pro jiné třetí země na druhé straně,
- vybraný účastník předem stanovil nejnižší standardní náhradu odlišnou od náhrady použitelné pro Švýcarsko nebo Lichtenštejnsko,
Tento důkaz se poskytne připojením následujícího údaje, ověřeného příslušným orgánem, na kontrolní kopii podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3665/87, na jednotném správním dokladu nebo na vnitrostátním dokladu potvrzujícím, že zboží opustilo celní území Společenství:
Exportación de cereales por vía marítima; artículo 17 bis del Reglamento (CEE) no 2131/93
Eksport af korn ad søvejen — Artikel 17a i forordning (EØF) nr.
2131/93
Ausfuhr von Getreide auf dem Seeweg — Verordnung (EWG) Nr. 2131/93 Artikel 17a
Η εξαγωγή των σιτηρών διά θαλασσίας οδού — Κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ.
2131/93, άρθρο 17 α
Export of cereals by sea — Article 17a of Regulation (EEC) No 2131/93
Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CEE) no 2131/93, article 17 bis
Esportazione di cereali per via marittima — Regolamento (CEE) n. 2131/93, articolo 17 bis
Uitvoer van graan over zee — Verordening (EEG) nr.
2131/93, artikel 17 bis
Exportação de cereais por via marítima — Artigo 17.oA, Regulamento (CEE) n.o 2131/93
Viljan vienti meriteitse — Asetus (ETY) N:o 2131/93 17a artikla
Export av spanmål sjövägen — artikel 17a i förordning (EEG) nr 2131/93."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 15. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 120/89, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k vývozním dávkám a poplatkům pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 13 odst. 11 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k tomu, že za některých podmínek se dávka nebo poplatek při vývozu zemědělských produktů, nacházejících se v podmínkách stanovených čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 Smlouvy, uplatňují na vývozní operace nebo na fyzické výstupy zemědělských produktů z celního území Společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 30 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2137/95 [4] stanoví podmínku, že produkt, pro který byla předložena vývozní licence, musí opustit celní území Společenství do 60 dnů ode dne přijetí vývozního prohlášení;
vzhledem k tomu, že čl. 32 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1384/95 [6] stanoví, že do 60 dnů ode dne, kdy produkty nebo zboží přestaly podléhat režimu stanovenému v článcích 4 nebo 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [7] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2026/83 [8] musí uvedené produkty nebo zboží opustit celní území Společenství v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že, je-li vývozní dávka nebo poplatek stanoven(a) k pozdějšímu dni, než je den přijetí vývozního prohlášení pro zemědělské produkty, uvedené produkty nepodléhají zaplacení této dávky nebo tohoto poplatku, pokud se jejich výstup z celního území Společenství uskuteční ve lhůtě60 dnů stanovené v čl. 30 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (EHS) č. 3719/88; že stejně tak, pokud se zemědělské produkty nacházejí v jednom z režimů uvedených v článcích 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80, se vývozní dávka a poplatek neuplatňují, jestliže jsou tyto produkty vyvážené ve lhůtách stanovených v souladu s čl. 32 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87;
vzhledem k tomu, že článek 211 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [9] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, kterým se vydává celní kodex Společenství, stanoví, že nedodržením podmínek, za nichž bylo povoleno, aby zboží opustilo celní území Společenství s částečným nebo úplným osvobozením od vývozního cla, vzniká celní dluh při vývozu; že uvedený celní dluh vzniká okamžikem, kdy zboží nebo zemědělské produkty opouštějí celní území Společenství; že dlužníkem je deklarant;
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [10], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1676/96 [11], stanoví v článku 251 zrušení vývozního prohlášení, jestliže bylo zboží navrženo pro vývoz, avšak jeho vývoz se neuskutečnil ve stanovené lhůtě; že však uvedené ustanovení nelze použít, jestliže se vývozní operace uskuteční;
vzhledem k tomu, že platba náhrady může vyplývat z použití měsíčního zvýšení nebo kladného opravného prostředku pro sazbu náhrady stanovenou v nulové výši;
vzhledem k tomu, že je třeba provést některé změny nařízení Komise (EHS) č. 120/89 [12] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1431/93 [13], aby byl stanoven přístup, který má být následován, s ohledem na výše uvedené faktory;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Komise (EHS) č. 120/89 se vkládá nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
1. Pokud se nepoužije článek 4 a pokud není poskytnuta žádná výše náhrady pro produkty, vzniká deklarantovi dluh ve smyslu článku 211 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [14], jestliže produkty opustí celní území Společenství po uplynutí lhůty 60 dnů stanovené v čl. 32 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87 nebo v čl. 30 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (EHS) č. 3719/88 v sazbě platné podle čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce, ale na základě údajů v přijatém původním vývozním prohlášení, pokud jde o povahu, vlastnosti a množství vyvážených produktů.
Pro účely tohoto odstavce se nepoužije čl. 251 odst. 2 písm. a) poslední pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [15].
2. Celní dluh uvedený v odstavci 1 vzniká v místě, kde je přijato vývozní prohlášení.
Ode dne, kdy je uplatňována vývozní dávka pro produkty uvedené v odstavci 1, celní úřad výstupu z celního území Společenství sdělí celnímu úřadu, kde byly splněny vývozní formality, skutečný den výstupu z celního území Společenství dotyčných produktů vrácením kontrolního výtisku T5 nebo zasláním fotokopie kontrolního výtisku T5 nebo zvláště vypracovaným sdělením.
Doklad zaslaný celnímu úřadu, kde byly splněny celní formality, doplní celní úřad výstupu o tuto poznámku:
Aplicación del artículo 4 bis del Reglamento (CEE) no 120/89
Anvendelse af artikel 4a i forordning (EF) nr.
120/89
Anwendung von Artikel 4a der Verordnung (EWG) Nr. 120/89
Εφαρμογή του άρθρου 4α του κανονισμο (EOK) αριθ.
120/89
Application of Article 4a of Regulation (EEC) No 120/89
Application de l’article 4 bis du règlement (CEE) no 120/89
Applicazione dell‘articolo 4 bis del regolamento (CEE) n. 120/89
Toepassing van artikel 4 bis van Verordening (EEG) nr.
120/89
Aplicação do artigo 4.oA do Regulamento (CEE) n.o 120/89
Asetuksen (ETY) N:o 120/89 4 a artiklan soveltaminen
I enlighet med artikel 4a i förordning (EEG) nr 120/89
3. Pokud celní úřad, kde byly splněny vývozní formality, není příslušný pro výběr vývozní dávky, uvědomí naopak příslušný úřad na vnitrostátní úrovni."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že se v současné době z důvodu různých změn odvětví ovoce a zeleniny dostává do nové situace, které se producenti musí přizpůsobovat; že je proto nutné změnit zaměření základních pravidel společné organizace trhu v tomto odvětví; že s ohledem na četné změny, kterými organizace trhu od svého zavedení prošla, je třeba z důvodů přehlednosti přijmout nové nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že je žádoucí včlenit do tohoto nového nařízení základní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 3285/83 ze dne 14. listopadu 1983, kterým se stanoví obecná pravidla pro rozšíření působnosti některých pravidel stanovených organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny [4], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1319/85 ze dne 23. května 1985 o posílení kontroly provádění ustanovení Společenství v odvětví ovoce a zeleniny [5], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2240/88 ze dne 19. července 1988, kterým se stanoví pro broskve, citrony a pomeranče prováděcí pravidla k článku 16b nařízení (EHS) č. 1035/72 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [6], hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1121/89 ze dne 27. dubna 1989 o zavedení intervenčního prahu pro jablka a květák [7] a hlavní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1198/90 ze dne 7. května 1990, kterým se zavádí rejstřík pěstitelů citrusů ve Společenství [8]; že je proto třeba tato nařízení zrušit;
(3) vzhledem k tomu, že třídění produktů podle společných závazných norem pro ovoce a zeleninu uváděné na trh uvnitř Společenství nebo vyvážené do třetích zemí tvoří referenční rámec přispívající k poctivému obchodování, průhlednosti trhu a vyloučení produktů neuspokojivé jakosti z trhu; že dodržování norem tak přispívá ke zvyšování rentability produkce;
(4) vzhledem k tomu, že v zájmu zjednodušení je žádoucí přijmout normy pro ovoce a zeleninu s poměrně velkým významem na trhu, které by vycházely z norem přijatých v rámci Evropské hospodářské komise OSN (EHK/OSN); že je nezbytné stanovit podmínky, za kterých mohou být mezinárodní normy přizpůsobeny zvláštním potřebám Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že používání norem nemůže být plně účinné, pokud normy nejsou s určitými výjimkami používány ve všech stadiích obchodu a při odesílání z oblasti produkce; že však mohou být stanoveny výjimky pro některé velice okrajové a přesně vymezené činnosti nebo činnosti na začátku obchodního řetězce nebo pro produkty určené k průmyslovému zpracování; že je třeba rovněž vzít v úvahu možnost slabé nebo výjimečně bohaté produkce; že v zájmu zajištění jakosti požadované normami musí být držitel produktu zodpovědný za dodržování norem; že zejména požadavky spotřebitelů na vlastnosti ovoce a zeleniny vyžadují, aby označení produktů na štítku obsahovalo údaj o původu produktů až do stadia maloobchodního prodeje;
(6) vzhledem k tomu, že produkce a uvádění ovoce a zeleniny na trh musí brát ohled na životní prostředí v oblasti pěstitelských postupů, nakládání s odpadovým materiálem a zničení produktů stažených z trhu, zejména v oblasti ochrany jakosti vod, zachování biologické rozmanitosti a úpravy krajiny;
(7) vzhledem k tomu, že organizace producentů jsou základními prvky společné organizace trhu, jejíž decentralizované fungování na své úrovni zajišťují; že z důvodu stále se zvyšující koncentrace poptávky je koncentrace nabídky uvnitř těchto organizací více než předtím hospodářskou nutností k posílení postavení producentů na trhu; že tato koncentrace musí být uskutečňována na základě dobrovolnosti a užitečnosti podle rozsahu a účinnosti služeb, které může organizace producentů poskytnout svým členům; že se nejedná o ohrožení dodávek produktů organizacím zaměřeným na zvláštní produkty, které existovaly před vstupem tohoto nařízení v platnost;
(8) vzhledem k tomu, že organizace producentů, která je schopna přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu, může být členským státem uznána pouze tehdy, splňuje-li určité požadavky, které kladou organizaci samotné a jejím členům stanovy; že seskupením producentů, které mají zájem o získání statutu organizací producentů, musí být v souladu s tímto nařízením poskytnuto přechodné období, v jehož průběhu jim může být při splnění určitých podmínek poskytnuta finanční podpora na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že je žádoucí poskytnout přechodné období organizacím producentů, které byly již uznány podle nařízení (EHS) č. 1035/72 [9], které však v danou chvíli nemohou plnit podmínky tohoto nařízení pro získání uznání; že tyto organizace musí být schopny prokázat svou způsobilost k provedení nezbytné změny zaměření;
(10) vzhledem k tomu, že ke zvýšení odpovědnosti organizací producentů zejména při přijímání rozhodnutí v oblasti finanční a za účelem řádné správy veřejných prostředků, jež jsou jim přidělovány, a jejich přizpůsobení budoucím požadavkům, je třeba stanovit podmínky, za jakých mohou být tyto prostředky využívány; že spolufinancování z provozních fondů vytvořených organizacemi producentů představuje vhodné řešení;
(11) vzhledem k tomu, že zřízení a řádné fungování provozních fondů vyžadují, aby si organizace producentů vzaly na starost celkovou produkci ovoce a zeleniny svých členů;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem kontroly výdajů Společenství musí být stanovena hranice podpory poskytované organizacím producentů, které zřizují provozní fond;
(13) vzhledem k tomu, že v oblastech, ve kterých je organizace produkce slabá, je třeba umožnit poskytnutí dodatečných vnitrostátních finančních příspěvků; že v případě členských států, které jsou z hlediska struktur obzvláště znevýhodněny, musí být tyto příspěvky uhraditelné Společenstvím ze režimu podpor Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že za účelem dalšího posílení činnosti organizací producentů nebo jejich sdružení a za účelem zajištění žádoucí stability trhu je třeba umožnit členským státům, aby za určitých podmínek rozšířily na producenty dané oblasti, kteří nejsou jejich členy, pravidla týkající se zejména produkce, uvádění na trh a ochrany životního prostředí, přijatá členy organizace nebo sdružení dotyčné oblasti; že v případě, že je poskytnuto řádné odůvodnění, musí být určité náklady vzniklé z tohoto rozšíření pravidel účtovatelné dotyčným producentům, jelikož ti jsou poživateli výhod plynoucích z tohoto rozšíření;
(15) vzhledem k tomu, že meziodvětvové organizace vytvořené z podnětu samostatných nebo již seskupených hospodářských subjektů, představují-li významnou část různých profesních kategorií v odvětví ovoce a zeleniny, jsou schopny přispět k chování zohledňujícímu situaci na trhu a usnadnit obchodní přístup, který zlepší výkazy o produkci, to znamená organizaci produkce, prezentaci produktů a jejich uvádění na trh; že jelikož činnost těchto organizací je schopna celkově přispět k dosažení cílů článku 39 Smlouvy, a zejména cílů tohoto nařízení, je třeba, jakmile dojde k vymezení příslušných druhů činností, umožnit členským státům udělit zvláštní uznání těm organizacím, které prokáží dostatečnou reprezentativnost a jejichž činnost se zaměřuje na uskutečňování výše uvedených cílů; že uvedená ustanovení o rozšíření působnosti pravidel přijatá organizacemi nebo jejich sdruženími a o podílu na nákladech vyplývajících z tohoto rozšíření se musí vzhledem k podobnosti sledovaných cílů použít i na meziodvětvové organizace;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu stabilizace kurzů je žádoucí, aby organizace producentů mohly intervenovat na trhu, zejména tím, že se rozhodnou nenabízet k prodeji určitá množství produktů v určitých obdobích; že stažení produktů nesmí být považováno za alternativu k uvádění na trh; že tedy financování stažení ze strany Společenství musí být omezeno jednak pouze na stanovené procento produkce, jednak na nízkou vyrovnávací platbu Společenství, aniž by bylo dotčeno použití provozních fondů k tomuto účelu; že v zájmu zjednodušení je vyrovnávací platba ze strany Společenství stanovena jednotnou paušální sazbou pro každý produkt; že k dosažení srovnatelného snížení u všech produktů jsou nezbytná určitá rozlišení;
(17) vzhledem k tomu, že intervenční opatření mohou být plně účinná jen tehdy, pokud produkty stažené z trhu nejsou opět uvedeny do běžného obchodního oběhu; že je třeba stanovit různé způsoby jejich využití a zabránit tím v nejvyšší možné míře jejich zničení;
(18) vzhledem k tomu, že tento nový způsob řízení stahování umožňuje zároveň zrušit závazná ustanovení týkající se důsledků překročení prahových množství; že je však rozumné zachovat základní zásadu těchto ustanovení během přechodného období a zmocnit Komisi v případě potřeby jednat na základě této zásady;
(19) vzhledem k tomu, že Rada přijala na základě nařízení (ES) č. 3290/94 [10] úpravy a přechodná opatření potřebná v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, zejména nové úpravy obchodu se třetími zeměmi v odvětví ovoce a zeleniny; že ustanovení přílohy XIII nařízení (ES) č.
3290/94 jsou začleněna do tohoto nařízení; že však v případě, že jsou produkty dováženy do Společenství za účelem průmyslového zpracování, nejsou prodány v komisním prodeji; že tudíž ověření vstupní ceny může být provedeno na jiném základě než na základě paušální hodnoty; že je tudíž třeba příslušná ustanovení v tomto ohledu doplnit;
(20) vzhledem k tomu, že pravidla společné organizace trhu musí být dodržována všemi hospodářskými subjekty, na které se pravidla použijí, protože v opačném případě bude jejich účinek narušen se všemi důsledky, které z toho plynou, ať už se jedná o použití veřejných prostředků nebo o hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty; že je tedy třeba zřídit zvláštní sbor inspektorů Společenství pro toto odvětví; že jak z rozpočtových důvodů, tak z důvodů účinnosti musí být tento sbor tvořen úředníky Komise a popřípadě i jinými pracovníky; že je rovněž třeba stanovit sankce Společenství, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování nové úpravy v celém Společenství;
(21) vzhledem k tomu, že jedním z nezbytných prvků řádného řízení společné organizace trhu je důkladná znalost trhu; že je tudíž třeba stanovit za tímto účelem nezbytná opatření;
(22) vzhledem k tomu, že fungování jednotného trhu by poskytováním určité podpory bylo ohroženo; že je tedy třeba, aby ustanovení Smlouvy umožňující přezkoumání podpor poskytnutých členskými státy a umožňující zákaz podpor neslučitelných se společným trhem byla rozšířena tak, aby pokrývala odvětví uvedené v tomto nařízení;
(23) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu v tomto odvětví musí současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
(24) vzhledem k tomu, že pro usnadnění provádění tohoto nařízení je třeba stanovit postup zavedení úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru;
(25) vzhledem k tomu, že za účelem řešení obzvláště nepříznivé situace v odvětví lískových oříšků je důležité poskytnout paušální podporu na lískové oříšky sklizené v hospodářských letech 1997/98, 1998/99 a 1999/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zřizuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou.
2. Společná organizace zahrnuje tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
12121010 _BAR_ Svatojánský chléb _BAR_
3. Hospodářské roky produktů uvedených v odstavci 2 se stanoví v případě potřeby v souladu s postupem podle článku 46.
HLAVA I Třídění produktů
Článek 2
1. Produkty určené k dodání spotřebiteli v čerstvém stavu mohou být tříděny podle systému norem.
2. Normy pro čerstvé ovoce a zeleninu zahrnuté v příloze I se přijmou postupem podle článku 46 pro provádění společné organizace trhu.
Za tím účelem se zohlední normy EHK/OSN doporučené pracovní skupinou Evropské hospodářské komise pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zlepšování jejich jakosti.
Až do přijetí nových norem se použijí normy vymezené článkem 2 nařízení (EHS) č. 1035/72.
3. Komise může postupem podle článku 46 rozšířit seznam uvedený v příloze I o další produkty.
Článek 3
1. Držitel produktů, pro které byly přijaty normy jakosti, může tyto produkty vystavovat za účelem prodeje, nabízet je k prodeji, prodat nebo je dodávat či jakýmkoli jiným způsobem uvádět na trh uvnitř Společenství pouze tehdy, jestliže jsou v souladu s těmito normami.
Držitel je odpovědný za dodržení těchto norem.
Členské státy však smějí od požadavků na dodržení norem jakosti nebo některých jejich ustanovení osvobodit:
a) produkty vystavené za účelem prodeje, nabízené k prodeji, prodávané, dodávané nebo jakýmkoli jiným způsobem uváděné producentem na velkoobchodní trhy, a zejména na trhy producentů přímo v pěstitelské oblasti;
b) produkty zasílané z těchto velkoobchodních trhů do obalových úpraven a balíren nebo skladovacích zařízení v téže pěstitelské oblasti.
V případě použití druhého pododstavce o tom příslušný členský stát uvědomí Komisi a sdělí jí opatření, která k tomu účelu přijal.
2. Dodržení norem jakosti v rámci jedné pěstitelské oblasti se nevyžaduje u:
a) produktů prodávaných nebo dodávaných producentem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílaných do těchto zařízení z podniku producenta;
b) produktů zasílaných ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Dodržení norem jakosti se nevyžaduje u:
a) produktů zasílaných do zpracovatelských podniků, pokud nejsou postupem podle článku 46 stanovena minimální kritéria jakosti pro produkty určené k průmyslovému zpracování;
b) produktů přenechaných producentem v místě jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu;
c) produktů z určité oblasti, které se prodávají v maloobchodě této oblasti k uspokojení proslulé tradiční místní spotřeby na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle článku 46.
4. U produktů uvedených v odstavci 2 a odst. 3 písm. a) je nutno prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 4
V případech, kdy v důsledku krajního nedostatku nebo výjimečně bohaté nabídky nejsou produkty vyhovující normám jakosti s to pokrýt spotřebitelskou poptávku nebo ji naopak značně převyšují, přijmou se ve shodě s mezinárodními závazky Společenství a postupem podle článku 46 na omezenou dobu opatření odchylná od uvedených norem.
Článek 5
1. Údaje požadované normami v oblasti označování musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to buď tak, že zde budou vytištěny nesmazatelným písmem, nebo prostřednictvím štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu dobře připevněn.
2. U odesílaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek, musí být údaje zmíněné v odstavci 1 uvedeny v dokladu provázejícím zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
Článek 6
Pokud jsou produkty v rámci maloobchodního prodeje nabízeny balené, musí být údaje požadované pro označování čitelné a viditelné.
U produktů nabízených v hotových obalech ve smyslu směrnice 79/112/EHS [11] musí být kromě údajů stanovených obecnými normami vyznačena i čistá hmotnost.
V případě produktů běžně prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet kusů dobře viditelný a lehce spočitatelný zvenčí, nebo není-li tomu tak, pokud je tento počet uveden na štítku.
Produkty smějí být nabízeny nebalené, pokud je maloobchodní prodejce opatří tabulkou s dobře viditelnými a čitelnými údaji, jež jsou stanoveny normami a týkají se:
- odrůdy,
- původu produktu,
- třídy jakosti.
Článek 7
Za účelem zjištění, zda produkty, na něž se vztahují normy jakosti, splňují ustanovení článků 3 až 6, provádějí subjekty pověřené jednotlivými členskými státy ve všech etapách uvádění na trh a během přepravy v souladu s hlavou VI kontroly shody na základě odebraných vzorků.
Nejvhodnější je tyto kontroly provádět před odesláním produktů z pěstitelské oblasti v době, kdy jsou baleny nebo nakládány.
Členské státy sdělí ostatním členským státům a Komisi názvy subjektů pověřených kontrolou.
Článek 8
1. Produkty, na něž se vztahují normy, smějí být dovezeny ze třetích zemí jen tehdy, vyhovují-li těmto normám nebo normám alespoň rovnocenným.
2. Články 3 až 7 se použijí na produkty dovážené do Společenství po splnění dovozních formalit v souladu s stávajícími pravidly Společenství.
Článek 9
1. Produkty, na které se vztahují normy, smějí být vyvezeny do třetích zemí jen tehdy, vyhovují-li těmto normám.
S přihlédnutím k požadavkům trhu, pro které je zboží určeno, však smějí být postupem podle článku 46 povoleny odchylky.
2. Produkty určené k vývozu do třetích zemí podléhají kontrole shody s normami před opuštěním celního území Společenství.
Článek 10
Opatření zajišťující jednotné používání ustanovení této hlavy se přijímají postupem podle článku 46.
U produktů určených k dovozu do Společenství mohou taková opatření spočívat ve schválení vydaném úředními kontrolními útvary vyvážející třetí země.
HLAVA II Organizace producentů
Článek 11
1. Pro účely tohoto nařízení se "organizací producentů" rozumí každá právnická osoba,
a) která je založena z podnětu producentů těchto tříd produktů uvedených v čl. 1 odst. 2:
i) ovoce a zelenina;
ii) ovoce;
iii) zelenina;
iv) produkty určené k průmyslovému zpracování;
v) citrusové plody;
vi) skořápkové ovoce;
vii) houby;
b) která má za cíl zejména:
1. zajistit plánování produkce a její přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství;
2. podporovat koncentraci nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh;
3. snižovat produkční náklady a zajišťovat stálost cen producentů;
4. podporovat používání pěstitelských postupů, produkčních technologií a postupů nakládání s odpady šetrných k životnímu prostředí, zejména za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny, ochrany a/nebo podpory biologické rozmanitosti;
c) jejíž stanovy zavazují členy této organizace producentů zejména k tomu, že:
1. uplatňují pravidla přijatá organizací producentů ohledně znalosti produkce, produkci samotné, uvádění produktů na trh a o ochraně životního prostředí;
2. jsou členem pouze jedné organizace producentů uvedené v písmenu a), pokud jde o produkci jedné z tříd produktů uvedených v písmenu a) daným podnikem;
3. prodávají svou veškerou produkci prostřednictvím organizace producentů.
Pokud však to organizace producentů povolí a za podmínek, které stanoví, členové této organizace producentů mohou:
- prodat přímo ve svých podnicích spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše 25 % své produkce, pokud jsou členy organizace producentů ovoce a zeleniny uvedené v písm. a) bodu i), a nejvýše 20 %, pokud jsou členy jiných druhů organizací producentů, a kromě toho
- uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je ve srovnání s objemem uváděným na trh jejich vlastní organizací nepatrný;
- uvádět na trh prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou v zásadě nejsou pokryty obchodními aktivitami jejich vlastní organizace;
- postupem podle článku 46 mít oprávnění uzavírat v případě některých produktů odchylným způsobem přímé smlouvy se zpracovatelskými podniky sestupně a po dobu přechodného období do 31. prosince 1999;
4. poskytovat údaje požadované organizací producentů ke statistickým účelům, zejména pokud jde o pěstitelské plochy, sklizená množství, výnosy a přímé prodeje;
5. platit finanční příspěvky stanovené ve stanovách pro potřebu zřízení a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 15;
d) jejíž stanovy stanoví:
1. postupy stanovení, přijetí a změny pravidel uvedených v písm. c) bodě 1;
2. předepisování finančních členských příspěvků nezbytných k financování organizace producentů;
3. pravidla umožňující členům organizace producentů kontrolovat demokratickým způsobem svou organizaci a její rozhodnutí;
4. sankce za porušení buď povinností vyplývajících ze stanov, zejména za neplacení finančních příspěvků, nebo pravidel stanovených organizací producentů;
5. pravidla přijímání nových členů, zejména minimální dobu členství;
6. účetní a rozpočtová pravidla nezbytná pro fungování organizace;
e) která byla uznána dotyčným členským státem na základě odstavce 2.
2. Členské státy pro účely tohoto nařízení uznají jakožto organizace producentů všechna seskupení producentů, která o takové uznání požádají, pod podmínkou, že:
a) splňují požadavky stanovené v odstavci 1 a prokáží, vedle jiných zdůvodnění, že sdružují minimální počet producentů a pokrývají minimální objem tržní produkce, stanovený postupem podle článku 46;
b) skýtají dostatečnou záruku provádění, trvalosti a účinnosti jejich činností;
c) své členy účinně připravují na získávání technické pomoci nezbytné pro používání pěstitelských postupů šetrných k životnímu prostředí;
d) svým členům účinně poskytují technické prostředky nezbytné ke skladování, obalové úpravě a uvádění produktů na trh a zajišťují řádné obchodní a rozpočtové řízení úkolů, jež na sebe převzali.
3. Členské státy mohou pro účely tohoto nařízení uznat jakožto organizace producentů také jiné organizace producentů než ty, které jsou uvedeny v odst. 1 písm. a), které již existovaly před vstupem tohoto nařízení v platnost a které byly uznány podle nařízení (EHS) č. 1035/72 přede dnem používání tohoto nařízení.
Pokud členské státy na základě prvního pododstavce uznají výše zmíněné organizace producentů, použijí se požadavky uvedené v odstavci 1, s výjimkou písmene a) a podle vhodnosti požadavky uvedené v odst. 1 písm. c) bodu 2 a v odstavci 2.
Článek 12
1. Členské státy:
a) rozhodnou o tom, zda organizaci producentů udělí uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doložené všemi odůvodněními;
b) provádějí v pravidelných intervalech kontroly, zda organizace producentů dodržují podmínky uznání, přičemž v případě nedodržení ukládají těmto organizacím sankce a rozhodují, tam kde je to nezbytné, o odebrání jejich uznání;
c) sdělují Komisi ve lhůtě dvou měsíců každé rozhodnutí o udělení či odebrání uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
2. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech organizací producentů, a četnost těchto zpráv se stanoví postupem podle článku 46.
Komise se kontrolami prováděnými v souladu s hlavou VI ujistí o dodržování článku 11 a odst. 1 písm. b) tohoto článku a na základě těchto kontrol popřípadě členské státy vyzve k odebrání udělených uznání.
Článek 13
1. Organizace producentů uznané podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem tohoto nařízení v platnost, které nemohou podle článku 11 tohoto nařízení obdržet uznání bez přechodného období, smějí pokračovat v činnosti podle ustanovení hlavy IV po dobu dvou let následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud nadále splňují požadavky příslušných článků nařízení (EHS) č. 1035/72.
2. Období dvou let zmíněné v odstavci 1 může být prodlouženo na období pěti let, pokud dotyčná organizace producentů:
a) ke stanovenému dni před koncem období dvou let zmíněného v odstavci 1 předloží členskému státu akční plán s cílem dosáhnout uznání podle čl. 11 odst. 2; členský stát jej musí buď přijmout, nebo zamítnout;
b) při předkládání svého akčního plánu prokáže, že zřídila provozní fond uvedený v článku 15;
c) zaváže se pod hrozbou sankcí stanovených členským státem provést svůj akční plán před uplynutím období pěti let.
3. Organizace producentů, které z jakéhokoliv důvodu a v jakémkoli okamžiku přestaly plnit podmínky stanovené v odstavci 2, pozbývají svůj status za podmínek stanovených v čl. 12 odst. 1 písm. b).
Použitím prvního pododstavce však nejsou dotčena jednotlivá práva, kterých mohla organizace producentů nabýt v souladu s nařízením (EHS) č. 1035/72.
Článek 14
1. Novým seskupením producentů nebo těm seskupením, která nebyla uznána podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem tohoto nařízení v platnost, může být přiznáno přechodné období v délce trvání nejvýše pěti let, během něhož musí splnit podmínky stanovené v článku 11.
Za tímto účelem předloží příslušnému členskému státu plán odstupňovaného uznání, jehož přijetím začíná období pěti let stanovené v prvním pododstavci a které představuje předběžné uznání.
2. Členské státy mohou seskupením producentů uvedeným v odstavci 1 v průběhu pěti let, které následují po dni předběžného uznání, poskytnout:
a) podporu určenou k pobídce jejich vytváření a k usnadnění jejich administrativní činnosti;
b) podporu poskytovanou buď přímo, nebo prostřednictvím peněžních ústavů formou zvláštních půjček určených k pokrytí části investic nezbytných k dosažení uznání a stanovených k tomuto účelu v plánu uznání uvedeném v odst. 1 druhém pododstavci.
3. Podpora uvedená v odstavci 2 je hrazena Společenstvím v souladu s čl. 52 odst. 2 a 3.
4. Před udělením předběžného uznání členský stát uvědomí Komisi o svých záměrech a jejich finančních důsledcích.
5. Předložení plánu uznání členskému státu seskupením producentů znamená pro toto seskupení závazek, že se podrobí vnitrostátním kontrolám a kontrolám Společenství prováděným v souladu s hlavou VI, zejména pokud jde o řádné hospodaření s veřejnými prostředky.
6. Členské státy ukládají seskupením producentů, které neplní své závazky, sankce.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku, stanovená podle článku 48, musí zahrnovat ustanovení, která zajistí, že podpora vyplácená portugalským organizacím producentů, vyjádřená procentem hodnoty tržní produkce dotyčné organizace producentů, nebude nižší než podpora vyplývající z nařízení (EHS) č. 746/93 [12].
Článek 15
1. Finanční podpora Společenství se poskytuje za podmínek stanovených v tomto článku organizacím producentů, které zřizují provozní fond.
Do tohoto fondu plynou finanční příspěvky vybírané od členů dotyčné organizace producentů na základě množství nebo hodnoty ovoce a zeleniny skutečně uvedených na trh a finanční podpora uvedená v prvním pododstavci.
2. Provozní fondy uvedené v odstavci 1 se používají:
a) k financování stažení produktů z trhu za podmínek uvedených v odstavci 3;
b) k financování operačního programu předloženého příslušným vnitrostátním orgánům a jimi schváleného podle čl. 16 odst. 1.
Takové fondy však mohou být také zcela nebo zčásti využity k financování akčního plánu předloženého organizacemi producentů, uvedeného v článku 13.
3. Užití provozního fondu k financování stažení produktů z trhu je přípustné pouze tehdy, byl-li provozní fond schválen příslušnými vnitrostátními orgány.
Financování se provádí jedním nebo oběma následujícími způsoby:
a) vyrovnávací platbou za stažení produktů, které nejsou uvedeny v příloze II a které vyhovují příslušným normám, pokud byly takové normy přijaty na základě článku 2;
b) poskytnutím příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení.
Členské státy mohou stanovit maximální výši vyrovnávací platby nebo příplatku, aniž by však výše takto stanoveného příplatku přičtená k částce vyrovnávací platby Společenství za stažení přesáhla výši maximálních cen za stažení uplatňovaných v hospodářském roce 1995/96 v souladu s čl. 16 odst. 3 písm. a), čl. 16 písm. a), čl. 16 písm. b) a čl. 18 odst. 1 písm. a) první odrážkou nařízení (EHS) č. 1035/72.
Část provozního fondu, která může být použita k financování stažení, nesmí přesáhnout 60 % v prvním, 55 % ve druhém, 50 % ve třetím, 45 % ve čtvrtém, 40 % v pátém roce a 30 % od šestého roku dále počínaje dnem schválení prvního operačního programu předloženého dotyčnou organizací producentů příslušným vnitrostátním orgánům a jimi schváleného.
Meze stanovené v čl. 23 odst. 3, 4 a 5 se použijí na stažení produktů uvedené v prvním pododstavci písm. a) tohoto odstavce.
4. Operační program uvedený v odst. 2 písm. b) musí:
a) sledovat několik cílů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. b) a jiné, zahrnující zejména: zlepšování jakosti produktů, zvyšování jejich obchodní hodnoty, propagaci produktů u spotřebitelů, vytvoření sortimentu ekologických produktů, podporu integrované produkce nebo jiných metod produkce šetrných k životnímu prostředí, omezení stahování produktů;
b) zahrnovat opatření vedoucí k rozvoji využívání technologií šetrných k životnímu prostředí členy organizací producentů, pokud jde jak o pěstitelské postupy tak o nakládání s odpadovým materiálem.
"Technologiemi šetrnými k životnímu prostředí" se rozumějí zejména ty, které dovolují dosáhnout cílů uvedených v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 2078/92 [13];
c) v rámci finančních ustanovení předvídat technické a lidské zdroje nezbytné k zajištění kontroly dodržování norem, rostlinolékařských předpisů a nejvyšších přípustných hodnot reziduí.
5. Finanční podpora uvedená v odstavci 1 se rovná částce finančních příspěvků uvedených v tomtéž odstavci, které byly skutečně zaplaceny, avšak omezené na 50 % skutečných výdajů vzniklých podle odstavce 2.
Tato procentní sazba se zvyšuje na 60 %, pokud jsou operační program nebo část operačního programu předloženy:
a) buď několika organizacemi producentů ze Společenství, činnými v různých členských státech na přeshraničních činnostech s výjimkou činností uvedených v odst. 2 písm. a);
b) nebo jednou nebo několika organizacemi producentů zapojenými do činnosti vedené na meziodvětvovém základě.
Finanční podpora je však omezena na 4 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů, pokud celková výše finanční podpory představuje méně než 2 % celkového obratu všech organizací producentů.
K zajištění dodržení této meze se vyplatí záloha ve výši 2 % a zbytek podpory se poskytne tehdy, je-li znám celkový objem žádostí o podporu.
Od roku 1999 se hodnota 4 % zvýší na 4,5 % a celkové procento z obratu se zvýší ze 2 % na 2,5 %.
6. V těch regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, mohou být členské státy na základě řádně odůvodněné žádosti pověřeny, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše polovině finančních příspěvků producentů.
Tato podpora se vloží do provozního fondu.
Členským státům, v nichž se prostřednictvím organizací producentů uvádí na trh méně než 15 % produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím prostřednictvím rámce podpory Společenství.
Článek 16
1. Operační program uvedený v čl. 15 odst. 2 písm. b) se předkládá příslušným vnitrostátním orgánům, které jej musí schválit, zamítnout nebo požádat o jeho úpravu v souladu s tímto nařízením.
Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek vztahujících se k opatřením uvedeným v čl. 15 odst.
4 písm. b). Návrh takového rámce předloží Komisi, která ve lhůtě tří měsíců může požadovat jeho úpravu, jestliže shledá, že tento návrh neumožňuje dosažení cílů stanovených v článku 130r Smlouvy a v programu politiky a akcí Společenství v oblasti životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje.
2. Nejpozději do konce každého roku sdělí organizace producentů členskému státu předpokládanou výši provozního fondu na následující rok a předloží náležité odůvodnění založené na odhadech operačního programu, výdajích za probíhající rok a – je-li to možné – za předchozí roky, a v případě potřeby na předpokládaném množství produkce v následujícím roce. Členský stát do 1. ledna následujícího roku sdělí organizaci producentů předpokládanou výši finanční podpory ve shodě s mezemi stanovenými v čl. 15 odst. 5.
Platby finanční podpory se uskutečňují na základě výdajů vzniklých v souvislosti s činnostmi spadajícími do operačního programu.
Na tytéž činnosti mohou být vyplaceny zálohy pod podmínkou složení záruky nebo jistoty.
Na začátku každého roku a nejpozději do 31. ledna organizace producentů sdělí členskému státu konečnou výši výdajů za uplynulý rok doloženou podpůrnými doklady, aby tak mohly obdržet zůstatek finanční podpory Společenství.
3. Sdružení organizací producentů uznané příslušným členským státem může zastoupit své členy pro účely řízení jejich provozních fondů ve smyslu čl. 15 odst. 1 a pro účely vypracování, provádění a předkládání operačních programů uvedených v čl. 15 odst. 2 písm. b). V takových případech toto sdružení přijímá finanční podporu a podává sdělení uvedená v odstavci 2 tohoto článku.
4. Operační programy a jejich financování producenty a organizacemi producentů na jedné straně a z fondů Společenství na straně druhé jsou nejméně tříleté a nejvýše pětileté.
6. Předložení operačního programu členskému státu organizací producentů nebo případně sdružením organizací producentů podle odstavce 3 představuje ze strany této organizace nebo sdružení závazek podrobit se vnitrostátním kontrolám a kontrolám Společenství v souladu s hlavou VI, zejména pokud jde o řádné hospodaření s veřejnými prostředky.
Článek 17
V případě, kdy se běžné nástroje společné organizace trhu ukážou nedostatečnými nebo nevhodnými pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, které mají velký hospodářský nebo ekologický význam na místní nebo oblastní úrovni a které čelí dlouhodobým potížím na trhu Společenství, zejména způsobeným silnou mezinárodní konkurencí, mohou být postupem podle článku 46 přijata zvláštní opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti těchto produktů a k jejich propagaci.
Článek 18
1. V případech, kdy organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, které přijaly stejná pravidla a které působí ve vymezeném hospodářském obvodu, jsou u daného produktu považovány za reprezentativní pro produkci a producenty této oblasti, může dotyčný členský stát na žádost této organizace nebo sdružení stanovit níže uvedená pravidla závazná pro producenty sídlící v této oblasti, kteří nejsou členy jedné z uvedených organizací:
a) pravidla uvedená v čl. 11 odst. 1 písm. c) bodě 1;
b) pravidla přijatá organizací nebo sdružením, pokud jde o stahování produktů,
za předpokladu, že tato pravidla:
- se používají již nejméně jeden hospodářský rok,
- jsou zahrnuta v úplném seznamu v příloze III,
- jsou závazná pro období nejvýše tří hospodářských roků.
2. Pro účely tohoto článku se "hospodářským obvodem" rozumí zeměpisné území tvořené přilehlými nebo sousedními pěstitelskými oblastmi, v nichž jsou pěstitelské i obchodní podmínky stejnorodé.
3. Organizace producentů nebo sdružení organizací producentů se považuje za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud sdružuje nejméně dvě třetiny producentů hospodářského obvodu, ve kterém působí, a pokud pokrývá nejméně dvě třetiny jeho produkce.
4. Pravidla, která jsou stanovena jako závazná pro všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu:
a) nesmějí způsobit újmu jiným producentům členského státu nebo Společenství;
b) se nepoužijí, s výjimkou případů, kdy se jich přímo týkají, na produkty dodané k průmyslovému zpracování v rámci smlouvy podepsané před začátkem hospodářského roku s výjimkou pravidel znalosti produkce uvedených v odst. 1 písm. a);
c) nesmějí být v rozporu se stávajícími pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly.
5. Členské státy neprodleně sdělí Komisi pravidla, která stanovily jako závazná pro všechny producenty vymezeného hospodářského obvodu.
Tato pravidla se zveřejní v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl:
a) zjistí-li, že dané rozšíření vylučuje hospodářskou soutěž v podstatné části vnitřního trhu nebo že ohrožuje volný obchod nebo že jsou ohroženy cíle článku 39 Smlouvy;
85 odst. 1 Smlouvy je použitelný na dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, o kterých bylo rozhodnuto, že se rozšíří na další producenty.
Rozhodnutí Komise, pokud jde o tuto dohodu, toto rozhodnutí nebo toto jednání ve vzájemné shodě se použije teprve ode dne takového zjištění;
c) zjistí-li na základě kontrol provedených dodatečně podle hlavy VI, že nebyla dodržena ustanovení tohoto článku.
6. Použije-li se odstavec 1, může dotyčný členský stát na základě předložených dokladů rozhodnout, že producenti, kteří nejsou členy organizace nebo sdružení organizací, musí uhradit dotyčné organizaci, popřípadě sdružení organizací část finančních příspěvků zaplacených členy organizace producentů, pokud jsou používány k uhrazení:
a) administrativních nákladů vyplývajících z použití pravidel uvedených v odstavci 1;
b) nákladů na výzkum, studie trhu a propagaci prodeje vynaložených organizací nebo sdružením, ze kterých mají prospěch všichni producenti daného hospodářského obvodu.
Členské státy sdělí Komisi seznam hospodářských obvodů uvedených v odstavci 2. Komise ve lhůtě jednoho měsíce od tohoto sdělení seznam schválí nebo po konzultaci s dotyčným členským státem rozhodne o úpravách, které v něm tento členský stát musí provést.
Schválený seznam se zveřejní v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
HLAVA III Meziodvětvové organizace a dohody
Článek 19
1. Pro účely tohoto nařízení se "uznanou meziodvětvovou organizací" (dále jen "meziodvětvová organizace") rozumí každá právnická osoba, která:
a) sdružuje zástupce hospodářských činností spojených s produkcí a/nebo obchodem a/nebo zpracováním produktů uvedených v čl. 1 odst. 2;
b) vznikla z podnětu všech nebo části organizací nebo sdružení, které ji tvoří;
c) provádí v jednom nebo více regionech Společenství několik z následujících činností s ohledem na zájmy spotřebitelů:
- zlepšování znalosti a průhlednosti produkce a trhu,
- přispívání k lepší koordinaci uvádění ovoce a zeleniny na trh, zejména prostřednictvím výzkumu nebo studií trhu,
- vypracovávání vzorů smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
- účinnější marketing vyprodukovaného ovoce a zeleniny,
- poskytování údajů a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
- hledání postupů omezujících používání prostředků na ochranu rostlin a jiných průmyslových prostředků a zajišťujících jakost produktů a ochranu půdy a vod,
- vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů,
- uplatňování a ochrana ekologické zemědělské produkce a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných údajů,
- propagace integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce,
- vymezení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů na trh stanovených v příloze III, která jsou přísnější než právní předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy;
d) byla uznána dotyčným členským státem za podmínek stanovených v odstavci 2.
2. Opodstatňují-li to struktury členského státu, mohou členské státy uznat za meziodvětvové organizace ve smyslu tohoto nařízení všechny organizace založené na svém území, které o uznání vhodným způsobem požádají, za předpokladu, že:
a) provádějí svou činnost v jedné nebo více oblastech tohoto území;
b) představují významný podíl produkce a/nebo obchodu a/nebo zpracování ovoce a zeleniny a produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny v dotyčné oblasti nebo oblastech a v případě, že se jedná o více oblastí, prokážou minimální úroveň reprezentativnosti každého z těch odvětví, která sdružují, v každé dané oblasti;
c) provádějí několik opatření uvedených v odst. 1 písm. c);
d) samy se nezabývají produkcí ani zpracováním ani uváděním ovoce a zeleniny nebo produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trh;
e) neprovádějí žádnou z činností uvedených v čl. 20 odst. 3.
3. Před poskytnutím uznání členské státy Komisi oznámí meziodvětvové organizace, které předložily žádost o uznání se všemi potřebnými údaji o reprezentativnosti těchto organizací a jejich různých činnostech společně se všemi dalšími skutečnostmi potřebnými k vyhodnocení.
Komise může vznést námitky vůči uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
4. Členské státy:
a) rozhodnou o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doložené všemi podpůrnými doklady;
b) provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, zda meziodvětvové organizace plní náležitosti a podmínky uznání, v případě neplnění ukládají těmto organizacím sankce a v případě potřeby rozhodují o odebrání jejich uznání;
c) odeberou uznání, pokud:
i) náležitosti a podmínky stanovené tímto nařízením pro udělení uznání již nejsou plněny;
ii) meziodvětvová organizace poruší jeden nebo více ze zákazů stanovených v čl. 20 odst. 3, aniž jsou dotčeny jiné trestní následky vyplývající z vnitrostátního práva;
iii) meziodvětvová organizace nedodrží oznamovací povinnost uvedenou v čl. 20 odst. 2;
d) sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců každé rozhodnutí o udělení či odebrání uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
5. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech meziodvětvových organizací, a četnost těchto zpráv se vypracuje postupem podle článku 46.
Komise se kontrolami prováděnými v souladu s hlavou VI ujistí o dodržování odstavce 2 a odst. 4 písm. b) a na základě těchto kontrol popřípadě požádá členské státy o odebrání udělených uznání.
6. Uznání představuje oprávnění provádět opatření uvedená v odst. 1 písm. c) v souladu s podmínkami tohoto nařízení.
7. Komise se postará o zveřejnění uznaných meziodvětvových organizací v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství s uvedením hospodářské sféry nebo oblasti jejich činností a činností prováděných ve smyslu článku 21.
Odebrání uznání se rovněž zveřejňují.
Článek 20
1. Odchylně od článku 1 nařízení č. 26 [14] se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných meziodvětvových organizací, které byly určeny k provádění opatření uvedených v čl. 19 odst. 1 písm. c).
2. Odstavec 1 se použije pouze za předpokladu, že:
- dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi a
- Komise ve lhůtě dvou měsíců od oznámení všech potřebných skutečností neshledá, že uvedené dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nejsou neslučitelné s právními předpisy Společenství.
Uvedené dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí být prováděny před uplynutím lhůty uvedené v prvním pododstavci druhé odrážce.
3. Za odporující právním předpisům Společenství se v každém případě prohlásí dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které:
- mohou vést v jakékoli formě k rozdělení trhů uvnitř Společenství,
- mohou poškodit řádné fungování společné organizace trhů,
- mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, která nejsou z hlediska dosažení cílů společné zemědělské politiky, které sleduje opatření meziodvětvové organizace, nezbytná,
- zahrnují stanovení cen, aniž jsou dotčena opatření přijatá meziodvětvovými organizacemi v rámci používání zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství,
- mohou způsobit diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
4. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odst. 2 prvním pododstavci druhé odrážce, že podmínky používání tohoto nařízení nejsou plněny, přijme rozhodnutí prohlašující, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se použije na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě.
Uvedené rozhodnutí Komise nenabývá účinku přede dnem jeho oznámení dotyčné meziodvětvové organizaci, pokud však tato meziodvětvová organizace neposkytla nesprávné údaje nebo nezneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
5. V případě víceletých dohod je předchozí oznámení za první rok platné pro následující roky dohody; v tomto případě však Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost jiného členského státu kdykoliv vydat stanovisko o neslučitelnosti za podmínek uvedených v odstavci 4.
Článek 21
1. V případě, že je meziodvětvová organizace působící v jedné nebo více stanovených oblastech členským státem považována za reprezentativní, pokud jde o produkci a/nebo obchod a/nebo zpracování daného produktu, může dotyčný členský stát na žádost této organizace stanovit určité dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, sjednané v rámci této organizace, jako závazné na omezenou dobu i pro jiné hospodářské subjekty působící v dotyčné oblasti nebo oblastech, a to jak jednotlivce, tak i skupiny, kteří nejsou členy této organizace.
2. Meziodvětvová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud odpovídá alespoň za dvě třetiny produkce a/nebo obchodu a/nebo zpracování dotyčného produktu nebo produktů v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu.
V případě, že žádost o rozšíření působnosti pravidel zahrnuje více oblastí, meziodvětvová organizace musí prokázat minimální úroveň reprezentativnosti každého z těch odvětví, která sdružuje, v každé z dotyčných oblastí.
3. Pravidla, u kterých smí být požadováno rozšíření jejich působnosti na další hospodářské subjekty:
a) se smějí týkat pouze jednoho z těchto cílů:
- znalost produkce a trhu,
- přísnější pravidla produkce než ta stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy,
- vypracovávání vzorů smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
- pravidla uvádění produktů na trh,
- pravidla ochrany životního prostředí,
- opatření na podporu a marketing produktů,
- opatření na podporu ekologických zemědělských produktů a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných údajů.
Pravidla uvedená ve druhé, čtvrté a páté odrážce se nesmějí lišit od pravidel uvedených v příloze III;
b) musí být použitelná již nejméně jeden hospodářský rok;
c) smějí být stanovena jako závazná na období nejvýše tří hospodářských roků;
d) nesmějí způsobit újmu jiným hospodářským subjektům členského státu nebo Společenství.
Článek 22
1. Členské státy neprodleně sdělí Komisi pravidla, která stanovily jako závazná pro všechny hospodářské subjekty jedné oblasti nebo více stanovených oblastí.
Tato pravidla budou zveřejněna v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Před výše uvedeným zveřejněním Komise uvědomí výbor stanovený v článku 45 o každém oznámení o rozšíření působnosti meziodvětvových dohod.
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o nichž tento stát rozhodl, v případech uvedených v čl. 18 odst. 5 druhém pododstavci.
2. V případech, kdy je působnost pravidel rozšířena na jeden nebo více produktů a kdy je jedna nebo více činností uvedených v čl. 21 odst. 3 písm. a) prováděna uznanou meziodvětvovou organizací a kdy jsou pravidla v obecném hospodářském zájmu těch hospodářských subjektů, jejichž činnosti jsou spojeny s jedním nebo více dotyčnými produkty, může členský stát, který udělil uznání, rozhodnout, že jednotlivci nebo seskupení, kteří nejsou členy organizace, kteří však mají z těchto činností prospěch, uhradí veškeré finanční příspěvky zaplacené jejími členy nebo jejich část v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny k pokrytí nákladů vzniklých v důsledku provozování dotyčných činností.
HLAVA IV Intervenční režim
Článek 23
1. Organizace producentů a jejich sdružení se mohou rozhodnout, že nebudou nabízet k prodeji produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, dodávané jejich členy v množstvích a v obdobích, která uznají za vhodná.
2. Místo určení produktů stažených z trhu podle článku 1 musí být organizacemi producentů nebo jejich sdruženími stanoveno tak, aby nenarušilo normální odbyt dotyčných produktů, a musí brát ohled na životní prostředí, zejména pokud se jedná o jakost vod a krajiny.
3. V případě, že se na libovolný produkt uvedený v příloze II, který vyhovuje normám, použije odstavec 1, organizace producentů nebo jejich sdružení vyplatí svým členům vyrovnávací platbu Společenství za stažení stanovenou podle článku 26 až do výše 10 % z množství uvedeného na trh.
Mez 10 % stanovená v prvním pododstavci se použije na množství každého produktu uvedené na trh výhradně členy dotyčné organizace producentů nebo jiné organizace v případě použití čl. 11 odst. 1 písm. c), ale nezahrnuje stažení provedená podle článku 24.
4. Mez 10 % stanovená v odstavci 3 se použije od šestého hospodářského roku následujícího po dni vstupu v platnost tohoto nařízení.
Stažení uskutečněná v průběhu přechodného období pěti předcházejících hospodářských let nesmějí přesáhnout následující procentní sazby produkce uvedené na trh, která je vymezena postupem podle článku 46: 50 % v prvním hospodářském roce, 45 % ve druhém, 40 % ve třetím, 30 % ve čtvrtém a 20 % v pátém hospodářském roce.
V případě všech citrusových plodů však tato procenta činí: 35 % v prvním hospodářském roce, 30 % ve druhém, 25 % ve třetím, 20 % ve čtvrtém a 15 % v pátém hospodářském roce.
Ustanovení odst. 3 druhého pododstavce se použijí na tento odstavec.
5. Procentní sazba 10 % uvedená v odstavci 3 a 4 se rovná ročnímu průměru tříletého období s ročním rozpětím pro překročení 3 %.
6. U jablek a hrušek se mez 10 % uvedená v odstavci 3, 4 a 5 tohoto článku a v článku 24 nahrazuje mezí 8,5 %.
Počínaje hospodářským rokem 1997/98 se na melouny cukrové a melouny vodní uplatní mez 10 %.
Článek 24
U produktů uvedených v příloze II umožní organizace producentů pěstitelům, kteří nejsou členy žádného uskupení ve smyslu tohoto nařízení, využívat, pokud o to požádají, ustanovení článku 23.
Vyrovnávací platba Společenství za stažení se však sníží o 10 %.
Mimo to se ve vyplácené částce zohlední celkové náklady na stažení, jež nesou členové uskupení, pokud jsou tyto náklady podloženy.
Uvedená vyrovnávací platba nesmí být poskytnuta na objem větší než 10 % produkce uvedené pěstitelem na trh.
Článek 25
Organizace producentů nebo jejich sdružení oznámí veškeré skutečnosti týkající se použití článků 23 a 24, a zejména opatření přijatá k zajištění postupů šetrných k životnímu prostředí v souvislosti se stahováním produktů, příslušným vnitrostátním orgánům, které je sdělí Komisi.
Skutečnosti, které mají být oznámeny, se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 46.
Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování všeobecných podmínek týkajících se metod stažení šetrných k životnímu prostředí.
Návrh takového rámce předají Komisi, která si ve lhůtě tří měsíců může vyžádat jeho úpravu, jestliže zjistí, že tento návrh neumožňuje dosáhnout cílů stanovených v článku 130r Smlouvy a v programu politiky a akcí Společenství, pokud se jedná o životní prostředí a trvale udržitelný rozvoj.
Článek 26
1. Vyrovnávací platba Společenství za stažení jednotlivých produktů je stanovena v příloze V.
2. Vyrovnávací platba Společenství za stažení je jednotnou částkou platnou na celém území Společenství.
Článek 27
1. Postihne-li trh s produktem uvedeným v příloze II všeobecná strukturální nevyváženost, která má nebo by mohla mít za následek příliš vysoký objem stažení uvedený v článku 23, nebo mohla-li by ho postihnout, stanoví se postupem podle článku 46 před začátkem hospodářského roku pro tento produkt intervenční práh, za jehož překročení ponese finanční odpovědnost producent; překročení se určí pro jednotlivé produkty na základě stažení uskutečněných v průběhu hospodářského roku nebo odpovídajícího období nebo na základě průměru objemů intervencí uskutečněných během několika hospodářských let.
Překročení intervenčního prahu má za následek snížení vyrovnávací platby Společenství za stažení v následujícím hospodářském roce.
Toto snížení nelze převést na následující hospodářské roky.
2. Postupem podle článku 46 se stanoví:
a) následky překročení prahu pro každý produkt;
b) v případě potřeby snížená vyrovnávací platba Společenství za stažení a prováděcí předpisy k tomuto článku.
3. Tento článek se použije pouze na dobu pěti hospodářských let následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 28
1. Členské státy sdělí Komisi pro každý tržní den v průběhu trvání každého daného hospodářského roku kurzy určitých produktů s vymezenými obchodními znaky, jako jsou odrůda nebo typ, třída, velikost a balení, zjištěné na jejich reprezentativních producentských trzích.
2. Seznam trhů a produktů zmíněných v odstavci 1 a častost sdělení údajů se stanoví postupem podle článku 46.
Za reprezentativní ve smyslu odstavce 1 se považují trhy členských států, na které je významná část vnitrostátní produkce daného produktu uváděna po celý hospodářský rok nebo v průběhu jednoho z období, na něž je hospodářský rok rozdělen.
Článek 29
1. Členské státy vyplatí vyrovnávací platbu Společenství za stažení stanovenou v článku 26 organizacím producentů nebo jejich sdružením, které provedly stažení za podmínek uvedených v článku 23 a 24 a které jsou povinny vyplatit tuto vyrovnávací platbu svým členům nebo pěstitelům, kteří nejsou jejich členy.
Platby se provádějí způsobem, jež bude stanoven postupem podle článku 46.
2. Vyrovnávací platba Společenství za stažení se vyplácí, aniž je dotčeno případné uplatnění kteréhokoli z finančních následků vyplývajících z překročení intervenčního prahu.
Vyrovnávací platba se kromě toho sníží o čisté příjmy organizací producentů nebo jejich sdružení z produktů stažených z trhu.
3. Pokud organizace producentů nebo jejich sdružení nemohou zaslat produkty k jednomu z míst určení uvedených v čl. 30 odst. 1, vyrovnávací platba Společenství za stažení se poskytne pouze tehdy, je-li místo určení produktů v souladu se směrnicemi vydanými členským státem na základě zbývajících ustanovení článku 30.
Článek 30
1. S produkty staženými z trhu podle čl. 23 odst. 1, které se neprodaly, se naloží takto:
a) všechny produkty:
- bezplatné rozdělení mezi dobročinné organizace a nadace schválené k tomuto účelu členskými státy, určené k tomu, aby pomáhaly osobám, kterým je právo na podporu z veřejných prostředků přiznáno vnitrostátním právem, zejména proto, že se jim nedostává nezbytných životních prostředků,
- bezplatné rozdělení mezi nápravná zařízení a dětské prázdninové tábory jakož i nemocnice a domovy důchodců určené členskými státy, které přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby takto přidělená množství doplňovala množství běžně nakupovaná těmito zařízeními,
- bezplatné rozdělení mimo území Společenství prostřednictvím dobročinných organizací schválených k tomuto účelu členskými státy ve prospěch potřebného obyvatelstva třetích zemí
a druhotně
- použití k jiným účelům než k výživě,
- použití v čerstvém stavu nebo po zpracování krmivářským průmyslem k výživě zvířat;
b) ovoce: bezplatné rozdělení mezi děti ve školách mimo pravidelné stravování podávané ve školních jídelnách a žáky škol, které nemají školní jídelny poskytující pravidelnou stravu;
c) jablka, hrušky, broskve, nektarinky: zpracování na líh s obsahem vyšším než 80 % objemových přímou destilací produktu;
d) všechny produkty: postoupení některých tříd jakosti zpracovatelskému průmyslu za předpokladu, že tím nedojde k narušení hospodářské soutěže v rámci dotyčných průmyslových odvětví uvnitř Společenství nebo ve vztahu k dováženým produktům.
Provádění tohoto ustanovení se upraví postupem podle článku 46.
2. V případech, kdy žádné z míst určení uvedených v odstavci 1 není možné, mohou být stažené produkty určeny ke zkompostování nebo k procesům biologického odbourání schváleným dotyčným členským státem.
3. Bezplatná rozdělení uvedená v odst. 1 písm. a) první, druhé a třetí odrážce a v odst. 1 písm. b) jsou organizována dotčenými organizacemi producentů pod dohledem členských států.
Pokud však jde o bezplatné rozdělení ovoce mezi děti ve školách, Komise může v rámci výzkumné a propagační činnosti převzít iniciativu a zodpovědnost za provádění místních pilotních projektů.
4. Členské státy napomáhají k navázání styků mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi a jinými subjekty, které mohou projevit zájem o využití produktů stažených z trhu na jejich území, za účelem uplatnění jednoho ze způsobů bezplatného rozdělení, uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
5. Postoupení produktů krmivářskému průmyslu se provádí nejvhodnějším způsobem prostřednictvím agentury stanovené dotčeným členským státem.
Destilaci uvedenou v odst. 1 písm. c) provádějí lihovary samy nebo jménem subjektu stanoveného dotyčným členským státem.
V obou případech tento subjekt provede dané činnosti co nejvhodnějším způsobem.
6. Společenství za podmínek stanovených postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/90 [15] hradí náklady na přepravu spojené s bezplatným rozdělováním stanoveným v odst. 1 písm. a) a náklady na třídění a balení spojené s bezplatným rozdělováním jablek a citrusových plodů, pokud je posledně uvedené rozdělování časově rozloženo v souladu se smlouvami uzavřenými mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi nebo zařízeními uvedenými v odstavci 3.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména ta, která se týkají bezplatného rozdělování a postoupení produktů stažených z trhu, a ta, která mají zabránit narušení trhu s alkoholem v důsledku destilace stažených produktů, se stanoví postupem podle článku 46.
HLAVA V Obchod se třetími zeměmi
Článek 31
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 do Společenství nebo při vývozu těchto produktů ze Společenství lze vyžadovat předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 36 a 37.
Licence je platná na celém území Společenství.
Vydání licence může být podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti dovozních a vývozních licencí a další prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 32
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 celní sazby společného celního sazebníku.
2. Závisí-li použití celních sazeb společného celního sazebníku na vstupní ceně dovezené zásilky, prověřuje se skutečná výše této ceny pomocí paušální dovozní hodnoty vypočítané Komisí podle původu a podle produktu na základě váženého průměru cen dotyčného produktu na reprezentativních trzích Společenství, popřípadě na jiných trzích.
Postupem podle článku 46 však mohou být přijaty zvláštní předpisy pro prověřování vstupních cen dovážených produktů určených především ke zpracování.
3. Je-li udaná vstupní cena dotyčné zásilky vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o cenové rozpětí stanovené podle odstavce 5, které nesmí překročit paušální hodnotu o více než 10 %, musí být složena jistota ve výši dovozního cla stanoveného na základě paušální dovozní hodnoty.
4. Není-li vstupní cena dotyčné zásilky udána v době celního odbavení, závisí použití společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo na použití příslušných ustanovení celních předpisů, a to za podmínek, jež budou stanoveny podle odstavce 5.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 33
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství [16] uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 46.
Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství zmíněné v odstavci 1 tohoto článku;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavce 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 34
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, jsou otevřeny a spravovány podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 46.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovanému množství v době podání žádosti (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu na tomto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti u kvót odpovídajících kvótám v odstavci 1, a to aniž jsou dotčena práva vyplývající z obchodních dohod uzavřených v rámci obchodních jednání Uruguayského kola.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a) a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 35
1. V míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 na základě cen těchto produktů v mezinárodním obchodě a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami platnými v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi malými a velkými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoliv diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Pokud to vyžaduje situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů, může být pro daný produkt náhrada rozlišena podle místa určení tohoto produktu.
Náhrady se stanoví postupem podle článku 46.
Stanovení probíhá v pravidelných intervalech.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Při stanovení náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající stav a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství,
- cen obvyklých v mezinárodním obchodě;
b) minimální náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu z trhů Společenství do přístavů nebo do jiných míst vývozu Společenství, jakož i náklady na dopravu do zemí určení;
c) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
d) omezení vyplývající ze smluv uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy.
5. Ceny platné na trhu Společenství uvedené v odstavci 1 se stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
Ceny platné v mezinárodním obchodě uvedené v odstavci 1 se stanoví s přihlédnutím:
a) ke kurzům zjištěným na trzích třetích zemí;
b) k nejpříznivějším cenám ve třetích zemích určení používaným při dovozu z jiných třetích zemí;
c) k cenám produktů zjištěným ve vyvážejících třetích zemích;
d) k nabídkovým cenám na hranici Společenství.
6. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
7. Výší náhrady je částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V tomto případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
8. Postupem podle článku 46 se lze odchýlit od odstavců 6 a 7 v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
9. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- byly vyvezeny ze Společenství,
- mají původ ve Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 7 písm. b).
Postupem podle článku 46 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
10. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
11. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 46.
Článek 36
1. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 ze třetích zemí zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
2. Na zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
Článek 37
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření.
Taková opatření smějí být v závislosti na jednotlivých případech používána pouze do doby, než toto narušení nebo nebezpečí narušení pomine nebo než se stažená nebo nakoupená množství podstatně sníží.
Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření potvrdit, změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA VI Vnitrostátní kontroly a kontroly Společenství
Článek 38
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění dodržování pravidel Společenství v odvětví ovoce a zeleniny, zejména v oblastech uvedených v příloze IV.
2. Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě rozboru rizik, aby kontroly byly přiměřené dotyčnému opatření, jak z hlediska celého jejich území tak i z hlediska objemu produktů odvětví ovoce a zeleniny uváděných na trh nebo držených za účelem jejich uvedení na trh.
Příjemci veřejných prostředků musí být podrobováni systematickým kontrolám, aniž je dotčeno provádění systematických kontrol v jiných oblastech.
3. Komise a členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly k dispozici dostatečný počet zkušených pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontroly, zejména v oblastech uvedených v příloze IV.
Článek 39
1. Aniž je dotčena pravomoc vnitrostátních orgánů provádět kontroly podle článku 38, může Komise ve spolupráci s příslušnými orgány dotyčného členského státu provádět kontroly nebo požádat členský stát o provedení kontrol na místě v zájmu zajištění jednotného uplatňování pravidel Společenství týkajících se trhu s ovocem a zeleninou, zejména ve oblastech uvedených v příloze IV.
2. Komise předem a písemně uvědomí příslušný členský stát o předmětu, účelu a místě zamýšlených kontrol, dni jejich zahájení a totožnosti a funkci svých inspektorů.
Článek 40
1. Za účelem provádění ustanovení článku 39 zřídí Komise zvláštní sbor inspektorů pro odvětví ovoce a zeleniny, složený z úředníků Komise, kteří mají pro výkon těchto úkolů odpovídající technické znalosti, kvalifikaci a zkušenosti, a případně z pracovníků jmenovaných na žádost Komise a se souhlasem dotyčného členského státu, z pracovníků uvedených v čl. 38 odst. 3 podílejících se na zvláštních šetřeních.
2. Zvláštní sbor inspektorů vykonává pod vedením Komise tyto úkoly:
a) účastní se kontrol plánovaných a řízených příslušnými orgány členských států;
b) provádí z podnětu Komise kontroly uvedené v článku 39, k nimž jsou přizváni pracovníci dotyčného členského státu;
c) hodnotí vytvořené vnitrostátní kontrolní útvary, používané postupy a dosažené výsledky;
d) zjišťuje právní a jiná opatření přijatá příslušnými orgány za účelem zlepšení dodržování pravidel Společenství týkající se trhu s ovocem a zeleninou;
e) rozvíjí spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány členských států, aby tak přispěl k jednotnému používání pravidel na trhu s ovocem a zeleninou a usnadnil volný pohyb produktů z tohoto odvětví.
3. Pokud se jedná o kontroly prováděné podle odst. 2 písm. b), Komise uvědomí s dostatečným časovým předstihem před zahájením kontrolních úkonů příslušné orgány členského státu, na jehož území kontroly proběhnou.
4. Komise sama určí místa, kde mají být kontroly provedeny a ve spolupráci s dotyčným členským státem přijme praktická opatření.
Článek 41
1. Kontroly podle čl. 40 odst. 2 písm. b) se provádějí v souladu s čl. 9 odst.2 nařízení (EHS) č. 729/70.
Inspektoři Komise se v průběhu kontrol chovají v souladu s pravidly a odbornými postupy, kterými se musí úředníci dotyčného členského státu řídit, a zachovávají profesní tajemství.
2. Komise naváže vhodné kontakty s příslušnými orgány členských států za účelem společného vypracování programů kontrol.
Členské státy spolupracují s Komisí, aby jí usnadnily splnění tohoto úkolu.
3. Komise sdělí příslušnému orgánu dotyčného členského státu neodkladně výsledky kontrol provedených jejími inspektory. Toto sdělení uvede všechny vzniklé potíže a zjištěná porušení pravidel týkajících se trhu s ovocem a zeleninou.
4. Dotyčný členský stát uvědomí Komisi v nejkratší možné lhůtě o opatřeních, která přijal s cílem odstranit tyto potíže nebo porušení.
Článek 42
Každá nesrovnalost, která je zjištěna během kontrol a která může mít finanční důsledky pro záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), se řeší v souladu s nařízením (EHS) č. 595/91 [17].
Členský stát, na jehož území byla nesrovnalost zjištěna, musí učinit prohlášení uvedené v čl. 3 uvedeného nařízení.
Každé nesprávné uplatňování pravidel Společenství členským státem, které je zjištěno během kontrol Komise a které může mít finanční důsledky pro záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), se řeší v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70.
HLAVA VII Obecná ustanovení
Článek 43
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, články 92, 93 a 94 Smlouvy se použijí na produkci a obchod s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
Článek 44
1. Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro používání tohoto nařízení.
Údaje, které je třeba sdělovat, se stanoví postupem podle článku 46.
Pravidla sdělování a šíření údajů se stanoví týmž postupem.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat alespoň údaje o obdělaných plochách a sklizených množstvích uvedených na trh nebo nenabízených k prodeji podle článku 23.
Tyto údaje shromažďují:
- organizace producentů, pokud se týkají jejích členů, aniž jsou dotčeny články 11 a 19,
- příslušné útvary členských států v případě producentů, kteří nejsou členy žádného uskupení podle tohoto nařízením.
Dotyčný členský stát může tento úkol zcela nebo zčásti svěřit jedné nebo více organizacím producentů.
3. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění sběru údajů uvedených v odstavci 2, jejich přesnosti, statistického zpracování a pravidelného sdělování Komisi.
Stanoví sankce v případech neodůvodněných prodlení při řádném plnění dotyčných úkolů nebo jejich soustavného zanedbávání.
O těchto opatřeních uvědomí Komisi.
4. Komise členským státům pravidelně sděluje nejvhodnějšími prostředky údaje uvedené v odstavci 1 a závěry, které z takových údajů vyvozuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijímají postupem podle článku 46.
Článek 45
Zřizuje se Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 46
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 47
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 48
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení včetně peněžitých nebo nepeněžitých správních sankcí se stanoví postupem podle článku 46 s ohledem na zvláštní potřeby odvětví.
Článek 49
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 50
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k postihu porušení ustanovení tohoto nařízení a k předcházení a zamezení podvodům.
Článek 51
Právní a správní předpisy přijaté členskými státy k provádění tohoto nařízení nebo na jeho základě se sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po jejich přijetí.
Totéž platí i pro změny výše uvedených předpisů.
Článek 52
1. Náklady spojené s platbou vyrovnávací platby Společenství za stažení produktů z trhu a s financováním provozního fondu Společenstvím, zvláštní opatření uvedená v článku 17 a v článcích 53, 54 a 55 a kontroly odborníků členských států zpřístupněné Komisi při použití čl. 40 odst. 1 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70.
2. Podpory poskytované členskými státy v souladu s článkem 14 a čl. 15 odst. 6 druhým pododstavcem se pokládají za společné akce ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4256/88 [18]. Jsou kryty předběžnými odhady ročních výdajů uvedenými v čl. 31 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2328/91 [19].
Ustanovení čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2328/91 se použije na podporu stanovenou v tomto odstavci.
Podpora se vyplácí v souladu s článkem 21 nařízení (EHS) č. 4253/88 [20].
Platby zůstatku nebo náhrady se vedle podmínek uvedených v odst. 4 zmíněného článku zakládají na:
a) prohlášení o výdajích vzniklých členským státům v průběhu kalendářního roku a
b) zprávě o používání opatření v průběhu daného běžného roku, vypracovaném v souladu s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
které se Komisi předkládají do 1. července následujícího roku. 3. Komise přijme prováděcí pravidla k odstavci 2 tohoto článku po konzultaci s výborem uvedeným v článku 29 nařízení (EHS) č. 4253/88.
4. Ustanovení hlavy VI se použijí, aniž je dotčeno provádění nařízení (EHS) č. 4045/892 [21].
Článek 53
Jakákoliv práva nabytá organizacemi producentů před vstupem tohoto nařízení v platnost na základě článku 14 a hlavy IIa nařízení (EHS) č. 1035/72 se zachovají až do jejich vyčerpání.
Článek 54
1. Společenství se podílí 50 % na financování opatření určených k rozvoji a zvýšení spotřeby a využití skořápkového ovoce ve Společenství.
2. Cílem opatření uvedených v odstavci 1 je
- podpora jakosti produktů zejména prostřednictvím zpracovávání studií trhu a hledáním nového využití včetně prostředků k odpovídajícímu přizpůsobení produkce,
- vývoj nových způsobů obalové úpravy,
- šíření marketingového poradenství mezi různými hospodářskými subjekty v uvedeném odvětví,
- organizování a účast na veletrzích a jiných obchodních událostech.
3. Komise postupem podle článku 46 blíže stanoví opatření zmíněná v odstavci 2 nebo vymezí nová opatření.
Článek 55
U lískových oříšků sklizených v průběhu hospodářských roků 1997/98, 1998/99 a 1999/2000 se poskytuje podpora ve výši 15 ECU na 100 kg organizacím producentů uznaným podle nařízení (EHS) č. 1035/72 nebo podle tohoto nařízení, které budou během roku 1997 provádět plán zlepšování jakosti ve smyslu článku 14d nařízení č. 1035/72 nebo operační program ve smyslu tohoto nařízení.
Článek 56
Nejpozději do 31. prosince 2000 podá Komise Radě zprávu o fungování tohoto nařízení, k níž případně připojí vhodné návrhy.
Článek 57
Jsou-li pro usnadnění přechodu od předchozí úpravy k úpravě stanovené tímto nařízením nezbytná určitá opatření, přijmou se postupem podle článku 46.
Článek 58
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1997.
Hlava IV se však v případě každého z produktů uvedených v příloze II použije teprve od počátku hospodářského roku 1997/98.
2. Zrušují se nařízení (EHS) č. 1035/72, (EHS) č. 3285/83, (EHS) č. 1319/85, (EHS) č. 2240/88, (EHS) č. 1121/89 a (EHS) č. 1198/90 ke dni, od něhož se použijí odpovídající ustanovení tohoto nařízení.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že v odvětví ovoce a zeleniny obecně dochází k různým změnám, které Společenství musí zohlednit přepracováním základních pravidel organizace trhu v tomto odvětví; že pokud jde o některé zpracované produkty, je třeba mimo jiné přihlédnout také k situaci na mezinárodním trhu; že s ohledem na četné změny, kterými společná organizace trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny od svého zavedení prošla, je třeba z důvodů jasnosti přijmout nové nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že některé zpracované produkty mají zvláštní význam v oblastech Společenství nacházejících se kolem Středozemního moře, kde jsou produkční ceny znatelně vyšší než ve třetích zemích; že režim produkčních podpor založený na podepsání smluv zajišťujících pravidelné zásobování průmyslu proti zaplacení minimální ceny producentům, který byl používán v minulosti, se osvědčil a že je vhodné ho zachovat; že je však třeba souběžně s čerstvými produkty posílit úlohu organizací producentů za účelem zajištění větší koncentrace nabídky, jejího účelnějšího řízení a rovněž za účelem usnadnění kontroly dodržování minimálních cen pro producenty;
(3) vzhledem k tomu, že z důvodu současné vazby mezi cenami produktů určených pro spotřebu v čerstvém stavu a produktů určených ke zpracování je třeba stanovit, že minimální cena placená producentu se stanoví s přihlédnutím k vývoji cen na trhu s ovocem a zeleninou a k nutnosti udržet odpovídající rovnováhu mezi různými odbytišti čerstvých produktů;
(4) vzhledem k tomu, že výše podpory musí vyrovnat rozdíl mezi cenami placenými ve Společenství a cenami placenými ve třetích zemích; že je proto třeba stanovit výpočet, který by vzal v úvahu zejména tento rozdíl a důsledek vývoje minimální ceny, aniž by bylo dotčeno používání některých technických činitelů;
(5) vzhledem k tomu, že z důvodu značného množství připravených surovin a pružnosti zpracovatelské kapacity může poskytnutí podpory v některých případech vyvolat značné rozšíření produkce; že za účelem zamezení obtížím s odbytem, které by se mohly vyskytnout, je třeba stanovit omezení v poskytování podpor podle produktů buď ve formě zaručeného prahu, nebo režimu kvót;
(6) vzhledem k tomu, že zkušenosti získané u produktů z rajčat vedou k zavedení pružného režimu určeného ke zvýšení dynamiky podniků a konkurenceschopnosti průmyslu ve Společenství; že kvóty podle skupin produktů a členských států musejí být pro první dva roky používání nového režimu stanoveny paušálně; že výše podpory u koncentrátu a odvozených produktů musí být snížena, aby se vyrovnalo zvýšení výdajů oproti předchozímu režimu, které vyplývá ze zvýšení kvót u rajčatového koncentrátu a jiných produktů;
(7) vzhledem k tomu, že odvětví produkce sušených vinných hroznů má některé zvláštnosti, které vedly k zavedení režimu podpor na speciálně obdělávanou výměru; že tento režim stejně jako režim zaručené maximální výměry, jehož cílem je zabránit nadměrnému rozšíření produkce hroznů révy vinné určených k sušení, musí zůstat zachován jako v minulosti v témže nařízení;
(8) vzhledem k tomu, že programy obnovy výsadeb za účelem boje s mšičkou révokazem pokračují; že s cílem zamezit ukončení této činnosti v době, kdy zbývá obnovit výsadby ještě na velkých plochách, je třeba zachovat režim podpor producentům, kteří obnovují vinice za účelem boje s mšičkou révokazem;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění odbytu produktů a pro lepší přizpůsobení jejich jakosti požadavkům trhu je třeba poskytnout možnost stanovení norem;
(10) vzhledem k tomu, že u odvětví sušených vinných hroznů a sušených fíků musí být režim skladování do dalšího období, který je u sušených vinných hroznů omezen na určité množství, zachován, aniž by byly dotčeny určité úpravy; že je třeba stanovit úroveň nákupních cen těchto dvou produktů s ohledem na zvláštnosti každého z nich;
(11) vzhledem k tomu, že je vhodné zvážit možnost přijetí zvláštních opatření ve prospěch určitých odvětví čelících mezinárodní konkurenci, jejichž produkce má velký místní nebo oblastní význam; že tato opatření musí zahrnovat strukturální zlepšení zaměřená na zvyšování konkurenceschopnosti a na propagaci použití dotčených produktů; že je třeba s ohledem na situaci v odvětví stanovit na přechodnou dobu paušální podporu ve prospěch ploch, na nichž se v současné době pěstuje chřest určený ke zpracování;
(12) vzhledem k tomu, že v nařízení (ES) č. 3290/94 [4] stanoví Rada v odvětví zemědělství změny a přechodná opatření nezbytná pro provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, a to zejména nový režim obchodu se třetími zeměmi v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny; že ustanovení přílohy XIV nařízení (ES) č.
3290/94 jsou převzata do tohoto nařízení; že je však třeba se opřít o pravomoc Komise při zavádění některých technických ustanovení týkajících se případného nedostatku cukru;
(13) vzhledem k tomu, že fungování jednotného trhu by mohlo být ohroženo poskytováním některých podpor; že je tedy třeba, aby byla v odvětví uvedeném v tomto nařízení používána ustanovení Smlouvy, která umožňuje zachovat podpory schválené členským státem a zakázat podpory, které nejsou v souladu s fungováním společného trhu;
(14) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [5] je třeba použít pro odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, aby se zabránilo duplicitě norem a kontrolních orgánů; že je také třeba stanovit sankce k zajištění jednotného provádění nového režimu v celém Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou musí současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu jednoduššího provádění jednotlivých ustanovení tohoto nařízení je třeba prostřednictvím Řídícího výboru stanovit postup k zavedení úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zřizuje společná organizace trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou.
2. Společná organizace zahrnuje tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
080620 _BAR_ Vinné hrozny sušené _BAR_
3. Hospodářské roky u produktů uvedených v odstavci 2 se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
HLAVA I Režim podpor
Článek 2
1. Režim produkčních podpor se použije na produkty uvedené v příloze I, které byly zpracovány z ovoce a zeleniny sklizených ve Společenství.
2. Podpora produkce je poskytnuta zpracovateli, který zaplatil producentu za surovinu cenu nejméně rovnou minimální ceně podle smluv uzavřených mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a zpracovateli na straně druhé.
Po dobu pěti hospodářských let od počátku použitelnosti tohoto nařízení však mohou mezi zpracovateli a samostatnými producenty existovat rovněž smlouvy na množství nepřesahující v jednotlivých hospodářských letech podle pořadí 75 %, 65 %, 55 %, 40 % a 25 % množství, které je nutné pro získání podpory.
Výše uvedené organizace producentů umožní využívat ustanovení tohoto článku pěstitelům, kteří nejsou přidruženi k žádnému z uskupení stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96, kteří se zaváží uvádět na trh prostřednictvím těchto uskupení svou veškerou produkcí určenou ke zpracování na produkty uvedené v příloze I a kteří zaplatí příspěvek na celkové náklady na řízení tohoto režimu zajišťované organizací.
Smlouvy musí být podepsány před začátkem každého hospodářského roku.
Článek 3
1. Minimální cena, která má být zaplacena producentovi, se stanoví na základě:
a) minimální ceny použitelné v průběhu předcházejícího hospodářského roku;
b) vývoje tržních cen v odvětví ovoce a zeleniny;
c) nutnosti zajistit normální odbyt výchozích čerstvých produktů k různým určením, včetně zásobení zpracovatelského průmyslu.
2. Minimální cena se stanoví před začátkem každého hospodářského roku.
3. Minimální cena a prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 4
1. Podpora produkce nesmí být vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích.
2. Výše podpory produkce se stanoví tak, aby umožnila odbyt produktů Společenství v mezích ustanovení odstavce 1.
Aniž je dotčen článek 5, zohlední se při stanovení této výše zejména:
a) rozdíl mezi cenou suroviny stanovenou ve Společenství a cenou suroviny v hlavních konkurenčních třetích zemích;
b) výše podpory stanovená nebo vypočtená pro předcházející hospodářský rok před snížením stanoveným v odstavci 10, pokud se tento článek použije, a
c) u produktů, u kterých produkce Společenství představuje podstatnou část trhu, vývoj objemu zahraničního obchodu a cen, pokud tento poslední ukazatel vede ke snížení výše podpory.
3. Podpora produkce se stanoví v závislosti na čisté hmotnosti zpracovaného produktu.
Koeficienty vyjadřující poměr mezi hmotností zpracované suroviny a čistou hmotností zpracovaného produktu se stanoví paušálně a na základě získaných zkušeností se pravidelně aktualizují.
4. Podpora produkce se zpracovatelům poskytuje pouze na zpracované produkty, které:
a) byly získány ze suroviny sklizené ve Společenství, za kterou žadatel zaplatil nejméně minimální cenu uvedenou v článku 3;
b) odpovídají minimálním požadavkům na jakost.
5. Cena suroviny hlavních konkurenčních třetích zemí se stanoví především na základě skutečně používaných cen čerstvých produktů srovnatelné jakosti určených ke zpracování ve stadiu ex zemědělský podnik, vážených na základě množství hotových produktů, které jsou vyváženy těmito třetími zeměmi.
6. U produktů, u nichž produkce ve Společenství představuje nejméně 50 % spotřebního trhu Společenství, se vývoj cen a objemu dovozů a vývozů hodnotí na základě srovnání údajů za kalendářní rok předcházející začátku hospodářského roku s údaji za předcházející kalendářní rok.
7. U produktů z rajčat se podpora produkce vypočítá pro:
a) rajčatový koncentrát kódu KN 200290;
b) rajčata celá loupaná odrůdy San Marzano nebo podobných odrůd kódu KN 200210;
c) rajčata celá loupaná odrůdy Roma nebo podobných odrůd kódu KN 200210;
d) rajčatovou šťávu kódu KN 200950.
8. Podpora produkce pro jiné produkty z rajčat se v daném případě odvodí z částek stanovených buď z podpory pro rajčatový koncentrát, s přihlédnutím zejména k obsahu sušiny v extraktu produktů, nebo u rajčat celých loupaných odrůdy Roma nebo podobných odrůd s přihlédnutím k tržním znakům produktů.
9. Komise stanoví postupem podle článku 29 před začátkem každého hospodářského roku výši produkční náhrady.
Stejným postupem stanoví koeficienty uvedené v odstavci 3, minimální požadavky na jakost a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku.
10. U produktů z rajčat nesmějí celkové náklady v jednotlivých hospodářských letech překročit částku, které by bylo dosaženo, kdyby francouzské a portugalské kvóty pro koncentrát byly pro hospodářský rok 1997/1998 stanoveny takto: Francie : 224323 tun,
Portugalsko : 670451 tun.
Za tím účelem se v souladu s odstavcem 9 snižuje podpora stanovená pro rajčatový koncentrát a odvozené produkty o 5,37 %.
Jestliže se zvýšení francouzských a portugalských kvót plně nevyužije, může být po skončení hospodářského roku vyplacen příplatek.
Článek 5
1. Pro každý hospodářský rok se pro celé Společenství u dále uvedených produktů zavádí zaručený práh, jehož překročení má za následek snížení podpory.
Tento práh se stanoví:
a) na 582000 tun čisté hmotnosti u broskví v sirupu a/nebo v přírodní ovocné šťávě;
b) na 102805 tun čisté hmotnosti u hrušek Williamsova čáslavka a Rocha v sirupu a/nebo přírodní ovocné šťávě.
2. Překročení prahů uvedených v odstavci 1 se hodnotí na základě průměrného množství vyrobeného během tří hospodářských let předcházejících roku, pro který musí být stanovena podpora.
Je-li prahové množství překročeno, sníží se podpora pro následující hospodářský rok úměrně zjištěnému překročení u daného produktu.
Článek 6
1. Zavádí se režim kvót pro poskytování produkčních podpor u produktů z rajčat.
Tato podpora je omezena na množství produktů odpovídající objemu 6836262 tun čerstvých rajčat.
2. Množství uvedené v odstavci 1 se každých pět let rozdělí mezi tři skupiny produktů, a to mezi rajčatový koncentrát, konzervovaná celá loupaná rajčata a jiné produkty podle průměrných množství produktů každé skupiny, u kterých byla dodržena minimální cena v průběhu pěti hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro který se rozdělení provádí.
První rozdělení pro hospodářský rok 1997/1998 a pro čtyři následující roky je však toto:
- rajčatový koncentrát: 4585253 tun,
- konzervovaná celá loupaná rajčata: 1336119 tun,
- jiné produkty: 914890 tun.
3. Množství čerstvých rajčat stanovené v souladu s odstavcem 2 pro každou skupinu produktů se každý rok rozdělí mezi členské státy podle průměrných množství, u kterých byla minimální cena dodržena v průběhu tří hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro který se rozdělení provádí.
Rozdělení pro hospodářské roky 1997/1998 a 1998/1999 je však uvedeno v příloze III.
Pro hospodářský rok 1999/2000 bude rozdělení provedeno v závislosti na průměrných množstvích, u kterých byla minimální cena dodržena v průběhu hospodářských roků 1997/1998 a 1998/1999.
Od hospodářského roku 1999/2000 nesmí žádné rozdělení podle členského státu a skupiny produktů ve smyslu tohoto odstavce vést k větším odchylkám než 10 % ve srovnání s množstvími přidělenými pro předcházející hospodářský rok.
Je-li rozdělení provedeno podle odstavce 2, vypočte se toto procento z množství předcházejícího hospodářského roku, upraveného o variační koeficienty vyplývající z uvedeného rozdělení pro každou skupinu produktů.
4. Členské státy rozdělí přidělená množství mezi zpracovatelské podniky usazené na jejich území v závislosti na průměrných množstvích, u kterých byla dodržena minimální cena v průběhu tří hospodářských roků předcházejících hospodářskému roku, pro který je rozdělení prováděno, s výjimkou hospodářského roku 1996/1997, který se nebere v úvahu.
Pro první tři rozdělení pro hospodářské roky 1997/1998, 1998/1999 a 1999/2000 však budou u hospodářských roků 1993/1994, 1994/1995 a 1995/1996 brána v úvahu skutečně vyrobená množství.
5. Od hospodářského roku 1999/2000 se rozdělení uvedené v odstavcích 2 a 3 provede postupem podle článku 29.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví stejným postupem.
Musí zahrnovat zejména pravidla použitelná u podniků, které začaly svoji činnost před méně než třemi roky, u nových podniků a v případě sloučení nebo zcizení podniků.
Článek 7
1. Podpora se poskytne pro produkci vinných hroznů určených k produkci sušených vinných hroznů odrůd sultánek, muškatelek a korintek.
Výše podpory se stanoví na hektar sklizené specializované plochy v závislosti na průměrném hektarovém výnosu z dané plochy.
Stanoví se kromě toho s přihlédnutím:
a) k nutnosti zajistit udržení ploch tradičně věnovaných uvedené produkci;
b) k možnostem odbytu těchto sušených vinných hroznů.
Výše podpory může být rozlišena v závislosti na odrůdě vinných hroznů a jiných činitelích, které mohou ovlivnit výnosy.
2. Pro každý hospodářský rok se zavádí maximální zaručená plocha Společenství rovnající se průměru ploch věnovaných produkci uvedené v odstavci 1 v průběhu hospodářských roků 1987/1988, 1988/1989 a 1989/1990.
Překročí-li specializované plochy věnované produkci vinných hroznů k produkci sušených vinných hroznů maximální zaručenou plochu, sníží se výše podpory pro následující hospodářský rok v závislosti na zjištěném překročení.
3. Podpora se vyplatí po sklizení ploch a po usušení produktů za účelem zpracování.
4. Producentům, kteří za účelem boje s mšičkou révokazem obnoví své vinice a kteří neobdrží v rámci orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) žádné podpory poskytované v rámci strukturálních opatření proti mšičce révokazovi, je poskytována po dobu tří hospodářských let podpora stanovená s přihlédnutím k částce podpory uvedené v odstavci 1 a k částce podpory poskytované v rámci uvedených strukturálních opatření.
V tomto případě se odstavec 3 nepoužije.
5. Komise stanoví postupem podle článku 29 před začátkem každého hospodářského roku výši podpory.
Stejným postupem stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku a případně zjistí překročení maximální zaručené plochy a stanoví snížení výše podpory z toho vyplývající.
Článek 8
Pro produkty uvedené v čl. 7 odst. 1 a pro produkty uvedené v příloze I, které jsou určené ke spotřebě v rámci Společenství nebo k vývozu do třetích zemí, mohou být postupem podle článku 29 stanoveny společné normy.
Článek 9
1. Subjekty schválené příslušnými členskými státy, dále nazývané "skladovací agentury", odkoupí v průběhu posledních dvou měsíců hospodářského roku množství sultánek, korintek a sušených fíků vyrobená ve Společenství během uvedeného hospodářského roku, pokud produkty odpovídají stanoveným požadavkům na jakost.
Množství sultánek a korintek nakoupené v souladu s odstavcem 2 nesmí přesáhnout 27370 tun.
2. Odkupní cena, za kterou skladovací agentury odkupují produkty uvedené v odstavci 1, se rovná:
a) u sušených fíků minimální ceně nejnižší třídy jakosti, snížené o 5 %;
b) u sultánek a korintek úrovni platné nákupní ceny pro hospodářský rok 1994/1995 upravované každoročně podle vývoje minimální dovozní ceny uvedené v článku 13 nebo od roku 2000 podle světových cen.
3. Odbyt produktů odkoupených skladovacími agenturami nesmí probíhat za podmínek, které ohrožují rovnováhu trhu a nezajišťují rovný přístup k prodávanému produktu a rovné jednání s kupujícími.
U produktů, jejichž odbyt nemůže proběhnout za normálních podmínek, mohou být přijata zvláštní opatření.
V tomto případě může být požadována zvláštní jistota, aby se zajistilo splnění přijatých závazků, zejména pokud jde o určení produktu.
Pokud závazky nebudou splněny nebo budou splněny jen částečně, tato jistota zcela nebo částečně propadne.
4. Podpora skladování se poskytuje skladovacím agenturám na množství produktů, které odkoupily, na skutečnou dobu jejich skladování.
Tato podpora se však přestane poskytovat po uplynutí osmnácti měsíců od konce hospodářského roku, během kterého byly produkty odkoupeny.
5. Skladovací agentuře se poskytne finanční vyrovnání rovnající se rozdílu mezi nákupní cenou placenou skladovacími agenturami a prodejní cenou.
Toto vyrovnání se sníží o případné zisky plynoucí z rozdílu mezi nákupní a prodejní cenou.
6. Pro účely odstavce 1 schválí členské státy skladovací agentury, které skýtají odpovídající záruky, že zajistí skladování v dobrých technických podmínkách a že s odkoupenými produkty dokáží náležitě hospodařit.
Tyto agentury jsou zejména povinny skladovat odkoupené produkty v oddělených prostorách a vést o nich odděleně účetnictví.
7. Produkty odkoupené v souladu s odstavcem 1 se prodávají buď prostřednictvím nabídkového řízení, nebo za ceny stanovené předem.
Nabídky se berou v úvahu pouze tehdy, je-li složena jistota.
8. Nákupní cena uvedená v odstavci 2 a prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o podporu skladování, finanční vyrovnání a nákup a prodej produktů skladovacími agenturami, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 10
1. Pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, které mají velký hospodářský nebo ekologický význam na místní nebo oblastní úrovni a které jsou zejména vystaveny silné mezinárodní konkurenci, mohou být postupem podle článku 29 přijata zvláštní opatření na jejich propagaci a ke zvýšení jejich konkurenceschopnosti.
Tato opatření mohou zahrnovat zejména:
a) činnost zaměřenou na zlepšení způsobilosti sklizených produktů ke zpracování a přizpůsobení jejich znaků potřebám zpracovatelského průmyslu;
b) činnost zaměřenou na vědecké a technické upřesnění nových zpracovatelských postupů nebo technik s cílem zlepšit jakost a/nebo snížit produkční náklady u produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny;
c) činnost zaměřenou na vývoj nových produktů a/nebo nové využití zpracovaných produktů;
d) vypracování studií o hospodářství a trhu;
e) činnost zaměřenou na propagaci spotřeby a využití daných produktů.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 provádějí organizace producentů nebo jejich sdružení uznaná ve smyslu nařízení (ES) č. 2200/96 ve spolupráci s organizacemi zastupujícími hospodářské subjekty činné v oblasti zpracování produktu nebo produktů uvedeného odvětví a/nebo jeho či jejich uvedení na trh.
3. Z toho důvodu, aby se u chřestu určeného ke zpracování usnadnilo zavádění zvláštních opatření ke zlepšení jeho konkurenceschopnosti uvedených v odstavci 1, bude se podle tohoto článku poskytovat po dobu prvních tří let následujících po zavedení těchto opatření paušální podpora 500 ECU na hektar, nejvýše však na 9000 hektarů.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména ta, jež umožňují zajištění komplementárnosti a slučitelnosti stanovených opatření s opatřeními přijatými podle článku 17 nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a s opatřeními financovanými podle článků 2, 5 a 8 nařízení (EHS) č. 4258/88 [6] na straně druhé, se stanoví postupem podle článku 29.
HLAVA II Obchod se třetími zeměmi
Článek 11
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 do Společenství nebo při vývozu těchto produktů ze Společenství lze vyžadovat předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 15, 16, 17 a 18.
Licence je platná na celém území Společenství.
Vydání licence může být podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti dovozních a vývozních licencí a další prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 12
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 celní sazby společného celního sazebníku.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 13
1. Pro produkty uvedené v příloze II se pro hospodářské roky 1997/1998, 1998/1999 a 1999/2000 stanoví minimální dovozní cena.
Tato cena se stanoví zejména s přihlédnutím:
- k ceně s dodáním na hranice při dovozu do Společenství,
- k cenám platným na světových trzích,
- k situaci na vnitřním trhu Společenství,
- k vývoji obchodu se třetími zeměmi.
Není-li minimální dovozní cena dodržena, uplatní se kromě cla ještě vyrovnávací poplatek vypočítaný z cen používaných hlavními dodavatelskými třetími zeměmi.
2. Minimální dovozní cena sušených vinných hroznů se stanoví před začátkem hospodářského roku.
Tato cena musí být stanovena pro korintky a pro ostatní sušené vinné hrozny.
U každé z těchto dvou skupin může být cena stanovena pro produkty v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti, jež bude stanovena, a pro produkty v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující tuto stanovenou hmotnost.
3. Minimální dovozní cena produktů z třešní a višní se stanoví před začátkem hospodářského roku.
Tato cena může být stanovena pro produkty v bezprostředním obalu o stanovené čisté hmotnosti.
4. Minimální dovozní cenou sušených vinných hroznů je cena platná v den uskutečnění dovozu.
Vyrovnávacím poplatkem je případně poplatek platný ve stejný den.
5. Minimální dovozní cenou produktů z třešní a višní je cena platná k datu přijetí oznámení o jejich propuštění do volného oběhu.
6. Vyrovnávací poplatky u sušených vinných hroznů se stanoví v návaznosti na stupnici dovozních cen.
Rozdíl mezi minimální dovozní cenou a každým stupněm stupnice bude:
- 1 % minimální ceny u prvního stupně,
- 3, 6 a 9 % minimální ceny u druhého, třetího a čtvrtého stupně podle uvedeného pořadí.
Pátý stupeň se vztahuje na všechny případy, u kterých je dovozní cena nižší než dovozní cena používaná u čtvrtého stupně.
Maximální vyrovnávací poplatek u sušených vinných hroznů nepřekročí rozdíl mezi minimální cenou a částkou stanovenou na základě nejpříznivějších cen používaných na světovém trhu nejreprezentativnějšími třetími zeměmi u významných množství.
7. Je-li dovozní cena produktů z třešní a višní nižší než minimální cena těchto produktů, vybírá se vyrovnávací poplatek rovnající se rozdílu mezi těmito dvěma cenami.
8. Minimální dovozní cena, výše vyrovnávacího poplatku a jiná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 14
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství [7], uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství zmíněné v odstavci 1 tohoto článku;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 15
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání jsou otevřeny a spravovány podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 29.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmějí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu tohoto trhu, přičemž může čerpat ze způsobů používaných v minulosti u kvót odpovídajících kvótám uvedeným v odstavci 1, aniž jsou dotčena práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a) a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 16
1. V míře nezbytné pro vývoz:
a) hospodářsky významného množství produktů bez přidaného cukru uvedených v čl. 1 odst. 2;
b) - bílého a surového cukru kódu KN 1701,
- glukosy a glukosového sirupu kódů KN 17023051, 17023059, 17023091, 17023099 a 17024090,
- isoglukosy kódů KN 17023010, 17024010, 17026010 a 17029030 a
- řepného a třtinového sirupu kódu KN ex17029099,
použitých v produktech uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. b),
na základě cen těchto produktů v mezinárodním obchodě a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami platnými v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi malými a velkými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoliv diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Pokud to vyžaduje situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů, může být pro daný produkt náhrada rozlišena podle místa určení tohoto produktu.
Náhrady se stanoví postupem podle článku 29.
Stanovení probíhá v pravidelných intervalech.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
5. Výší náhrady je částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci nebo
b) pro skutečné místo určení, liší-li se od místa určení uvedeného v licenci.
V tomto případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
6. Postupem podle článku 29 se lze odchýlit od odstavců 4 a 5 v případě produktů, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
7. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 17
1. Tento článek se použije na náhrady uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. a).
2. Při stanovení náhrady se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající stav a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trhu Společenství,
- cen obvyklých v mezinárodním obchodě;
b) minimální náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu z trhů Společenství do přístavů nebo do jiných míst vývozu Společenství, jakož i náklady na dopravu do zemí určení;
c) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
d) omezení vyplývající ze smluv uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy.
3. Ceny platné na trhu Společenství u produktů uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. a) se stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
Ceny platné v mezinárodním obchodě se stanoví s přihlédnutím:
a) ke kurzům zjištěným na trzích třetích zemí;
b) k nepříznivějším cenám ve třetích zemích určení používaným při dovozu z jiných třetích zemí;
c) k cenám produktů zjištěným ve vyvážejících třetích zemích;
d) k nabídkovým cenám na hranici Společenství.
4. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- byly vyvezeny ze Společenství,
- mají původ ve Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen čl. 16 odst.
5 písm b). Postupem podle článku 29 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 18
1. Tento článek se použije na náhradu uvedenou v čl. 16 odst. 1 písm. b).
2. Výše náhrady se musí rovnat:
- u surového cukru, bílého cukru a řepného a třtinového sirupu částce vývozní náhrady pro tyto produkty v nezměněném stavu, která je stanovena v souladu s článkem 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhu s cukrem [8] a s ustanoveními přijatými k jeho provádění,
- u isoglukosy výši vývozní náhrady pro tento produkt v nezměněném stavu, která je stanovena v souladu s článkem 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 a s ustanoveními přijatými k jeho provádění,
- u glukosy a glukosového sirupu výši vývozní náhrady pro tyto produkty v nezměněném stavu, která je stanovena pro každý z těchto produktů v souladu s článkem 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [9] a s ustanoveními přijatými k jeho provádění.
3. Aby bylo možno získat náhradu, musejí být zpracované produkty při vývozu provázeny prohlášením žadatele, které obsahuje údaje o množství surového cukru, bílého cukru a řepného třtinového sirupu, isoglukosy, glukosy a glukosového sirupu, které bylo použito při zpracování.
Správnost prohlášení uvedeného v prvním pododstavci podléhá kontrole příslušných orgánů dotyčného členského státu.
4. Pokud náhrada nepostačuje k umožnění vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b), použijí se na tyto produkty místo ustanovení pro náhradu uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. a) ustanovení odst. 1 písm. b) uvedeného článku.
5. Náhrada se poskytne při vývozu produktů:
a) které mají původ ve Společenství;
b) které jsou dovezeny ze třetích zemí a u nichž byla během dovozu zaplacena dovozní cla uvedená v článku 12, pokud vývozce prokáže:
- že produkt určený k vývozu a dříve dovezený produkt jsou jeden a tentýž a
- že při dovozu tohoto produktu bylo vybráno dovozní clo.
V případě uvedeném v písm. b) se náhrada u jednotlivých produktů rovná dovoznímu clu, je-li toto clo nižší než použitelná náhrada; pokud je dovozní clo vyšší než náhrada, použije se uvedená náhrada.
6. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- odpovídají jedné ze dvou podmínek uvedených v odstavci 5,
- byly vyvezeny ze Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen čl. 16 odst.
5 písm. b). Postupem podle článku 29 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 19
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společných organizací trhu s obilovinami, cukrem a ovocem a zeleninou může Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy ve zvláštních případech zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku:
- u produktů uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. b) a
- u ovoce a zeleniny určených ke zpracování na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2.
2. Komise odchylně od odstavce 1 v případech, ve kterých situace uvedená v odstavci 1 vyžaduje obzvláště nutně zakročení, a je-li trh Společenství narušen nebo hrozí jeho narušení aktivním zušlechťovacím stykem, rozhodne z vlastního podnětu nebo na návrh některého členského státu o vhodných opatřeních; opatření jsou sdělena Radě a členským státům, jejich doba platnosti nesmí překročit šest měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud některý členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoliv členský stát do jednoho týdne ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Nepřijme-li Rada do tří měsíců žádné rozhodnutí, je rozhodnutí Komise považováno za zrušené.
Článek 20
1. Je-li podle článku 20 nařízení (EHS) č.1785/81 při vývozu bílého cukru vybírána dávka převyšující 5 ECU na 100 kg, může být postupem podle článku 29 rozhodnuto o vybírání vývozního poplatku u produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a obsahujících nejméně 35 % přidaného cukru.
2. Výše vývozního poplatku se stanoví s přihlédnutím:
- k druhu produktu z ovoce nebo zeleniny s přidaným cukrem,
- k obsahu přidaného cukru v daném produktu,
- k ceně bílého cukru platné ve Společenství a k ceně platné na světovém trhu,
- k vývozní dávce platné pro bílý cukr,
- k hospodářským aspektům použití tohoto poplatku.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 21
1. Na zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je při dovozu ze třetích zemí zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 22
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření potvrdit, změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III Obecná ustanovení
Článek 23
Články 92, 93 a 94 Smlouvy se použijí na produkci a obchod s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 24
Při kontrole dodržování předpisů Společenství týkajících se trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou se použijí ustanovení hlavy VI nařízení (ES) č. 2200/96 o vnitrostátní kontrole a kontrole Společenství.
Článek 25
Peněžité a nepeněžité správní sankce se stanoví s ohledem na vlastní potřeby odvětví postupem podle článku 29.
Článek 26
Jsou-li pro usnadnění přechodu od předchozí úpravy k úpravě stanovené tímto nařízením nezbytná určitá opatření, přijmou se postupem podle článku 29.
Článek 27
1. Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro používání tohoto nařízení.
Údaje, které je třeba sdělovat, se stanoví postupem podle článku 29.
Pravidla sdělování a šíření údajů se stanoví týmž postupem.
2. Právní a správní předpisy přijaté členskými státy k provádění tohoto nařízení nebo na jeho základě se sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po jejich přijetí.
3. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k postihu porušení ustanovení tohoto nařízení a k předcházení a zamezení podvodům.
Článek 28
Zřizuje se Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 29
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 30
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 31
Náklady vzniklé používáním článků 2 a 7, čl. 9 odst. 4 a 5 a čl. 10 odst. 3 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [10].
Článek 32
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 33
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1997.
Avšak hlava I se použije na každý z dotčených produktů až od počátku hospodářského roku 1997/1998.
2. Ke dni použitelnosti odpovídajících ustanovení tohoto nařízení se zrušují tato nařízení:
- nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [11],
- nařízení Rady (EHS) č. 2245/88 ze dne 19. července 1988, kterým se zavádí režim zaručeného prahového množství pro broskve a hrušky v sirupu [12],
- nařízení Rady (EHS) č. 1206/90 ze dne 7. května 1990, kterým se stanoví obecná pravidla k režimu podpory produkce v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny [13],
- nařízení Rady (EHS) č. 668/93 ze dne 17. března 1993 o zavedení limitu poskytování podpory produkce produktů zpracovaných z rajčat [14].
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a čtou se podle srovnávací tabulky uvedené v příloze IV.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že současný stav v odvětví citrusových plodů je stále poznamenáván vážnými obtížemi s prodejem vypěstované produkce; že tyto obtíže souvisí především s odrůdovou stránkou pěstování, vypěstovanými přebytky a tržními podmínkami pro čerstvé a zpracované citrusové plody;
vzhledem k tomu, že dodávky citronů, grapefruitů a pomel, pomerančů a mandarinek Společenstvím stále drží krok s poptávkou na trhu po některých druzích čerstvého ovoce; že produkce klementinek v posledních letech vzrostla v takovém rozsahu, že jsou vytvářeny přebytky; že satsum, které jsou na trhu čerstvého ovoce nahrazovány klementinkami, je také nadbytek; že režim podpory producentů by měl proto podnítit prodej citrusových plodů za účelem jejich dalšího zpracování na šťávu a segmenty;
vzhledem k tomu, že se zdá vhodné zavést tento režim pomocí smluv uzavíraných mezi zpracovatelskými organizacemi a organizacemi producentů, aby byly zaprvé zajištěny pravidelné dodávky pro zpracovatelský průmysl a aby byla dále zajištěna účinná kontrola produktů, které mají být dodány, a aby bylo prověřeno, že produkty byly skutečně zpracovány; že by měly být zaručeny dodávky spotřebitelům v přiměřené kvalitě a za přiměřenou cenu;
vzhledem k tomu, že nový režim musí být od počátku životaschopný s dostatečným počtem organizací producentů; že k tomuto účelu "předběžně uznané organizace producentů" ve smyslu tohoto nařízení představují nejenom organizaci producentů podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [4], ale také organizace podle článku 13 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, aby byli producenti podpořeni spíše k tomu, aby dodávali své produkty k dalšímu zpracování, než aby je stáhli z trhu, mělo by být přijato opatření, které by poskytovalo podporu těm organizacím producentů, které dodávají citrusové plody k dalšímu zpracování; že výše této podpory by měla být stanovena na přechodné šestileté období, po jehož skončení by měla být stanovena pevná částka; že výše podpory se stanoví na základě podílu mezi finančním vyrovnáním a minimální cenou v roce 1995/96 a že podpora bude během přechodného období každoročně postupně snižována, s výjimkou klementinek a satsum, aby byly splněny obecné cíle společné organizace trhu s čerstvými produkty; že v případě grapefruitů a pomel je poskytnutá podpora stejná jako v případě citrónů;
vzhledem k tomu, že produkce citrusových plodů vykazuje strukturální nedostatky ve smyslu odbytu, které se projevují nadměrným rozptylem nabídky; že proto samostatní producenti, kteří dodají všechny své citrusové plody ke zpracování přes organizace producentů by měli získat nárok stanovený režimem v tomto nařízení; že z tohoto důvodu a za účelem zajištění jednotného přístupu v rámci odvětví čerstvého ovoce by mělo být přijato opatření, které by objem podpory snižovalo; že ze stejných strukturálních důvodů by bylo spravedlivé zaručit růst této podpory pro organizace producentů, které uzavřou smlouvu na dobu delší než jeden rok a s ohledem na minimální množství;
vzhledem k tomu, že množství, které může být staženo z trhu, je omezeno nařízením (ES) č.
2200/96; že v případech, kdy produkce roste, by měly být přijaty kroky, které by zabránily systematickému postihu zpracování jako alternativního odbytu; že by bylo vhodným opatřením stanovení zpracovatelského prahu, jehož překročení, které se vypočítá na základě průměru ze tří hospodářských let, by vedlo ke snížení podpory v daném roce; že by měly být stanoveny pevné prahy vycházející z průměrného množství s nárokem na finanční náhradu během daného období; že by mělo být přijato opatření, které zavede režim zvýhodnění, protože výše podpory může být ke konci hospodářského roku snížena v důsledku překročení zpracovatelského prahu;
vzhledem k tomu, že opatření nařízení (ES) č. 2200/96 by měla být použita v odvětví zpracovaných citrusových plodů pro zamezení dvojích pravidel a kontrolních orgánů; že by také mělo být přijato opatření upravující postihy, aby bylo zaručeno jednotné použití nového režimu v celém Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto se zavádí režim podpor Společenství pro organizace producentů, které dodávají ke zpracování vybrané citrusové plody sklizené ve Společenství.
Režim zahrnuje:
a) citrony, grapefruity a pomela, pomeranče, mandarinky a klementinky zpracované na šťávu;
b) klementinky a satsumy zpracované na kousky.
Článek 2
1. Režim uvedený v článku 1 se zakládá na smlouvách mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 a zpracovateli nebo jejich sdruženími nebo svazy vytvořenými v souladu s právem.
2. Tyto smlouvy se uzavírají před určeným dnem a minimálně na dobu stanovenou v souladu s postupem stanoveným v článku 45 nařízení (ES) č.
2200/96. Musí mimo jiné stanovit množství, ke kterému se vztahují, rozvržení dodávek zpracovateli a ceny placené organizacím producentů a musí obsahovat závazek, že zpracovatel zpracuje produkty, kterých se smlouva týká.
3. Po uzavření se smlouvy zašlou příslušným orgánům členských států, které jsou odpovědné za provedení kontroly jakosti a množství:
a) produktů dodaných organizacemi producentů zpracovatelům;
b) skutečného zpracování dodaného množství.
Článek 3
1. Podpora je poskytnuta organizacím producentů na množství dodaná ke zpracování na základě smlouvy uvedené v článku 2.
2. Výše podpory je stanovena v tabulce 1 v příloze.
Avšak:
a) v případě, kdy smlouva uvedená v čl. 2 odst. 1 pokrývá více než jeden hospodářský rok a minimální množství citrusových plodů, které se určí v souladu s postupem podle článku 45 nařízení (ES) č. 2200/96, je výše podpory stanovena v tabulce 2 přílohy;
b) pro množství dodaná podle článku 4 je výše podpory stanovena podle tabulky 3 přílohy.
3. Aniž je dotčen článek 5, členské státy vyplácejí podporu těm organizacím producentů, které o podporu požádají, jakmile kontrolní orgány členského státu, ve kterém probíhá zpracování, potvrdí, že produkty upravené smlouvami byly dodány zpracovatelskému průmyslu.
Částka podpory, kterou organizace producentů obdrží, se vyplatí jejím členům.
4. Aby bylo zajištěno, že zpracovatelský průmysl plní svůj závazek zpracovat produkty dodané organizacemi producentů, přijmou se opatření postupem stanoveným v článku 45 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 4
1. Organizace producentů umožní využívat režimu zavedeného tímto nařízením samostatným producentům, kteří nejsou členy žádné této organizace, kteří se zaváží uvádět na trh svoji celou produkci citrusových plodů určených ke zpracování jejich prostřednictvím a kteří platí organizaci příspěvek určený na dodatečné náklady, které nese organizace z důvodu provádění tohoto odstavce.
2. Použije-li se odstavec 1,
a) částka podpory, kterou organizace producentů obdrží, se vyplatí dotyčnému samostatnému producentovi;
b) množství dodaná samostatnými producenty nesmí být zahrnuta ve víceletých smlouvách uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a).
Článek 5
1. Stanovují se zpracovatelské prahy na jedné straně odděleně pro citrony, grapefruity a pomela a pomeranče a na druhé straně společně pro mandarinky, klementinky a satsumy, a to v této výši:
- citrony:
444000 tun,
- grapefruity a pomela:
6000 tun,
- pomeranče:
1189000 tun,
- mandarinky, klementinky a satsumy:
320000 tun.
2. V každém hospodářském roce se překročení zpracovatelských prahů ohodnotí na základě průměrného množství plodů zpracovaných v rámci režimu zavedeného tímto nařízením během posledních tří hospodářských let, včetně současného hospodářského roku.
3. V případě, že byl zpracovatelský práh překročen podle odstavce 2, podpora pevně stanovená pro daný hospodářský rok v souladu s čl. 3 odst. 2 bude pro dotyčné produkty snížena o 1 % na tranši překročení.
Tranše překročení se rovnají 1 % každého z prahů stanovených v odstavci 1.
Článek 6
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména pravidla, která se týkají systému záloh, výplat podpory, kontrolních opatření a sankcí, hospodářských let, minimálních znaků přírodních surovin dodaných ke zpracování a finančních důsledků překročení zpracovatelského prahu se stanoví postupem stanoveným v článku 45 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 7
Opatření hlavy VI vztahující se k vnitrostátním kontrolám a ke kontrolám Společenství podle nařízení (ES) č. 2200/96 se použijí na kontrolu dodržování tohoto nařízení.
Článek 8
Jsou-li pro usnadnění přechodu od předchozí úpravy k úpravě stanovené tímto nařízením nebo k použití mechanismů, které nejsou tímto nařízením zrušeny, nezbytná určitá opatření, přijmou se postupem podle článku 45 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 9
Komise předloží Radě po dvouletém fungování režimu stanoveného tímto nařízením zprávu o jeho použití společně s případným návrhem změn.
Článek 10
Opatření stanovená tímto nařízením se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [5].
Budou financovány záruční sekcí Evropského zemědělského organizačního a záručního fondu (EZOZF).
Článek 11
Ke dni použitelnosti tohoto nařízení se zrušují tato nařízení:
- nařízení Rady (EHS) č. 1035/77 ze dne 17. května 1977, kterým se stanoví zvláštní opatření na podporu uvádění produktů z citronů na trh [6] a
- nařízení Rady (ES) č. 3119/93 ze dne 8. listopadu 1993, kterým stanoví zvláštní opatření na podporu zpracování vybraných druhů citrusů [7].
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2214/96 ze dne 20. listopadu 1996 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (HISC): předávání a zveřejňování dílčích indexů HISC
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1],
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 2495/95 členské státy zpracovávají sebrané údaje pro vypracování HISC pokrývajícího všechny kategorie Klasifikace individuální spotřeby podle účelu (Classification of Individual Consumption by Purpose, COICOP); že je třeba tyto kategorie upravit;
vzhledem k tomu, že článek 11 nařízení (ES) č. 2494/95 požaduje, aby Komise (Eurostat) zveřejňovala HISC a odpovídající dílčí indexy; že je třeba tyto dílčí indexy definovat;
vzhledem k tomu, že pro zajištění srovnatelnosti HISC podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95 jsou nutná prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2];
vzhledem k tomu, že Evropský měnový institut byl konzultován v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2494/95 a vydal příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je zavést dílčí indexy harmonizovaného indexu spotřebitelských cen (HISC), které členské státy vypracovávají měsíčně a předávají Komisi (Eurostatu), která je poté zveřejní.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se "dílčím indexem HISC" rozumí cenový index za některou kategorii výdajů uvedenou v příloze I a vysvětlenou v příloze II tohoto nařízení.
Ty jsou založeny na klasifikaci COICOP/HISC (klasifikace individuální spotřeby podle účelu upravená pro potřeby HISC) [3].
"Zveřejňováním" se rozumí zveřejnění údajů v jakémkoli formátu.
Článek 3
Vypracovávání a předávání dílčích indexů
Členské státy měsíčně vypracují a předají Komisi (Eurostatu) všechny dílčí indexy (příloha I), jejichž váha představuje více než jedno promile celkových výdajů zahrnutých do HISC [4].
Spolu s indexem za leden 1997 a následně vždy při změně struktury vážení předají členské státy Komisi (Eurostatu) odpovídající informace o vahách.
Článek 4
Zveřejňování dílčích indexů
Komise (Eurostat) zveřejní informace o dílčích indexech HISC za kategorie uvedené v příloze I tohoto nařízení, přičemž 1996 = 100.
Článek 5
Kontrola kvality
Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost informace o zařazení zboží a služeb do kategorií výdajů uvedených v přílohách I a II postačující ke kontrole souladu s tímto nařízením.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že uskutečňování hospodářské a měnové unie a dozor nad ní vyžadují srovnatelné, aktuální a věrohodné informace o struktuře a vývoji hospodářské situace každé země nebo regionu;
(2) vzhledem k tomu, že Komise by se měla podílet na řízení hospodářské a měnové unie, a mimo jiné podávat Radě zprávy o pokroku, kterého členské státy při plnění svých závazků týkajících se dosažení hospodářské a měnové unie dosáhly;
(3) vzhledem k tomu, že hospodářské účty jsou základním nástrojem pro rozbor hospodářské situace země nebo regionu, pokud jsou sestaveny na základě jednotného souboru zásad, které není možné vykládat různě;
(4) vzhledem k tomu, že Komise musí používat agregace národních účtů pro administrativní a zejména rozpočtové výpočty Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že v roce 1970 byl zveřejněn správní dokument nazvaný "Evropský systém integrovaných hospodářských účtů" (systém ESA), který pokrýval oblast působnosti tohoto nařízení a který byl vypracován výhradně Statistickým úřadem Evropských společenství a na jeho vlastní odpovědnost; že uvedený dokument byl výsledkem několikaleté práce Statistického úřadu Evropských společenství a národních statistických úřadů členských států, zaměřené na vypracování systému národních účtů splňujícího požadavky hospodářské a sociální politiky Evropských společenství, a že byl verzí Systému národních účtů Organizace spojených národů platnou a až do té doby používanou na úrovni Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že v roce 1979 bylo zveřejněno druhé vydání tohoto dokumentu, aby byl aktualizován původní text (dále "druhé vydání systému ESA" [4];
(7) vzhledem k tomu, že Statistická komise Organizace spojených národů přijala v únoru 1993 nový Systém národních účtů (SNA), aby výsledky ve všech členských zemích Organizace spojených národů byly mezinárodně srovnatelné;
(8) vzhledem k tomu, že by se v případě účtů životního prostředí měla věnovat pozornost sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě ze dne 21. prosince 1994 nazvanému "Pokyny pro Evropskou unii o ukazatelích životního prostředí a národních environmentálních účtech";
(9) vzhledem k tomu, že Společenství spolupracuje ke vzájemnému prospěchu s třetími zeměmi, zejména se zeměmi Evropského hospodářského prostoru (EHP);
(10) vzhledem k tomu, že se musí založit evropský systém účtů, který bude splňovat požadavky hospodářské a měnové unie a který se bude muset používat pro sestavování národních a regionálních účtů podle právních předpisů Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že Komise musí v přesných termínech zpřístupňovat uživatelům výsledky účtů a tabulek všech členských států vypracovaných podle systému stanoveného tímto nařízením, a to zejména s ohledem na sledování hospodářského sbližování a dosažení co nejužší koordinace hospodářské politiky členských států;
(12) vzhledem k tomu, že systém založený tímto nařízením má postupně nahradit všechny ostatní systémy jako referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států splňujících statistické požadavky Společenství tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy;
(13) vzhledem k tomu, že k těmto statistickým výsledkům musí mít přístup občané v souladu se zásadou transparentnosti;
(14) vzhledem k tomu, že systém založený tímto nařízením, který je verzí systému SNA přizpůsobenou struktuře hospodářství členských států, musí svým uspořádáním systému SNA odpovídat, aby údaje Společenství byly srovnatelné s údaji sestavovanými hlavními mezinárodními partnery Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že údaje musí být seskupeny podle široké kategorie účtů a tabulek a že pouze údaje nezbytné pro požadavky Společenství se musí zpracovávat a sdělovat Komisi v přesných termínech;
(16) vzhledem k tomu, že se však členským státům, které nejsou objektivně schopny splnit lhůty stanovené tímto nařízením, výjimečně a dočasně udělují zvláštní lhůty pro předkládání údajů s ohledem na objem a velikost příslušných účtů, míru podrobnosti a zeměpisné pokrytí, jakož i s ohledem na situaci existující v této oblasti v členských státech;
(17) vzhledem k tomu, že později je nutno přijmout rozhodnutí o tom, jak se mají členit nepřímo měřené finanční zprostředkovatelské služby (FISIM);
(18) vzhledem k tomu, že tvorba společných statistických norem zajišťujících srovnatelné informace je podle zásady subsidiarity úloha, kterou lze účinně řešit pouze na úrovni Společenství, a že takové normy budou prováděny v každém členském státu pod vedením organizací a institucí odpovědných za sestavování úředních statistik;
(19) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup pro úpravu a aktualizaci tohoto nařízení ve spolupráci s Výborem pro statistické programy Evropského společenství (VSP), který byl zřízen rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5]; že se postup úprav omezí na změny, které nezvyšují vlastní zdroje;
(20) vzhledem k tomu, že se ve prospěch návrhu tohoto nařízení vyjádřily Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance (CMFB), zřízené rozhodnutím 91/115/EHS [6];
(21) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1998 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [7] stanoví, že hrubý národní produkt v tržních cenách lze porovnávat jenom v případě, že se použijí definice a účetní pravidla evropského systému integrovaných hospodářských účtů; že nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [8] stanoví, že členění zdanitelných plnění pro výpočet vážené průměrné sazby DPH se provádí pomocí národních účtů sestavených podle evropského systému integrovaných hospodářských účtů; že pro tyto nástroje a ve spojitosti s nařízením Rady (ES) č.
3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku [9], s rozhodnutím Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [10] a s rozhodnutím Rady 94/729/ES ze dne 31. října 1994 o rozpočtové kázni [11], by se pro provedení systému založeného tímto nařízením mělo stanovit přechodné období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Účelem tohoto nařízení je založit evropský systém účtů 1995 (dále jen "ESA 95") stanovením
a) metodiky pro společné normy, definice, klasifikace a účetní pravidla, určené pro používání při sestavování účtů a tabulek na srovnatelném základě pro potřeby Společenství, včetně výsledků požadovaných článkem 3;
b) programu předávání účtů a tabulek sestavených podle systému ESA 95 pro potřeby Společenství v přesně určených termínech.
2. Toto nařízení se s ohledem na články 7 a 8 vztahuje na všechny právní předpisy Společenství, které odkazují na systém ESA nebo jeho definice.
3. Toto nařízení nezavazuje žádný členský stát k používání systému ESA 95 při sestavování účtů pro jeho vlastní potřeby.
Článek 2
Metodika
1. Metodika systému ESA 95 uvedená v čl. 1 odst. 1 písm. a) je obsažena v příloze A.
2. Změny metodiky systému ESA 95, jejichž cílem je objasnit a zdokonalit jeho obsah, jsou přijímány rozhodnutím Komise postupem podle článku 4 za podmínky, že nezmění jeho základní pojmy, nevyžadují další zdroje pro provádění ani nevedou ke zvýšení vlastních zdrojů.
3. V souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy přijme Rada nejpozději do 31. prosince 1997 rozhodnutí o zavedení systému rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) popsaných v příloze I přílohy A a případně přijme nezbytná opatření pro jeho provedení.
Článek 3
Předávání Komisi
1. Členské státy předávají Komisi (Statistickému úřadu) účty a tabulky uvedené v příloze B ve lhůtách stanovených pro každou tabulku.
Dodatečné lhůty udělené některým členským státům podle přílohy B uplynou nejpozději 1. ledna 2
Po konzultaci s Výborem pro statistické programy předloží Komise Radě nejpozději do 1. července 2003 zprávu o používání udělených dodatečných lhůt, aby se zjistilo, zda jsou tyto lhůty nadále opodstatněné.
V případě potřeby bude tato zpráva doprovázena návrhem Komise na nové udělení dodatečných lhůt členským zemím, pro které to bude nezbytné.
2. Členské státy předají výsledky přílohy B, včetně údajů prohlášených členskými státy za důvěrné podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí týkající se ochrany důvěrnosti statistických informací na základě nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [12], kterým se řídí zacházení s důvěrnými informacemi.
V rámci omezení stanovených v čl. 2 odst. 2 mohou jakékoliv změny údajů požadovaných od členských států (nové tabulky a jiné změny v daných státech nebo regionech) podléhat rozhodnutím Komise postupem podle článku 4.
Článek 4
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
a) může Komise odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne tohoto sdělení;
b) Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím písmeni přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 5
Úkoly výboru
Výbor projednává všechny záležitosti ohledně uplatňování tohoto nařízení předložené jeho předsedou buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu.
Článek 6
Spolupráce s jinými výbory
1. Ke všem záležitostem, na které se vztahuje pravomoc Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, požádá Komise podle článku 2 rozhodnutí 91/115/EHS od tohoto výboru stanovisko.
2. Komise poskytne Výboru pro hrubý národní produkt, zřízenému směrnicí 89/130/EHS, Euratom, všechny informace týkající se provádění tohoto nařízení, které jsou nezbytné pro plnění jeho úkolů.
Článek 7
Datum provedení a prvního předání údajů
1. Systém ESA 95 se poprvé použije na údaje zpracované v souladu s přílohou B, které se předávají v dubnu 1999.
2. Údaje se předávají Komisi (Statistickému úřadu) ve lhůtách stanovených v příloze B.
3. V souladu s odstavcem 1 budou členské státy i nadále předávat Komisi (Statistickému úřadu) účty a tabulky vypracované podle druhého vydání systému ESA, a to až do prvního předání účtů a tabulek vypracovaných na základě systému ESA 95.
4. Aniž je dotčen článek 19 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [13], kontroluje Komise a dotyčné členské státy uplatňování tohoto nařízení, používá a předkládá výsledek této kontroly výboru uvedenému v čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 8
Přechodná ustanovení
1. Pro účely rozpočtu a vlastních zdrojů se odchylně od čl. 1 odst. 2 a článku 7 platným zněním Evropského systému integrovaných hospodářských účtů podle čl. 1 odst. 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom a právních předpisů, které na uvedenou směrnici odkazují, zejména nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a č. 1553/89 a rozhodnutí 94/728/ES, Euratom a 94/729/ES, rozumí druhé vydání systému ESA po dobu platnosti rozhodnutí 94/728/ES, Euratom.
2. Pro účely oznámení členských států předkládaných Komisi v rámci postupu při nadměrném schodku podle nařízení (ES) č. 3605/93 se až do 1. září 1999 platným zněním Evropského systému integrovaných hospodářských účtů rozumí druhé vydání systému ESA.
3. Používání druhého vydání systému ESA podle odstavců 1 a 2 se zajišťuje úpravou údajů předaných podle čl. 7 odst. 1 na základě systému ESA 95, aby se zohlednily změny vyplývající z rozdílů mezi druhým vydáním systému ESA a systémem ESA 95, pokud jde o pojetí, definice nebo klasifikace.
Provádění této zásady bude upraveno postupem podle článku 6 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom nejpozději do prosince 1996.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. listopadu 1996, kterým se mění přílohy I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX a XI nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí[1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 941/96[2], a zejména na článek 19 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v kombinované nomenklatuře byly provedeny změny, které jsou použitelné od 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995[3] rozhodla o prozatímním uplatňování Protokolu o obchodu s textilními výrobky sjednaného se Slovinskem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 18. prosince 1995[4] rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o změně a obnovení dohody o obchodu s textilními výrobky sjednané s Vietnamem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22.prosince 1995[5] rozhodla o prozatímním uplatňování dvou dohod ve formě dohodnutého zápisu o obchodu s textilními výrobky sjednaných s Vietnamem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995 rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o změně a obnovení ujednání o obchodu s textilními výrobky sjednaného s Marokem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995[6] rozhodla o prozatímním uplatňování dohod o změně a případně o obnovení dohod a protokolů o obchodu s textilními výrobky sjednaných s Bulharskem, Českou republikou, Čínou, Slovenskem a Uzbekistánem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995 rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o obnovení ujednání o obchodu s textilními výrobky sjednaných s Egyptem, Maltou a Tuniskem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995[7] rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o obnovení dohody o obchodu s textilními výrobky sjednané s Ruskou federací;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1995[8] rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o změně a případně o obnovení dohod a protokolů o obchodu s textilními výrobky sjednaných s Běloruskem, Maďarskem, Polskem, Rumunskem a Ukrajinou;
vzhledem k tomu, že Rada přijala dne 22. prosince 1995 nařízení (ES) č. 3060/95 o režimu dovozu některých textilních výrobků pocházejících z Tchaj-wanu[9];
vzhledem k tomu, že ujednání o textilu a ošacení s Tureckem přestala existovat po vstupu celní unie mezi Evropským společenstvím a Tureckem dne 1. ledna 1996 v platnost;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 26. února 1996[10] rozhodla o uzavření ujednání v oblasti přístupu na trh s Indií a Pákistánem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 16. září 1996[11] rozhodla o prozatímnín uplatňování dohod o změně a obnovení dohod o obchodu s textilními výrobky sjednaných s Arménií, Ázerbájdžánem, Gruzií, Kazachstánem, Kyrgyzstánem, Moldavskem, Tádžikistánem a Turkmenistánem;
vzhledem k tomu, že po přístupu nových členů do Světové obchodní organizace (WTO) je nezbytné změnit seznam členů Světové obchodní organizace;
vzhledem k tomu, že všechny výše uvedené body činí nezbytným změnit přílohy I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX a XI nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily zavedené změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 3030/93;
vzhledem k tomu, že výše uvedené dohody a ujednání jsou na základě ustanovení buď rozhodnutí Rady týkajících se jejich uzavření nebo prozatímního uplatňování nebo dohod nebo ujednání všechny použitelné a používají se od určitých dat před datem stanoveným pro vstup v platnost tohoto nařízení; že článek 20 nařízení (EHS) 3030/93 stanoví, že uvedené nařízení a jeho přílohy "nepředstavují v žádném směru odchýlení se od ustanovení dvoustranných dohod, protokolů nebo ujednání o obchodu s textilem, které Společenství uzavřelo se třetími zeměmi vyjmenovanými v příloze II, anebo od ustanovení ATC, pokud jde o členské země WTO vyjmenované v příloze XI; tato ustanovení mají přednost ve všech případech sporu; že proto není nezbytně nutné udělit tomuto nařízení zpětnou použitelnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Příloha II nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Příloha III nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Příloha IV nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
Příloha V nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou V tohoto nařízení.
Příloha VI nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení.
Příloha VIa a tabulka A přílohy VIa nařízení (EHS) č. 3030/93 se zrušují.
Příloha VII nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
Příloha VIII nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou VIII tohoto nařízení.
Příloha IX nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou IX tohoto nařízení.
Příloha XI nařízení (EHS) č. 3030/93 se nahrazuje přílohou XI tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [4] stanoví, že Rada přijme vhodné předpisy týkající se látek určených k aromatizaci;
(2) vzhledem k tomu, že takové předpisy jsou použitelné, aniž je dotčen obecný rámec vytvořený směrnicí 88/388/EHS;
(3) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se látek určených k aromatizaci jsou překážkou volnému pohybu potravin; že mohou vytvářet nerovné podmínky hospodářské soutěže, a tak přímo ovlivňovat fungování vnitřního trhu;
(4) vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy týkající se látek určených k aromatizaci, které jsou určeny k použití v potravinách nebo na jejich povrchu, by měly vzít v úvahu především požadavky na ochranu lidského zdraví, ale také hospodářské a technické potřeby v mezích, které si vyžaduje ochrana zdraví;
(5) vzhledem k tomu, že sbližování uvedených právních předpisů je nezbytné k dosažení volného pohybu potravin;
(6) vzhledem k tomu, že opatření Společenství předpokládaná v tomto nařízení jsou nejen nutná, ale nezbytná pro dosažení stanovených cílů; že těchto cílů nemohou členské státy dosáhnout jednotlivě;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci;
(8) vzhledem k tomu, že na základě nejnovějších vědeckých zpráv je nezbytné stanovit seznam látek určených k aromatizaci, které mohou být používány v potravinách nebo na jejich povrchu;
(9) vzhledem k tomu, že tento seznam musí být s ohledem na vědecký a technický vývoj otevřený a musí být možné jej měnit;
(10) vzhledem k tomu, že již povolené látky určené k aromatizaci, které se vyrábějí za použití metod nebo výchozích materiálů, které nebyly předmětem hodnocení provedeného Vědeckým výborem pro potraviny, budou znovu podrobeny plnému hodnocení tímto výborem;
(11) vzhledem k tomu, že z důvodů ochrany zdraví může být nezbytné přijmout podmínky pro používání určitých látek určených k aromatizaci;
(12) vzhledem k tomu, že nejdříve by měly být v seznamu uvedeny ty látky určené k aromatizaci, které jsou v současnosti používány v členských státech a proti jejichž používání nemohou mít členské státy na základě obecných pravidel Smlouvy námitky; že se na toto uvedení v seznamu nevztahuje článek 7 směrnice 88/388/EHS, a tedy v této fázi nevyžaduje zásah Vědeckého výboru pro potraviny;
(13) vzhledem k tomu, že ochranná doložka musí umožnit členskému státu přijmout nezbytná opatření v případě, že látka určená k aromatizaci může představovat nebezpečí pro veřejné zdraví;
(14) vzhledem k tomu, že podle článku 214 Smlouvy je nezbytné chránit duševní vlastnictví spojené s vývojem a výrobou látek určených k aromatizaci,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví postup pro vytváření pravidel týkajících se látek určených k aromatizaci uvedených v čl. 5 odst. 1 třetí, čtvrté, páté a šesté odrážce směrnice 88/388/EHS. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení směrnice 88/388/EHS.
2. Toto nařízení se vztahuje na látky určené k aromatizaci vymezené v čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice 88/388/EHS používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu k udělení vůně nebo chuti.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny zvláštní směrnice povolující použití látek určených k aromatizaci v oblasti působnosti tohoto nařízení pro účely jiné než uvedené v čl. 1 odst. 2.
Článek 2
1. Látky určené k aromatizaci musí vyhovovat obecným kritériím pro používání uvedeným v příloze.
2. Seznam látek určených k aromatizaci, jejichž použití je povoleno s vyloučením všech ostatních, se vypracuje podle článků 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Do jednoho roku ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost oznámí členské státy Komisi seznam látek určených k aromatizaci, které mohou být podle směrnice 88/388/EHS používány v potravinách nebo na jejich povrchu uváděných na trh na jejich území.
Toto oznámení musí obsahovat veškeré užitečné informace týkající se
a) povahy těchto látek určených k aromatizaci, například chemický vzorec, číslo CAS, číslo Einecs, název podle názvosloví IUPAC, jejich původu a popřípadě podmínek jejich použití,
b) potravin, v nichž nebo na nichž se takové látky určené k aromatizaci především používají,
c) splnění kritérií uvedených v článku 4 směrnice 88/388/EHS na úrovni každého členského státu a související odůvodnění.
2. Na základě oznámení uvedených v odstavci 1 a po jejich přezkoumání Komisí s ohledem na písmeno c) se látky určené k aromatizaci, jejichž zákonné používání v jednom členském státu musí být uznáno ostatními členskými státy, zapíší do seznamu přijatého postupem podle článku 7 do jednoho roku od uplynutí lhůty pro oznámení podle odstavce 1.
Je-li to nezbytné, může tento seznam zahrnovat podmínky používání.
Tyto látky musí být označeny takovým způsobem, aby byla chráněna práva výrobce týkající se duševního vlastnictví.
3. Pokud na základě podrobného oznámení a s ohledem na nové údaje nebo přehodnocení stávajících údajů provedené po vytvoření seznamu uvedeného v odstavci 2 členský stát shledá, že látka určená k aromatizaci může představovat nebezpečí pro veřejné zdraví, může pozastavit nebo omezit používání této látky na svém území.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody svého rozhodnutí.
Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem a konzultuje Stálý výbor pro potraviny, zřízený rozhodnutím Rady 69/414/EHS [5].
Poté zaujme stanovisko.
Pokud Komise dojde k názoru, že jsou změny v seznamu látek určených k aromatizaci nezbytné pro zajištění ochrany lidského zdraví, zahájí postup uvedený v článku 7 za účelem přijetí změn.
Stát, který ochranná opatření přijal, je může ponechat do dne vstupu těchto změn v platnost.
Článek 4
1. K ověření, zda je látka určená k aromatizaci zařazená do seznamu podle článku 3 v souladu s obecnými kritérii pro používání stanovenými v příloze, bude do deseti měsíců od přijetí seznamu přijat program pro hodnocení těchto látek určených k aromatizaci postupem podle článku 7.
Program vymezí zejména
- pořadí priorit, podle nichž se mají látky určené k aromatizaci přezkoumávat s ohledem na jejich použití,
- lhůty, - látky určené k aromatizaci, které musí být předmětem vědecké spolupráce.
2. Osoby odpovědné za uvádění látek určených k aromatizaci na trh předají v případě potřeby Komisi na její žádost údaje nezbytné pro hodnocení.
3. Pokud je po hodnocení zřejmé, že některá látka určená k aromatizaci není v souladu s obecnými kritérii pro používání stanovenými v příloze, vyškrtne se tato látka ze seznamu postupem podle článku 7.
Článek 5
1. Po dokončení hodnotícího programu podle článku 4 bude seznam látek určených k aromatizaci podle čl. 2 odst. 2 přijat postupem podle článku 8 do pěti let od přijetí uvedeného programu.
2. Postupem podle článku 7 může být povoleno použití nové látky určené k aromatizaci nezahrnuté do seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 2. Za tímto účelem musí být látka nejdříve zařazena do hodnotícího programu podle čl. 4 odst. 1 postupem podle článku 7. Je vyhodnocena na základě důležitosti, která jí byla v tomto programu přidělena.
Článek 6
1. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství povolující použití některých skupin látek určených k aromatizaci v některých potravinách nebo na jejich povrchu ve smyslu článku 1 směrnice 88/388/EHS.
2. Látky určené k aromatizaci z těchto skupin však musí vyhovovat obecným kritériím pro používání stanoveným v příloze.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor").
2. Věc přednese výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
V případě uvedeném v čl. 5 odst. 1 se použije postup stanovený v článku 7, tedy, pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 9
Členské státy nesmějí zakázat ani omezit uvádění na trh nebo používání látek určených k aromatizaci v potravinách nebo na jejich povrchu ani bránit jejich uvádění na trh a používání, pokud jsou v souladu s tímto nařízením.
Článek 10
Předpisy určené k přizpůsobení stávajících předpisů Společenství tomuto nařízení budou přijaty postupem podle článku 7.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2238/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1372/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1372/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1158/96 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností se jeví nezbytným zabránit spekulativním žádostem a zkrátit tudíž dobu platnosti licencí u kategorie produktu 6 a u některých míst určení, jakož i omezit pro vývoz uskutečňovaný v rámci těchto licencí lhůtu uvedenou v článku 28 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1372/95 se mění takto:
1. v článku 2 se vkládá nový odstavec 5, který zní:
"5. Odchylně od odstavce 1, licence pro kategorii 6 a) uvedené v příloze I jsou platné po dobu 15 dnů od skutečného data vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88. Bez ohledu na čl. 28 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3665/87 se v tomto případě lhůta, během níž se na produkty vztahuje režim podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [7], rovná zbývající části doby platnosti vývozní licence.";
2. příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení;
3. příloha II tohoto nařízení se doplňuje jako příloha IV.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 19. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1107/70 o poskytování podpor dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že čl.
3 bod 1 nařízení (EHS) č. 1107/70 [4] stanoví, že členské státy mohou poskytovat podporu s cílem usnadnit rozvoj dopravních systémů a technologií, které jsou pro společnost všeobecně hospodárnější, a rozvoj kombinované dopravy;
vzhledem k tomu, že náklady na nakládku a vykládku tvoří významnou část nákladů vnitrozemské vodní dopravy; že pro rozvoj dopravy po vnitrozemských vodních cestách jsou nezbytné velké investice do zvýšení účinnosti vykládacích a nakládacích zařízení a vybavení v terminálech vnitrozemských vodních cest a do jejich přizpůsobení současným požadavkům logistiky; že je proto důležité učinit podpory poskytované členským státem nebo prostřednictvím státních zdrojů pro dané podniky dostupnými;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny harmonizované podmínky pro poskytování těchto podpor pro rozvoj vnitrozemské vodní dopravy a že dopad těchto podpor musí být pravidelně posuzován;
vzhledem k tomu, že tyto podpory musí být poskytovány dostatečně dlouho, aby uvedená investice měla dost času získat místo na trhu a přinesla novou dopravu na vnitrozemské vodní cesty, a že Rada by měla rozhodnout o režimu, který bude uplatňován nadále,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Jediný článek
V bodě 1 článku 3 nařízení (EHS) č. 1107/70 se doplňuje toto:
"f) do 31. prosince 1999, pokud jsou podpory poskytnuté jako dočasné opatření určeny k usnadnění rozvoje kombinované dopravy, musí se vztahovat k
- investicím v oblasti infrastruktury terminálů dopravy po vnitrozemských vodních cestách, nebo
- pevným a mobilním zařízením potřebným pro nakládku a vykládku.
Poskytnuté podpory nesmějí přesáhnout 50 % celkové výše investice.
Účelem podpor je rozvoj nové nebo další dopravy po vnitrozemských vodních cestách.
Příjemci podpor musí splňovat podrobné podmínky stanovené daným členským státem a nesou odpovědnost za skutečné provádění investice.
Komise každé dva roky podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování těchto opatření, zejména včetně místa určení podpor, jejich výše a jejich vlivu na vnitrozemskou vodní dopravu.
Členské státy poskytují Komisi informace potřebné pro zpracování zprávy.
Do dne 31. července 1999 rozhodne Rada na návrh Komise za podmínek stanovených Smlouvou o režimu, který bude uplatňován nadále, a v případě nutnosti o způsobu, kterým se tento režim ukončí."
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2258/96 ze dne 22. listopadu 1996 o akcích obnovy a rekonstrukce v rozvojových zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
jednajíc v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 12. května 1993 Evropskému parlamentu a Radě o zvláštním programu na podporu obnovy v rozvojových zemích zdůraznila zvláštní povahu a rozsah podpory na obnovu a rekonstrukci, kterou potřebují rozvojové země, jež utrpěly vážné škody v důsledku válek, občanských nepokojů a přírodních katastrof;
vzhledem k tomu, že závěry Rady ve složení pro ozvoj ze dne 2. prosince 1993 o podpoře na obnovu vymezují základní cíle, podmínky a kritéria takové podpory a zdůrazňují nutnost úzké koordinace mezi Komisí a členskými státy při jejím plánování a provádění;
vzhledem k tomu, že Komise musí zajistit provázanost a trvalost úsilí v oblasti humanitární pomoci, obnovy a rozvoje;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 16. listopadu 1993 [3] zdůraznil rozsah podpory na obnovu, kterou potřebují rozvojové země, a navrhl založit zvláštní finanční rámec se značnými finančními zdroji pro tento účel v souhrnném rozpočtu Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament zdůraznil, že akce obnovy je nutné zahrnout do střednědobých nebo dlouhodobých rozvojových plánů;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament také připomenul, že je třeba upřednostňovat rychlost a účinnost podpory;
vzhledem k tomu, že rozpočtový orgán zahrnul do rozpočtu linie pro financování programů obnovy na jihu Afriky (B7-3210) a akcí obnovy a rekonstrukce v rozvojových zemích (B7-64410);
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit postup pro řízení takových programů a akcí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství uskutečňuje akce obnovy a rekonstrukce v rozvojových zemích uvedených v odstavci 2, které utrpěly vážné škody v důsledku válek, občanských nepokojů nebo přírodních katastrof, mezi kterými upřednostní nejméně rozvinuté země.
Tyto akce budou časově omezené a budou zahájeny co nejdříve bez újmy na kvalitě hodnocení, s cílem pomoci obnovit chod hospodářství a institucionální kapacity potřebné k obnově sociální a politické stability v dotyčných zemích a uspokojit potřeby postiženého obyvatelstva jako celku.
Akce musí postupně navázat na humanitární pomoc a připravit přechod na střednědobou a dlouhodobou rozvojovou pomoc.
Musí zejména umožnit návrat uprchlíkům, vysídleným osobám a demobilizovaným bývalým vojákům a pomoci celému obyvatelstvu při návratu do normálního občanského života v jejich zemích a oblastech původu.
2. Zeměmi, na které je zaměřeno toto nařízení, jsou africké, karibské a tichomořské země, středomořské země, země Latinské Ameriky a Asie a rozvojové země Kavkazu a Střední Asie.
Článek 2
1. Při rozhodování o akcích je třeba vždy, kdy je to možné, vzít v úvahu existující minimální úroveň bezpečnosti a skutečný závazek k procesu přechodu při respektování demokratických hodnot a základních svobod.
2. Prioritami pro akce podle tohoto nařízení jsou: obnova výroby na trvalém základě, fyzická a funkční obnova základní infrastruktury, včetně odstraňování min, sociální znovuzačlenění, zejména uprchlíků, vysídlených osob a demobilizovaných bývalých vojáků a obnova institucionálních kapacit potřebných v období obnovy, zejména na místní úrovni.
Článek 3
Spolupracujícími partnery způsobilými pro finanční podporu podle tohoto nařízení jsou regionální a mezinárodní organizace, nevládní organizace, celostátní, oblastní a místní správní orgány a agentury, organizace určitých společenství, instituce a veřejné a soukromé subjekty.
Článek 4
1. Nástroje užívané při akcích uvedených v článku 1 zahrnují studie, technickou pomoc, vzdělávání a jiné služby, dodávky a stavební práce, audity a hodnotícími a pozorovací mise.
2. Financování Společenství může krýt investiční výdaje s výjimkou nákupů nemovitostí a běžné výdaje (zahrnující správní výdaje, provozní náklady a náklady na údržbu) s přihlédnutím ke skutečnosti, že projekt musí zajišťovat, aby běžné výdaje přebírali příjemci.
3. Pro každé opatření spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů určených v článku 3.
Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze opatření.
Ve zvláštních případech, kdy je partnerem nevládní organizace nebo organizace určitých společenství, může mít spoluúčast věcnou povahu.
4. Je možné hledat možnosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
5. Budou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
6. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech uvedených akcí může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných akcích a o akcích, jejichž financování Společenství a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto opatření přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
7. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité koordinace s ostatními poskytovateli prostředků, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN.
Článek 5
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 6
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí akce uvedené v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Při hodnocení projektů a programů se berou v úvahu tyto faktory:
- účinnost a proveditelnost akcí,
- kulturní a sociální hlediska, hlediska týkající se rovnosti mezi pohlavími a hlediska životního prostředí,
- institucionální rozvoj nezbytný k dosažení cílů projektu,
- zkušenosti získané z akcí stejného druhu.
3. Rozhodnutí o grantech přesahujících 2 miliony ECU na jednotlivou akci financovanou podle tohoto nařízení se přijímají postupem podle článku 7.
Komise uvědomí výbor uvedený v článku 7 stručně o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 2 milionů ECU.
Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
4. Komise je oprávněna schvalovat, bez potřeby stanoviska výboru uvedeného v článku 7, všechny dodatečné závazky potřebné ke krytí očekávaného nebo skutečného zvýšení nákladů v souvislosti s akcemi, u kterých činí překročení původního závazku nebo dodatečná potřeba nejvýše 20 % původního závazku stanoveného rozhodnutím o financování.
Pokud dodatečný závazek uvedený v předchozím pododstavci nedosahuje hodnoty 4 milionů ECU, je o rozhodnutí Komise uvědoměn výbor uvedený v článku 7.
Pokud je uvedený dodatečný závazek vyšší než 4 miliony ECU, ale nižší než 20 %, je stanovisko výboru nezbytné.
5. Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
6. Pokud jsou akce předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a přijímající zemí, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
7. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země.
Může být rozšířena i na další rozvojové země a ve výjimečných, řádně odůvodněných případech i na třetí země.
8. Dodávky musí pocházet z členských států, z přijímající země nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
Jednou ročně se v rámci společné schůze výborů uvedených v čl. 7 odst. 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro akce, které mají být provedeny v následujícím roce.
Článek 9
Na konci každého rozpočtového roku Komise předkládá zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která obsahuje shrnutí akcí financovaných během uvedeného roku a hodnotí provádění tohoto nařízení během uvedeného období.
Ve shrnutí jsou uvedeny zejména informace o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy.
Zpráva musí také obsahovat shrnutí závěrů všech nezávislých hodnocení jednotlivých akcí.
Komise uvědomí členské státy nejpozději jeden měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich náklady a povahu, přijímající země a partnery.
Článek 10
Komise pravidelně hodnotí akce financované Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto akcí, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích akcí.
Komise předloží výboru uvedenému v článku 7 přehled hodnocení, která tento výbor případně potřeby projedná.
Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2271/96 ze dne 22. listopadu 1996 o ochraně proti účinkům právních předpisů přijatých určitou třetí zemí uplatňovaných mimo její území, jakož i proti účinkům opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 73c, 113 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že cílem Společenství je zejména přispívat k harmonickému rozvoji světového obchodu a k postupnému odstraňování překážek mezinárodního obchodu;
vzhledem k tomu, že Společenství v co nejširší míře usiluje o dosažení volného pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi, zejména o odstranění veškerých překážek přímých investic — včetně investic do nemovitostí — překážek usazování, poskytování finančních služeb nebo připuštění cenných papírů na kapitálové trhy;
vzhledem k tomu, že jedna třetí země přijala určité zákony, nařízení a jiné právní předpisy, které mají upravovat činnost fyzických nebo právnických osob spadajících do pravomoci členských států;
vzhledem k tomu, že svým uplatňováním mimo území této třetí země porušují tyto předpisy mezinárodní právo a brání dosažení zmíněných cílů;
vzhledem k tomu, že tyto zákony, nařízení a jiné právní předpisy a opatření na nich založená nebo z nich vyplývající narušují nebo by mohly narušovat zavedený právní řád a poškozují zájmy Společenství a zájmy fyzických nebo právnických osob vykonávajících práva podle Smlouvy o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že za těchto výjimečných okolností je nezbytné na úrovni Společenství přijmout opatření na ochranu zavedeného právního řádu, zájmů Společenství a zmíněných fyzických nebo právnických osob, zejména vyloučením, neutralizací, blokováním nebo jiným zamezením účinků dotyčných zahraničních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že požadavek na poskytování informací podle tohoto nařízení nebrání členskému státu požadovat, aby informace stejné povahy byly poskytovány jeho orgánům;
vzhledem k tomu, že Rada přijala společnou akci 96/668/SZBP ze dne 22. listopadu 1996 [2] s cílem zajistit, aby členské státy přijaly nezbytná opatření na ochranu fyzických nebo právnických osob, jejichž zájmy jsou dotčeny zmíněnými právními předpisy a opatřeními na nich založenými nebo z nich vyplývajícími, pokud tyto zájmy nejsou chráněny tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že při provádění tohoto nařízení by měl být Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců členských států;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou nezbytná pro dosažní cílů Smlouvy o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že pro přijetí některých ustanovení tohoto nařízení Smlouva nestanoví jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení zajišťuje ochranu proti uplatňování zákonů uvedených v příloze tohoto nařízení, včetně nařízení a jiných právních předpisů a proti opatřením na nich založeným nebo z nich vyplývajícím a zamezuje jejich účinkům, pokud toto uplatňování poškozuje zájmy osob uvedených v článku 11, které provádějí operace v mezinárodním obchodu nebo pohybu kapitálu a související obchodní činnost mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
V souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy, a aniž je dotčen čl. 7 písm. c), může Rada do přílohy k tomuto nařízení zákony přidávat nebo je z přílohy vypouštět.
Článek 2
Pokud zákony uvedené v příloze nebo opatření na nich založená nebo z nich vyplývající přímo nebo nepřímo poškozují hospodářské nebo finanční zájmy jakékoli osoby uvedené v článku 11, uvědomí o tom tato osoba Komisi do 30 dnů ode dne, kdy se o tom dozvěděla; pokud jsou poškozeny zájmy právnické osoby, vztahuje se tato povinnost na ředitele, vedení a ostatní osoby vykonávající řídící funkce [3].
Na žádost Komise poskytne tato osoba všechny související informace pro účely tohoto nařízení v souladu s touto žádostí do 30 dnů ode dne podání žádosti.
Všechny informace jsou podávány Komisi buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím příslušných orgánů členských států.
Pokud jsou informace podány přímo Komisi, Komise o tom neprodleně uvědomí příslušné orgány členského státu, v němž má osoba, která podává informace, bydliště nebo v němž je zřízena.
Článek 3
Všechny informace poskytnuté podle článku 2 se použijí pouze pro účely, pro které byly poskytnuty.
Na informace důvěrné povahy nebo podané na důvěrných základech se vztahuje služební tajemství.
Komise je nezveřejní bez výslovného souhlasu osoby, která je podala.
Sdělení těchto informací je povoleno, pokud je Komise povinna nebo oprávněna tak učinit, zejména v souvislosti se soudním řízením.
Komise musí brát v úvahu oprávněný zájem dotyčné osoby na nešíření jejího obchodního tajemství.
Tento článek neomezuje zveřejňování obecných informací Komisí.
Toto zveřejnění není povoleno, je-li v rozporu s původním účelem dotyčných informací.
V případě porušení důvěrné povahy informací má osoba, která je podala, právo požadovat, aby podle okolností byly vymazány, aby se k nim nepřihlíželo nebo aby byly opraveny.
Článek 4
Žádné rozhodnutí soudního orgánu nebo správního orgánu mimo Společenství, které přímo nebo nepřímo uplatňují zákony uvedené v příloze nebo opatření na nich založená nebo z nich vyplývající, nelze uznat ani vykonat.
Článek 5
Žádná osoba uvedená v článku 11 nevyhoví přímo ani prostřednictvím dceřiné společnosti, ani jiného prostředníka, jednáním ani vědomým opomenutím požadavkům nebo zákazům, včetně předvolání zahraničních soudních orgánů, přímo nebo nepřímo založeným na zákonech uvedených v příloze nebo na opatřeních na nich založených nebo z nich vyplývajících.
Osoba může být oprávněna postupy podle článků 7 a 8, aby těmto požadavkům nebo zákazům plně nebo částečně vyhověla, pokud by jejich nedodržení vážně poškodilo její zájmy nebo zájmy Společenství.
Kritéria pro použití tohoto ustanovení se stanoví postupem podle článku 8.
Existují-li dostatečné důkazy, že nedodržení těchto požadavků a zákazů by způsobilo vážnou škodu fyzické nebo právnické osobě, předloží Komise neprodleně výboru uvedenému v článku 8 návrh vhodných opatření, která mají být přijata na základě tohoto nařízení.
Článek 6
Každá osoba uvedená v článku 11, která vykonává činnosti podle článku 1, má právo na náhradu škody včetně soudních nákladů, která jí vznikla v důsledku uplatnění zákonů uvedených v příloze nebo opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících.
Tuto náhradu lze získat od fyzické nebo právnické osoby nebo jakéhokoli jiného subjektu, který způsobil škodu, nebo od jakékoli osoby jednající jeho jménem nebo jako jeho zprostředkovatel.
Pro řízení zahájená a rozhodnutí vydaná podle tohoto článku se použije Bruselská úmluva ze dne 27. září 1968 o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech. Náhradu lze poskytnout na základě oddílů 2 až 6 hlavy II uvedené úmluvy a podle jejího čl.
57 odst. 3 na základě řízení před soudy kteréhokoli členského státu, ve kterém tato osoba nebo subjekt či osoba jednající jeho jménem nebo jako jeho zprostředkovatel drží majetek.
Aniž jsou dotčeny ostatní použitelné prostředky a v souladu s použitelnými právními předpisy, může být náhrada poskytnuta formou zabavení a prodeje majetku, který tyto osoby nebo subjekty či osoby jednající jejich jménem nebo jako jejich zprostředkovatelé drží ve Společenství, včetně podílů nebo akcií, které drží v právnické osobě zřízené ve Společenství.
Článek 7
K provedení tohoto nařízení Komise:
a) neprodleně a úplně informuje Evropský parlament a Radu o účincích zákonů, nařízení a jiných právních předpisů, jakož i opatření na nich založených nebo z nich vyplývajících, které jsou uvedeny v článku 1, na základě informací získaných podle tohoto nařízení, a pravidelně o tom předkládá úplnou veřejnou zprávu;
b) za podmínek uvedených v článku 5 uděluje oprávnění a při určování lhůt pro vydání stanoviska výboru bere plně v úvahu lhůty, které mají dodržovat osoby, kterým má být oprávnění uděleno;
c) podle okolností přidává nebo zrušuje odkazy na nařízení nebo na jiné právní předpisy odvozené od zákonů uvedených v příloze a spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení;
d) oznamuje v Úředním věstníku Evropských společenství soudní a správní rozhodnutí, na která se použijí články 4 a 6;
e) zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství jména a adresy příslušných orgánů členských států uvedených v článku 2.
Článek 8
K provedení čl. 7 písm. b) a c) je Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě dvou týdnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
Každý členský stát určí sankce, které budou uloženy v případě porušení jakéhokoli odpovídajícího ustanovení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Komise a členské státy se vzájemně informují o opatřeních přijatých na základě tohoto nařízení a sdělují si všechny ostatní užitečné informace týkající se tohoto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení se vztahuje na
1. každou fyzickou osobu, která má bydliště ve Společenství [4] a která je státním příslušníkem členského státu,
2. každou právnickou osobu zřízenou ve Společenství,
3. každou fyzickou nebo právnickou osobu uvedenou v čl.1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4055/86 [5],
4. každou jinou fyzickou osobu, která má bydliště ve Společenství, pokud se tato osoba nenachází ve státě, jehož je státním příslušníkem,
5. každou jinou fyzickou osobu, která se nachází ve Společenství včetně jeho teritoriálních vod a vzdušného prostoru nebo na palubě jakéhokoli letadla nebo plavidla, na něž se vztahuje pravomoc nebo kontrola členského státu, v rámci její profesní činnosti.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. listopadu 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že intervenční centra pro obiloviny jsou stanovena v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2273/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2627/95 [4]; že Finsko požádalo o změnu této přílohy; že by se této žádosti mělo vyhovět;
vzhledem k tomu, že ve Finsku začíná intervenční období dnem 1. listopadu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Část "SUOMI" přílohy nařízení (EHS) č. 2273/93 se mění takto:
- intervenční centrum "Naantali" se nahrazuje intervenčním centrem "Turku",
- intervenční centrum "Koria" se přejmenuje na "Koria-Kouvola".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 25. listopadu 1996, kterým se na základě čl. 1 odst. 7 nařízení (EHS) č. 3030/93 stanoví seznam textilních a oděvních výrobků, které mají být ke dni 1. ledna 1998 začleněny do rámce GATT 1994, a kterým se mění příloha X nařízení (EHS) č. 3030/93 a příloha II nařízení (ES) č. 3285/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na čl. 1 odst. 7 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Evropské společenství uzavřelo Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen "WTO") [2], ke které je připojena Dohoda o textilu a ošacení (dále jen "ATC");
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 8 písm. a) a odst. 11 ATC má Společenství povinnost jednak začlenit ke dni 1. ledna 1998 do běžných pravidel a zvyklostí GATT výrobky, na které připadalo v roce 1990 ne méně než 17 % celkového objemu dovozu veškerých textilních a oděvních výrobků, na které se vztahuje ATC, do Společenství, a jednak oznámit přede dnem 1. ledna 1997 seznam těchto výrobků Orgánu WTO pro kontrolu nad textilem;
vzhledem k tomu, že Rada byla při výběru výrobků, které mají být začleněny, vedena řadou činitelů včetně citlivosti výrobku pro průmysl Společenství a jeho regionálních součástí, zejména s ohledem na konkurenceschopnost a situaci v oblasti zaměstnanosti; účinnosti všech množstevních omezení pro výrobky; schopnosti průmyslu Společenství přizpůsobit se zvýšené konkurenci u výrobků, které v současné době podléhají množstevním omezením vůči jedné nebo více dodavatelským zemím; přání podporovat přizpůsobování průmyslu přijatelným tempem během desetiletého přechodného období; důsledků pro spotřebitele; důsledků pro třetí země a příležitosti zjednodušit dovozní režim Společenství pro textilní a oděvní výrobky;
vzhledem k tomu, že se v tomto ohledu přihlédlo k podáním předloženým účastníky řízení, kteří odpověděli na výzvu Komise k takovým podáním zveřejněnou v Úředním věstníku Evropských společenství [3];
vzhledem k tomu, že seznam výrobků obsažený v příloze X nařízení (EHS) č. 3030/93 musí být změněn tak, aby bylo možné vyjmout výrobky, které mají být začleněny ke dni 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že seznam textilních a oděvních výrobků, které podléhají běžným pravidlům a zvyklostem GATT, obsažený v příloze II nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [4], musí být změněn tak, aby ode dne 1. ledna 1998 zahrnoval výrobky, které mají být začleněny do rámce běžných pravidel a zvyklostí GATT,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výrobky, které mají být ke dni 1. ledna 1998 začleněny do rámce běžných pravidel GATT, jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha X nařízení (EHS) č. 3030/93 se ke dni 1. ledna 1998 nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
3. Příloha II nařízení (ES) č. 3285/94 se ke dni 1. ledna 1998 nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost první den po vyhlášení
ze dne 4. prosince 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 1598/95 a (ES) č. 1600/95 v důsledku změny kombinované nomenklatury u některých mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 4, čl. 16 odst. 1 a článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1734/96 ze dne 9. září 1996, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], stanoví s účinností od 1. ledna 1997 změny týkající se některých mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit nařízení, která jsou dotčena změnou podpoložek uvedených kódů KN, a to zejména tato nařízení:
- nařízení Komise (ES) č. 1598/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel v odvětví mléka a mléčných výrobků [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1756/96 [5];
- nařízení Komise (ES) č. 1600/95 ze dne 30. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a kterým se otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1170/96 [7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1598/95 se mění takto:
- kódy KN 04069007, 04069008 a 04069009 se nahrazují kódy KN 04069013, 04069015 a 04069017,
- kódy KN 04069012, 04069014 a 04069016 a příslušné údaje se zrušují.
Článek 2
Příloha nařízení (ES) č. 1600/95 se mění takto:
- v příloze II:
- pod pořadovým číslem 40 se kódy KN 04069007 a 04069012 nahrazují kódem KN 04069013,
- pod pořadovým číslem 41 se kódy KN 04069008 a 04069014 nahrazují kódem KD 04069015,
- pod pořadovým číslem 47 se kódy KN 04069009 a 04069016 nahrazují kódem KN 04069017;
- v příloze IV pořadovém čísle 4 se kódy KN ex04069007, ex04069008 a ex04069009 nahrazují kódy KN ex04069013, ex04069015 a ex04069017,
- v příloze VI bodu B se kódy KN ex04069007, ex04069008 a ex04069009 nahrazují kódy KN ex04069013, ex04069015 a 04069017,
- v příloze VII části tabulky týkající se Švýcarska se kódy KN ex04069007, ex04069008 a ex04069009 nahrazují kódy KN ex04069013, ex04069015 a 04069017.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 2. prosince 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
384/96 [3] Rada přijala společná pravidla o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
10 nařízení (ES) č. 384/96 uvádí výlučný seznam činitelů, které mohou vést k úpravě běžné hodnoty a vývozní ceny před jejich porovnáním za účelem určení, zda došlo k dumpingu; že je vhodné pozměnit výlučný charakter tohoto ustanovení, pokud jde o činitele úprav, protože je možné, že srovnatelnost cen mohou za určitých okolností ovlivňovat rozdíly v prodejních nákladech jiné, než jsou uvedeny v uvedeném nařízení;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné vyjasnit požadavky na úpravu o rozdíly v obchodních úrovních, nejsou-li k dispozici informace o vlivu cen pro dvě obchodní úrovně na příslušném trhu, jakož i umožnit úpravu při dolaďování rozvržení nákladů mezi různými obchodními úrovněmi na domácím trhu vyvážející země,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 384/96 se odstavec 10 mění takto:
1. Písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) Obchodní úroveň
i) Úprava o rozdíly v obchodních úrovních, včetně případných rozdílů při prodejích prostřednictvím výrobců původního zařízení (OEM), je na místě, pokud se u distribučního řetězce na obou trzích prokáže, že se vývozní cena včetně početně zjištěné vývozní ceny týká jiné obchodní úrovně než běžná hodnota a že rozdíl ovlivnil srovnatelnost cen, což se projeví v trvalých a zřejmých rozdílech ve funkcích a cenách prodejců na různých obchodních úrovních na tuzemském trhu země vývozu.
Částka úpravy by měla být založena na tržní hodnotě rozdílu.
ii) Zvláštní úprava však může být provedena, pokud nastanou okolnosti neuvedené v bodu i), pokud stávající rozdíl v obchodní úrovni nelze kvantifikovat vzhledem k neexistenci odpovídajících úrovní na domácím trhu zemí vývozu, nebo pokud se jasně prokáže, že některé funkce se zřetelně vztahují na jiné obchodní úrovně, než jsou ty, které byly použity při srovnání."
2. Doplňuje se nové písmeno, které zní:
"k) Jiné faktory
Úprava se může rovněž provést o rozdíly v jiných faktorech, které nejsou uvedeny v písmenech a) až j), pokud se prokáže, že ovlivňují srovnatelnost cen ve smyslu tohoto odstavce, zejména pokud se prokáže, že na základě rozdílů v těchto faktorech platí zákazníci na domácím trhu trvale různé ceny."
Článek 2
Toto nařízení se použije na všechna řízení zahájená po dnu vyhlášení
ze dne 5. prosince 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 2051/96, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro poskytování pomoci při vývozu hovězího a telecího masa, které může při dovozu do Kanady podléhat zvláštnímu zacházení, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2051/96 [3] stanoví některá prováděcí pravidla pro vývoz hovězího a telecího masa do Kanady, zejména čtvrtletní vydávání licencí; že s ohledem na kanadská prováděcí pravidla k celním kvótám WTO pro hovězí a telecí maso je nutné změnit některá ustanovení nařízení (ES) č. 2051/96 a (ES) č.
1445/95 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2051/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2051/96 se nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro roční vývoz 5000 tun čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa původem ve Společenství do Kanady, které může podléhat zvláštnímu zacházení."
Článek 2
Článek 12a nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Žádost o licenci může být podána pouze během prvních pěti dní každého měsíce";
2. v odstavci 8 se v poslední větě slovo "čtvrtletí" nahrazuje slovem "měsíce";
3. odstavec 9 se nahrazuje tímto:
"9. Licence se vydávají nejpozději 21. den každého měsíce."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2338/96 ze dne 5. prosince 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1734/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2369/96 ze dne 12. prosince 1996 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro 10000 tun jinak zpracovaných ovesných zrn kódů KN 11042292 a 11042299
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl.
XXIV odst. 6 GATT [1];
vzhledem k tomu, že Společenství se v rámci Světové obchodní organizace zavázalo, že zavede na hospodářský rok a od 1. ledna 1996 celní kvótu s nulovým clem pro 10000 tun jinak zpracovaných ovesných zrn kódů KN 11042292 a 11042299;
vzhledem k tomu, že tyto dovozy podléhají předložení dovozní licence; že je nezbytné vymezit podmínky, kterými by se vydávání těchto licencí řídilo;
vzhledem k tomu, že odpovídající správa dovozů vyžaduje, aby byl zaveden systém jistot; že s přihlédnutím k pravděpodobnosti spekulací spojených s osvobozením od cla je nutné, aby se přístup k dotyčným dovozům omezil na hospodářské subjekty, které složily dovozní jistotu a poskytnou důkaz, že provozovaly obchodní činnost v odvětví obilovin alespoň po dobu dvanácti měsíců, a které jsou registrovány v členském státě, ve kterém žádost byla podána;
vzhledem k tomu, že zvláštní ustanovení, jimiž se řídí organizace dovozů, a zejména ustanovení, která se týkají stanovisek k žádostem o dovozní licence, se přijímají postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [2], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 923/96 [3];
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz 10000 tun jinak zpracovaných ovesných zrn kódů KN 11042292 a 11042299 za hospodářský rok, na který se vztahuje nulové clo, je podmíněn předložením dovozní licence vydané v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
V hospodářském roce 1995/1996 lze však dovézt nejvýše 5000 tun.
Článek 2
1. Žádost o dovozní licenci pro množství uvedené v článku 1 je oprávněná, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) žádost se týká nejvýše 350 tun ovsa, jež má být dovezen;
b) předkládá-li žádost zástupce, musí žádost obsahovat jméno a adresu hospodářského subjektu;
c) k žádosti se připojí:
- doklad, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která nejméně po dobu dvanácti měsíců provozuje obchodní činnost v odvětví obilovin a která je registrovaná v členském státě, v němž žádost byla podána,
- doklad, že u příslušného úřadu dotyčného členského státu byla složena jistota ve výši 5 ECU za tunu; jistota má sloužit jako důkaz žadatelovy dobré víry,
- písemné prohlášení žadatele potvrzující, že podal pouze jednu žádost.
V případě, že žadatel podá více žádostí o dovozní licenci pro týž produkt, budou zamítnuty všechny žádosti.
Žádosti o dovozní licence pro jinak zpracovaná ovesná zrna podané mezi 1. lednem 1996 do vstupu tohoto nařízení v platnost se považují za podané podle tohoto nařízení.
Za tímto účelem členské státy poskytnou dálnopisem, faxem nebo telegramem do patnácti dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost Komisi informace o množství požadovaném v žádostech o dovozní licenci pro jinak zpracovaná ovesná zrna kódů KN uvedených článku 1, které byly podány v průběhu uvedeného období.
Na základě takto oznámeného množství Komise v případě potřeby použije ustanovení čl. 3 odst.
2. Žádost nelze vzít zpět.
Článek 3
1. Žádosti o dovozní licence pro jinak zpracovaná ovesná zrna kódů KN 11042292 a 11042299 se podávají u příslušných úřadů každého členského státu druhé pracovní pondělí každého měsíce do 13 hodin (bruselského času).
Za tímto účelem je až do vyčerpání množství uvedeného v článku 1 každý měsíc k dispozici 1000 tun.
Množství nevyužité v průběhu jednoho měsíce se až do konce každého hospodářského roku převádí do měsíce následujícího.
2. Členské státy oznámí Komisi v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení dálnopisem, faxem nebo telegramem do dvou pracovních dnů ode dne uplynutí lhůty pro podání žádostí:
- počet podaných oprávněných žádostí, a to i v případě, že je tento počet nulový,
- množství ovsa, pro něž byly žádosti o licence podány,
- jména a adresy žadatelů.
3. Do tří pracovních dní po uplynutí lhůty pro oznámení podle odstavce 2 oznámí Komise členským státům, zda mohou být licence vydány pro celé množství u všech produktů, o které se žádalo, či nikoliv.
V případě, že toto množství překročí množství produktu, které je možné dovézt během uvedeného období, oznámí Komise členským státům procento nebo procenta snížení, které musí tyto státy při vydávání licencí použít u množství, pro něž byly žádosti podány.
V případě, že všechny žádosti o dovozní licence podané mezi 1. lednem 1996 a vstupem tohoto nařízení v platnost a licence vydané v průběhu téhož období oznámené Komisi v souladu s čl. 2 odst. 1 druhým pododstavcem překročí množství uvedené v článku 1, použije Komise koeficient snížení pro množství, kterého se všechny tyto žádosti a licence týkají.
V případě již vydaných licencí se pro výsledné množství použije snížené clo podle článku 1 a pro zbývající zůstatek až do množství, pro něž byla licence vydána, se použije dovozní clo platné v den splnění celních formalit.
Příslušný úřad pro vydávání dovozních licencí v členském státě, který tyto licence vydává, vydá na žádost dotyčného hospodářského subjektu potvrzení podle vzoru uvedeného v příloze II, v němž se upřesní množství, u kterého lze clo v souladu s ustanoveními článku 880 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4] vrátit.
Dotyčný hospodářský subjekt může na základě tohoto potvrzení požádat celní úřad, kde zboží bylo nebo bude propuštěno do volného oběhu, o vrácení zaplaceného cla v souladu s ustanoveními článků 877 až 881 nařízení (EHS) č. 2454/93.
4. Dovozní licence se vydávají co nejdříve poté, co Komise zašle členským státům oznámení podle odstavce 3, v každém případě však do tří pracovních dní.
Odchylně od článku 6 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [5] je doba platnosti licencí pro jinak zpracovaná ovesná zrna vydaných v rámci této kvóty čtyřicet pět dní.
Článek 4
Dovozní licence obsahuje níže uvedené údaje a podléhá těmto podmínkám:
- v kolonkách 7 a 8 se uvedou země, odkud je dotyčný produkt dovezen, a jeho země původu,
- v kolonkách 7 a 8 musí být křížkem označeno slovo "ano",
4 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [6] nesmí být množství propuštěné do volného oběhu vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 a v kolonce 19 proto musí být uvedena číslice 0,
- v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 2369/96
- Forordning (EF) nr.
2369/96
- Verordnung (EG) Nr. 2369/96
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2369/96
- Regulation (EC) No 2369/96
- Règlement (CE) no 2369/96
- Regolamento (CE) n. 2369/96
- Verordening (EG) nr.
2369/96
- Regulamento (CE) n.o 2369/96
- Asetus (EY) N:o 2369/96
- Förordning (EG) nr 2369/96,
- v kolonce 24 jeden z těchto údajů:
- Derecho cero.
Contingente arancelario de granos de avena trabajados de otra forma de los códigos NC 11042292 y 11042299
- Toldfritagelse.
Toldkontingent for havrekerner, bearbejdet på anden måde, i KN-kode 11042292 og 11042299
- Nullsatz.
Zollkontingent für anders bearbeiteten Hafer der KN-Codes 11042292 und 11042299
- Δασμός μηδέν.
Δασμολογική ποσόστωση σπόρων βρώμης αλλιώς επεξεργασμένων των κωδικών ΣΟ 11042292 και 11042299
- Zero duty.
Tariff quota for oats grains otherwise worked falling within CN codes 11042292 and 11042299
- Droit zéro.
Contingent tarifaire de grains d'avoine autrement travaillés des codes NC 11042292 et 11042299
- Dazio zero.
Contingente tariffario di cereali di avena altrimenti lavorati dei codici NC 11042292 e 11042299
- Nulrecht.
Tariefcontingent voor op andere wijze bewerkte haver van de GN-codes 11042292 en 11042299
- Direito igual a zero.
Contingente pautal de grãos de aveia trabalhados de outro modo, dos códigos NC 11042292 e 11042299
- Tulliton.
CN-koodeihin 11042292 ja 11042299 kuuluvien muulla tavoin käsiteltyjen kauranjyvien kiintiö
- Tullsats 0.
Tullkvot för korn av havre bearbetad på annat sätt med KN-nummer 11042292 och 11042299.
- odchylně od nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou práva vyplývající z licence převoditelná.
Článek 5
Jistota dobré víry podle čl. 2 odst. 1 písm. c) druhé odrážky se uvolní při vydání licence.
Článek 6
1. Členské státy oznámí Komisi dálnopisem, faxem nebo telegramem:
a) do dvou pracovních dnů po vydání dovozních licencí množství každého produktu, pro které byly licence vydány, včetně dat vydání, země původu, země, odkud je produkt dovážen, a jména a adresy držitelů licencí a
b) nejpozději poslední pracovní den každého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl produkt propuštěn do volného oběhu, údaje uvedené v písmenu a) a množství produktu propuštěné do volného oběhu rozdělené podle zemí původu.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 jsou povinná i v případě, že nebyla podána žádná žádost, nebyla vydána žádná licence a ani se neuskutečnil žádný dovoz.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 13. prosince 1996, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [2], a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1890/96 [4] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu;
vzhledem k tomu, že čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 3223/94 stanoví, že paušální dovozní hodnoty přestávají platit, pokud nebyla po dobu sedmi po sobě následujících dní oznámena Komisi žádná reprezentativní cena; že pokud pro daný produkt neplatí podle těchto ustanovení žádná paušální dovozní hodnota, mělo by být přijato ustanovení pro paušální dovozní hodnotu použitelnou pro tento produkt, která se rovná poslednímu průměru platných paušálních hodnot; že by rovněž mělo být vyjasněno, že použití paušální dovozní hodnoty poslední jednotkové hodnoty ve smyslu článků 173 až 176 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2153/96 [6], se má omezit na začátek každého období použití, stanoveného v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se odstavce 4 a 5 nahrazují tímto:
"4. Během období použití uvedených v části A přílohy zůstávají paušální dovozní hodnoty použitelné až do jejich změny.
Přestávají však platit, pokud nebyly Komisi po dobu sedmi po sobě následujících dní trhu oznámeny průměrné reprezentativní ceny.
Pokud podle prvního pododstavce neplatí pro daný produkt žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota pro uvedený produkt poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od ustanovení odstavce 1, s účinkem od prvního dne období použití uvedeného v části A přílohy platí, že pokud nebylo možno paušální dovozní hodnotu vypočítat, rovná se paušální dovozní hodnota pro produkt poslední jednotkové hodnotě použitelné pro uvedený produkt ve smyslu článků 173 až 176 nařízení (EHS) č. 2454/93."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 9. prosince 1996, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 990/93 a (ES) č. 2471/94 a které se týká ukončení omezení v hospodářských a finančních vztazích se Svazovou republikou Jugoslávií (Srbskem a Černou Horou), s oblastmi pod ochranou Organizace spojených národů v Chorvatské republice a s oblastmi v Republice Bosna a Hercegovina, které jsou pod kontrolou sil bosenských Srbů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 73g a 228a této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 96/708/SZBP ze dne 9. prosince 1996, vymezený Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii, který se týká ukončení omezení v hospodářských a finančních vztazích se Svazovou republikou Jugoslávií (Srbskem a Černou Horou), s oblastmi pod ochranou Organizace spojených národů v Chorvatské republice a s oblastmi v Republice Bosna a Hercegovina, které jsou pod kontrolou sil bosenských Srbů [1], o kterém bylo rozhodnuto Radou bezpečnosti Organizace spojených národů v rezoluci 1074(1996),
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rozhodla rezolucí 1074(1996) ukončit opatření uložená jejími rezolucemi 757(1992), 787(1992), 820(1993), 942(1994), 943(1994), 988(1995), 992(1995), 1003(1995) a 1015(1995) v souladu s odstavcem 4 rezoluce 1022(1995);
vzhledem k tomu, že za těchto okolností je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 990/93 [2] a (ES) č. 2471/94 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zrušují se nařízení (EHS) č. 990/93 a (ES) č. 2471/94.
Článek 2
Veškerý majetek a finanční prostředky, které byly dříve obstaveny nebo zmrazeny podle nařízení (EHS) č. 990/93 a (ES) č. 2471/94, mohou být členskými státy uvolněny v souladu s právními předpisy pod podmínkou, že veškerý majetek podléhající jakýmkoli nárokům, zadržovacím právům, rozsudkům nebo podřízení, nebo který je majetkem jakékoliv osoby, sdružení, právnické osoby nebo jiného subjektu prohlášených nebo pokládaných za insolventní podle práva nebo účetních zásad platných v příslušném členském státě, zůstane zmrazen nebo obstaven až do doby, kdy bude moci být uvolněn v souladu s platným právem.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 736/96 ze dne 22. dubna 1996 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech v odvětvích ropy, zemního plynu a elektřiny, které jsou předmětem zájmu Společenství (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 736/96 ze dne 22. dubna 1996 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech v odvětvích ropy, zemního plynu a elektřiny, které jsou předmětem zájmu Společenství [1], a zejména s ohledem na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 736/96 stanoví, že Komise může v mezích stanovených v tomto nařízení a v přílohách tohoto nařízení přijmout prováděcí pravidla týkající se formy, obsahu i jiných podrobností sdělení stanovených v článku 1 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že ke zjednodušení předávání informací na technické úrovni a pro zajištění porovnatelnosti statistických výkazů by měla být sdělení podávaná členskými státy a v některých případech podniky standardizována použitím dotazníků, které by sloužily jako návod pro strukturu i obsahovou stránku těchto sdělení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sdělení uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 736/96 se vypracovávají způsobem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2398/96 ze dne 12. prosince 1996 o otevření celní kvóty pro krůtí maso, které pochází a dováží se z Izraele v rámci dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 20. listopadu 1995 byla v Bruselu podepsána Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé;
vzhledem k tomu, že do doby vstupu této dohody v platnost se obchodní ustanovení této dohody řídila Prozatímní dohodou o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na straně jedné a Státem Izrael na straně druhé, schválenou rozhodnutím Rady a Komise 96/206/ESUO, ES [1]; že zmíněná prozatímní dohoda byla podepsána dne 18. prosince 1995 a vstoupila v platnost dne 1. února 1996;
vzhledem k tomu, že protokol č. 1 těchto dohod stanovuje snížení specifického cla na dovoz krůtího masa, které pochází a dováží se z Izraele do Společenství v množství 1400 tun;
vzhledem k tomu, že tato kvóta by měla být otevírána každoročně s účinkem od 1. ledna 1996 a že by měla být přijata opatření nezbytná pro její správu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Otevírá se celní kvóta pro dovoz krůtího masa, které pochází z Izraele, v ročním objemu 1400 tun.
Zvláštní clo na krůtí maso dovážené v rámci této kvóty a označené kódy kombinované nomenklatury, se stanoví takto:
02072510: 170 ECU/t
02072590: 186 ECU/t
02072730: 134 ECU/t
02072740: 93 ECU/t
02072750: 339 ECU/t
02072760: 127 ECU/t
02072770: 230 ECU/t
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2777/75 [2].
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl.
6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupily členské státy Komisi žádosti o zápis některých názvů jako zeměpisných označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení; že zejména byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění dotyčných názvů v Úředním věstníku Evropských společenství [2] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tyto názvy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako zeměpisná označení nebo označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná zeměpisná označení (CHZO) nebo chráněná označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2402/96 ze dne 17. prosince 1996 o otevření určitých ročních celních kvót pro batáty a maniokový škrob a stanovení pravidel pro správu těchto kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady č. 96/317/ES ze dne 13. května 1996 o závěrech vyplývajících z výsledků konzultací s Thajskem podle článku XXIII GATT [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/317/ES upravuje důležitý dovozní režim pro maniokový škrob s kódem KN 11081400, stanovený nařízením Komise (ES) č. 3015/95 ze dne 19. prosince 1995, kterým se otevírá a provádí správa určitých dovozních kvót pro batáty a maniokový škrob s určitým druhem použití pro rok 1996 [3]; že v důsledku toho bylo toto nařízení pozměněno nařízením Komise (ES) č.
1031/96 [4];
vzhledem k tomu, že se Společenství při mnohostranných obchodních jednáních v rámci Světové obchodní organizace zavázalo vyhlásit dvě roční celní kvóty s nulovým clem pro produkty kódu KN 07142090 Čínské lidové republiky příp. jiných třetích zemí, jakož i dvě celní kvóty pro maniokový škrob s kódem KN 11081400 KN pro určité použití;
vzhledem k tomu, že je nutné učinit kroky směřující k otevření zmíněných ročních celních kvót pro batáty a maniokový škrob na rok 1997 a další a ke stanovení vhodných správních opatření; že by měla být převzata příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 3015/95 ve znění předpisů následujících po rozhodnutí 96/317/ES;
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout zvláštní pravidla pro podávání žádostí a vydávání licencí, aby byla zajištěna odpovídající správa kvót, a zejména aby množství stanovená pro jednotlivé roky nebyla překračována; že tato pravidla buďto doplňují nebo zrušují ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že je nutné odlišit batáty určené k lidské výživě a batáty pro jiné použití; že by měl být stanoven způsob uvedení na trh a balení batátů čerstvých, celých, určených k lidské výživě s kódem KN 07142010, a produkty, které tyto podmínky pro uvedení na trh a balení nesplňují, by měly být označeny kódem KN 07142090;
vzhledem k tomu, že by měla být zachována pravidla pro správu a dohled, obsažená v nařízení (ES) č. 3015/95 a platná pro dovoz mezi 1. lednem a 31. prosincem 1996, a zejména požadavek, aby zboží pocházející z Číny bylo vybaveno vývozní dokumentací vydanou čínskými orgány nebo na jejich zodpovědnost;
vzhledem k tomu, že u maniokového škrobu je nutno vzít v úvahu nový závazek Společenství, obsažený v rozhodnutí 96/317/ES, který spočívá ve vyhlášení dodatečné všeobecné roční kvóty ve výši 10500 tun, z čehož 10000 tun je vyhrazeno pro Thajské království; že za podmínek sjednaných s Thajskem se upouští od požadavků na konečné použití, které dříve platily pro kvóty na maniokový škrob; že by mělo být požadováno, aby maniokový škrob dovážený z Thajska v rámci tohoto vyhrazeného množství byl doprovázen vývozním certifikátem vydaným k tomu příslušnými thajskými orgány;
vzhledem k tomu, že opatření obsažená v tomto nařízení jsou v souladu s názorem Řídícího výboru pro obilniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 1997 se otevírají tyto kvóty:
1. roční celní kvóta s nulovým clem pro dovoz 5000 tun batátů pro jinou než lidskou výživu s kódem KN 07142090, pocházejících ze třetích zemí s výjimkou Čínské lidové republiky, do zemí Společenství;
2. roční celní kvóta s nulovým clem pro dovoz 600000 tun batátů určených pro jinou než lidskou výživu s kódem KN 07142090, pocházejících z Čínské lidové republiky, do zemí Společenství;
3. roční celní kvóta pro dovoz 10000 tun maniokového škrobu s kódem KN 11081400 s celní sazbou rovnající se sazbě podle doložky nejvyšších výhod, ve výši maximálně 100 ECU na jednu tunu;
4. dodatečná autonomní roční celní kvóta pro dovoz 10500 tun maniokového škrobu s kódem KN 11081400 s celní sazbou rovnající se sazbě podle doložky nejvyšších výhod, ve výši maximálně 100 ECU na jednu tunu; 10000 tun z tohoto množství je vyhrazeno pro Thajské království.
HLAVA I
Batáty pro určitá použití
Článek 2
1. Dovozní licence pro kvóty uvedené v článku 1 odst. 1 a 2 se vydávají v souladu s ustanoveními této hlavy.
2. Pro účely kódu KN 07142010 se "batáty určenými k lidské výživě" rozumějí čerstvé, celé batáty uložené v přímém balení v době celních formalit tak, aby je bylo možno propustit do volného oběhu.
Ustanovení této hlavy neplatí pro propuštění do volného oběhu batátů určených k lidské výživě, jak jsou definovány výše.
Článek 3
Žádosti o licence je možno podat u příslušných orgánů členského státu každé úterý nebo, není-li to pracovní den, první pracovní den po tomto dni do 13.00 hodin (bruselského času).
Článek 4
1. Žádosti o licence a vlastní licence uvádějí v kolonce 8 zemi původu.
Licence s sebou nese povinnost dovážet z této země.
Žádosti o licence na produkty pocházející z Čínské lidové republiky jsou nepřijatelné, nejsou-li doprovázeny originálem (modré barvy) vývozního dokumentu vydaného vládou Čínské lidové republiky nebo na její zodpovědnost, vyhotoveným podle vzoru uvedeného v příloze I.
2. Licence obsahují v kolonce 24 jednu z těchto poznámek:
- Exención del derecho de aduana [artículo 4 del Reglamento (CE) no 2402/96]
- Fritagelse for toldsatser (artikel 4 i forordning (EF) nr.
2402/96)
- Zollfrei (Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 2402/96)
- Απαλλαγή από τον τελωνειακό δασμό [άρθρο 4 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
2402/96]
- Exemption from customs duty (Article 4 of Regulation (EC) No 2402/96)
- Exemption du droit de douane [article 4 du règlement (CE) no 2402/96]
- Esenzione dal dazio doganale [articolo 4 del regolamento (CE) n. 2402/96]
- Vrijgesteld van douanerecht (artikel 4 van Verordening (EG) nr.
2402/96)
- Isenção de direito aduaneiro [artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 2402/96]
- Tullivapaa (asetuksen (EY) N:o 2402/96 4 artikla)
- Tullfri (artikel 4 förordning (EG) nr 2402/96).
Článek 5
1. Čl. 5 odst. 1 čtvrtá odrážka nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
2. Bez ohledu na čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství uvedené v kolonkách 10 a 11 licence. Za tímto účelem se do kolonky 22 zapisuje číslice "0".
3. Článek 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se použije.
Článek 6
Záruka v souvislosti s dovozními licencemi činí 20 ECU na jednu tunu.
Článek 7
Členské státy sdělí Komisi do 17.00 hodin (bruselského času) pracovního dne následujícího po dni stanoveném v článku 3 pro podávání žádostí tyto údaje z žádosti o licenci:
- jméno žadatele,
- požadované množství,
- původ produktů,
- u produktů pocházejících z Čínské lidové republiky číslo vývozního dokumentu a název lodě.
Článek 8
1. Útvary Komise oznámí telexem nebo faxem členským státům, do jaké míry lze žádostem vyhovět.
Jestliže množství obsažená v žádostech překračují množství, jež jsou k dispozici, útvary Komise stanoví a oznámí jednotné procentní snížení.
Licence se vydávají v rámci limitů kvót uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2.
2. Poté, co členské státy obdrží oznámení od útvarů Komise, mohou vydat licenci.
Licence jsou platné v rámci Společenství po dobu čtyř měsíců ode dne vydání.
HLAVA II
Maniokový škrob
Článek 9
Žádosti o dovozní licence podle kvót uvedených v čl. 1 odst. 3 a 4 lze podávat u příslušného orgánu členského státu každé úterý nebo, není-li to pracovní den, první následující pracovní den do 13.00 hod. (bruselského času).
Každý žadatel jednající svým jménem může požádat nanejvýš o 1000 tun.
Článek 10
1. Žádosti o licence a licence samotné uvádějí v kolonce 24 tuto poznámku:
"Dovozní clo snížené o 100 ECU na jednu tunu (nařízení (ES) č. 2402/96)" .
2. Vztahuje-li se žádost na škrob pocházející z Thajska, dovážený v rámci vyhrazeného množství 10000 tun uvedeného v čl. 1 odst. 4, musí být doplněna o vývozní certifikát, vyhotovený v anglickém jazyce podle vzoru obsaženého v příloze II a dodaný příslušným thajským orgánem, tj. "Ministry of Commerce, Department of Foreign Trade".
Žádosti o dovozní licence a licence samotné uvádějí v kolonce 8 "Původ: Thajsko".
Článek 11
Pro dovozy v rámci této hlavy se použijí články 5 a 6.
Článek 12
Členské státy sdělí útvarům Komise do 13.00 hodin (bruselského času) pracovního dne následujícího po dni stanoveném v článku 9 pro podávání žádostí tyto údaje z žádosti o licenci:
- jméno žadatele,
- požadované množství,
- zemi původu v případě škrobu pocházejícího z Thajska a opatřeného thajským vývozním certifikátem.
Článek 13
1. Útvary Komise oznámí telexem nebo faxem členským státům, do jaké míry lze žádostem vyhovět.
Jestliže množství obsažená v žádostech překračují množství, jež jsou k dispozici, útvary Komise stanoví a oznámí jednotné procentní snížení.
2. Poté, co členské státy obdrží oznámení od útvarů Komise, mohou vydat licenci.
Licence jsou platné v rámci Společenství po dobu tří měsíců ode dne vydání.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že byly stanoveny společné obchodní normy pro některé druhy ryb nařízením (EHS) č. 103/76 [2] a pro některé druhy korýšů nařízením (EHS) č.
104/76 [3]; že s ohledem na vývoj trhu a obchodní zvyklosti musejí být tato nařízení podstatným způsobem změněna; že je tedy nezbytné přistoupit k novému zpracování všech těchto ustanovení v jediném právním nástroji, aby se zajistila jejich přehlednost a řádné uplatňování; že nařízení (EHS) č.
103/76 a (EHS) č. 104/76 by proto měla být nahrazena;
vzhledem k tomu, že hlavním cílem společných obchodních norem pro produkty rybolovu je zlepšení jakosti těchto produktů a usnadnění jejich prodeje, z čehož mají užitek jak producenti, tak spotřebitelé; že pokud jde o nezpracované produkty rybolovu, uváděné na trh v čerstvém stavu nebo chlazené, je jakost převážně dána stupněm čerstvosti, který se hodnotí na základě objektivních kritérií, organoleptickou zkouškou; že mají-li být partie produktů rybolovu stejně čerstvé, musejí obsahovat výhradně produkty stejného druhu, které mohou pocházet ze stejného místa rybolovu a ze stejného plavidla;
vzhledem k tomu, že musí být stanoven omezený, ale dostatečný počet kategorií čerstvosti opírající se o hodnotící stupnici, která je přizpůsobena skupinám produktů; že vzhledem k nutnosti zachování jakosti produktů by však nejpozději od 1. ledna 2000 neměly být pro intervenční mechanismy připuštěny všechny kategorie čerstvosti, které jsou stanoveny společnou organizací trhu;
vzhledem k tomu, že společné obchodní normy mají rovněž za cíl definovat pro dané produkty stejné obchodní vlastnosti pro celý trh Společenství, aby se předešlo narušením hospodářské soutěže a umožnilo jednotné použití cenového režimu společné organizace trhu; že za tím účelem je třeba provést třídění produktů rybolovu na základě kalibrační stupnice, stanovené podle hmotnosti výše uvedených produktů nebo v některých zvláštních případech podle jejich velikosti;
vzhledem k tomu, že společné obchodní normy se použijí při prvním prodeji všech dotčených produktů, určených k lidské spotřebě, na území Společenství, ať pocházejí ze Společenství nebo ze třetích zemí; že tyto normy se uplatňují, aniž by byla dotčena pravidla, stanovená v oblasti ochrany zdraví nebo přijatá v rámci opatření na uchování rybolovných zdrojů; že je obzvláště důležité připomenout bezpodmínečnou prvořadost platných minimálních biologických velikostí před minimálními velikostmi produktů rybolovu, jež stanoví společné obchodní normy;
vzhledem k tomu, že uplatňování společných obchodních norem na produkty pocházející ze třetích zemí vede k požadavku uvádět na obalech další údaje; že tyto údaje však nejsou nutné, jestliže se jedná o produkty, které byly dovezeny do Společenství plavidly, plujícími pod vlajkou některé třetí země, za stejných podmínek jako produkty Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zvyklosti většiny členských států se ukazuje jako vhodné, aby třídění produktů rybolovu podle kategorií čerstvosti a velikosti prováděli odborníci; že zejména pro posouzení čerstvosti na základě organoleptických kritérií je třeba upravit součinnost znalců určených za tímto účelem příslušnými profesními organizacemi;
vzhledem k tomu, že s cílem vzájemně se informovat je nezbytné, aby každý členský stát sdělil ostatním členským státům a Komisi seznam jmen a adres odborníků a příslušných profesních organizací,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
A. Obecná ustanovení
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společné obchodní normy uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 3759/92 (dále jen "základní nařízení") pro některé produkty rybolovu.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
"uváděním na trh" první uvedení do prodeje a/nebo první prodej na území Společenství pro lidskou spotřebu;
"partií" určité množství produktů rybolovu stejného druhu, které bylo stejně ošetřeno a může pocházet ze stejného loviště a stejného plavidla;
"lovištěm" podle obvyklého označení v rybolovu místo, kde byly uskutečněny úlovky;
"vnější úpravou" forma, v jaké jsou ryby uváděny na trh, tj. vcelku, vykuchané, bez hlavy, atd.;
"viditelným parazitem" parazit nebo skupina parazitů, jejichž rozměry, barvu nebo strukturu je možné zřetelně odlišit od tkáně ryb a které mohou být spatřeny pouhým okem, bez použití optických zvětšovacích přístrojů a za předpokladu dobrých podmínek osvětlení pro lidské vidění.
3. a) Ustanovení tohoto nařízení, týkající se kategorií čerstvosti produktů rybolovu se použijí, aniž by tím byly dotčeny požadavky směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [4].
b) Dříve než bude přijato rozhodnutí Komise k provedení směrnice 91/493/EHS, jsou kritéria určující, že ryba není vhodná pro lidskou spotřebu, uvedena v kolonce "nepřípustné" přílohy I tohoto nařízení.
Článek 2
1. Produkty rybolovu, uvedené v článku 3, které pocházejí ze Společenství nebo z třetí země, mohou být uvedeny na trh pouze za předpokladu, že splňují požadavky tohoto nařízení.
2. Toto nařízení se však nevztahuje na malá množství produktů, které pobřežní rybář prodá přímo maloobchodníkovi nebo spotřebiteli.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 32 základního nařízení.
Článek 3
1. Společné obchodní normy jsou stanoveny pro tyto produkty:
a) mořské ryby čísla 0302 KN:
- platýs velký (Pleuronectes platessa),
- tuňák křídlatý (Thunnus alalunga),
- tuňák obecný (Thunnus thynnus),
- tuňák velkooký (Thunnus nebo Parathunnus obesus),
- sleď obecný (Clupea harengus),
- treska obecná (Gadus morhua),
- sardinka obecná (Sardina pilchardus),
- treska jednoskvrnná (Melanogrammus aeglefinus),
- treska tmavá (Pollachius virens),
- treska pollak (Pollachius pollachius),
- makrela obecná (Scomber scombrus),
- makrela japonská (Scomber japonicus),
- kranas (rod) (Trachurus spp.),
- ostroun obecný a máčka (rod) (Squalus acanthias a Scyliorhinus spp.),
- okouník (rod) (Sebastes spp.),
- treska bezvousá (Merlangius merlangus),
- treska modravá (Micromesistius poutassou nebo Gadus poutassou),
- mník (rod) (Molva spp.),
- sardel (rod) (Engraulis spp.),
- štikozubec obecný (Merluccius merluccius),
- pakambala (rod) (Lepidorhombus spp.),
- pražma (rod) (Brama spp.),
- ďas (rod) (Lophius spp.),
- platýs limanda (Limanda limanda),
- platýs červený (Microstomus kitt),
- treska příčnopruhá (Trisopterus luscus) a treska malá (Trisopterus minutus),
- očnatec štíhlý (Boops boops),
- Maena smaris,
- úhořovec mořský (Conger conger),
- štítník (rod) (Trigla spp.),
- cípal (rod) (Mugil spp.),
- rejnok (rod) (Raja spp.),
- platýs bradavičnatý (Platichthys flesus),
- jazyk (rod) (Solea spp.),
- tkaničnice stříbřitá a tkaničnice tmavá (Lepidopus caudatus a Aphanopus carbo);
b) korýši čísla 0306 KN, živí, čerství, zmrazení nebo vaření ve vodě či v páře:
- garnát obecný (Crangon crangon) a krevetka severní (Pandalus borealis),
- krab německý (Cancer pagurus),
- humr severský (Nephrops norvegicus);
b) hlavonožci čísla 0307 KN:
- sépie a sepioly (Sepia officinalis a Rossia macrosoma).
2. Obchodní normy, uvedené v odstavci 1, zahrnují:
a) kategorie čerstvosti a
b) velikostní kategorie.
B. Kategorie čerstvosti
Článek 4
1. Kategorie čerstvosti se u každé partie určují podle stupně čerstvosti produktů a některých dalších vlastností.
Stupeň čerstvosti je definován pomocí zvláštní hodnotící stupnice stanovené podle druhů produktů uvedených v příloze I.
2. Na základě stupnice uvedené v odstavci 1 jsou produkty uvedené v článku 3 tříděny do partií odpovídajících některé z těchto kategorií čerstvosti:
a) Extra, A nebo B pro ryby, žralokovité, hlavonožce a humry severské;
b) Extra nebo A pro krevety a garnáty.
Nicméně živí humři severští se zařazují do kategorie E.
3. Krabi uvedení v článku 3 nejsou tříděni podle zvláštních norem čerstvosti.
Nicméně na trh mohou být uvedeni pouze krabi vcelku, s výjimkou samiček připravených ke kladení vajíček a krabů s měkkým krunýřem.
Článek 5
1. Každá partie musí být z hlediska stupně čerstvosti stejnorodá.
Nicméně partie malého objemu nemusí být stejnorodá; v takovém případě je zařazena do nejnižší kategorie čerstvosti, která je v ní zastoupena.
2. Kategorie čerstvosti musí být vyznačena zřetelným a nesmazatelným písmem o minimální velikosti 5 centimetrů na etiketě, nalepené na partii.
Článek 6
1. Je-li v případě ryb, žralokovitých, hlavonožců a humrů severských, uvedených v článku 3, partie zařazena do kategorie B, pak ztrácí nárok na finanční pomoc v případě stažení z trhu podle článků 12, 12a, 14 a 15 základního nařízení.
2. Ryby, žralokovití, hlavonožci a humři severští kategorie čerstvosti Extra nesmějí jevit žádné známky potlučení nebo odřenin, nečistot a výrazné vybledlosti.
3. Ryby, žralokovití, hlavonožci a humři severští kategorie čerstvosti A nesmějí jevit známky nečistot a výrazné vybledlosti.
V minimální míře se tolerují známky mírného potlučení a povrchových odřenin.
4. Pokud jde o ryby, žralokovité, hlavonožce a humry severské kategorie čerstvosti B, jsou v malé míře přípustné výraznější známky potlučení a povrchových odřenin.
Ryby nesmějí jevit známky nečistot a výrazné vybledlosti.
5. Při třídění produktů do různých kategorií čerstvosti se rovněž přihlíží, aniž by byly dotčeny hygienické předpisy, k výskytu viditelných parazitů a jejich případnému vlivu na jakost produktu s ohledem na jeho druh a vnější úpravu.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě nutnosti stanoví postupem podle článku 32 základního nařízení.
C. Velikostní kategorie
Článek 7
1. Produkty uvedené v článku 3 musejí být roztříděny podle hmotnosti nebo počtu na kilogram.
Nicméně v případě garnátů a krabů jsou velikostní kategorie stanoveny na základě šířky krunýře.
2. Minimální velikosti, stanovené tímto nařízením podle stupnice, uvedené v příloze II, se použijí, aniž by byly dotčeny minimální velikosti, vyjádřené v délce a požadované:
- nařízením Rady (EHS) č. 1866/86 ze dne 12. června 1986, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Öresundu [5],
- nařízením Rady (EHS) č. 3094/86 ze dne 7. října 1986 o určitých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [6],
- nařízením Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři [7].
Pro účely kontroly ze strany příslušných orgánů se u druhů, na něž se vztahují obchodní normy, dodržují biologické minimální velikosti, uvedené v příloze II.
Článek 8
1. Partie jsou tříděny do velikostních kategorií podle stupnice uvedené v příloze II.
2. Každá partie musí být z hlediska velikosti produktů stejnorodá.
Nicméně partie malého objemu nemusí být stejnorodá; v takovém případě je zařazena do nejnižší velikostní kategorie, která je v ní zastoupena.
3. Velikostní kategorie a způsob vnější úpravy musejí být vyznačeny zřetelným a nesmazatelným písmem o minimální velikosti 5 centimetrů na etiketě nalepené na partii.
Čistá hmotnost v kilogramech je zřetelně a čitelně uvedena na každé partii.
U partií, které jsou prodávány v normalizovaných bednách, toto označení čisté hmotnosti není nutné, pokud z vážení provedeného před uvedením do prodeje je zřejmé, že obsah beden skutečně odpovídá předpokládanému obsahu vyjádřenému v kilogramech.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o metodu vážení a určení odchylek čisté hmotnosti směrem nahoru i dolů od označené nebo předpokládané hmotnosti přípustných pro každou partii se stanoví postupem podle článku 32 základního nařízení.
Článek 9
Pelagické druhy mohou být tříděny do různých kategorií čerstvosti a velikosti na základě systému odběru vzorků.
Tento systém musí zajistit z hlediska čerstvosti a velikosti produktů maximální stejnorodost partie.
Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o určení předepsaného počtu odebraných vzorků, hmotnosti nebo objemu ryb v každém vzorku, jakož i metody hodnocení třídění a kontroly hmotnosti partií uváděných na trh se stanoví postupem podle článku 32 základního nařízení.
Článek 10
K zajištění místního nebo regionálního zásobování některých pobřežních oblastí Společenství krevetami, garnáty a krabi mohou být povoleny odchylky z minimální velikosti stanovené pro tyto produkty v příloze II.
Vymezení takových oblastí a určení příslušné tržní velikosti těchto produktů se stanoví postupem podle článku 32 základního nařízení.
D. Produkty pocházející se třetích zemí
Článek 11
1. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, mohou být produkty uvedené v článku 3, které pocházejí ze třetích zemí, uváděny na trh pouze v obalech se zřetelným a čitelným vyznačením:
- země původu, vytištěné latinkovým písmem o minimální velikosti 20 milimetrů,
- odborného názvu produktu a jeho obchodního názvu,
- způsobu vnější úpravy,
- kategorie čerstvosti a velikostní kategorie,
- čisté hmotnosti produktů v kilogramech, obsažených v obalech,
- data provedení třídění a data odeslání,
- jména a adresy odesílatele.
2. Nicméně produkty uvedené v článku 3 pocházející přímo z lovišť, které jsou dopraveny do přístavu Společenství plavidly plujícími pod vlajkou některé třetí země a jsou určeny k uvedení na trh, podléhají stejným ustanovením jako ta, která se vztahují na úlovky Společenství, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 1093/94 [8].
E. Závěrečná ustanovení
Článek 12
1. Rybářský průmysl provádí, ve spolupráci s odborníky k tomu účelu určenými příslušnými profesními organizacemi, třídění produktů rybolovu podle kategorií čerstvosti Extra, A a B a velikostních kategorií.
Členské státy provádějí kontroly, aby zajistily dodržování tohoto článku.
2. Pokud třídění není provedeno v souladu s postupem uvedeným v odstavci 1, mohou ji příslušné vnitrostátní orgány provést samy.
Článek 13
Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi nejpozději jeden měsíc před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost seznam jmen a adres odborníků a profesních organizací uvedených v článku 12.
Jakákoliv změna tohoto seznamu se sdělí ostatním členským státům a Komisi.
Článek 14
Komise předloží Radě do 31. prosince 2001 zprávu o výsledcích používání čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení případně doplněnou vhodnými návrhy.
Článek 15
Nařízení (EHS) č. 103/76 a (EHS) č.
104/76 se zrušují. Odkazy učiněné na výše uvedená nařízení se vztahují k tomuto nařízení.
Článek 16
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
2. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku, ustanovení čl. 6 odst. 1 se použijí ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2443/96 ze dne 17. prosince 1996 o dodatečných opatřeních pro přímou podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že s ohledem na vážné přetrvávající potíže v odvětví hovězího a telecího masa vyplývající z obav spotřebitelů v souvislosti s bovinní spongiformní encefalopatií (BSE) a v důsledku opatření na podporu příjmů producentů přijatých v rámci nařízení (ES) č. 1357/96 [2] jsou nezbytná dodatečná opatření pro přímou podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že částka, kterou disponují jednotlivé členské státy pro přímou podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa, se rozdělí podle klíče, který zohlední zejména množství skotu v každém členském státě; že je vhodné, aby členské státy rozdělily celkovou částku disponibilních finančních prostředků na základě objektivních kritérií a zabránily tak narušení trhu;
vzhledem k tomu, že z rozpočtových důvodů Společenství financuje výdaje členských států v souvislosti s přímou podporou příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa pouze tehdy, pokud jsou příslušné platby provedeny v příslušné lhůtě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy použijí částky stanovené v příloze, aby na základě objektivních kritérií provedly dodatečné platby na podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa na svém území, pokud tyto platby nezpůsobí narušení hospodářské soutěže.
Článek 2
1. Opatření stanovená v článku 1 tohoto nařízení se považují za intervenci, která má stabilizovat zemědělské trhy ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [3].
2. Společenství financuje výdaje členských států v souvislosti s platbami uvedenými v článku 1 pouze tehdy, pokud členské státy provedou tyto platby nejpozději do 15. října 1997.
Článek 3
Přepočítací koeficient, který se má použít, je zemědělský přepočítací koeficient platný dne 1. prosince 1996.
Článek 4
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem [4].
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2449/96 ze dne 18. prosince 1996 o otevření a správě některých ročních celních kvót pro produkty kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 pocházející z některých třetích zemí kromě Thajska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že se Společenství v rámci vícestranných obchodních jednání Světové obchodní organizace (WTO) zavázalo, že otevře roční celní kvóty pro produkty kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 pocházející z Indonésie, ostatních smluvních stran WTO kromě Thajska, Čínské lidové republiky a některých třetích zemí, jež nejsou členy WTO, kromě Číny; že v rámci těchto kvót činí valorické clo nejvýše 6 %; že tyto kvóty mají být otevřeny na víceletém základě a mají být spravovány Komisí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl zachován systém správy zaručující, že na základě kvót přidělených Indonéské republice a Čínské lidové republice mohou být dováženy pouze produkty pocházejí z těchto zemí; že v důsledku toho musí být vydání dovozní licence nadále podmíněno předložením vývozních licencí, které vydaly orgány těchto dvou zemí a jejichž vzory byly zaslány Komisi; že pokud jde o produkty pocházející z Vietnamu, je podání žádostí o dovozní licence v souladu s několikaletou praxí podmíněno, kromě jiných ustanovení, též předložením osvědčení vydaného z podnětu vyvážející země;
vzhledem k tomu, že dovoz dotyčných produktů na trh Společenství je tradičně spravován na základě kalendářního roku, je vhodné tento systém zachovat;
vzhledem k tomu, že dovoz produktů kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 je podmíněn předložením dovozní licence, pro níž byla společná prováděcí pravidla přijata nařízením Komise (EHS) č. 3719/88 [2] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2350/96 [3]; že nařízení Komise (ES) č. 1527/96 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1527/95 [5] stanovilo zvláštní provádění pravidla k režimu licencí pro obiloviny a rýži;
vzhledem k tomu, že je by měla být použita běžná doplňková pravidla pro správu takových kvót, týkající se zejména podávání žádostí, vydávání licencí a sledování dovozu;
vzhledem k tomu, že zejména původ produktů by měl být zajištěn tak, že se vydávání licencí podmíní předložením osvědčení o původu, které vydaly dotyčné země; že pro produkty pocházející z Čínské lidové republiky by však osvědčení o původu nemělo být požadováno;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit řádnou správu dotyčných režimů se žádosti o dovozní licence nesmějí podávat pro množství vyšší, než které je uvedeno v dokladu potvrzujícím, že zboží bylo skutečně naloženo a přepraveno do Společenství; že je rovněž třeba určit v některých případech maximální množství pro jednu žádost a stanovit, že v žádném případě žádost nesmí být podána pro množství vyšší, než pro které jsou výše uvedené důkazy předkládány;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy skutečně naložené množství mírně převyšuje množství uvedené v dovozních licencích, je třeba přijmout nezbytná opatření pro propuštění přebytkových množství do volného oběhu, je-li stát, z něhož produkty pocházejí, schopen zajistit vyřízení formalit, jež jsou za tímto účelem požadovány; že se zdá, že Indonésie a Čína jsou schopny tuto podmínku splnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Kvóty
Článek 1
Od 1. ledna 1997 se pro produkty kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 otevírají tyto roční celní kvóty s valorickou celní sazbou ve výši 6 %:
1. kvóta 825000 tun pro dotyčné produkty pocházející z Indonéské republiky;
2. kvóta 145590 tun pro dotyčné produkty pocházející z ostatních členských států Světové obchodní organizace (WTO) kromě Thajska;
3. kvóta 350000 tun pro dotyčné produkty pocházející z Čínské lidové republiky;
4. kvóta 32000 tun pro dotyčné produkty pocházející z ostatních zemí, které nejsou členy Světové obchodní organizace (WTO) kromě Číny, přičemž 20000 tun je z této kvóty vyhrazeno pro dovoz produktů k lidské spotřebě, v bezprostředních obalech o čistém obsahu nejvýše 28 kilogramů, buď čerstvých a celých, nebo zmrazených bez slupky, též rozřezaných na kousky.
Článek 2
Žádosti o dovozní licence za účelem propuštění produktů, jež jsou uvedeny v článku 1, do volného oběhu se podávají v kterémkoli členském státě a vydané licence jsou platné v celém Společenství.
Článek 3
1. Žádosti o dovozní licence jsou přípustné,
a) je-li k nim přiložen prvopis licence vydané příslušnými orgány dotyčné země, která osvědčuje původ zboží a která je v souladu se vzorem uvedeným v příloze I; tato licence však není nutná pro dovoz produktů pocházejících z Čínské lidové republiky, jež jsou uvedeny v čl. 1 bodě 3;
b) je-li k nim ve formě kopie nákladního listu přiložen doklad o tom, že zboží bylo naloženo ve třetí zemi, z níž toto zboží pochází, a je přepravováno do Společenství lodí uvedenou v žádosti a, v případě, že by tato třetí země neměla přímý přístup k moři, též mezinárodní přepravní doklad osvědčující, že zboží bylo přepraveno ze země původu do přístavu nalodění, je-li tento doklad vystaven;
c) v případě produktů pocházejících z Indonésie a Číny, jsou-li k nim přiloženy vývozní licence uvedené v hlavě II, které vydaly orgány těchto zemí, které jsou řádně vyplněny a v souladu se vzory uvedenými v přílohách II a III; prvopis těchto licenci si ponechá subjekt, který dovozní licenci vydal; avšak v případě, že se žádost o dovozní licenci vztahuje pouze na část množství uvedeného ve vývozní licenci, uvede vydávající subjekt na prvopisu množství, které bylo z prvopisu využito a poté, co jej opatří svým razítkem, předá prvopis dotyčné osobě; pro vydání licence se berou v úvahu pouze množství uvedená v kolonce 7 indonéské vývozní licence a v kolonce 9 čínské vývozní licence;
d) jsou-li podány pro množství, které nepřesahuje množství uvedené v dokladech uvedených v písmenech a), b) a c).
2. Žádosti o dovozní licence podané za účelem propuštění produktů k lidské spotřebě kódů KN 07141091 a 07149011 do volného oběhu nemohou být podány pro množství vyšší než 150 tun na zúčastněnou osobu jednající na svůj účet.
HLAVA II
Vývozní licence
Článek 4
1. Vývozní licence, které vydaly orgány Indonéské republiky a Čínské lidové republiky, se tisknou v anglickém jazyce.
2. Prvopis a jeho kopie se vyplňují buď na psacím stroji, nebo rukou. Vyplňují-li se rukou, použije se inkoust a hůlkové písmo.
3. Každá vývozní licence je opatřena předtištěným sériovým číslem; v horní kolonce je též uvedeno číslo licence.
Kopie mají stejné číslo jako prvopis.
Článek 5
1. Vývozní licence jsou platné 120 dní ode dne vydání. Den vydání se do doby platnosti licence započítává.
Licence jsou platné pouze tehdy, jsou-li řádně vyplněny a potvrzeny v souladu s pokyny na nich uvedenými.
2. Vývozní licence jsou řádně potvrzeny, jsou-li opatřeny datem vydání a razítkem vydávajícího subjektu a podpisem osoby zmocněné je podepsat.
HLAVA III
Dovozní licence
Článek 6
Žádosti o licence a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 třetí zemi, z níž dotyčný produkt pochází.
Licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
b) v kolonce 24 jeden z těchto údajů:
- Derechos de aduana limitados al 6 % ad valorem [Reglamento (CE) no 2449/96]
- Toldsatsen begrænses til 6 % af værdien (Forordning (EF) nr.
2449/96)
- Beschränkung des Zolls auf 6 % des Zollwerts (Verordnung (EG) Nr. 2449/96)
- Τελωνειακός δασμός κατ' ανώτατο όριο 6 % κατ' αξία [Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2449/96]
- Customs duties limited to 6 % ad valorem (Regulation (EC) No 2449/96)
- Droits de douane limités à 6 % ad valorem [Règlement (CE) no 2449/96]
- Dazi doganali limitati al 6 % ad valorem [Regolamento (CE) n. 2449/96]
- Douanerechten beperkt tot 6 % ad valorem (Verordening (EG) nr.
2449/96)
- Direitos aduaneiros limitados a 6 % ad valorem [Regulamento (CE) n.o 2449/96]
- Arvotulli rajoitettu 6 prosenttiin (asetus (EY) N:o 2449/96)
- Tullsatsen begränsad till 6 % av värdet (Förordning (EG) nr 2449/96).
c) v kolonce 20 jméno lodi, na které zboží je přepravováno nebo bylo přepraveno do Společenství, a číslo předloženého osvědčení o původu, v případě produktů pocházejících z Indonésie nebo Číny též číslo indonéské nebo čínské vývozní licence.
Článek 7
1. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 činí jistota za dovozní licenci 20 ECU za tunu.
V případě produktů pocházejících z Čínské lidové republiky však jistota činí 5 ECU za tunu.
2. Pokud je za použití čl. 8 odst. 4 množství, pro něž se licence vydává, nižší než požadované množství, jistota odpovídající tomuto rozdílu se uvolní.
3. Ustanovení čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužijí.
Článek 8
1. Žádosti o licence se podávají u příslušných orgánů členských států každý týden od pondělí do středy do 13:00.
Prvním dnem v roce pro podání žádostí je však první pracovní den v lednu.
2. V případě produktů pocházejících z Indonésie nebo Číny se žádosti o licence mohou týkat dovozů, jež mají být uskutečněny v následujícím roce, pokud byly tyto žádosti podány v prosinci na základě vývozní licence, kterou v daném roce vydaly indonéské nebo čínské orgány.
3. U každé žádosti o licenci předají členské státy Komisi dálnopisem nebo faxem den po podání žádosti a nejpozději do čtvrtka do 13:00 hod. po lhůtě pro podání žádosti uvedené v odst. 1 prvním pododstavci tyto údaje:
- země původu produktu,
- množství, pro které je dovozní licence požadována,
- jméno žadatele,
- číslo předloženého osvědčení o původu a celkové množství uvedené na prvopise dokladu nebo ne výpisu,
- jméno lodi uvedené v kolonce 20,
- v případě produktu pocházejícího z Indonésie nebo Číny číslo indonéské nebo čínské vývozní licence uvedené v horní části těchto licencí.
4. Nejpozději čtvrtý pracovní den po dni, kdy byly žádosti podány, Komise určí a oznámí členským státům prostřednictvím dálnopisu nebo faxu, v jakém rozsahu byly žádosti o licence vyřízeny.
5. Členské státy mohou dovozní licence vydávat, jakmile obdrží stanovisko Komise.
Licence pro dovoz produktů pocházejících z Indonésie a Číny, pro něž byly žádosti podány v prosinci pro následující rok, se však nevydávají dříve než první pracovní den v lednu daného roku.
Článek 9
S výhradou použití čl. 10 odst. 2 a odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nemůže být množství propuštěné do volného oběhu vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozních licencí; za tímto účelem se do kolonky 19 licence uvede číslo 0.
Článek 10
1. Je-li u produktů pocházejících z Indonésii zjištěno, že množství skutečně vyložené pro dotyčnou dodávku je vyšší než množství uvedené v dovozní licenci nebo licencích vydaných pro účely této dodávky, sdělí příslušné orgány, které dotyčnou licenci nebo licence vydaly, na žádost dovozce dálnopisem nebo faxem co nejrychleji případ od případu Komisi číslo nebo čísla indonéských vývozních licencí, přebytkové množství a jméno lodi.
Komise požádá indonéské úřady, aby vystavily nové vývozní licence.
Do doby, než budou vystaveny, nemůže být přebytkové množství propuštěno do volného oběhu, pokud nemohou být předloženy nové dovozní licence pro dotyčné množství.
Nové dovozní licence se vydají za podmínek stanovených v článku 8.
2. Avšak odchylně od odstavce 1, je-li zjištěno, že přebytkové vyložené množství nečiní více než 2 % množství, na které se vztahují dovozní licence vydané v souladu s vývozními licencemi, jež byly poskytnuty dotyčné lodi, povolí příslušné orgány členského státu, kde má být zboží propuštěno do volného oběhu, na žádost členského státu propuštění těchto přebytkových množství do oběhu, pokud dovozce zaplatí valorické clo v maximální výši 6 % a složí jistotu ve výši rovnající se rozdílu mezi plným a skutečně zaplaceným clem.
Jakmile Komise obdrží informace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, obrátí se na indonéské úřady a požádá je, aby vystavily nové vývozní licence.
Jistota se uvolní poté, co je příslušným orgánům členského států, kde bylo zboží propuštěno do volného oběhu, předložena doplňková dovozní licence pro dotyčné přebytkové množství.
Podání žádosti o tuto licenci není podmíněno složením jistoty za licenci uvedené v čl. 14 odst.
3719/88 a v článku 7 tohoto nařízení. Tato licence se vydá za podmínek vymezených v článku 8 a po předložení jedné nebo více nových vývozních licencí, které indonéské orgány vydaly pro přebytkové množství.
V doplňkové dovozní licenci se mimo jiné v kolonce 20 uvede jeden z těchto údajů:
- Certificado complementario, apartado 2 del artículo 10 del Reglamento (CE) no 2449/96
- Supplerende licens, forordning (EF) nr.
2449/96, artikel 10, stk.
2
- Zusätzliche Lizenz — Artikel 10 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 2449/96
- Συμπληρωματικό πιστοποιητικό — Άρθρο 10 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
2449/96
- Licence for additional quantity, Article 10 (2) of Regulation (EC) No 2449/96
- Certificat complémentaire, règlement (CE) no 2449/96, article 10 paragraphe 2
- Titolo complementare, regolamento (CE) n. 2449/96, articolo 10, paragrafo 2
- Aanvullend certificaat — artikel 10, lid 2, van Verordening (EG) nr.
2449/96
- Certificado complementar, n.o 2 do artigo 10.o do Regulamento (CE) n.o 2449/96
- Lisätodistus, asetus (EY) N:o 2449/96, 10 artiklan 2 kohta
- Kompletterande licens, artikel 10.2 i förordning (EG) nr 2449/96
Jistota propadne pro množství, pro která nebyla doplňková dovozní licence předložena, kromě případu vyšší moci, ve lhůtě čtyř měsíců ode dne přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu podle prvního pododstavce.
Jakmile je po zpracování a ověření doplňkové dovozní licence příslušným orgánem jistota uvolněna, zašle se tato licence co nejrychleji vydávajícímu subjektu.
3. Použití odstavců 1 a 2 nesmí způsobit, že by bylo dovezeno množství vyšší než celkové množství povolené pro rok na základě celní kvóty.
Je-li při vydání doplňkové dovozní licence zjištěno, že tento celkový objem byl překročen, dotyčné množství, které je předmětem doplňkové dovozní licence, se odečte od celkové kvóty povolené pro následující rok.
Článek 11
Množství produktů, na které se vztahuje každá vydaná dovozní licence, se odečítá od celkové kvóty povolené pro rok, v němž byly tyto licence vydány.
Licence vydané na základě tohoto nařízení jsou platné v celém Společenství po dobu 60 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Licence vydané pro produkty pocházející z Indonésie nebo Číny jsou však platné do posledního dne platnosti licence plus 30 dní.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. ledna 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 17. prosince 1996, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3508/92 [3] stanoví, že žádosti o podporu "na plochu" musí být podány v průběhu prvního čtvrtletí příslušného roku; že Komise může povolit členskému státu, aby stanovil datum pro podání žádostí o podporu na plochu na období od 1. dubna do dat uvedených v článcích 10, 11 a 12 nařízení Rady (EHS) č.
1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [4]; že na základě dosavadních zkušeností by mělo být členským státům umožněno, aby stanovily lhůtu pro podání žádostí na vlastní odpovědnost, aniž by musely žádat o zmocnění Komisi, s přihlédnutím mimo jiné k době nezbytné pro zajištění toho, aby byly k dispozici veškeré údaje pro řádné administrativní a finanční hospodaření s podporami a aby mohly být prováděny kontroly;
13 odst. 1 nařízení 3508/92 stanoví, že všechny prvky integrovaného systému je nutno uplatňovat nejpozději od 1. ledna 1996; že s ohledem na zkušenosti, získané zejména při zavádění alfanumerických identifikačních systémů zemědělských pozemků a informatizovaných databází, je třeba uvedenou lhůtu prodloužit o jeden rok;
vzhledem k tomu, že s ohledem na značné investice nutné pro definitivní zavedení integrovaného systému je třeba přijmout opatření, aby se období, ve kterém je možno poskytovat finanční příspěvky Společenství, bylo o jeden rok prodlouženo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3508/92 se mění takto:
1. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Žádost o podporu "na plochu" musí být podána v průběhu prvního čtvrtletí příslušného roku k datu, které stanoví členský stát a které nemůže být pozdější než data uvedená v čl. 10, 11 a 12 nařízení (EHS) č. 1765/92.
V každém případě musí být datum stanoveno mimo jiné s přihlédnutím k době nezbytné pro zajištění veškerých údajů pro řádnou administrativní a finanční správu podpor a pro provádění kontrol uvedených v článku 8."
2. Článek 10 odst. 2 se mění takto:
a) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Finanční příspěvek Společenství je poskytován od roku 1992 po dobu pěti let do výše částek přidělených na tento účel.";
b) třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"Celková částka je rozdělena mezi členské státy takto:
- na rok 1995:
Dánsko _BAR_ 2,3 % _BAR_ Německo _BAR_ 9,2 % _BAR_
- na rok 1996:
Dánsko _BAR_ 1,9 % _BAR_ Německo _BAR_ 7,7 % _BAR_
- na rok 1997:
Rakousko _BAR_ 39,3 % _BAR_ Finsko _BAR_ 32,1 % _BAR_
c) Do čtvrtého pododstavce se vkládá věta, která zní:
"Přidělené částky, které nebyly využity, je však možné přerozdělit za podmínek stanovených tímto nařízením členským státům, které o ně požádají."
3. V čl. 13 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) na ostatní prvky uvedené v článku 2 nejpozději:
- od 1. ledna 1998, pokud jde o Rakousko, Finsko a Švédsko,
- od 1. ledna 1997, pokud jde o ostatní členské státy."
Článek 2
Toto nařízení nabývá účinnosti dnem vyhlášení
ze dne 17. prosince 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 571/88 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 1988 až 1997 [3] zavádí program čtyřech statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v období 1988 až 1997; že tento program statistických zjišťování následuje řadu zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků, z nichž první bylo provedeno v r.
1966/67; že uvedené nařízení dále stanoví pravidla pro zavedení databanky Eurofarm za účelem uchovávání, zpracování a rozšiřování výsledků zjišťování;
vzhledem k tomu, že tendence ve vývoji struktury zemědělských podniků představují důležitý faktor při stanovení směrů rozvoje společné zemědělské politiky; že v rámci podobného programu zjišťování by tato zjišťování o struktuře zemědělských podniků proto měla po r.
1997 pokračovat; že seznam ukazatelů, které jsou při zjišťování zjišťovány, je nutno přezkoumávat, aby bylo zabezpečeno, že používání stávajících ukazatelů je opodstatněné a že jsou vzaty v úvahu nové nebo nově vznikající potřeby;
vzhledem k tomu, že je zřejmé, že nařízení (EHS) č.
571/88 je v souladu s těmito cíli; že je nezbytné prodloužit dobu platnosti tohoto nařízení o 10 let, od roku 1998 do roku 2007;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s reformou společné zemědělské politiky, jakož i pro potřeby regionální politiky, jsou ve zvýšené míře nezbytné strukturální statistiky členěné na podrobnější úrovni než jsou oblasti; že je proto nutné zorganizovat a provést zjišťování o struktuře zemědělských podniků tak, aby bylo možné zabezpečit podrobné výsledky zjišťování na úrovni krajů; že v důsledku toho budou náklady na zjišťování vyšší a příspěvek Společenství na náklady základního zjišťování za rok 1999/2000 bude nezbytné zvýšit;
vzhledem k tomu, že k provedení těchto zjišťování budou postupem času muset jak členské státy, tak Společenství vyčlenit větší rozpočtové prostředky, jejichž velkou část bude nutné použít na uspokojení informačních potřeb orgánů Společenství; že rozpočet Společenství by proto měl obsahovat stálou položku obsahující nezbytné prostředky pro příspěvek Společenství na provádění zjišťování a na náklady na zpracování a rozšiřování výsledků zjišťování prostřednictvím systému Eurofarm;
vzhledem k tomu, že při provádění tohoto nařízení a zejména při provádění projektu Eurofarm je nezbytné, aby se s důvěrnými údaji předávanými do Statistického úřadu Evropských společenství nakládalo v souladu s ustanoveními nařízení (Euratom, EHS) č. 1588/90 [4] o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu s bodem 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 toto nařízení obsahuje finanční referenční částky na celou dobu trvání programu, aniž by tím byla ovlivněna pravomoc rozpočtových orgánů vymezená Smlouvou;
vzhledem k tomu, že úspěšné provádění těchto zjišťování vyžaduje těsnou a otevřenou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, zejména prostřednictvím Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím 72/279/EHS [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 571/88 se mění takto:
1. V názvu se zrušují slova "v letech 1988 až 1997".
2. Body odůvodnění se mění takto:
a) v pátém bodu odůvodnění se zrušují slova "od roku 1993 do roku 1997";
b) devátý bod odůvodnění se nahrazuje tímto:
"vzhledem k tomu, že při stanovení postupů, které mají být použity pro cenzus Společenství v letech 1989 a 1990, bude nutno co nejvíce respektovat doporučení Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO) týkající se celosvětového agrocenzu, který má být prováděn kolem roku 1990 a kolem roku 2000;".
3. V článku 1 se období "1988 až 1997" nahrazuje obdobím "1988 až 2007".
4. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. V souladu s doporučením FAO pro celosvětový cenzus v zemědělství provedou členské státy základní zjišťování v jedné nebo více fázích ve formě agrocenzu všech zemědělských podniků v období mezi 1. prosincem 1988 a 1. březnem 1991 a mezi 1. prosincem 1998 a 1. březnem 2001.
Bude se vztahovat na sklizňová období odpovídající sklizním v roce 1989 nebo 1990 a v roce 1999 nebo 2000.
Pro zjištění určitých ukazatelů v rámci základního zjišťování za rok 1989/90 však členské státy mohou u některých ukazatelů použít zjišťování náhodně vybraného vzorku respondentů, dále jen "výběrová zjišťování".; takto získané výsledky se extrapolují.
2. Členské státy mohou uspíšit nebo odložit provádění základního zjišťování v roce 1989/90 nanejvýš o 12 měsíců, a v takovém případě provedou navíc k základnímu zjišťování také výběrové šetření týkající se sklizňového období 1989 nebo 1990".
5. Článek 3 se mění takto:
a) v první větě se za slova "tato zjišťování" vkládají slova v závorkách "prozatímní zjišťování";
b) vkládají se nová písmena, která zní:
"d) mezi 1. prosincem 2002 a 1. březnem 2004 za sklizňovému období odpovídající sklizni v roce 2003 (zjišťování o struktuře za rok 2003);
e) mezi 1. prosincem 2004 a 1. březnem 2006 za sklizňové období odpovídající sklizni v roce 2005 (zjišťování o struktuře za rok 2005);
f) mezi 1. prosincem 2006 a 1. březnem 2008 za sklizňové období odpovídající sklizni v roce 2007 (zjišťování o struktuře za rok 2007)".
6. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy provádějící výběrová šetření přijmou nezbytná opatření pro získání spolehlivých výsledků na různých úrovních požadované agregace; tyto úrovně jsou:
- oblasti uvedené v článku 8;
- kraje uvedené v článku 8 (pouze pro základní zjišťování);
- na úrovni "cílových oblastí" ve smyslu nařízení EHS) č. 2052/88 [6] a rozhodnutí Komise 94/197/ES [7] (pouze u základních zjišťování na rok 1999/2000);
a pokud mají místní význam, tyto územní jednotky:
- znevýhodněné zemědělské oblasti ve smyslu článku 3 směrnice 75/268/EHS [8] a horské oblasti ve smyslu odstavce 3 stejného článku;
- hlavní typy výrobního zaměření ve smyslu rozhodnutí 85/377/EHS [9];
- speciální typy výrobního zaměření ve smyslu téhož rozhodnutí.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že výběrové vzorky jsou strukturovány tak, aby bylo možné použitím jediného koeficientu za zemědělský podnik získat informace shromážděné výběrovým šetřením."
7. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 1 se období "1993 až 1997" nahrazují obdobím "1993 až 2007";
b) za odstavec 1 se vkládají tyto nové odstavce:
"2. V rámci stanovení seznamu ukazatelů pro základní zjišťování v letech 1992 až 2000 může Komise povolit členským státům na jejich žádost a na základě patřičné dokumentace, aby postupem podle článku 15 použily u určitých ukazatelů výběrová šetření.
Postupem podle článku 15 se podobně na žádost a na základě patřičné dokumentace a v rámci stanovení seznamu ukazatelů zjišťování může členským státům počínaje zjišťováním za rok 1997 povolit, aby u určitých ukazatelů použily informace již dostupné z jiných zdrojů než statistických zjišťování.
3. Při základním zjišťování za rok 1999/2000 se zeměpisná poloha každého zemědělského podniku vymezí kódem, který umožní členění územních jednotek podrobnější než na úrovni zjišťovaných krajů, nebo přinejmenším na úrovni cílových oblastí.";
c) dosavadní odstavec 2 se označuje jako odstavec 4 a jeho text se nahrazuje tímto:
"4. Definice týkající se ukazatelů a určení hranic a kódování oblastí, zjišťovaných krajů a ostatních územních jednotek se stanoví postupem podle článku 15."
d) dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 5;
e) poznámky pod čarou 1 až 3 se zrušují.
8. Článek 10 se nahrazuje tímto
"Článek 10
Členské státy předají Statistickému úřadu Evropských společenství informace uvedené v čl. 8 odst. 1 získané z agrocenzu a z výběrových šetření v podobě individuálních údajů za zemědělské podniky postupem podle přílohy II (dále jen "projekt Eurofarma").
Členské státy pomocí jednotných kontrolních podmínek stanovených Statistickým úřadem Evropských společenství po úzké spolupráci s příslušnými službami členských států zajistí, aby údaje zanesené na standardní nosič informací Eurofarm byly úplné a vyhovující; pro kontrolu jednotlivých údajů použijí také kontrolní tabulky uvedené v odst. 9 příl. II."
9. Čl. 14 odst. 1 se mění takto:
a) v první větě se slova "při provádění zjišťování uvedených v článku 3" nahrazují slovy "při provádění zjišťování uvedených v článku 2 a 3";
b) maximální částky za zjišťování v členských státech Finsku, Rakousku a Švédsku se vkládají takto:
"— 600000 ECU pro Švédsko;
— 700000 ECU pro Finsko;
— 1400000 ECU pro Rakousko."
c) mezi první a druhý pododstavec se vkládá tento pododstavec:
"Výše uvedené částky se zvyšují o 50 % u členských států, které provedou v roce 1999/2000 všeobecný cenzus (úplné zjišťování) všech zemědělských podniků a zjistí všechny požadované ukazatele."
d) dosavadní druhý pododstavec se označuje jako třetí pododstavec a jeho text se nahrazuje tímto:
"Roční prostředky budou přiděleny rozpočtovými orgány v rámci limitů stanovených finančním plánem."
10. Čl. 14 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Maximální roční finanční referenční částka pro rozvoj, údržbu, nezbytné přizpůsobení a řízení projektu Eurofarm včetně rozšíření výsledků je:
- 480000 ECU na rok 1989;
- 440000 ECU na rok 1990;
- 240000 ECU na rok 1991;
- 80000 ECU na léta 1992 až 1998;
- 700000 na roky 1999 a 2000;
- 550000 na roky 2001 až 2010.
Roční prostředky budou přiděleny rozpočtovými orgány v rámci limitů stanovených finančním plánem."
11. V čl. 15 odst. 2 se slova "většinou 54 hlasů" nahrazují slovy "většinou 62 hlasů";
12. Příloha II k nařízení (EHS) č. 571/88 se mění takto:
a) v odst. 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— databanka individuálních údajů (BDI) obsahující anonymní údaje o všech podnicích (v případě základního zjišťování) nebo údaje o všech podnicích nebo o reprezentativním vzorku zemědělských podniků (v případě předběžných zjišťování) umožňující řádné provádění analýz na zeměpisné úrovni uvedené v článku 4 tohoto nařízení.";
b) v odstavci 3 se slova "S výjimkou Německa" nahrazují slovy "S výjimkou individuálních údajů v Německu týkajících se zjišťování za roky 1988 až 1997.";
c) odstavec 6 se mění takto:
"6. Odchylně od výše uvedeného neposkytne Německo individuální údaje, ale tabulární výsledky odpovídající programu BDT tabulek uvedených v odstavci 2.
Tato odchylka přestane platit po skončení zjišťování v období 1988 až 1997.
Německo podnikne během 12 měsíců od skončení sběru dat v terénu kroky k centralizaci individuálních dat na magnetickém nosiči dat v jediném středisku zpracování dat.";
d) odstavec 16 se nahrazuje tímto:
"16. V souladu s odpovědností příslušných stran a podle nařízení (Euratom, EHS) č. 1588/90 zavede Statistický úřad Evropských společenství a členské státy postup pro rychlé konzultace s cílem:
- zabezpečení statistické důvěrnosti a spolehlivosti informací připravených na základě individuálních údajů,
- informování členských států o způsobu použití těchto údajů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 16. prosince 1996, kterým se mění příloha nařízení (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle různých uměleckých tradic v rámci Společenství se akvarely, kvaše a pastely různě posuzují jako malby nebo kresby; že kategorie 4 přílohy nařízení č.
3911/92 [4] zahrnuje kresby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu a kategorie 3 zahrnuje obrazy a malby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu; že se liší finanční limity, vztahující se k těmto dvěma kategoriím; že na vnitřním trhu by tato skutečnost mohla vést k závažným rozdílům v zacházení s akvarely, kvaši a pastely v závislosti na členském státu, v němž se nachází; že pro účely používání nařízení je nezbytné rozhodnout, do jaké kategorie akvarely, kvaše a pastely spadají, aby bylo zajištěno používání stejných finančních limitů v rámci celého Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukazuje, že ceny za akvarely, kvaše a pastely jsou často vyšší než ceny za kresby a mnohem nižší než ceny za malby olejem nebo temperou; že je proto vhodné zařadit akvarely, kvaše a pastely do nové samostatné kategorie s finančním limitem 30000 ECU, čímž by se zajistilo, že zvláště významná díla by vyžadovala vývozní povolení, přičemž by nedošlo k vytvoření žádného nepřiměřeného administrativního zatížení orgánů vydávajících povolení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3911/92 se mění takto:
1. V oddílu A:
a) bod 3 se nahrazuje tímto:
"3. Obrazy a malby jiné než ty, které jsou zahrnuté v kategorii 3A nebo 4, zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu (1)";
b) vkládá se následující bod:
"3A.
Akvarely, kvaše a pastely zcela provedené ručně na jakémkoliv podkladu (1)";
c) bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Mozaiky v jakémkoliv materiálu zcela provedené ručně, jiné než ty, které spadají do kategorií 1 nebo 2, a kresby zcela provedené ručně jakýmkoliv materiálem na jakémkoliv podkladu (1)."
2. Do oddílu B se vkládá následující kategorie:
"30000
- 3A. (Akvarely, kvaše a pastely)".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2470/96 ze dne 17. prosince 1996, kterým se pro brambory prodlužuje doba platnosti odrůdového práva Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], a zejména na čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že obtíže související s pěstováním brambor mají za následek dlouhodobější výzkumné úkoly, než je tomu v případě drtivé většiny ostatních zemědělských plodin; že navíc zkušenosti na trhu ukazují, že se hodnota nové odrůdy brambor dá rozpoznat teprve poměrně pozdě, a to i ve srovnání se zemědělskými druhy, u nichž je rovněž zapotřebí dlouhodobých výzkumných prací; že je zde proto přiměřená zpětná náhrada za výzkumné práce ve srovnání s ostatními zemědělskými plodinami možná jen v poměrně pozdním stadiu ochrany;
vzhledem k tomu, že nejvhodnějším opatřením pro vytvoření přiměřeného právního rámce pro zaručení přiměřené zpětné náhrady je pro brambory prodloužení původní doby platnosti odrůdového práva Společenství o pět let;
vzhledem k tomu, že by se toto prodloužení mělo vztahovat na veškerá odrůdová práva Společenství udělená před vstupem tohoto nařízení v platnost, nebo která budou udělena v budoucnosti, pokud se jich držitel nevzdá nebo je nezruší Odrůdový úřad Společenství;
vzhledem k tomu, že doba prodloužení by měla být zkrácena, pokud vnitrostátní právo pro tutéž odrůdu bylo účinné v členském státě před udělením odrůdového práva Společenství a pěstiteli už dovolilo průmyslové využití jeho odrůdy; že podobná zásada platí již podle přechodných ustanovení článku 116 nařízení (ES) č. 2100/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Doba platnosti odrůdového práva Společenství stanovená v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 2100/94 se pro brambory prodlužuje o dalších pět let, aniž je dotčen čl. 116 odst. 4 čtvrtá odrážka uvedeného nařízení.
2. V případě odrůd, kterým bylo uděleno vnitrostátní právo před udělením odrůdového práva Společenství, avšak na které se čl. 116 odst. 4 čtvrtá odrážka uvedeného nařízení nevztahuje, se prodloužení uvedené v odstavci 1 zkrátí o nejdelší období v plných letech, během kterého bylo účinné vnitrostátní právo v členském státě, pokud jde o tuto odrůdu před udělením odrůdového práva Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2491/96 ze dne 23. prosince 1996, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1734/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2564/95 [3] stanoví některá opatření pro zařazení, mimo jiné, CD-ROM mechaniky a systému pro reprodukci zvuku a obrazu na počítači ("multimédia") do kombinované nomenklatury;
3009/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [4], zohlednilo ode dne 1. ledna 1996 změny, které v nomenklatuře harmonizovaného systému nastaly v souvislosti s doporučením Rady pro celní spolupráci ze dne 6. července 1993; že v rámci změn nomenklatury harmonizovaného systému byla do kapitoly 84 zavedena nová poznámka 5 bod D), která může mít vliv na zařazení určitých výrobků, které mohou sloužit jako paměťové jednotky zařízení pro automatizované zpracování dat a současně s tím mohou vykonávat jednu či více jiných funkcí;
vzhledem k tomu, že při použití poznámky 5 bodu E) by mohly nastat těžkosti s rozlišením mezi mechanikami pro kompaktními disky se specifickou funkcí, jinou než zpracování dat, a disky určenými k přehrávání CD-ROMů, zvukových CD a fotografických CD, které jsou nicméně podle poznámky 5 bodu D paměťovými jednotkami;
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného použití kombinované nomenklatury je třeba vyjasnit rozsah pojmu "optické diskové paměťové jednotky"; že je tedy třeba do kapitoly 84 kombinované nomenklatury vložit doplňkovou poznámku; že je proto třeba změnit nařízení (EHS) č.
2658/95;
vzhledem k tomu, že toto nařízení zahrnuje výrobky uvedené v bodech 2 a 3 tabulky v příloze nařízení (ES) č. 2564/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do kapitoly 84 kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 se vkládá tato doplňková poznámka:
"2. Do podpoložky 84717051 patří též mechaniky CD-ROM, jedná-li se o paměťové jednotky k zařízení pro automatizované zpracování dat, které sestávají z paměťových jednotek konstruovaných pro čtení signálu z CD-ROMů, zvukových CD a fotografických CD a které jsou vybaveny zdířkou pro sluchátka, regulátorem hlasitosti a spínačem start/stop."
Článek 2
Zrušují se body 2 a 3 v tabulce v příloze nařízení (ES) č. 2564/95.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2494/96 ze dne 23. prosince 1996 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2497/96 ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2398/96 ze dne 12. prosince 1996 o otevření celní kvóty pro krůtí maso, které pochází a dováží se z Izraele v rámci dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2615/95 [3], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že až do doby vstupu dohody o přidružení v platnost byla ustanovení této dohody týkající se obchodu používána na základě rozhodnutí Rady a Komise č. 96/206/ESUO, ES ze dne 22. prosince 1995 o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé [4], která byla podepsána dne 18. prosince 1995 a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že správa režimu má být založena na dovozních licencích; že k tomuto účelu je nutné stanovit zejména pravidla pro podávání žádostí a údaje, které musí být v žádostech a licencích obsaženy, odchylně od článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2350/96 [6]; že by navíc mělo být stanoveno, že dovozní licence budou vydávány teprve po určité lhůtě určené pro přezkum, a případně za použití jednotné procentní sazby akceptace;
vzhledem k tomu, že pro zajištění pravidelnosti dovozů je nutné rozdělit množství stanovené v příloze I tohoto nařízení na celý rok;
vzhledem k tomu, že režim může platit až od 1. ledna 1997, je nutno převést kvótu pro rok 1996 na kvótu pro rok 1997;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění účinné správy režimu je nutno stanovit jistotu pro dovozní licence v rámci tohoto režimu na 20 ECU/100 kg; že s ohledem na nebezpečí spekulací, které v odvětví drůbežího masa existuje, musí být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů do tohoto režimu;
vzhledem k tomu, že je vhodné upozornit hospodářské subjekty na to, že licence smějí být používány pouze pro produkty, které splňují všechny veterinární předpisy platné ve Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Veškeré dovozy produktů ze skupiny I1 uvedené v příloze I tohoto nařízení do Společenství uskutečněné v rámci režimu, který je stanoven v protokolech č. 1 dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael, podléhají předložení dovozní licence.
Množství produktů, na něž se tento režim vztahuje, a celní sazby jsou uvedeny v příloze I.
Použije se snížená celní sazba, která platí během lhůty stanovené v článku 2, pro níž je licence požadována.
Článek 2
Kvóty uvedené v článku 1 se rozdělují takto:
- 25 % pro období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % pro období od 1. dubna do 30. června,
- 25 % pro období od 1. července do 30. září,
- 25 % pro období od 1. října do 31. prosince.
Článek 3
Pro dovozní licence podle článku 1 platí:
a) žadatel musí být fyzická nebo právnická osoba, která může při podání žádosti příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejících podání žádosti dovezla nebo vyvezla nejméně 50 tun produktů spadajících do působnosti nařízení (EHS) č. 2777/75.
Na maloobchodní prodejce a provozovatele restaurací, kteří své produkty bezprostředně prodávají konečnému spotřebiteli, se však tento režim nevztahuje;
b) žádost o licenci se může vztahovat na více produktů různých kódů KN.
V takovém případě se všechny kódy KN uvedou v kolonce 16 a odpovídající popis zboží v kolonce 15.
Žádost o licenci lze podat nejméně na jednu tunu a nejvýše pro 10 % množství, které je pro příslušnou skupinu a pro dané období podle článku 2 k dispozici;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci se uvede země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
d) v kolonce 20 žádosti o licenci a licence se uvede jeden z těchto údajů:
Reglamento (CE) no 2497/96
Forordning (EF) nr.
2497/96
Verordnung (EG) Nr. 2497/96
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2497/96
Regulation (EC) No 2497/96
Règlement (CE) no 2497/96
Regolamento (CE) n. 2497/96
Verordening (EG) nr.
2497/96
Regulamento (CE) n.° 2497/96
Asetus (EY) N:o 2497/96
Förordning (EG) nr 2497/96
e) v kolonce 24 licence se uvede jeden z těchto údajů:
Reglamento (CE) no 2497/96
Forordning (EF) nr.
2497/96
Verordnung (EG) Nr. 2497/96
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2497/96
Regulation (EC) No 2497/96
Règlement (CE) no 2497/96
Regolamento (CE) n. 2497/96
Verordening (EG) nr.
2497/96
Regulamento (CE) n.° 2497/96
Asetus (EY) N:o 2497/96
Förordning (EG) nr 2497/96.
Článek 4
1. Žádost o licenci lze podat pouze během prvních desíti dnů každého období uvedeného v článku 2.
Pro období od 1. ledna do 31. března 1997 však může být žádost podána pouze během prvních desíti dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Žádost o licenci je přípustná pouze v případě, že žadatel písemně prohlásí, že v členském státě, pro který podává žádost, ani v jiném členském státě nepodal ani nepodá pro příslušné časové období a pro produkty stejné skupiny žádnou jinou žádost.
Podá-li stejný žadatel několik žádostí na produkt stejné skupiny, nebude vyhověno žádné jeho žádosti.
3. Spolu se žádostmi o udělení dovozní licence se pro každý produkt uvedený v článku 1 poskytuje jistota ve výši 20 ECU/100 kg.
4. Členské státy oznámí Komisi pátý pracovní den pro uplynutí lhůty po podávání žádostí žádosti, které byly podány pro každý produkt dané skupiny.
Toto oznámení obsahuje seznam žadatelů a soupis množství požadovaných pro skupinu.
Veškerá oznámení, včetně nulových, se ve stanovený den předají dálnopisem nebo faxem za použití vzoru uvedeného v příloze II v případě, že nebyla podána žádná žádost, nebo za použití vzorů uvedených v přílohách II a III v případě, že žádosti podány byly.
5. Komise co nejrychleji rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem uvedeným v odstavci 3 vyhovět.
Překročí-li množství, pro něž byly žádány dovozní licence, množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši lze požadovaná množství akceptovat.
6. Licence se vydávají co nejrychleji po rozhodnutí Komise.
7. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které splňují všechny veterinární předpisy platné ve Společenství.
Článek 5
Pro účely čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 činí doba platnosti dovozních licencí 150 dnů, počítáno ode dne jejich skutečného vydání.
Dovozní licence udělené na základě tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 6
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použije se nařízení (EHS) č. 3719/88.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství dovezená na základě tohoto nařízení překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozních licencí. Proto se v kolonce 19 licence uvádí číslo "0".
Článek 7
V souladu s ustanoveními protokolů č. 3 dohody o přidružení a prozatímní dohody je propuštění dovezených produktů do volného oběhu podmíněno předložením průvodního osvědčení EUR 1 vydaného Státem Izrael.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. prosince 1996 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky a o změně nařízení č. 3059/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky (první série 1996)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že produkce Společenství, pokud jde o některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky, nepokryje požadavky zpracovatelského průmyslu Společenství; že následkem toho zásobování Společenství těmito produkty bude do značné míry závislé na dovozu ze třetích zemí; že je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek; že je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy, aby nebyla nenarušena rovnováha trhu s těmito produkty ani rozběh a vývoj produkce Společenství;
vzhledem k tomu, že všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro tyto kvóty by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvóty;
vzhledem k tomu, že o otevření autonomních celních kvót rozhoduje Společenství; že nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům; že tato správní metoda vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány a podle toho informovat členské státy;
vzhledem k tomu, že výroba určitých průmyslových výrobků ve Společenství v průběhu roku 1996 nebude nadále postačovat potřebám zpracovatelského průmyslu; že zásobování Společenství těmito výrobky bude proto do značné míry závislé na dovozu ze třetích zemí; že je třeba postarat se neprodleně o nejnaléhavější potřeby Společenství, pokud jde zásobování dotyčnými produkty, a to za co nejpříznivějších podmínek;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 3059/95 [1] otevřela Rada pro rok 1996 celní kvóty pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky; že je třeba zvýšit objem kvóty pro ferochrom (pořadové číslo 09.2711), isopropyliden-bis (pořadové číslo 09.2859) a oscilátor (pořadové číslo 09.2939);
vzhledem k tomu, že stávající nařízení, kterými se otevírají autonomní kvóty Společenství pro některé průmyslové výrobky a zemědělské produkty ve velké míře navazovala na předchozí opatření; že v zájmu racionálního uplatňování dotyčných opatření by tudíž bylo vhodné neomezovat období platnosti tohoto nařízení, neboť jeho oblast působnosti může být přizpůsobena a produkty v případě nutnosti doplněny nebo vyjmuty ze seznamu prostřednictvím dalšího nařízení Rady; že převody nevyčerpaných množství z jednoho kvótového období do následujícího nejsou povoleny;
vzhledem k tomu, že změny kombinované nomenklatury a kódů Taric nezpůsobují žádné podstatné změny; že z důvodu zjednodušení by mělo být přijato opatření, na základě kterého by Komise mohla po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex učinit nezbytné změny a technické úpravy přílohy tohoto nařízení, včetně zveřejnění konsolidovaného znění;
vzhledem k tomu, že tento postup by se měl rovněž použít v případě, že se během kalendářního roku zjistí, že je zapotřebí zvýšit kvótu nebo prodloužit kvótové období; že tato opatření se považují za dočasná a jsou platná do konce příslušného kalendářního roku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní cla pro zboží uvedené v příloze I se v obdobích zde stanovených a do výše zde stanovené pozastavují na úrovních uvedených u jednotlivého zboží.
2. V nařízení (ES) č. 3059/95 se tabulka uvedená v příloze u pořadových čísel 09.2711, 09.2859 a 09.2939 nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise, která může za účelem zajištění jejich účinné správy jakákoliv příslušná správní opatření.
Článek 3
Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, včetně žádosti o preferenční výhody pro produkt, na který se vztahuje toto, a pokud celní orgány toto prohlášení přijmou, čerpá dotyčný členský stát na základě oznámení Komisi z objemu kvóty množství odpovídající jeho potřebám.
Žádosti o čerpání s vyznačeným datem přijetí uvedených prohlášení musí být neprodleně předány Komisi.
Komise poskytuje čerpání na základě data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu celními orgány dotyčného členského státu, pokud to dovolí zůstatek, který je k dispozici.
Pokud členský stát nevyužije čerpaná množství, je povinen je vrátit co nejdříve do odpovídajícího objemu kvóty.
Jsou-li požadovaná množství větší než zůstatek objemu kvóty, který je k dispozici, provádí se přidělení poměrně k požadovanému množství.
Komise o provedených čerpáních uvědomí členské státy.
Článek 4
Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčných produktů stejný a trvalý přístup ke kvótám, dokud to dovolí zůstatek odpovídajícího objemu kvóty.
Článek 5
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto nařízení bylo dodržováno.
Článek 6
Změny a technické úpravy, včetně zveřejnění konsolidovaného znění, v důsledku změn kombinované nomenklatury a kódů Taric přijme Komise postupem podle článku 7.
Pokud se během kalendářního roku zjistí, že:
- množství kvóty nestačí k tomu, aby uspokojilo potřeby průmyslu Společenství s přihlédnutím k výrobní kapacitě ve Společenství,
- k uspokojení potřeb průmyslu Společenství je nutno prodloužit celní kvótu, jejíž doba platnosti byla omezena, s přihlédnutím k výrobní kapacitě ve Společenství,
může být příslušná kvóta do konce kalendářního roku zvýšena o nejvýše 50 % nebo se může období její platnosti prodloužit o nejvýše 6 měsíců postupem podle článku 7.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení Rady EHS č. 2913/92 [2].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku týkající se uplatňování tohoto nařízení, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Společenství (Text s významem pro EHP)
(97/10/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl. 12 odst. 2, čl. 13 odst. 2, články 14, 15, 16 a čl. 19 bod i uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Jižní Afrika je uvedena v části I přílohy rozhodnutí Rady 79/542/EHS [2], kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků, naposledy pozměněného rozhodnutím Komise 95/624/ES [3]; že však dovoz koňovitých z Jižní Afriky je v současné době pozastaven;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 92/160/EHS [4] naposledy pozměněným rozhodnutím 95/536/ES [5] byla stanovena regionalizace veterinární péče v některých třetích zemích pro účel dovozu koňovitých;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/260/EHS [6] naposledy pozměněné rozhodnutím 92/279/EHS [7] stanovilo veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/197/EHS [8] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/279/ES stanovilo veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých;
vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Jižní Africe se tamní veterinární situace jeví být uspokojivě pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že v některých částech Jižní Afriky se endemicky vyskytuje mor koní; že však Kapský poloostrov je prostý moru koní po více než pět let a systematické očkování proti moru koní nebylo v posledních 12 měsících prováděno;
vzhledem k tomu, že bylo s uspokojivými výsledky provedeno počáteční séroepizootologické sledování výskytu moru koní u všech koní a u reprezentativního vzorku ostatních koňovitých v navrhovaném pásmu prostém moru koní, a u náhodného vzorku koní v navrhovaném pásmu dozoru a ochranném pásmu v Západní kapské provincii, aby bylo možno určit sérologický stav vyskytující se populace koňovitých z hlediska protilátek proti moru koní a viru encefalózy koní;
vzhledem k tomu, že v některých částech Jižní Afriky se endemicky vyskytuje hřebčí nákaza; že však Západní kapská provincie je prostá hřebčí nákazy po více než šest měsíců; že Jižní Afrika je úředně prostá vozhřivky, encefalomyelitidy koní všech typů, nakažlivé chudokrevnosti koní a vezikulární stomatitidy po více než šest měsíců;
vzhledem k tomu, že jihoafrické veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS a o jakýchkoli změnách očkovacích opatření a v přiměřené lhůtě o změnách pravidel pro dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že jihoafrické veterinární orgány poskytly jisté záruky ohledně evidovaných koní, kteří mají být dočasně nebo trvale dovezeni do Společenství;
vzhledem k tomu, že požadované veterinární podmínky musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že z důvodu nutných požadavků na kontrolu přemísťování a karanténu v Jižní Africe se v současné době vztahují pouze na dovoz a dočasný dovoz evidovaných koní;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 79/542/EHS, 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regionalizace Jižní Afriky vzhledem k dovozu a dočasnému dovozu evidovaných koní do Společenství je použitelná pod podmínkou, že jsou splněny doplňkové záruky uvedené v příloze I.
Článek 2
V příloze rozhodnutí 79/542/EHS části I se v kolonce "živá zvířata" u "zvláštních poznámek" nahrazuje poznámka pod čarou č. "(6)" vztahující se k Jižní Africe poznámkou pod čarou č. "(5)".
Článek 3
Příloha rozhodnutí 92/160/EHS se mění takto:
1. Doplňují se nová slova, která znějí:
"Jižní Afrika (3)
metropolitní oblast Kapského Města načrtnutá takto:
severní hranice: _BAR_ Blaauwberg Road (M14) _BAR_
2. Doplňuje se nová poznámka pod čarou, která zní:
"(3) Je povolen pouze dočasný dovoz a trvalý dovoz evidovaných koní do Společenství."
Článek 4
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se doplňuje nový bod, který zní:
"Skupina F
Jižní Afrika (1)";
2. V příloze II se doplňují nové body, které znějí:
a) "F. Veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní z třetích zemí zařazených do skupiny F." ;
b) Příloha II tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se doplňuje nový bod, který zní:
"Skupina F
Jižní Afrika (1)";
2. V příloze II se doplňují nové body, které znějí:
a) "F. Veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých ze třetích zemí vyjmenovaných ve skupině F." ;
b) Příloha III tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. prosince 1996, kterým se stanoví seznam třetích zemí splňující rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh (Text s významem pro EHP)
(97/20/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 odst.
3 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise stanovila pro určité třetí země zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že Komise stanovila vzor standardního osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovozy živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje rozhodnutí tohoto typu;
vzhledem k tomu, že je nyní nutné sestavit seznam třetích zemí, které splňují rovnocenné podmínky uvedené v čl. 9 odst. 2 směrnice 91/492/EHS a které mohou proto zaručit, že měkkýši vyvážení do Společenství splňují požadavky zdravotní nezávadnosti stanovené k ochraně zdraví spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že tento seznam musí zahrnovat třetí země, na které se již vztahuje zvláštní rozhodnutí, jakož i třetí země, které splňují požadavky čl. 9 odst. 2 a pro které může být sestaven prozatímní seznam oprávněných provozoven postupem podle rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [2];
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3] stanoví v čl. 3 odst.
4 písm. b), že zpracovaní mlži musejí před svým zpracováním odpovídat ustanovením směrnice 91/492/EHS; že proto seznam třetích zemí, které splňují podmínky podle směrnice 91/492/EHS, se rovněž vztahuje na dovozy zpracovaných mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že je seznam třetích zemí sestaven, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy o ochraně zdraví zvířat nebo životního prostředí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam zemí, které splňují rovnocenné podmínky podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS pro produkci a uvádění živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh, je stanoven v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Aniž jsou dotčena ustanovení vztahující se k ochraně zdraví zvířat a životního prostředí, členské státy zajistí, aby byli dováženi živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži v jakékoli podobě určené k lidské spotřebě pouze ze třetích zemí uvedených na seznamu v příloze.
Článek 3
Článek 2 se nevztahuje na stahovací svaly hřebenatkovitých nepocházejících z akvakultury, jež jsou zcela oddělené od vnitřností a pohlavních žláz.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1997.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. prosince 1996, kterým se mění rozhodnutí 93/196/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dovoz koňovitých z Islandu (Text s významem pro EHP)
(97/36/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
15 odst. a) a článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že veterinární orgánu Islandu poskytly Komisi záruky, že na jejich území se nevyskytuje nakažlivá chudokrevnost koní;
vzhledem k tomu, že by se proto měl zrušit sérologický test na tuto chorobu ("test dle Cogginse") při dovozu koňovitých z Islandu; že veterinární orgány na Islandu by nicméně měly potvrdit, že Island je oficiálně prostý této choroby;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/196/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz jatečných koňovitých [2], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/279/ES [3], a rozhodnutí 93/197/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/279/ES, by se proto měla pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Rozhodnutí 93/196/EHS se mění takto:
a) V příloze I se v oddíle III písm. j) první odrážka nahrazuje tímto:
"— i) test dle Cogginse na nakažlivou chudokrevnost koní (3), nebo
ii) v případě koňovitých, kteří pobývali na Islandu od narození, se potvrzuje, že Island je úředně prostý nakažlivé chudokrevnosti koní (3)";
b) V příloze II se oddíle III písm. j) první odrážka nahrazuje tímto:
"— i) test dle Cogginse na nakažlivou chudokrevnost koní (4), nebo
ii) v případě koňovitých, kteří pobývali na Islandu od narození, se potvrzuje, že Island je úředně prostý nakažlivé chudokrevnosti koní (4)".
2. V příloze II rozhodnutí 93/197/EHS se ve veterinárním osvědčení A odst. III písm. j) první odrážka nahrazuje tímto:
"— i) test dle Cogginse na nakažlivou chudokrevnost koní [5], nebo
ii) v případě koňovitých, kteří pobývali na Islandu od narození, se potvrzuje, že Island je úředně prostý nakažlivé chudokrevnosti koní [1] Úř. věst. L 86, 6.4.1993, s. 7." .
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (97/38/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/405/ES [2], a zejména na přílohu II kapitolu 2 první odrážku uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [4], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že obecná ustanovení použitelná pro dovoz do Společenství jsou již stanovena v kapitole III směrnice 92/118/EHS; že je přesto nezbytné stanovit zvláštní hygienické podmínky pro dovoz vaječných výrobků; že tyto podmínky musí být přinejmenším rovnocenné podmínkám platným pro uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že v této první fázi je třeba stanovit vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které musí být přiloženo k dováženým vaječným výrobkům; že ke stanovení seznamu zařízení ve třetích zemích vypracovaného Společenstvím a způsobů ošetření schválených Společenstvím dojde později; že dokud nebudou přijata tato rozhodnutí, je příslušný orgán dotyčné třetí země povinen vydávat osvědčení, že vaječné výrobky pocházejí ze schváleného zařízení a že byly ošetřeny tak, aby splňovaly zejména analytické požadavky stanovené v kapitole VI přílohy směrnice 89/437/EHS;
vzhledem k tomu, že třetí země může předložit Komisi ke zvážení návrh na uznání určitých podmínek, pokud je lze uznat za podmínky poskytující rovnocenné záruky;
vzhledem k tomu, že podmínky stanovené tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanovuje zvláštní hygienické podmínky pro dovoz vaječných výrobků určených k přímé lidské spotřebě nebo k výrobě potravin.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 89/437/EHS.
Článek 3
Vaječné výrobky mohou být dovezeny za předpokladu,
1. že byly získány z vajec slepic, kachen, hus, krůt, perliček nebo křepelek, avšak nikoliv ze směsí vajec různých druhů;
2. že byly ošetřeny a připraveny v zařízení nebo zařízeních schválených příslušným orgánem a splňujících požadavky stanovené v kapitolách I a II přílohy směrnice 89/437/EHS;
3. že byly připraveny v hygienických podmínkách stanovených v kapitolách III a V přílohy směrnice 89/437/EHS z vajec, která splňují podmínky stanovené v kapitole IV přílohy uvedené směrnice;
4. že byly ošetřeny způsobem, který schválilo Společenství a který jim umožňuje splnit analytické požadavky stanovené v kapitole VI přílohy směrnice 89/437/EHS;
5. že splňují analytické požadavky stanovené v kapitole VI přílohy směrnice 89/437/EHS;
6. že byly podrobeny hygienické kontrole podle kapitoly VII přílohy směrnice 89/437/EHS;
7. že byly zabaleny podle kapitoly VIII přílohy směrnice 89/437/EHS;
8. že byly skladovány a přepravovány podle kapitol IX a X přílohy směrnice 89/437/EHS;
9. že splňují platné normy Společenství týkající se reziduí škodlivých látek nebo látek, které mohou změnit organoleptické vlastnosti výrobku nebo které mohou vést k tomu, že se spotřeba vaječných výrobků stane nebezpečnou nebo škodlivou pro lidské zdraví.
Článek 4
Ke každé zásilce vaječných výrobků musí být přiložen originál očíslovaného, řádně vyplněného, podepsaného a datovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které sestává z jednoho listu a odpovídá vzoru uvedenému v příloze.
Článek 5
Osvědčení uvedené v článku 4 musí být vyhotoveno nejméně v jednom z úředních jazyků členského státu, který uvádí výrobek na trh Společenství.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1997.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví hygienické podmínky a osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa (Text s významem pro EHP)
(97/41/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1] naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/405/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit specifické podmínky pro dovoz masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa do Společenství; že tyto výrobky musí být v souladu s podmínkami stanovenými v kapitole 1 přílohy II směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který má podepsat úřední veterinární lékař na osvědčení toho, že výrobek splňuje požadavky stanovené v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že navíc v případech, kdy je možné uznat podmínky poskytující rovnocenné záruky, může třetí země předložit Komisi k odpovídajícímu uvážení návrh na takové uznání;
vzhledem k tomu, že podmínky a osvědčení stanovené tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se stanoví hygienické podmínky pro dovoz masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa.
Článek 2
Dovoz masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa je vázán na podmínku, že tyto výrobky jsou v souladu s požadavky stanovenými v kapitole 1 přílohy II směrnice 92/118/EHS.
Článek 3
1. Každá zásilka masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa musí být provázena originálem očíslovaného, vyplněného, podepsaného a datovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které sestává z jednoho listu a které je v souladu se vzorem uvedeným v příloze.
2. Osvědčení musí být vyhotoveno alespoň v jednom z úředních jazyků členského státu, v němž se výrobky dostanou na území Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1997.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 96/16/ES o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích (Text s významem pro EHP)
(97/80/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/16/ES ze dne 19. března 1996 o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že po nahrazení směrnice 72/280/EHS směrnicí 96/16/ES je s ohledem na zabezpečení pokračujícího rozvoje statistiky v souladu se stávajícími hospodářskými podmínkami vhodné znovu vydat ustanovení obsažená v rozhodnutí Komise 72/356/EHS ze dne 18. října 1972 o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích [2], naposledy pozměněném rozhodnutím 86/180/EHS [3];
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při provádění rozhodnutí 72/356/EHS ukazují, že je nezbytné uvést podrobnější vysvětlující poznámky týkající se produktů a tabulek;
vzhledem k tomu, že zlepšení úrovně integrace statistik Společenství vyžaduje, aby se naplánovala úplná koordinace s klasifikací Prodcom, uvedenou v nařízení Rady (EHS) č. 3924/91 ze dne 19. prosince 1991 o zavedení zjišťování průmyslové výroby ve Společenství [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I k tomuto rozhodnutí je uveden seznam mléčných výrobků, které jsou předmětem zjišťování uvedených v čl. 3 odst. 2 směrnice 96/16/ES.
Článek 2
V příloze II k tomuto rozhodnutí jsou uvedeny vzory tabulek, které budou používány pro přenos dat uvedených v čl. 6 odst. 1 směrnice 96/16/ES.
Článek 3
V příloze III k tomuto rozhodnutí je uveden pracovní program uvedený v čl. 4 odst. 2 směrnice 96/16/ES.
Článek 4
Rozhodnutí 72/356/EHS se zrušuje od 1. ledna 1997.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o některých opatřeních, která jsou nezbytná pro provádění pravidel osvědčování u některých produktů živočišného původu (Text s významem pro EHP)
(97/94/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/405/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [4], a zejména na článek 36 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [5], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES, a zejména na čl. 14 odst. B bod 1 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [6], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/EHS, a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [7], a zejména na čl. 13 oddíl I bod B odst.1 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/309/ES [8], 94/446/ES [9] a 94/344/ES [10], všechna naposledy pozměněná rozhodnutím 96/106/ES [11], stanoví hygienické podmínky a veterinární osvědčování pro dovoz ze třetích zemí některých krmiv a některých nevyčiněných poživatelných produktů určených pro zvířata v zájmovém chovu, které obsahují málo nebezpečný materiál, kostí a produktů z kostí, rohů a produktů z rohů a kopyt a produktů z kopyt, které nejsou určeny k lidské spotřebě nebo k výživě zvířat, s výjimkou mouček z těchto produktů, za účelem jejich zpracování, a pro dovoz zpracované bílkoviny živočišného původu včetně produktů obsahujících tuto bílkovinu, které jsou určeny k výživě zvířat; že rozhodnutí 96/106/ES pozměnilo uvedená rozhodnutí a stanovilo jejich použitelnost ode dne 1. ledna 1997;
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst. 1 první odrážka směrnice 92/46/EHS stanoví, že zvířata v hospodářstvích mají být pravidelně podrobována veterinární kontrole za účelem ověření, zda jsou dodržována ustanovení přílohy A kapitoly I;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/343/ES [12], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/106/ES, stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mléka a mléčných výrobků určených pro lidskou spotřebu a použijí se ode dne 1. ledna 1997; že toto rozhodnutí musí být uvedeno v soulad se směrnicí 92/46/ES;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/712/ES [13], 97/38/ES [14], 97/41/ES [15] a 97/29/ES [16] stanoví vzory prohlášení o zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí, zvláštní požadavky na zdravotní nezávadnost pro dovoz vaječných výrobků pro lidskou spotřebu, hygienické podmínky a osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz ze třetích zemí masných výrobků z drůbežího masa, z masa chované a volně žijící lovné zvěře a z králičího masa, hygienické podmínky a osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz mletého masa a masných polotovarů ze třetích zemí; že tato rozhodnutí se použijí ode dne 1. ledna 1997;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/449/ES [17] stanoví nová pravidla týkající se schvalování alternativních systémů tepelného ošetření pro zpracování živočišného odpadu s cílem inaktivace původců spongiformní encefalopatie ve Společenství; že tato ustanovení vstoupí v platnost dnem 1. dubna 1997; že zavedením těchto pravidel bude od tohoto dne pozměněn systém dovozu ze třetích zemí; že k zabránění zbytečnému přerušení obchodu je proto zapotřebí umožnit, aby současný systém mohl pokračovat až do uvedeného dne;
vzhledem k tomu, že osvědčení uvedená na seznamu v přílohách uvedených rozhodnutí vstoupí v platnost dnem 1. ledna 1997; že se zdá, že pro administrativní potíže nebudou některé obchodní toky možná schopny se harmonizovanému systému včas přizpůsobit; že však není žádoucí zavedení osvědčení déle odkládat; že v zájmu poskytnutí lhůty pro přizpůsobení je zapotřebí umožnit na krátkou přechodnou dobu používání obou systémů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou po určitou omezenou dobu povolit dovoz do Společenství produktů, na něž se vztahují osvědčení stanovená v rozhodnutích uvedených na seznamu v příloze, a to na základě osvědčení stanovených vnitrostátními předpisy platnými ke dni 31. prosince 1996.
Článek 2
Doba uvedená v článku 1 týkající se produktů, na něž se vztahují osvědčení stanovená v rozhodnutích uvedených na seznamu v příloze, vyprší 1. dubna 1997.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.) s kombinovanou modifikací pro insekticidní vlastnosti, které jí propůjčuje gen pro Bt endotoxin, a se zvýšenou tolerancí vůči herbicidnímu glufosinátu amonnému na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/98/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství umožňující příslušným orgánům členského státu udělit souhlas k uvedení na trh produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů;
vzhledem k tomu, že příslušným orgánům jednoho členského státu (Francie) bylo předloženo oznámení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušný francouzský orgán následně postoupil dokumentaci spolu se svým příznivým stanoviskem Komisi; a že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS se požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání všech vznesených námitek s ohledem na ustanovení směrnice 90/220/EHS a po analýze informací obsažených v dokumentaci dospěla k závěrům, že:
- informace poskytnuté žadatelem se týkají všech nově zavedených genů, nejen genů exprimovaných,
- při posouzení rizika byly vzaty v úvahu všechny zavedené geny, jak exprimované, tak neexprimované; byla posouzena též rizika vyplývající z přítomnosti genu pro β-laktamásu s bakteriálním promotorem,
- v případech produktů určených k používání jako potraviny nebo krmivo pro zvířata se posouzení rizik podle směrnice 90/220/EHS týká otázky, zda by genetická modifikace mohla vést k toxickým nebo škodlivým účinkům na lidské zdraví nebo životní prostředí,
- není důvod se domnívat, že zavedení těchto genů do kukuřice bude mít jakékoliv nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
- případný vývoj rezistence vůči zkrácenému proteinu CryIA(b) v hmyzu nelze považovat za nepříznivý účinek na životní prostředí, protože stávající prostředky, jež má zemědělství k regulaci takto rezistentních druhů budou stále k dispozici,
- neexistují žádné bezpečnostní důvody, které by vyžadovaly, aby značení uvádělo, že produkt byl získán technikami genetické modifikace;
- značení by mělo uvádět, že produkt má zvýšenou toleranci k herbicidnímu glufosinátu amonnému;
vzhledem k tomu, že autorizace chemických herbicidů používaných na rostliny a posouzení dopadu jejich používání na lidské zdraví a životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 96/68/ES [4], a nikoli do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že uváděný produkt byl oznámen k neomezenému používání, včetně použití pro potraviny a krmiva;
vzhledem k tomu, že v souladu s právními předpisy Společenství toto rozhodnutí nevylučuje, aby členský stát použil ustanovení o bezpečnosti potravin nebo krmiv v rozsahu, v němž se tyto předpisy nebudou zvlášť týkat genetické modifikace produktu nebo jeho složek;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření, jestliže se objeví nové informace o rizicích produktu;
vzhledem k tomu, že výbor zřízený podle článku 21 směrnice 90/220/EHS, který byl 8. března 1996 písemně konzultován, nezaujal žádné stanovisko k opatřením uvedeným v návrhu rozhodnutí Komise;
vzhledem k tomu, že Rada nepřijala žádné rozhodnutí k návrhu Komise ve lhůtě uvedené v pátém odstavci článku 21 směrnice 90/220/EHS; že proto má navrhovaná opatření přijmout Komise;
vzhledem k tomu, že příslušná stanoviska Vědeckého výboru pro výživu zvířat zřízeného rozhodnutím Komise 76/791/EHS [5], Vědeckého výboru pro potraviny zřízeného rozhodnutím Komise 95/273/EHS [6] a konečně Vědeckého výboru pro pesticidy zřízeného rozhodnutím Komise 78/436/EHS [7], které Komise požádala, aby potvrdily, že není důvod domnívat se, že by zavedení dotyčných genů do kukuřice mělo jakýkoliv nepříznivý účinek na lidské zdraví nebo na životní prostředí, nezjistila žádné nové podklady, které by odůvodňovaly odlišné rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství a s výhradou odstavců 2 a 3 udělí příslušné francouzské orgány souhlas k uvedení na trh následujícího produktu oznámeného společností Ciba-Geigy Limited (číslo oznámení C/F/94/11–03) podle článku 13 směrnice 90/220/EHS.
Produkt se skládá z linií vnitrodruhových křížení a hybridů odvozených z kukuřice (Zea mays L.) linie (CG 00256-176), jež byly transformovány pomocí plasmidů, a obsahuje:
i) jednu kopii genu bar ze Streptomyces hygroscopicus (kódujícího fosfinotricinacetyltransferázu) řízenou promotorem 35S a terminátorem 35S viru žilkové mozaiky květáku (CaMV);
ii) dvě kopie syntetického zkráceného genu kódujícího protein podmiňující rezistenci vůči hmyzu, který představuje aktivní část δ-endotoxinu CryIA(b), z Bacillus thuringiensis subsp. kurstaki, kmen HD1–9 a obsahuje intron 9 genu kukuřice pro fosfoenolpyruvátkarboxylázu;
první kopie je řízena promotorem genu kukuřice pro fosfoenolpyruvátkarboxylázu a terminátorem CaMV 35S, druhá kopie je řízena promotorem genu pro proteinkinázu závislou na vápníku a terminátorem CaMV 35S;
iii) prokayontní gen b1a (který kóduje β-laktamázu vyvolávající rezistenci vůči ampicilinu) řízený prokaryontním promotorem.
2. Souhlas se vztahuje na všechna potomstva vzniklá z křížení tohoto produktu s jakoukoli tradičně šlechtěnou odrůdou kukuřice.
3. Aniž jsou dotčena ostatní značení, která vyžadují právní předpisy Společenství, je třeba na každém balení semen určených pro výsev označit, že produkt:
- je odolný vůči zavíječi kukuřičnému,
- má zvýšenou toleranci vůči herbicidu glufosinátu amonnému.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. ledna 1997, kterým se zavádí vzájemná výměna informací a údajů monitorovacích sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění vnějšího ovzduší v členských státech
(97/101/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že pátý akční program Evropského společenství pro životní prostředí [4] stanoví shromažďování základních referenčních údajů o životním prostředí a zlepšování jejich slučitelnosti, porovnatelnosti a transparentnosti;
(2) vzhledem k tomu, že cíle a úkoly Evropské agentury pro životní prostředí jsou stanoveny v nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a monitorovací sítě pro životní prostředí [5];
(3) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup pro výměnu informací o kvalitě ovzduší za účelem pomoci boji proti znečišťování a poškozování, s cílem zlepšit kvalitu života a životního prostředí v celém Společenství prostřednictvím pozorování dlouhodobých trendů a zlepšení následkem vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství o boji proti znečišťování ovzduší;
(4) vzhledem k tomu, že by mělo být vyloučeno zdvojení při předávání informací, zejména pokud jde o informace, které mají být předávány Evropské agentuře pro životní prostředí a Komisi;
(5) vzhledem k tomu, že zkušenosti získané výměnou informací podle rozhodnutí Rady 75/441/EHS ze dne 24. června 1975, kterým se stanoví společný postup pro výměnu informací mezi dozorujícími a monitorovacími sítěmi na základě údajů týkajících se znečištění ovzduší způsobeného některými sloučeninami a suspendovanými částicemi [6], a rozhodnutí Rady 82/459/EHS ze dne 24. června 1982, kterým se zavádí vzájemná výměna informací a údajů z monitorovacích sítí a z jednotlivých stanic měřících znečištění vnějšího ovzduší ve členských státech [7], umožňují zavést úplnější a reprezentativnější výměnu informací zvýšením počtu sledovaných látek znečišťujících ovzduší a zahrnutím monitorovacích sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění vnějšího ovzduší;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba rozlišovat informace, které musí být poskytovány vždy, zejména informace ve vztahu ke směrnici Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [8] (dále jen "směrnice o kvalitě ovzduší"), od informací, které musí být poskytovány v případech, kdy jsou dostupné;
(7) vzhledem k tomu, že je nutné, aby shromažďované informace byly dostatečně reprezentativní, aby tak bylo umožněno zmapování úrovní znečištění na celém území Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že používání společných kritérií pro validaci a zpracování výsledků měření povede ke zvýšení slučitelnosti a porovnatelnosti předávaných údajů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíle
1. Zavádí se vzájemná výměna informací a údajů z monitorovacích sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění vnějšího ovzduší, dále jen "vzájemná výměna".
Vzájemná výměna se vztahuje na:
- monitorovací sítě a měřicí stanice, přičemž zahrnuje podrobné informace popisující monitorovací sítě a měřicí stanice provozované ve členských státech za účelem pozorování znečištění ovzduší,
- měření kvality ovzduší ze stanic: výměna zahrnuje údaje vypočtené v souladu s body 3 a 4 přílohy I z měření znečištění ovzduší provedených stanicemi v členských státech.
2. Komise a subjekty podle článku 6 odpovídají za provoz systému vzájemné výměny. Za účelem přínosu ze zkušeností získaných Evropskou agenturou pro životní prostředí a v rámci její působnosti Komise využije Evropskou agenturu mimo jiné v oblasti provozu a praktického provádění tohoto informačního systému.
Článek 2
Látky znečišťujících ovzduší
1. Vzájemná výměna zahrnuje látky znečišťující ovzduší uvedené v seznamu přílohy I směrnice o kvalitě ovzduší.
2. V rámci vzájemné výměny členské státy též podávají zprávu o látkách znečišťujících ovzduší uvedených v bodu 2 přílohy I, a to v rozsahu, ve kterém jsou příslušné údaje dostupné subjektům podle článku 6 a ve kterém jsou soustavně měřeny členskými státy.
Článek 3
Měřicí stanice
Vzájemná výměna ve smyslu článku 1 zahrnuje stanice:
- které jsou využívány v rámci provádění směrnic přijatých v souladu s článkem 4 směrnice o kvalitě ovzduší,
- které jsou pro tento účel vybrány členskými státy ze stávajících stanic na národní úrovni s cílem stanovit místní úroveň znečištění látkami znečišťujícími ovzduší podle seznamu v bodu 2 přílohy I a regionální úroveň znečištění (tak zvané "pozaďové úrovně") pro všechny látky znečišťující ovzduší podle seznamu přílohy I, aniž by byly zahrnuty směrnicemi uvedenými v první odrážce,
- které se pokud možno zúčastnily vzájemné výměny informací zavedené rozhodnutím 82/459/EHS, pokud nejsou zahrnuty druhou odrážkou.
Článek 4
Požadované informace o monitorovacích sítích a měřicích stanicích
1. Informace, které se sdělují Komisi, se týkají charakteristik měřicích stanic, měřicího zařízení a provozních postupů používaných v těchto měřicích stanicích a struktury a organizace sítě, k níž tyto stanice náležejí.
Tyto informace se předávají Komisi, pokud se tak již nestalo v rámci stávajících právních předpisů o kvalitě ovzduší.
Požadované informace jsou na informativním základě stanoveny v příloze II.
V souladu s postupem podle článku 7 Komise stanoví minimální informace, které členské státy musí předat.
2. Ve vztahu k měřicím stanicím uvedeným v první odrážce článku 3 se vzájemná výměna použije, jakmile vstoupí v platnost právní předpisy uvedené v článku 4 směrnice o kvalitě ovzduší.
3. Nejpozději šest měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost Komise zpřístupní členským státům stávající databázi, která obsahuje informace dosud shromážděné službami Komise o daném předmětu, a programové vybavení, které umožní její využívání a aktualizaci.
Členské státy tyto informace opraví, pozmění nebo doplní.
Aktualizované počítačové soubory zašlou Komisi v průběhu druhého roku po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, nejpozději však do 1. října.
Tyto informace budou veřejnosti zpřístupněny prostřednictvím informačního systému zřízeného Evropskou agenturou pro životní prostředí; informace mohou být na vyžádání poskytnuty rovněž touto agenturou nebo členskými státy.
4. V souladu s postupem stanoveným v článku 7 určí Komise technické postupy pro předávání informací, přičemž zohlední ustanovení čl. 1 odst. 2.
5. Po prvním zaslání informací členskými státy Komise zahrne předané informace do své databáze a každoročně vypracuje technickou zprávu o shromážděných informacích; nejpozději do 1. července zpřístupní členským státům aktualizovanou databázi "monitorovacích sítí – měřicích stanic".
Členské státy tyto informace opraví, pozmění nebo doplní.
Aktualizované počítačové soubory se zašlou Komisi nejpozději do 1. října.
Článek 5
Poskytované informace o údajích získaných měřicími stanicemi
1. Komisi jsou poskytnuty tyto výsledky:
a) údaje definované v bodech 3 a 4 přílohy I pro ty stanice, které jsou uvedeny v první odrážce článku 3 a vybrány podle kriterií stanovených směrnicemi přijatými podle článku 4 směrnice o kvalitě ovzduší; při výběru těchto stanic je nutno vzít v úvahu různé podmínky kvality ovzduší v každém členském státě;
b) alespoň roční údaje definované v bodě 4 přílohy I pro všechny ostatní stanice uvedené v druhé odrážce článku 3;
c) údaje definované v bodech 3 a 4 přílohy I pro všechny stanice uvedené ve třetí odrážce článku 3.
Tyto údaje se předají Komisi, pokud se tak již nestalo na základě stávajících právních předpisů o kvalitě ovzduší.
2. Členské státy jsou odpovědné za validaci předávaných údajů nebo údajů použitých k výpočtu hodnot předávaných v souladu s obecnými pravidly stanovenými v příloze III.
Veškeré shromažďování údajů a výpočet statistických údajů prováděné členským státem musí splňovat kritéria alespoň tak přísná, jako jsou kritéria uvedená v příloze IV.
3. Členské státy předají výsledky za daný kalendářní rok nejpozději do 1. října následujícího roku; první předání údajů zahrnuje kalendářní rok 1997.
4. Pokud je to možné, členské státy předají Komisi informace shromážděné v době od 1. října 1989 do dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost měřicími stanicemi, které se účastnily vzájemné výměny informací zavedené rozhodnutím 82/459/EHS.
5. V souladu s postupem podle článku 7 Komise určí technické postupy pro předávání výsledků, přičemž zohlední ustanovení čl. 1 odst. 2.
6. Komise zahrne předané údaje do své databáze, vypracuje každoročně technickou zprávu o shromážděných informacích a zpřístupní členským státům aktualizovanou databázi "výsledků".
Tyto informace se zpřístupní veřejnosti prostřednictvím informačního systému zřízeného Evropskou agenturou pro životní prostředí; informace může na požádání poskytnout rovněž agentura.
Tyto informace, ať už jsou přístupné veřejnosti, poskytnuté Komisi nebo zahrnuté do zprávy, se zakládají pouze na validovaných údajích.
7. Komise vypracuje souhrnnou zprávu pro veřejnost, ve které shrne všechny údaje a stručně popíše základní trendy kvality ovzduší v Evropské unii.
8. Ve shodě s členskými státy Komise zajistí předávání vybraných údajů potřebných pro účely různých mezinárodních programů mezinárodním subjektům.
Článek 6
Každý členský stát určí jeden nebo více subjektů odpovědných za provádění a fungování vzájemné výměny a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 7
V souladu s postupem podle článku 12 směrnice o kvalitě ovzduší Komise v případě potřeby stanoví:
- vypracování a aktualizaci postupů týkajících se předávání údajů a informací,
- spojení s činnostmi prováděnými Evropskou agenturou pro životní prostředí v oblasti znečištění ovzduší,
- změny v bodech 2, 3 a 4 přílohy I, přílohy II, přílohy III a přílohy IV,
- jak zohlednit nové prvky měřicích postupů v rámci postupu vzájemné výměny,
- rozšíření uvedeného postupu na údaje a informace ze třetích zemí.
Článek 8
Komise předloží Radě nejpozději do konce pětiletého období po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost zprávu o jeho provádění.
K této zprávě se připojí každý takový návrh, který Komise považuje za vhodný ke změně tohoto rozhodnutí.
Článek 9
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1997.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 95/343/ES, kterým se stanoví vzory veterinárních osvědčení pro dovoz ze třetích zemí tepelně ošetřeného mléka, mléčných výrobků a syrového mléka pro lidskou spotřebu určených k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku, zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování (Text s významem pro EHP)
(97/115/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/343/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/106/ES [4] stanoví vzory veterinárních osvědčení pro dovoz ze třetích zemí tepelně ošetřeného mléka, mléčných výrobků a syrového mléka pro lidskou spotřebu určených k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku, zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování;
vzhledem k tomu, že první odrážka čl. 13 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Rady 92/46/EHS stanoví, že zvířata z hospodářství musí procházet pravidelnými veterinárními kontrolami za účelem zajištění souladu s požadavky kapitoly I přílohy A;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/343/ES musí být odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy A, B, C a D rozhodnutí 95/343/ES se nahrazují přílohami A, B, C a D tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. ledna 1997, kterým se povoluje nesmazatelný tisk povinných údajů na balení osiva olejnin a přadných rostlin a kterým se mění rozhodnutí 87/309/EHS, kterým se povoluje nesmazatelný tisk povinných údajů na balení osiva některých druhů pícnin
(97/125/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 46/72/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/72/ES, a zejména na čl. 10 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že osivo pícnin a olejnin a přadných rostlin nelze v zásadě uvádět na trh, pokud jeho balení nejsou označena úřední návěskou v souladu se směrnicí 66/401/EHS a se směrnicí 69/208/EHS;
vzhledem k tomu, že však lze povolit nesmazatelný tisk povinných údajů na balení podle vzoru stanoveného pro návěsku;
vzhledem k tomu, že Komise již takové povolení vydala rozhodnutím 80/755/EHS [4], ve znění rozhodnutí 81/109/EHS [5], v případě osiva obilovin a rozhodnutím 87/309/EHS [6], ve znění rozhodnutí 88/493/EHS [7], v případě osiva některých druhů pícnin;
vzhledem k tomu, že podle těchto rozhodnutí byla povolení vydána za určitých podmínek, které zaručují, že odpovědnost zůstává na uznávajícím orgánu;
vzhledem k tomu, že tento systém prokázal svou užitečnost;
vzhledem k tomu, že je nyní vhodné poskytnout podobné povolení pro osivo olejnin a přadných rostlin;
vzhledem k tomu, že u pícnin je také vhodné rozšířit povolení na všechny druhy v oblasti působnosti směrnice 66/401/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy se za podmínek stanovených v odstavci 2 zmocňují, aby povolily tisk povinných údajů na balení osiva olejnin a přadných rostlin kategorií "základní osivo" a "certifikované osivo" pod úředním dohledem.
2. Zmocnění podle odstavce 1 je vázáno na splnění těchto podmínek:
a) povinné údaje jsou na balení vytištěny nebo vyznačeny razítkem nesmazatelnou barvou;
b) úprava a barva tisku nebo razítka je v souladu se vzorem pro návěsku používaným v daném členském státě;
c) z povinných údajů jsou při odběru vzorků podle čl. 7 odst. 2 směrnice 69/208/EHS vytištěny nebo vyznačeny razítkem alespoň ty, které jsou požadovány podle přílohy IV oddílu A písm. a) bodů 3 a 4 uvedené směrnice; tisk nebo razítkování je prováděn úředně nebo pod úředním dohledem;
d) kromě povinných údajů má každé balení úředně přidělené pořadové číslo, které na ně nesmazatelně vytiskne nebo vyznačí razítkem tiskárna; tiskárna sdělí uznávajícímu orgánu množství potištěných balení a jejich pořadová čísla;
e) uznávající orgán vede záznamy o množství takto označeného osiva, o počtu a velikosti balení každé partie a o pořadových číslech uvedených v písmeni d);
f) záznamy výrobce podléhají dohledu uznávajícího orgánu.
Článek 2
Rozhodnutí 87/309/EHS se mění takto:
v čl. 1 odst. 1 se slova "osiva krmného hrachu a krmného bobu" nahrazují slovy "osiva pícnin".
Článek 3
Členské státy sdělí Komisi, jakým způsobem využijí zmocnění podle článku 1.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé
(97/126/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství novou dohodu, která nahrazuje Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé [1], podepsanou dne 2. prosince 1991, ve znění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé [2], podepsané dne 8. března 1995;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit tuto novou dohodu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství a provést notifikaci stanovenou v článku 40 dohody.
kterým se zavádí identifikační systém pro obalové materiály podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Text s významem pro EHP)
(97/129/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že identifikační systém má být přinejmenším v první etapě dobrovolný, avšak s výhradou revize pro stanovení, zda bude v pozdější etapě zaveden jako závazný;
vzhledem k tomu, že identifikační systém bude pravidelně přezkoumáván a v případě potřeby revidován postupem stanoveným v článku 21 směrnice 94/62/ES;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 94/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí, které se vztahuje na veškeré obaly v oblasti působnosti směrnice 94/62/ES, je zavést číslování a zkratky, na nichž je identifikační systém založen a které označují charakter použitého obalového materiálu (materiálů) a určují, na které materiály se tento identifikační systém vztahuje.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí:
- platí v případě potřeby definice uvedené v článku 3 směrnice 94/62/ES,
- "kombinovaným obalem" se rozumí obal vyrobený z různých materiálů, které od sebe nelze ručně oddělit, přičemž žádný z nich nepřekračuje určitý podíl hmotnosti, který se stanoví postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES.
Stejným postupem mohou být stanoveny případné výjimky pro některé materiály.
Článek 3
Číslování a zkratky identifikačního systému jsou stanoveny v přílohách.
Jejich používání pro plasty uvedené v příloze I, papír a lepenku uvedené v příloze II, kovy uvedené v příloze III, dřevěné materiály uvedené v příloze IV, textilní materiály uvedené v příloze V, skleněné materiály uvedené v příloze VI a kombinované obaly uvedené v příloze VII je dobrovolné.
Rozhodnutí, zda bude tento identifikační systém pro kterýkoli materiál nebo materiály zaveden jako závazný, může být přijato postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(97/131/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství a Nový Zéland zahájily jednání o hygienických opatřeních při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty;
vzhledem k tomu, že jako výsledek těchto jednání byla dne 17. prosince 1996 podepsána dohoda;
vzhledem k tomu, že je nutné předejít přerušení obchodu, obě strany se dohodly na prozatímním provádění dohody od 1. ledna 1997 v souladu s dohodou ve formě výměny dopisů, a to až do doby, než obě strany navzájem potvrdí ukončení příslušných ratifikačních postupů uvedených v čl. 18 odst. 1 druhém pododstavci této dohody;
vzhledem k tomu, že tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vyhlásí
ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(97/132/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty poskytuje vhodné prostředky pro praktické provádění Dohody WTO o uplatňování hygienických a rostlinolékařských opatření, pokud jde o veterinární opatření;
vzhledem k tomu, že dohoda přispěje k usnadnění obchodu se živými zvířaty a živočišnými produkty mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem díky postupnému uznávání rovnocennosti hygienických opatření, přijetí systému regionalizace a zlepšování komunikace a spolupráce;
vzhledem k tomu, že by tato dohoda měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a její přílohy se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci veterinárních útvarů členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném řídícím výboru uvedeném v čl. 16 odst. 1 dohody.
Stanovisko Společenství k otázkám, které má řešit tento výbor podle poslední věty čl. 16 odst. 2 dohody, přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 4
Pokud jde o čerstvé maso a masné výrobky, určí se záruky rovnocenné zárukám stanoveným směrnicí 72/462/EHS [1] postupem podle článku 29 uvedené směrnice pro účely provádění dohody.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se zavádějí formuláře pro databázový systém podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Text s významem pro EHP)
(97/138/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že formuláře pro údaje a struktura údajů by měly být pravidelně na základě praktických zkušeností přezkoumávány a v případě potřeby revidovány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou ve shodě se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 94/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí, které se vztahuje na veškeré obaly uvedené na trh Společenství a na veškeré obalové odpady podle čl. 2 odst. 1 směrnice 94/62/ES, je vytvořit formuláře pro databázový systém o obalech a obalových odpadech, které mají být zavedeny s cílem umožnit členským státům a Komisi monitorovat provádění cílů směrnice 94/62/ES.
Tyto formuláře mají sloužit k harmonizaci charakteristik a podoby připravovaných údajů a dosažení slučitelnosti údajů z členských států.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí:
- platí v případě potřeby definice uvedené v článku 3 směrnice 94/62/ES,
- "kombinovaným obalem" se rozumí obal vyrobený z různých materiálů, které od sebe nelze ručně oddělit, přičemž žádný z nich nepřesahuje určitý podíl hmotnosti, a který se stanoví postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES.
Stejným postupem mohou být stanoveny případné výjimky pro některé materiály.
Článek 3
Formuláře uvedené v přílohách musí být vyplňovány každý rok, počínaje údaji pro rok 1997, musí zahrnovat vždy celý každý kalendářní rok a Komisi musí být poskytnuty vždy do 18 měsíců od konce příslušného roku.
Zároveň se zprávami členských států zpracovanými podle článku 17 směrnice 94/62/ES musí být Komisi předloženy také tyto formuláře.
Článek 4
Členské státy předloží Komisi příslušné kvalitativní informace o hladinách koncentrací těžkých kovů v obalech ve smyslu článku 11 směrnice 94/62/ES a o přítomnosti škodlivých a jiných nebezpečných látek a materiálů ve smyslu třetí odrážky bodu 1 přílohy II směrnice 94/62/ES.
Členské státy též předloží Komisi kvantitativní informace o obalových odpadech, které jsou považovány za nebezpečné v důsledku kontaminace obsahem výrobku ve smyslu směrnice Rady 91/689/EHS [2] a rozhodnutí Rady 94/904/EHS [3], zejména pokud tyto odpady nejsou vhodné k dalšímu využití.
Zpráva musí být Komisi předložena nejpozději do konce prvního pětiletého období, jak je uvedeno v čl. 6 odst.
1 směrnice 94/62/ES. Tento postup se bude každých pět let opakovat.
Článek 5
Členské státy předloží Komisi vyplněné formuláře zavedené tímto rozhodnutím spolu s příslušným popisem způsobu, jakým byly údaje zpracovány, i s popisem hlavních charakteristik databází, z nichž údaje pocházejí.
Zejména bude tento popis obsahovat odhady použité při výpočtu množství a podílu dále využitých a recyklovaných obalových odpadů a podílu používaných obalových odpadů.
Článek 6
Údaje o hmotnosti obalových odpadů recyklovaných nebo dále využitých, které mají být uvedeny v příloze III (tabulky 3, 4.1 a 4.2), se vztahují k množstvím obalových odpadů do účinného recyklačního procesu nebo procesu využití.
Pro výpočty těchto množství je možno použít pouze odpady vznikající z obalů uvedených na trh, s vyloučením všech zbytků z výroby obalů a obalových materiálů nebo z jakéhokoli jiného výrobního procesu.
Článek 7
Údaje uvedené v formulářích jsou určeny ke monitorování provádění cílů směrnice 94/62/ES, dále slouží k informačním účelům a jako základ pro budoucí rozhodování.
Vyplnění přílohy II (tabulky 2) je nepovinné.
Rozdělení údajů v příloze III (tabulky 3, 4.1 a 4.2) na organickou recyklaci, další způsoby recyklace, energetické využití a další formy využití, spalování a skládkování slouží pouze pro informační účely a je nepovinné.
Uvedení údajů ve sloupcích označených jako "celkem", "recyklace celkem" a "využití celkem" je povinné.
Uvedení údajů ve sloupcích označených jako "vytříděno pro recyklaci" je nepovinné.
Obalové materiály, u nichž je poskytnutí požadovaných údajů povinné, jsou sklo, plasty, papír a lepenka a kovy.
Článek 8
Komise v postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES přezkoumá rámec pro poskytování údajů členskými státy s cílem dosáhnout toho, aby byly poskytované údaje shodného typu a byly porovnatelné.
V tomto rámci mají být přezkoumány i definice, které budou použity, včetně definice kombinovaných obalů, a intervaly přesnosti, ve kterých se údaje mají pohybovat.
Členské státy zajistí, aby poskytované údaje byly v souladu s tímto rámcem.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/139/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha II rozhodnutí Komise 94/360/ES ze dne 20. května 1994 o snížené frekvenci fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 96/104/ES, [4] by měla být aktualizována na základě vyjednávání o veterinárních dohodách s některými třetími zeměmi a debat v rámci dohody o EHP;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 94/360/ES se doplňují tyto odrážky:
"— U Nového Zélandu četnost kontrol podle rozhodnutí Rady 97/131/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním používání dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o veterinárních opatřeních v obchodu se živými zvířaty a produkty živočišného původu [1] Úř. věst. L 57, 26.2.1997, s. 1..
— U Norska smějí členské státy podržet nižší četnost kontrol než podle přílohy I.
— U Islandu smějí členské státy u produktů podle přílohy I kategorie I 2 a kategorie II 6 podržet nižší četnost kontrol než podle přílohy I."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o údajích, které je nutno zaznamenávat do počítačového informačního souboru o zásilkách zvířat nebo živočišných produktů ze třetích zemích, které se odesílají zpět (Text s významem pro EHP)
(97/152/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS, 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že je nutno vytvořit informační systém týkající se zásilek zvířat, které úřední veterinární lékaři na stanovišti hraniční kontroly odešlou zpět;
vzhledem k tomu, že každý dotčený orgán musí mít namátkový přístup k počítačovému informačnímu souboru o zásilkách zvířat nebo produktů, které byly odeslány zpět;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, jaké údaje je třeba zaznamenávat do tohoto počítačového informačního souboru, aby bylo možné přesně identifikovat zásilku odeslanou zpět a zjistit důvody vedoucí k jejímu zpětnému odeslání;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha tohoto rozhodnutí stanoví, jaké údaje je nutno zaznamenávat do počítačového informačního souboru o zásilkách zvířat nebo živočišných produktů ze třetích zemí, které se odesílají zpět.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se vymezuje pojetí důchodu subjektů kolektivního investování (SKI) pro účely směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (Text s významem pro EHP)
(97/157/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1],
vzhledem k tomu, že pro účely vymezení hrubého národního produktu v tržních cenách (HNPtc) podle článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom, které je na základě čl. 8 odst.
1 nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [2] možné použít po dobu platnosti rozhodnutí 94/728/ES, Euratom [3], je nezbytné vyjasnit pojetí důchodů subjektů kolektivního investování (SKI) podle platného Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA);
vzhledem k tomu, že druhé vydání ESA neobsahuje výslovná ustanovení o zaznamenávání důchodu SKI, zejména o jejich nerozděleném důchodu;
vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné vysvětlit podle těchto základních zásad pravidla druhého vydání ESA, aby se doporučila nejlepší metoda zaznamenávání tohoto důchodu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely směrnice 89/130/EHS, Euratom se důchod SKI skládá jednak z obdržených úroků z vkladů a z jiných pořízených investic, jednak z dividend z akcií držených SKI.
Tyto úroky a dividendy lze rozdělit investorům nebo kapitalizovat.
Pokud se tento důchod rozděluje, zaznamenává se na účet rozdělení důchodu akcionářů v rámci důchodu z vlastnictví a z podnikání (kód R40 právě platného systému ESA).
Pokud se tento důchod nerozděluje, musí se s ním zacházet jako s důchodem, který SKI vyplácí svým akcionářům, kteří jej bezprostředně znovu investují do SKI.
Znamená to, že se tento důchod musí zaznamenat v rámci důchodu z vlastnictví a z podnikání, stejně jako v případě rozdělovaných důchodů. Stejná částka se dále uvádí v položce akcie ve finančním účtu akcionářů.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dočasný dovoz, zpětný dovoz a dovoz evidovaných koní z Libanonu do Společenství (Text s významem pro EHP)
(97/160/ES) KOMISE EVROPSḰfYCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 15, 16 a na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 96/624/ES [3] byl stanoven seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz, pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu a pro dovoz evidovaných koní stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [4], 93/195/EHS [5] a 93/197/EHS [6] všechna naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 96/279/ES [7];
vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Libanonu se tamní veterinární situace zpočátku jevila být nedostatečně pod kontrolou veterinárních útvarů; že však od té doby došlo k podstatnému zlepšení, včetně komplexního séroepizootologického průzkumu výskytu moru koní, vozhřivky, hřebčí nákazy a nakažlivé chudokrevnosti koní, provedeného na koňovitých na celém území státu ve všech případech s negativními výsledky;
vzhledem k tomu, že Libanon je po více než třicet let prostý moru koní a očkování proti této chorobě se v průběhu této doby neprováděla;
vzhledem k tomu, že Libanon je po více než šest měsíců prostý vozhřivky a hřebčí nákazy a venezuelská encefalomyelitida koní ani vezikulární stomatitida se nikdy nevyskytly;
vzhledem k tomu, že libanonské veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS a o jakýchkoli změnách pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že požadované veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situací v dotyčné třetí zemi; že v současné době se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Rady 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro koňovité vkládá nový řádek na místo podle abecedního pořadí kódu ISO:
_BAR_ "LB _BAR_ Libanon _BAR_ x" _BAR_
Článek 2
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Libanon".
2. V příloze II části E se ve výčtu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Libanonu".
Článek 3
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá v abecedním pořadí kódu ISO slovo "Libanon".
2. V příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny E v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Libanon".
Článek 4
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Libanon".
2. V příloze II části E se v první části věty nadpisu veterinárního osvědčení pro evidované koně se v seznamu třetích zemí vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Libanon".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o kovové kotvy do betonu pro upevňování lehkých systémů (Text s významem pro EHP)
(97/161/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností méně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropské technické schvalování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o konstrukční výrobky ze dřeva a spojovací prvky (Text s významem pro EHP)
(97/176/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila „v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup“; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o kovové injektované kotvy do zdiva (Text s významem pro EHP)
(97/177/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropské technické schvalování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se vymezuje metodika pro přechod mezi Evropským systémem národních a regionálních účtů ve Společenství (ESA 95) a Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů (druhé vydání ESA) (Text s významem pro EHP)
(97/178/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
3 nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [1] a článek 6 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [2],
vzhledem k tomu, že Komise očekává zrušení výhrad týkajících se odhadů hrubého národního produktu (HNP) členských států do 31. prosince 1998;
vzhledem k tomu, že existují rozdílné výsledky získané podle ESA 95 a podle druhého vydání ESA;
vzhledem k tomu, že pro uplatňování čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2223/96 o ESA 95 je nezbytné nejpozději do prosince 1996 určit rozdíly mezi definicemi ESA 95 a druhého vydání ESA a vyhodnotit jejich vliv, aby bylo možné odvodit údaje o hrubém domácím produktu (HDP) a HNP podle druhého vydání ESA z údajů o HDP a HNP podle ESA 95;
vzhledem k tomu, že zjistí-li se po přijetí tohoto rozhodnutí další rozdíly mezi druhým vydáním ESA a ESA 95, které mají vliv na HDP a HNP, přijme Komise v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2223/96 opatření pro úpravu přílohy tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že článek 19 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [3], stanoví, že Komise každý rok společně s daným členským státem ověří souhrnné ukazatele poskytnuté pro účely vlastních zdrojů, a to zejména v případech oznámených Výborem pro HNP;
vzhledem k tomu, že je třeba provést opatření stanovená v tomto rozhodnutí, přičemž se musí vzít v úvahu zásada efektivnosti nákladů a zároveň zajistit dobrá kvalita odhadů HDP a HNP;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozdíly v definicích mezi ESA 95 a druhým vydáním ESA, které Výbor pro HNP zjistil a potvrdil před 31. prosincem 1996 a které mají vliv na HDP nebo HNP, jsou uvedeny v příloze.
Postupem podle článku 2 vyčíslí členské státy vliv každého z těchto rozdílů v definicích.
Členské státy poskytnou Komisi nezbytné informace a vysvětlení týkající se každého rozdílu v souladu s článkem 5 směrnice 89/130/EHS, Euratom.
Článek 2
Údaje o HNP založené na druhém vydání ESA, poskytnuté podle směrnice 89/130/EHS, Euratom, a údaje o HDP oznámené podle nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [4], se odvozují z údajů založených na ESA 95 a předaných členskými státy podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2223/96 úpravou těchto údajů tak, aby zohlednily vliv rozdílů v definicích mezi ESA 95 a druhým vydáním ESA uvedených v článeku 1.
Tuto zásadu lze shrnout do těchto rovnic:
a) údaje o HDP, založené na druhém vydání ESA
= údaje o HDP, založené na ESA 95
— součet částek vyčíslených vlivů rozdílů v definicích mezi ESA 95 a druhým vydáním ESA uvedených v článku 1;
b) údaje o HNP, založené na druhém vydání ESA
= údaje o HNP, založené na ESA 95
— součet částek vyčíslených vlivů rozdílů v definicích mezi ESA 95 a druhým vydáním ESA uvedených v článku 1.
Článek 3
1. Články 1 a 2 tohoto rozhodnutí se vztahují na
a) údaje o HNP za rok 1998 a roky následující, které se poskytují podle směrnice 89/130/ES, Euratom, po dobu platnosti rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [5];
b) údaje o HDP za rok 1998, které se poskytují pro účely nařízení (ES) 3605/93.
Uvedené čkánky se také mohou vztahovat na
c) údaje o HNP a HDP za roky 1995 až 1997, které členské státy poskytnou na základě ESA 95 pro účely směrnice a nařízení uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
2. V případě údajů poskytovaných podle odst. 1 písm. c) musí členské státy na žádost Komise sdělit částky vyplývající z rozdílů v definicích mezi ESA 95 a druhým vydáním ESA.
Článek 4
Pokud rozhodnutí 94/728/ES, Euratom zůstane v platnosti po 31. prosinci 1999, přezkoumá Komise toto rozhodnutí a v případě potřeby přijme vhodná opatření.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění příloha směrnice 91/629/EHS, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu telat (Text s významem pro EHP)
(97/182/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu telat [1], ve znění směrnice Rady 97/2/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu článkem 6 směrnice 91/629/EHS Vědecký veterinární výbor podal dne 9. listopadu 1995 stanovisko, na jehož základě Komise navrhla zprávu, která byla předložena Radě a Parlamentu;
vzhledem k tomu, že na základě závěrů této zprávy je třeba pozměnit některá ustanovení přílohy směrnice 91/629/EHS;
vzhledem k tomu, že telata umístěná v chlévech by měl vlastník či osoba pečující o zvířata kontrolovat alespoň dvakrát denně a telata chovaná venku alespoň jednou denně;
vzhledem k tomu, že na základě údajů o výskytu chorob, funkci imunitního systému a pohybu musí být telata krmena takovým způsobem, aby jejich krevní hemoglobin nebyl příliš hluboko pod stanovenou minimální hodnotou;
vzhledem k tomu, že uvazování telat působí problémy; že z toho důvodu by telata chovaná v samostatných kotcích neměla být uvazována a telata ve společném kotci mohou být uvazována pouze po krátkou dobu v době pití mléka;
vzhledem k tomu, že telata mají být krmena zkvasitelným krmivem odpovídající kvality a v dostatečném množství, aby se zajistilo udržování střevní mikroflóry, a s dostatkem vláknin pro stimulaci vývoje klků v bachoru;
vzhledem k tomu, že navíc ke stávajícím požadavkům na zásobování vodou či jinými tekutinami by měla mít telata, která jsou nemocná či vystavena horkému počasí, přístup k čerstvé vodě;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění přiměřené hladiny imunoglobulinu v krvi mají telata dostat během prvních šesti hodin života a co nejdříve po narození dostatečné množství kolostra;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 91/629/EHS se mění takto:
1. Bod 6 se nahrazuje tímto:
"6. Všechna telata umístěná v chlévech jsou kontrolována vlastníkem nebo osobou pečující o zvířata alespoň dvakrát denně a telata chovaná venku alespoň jednou denně.
Každé tele, které se zdá být nemocné nebo poraněné, musí být ihned vhodným způsobem léčeno, a ke každému teleti, které nereaguje na péči poskytnutou chovatelem, se co nejdříve přivolá veterinární lékař.
V případě nutnosti se nemocná nebo poraněná telata izolují ve vhodném přístřešku se suchou, pohodlnou podestýlkou."
2. Bod 7 se nahrazuje tímto:
"7. Prostor pro ustájení telat musí být vystavěn tak, aby si každé tele mohlo lehnout na zem, odpočívat, postavit se a bez potíží se čistit a upravovat."
3. Bod 8 se nahrazuje tímto:
"8. Telata se neuvazují, kromě telat chovaných ve stádu, která mohou být uvázána během krmení mlékem nebo jeho náhražkou, a to nejdéle po dobu jedné hodiny.
Pokud se uvazují, nesmějí postroje způsobovat telatům zranění a musí být pravidelně kontrolovány a v případě nutnosti uzpůsobeny tak, aby bylo uvázání pohodlné.
Každý postroj je uzpůsoben tak, aby zamezil riziku uškrcení či poranění a umožnil teleti pohyb v souladu s bodem 7."
4. Bod 11 se nahrazuje tímto:
"11. Všem telatům se musí poskytovat vhodná strava přiměřená jejich stáří, hmotnosti, temperamentu a fyziologickým potřebám, aby se podpořilo jejich zdraví a dobré životní podmínky.
Strava má proto obsahovat tolik železa, aby byla zajištěna průměrná hladina krevního hemoglobinu, minimálně však 4,5 mmol/litr, a každé tele starší dvou týdnů musí dostávat stravu obsahující vlákninu v minimálním množství zvyšujícím se postupně od 50 g do 250 g pro telata ve stáří 8 až 20 týdnů.
Telatům se nedává náhubek."
5. V první větě bodu 12 se slovo "jednou" nahrazuje slovem "dvakrát".
6. V bodu 13 se doplňuje druhá věta, která zní:
"Čerstvá voda se však poskytuje neustále při horkém počasí nebo nemocným telatům."
7. Doplňuje se nový bod 15, který zní:
"15. Každé tele musí dostat co nejdříve po narození kolostrum, v každém případě však během prvních šesti hodin života."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 96/659/ES o ochranných opatřeních ohledně krymsko-konžské horečky v Jižní Africe (Text s významem pro EHP)
(97/183/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se zároveň mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES, a zejména na čl.
19 odst. 7 této směrnice,
vzhledem k tomu, že v Jižní Africe byla potvrzena přítomnost krymsko-konžské horečky;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/659/ES [4] zakázalo dovoz živých ptáků nadřádu běžci a masa ptáků nadřádu běžci z Jižní Afriky, dokud se situace nevyjasní;
vzhledem k tomu, že nový vědecký výzkum připouští, aby bylo vyjasněno riziko spojené s dovozem živých ptáků nadřádu běžci a masa ptáků nadřádu běžci; že rozhodnutí Komise 96/659/ES lze nyní na základě získaných znalostí pozměnit;
vzhledem k tomu, že je však nyní vhodné rozhodnutí rozšířit, aby se vztahovalo na všechny oblasti, kde se choroba pravděpodobně vyskytuje,
vzhledem k tomu, že kapitola III směrnice Rady 91/494/EHS [5] stanoví všeobecné veterinární předpisy pro dovoz drůbežího masa ze třetích zemí; že pro případ masa z ptáků nadřáduběžci nebyly dosud přijaty podrobné veterinární předpisy a osvědčení;
vzhledem k tomu, že kapitola III směrnice Rady 90/539/EHS [6] stanoví všeobecné veterinární předpisy pro dovoz drůbežího masa z třetích zemí; že pro případ masa z ptáků nadřádu běžci nebyly dosud přijaty podrobné veterinární předpisy a osvědčení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 96/659/ES se mění takto:
1. V názvu se slova "Jižní Afrika" zrušují.
2. V článku 1 se slova "Jižní Afrika" nahrazují slovy "zemí
ze dne 13. března 1997 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o spolupráci při kontrole prekurzorů a chemických látek často používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek
(97/184/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Rada dne 25. září 1995 zplnomocnila Komisi sjednat jménem Společenství s členskými státy Organizace amerických států dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek;
vzhledem k tomu, že Komise na základě tohoto zplnomocnění ukončila dne 25. října 1996 jednání se Spojenými státy mexickými;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zplnomocnila Komisi, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství úpravy, u kterých dohoda stanoví, že mají být přijímány Smíšenou skupinou pro dohled; že toto zplnomocnění musí být omezeno na úpravy příloh dohody, pokud se týkají látek, na něž se již vztahují právní předpisy Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o spolupráci při kontrole prekurzorů a chemických látek často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady předá vládě Spojených států mexických akty uvedené v článku 12 [1].
Článek 3
1. Společenství je ve Smíšené skupině pro dohled stanovené článkem 9 dohody zastupováno Komisí, jíž jsou nápomocny členské státy.
2. Komise je zplnomocněna schvalovat jménem Společenství úpravy příloh dohody přijaté Smíšenou skupinou pro dohled postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor určený Radou, jemuž se ukládá úkol vypracovat společný postoj.
3. Zplnomocnění uvedené v článku 2 je omezeno na látky, na které se již vztahují příslušné právní předpisy Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 4
Toto rozhodnutí se zveřejní
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz zpracované živočišné bílkoviny z některých třetích zemí, které používají alternativní systémy tepelného ošetření, a kterým se mění rozhodnutí 94/344/ES (Text s významem pro EHP)
(97/198/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS[1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/90/ES[2], a zejména na čl. 10 odst.
2 písm. c) a odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že kapitola 6 přílohy I směrnice 92/118/EHS stanoví požadavky na dovoz zpracované živočišné bílkoviny;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/278/ES[3], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/344/ES[4], stanovilo seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz zpracované živočišné bílkoviny neurčené k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/344/ES[5] stanovilo požadavky na dovoz zpracované živočišné bílkoviny, včetně produktů obsahujících tuto bílkovinu a určených k výživě zvířat;
vzhledem k tomu, že provádění výše uvedeného rozhodnutí bylo naposledy rozhodnutím Komise 96/106/ES[6] odloženo, protože by vedlo k potížím u dovozu zpracované živočišné bílkoviny vyrobené za použití alternativních systémů tepelného ošetření;
vzhledem k tomu, že na základě vědeckých výsledků inaktivace původce BSE a klusavky stanovilo rozhodnutí Komise 94/449/ES[7] pravidla pro schvalování alternativních systémů tepelného ošetření při zpracování odpadu ze savců ve Společenství; že je vhodné použít tato pravidla pro zpracovanou živočišnou bílkovinu ze savců dováženou ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je třeba povolit dovoz zpracované živočišné bílkoviny získávané z velmi nebezpečného materiálu za použití alternativních systémů tepelného ošetření;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/449/ES mimo jiné požaduje, aby živočišná bílkovina získaná z odpadu savců podléhala tepelnému ošetření při teplotě v jádře nejméně 133 °C po dobu nejméně 20 minut a při tlaku 3 barů v celém objemu s velikostí částic nepřesahující před zpracováním 5 cm; že je proto třeba omezit dovoz zpracovaných živočišných bílkovin pouze na ty, které jsou získány z odpadu jiných živočichů než savců;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 94/344/ES musí být odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí dovoz ze třetích zemí uvedených na seznamu v příloze A zpracované živočišné bílkoviny a produktů obsahujících tuto bílkovinu a určených k výživě zvířat, pokud jsou doprovázeny veterinárním osvědčením stanoveným v příloze B.
Ustanovení prvního pododstavce se nevztahuje na:
- krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, které obsahuje zpracovanou živočišnou bílkovinu a je uloženo v hermeticky uzavřených nádobách,
a - zpracovanou bílkovinu z jiných živočichů než savců, získanou z málo nebezpečných materiálů, a na produkty obsahujících tuto bílkovinu.
2. Veterinární osvědčení uvedené v odstavci 1 sestává z jednoho listu a musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, který provádí kontroly dovozu.
Článek 2
1. Zpracovaná živočišná bílkovina uvedená v čl. 1 odst. 1 se musí vyrábět podle těchto norem:
a) - surovina je zahřívána na teplotu v jádře nejméně 133 °C po dobu nejméně 20 minut a při tlaku 3 bar v celém objemu s velikostí částic nepřesahující před zpracováním 5 cm, nebo
- nepochází-li surovina ze savců, může být použit systém nebo kombinace systémů popsaných v příloze rozhodnutí Komise 92/562/EHS[8]. Tyto systémy mohou být použity pod podmínkou, že při postupu se po dobu jednoho měsíce v souladu s mikrobiologickými normami stanovenými v příloze II kapitole III odst. 1 a 2 směrnice Rady 90/667/EHS[9] denně odebírají vzorky;
b) parametry kritických kontrolních bodů jsou zaznamenávány a zachovávány, aby majitel, provozovatel nebo jeho zástupce, případně příslušný orgán, mohli sledovat provoz závodu.
Informace, které se zapisují a sledují, zahrnují velikost částic, kritickou teplotu, případně absolutní dobu ošetření, průběh tlaku, přísun surovin a míru recyklace tuku.
2. Zpracovaná živočišná bílkovina uvedená v čl. 1 odst. 1 musí být vyráběna v závodě schváleném příslušným orgánem členského státu nebo některé třetí země uvedené v seznamu v příloze A na základě splnění podmínek stanovených v odstavci 1.
Článek 3
1. Třetí země, které používají osvědčení uvedené v příloze B, informují Komisi o:
a) úředním oprávnění útvaru veterinární péče kontrolovat a schvalovat závod vyrábějící zpracovanou živočišnou bílkovinu;
b) postupech, jež se mají používat při schvalování;
c) seznamu schválených závodů.
2. Komise provádí ve třetích zemích uvedených v seznamu v příloze A kontroly, aby prověřila, zda se uplatňují ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Rozhodnutí 93/344/ES se mění takto:
a) v čl. 1 odst. 1 se v prvním pododstavci zrušují slova "získané z velmi nebezpečného materiálu" a za slova "třetích zemí" se vkládají slova "neuvedených na seznamu v příloze A rozhodnutí Komise 97/198/ES";
b) v čl. 1 odst. 1 se ve druhém pododstavci se za slovo "materiálu" vkládají slova "a na produkty uvedené v odst. 2 prvním pododstavci";
c) v článku 1 se v odstavci 2 slova "živočišnou bílkovinu" nahrazují slovy "bílkovinu z jiných živočichů než savců";
d) v nadpisu přílohy A se zrušují slova "získanou z velmi nebezpečného materiálu" a za slova "Evropského společenství" se doplňují slova "z některých třetích zemí neuvedených na seznamu v příloze A rozhodnutí Komise 97/198/ES";
e) v příloze A oddílu IV se v písmenu a) zrušují slova "a která byla získána z velmi nebezpečného materiálu";
f) veterinární osvědčení v příloze B se nahrazuje přílohou C tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 1997.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz krmiv pro zvířata v zájmovém chovu v hermeticky uzavřených nádobách z některých třetích zemí, které používají alternativní systémy tepelného ošetření, a kterým se mění rozhodnutí 94/309/ES (Text s významem pro EHP)
(97/199/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a, pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/90/ES [2], a zejména na čl. 10 odst.
2 písm. c) a odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že kapitola 4 přílohy I směrnice 92/118/EHS stanoví požadavky na dovoz krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, které obsahuje málo nebezpečný materiál ve smyslu směrnice Rady 90/667/EHS [3], ve znění směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/278/ES [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/344/ES [5] stanovilo seznam třetích zemí, z nichž členské státy mohou povolit dovoz krmiva pro zvířata v zájmovém chovu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/309/ES [6] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/106/ES [7] stanovilo požadavky na dovoz některých druhů krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a některých nevyčiněných poživatelných produktů pro zvířata v zájmovém chovu;
vzhledem k tomu, že provádění rozhodnutí 94/309/ES bylo naposledy odloženo rozhodnutím 96/106/ES, protože by bylo vedlo k potížím při dovozu krmiva pro zvířata v zájmovémchovu v hermeticky uzavřených nádobách, které může obsahovat zpracovanou živočišnou bílkovinu získanou z velmi nebezpečných materiálů a vyrobenou s použitím alternativních systémů tepelného ošetření;
vzhledem k tomu, že je třeba povolit dovoz některých druhů krmiva pro zvířata v zájmovém chovu v hermeticky uzavřených nádobách, které mohou obsahovat zpracovanou živočišnou bílkovinu získanou z velmi nebezpečných materiálů a vyrobenou s použitím alternativních systémů tepelného ošetření;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/449/ES [8] mimo jiné požaduje, aby živočišná bílkovina získaná z odpadu savců byla podrobena tepelnému ošetření zahřátím celé jejich hmoty s teplotou v jádře nejméně 133 °C po dobu nejméně 20 minut a při tlaku 3 barů, s velikostí částice nepřesahující před zpracováním 5 cm; že je proto vhodné omezit dovoz výše uvedených druhů krmiv pro zvířata v zájmovém chovu pouze na krmiva, která obsahují živočišnou bílkovinu získanou z odpadu jiných živočichů než savců;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 94/309/ES musí být odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí dovoz krmiva pro zvířata v zájmovém chovu v hermeticky uzavřených nádobách ze třetích zemí uvedených na seznamu v příloze A, které může obsahovat zpracované živočišné bílkoviny získané z velmi nebezpečného materiálu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, je-li doprovázeno veterinárním osvědčením uvedeným v příloze B.
2. Veterinární osvědčení zmíněné v odstavci 1 sestává z jednoho listu a vyplňuje se nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, který provádí kontroly při dovozu.
Článek 2
1. Zpracovaná živočišná bílkovina získaná z velmi nebezpečného materiálu a obsažená v produktech uvedených v čl. 1 odst. 1 musí být vyrobena podle těchto norem:
a) - surovina se zahřeje v celé hmotě na teplotu v jádře nejméně 133 °C po dobu nejméně 20 minut a při tlaku 3 barů, s velikostí částice nepřesahující před zpracováním 5 cm
nebo
- nepochází-li surovina ze savců, může být použit systém nebo kombinace systémů popsaných v příloze rozhodnutí Komise 92/562/EHS [9]. Tyto systémy mohou být použity pod podmínkou, že při výrobním postupu se denně odebírají vzorky po dobu jednoho měsíce v souladu s mikrobiologickými normami stanovenými v příloze II kapitole III odstavcích 1 a 2 směrnice Rady 90/667/EHS [10].
b) parametry kritických kontrolních bodů jsou zaznamenávány a uchovávány, aby majitel, provozovatel nebo jeho zástupce, popřípadě příslušný orgán, mohli sledovat provoz zařízení.
Informace, které se zapisují a sledují, zahrnují velikost částic, kritickou teplotu a v případě potřeby absolutní dobu zpracování, průběh tlaku, rychlost přísunu surového materiálu a rychlost recyklace tuku.
2. Zpracovaná živočišná bílkovina získaná z velmi nebezpečného materiálu a obsažená v produktech uvedených v čl. 1 odst. 1 musí být vyrobena v zařízení schváleném příslušným orgánem členského státu nebo některé třetí země uvedené na seznamu v příloze A, aby byly splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 3
1. Třetí země, které používají osvědčení uvedené v příloze B, informují Komisi o:
a) pravomoci veterinární služby kontrolovat a schvalovat zařízení vyrábějící zpracovanou živočišnou bílkovinu;
b) postupech schvalování, podle kterých se postupovalo;
c) seznamu schválených zařízení.
2. Komise provádí kontrolu ve třetích zemích uvedených v seznamu v příloze A, aby ověřila, zda se ustanovení tohoto rozhodnutí provádějí.
Článek 4
Rozhodnutí 94/309/ES se mění takto:
a) v čl. 1 odst. 1 se za slova "třetích zemí" vkládají slova "neuvedených na seznamu v příloze A rozhodnutí Komise 97/199/ES";
b) v nadpisu přílohy A se za slovo "Společenství" vkládají slova "ze třetích zemí neuvedených na seznamu v příloze A rozhodnutí Komise 97/199/ES".
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 1997.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků ze třetích zemí a kterým se zrušuje rozhodnutí 91/449/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/221/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS [1] ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí, naposledy pozměněnou směrnicí 96/91/ES [2], a zejména na články 21a a 22 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS [3] ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS, naposledy pozměněnou směrnicí 96/90/ES [4], a zejména na čl. 10 odst.
2 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/99/EHS [5], naposledy pozměněná směrnicí Rady 95/68/ES [6], definuje masné výrobky tak, že přitom stanovení minimální požadavky na ošetření;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/449/EHS [7], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/92/ES [8], stanoví vzory veterinárních osvědčení pro dovoz masných výrobků ze skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit veterinární podmínky a vzory veterinárních osvědčení požadovaných pro dovoz masných výrobků vyrobených z masa farmové zvěře, z masa domácích králíků a z masa volně žijící zvěře ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že kategorie masných výrobků, které mohou být dovezeny ze třetích zemí, závisí na veterinární situaci ve třetí zemi nebo v částech třetí země výroby; vzhledem k tomu, že některé masné výrobky, aby mohly být dovezeny, musí být podrobeny zvláštnímu ošetření;
vzhledem k tomu, že seznam třetích zemí, ze kterých členské státy dovážejí masné výrobky, je stanoven v rozhodnutí Komise 97/222/ES [9];
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit ošetření a osvědčení požadované pro dovoz těchto výrobků ze třetí země výroby; že v zájmu jasnosti a zjednodušení právních předpisů Společenství je vhodné sloučit veterinární podmínky a osvědčení požadované pro dovoz různých kategorií masných výrobků a zrušit rozhodnutí 91/449/EHS;
vzhledem k tomu, že tyto veterinární podmínky a veterinární osvědčení jsou použitelné, aniž jsou dotčeny požadavky na program testování na rezidua, který byl schválen pro dotyčnou třetí zemi podle rozhodnutí Rady 79/542/EHS [10], naposledy pozměněného rozhodnutím 97/160/ES [11];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí:
1. se použije definice masných výrobků stanovená v čl. 2 písm. a) směrnice 77/99/EHS;
2. maso nebo masné výrobky použité při výrobě masných výrobků musí být získány z:
- domácí drůbeže těchto druhů: slepice, krocani, perličky, husy a kachny,
nebo
- domácích zvířat těchto druhů: skot (včetně Bubalus bubali, Bison bison), prasata, ovce, kozy a lichokopytníci,
nebo
- farmové zvěře a domácích králíků ve smyslu čl. 2 odst. 3 směrnice Rady 91/495/EHS [12],
nebo
- volně žijící zvěře ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 92/45/EHS [13].
Článek 2
Členské státy povolují dovoz masných výrobků:
1. získaných z druhů uvedených v článku 1,
které 2. a) buď
pocházející ze třetích zemí uvedených na seznamu v části II přílohy rozhodnutí 97/222/ES nebo z částí třetích zemí, jak je stanoveno v části I přílohy téhož rozhodnutí při splnění následujících podmínek:
- masné výrobky obsahují maso a/nebo masné výrobky získané z jednoho nebo více druhů, které byly podrobeny ošetření bez zvláštního režimu, jak je stanoveno v části IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES;
b) anebo
pocházející ze třetích zemí uvedených na seznamu v části II a III přílohy rozhodnutí 97/222/ES nebo z částí třetích zemí, jak je stanoveno v části I přílohy téhož rozhodnutí, při splnění jedné z těchto podmínek:
- masné výrobky obsahují maso a/nebo masné výrobky získané z jednoho druhu, jak je povoleno v příslušné kolonce uvádějící dotyčné druhy, a byly podrobeny přinejmenším zvláštnímu režimu ošetření požadovanému pro maso z tohoto druhu podle části IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES,
- masné výrobky obsahují čerstvé, zpracované nebo částečně zpracované maso z více než jednoho druhu, které bylo smícháno předtím, než byly tyto masné výrobky podrobeny konečnému ošetření. Toto konečné ošetření musí být přinejmenším rovnocenné nejpřísnějšímu ošetření podle části IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES pro jakoukoliv z jednotlivých masných složek z dotyčného druhu,
- konečný masný výrobek je připraven ze směsi předběžně ošetřeného masa z více než jednoho druhu, přičemž každé ošetření, kterému byla podrobena každá masná složka, musí být přinejmenším rovnocenné ošetření požadovanému podle části IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES pro dotyčný druh masa.
Ošetření uvedená v části IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES představují z veterinárního hlediska minimální přijatelné podmínky zpracování masa příslušných druhů z uvedených zemí;
3. čerstvé maso použité k výrobě masných výrobků musí vyhovovat příslušným veterinárním a hygienickým podmínkám pro dovoz tohoto masa do Společenství.
Článek 3
Masné výrobky uvedené v článku 2 musí vyhovovat požadavkům stanoveným ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze.
Toto osvědčení musí doprovázet zásilku a musí být řádně vyplněno a podepsáno úředním veterinárním lékařem.
Článek 4
Rozhodnutí 91/449/EHS se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1997.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků (Text s významem pro EHP)
(97/222/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS [1] ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí, naposledy pozměněnou směrnicí 96/91/ES [2], a zejména na čl. 21 písm. a) a článek 22 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS [3] ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnici 90/425/EHS naposledy pozměněnou směrnicí 96/90/ES [4], a zejména na čl. 10 odst.
2 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 79/542/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 97/160/ES [6] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují mimo jiné dovoz masných výrobků z masa skotu, prasat, lichokopytníků, ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/449/EHS [7] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/92/ES [8] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků z masa skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/85/ES [9] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/2/ES [10] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa; že se tento seznam vztahuje také na dovoz masných výrobků z drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/86/ES [11] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/137/ES [12] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře; že se tento seznam vztahuje také na dovoz masných výrobků z masa volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/278/ES [13] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/344/ES [14] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují mimo jiné dovoz masných výrobků z králičího masa, z masa farmové pernaté zvěře a z masa farmové srstnaté zvěře;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/449/EHS je zrušeno rozhodnutím Komise 97/221/ES [15];
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit nový seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků vyrobených nejen z masa získaného ze skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, ale také z farmové zvěře, domácích králíků a volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že kategorie masných výrobků, které mohou být dovezeny ze třetích zemí, závisí na veterinární situaci ve třetí zemi nebo v částech třetí země výroby; že některé masné výrobky, aby mohly být dovezeny, musí být podrobeny zvláštnímu ošetření;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/99/EHS [16] naposledy pozměněná směrnicí Rady 95/68/ES [17] v rámci definice masných výrobků stanoví minimální požadavky na ošetření; že z některých třetích zemí nebo z některých částí třetích zemí figurujících na výše uvedených seznamech je schválen jen dovoz masných výrobků, které byly podrobeny úplnému tepelnému ošetření;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/221/ES stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení, jež musí členské státy uplatňovat při dovozu masných výrobků ze třetích zemích;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit minimální ošetření požadovaná při dovozu těchto výrobků z třetí země výroby;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolují dovoz masných výrobků ve smyslu rozhodnutí 97/221/ES ze třetích zemí nebo částí třetích zemí uvedených na seznamech v částech I, II a III přílohy, pokud tyto výrobky byly podrobeny odpovídajícímu ošetření stanovenému v části IV přílohy a pokud jsou doprovázeny příslušným veterinárním osvědčením stanoveným v rozhodnutí Komise 97/221/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1997.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. dubna 1995 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu
(97/225/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že čl. 15 odst.
2 Úmluvy mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací o společném tranzitním režimu [1] zmocňuje Smíšený výbor zřízený uvedenou úmluvou podávat doporučení na změny úmluvy;
vzhledem k tomu, že Smíšený výbor doporučil změnu úmluvy, která umožní vymáhání pohledávek prostřednictvím vzájemné pomoci smluvních stran;
vzhledem k tomu, že dotyčné změny jsou stanoveny v doporučení Smíšeného výboru č.
1/94; že je vhodné schválit dohodu ve formě výměny dopisů týkající se uvedeného doporučení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací o změně Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
kterým se mění rozhodnutí 93/198/EHS o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro dovoz ovcí a koz ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(97/231/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/91/ES [2], a zejména na články 8 a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/68/EHS [3], naposledy pozměněná aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, stanoví veterinární podmínky obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/198/EHS [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, stanoví veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dovoz ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že je nezbytné rozšířit oblast působnosti uvedeného rozhodnutí, aby se vztahovalo rovněž na veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dovoz ovcí a koz ze třetích zemí pro chovné a výkrmné účely;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/232/ES [5] stanoví seznamy třetích zemí, z nichž může být povolen dovoz ovcí určených na porážku, výkrm nebo chov;
vzhledem k tomu, že by dovážené ovce a kozy měly splňovat určité požadavky týkající se nepřítomnosti brucelózy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/198/EHS se mění takto:
1. Znění článku 1 se nahrazuje tímto:
"Členské státy povolí dovoz ovcí a koz, které splňují požadavky upřesněné ve veterinárních osvědčeních stanovených v částech 1a a 1b přílohy I tohoto rozhodnutí, pokud jde o jatečná zvířata.
Toto osvědčení musí doprovázet zásilky ovcí a koz ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených v částech 1 a 2 přílohy rozhodnutí Komise 97/232/ES [6]."
2. Znění článku 2 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy povolí dovoz ovcí a koz, které splňují požadavky veterinárního osvědčení stanoveného v části 1a přílohy II, pokud jde o zvířata určená pro výkrmné účely.
Toto osvědčení musí doprovázet zásilky ovcí a koz, které jsou určené pro výkrmné účely, ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených v části 3 přílohy rozhodnutí 97/232/ES.
2. Členské státy povolí dovoz ovcí a koz, které splňují požadavky veterinárního osvědčení stanoveného v části 1b přílohy II, pokud jde o zvířata určená pro chovné účely.
Toto osvědčení musí doprovázet zásilky ovcí a koz, které jsou určené pro chovné účely, ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených v části 4 přílohy rozhodnutí 97/232/ES.
3. Členské státy dále povolí dovoz ovcí a koz určených pro výkrm nebo chov pouze tehdy, splňují-li požadavky uvedené v kapitole 1 části 1c přílohy II, jsou-li určené pro stáda, která jsou úředně uznána jako prostá brucelózy, nebo v kapitole 2 části 1c přílohy II, jsou-li určené pro stáda prostá brucelózy nebo pocházejí ze třetích zemí uvedených v části 5 přílohy rozhodnutí 97/232/ES."
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1997.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupech, jimiž členské státy předávají Komisi informace v rámci systému vlastních zdrojů Společenství (97/245/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [2], naposledy pozměněné nařízením (Euratom, ES) č. 1355/96 [3], a zejména na články 6 a 17 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro vlastní zdroje,
vzhledem k tomu, že v nařízení (Euratom, ES) č.
1355/96 přijala Rada ustanovení určená ke zdokonalení určitých částí postupů, jimiž členské státy sdělují Komisi, co učinily k vybírání vlastních zdrojů, a zejména těch, které jsou ohroženy podvody a nesrovnalostmi;
vzhledem k tomu, že se tato zdokonalení týkají zejména vypracovávání měsíčních a čtvrtletních účetních výkazů vlastních zdrojů, zpráv o zjištěných podvodech a nesrovnalostech týkajících se nároků přesahujících 10000 ECU a obsahu výroční zprávy;
vzhledem k tomu, že tyto postupy předávání má upravit Komise po konzultaci s Poradním výborem pro vlastní zdroje;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit přiměřené prováděcí lhůty pro zavedení postupů předávání členskými státy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy sestavují měsíční a čtvrtletní účetní výkazy vlastních zdrojů uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 podle vzorů obsažených v přílohách I, II a III.
2. Výkazy sestavené podle vzorů uvedených v odstavci 1 se předají poprvé pro duben 197 u měsíčních výkazů a pro druhé čtvrtletí roku 1997 u čtvrtletních výkazů.
Článek 2
1. Zprávy o zjištěných podvodech a nesrovnalostech týkajících se nároků přesahujících 10000 ECU a podrobné informace o stavu řešení jednotlivých případů zjištěných podvodů nebo nesrovnalostí již dříve Komisi oznámených, u nichž dosud nebyla podána zpráva o vybrání, nevybrání nebo zrušení nároku podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89, podávají členské státy na vzorovém tiskopisu pro oznámení podvodu a vzorovém tiskopisu pro aktualizaci údajů, jež jsou obsaženy v přílohách IV a V.
2. Tiskopisy pro oznámení podvodu a tiskopisy pro aktualizaci údajů podle vzorů uvedených v odstavci 1 se předají poprvé za duben 1997.
Článek 3
1. Výroční zpráva o nejdůležitějších obtížích vyplývajících z uplatňování nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89, uvedená v čl. 17 odst. 3 zmíněného nařízení, se sestavuje podle vzoru v příloze VI.
2. Zpráva sestavená podle vzoru uvedeného v odstavci 1 se předá poprvé do 30. dubna 1997.
Článek 4
Členské státy sdělí Komisi do 31. března 1997 názvy orgánů nebo agentur příslušných k sestavování výkazů, tiskopisů a zpráv podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení Pseudomonas chlororaphis do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(97/248/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že společnost Svenska Lantmännen předložila dne 15. prosince 1994 švédským orgánům dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení Pseudomonas chlororaphis do přílohy I uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že švédské orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III výše uvedené směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentaci Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru na zasedání pracovní skupiny "rostlinolékařské předpisy" dne 20. března 1996;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v provádění podrobného zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Švédsko bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a že co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Svenska Lantmännen za účelem zařazení účinné látky Pseudomonas chlororaphis do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. března 1996, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. dubna 1997, kterým se mění rozhodnutí 91/116/EHS, kterým se zřizuje Evropský poradní výbor pro statistické informace v hospodářské a sociální oblasti
(97/255/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh rozhodnutí předložený Komisí,
vzhledem k tomu, že článek 4 rozhodnutí 91/116/EHS [1] výslovně uvádí počet členů výboru;
vzhledem k tomu, že z důvodů přistoupení Finska, Rakouska a Švédska je nezbytné patřičně upravit počet členů výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 4 rozhodnutí 91/116/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Výbor se skládá
- ze čtyř členů zastupujících Komisi, z nichž jeden je členem Komise odpovídajícím za politiku v oblasti statistických informací,
- z předsedy Výboru pro měnovou a finanční statistiku a pro statistiku platební bilance,
- z předsedů nebo generálních ředitelů národních statistických úřadů,
- ze dvou zástupců za každý členský stát jmenovaných Radou po konzultaci s Komisí z reprezentativních osobností zastupujících různé oblasti hospodářského, sociálního a vědeckého života.
Ke jmenování těchto členů dodá každý členský stát Radě seznam obsahující čtyři kandidáty.
Rada vezme v úvahu potřebu přiměřeného zastoupení různých hospodářských, sociálních a vědeckých oblastí."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
o uznání postupů certifikace v souladu s článkem 12 nařízení Rady (ES) č. 1836/93 ze dne 29. června 1993 o dobrovolné účasti průmyslových podniků v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (Text s významem pro EHP)
(97/264/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1836/93 ze dne 29. června 1993 o dobrovolné účasti průmyslových podniků v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (ES) č.
1836/93 stanoví, že u podniků, které uplatňují vnitrostátní, evropské nebo mezinárodní normy pro systémy řízení podniků a audit z hlediska ochrany životního prostředí a jsou certifikovány odpovídajícími certifikačními postupy jako podniky, které splňují tyto normy, se předpokládá, že splňují odpovídající požadavky nařízení (ES) č. 1836/93, zejména za podmínky, že uvedené normy a postupy jsou uznány Komisí postupem podle článku 19 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení Rady (ES) č. 1836/93 stanoví, že bližší údaje o uznaných normách a kritériích se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že Komise byla požádána, aby uznala, že akreditace podle kritérií stanovených kterýmkoli z následujících přístupů akreditace certifikačních orgánů pro oblast systémů řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí zajistí, že certifikační orgány, které byly akreditovány podle následujících požadavků a zásad, budou v rozsahu své akreditace uplatňovat vhodné certifikační postupy:
1. přístup založený na následujících rakouských právních předpisech: spolkový zákon č.
622 z roku 1995 – zákon o ověřovatelích stavu životního prostředí a seznamu míst, nařízení č.
549 z roku 1996 – nařízení o rozdělení pravomocí, Příručka EAC č. 5 z června 1996;
2. Zásady akreditace certifikačních orgánů pro systémy řízení podniků z hlediska životního prostředí (EMS) a certifikační postupy pro EMS – vydané v září 1996 německým spolkovým ministerstvem životního prostředí, ochrany přírody a jaderné bezpečnosti a spolkovým ministerstvem hospodářství a schválené Ověřovacím výborem pro životní prostředí podle článku 21 německého zákona o EMAS (Umweltauditgesetz);
3. Zásady Evropské akreditace certifikací (EAC) akreditace certifikačních orgánů pro systémy řízení podniků z hlediska životního prostředí – Příručka EAC č. 5 z června 1996;
vzhledem k tomu, že požadavky dané těmito třemi výše uvedenými přístupy k akreditaci certifikačních orgánů zajišťují, že vnitřní audit přihlíží k činnostem v oblasti životního prostředí, a vyhovují účelům nařízení (ES) č. 1836/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 19 nařízení (ES) č. 1836/93,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 12 nařízení (ES) č. 1836/93 Komise uznává, že akreditace podle požadavků stanovených v kterémkoli z následujících přístupů k akreditaci certifikačních orgánů zajistí, že certifikační orgány, které byly akreditovány podle těchto požadavků a zásad, budou v rozsahu své akreditace uplatňovat vhodné certifikační postupy:
1. přístup založený na následujících rakouských právních předpisech: spolkový zákon č.
622 z roku 1995 – zákon o ověřovatelích stavu životního prostředí a seznamu míst, nařízení č.
549 z roku 1996 – nařízení o rozdělení pravomocí, Příručka EAC č. 5 z června 1996;
2. Zásady akreditace certifikačních orgánů pro systémy řízení z hlediska životního prostředí (EMS) a certifikační postupy pro EMS – vydané v září 1996 německým spolkovým ministerstvem životního prostředí, ochrany přírody a jaderné bezpečnosti a spolkovým ministerstvem hospodářství a schválené Ověřovacím výborem pro životní prostředí podle článku 21 německého zákona o EMAS (Umweltauditgesetz);
3. Zásady Evropské akreditace certifikací (EAC) akreditace certifikačních orgánů pro systémy řízení z hlediska životního prostředí – Příručka EAC č. 5 z června 1996.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uznání mezinárodní normy ISO 14001: 1996 a evropské normy EN ISO 14001: 1996, které stanoví specifikaci pro systémy řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí, v souladu s článkem 12 nařízení Rady (ES) č. 1836/93 ze dne 29. června 1993 o dobrovolné účasti průmyslových podniků v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (Text s významem pro EHP)
(97/265/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1836/93 ze dne 29. června 1993 o dobrovolné účasti průmyslových podniků v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (ES) č.
1836/93 stanoví, že u podniků, které uplatňují vnitrostátní, evropské nebo mezinárodní normy pro systémy řízení podniků a audit z hlediska ochrany životního prostředí a jsou certifikovány odpovídajícími certifikačními postupy jako podniky, které splňují tyto normy, se předpokládá, že splňují odpovídající požadavky nařízení (ES) č. 1836/93, zejména za podmínky, že uvedené normy a postupy jsou uznány Komisí postupem podle článku 19 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení Rady (ES) č. 1836/93 stanoví, že bližší údaje o uznaných normách a kritériích se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že Komise byla požádána, aby uznala mezinárodní normu ISO 14001: 1996 a evropskou normu EN ISO 14001: 1996, které stanoví specifikace systémů řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že mezinárodní norma ISO 14001: 1996 a evropská norma EN ISO 14001: 1996 jsou totožné a obsahují specifikaci pro systémy řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí odpovídající konkrétním požadavkům nařízení Rady (ES) č. 1836/93;
vzhledem k tomu, že v tomto rozhodnutí může být uznání uděleno pouze v případě, že požadavky nařízení (ES) č. 1836/93 v mezinárodní normě ISO 14001: 1996 a evropské normě EN ISO 14001: 1996 jsou výslovně uvedeny;
vzhledem k tomu, že uplatnění specifikace mezinárodní normy ISO 14001: 1996 a evropské normy EN ISO 14001: 1996 spolu s jejich zásadami může vést k vyššímu stupni shody s požadavky nařízení (ES) č. 1836/93;
vzhledem k tomu, že akreditovaný ověřovatel stavu životního prostředí bude nadále kontrolovat shodu s těmi prvky nařízení Rady (ES) č. 1836/93, které mezinárodní norma ISO 14001: 1996 a evropská norma EN ISO 14001: 1996 výslovně neuvádějí, a zejména by měl akreditovaný ověřovatel stavu životního prostředí ve stadiu zkoumání dokumentu potvrdit, že jsou zahrnuty prvky článku 3 a přílohy I, které nejsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že osvědčení udělené v souladu s certifikačními postupy uznávanými Komisí bude zárukou, že požadavky obsažené v písmenech A až G v příloze II nařízení (ES) č. 1836/93 budou splněny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 1836/93,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 12 nařízení (ES) č. 1836/93 Komise uznává, že mezinárodní norma ISO 14001: 1996 a evropská norma EN ISO 14001: 1996, které stanoví specifikaci systémů řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí, obsahují požadavky odpovídající požadavkům výše uvedeného nařízení, jak uvádí příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. prosince 1996 o úpravě informací o lokalitách navrhovaných pro síť Natura 2000
(97/266/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin1, pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, žečl. 4 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 92/43/EHS stanoví, že členské státy mají Komisi předat seznam navržených lokalit Natura 2000 podle uvedeného čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce, a to spolu s informacemi o každé lokalitě v úpravě stanovené Komisí postupem podle článku 21;
vzhledem k tomu, že pro každou navrženou lokalitu Natura 2000 požaduje tato úprava poskytnutímapy lokality, názvu, zeměpisné polohy, rozlohy a údajů vyplývajících z použití kritérií pro výběr lokality,
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 20 směrnice 92/43/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se formulář pro předávání informací podle čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 92/43/EHS, obsažený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. března 1997 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o celní spolupráci
(97/269/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že mezistátní dohody o celní spolupráci uzavřené jednak mezi Norským královstvím a Finskou republikou a jednak mezi Norským královstvím a Švédským královstvím by měly být v otázkách spadajících do pravomoci Společenství nahrazeny systémem Společenství;
vzhledem k tomu, že dohody o hraniční spolupráci usnadňují obchod a účinné využívání zdrojů u omezeného počtu hraničních stanovišť v okrajových regionech, zejména ve Finské republice a Švédském království; že tyto regiony mají mnoho zvláštních charakteristik, které souvisejí s jejich zeměpisnými podmínkami (extrémně drsné klimatické podmínky, extrémně dlouhé hranice, velké vnitrostátní vzdálenosti, krajně obtížný přístup do některých oblastí) a nízkou hustotou zalidnění a dopravy a vzhledem k tomu. že tyto zvláštní charakteristiky jsou v rámci Společenství novinkou a, nemají-li být tyto regiony a dotyčné hospodářské subjekty znevýhodňovány, vyžadují zvláštní pozornost;
vzhledem k tomu, že dne 25. října 1996 Rada oprávnila Komisi jednat jménem Společenství o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o celní spolupráci;
vzhledem k tomu, že Finská republika a Švédské království by měly přijmout plnou odpovědnost, včetně finanční odpovědnosti, vůči Společenství za veškeré úkony, které jsou prováděny nebo mají být prováděny jejich jménem norskými celními orgány;
vzhledem k tomu, že finské i švédské celní orgány by měly s norskými celními orgány uzavřít správní ujednání o provádění dohody; že tato ujednání by měla být oznámena Komisi; že finské a švédské celní orgány by měly Komisi odpovídat za provádění dohody;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o celní spolupráci,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o celní spolupráci se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Finská republika a Švédské království přijímají plnou odpovědnost vůči Společenství, včetně finanční odpovědnosti, za veškeré úkony, které jsou prováděny nebo mají být prováděny jejich jménem norskými celními orgány.
Článek 3
1. Finské a švédské celní orgány uzavřou s norskými celními orgány správní ujednání o provádění dohody.
Tato ujednání budou oznámena Komisi Evropských společenství.
2. Finské a švédské celní orgány odpovídají Komisi za provádění dohody.
Za tímto účelem předkládají Komisi výroční zprávu, pokud zvláštní okolnosti nevyžadují dodatečné zprávy.
Článek 4
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru zřízeném podle článku 7 dohody.
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství a provést notifikaci stanovenou v článku 11 dohody [1].
Článek 6
Toto rozhodnutí se vyhlásí
kterým se mění rozhodnutí 93/25/EHS o schválení určitých ošetření sloužících k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů (Text s významem pro EHP)
(97/275/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2], a zejména na kapitolu IV část IV bod 2 přílohy uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/25/EHS ze dne 11. prosince 1993 o schválení určitých ošetření sloužících k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů [3] stanovilo tři druhy tepelného ošetření, která dostatečně zajišťují zdravotní nezávadnost produktů;
vzhledem k tomu, že Nizozemsko navrhlo alternativu k ošetřením stanoveným v příloze rozhodnutí 93/25/EHS;
vzhledem k tomu, že toto ošetření bylo zkoumáno a schváleno Stálým veterinárním výborem;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit přílohu rozhodnutí 93/25/EHS, aby obsahovala toto ošetření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/25/EHS ze dne 11. prosince 1993 o schválení určitých ošetření sloužících k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů se mění takto. V části B se doplňuje nový bod, který zní:
"3. - vaření pod tlakem v uzavřeném prostoru, kde:
- se dodržují alespoň požadavky vztahující se k době vaření a vnitřní teplotě svaloviny měkkýšů podle bodu 1,
- je stejnoměrné rozložení tepla v uzavřeném prostoru zaručeno schválenou metodologií v rámci programu vlastních kontrol."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/437/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Argentiny (Text s významem pro EHP)
(97/276/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 4 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/437/EHS ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Argentiny [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/262/ES [4], stanoví vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které musí doprovázet produkty rybolovu pocházející z Argentiny, s výjimkou mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoliv podobě;
vzhledem k tomu, že článek 3 rozhodnutí Komise 97/20/ES ze dne 17. prosince 1996, kterým se stanoví seznam třetích zemí splňujících rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh [5], stanoví, že stahovací svaly hřebenatkovitých nepocházejících z akvakultury, jež jsou zcela oddělené od vnitřností a pohlavních žláz, mohou být dováženy ze třetích zemí, které nejsou uvedeny v seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že Argentina oficiálně požádala Komisi, aby schválila vývoz stahovacích svalů hřebenatkovitých nepocházejících z akvakultury, jež jsou zcela oddělené od vnitřností a pohlavních žláz, na území Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby Argentina mohla využít možnost uvedenou v článku 3 rozhodnutí 97/20/ES, je třeba změnit článek 2 rozhodnutí 93/437/EHS a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v příloze A uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úvodní věta článku 2 rozhodnutí 93/437/EHS se nahrazuje tímto:
"Produkty rybolovu pocházející z Argentiny musejí splňovat tyto podmínky:" .
Článek 2
Příloha A rozhodnutí 93/437/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 1997.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 95/160/ES, rozhodnutí 95/161/ES a rozhodnutí 95/168/ES, pokud jde o metody, které mají být použity pro mikrobiologické vyšetřování (Text s významem pro EHP)
(97/278/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9a odst. 2 a čl. 9b odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických podmínkách pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [2], naposledy pozměněnou směrnicí 96/90/ES [3], a zejména na přílohu II kapitolu 2 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/160/ES ze dne 21. dubna 1995, kterým se stanoví doplňkové záruky vzhledem k výskytu salmonel pro zásilky plemenné drůbeže a jednodenních kuřat určených pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna nosné drůbeže do Finska a Švédska [4], stanoví zejména mikrobiologické vyšetření vzorků;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/161/ES ze dne 21. dubna 1995, kterým se stanoví další záruky ohledně salmonely na zásilky nosnic do Finska a Švédska [5], stanoví zejména mikrobiologické vyšetření vzorků;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/168/ES ze dne 8. května 1995, kterým se, pokud jde o salmonely, stanoví doplňkové záruky u zásilek některých druhů vajec určených k lidské spotřebě do Finska a Švédska [6], stanoví zejména mikrobiologické vyšetření vzorků;
vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor ve své zprávě ze dne 3. června 1996 vydal stanovisko týkající se mikrobiologických vyšetřovacích metod nabízejících rovnocenné záruky;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit rozhodnutí 95/160/ES, 95/161/ES a 95/168/ES, aby bylo umožněno použití mikrobiologické vyšetřovací metody nabízející rovnocenné záruky jako stanovená metoda;
vzhledem k tomu, že metody popsané v tomto rozhodnutí odpovídají stanovisku Vědeckého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 95/160/ES se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Mikrobiologická metoda pro vyšetřování vzorků
- Mikrobiologické vyšetřování vzorků na salmonely musí probíhat buď podle standardní metody Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993, nebo revidovaných vydání, nebo podle metody popsané Severským výborem pro analýzy potravin (metodika NMKL č. 71, čtvrté vydání, 1991), nebo podle revidovaných vydání.
- V případě sporů mezi členskými státy o výsledky analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metodiky."
Článek 2
V příloze I rozhodnutí 95/161/ES se bod 4 nahrazuje tímto:
"4. Mikrobiologická metoda pro vyšetřování vzorků
- Mikrobiologické vyšetřování vzorků na salmonely musí probíhat buď podle standardní metody Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993, nebo revidovaných vydání, nebo podle metody popsané Severským výborem pro analýzy potravin (metodika NMKL č. 71, čtvrté vydání, 1991), nebo podle revidovaných vydání.
- V případě sporů mezi členskými státy o výsledky analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metodiky."
Článek 3
V příloze I rozhodnutí 95/168/ES se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Mikrobiologická metoda pro vyšetřování vzorků
- Mikrobiologické vyšetřování vzorků na salmonely musí probíhat buď podle standardní metody Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993, nebo revidovaných vydání, nebo podle metody popsané Severským výborem pro analýzy potravin (metodika NMKL č. 71, čtvrté vydání, 1991), nebo podle revidovaných vydání.
- V případě sporů mezi členskými státy o výsledky analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metodiky."
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. dubna 1997 o úloze Eurostatu při tvorbě statistiky Společenství
(97/281/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 155 této Smlouvy,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [1] (dále jen "základní nařízení") ukládá určité úkoly a povinnosti orgánu Společenství zabývajícímu se vypracováváním statistik Společenství;
vzhledem k tomu, že pro potřeby článku 2 základního nařízení se "orgánem Společenství" rozumí "orgán Komise pověřený plněním úkolů uložených Komisi v oblasti vypracovávání statistik Společenství (Eurostat)";
vzhledem k tomu, že provádění základního nařízení vyžaduje přesnější vymezení úlohy Eurostatu při vypracovávání statistik Společenství;
vzhledem k tomu, že Eurostat musí být schopen jednat v souladu se zásadami nestrannosti, spolehlivosti, relevantnosti, efektivnosti nákladů, statistické důvěrnosti a transparentnosti;
vzhledem k tomu, že k zajištění soudržnosti, proveditelnosti a jednotnosti statistiky Společenství je třeba opětovně zdůraznit důležitost postupů spolupráce a koordinace mezi útvary Komise, které se účastní získávání těchto informací na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že provádění základního nařízení vyžaduje ochranu důvěrných údajů, které orgány členských států a Společenství sbírají za účelem sestavování statistik Společenství;
vzhledem k tomu, že provádění základního nařízení vyžaduje organizované rozšiřování informací prostřednictvím orgánů členských států a Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je provést nařízení (ES) č. 322/97 (dále jen "základní nařízení") v rámci vnitřní organizace Komise, a zejména vymezit úlohu a působnost Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostatu) v souladu s rozvojem úkolů orgánů Společenství při provádění statistik Společenství a s rozvojem zásad definovaných v článku 10 základního nařízení.
Článek 2
Eurostat
Eurostat je orgánem Společenství uvedeným v čl. 2 čtvrté odrážce základního nařízení.
Eurostat je útvar Komise řízený generálním ředitelem.
Článek 3
Zásady
Eurostat vykonává své úkoly v souladu se zásadami nestrannosti, spolehlivosti, relevantnosti, efektivnosti nákladů, statistické důvěrnosti a transparentnosti definovanými v článku 10 základního nařízení.
Článek 4
Úkoly Eurostatu
V rámci Komise je Eurostat ve spolupráci s Hlavním výborem pro statistické informace [2] pověřen prováděním statistického programu Společenství, a zejména
a) vývojem souboru standardů a metod, které v celém Společenství umožní vypracovávání statistik nestranných, spolehlivých, relevantních a nákladově efektivních;
b) zpřístupňováním statistik Společenství orgánům Společenství, vládám členských států, společenským a hospodářským subjektům, akademickým kruhům a obecně široké veřejnosti v souladu se zásadami rozšiřování informací uvedenými v článku 11 základního nařízení, s přihlédnutím k formulování, provádění, sledování a hodnocení politik Společenství.
Za tímto účelem Eurostat
a) provádí výzkum statistické metodiky a technologie a dále je rozvíjí;
b) vytváří a rozvíjí statistické standardy Společenství a podporuje jejich přijetí členskými státy, aby bylo možné zvýšit srovnatelnost statistik Společenství, jakož i efektivnost nákladů při jejich vypracovávání;
c) radí a pomáhá členským státům v otázkách statistiky;
d) vypracovává statistické informace na základě vhodných údajů, provádí rozbory a vysvětluje technické záležitosti, aby se předešlo mylnému výkladu či rozboru;
e) shromažďuje statistiky od vnitrostátních statistických orgánů a údaje ze sekretariátů mezinárodních organizací nezbytné pro statistické cíle Společenství;
f) posiluje proces spolupráce s vnitrostátními statistickými orgány a mezi nimi samotnými prostřednictvím vzájemných výměn odborníků, účasti na statistických činnostech a rozvoje vzdělávacích systémů;
g) spolupracuje s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi s cílem podpořit srovnatelnost statistik Společenství se statistikami vypracovávanými v jiných statistických systémech a podle potřeby pomáhat třetím zemím se zdokonalováním jejich statistických systémů;
h) zajišťuje zvyšování úrovně odborných statistických znalostí a dovedností zaměstnanců Komise, kteří pracují v oblasti statistik Společenství.
Článek 5
Technická samostatnost
V rámci své působnosti je Eurostat pověřen výběrem vědeckých technologií, definic a metodiky, které jsou nejvhodnější pro dosažení zásad a cílů stanovených v základním nařízení.
Článek 6
Účast ostatních útvarů Komise na tvorbě statistik Společenství
Komise může rozhodnout, že se i jiné útvary kromě Eurostatu podílejí na vypracovávání statistik Společenství, a v jakých činnostech a v jakém rozsahu.
Článek 7
Působnost v koordinaci a spolupráci
V rámci Komise a v souladu s rozhodnutími přijatými Komisí dne 28. února 1990 o koordinaci statistických prací a úloze Eurostatu [3] a dne 29. února 1996 o zdokonalení statistických prací v Komisi [4] Eurostat, kterému je nápomocen Hlavní výbor pro statistické informace,
a) koordinuje veškeré statistické činnosti s ohledem na přípravu a provádění opatření Společenství v oblasti statistiky a
b) zajišťuje přiměřenou úroveň spolupráce s ostatními institucemi Společenství.
Článek 8
Statistický program Společenství
V souladu s kapitolami I a II základního nařízení určí statistický program Společenství činnosti všech útvarů Komise v oblasti statistiky Společenství.
Článek 9
Použití důvěrných údajů
Údaje považované za důvěrné na základě článku 13 základního nařízení se v souladu s kapitolou V základního nařízení v rámci Komise zpřístupní pouze úředníkům Eurostatu, ostatním zaměstnancům Eurostatu a ostatním fyzickým osobám pracujícím na základě smlouvy v jeho prostorách a smějí být použity výhradně pro potřeby vymezené v základním nařízení.
Článek 10
Přístup k administrativním údajům a jejich použití
V souladu s článkem 16 základního nařízení má Eurostat přístup ke všem zdrojům administrativních údajů, které jsou přístupné útvarům Komise, pokud jsou tyto údaje nezbytné pro vypracovávání statistik Společenství.
Článek 11
Rozšiřování informací
Eurostat zajistí, že statistiky společenství spolu s technickými vysvětleními nezbytnými pro jejich použití budou rozšiřovány tak, aby byl přístup k statistickým informacím Společenství v rámci celého Společenství jednoduchý a nestranný.
ze dne 21. dubna 1997 o harmonizovaných měřicích metodách pro určení hmotnostní koncentrace dioxinů a furanů v emisích do ovzduší v souladu s čl. 7 odst. 2 směrnice 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů
(97/283/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/67/ES ze dne 31. prosince 1994 o spalování nebezpečných odpadů [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k tomu, že podle čl.
7 odst. 2 směrnice 94/67/ES musí být harmonizované měřicí metody pro určení hmotnostní koncentrace dioxinů a furanů v emisích do ovzduší dostupné na úrovni Společenství v souladu s postupem stanoveným v článku 16;
vzhledem k tomu, že při plnění tohoto úkolu je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 16 směrnice 94/67/ES;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem uvedeného výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Měřicí metody pr EN 1948 (červen 1996) "Stacionární zdroje emisí: určení hmotnostní koncentrace PCDD/PCDF, část 1 – odebírání vzorků, část 2 – extrakce a čištění, část 3 – identifikace a kvantifikace", vypracované Evropským výborem pro normalizaci (CEN) pro určení hmotnostní koncentrace dioxinů a furanů v emisích do ovzduší představují harmonizované měřicí metody uvedené v čl. 7 odst.
2 směrnice 94/67/ES. Výše uvedená reference pr EN 1948 (červen 1996) se stane EN 1948 po konečném schválení CEN.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. dubna 1997, kterým se nahrazuje rozhodnutí Komise 96/536/ES ze dne 29. července 1996, kterým se stanoví seznam mléčných výrobků, pro které mohou členské státy přiznat individuální nebo obecné odchylky podle čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS, a druh odchylek použitých při výrobě těchto výrobků
(92/284/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/23/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst.
2 první pododstavec směrnice Rady 92/46/EHS povoluje členským státům přiznávat individuální nebo obecné odchylky od některých ustanovení uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/536/ES [3] opravňuje členské státy přiznávat odchylky od některých ustanovení čl. 7 části A bodů 1 až 4 směrnice 92/46/EHS a stanoví druh těchto odchylek;
vzhledem k tomu, že znění uvedeného rozhodnutí musí být upraveno, aby bylo jasnější; že je kromě toho nutné, aby seznam mléčných výrobků, pro které mohou členské státy přiznat individuální nebo obecné odchylky podle čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že skutečnost, že členský stát přizná odchylku podle rozhodnutí 96/536/ES, neopravňuje výrobce příslušných výrobků uvádět dotyčné výrobky na trh za použití označení vyhrazeného podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 535/97 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Znění rozhodnutí 96/536/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS a pro účely tohoto rozhodnutí se mléčnými výrobky vykazujícími tradiční vlastnosti rozumí mléčné výrobky:
- které jsou tradičně uznávané, nebo
- které jsou vyráběny podle technických norem nebo výrobními metod kodifikovaných nebo registrovanými v členském státě, ve kterém se výrobek tradičně vyrábí, nebo
- které jsou chráněny národními, regionálními nebo místním zákonem v členském státě, ve kterém se výrobek tradičně vyrábí.
Článek 2
Členské státy jsou oprávněny přiznat zařízením, která vyrábějí některé mléčné výrobky vykazující tradiční vlastnosti podle článku 1, individuální nebo obecné odchylky od požadavků stanovených:
a) v příloze B kapitole I bodě 6 a v příloze C kapitole III bodě 2 směrnice 92/46/EHS, pokud jde o vlastnosti materiálů, ze kterých se skládají nástroje a vybavení na přípravu, balení do prvního obalu a celkové balení těchto výrobků;
tyto nástroje a vybavení musí být stále udržovány v uspokojivém stavu, pokud jde o čistotu, a musí být pravidelně čištěny a dezinfikovány;
b) v příloze B kapitole I bodech 2 a), b), c) a d) směrnice 92/46/EHS, pokud jde o zrací sklepy nebo zrací místnosti pro tyto výrobky;
tyto zrací sklepy nebo zrací místnosti mohou být tvořeny přírodními geologickými stěnami a stěnami, podlahami, stropy a dveřmi, které nejsou hladké, nepropustné, pokryté světlým nátěrem nebo které nejsou z nekorodujícího materiálu.
S ohledem na zvláštní okolní mikroflóru je nutné přizpůsobit četnost a druh čistících a dezinfekčních prací v těchto sklepech a místnostech danému druhu činnosti."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. dubna 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách
(97/291/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 5. dubna 1993 Rada pověřila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o celní spolupráci s některými důležitými obchodními partnery Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Společenství je ve Smíšeném výboru pro celní spolupráci zřízeném článkem 15 dohody zastupováno Komisí, jíž jsou nápomocny členské státy.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství notifikaci stanovenou v článku 19 dohody.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlašuje
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č.292/97/ES ze dne 19. prosince 1996 o zachování vnitrostátních právních předpisů zakazujících používání některých přídatných látek při výrobě některých specifických potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 3a uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že pravidla pro harmonizaci přídatných látek by neměla mít vliv na uplatňování předpisů členských států platných k 1. lednu 1992, které zakazují používání některých přídatných látek v některých specifických potravinách považovaných za tradiční a vyráběných na jejich území;
vzhledem k tomu, že seznam potravin považovaných za tradiční musí být vypracován na základě oznámení zaslaných členskými státy Komisi do 1. července 1994; že však musí být vzata v úvahu oznámení zaslaná novými členskými státy po tomto dni;
vzhledem k tomu, že však obecně není cílem tohoto rozhodnutí definovat tradiční charakter potravin; že tradiční charakter nespočívá zejména pouze v zákazu používání přídatných látek v těchto potravinách;
vzhledem k tomu, že přesto musí být vzat v úvahu význam vnitrostátních zákazů používání některých kategorií přídatných látek při výrobě potravin jako celku, platných k 1. lednu 1992; že by měly být zachovány zvláštnosti některých výrobních postupů; že by před udělením povolení k zachování zákazu používání některých kategorií přídatných látek měly být vzaty v úvahu poctivé obchodní zvyklosti při obchodování s těmito potravinami a zájmy spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že se označení výrobku za tradiční výrobek, pro který členský stát zachová své vnitrostátní právní předpisy, nesmí dotknout nařízení (EHS) č. 2081/92 [5] a (EHS) č. 2082/92 [6] o označení původu a o osvědčeních o zvláštní povaze;
vzhledem k tomu, že směrnice 89/107/EHS a zvláštní směrnice povolují pouze přídatné látky, které nepoškozují lidské zdraví; že ochrana veřejného zdraví nemůže být tedy kritériem ospravedlňujícím zákaz používání některých přídatných látek v některých specifických potravinách považovaných za tradiční;
vzhledem k tomu, že zákaz používání některých přídatných látek zásadně nesmí vést k diskriminaci, pokud jde o jiné přídatné látky patřící do stejné kategorie podle přílohy I směrnice 89/107/EHS, a ovlivňovat tak harmonizaci ve Společenství;
vzhledem k tomu, že v zájmu průhlednosti je vhodné určit zákazy používání některých kategorií přídatných látek v některých kategoriích potravin, které mohou být členskými státy zachovány odchylně od směrnice 89/107/EHS a zvláštních směrnic 94/35/ES [7], 94/36/ES [8] a 95/2/ES [9];
vzhledem k tomu, že svoboda usazování a volný pohyb zboží nesmějí být ohroženy povolením zachovat vnitrostátní právní předpisy ani případnými nařízeními týkajícími se označování, které povolují odlišení těchto výrobků od podobných potravin; že v souladu s ustanoveními Smlouvy musí tedy být ve všech členských státech zachován volný pohyb, výroba a uvádění na trh podobných potravin považovaných za tradiční nebo netradiční,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Na základě článku 3a směrnice 89/107/EHS a v souladu s podmínkami v něm uvedenými je členským státům uvedeným v příloze povoleno, aby ve svých právních předpisech zachovaly zákaz používání některých kategorií přídatných látek při výrobě potravin uvedených v příloze.
Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčena nařízení (EHS) č. 2081/92 a (EHS) č. 2082/92.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. září 1995 o uzavření dodatkových protokolů k evropským dohodám o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a některými zeměmi střední a východní Evropy (Bulharsko, Maďarsko, Polsko, Rumunsko, Česká republika a Slovenská republika)
(97/295/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství dodatkové protokoly k evropským dohodám o obchodu s textilními výrobky s Bulharskou republikou, Maďarskou republikou, Polskou republikou, Rumunskem, Českou republikou a Slovenskou republikou;
vzhledem k tomu, že tyto dodatkové protokoly by měly být schváleny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatkové protokoly k evropským dohodám o textilních výrobcích mezi Evropským Společenstvím a Bulharskou republikou, Maďarskou republikou, Polskou republikou, Českou republikou a Slovenskou republikou se schvalují jménem Společenství.
Znění dodatkových protokolů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dodatkové protokoly jménem Společenství.
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 15 každého z dodatkových protokolů.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě (Text s významem pro EHP)
(97/296/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1] ve znění rozhodnutí 97/34/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že Komise určila zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu vztahující se na některé přesně stanovené třetí země;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/328/ES [3] stanoví vzor standardního osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovozy produktů rybolovu ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje rozhodnutí tohoto typu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/20/ES [4] stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoli podobě určené k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že je nyní nutné sestavit seznam třetích zemí, které splňují rovnocenné podmínky uvedené v čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 95/408/ES a které mohou proto zaručit, že produkty rybolovu vyvážené do Společenství splňují požadavky zdravotní nezávadnosti stanovené k ochraně zdraví spotřebitele směrnicí Rady 91/493/EHS o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [5];
vzhledem k tomu, že seznam musí zahrnovat třetí země, na které se již vztahuje zvláštní rozhodnutí, jakož i třetí země splňující podmínky podle čl. 2 odst. 2 a pro které může být stanoven prozatímní seznam oprávněných provozoven postupem podle rozhodnutí 95/408/ES;
vzhledem k tomu, že se může nadále po omezenou dobu uplatňovat čl. 11 odst. 7 směrnice 91/493/EHS pro produkty rybolovu dovezené ze třetích zemí dosud nezařazených do tohoto seznamu, aby nedošlo k rozpadu tradiční struktury obchodu;
vzhledem k tomu, že je seznam třetích zemí sestaven aniž jsou dotčeny předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy o ochraně zdraví zvířat nebo životního prostředí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam třetích zemí, které splňují podmínky podle čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 95/408/ES o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže, se stanoví v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčena ustanovení vztahující se k ochraně zdraví zvířat a životního prostředí, členské státy zajistí, aby byly dováženy produkty rybolovu v jakékoli formě určené k lidské spotřebě pouze ze třetích zemí na seznamu v příloze.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na produkty rybolovu dovezené z provozoven schválených postupem podle čl. 11 odst. 6 směrnice 91/493/EHS.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou členské státy pokračovat do 1. července 1998 v dovozech produktů rybolovu přicházejících ze třetích zemí, nezařazených na seznam v příloze tohoto rozhodnutí, v souladu s čl. 11 odst. 7 směrnice 91/493/EHS.
2. Členské státy zajistí, aby produkty rybolovu dovezené podle podmínek určených v odstavci 1 byly obchodovány pouze na domácím trhu dovážejícího členského státu nebo členských států, které přiznávají stejnou odchylku, a aby byla země původu jasně uvedena na etiketě.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1997.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé jménem Evropského společenství (97/300/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, podepsané v Lucemburku dne 22. dubna 1996, je vhodné schválit jménem Evropského společenství Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé společně s jejími přílohami, protokoly a prohlášeními připojenými k závěrečnému aktu, se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody [2].
kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé (97/301/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že do té doby, než vstoupí v platnost Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, podepsaná v Lucemburku dne 22. dubna 1996, je vhodné schválit jménem Evropského společenství Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé, jakož i přílohy, protokoly a prohlášení připojené k závěrečnému aktu, se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody [2].
ze dne 26. května 1997 o výměně informací týkajících se pomoci při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí
(97/340/JVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že čl. K.1 odst.
3 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že členské státy považují přistěhovaleckou politiku a politiku vůči státním příslušníkům třetích zemí za věci společného zájmu;
vzhledem k tomu, že bod 111 sdělení Komise ze dne 23. února 1994 o přistěhovalecké a azylové politice navrhuje, aby se politiky členských států týkající se dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí vzájemně sblížily;
vzhledem k tomu, že některé členské státy zavedly programy na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí, kteří pobývají na jejich území oprávněně i neoprávněně;
vzhledem k tomu, že v případě státních příslušníků třetích zemí pobývajících oprávněně na území členských států by se měly politiky členských států zaměřit na jejich integraci do společnosti a že pomoc při dobrovolném návratu by neměla být vykládána jako odraz politiky aktivní podpory takovéhoto návratu, ale je určena výhradně na usnadnění návratu těch osob, které se k tomu rozhodly z vlastní svobodné vůle;
vzhledem k tomu, že pomoc při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících na území členských států je v souladu s evropskou humanitární tradicí a může přispívat k nalezení důstojného řešení snižování počtu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících v členských státech; že je třeba zabránit, aby tato pomoc vedla k nežádoucím stimulačním účinkům;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se nedotýká ustanovení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 a Ženevské úmluvy ze dne 28. července 1951 týkající se postavení uprchlíků, ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1 Výměna informací
1. Členské státy, které přijaly opatření k rozvíjení programů na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí do jejich země původu, o nich jednou ročně podají zprávu generálnímu sekretariátu Rady.
Generální sekretariát sdělí tyto informace všem členským státům a Komisi.
2. Informace o těchto vnitrostátních programech pomoci k návratu musí zejména obsahovat tyto údaje:
- orgány příslušné pro provádění programu, t.j. nevládní nebo mezinárodní organizace,
- osobní působnost programu,
- veškeré další požadavky, kterým musí jednotlivé osoby, které se mají vrátit, vyhovět, aby u nich mohlo být uvažováno o pomoci podle programu,
- veškeré požadavky, kterým musí podle programu vyhovět země původu,
- druh a výše poskytované pomoci (např. cestovní náklady pro osoby, které se mají vrátit, a jejich rodiny, náklady na stěhování, příspěvek na navrácení),
- odhad účinnosti programu, včetně počtu příjemců a případného výskytu stimulačních účinků.
Článek 2 Analýza
1. Generální sekretariát Rady sdělí každý rok členským státům a Komisi návrh zprávy o informacích, které obdržel na základě článku 1. Zpráva musí mít vyčerpávající povahu a musí obsahovat konkrétní informace o každém z bodů uvedených v čl. 1 odst. 2.
2. Návrh zprávy podle odstavce 1 prozkoumají dotyčné členské státy a Komise a v případě potřeby jej upraví.
Článek 3 Koordinace
1. Na základě návrhu zprávy podle čl. 2 odst. 1 si dotyčné členské státy a Komise vymění v rámci Rady své názory na programy uvedené v článku 1. Přitom porovnají zejména rozsah, podmínky a účinnost těchto programů se zřetelem na jejich možné sblížení.
2. Dotyčné členské státy, které tyto programy nezavedly, prozkoumají jejich výsledky a jejich užitečnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 17. února 1997 o uzavření Protokolu o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry
(97/345/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Protokol o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry, parafovaná dne 18. června 1996,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 4 protokolu [1].
Článek 4
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci orgánů veterinární péče členských států, zastupuje Společenství ve veterinární podskupině zřízené článkem 2 protokolu.
Postoj Společenství ve smíšeném výboru stanoví kvalifikovanou většinou Rada na základě doporučení veterinární podskupiny.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlásí
(Text s významem pro EHP) (97/348/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 94/370/ES [2], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3], a zejména na články 5 a 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí 91/666/EHS je nákup antigenů součástí akce Společenství pro vytvoření rezerv Společenství očkovacích látek proti slintavce a kulhavce;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 93/590/ES ze dne 5. listopadu 1993 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [4], naposledy pozměněným rozhodnutím 95/471/ES [5], byl stanoven postup pro nákup antigenů slintavky a kulhavky;
vzhledem k tomu, že postup stanovený v roce 1993 se týkal antigenů virových kmenů A5, A22 a O1;
vzhledem k tomu, že kvůli výskytu choroby je třeba dalších antigenů;
vzhledem k tomu, že Komise dne 16. listopadu 1996 vypsala veřejnou soutěž na inaktivované koncentrované antigeny viru slintavky a kulhavky a složení, výrobu, plnění do lahví a distribuci očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [6];
vzhledem k tomu, že veřejná soutěž zahrnovala dodávku 2 milionů dávek antigenů A22 Iraq, 5 milionů dávek C1 (evropského kmene) a 5 milionů dávek ASIA 1 a na složení, výrobu, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce vyrobených z výše uvedených antigenů, které jsou již uloženy v bankách zřízených rozhodnutím Komise 93/590/ES;
vzhledem k tomu, že jako odezvu na vyhlášení veřejné soutěže Komise obdržela žádosti o účast od tří výrobců antigenů viru slintavky a kulhavky;
vzhledem k tomu,. že Komise prozkoumala předložené nabídky s tím, že vzala v úvahu tyto faktory:
- technické požadavky přílohy II rozhodnutí 91/666/EHS a ostatní kriteria uvedená v článku 5 uvedeného rozhodnutí,
- že někteří výrobci nejsou sto dodat plný počet dávek některých antigenů,
- potřebu dobře zavedeného programu řízení jakosti a zajišťování jakosti výrobcem;
- lhůtu skladovatelnosti očkovacích látek;
vzhledem k tomu, že Komise vybrala Rhône-Mérieux, aby dodala dva miliony dávek antigenů A22 Iraq, 5 milionů dávek C1 a 5 milionů dávek ASIA I a na žádost Komise provedla složení, výrobu, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce vyrobených z uvedených antigenů a z antigenů, které již jsou uloženy ve stávajících bankách;
vzhledem k tomu, že je třeba vydat finanční ustanovení dovolující Komisi nakoupit antigeny od Rhône-Mérieux a dohodnout postup s touto společností ohledně složení, výroby, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce;
vzhledem k tomu, že podle ustanovení článku 7 rozhodnutí 91/666/EHS je nutné stanovit pravidla pro rozdělování rezerv antigenu mezi antigenové banky uvedené v článku 1 uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby zakoupené kmeny byly uloženy v různých bankách;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství zakoupí tyto kmeny antigenů slintavky a kulhavky:
- A22 Iraq: 2000000 dávek,
- C1: 5000000 dávek,
- ASIA 1: 5000000 dávek
až do maximálních nákladů 2,4 milionu ECU.
2. Antigen uvedený v odstavci 1 dodá společnost Rhône-Mérieux.
3. Společenství dohodne složení, výrobu, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce vyrobených z antigenů uvedených v odstavci 2, a to nejprve do maximálních nákladů 1,5 milionu ECU.
4. Akci uvedenou v odstavci 3 organizuje Komise.
Článek 2
1. Společenství dohodne složení, výrobu, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce, vyrobených z antigenů již uložených ve stávajících antigenových bankách, a to nejprve do maximálních nákladů 1,5 milionu ECU.
2. Akci uvedenou v odstavci 1 organizuje Komise.
Článek 3
Opatření uvedená v čl. 1 odst. 3 a čl. 2 odst. 1 provádí Komise ve spolupráci s Rhône-Mérieux.
Článek 4
1. Pro dosažení cílů uvedených v článku 1, 2 a 3 Komise uzavře s Rhône-Mérieux smlouvy jménem Evropského společenství.
2. Generální ředitel Generálního ředitelství pro zemědělství je oprávněn podepsat tyto smlouvy za Komisi Evropských společenství.
3. Platba pro Rhône-Mérieux probíhá podle podmínek smlouvy uvedené v odstavci 1.
Článek 3
Antigeny se rozdělují mezi stávající antigenové banky takto:
a) Lyon: 2000000 dávek A22 Iraq;
b) Brescia: 2,5 milionu dávek C1 a ASIA 1;
c) Pirbright: 2,5 milionu dávek C1 a ASIA 1.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS o regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých a zrušuje rozhodnutí 96/487/ES o ochranných opatřeních proti zavlečení hřebčí nákazy z Ruska (Text s významem pro EHP)
(97/350/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 a čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady veterinárních kontrol živých zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pozměňují směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], naposledy pozměněné směrnicí 96/43/ES [3], a zejména na čl.
18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Komise 92/160/EHS [4] naposledy pozměněného rozhodnutím 97/10/ES [5] byl dovoz koňovitých z Ruska povolen pouze z území západně od pohoří Ural;
vzhledem k tomu, že po potvrzení výskytu hřebčí nákazy v Rusku Komise přijala rozhodnutí 96/487/ES [6];
vzhledem k tomu, že příslušné veterinární orgány v Rusku nyní potvrdily, že některé správní oblasti Ruské federace jsou prosté hřebčí nákazy; že by proto mělo být rozhodnutí 92/160/EHS pozměněno tak, aby zohledňovalo novou regionalizaci Ruské federace;
vzhledem k tomu, že příslušné veterinární orgány v Rusku také poskytly záruky pro tlumení hřebčí nákazy v Ruské federaci; že výše uvedené záruky jsou dostatečné pro obnovení dovozu koňovitých z některých správních oblastí Ruské federace; že by tedy rozhodnutí 96/487/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se slova:
"Rusko
území západně od pohoří Ural"
nahrazují slovy:
"Rusko
- Archangelská oblast, provincie Vologda, Murmansk, Leningrad, Novgorod, Pskov, Brjansk, Vladimir, Ivanovo, Tver, Kaluga, Kostroma, Moskva, Orel, Rjazaň, Smolensk, Tula, Jaroslavl, Nižní Novgorod, Kirov, Bělgorod, Voroněž, Kursk, Lipeck, Tambov, Astrachaň, Volgograd, Penza, Saratov, Uljanovsk, Rostov, Orenburg, Perm a Kurgan,
- oblasti Stavropol a Krasnodar,
- Karelská republika, Marijská republika, Mordovská republika, Čuvašská republika, Kalmycká republika, Tatarská republika, Dagestánská republika, Kabardinsko-balkarská republika, Severoosetinská republika, Ingušská republika a Karačajevo-čerkeská republika."
Článek 2
Rozhodnutí 96/487/ES se zrušuje.
Článek 3
Členské státy změní opatření uplatňovaná vůči Rusku tak, aby byla uvedena do souladu s tímto rozhodnutím. Informují o tom Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. března 1997 [1] o odstranění cel pro produkty informačních technologií
(97/359/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v nové Transatlantické agendě přijaté na vrcholné schůzce EU-USA v Madridu dne 13. prosince 1995 bylo rozhodnuto pokusit se uzavřít dohodu o informačních technologiích;
vzhledem k tomu, že po zprávách Komise o jejích průzkumných konzultacích se třetími zeměmi Rada dne 16. listopadu 1996 rozhodla zahájit jednání se třetími zeměmi s cílem uzavřít dohodu o informačních technologiích (ITA);
vzhledem k tomu, že dne 13. prosince 1996 na první konferenci Světové obchodní organizace v Singapuru byla přijata Ministerská deklarace o obchodu s produkty informačních technologií; že tato deklarace stanoví určité předběžné podmínky pro odstranění cel pro produkty informačních technologií; že tyto předběžné podmínky byly splněny;
vzhledem k tomu, že Ministerská deklarace o obchodu s produkty informačních technologií spolu s jejími přílohami a dodatky tvoří Dohodu o obchodu s produkty informačních technologií;
vzhledem k tomu, že by měl být Světové obchodní organizaci předložen seznam ES ITA CXL, který mění stávající seznam Společenství;
vzhledem k tomu, že Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií spolu se sdělením o jejím provedení by měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií spolu se sdělením o jejím provedení se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a sdělení se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Jak je požadováno podle odstavce 4 přílohy Ministerské deklarace o obchodu s produkty informačních technologií, Rada
i) bere na vědomí, že účastníci představující přibližně 90 procent světového obchodu s produkty informačních technologií oznámili své přijetí, a
ii) schvaluje jménem Společenství požadavky účastníků ITA na rozčlenění odstraňování cel na etapy.
Článek 3
Rada zmocňuje Komisi, aby předložila Světové obchodní organizaci změny seznamu Společenství, jak je stanoveno v seznamu ES IT CXL, uvedené v dohodě připojené k tomuto rozhodnutí.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené
ze dne 24. března 1997 [1] o odstranění cel pro určité lihoviny
(97/360/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že odstranění cel Spojenými státy a Evropským společenstvím se považuje za obecně prospěšné;
vzhledem k tomu, že Spojené státy a Evropské společenství připravily dohodu ve formě memoranda o porozumění o lihovinách; že dohoda zahrnuje změny seznamu CXL ES pro lihoviny, který by měl být předložen Světové obchodní organizaci;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit dohodu ve formě memoranda o porozumění mezi Spojenými státy a Evropským společenstvím o lihovinách jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o lihovinách se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise je oprávněna předložit Světové obchodní organizaci změny seznamu Společenství, jak je stanoveno v seznamu CXL ES pro lihoviny, uvedené v dohodě připojené k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu ve formě memoranda o porozumění zavazující Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
ze dne 27. května 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin
(97/361/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 uvedené smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že uzavření dohody vyjednané mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin umožní zlepšení podmínek pro uvádění lihovin na příslušné trhy Evropského společenství a Spojených států mexických v souladu se zásadami rovnosti, oboustranného prospěchu a vzájemnosti; že je tedy žádoucí uvedenou dohodu schválit;
vzhledem k tomu, že by Komise měla být oprávněna učinit potřebné technické úpravy postupem podle článku 15 nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], aby byla zjednodušeno provádění některých ustanovení dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin, jakož i připojená výměna dopisů, se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu.
Článek 3
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 22 odst. 1 dohody [2].
Článek 4
Pro účely článku 18 dohody je Komise postupem podle článku 15 nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 87 akty, které jsou potřebné při změně dohody.
Článek 5
Komise, jíž jsou nápomocny členské státy, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru podle článku 17 dohody.
Článek 6
Toto rozhodnutí se vyhlásí
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení karfentrazonethylu, fosthiazátu a fluthiamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(97/362/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se tří účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že společnost FMC Europe NV předložila dne 14. února 1996 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky karfentrazonethylu;
vzhledem k tomu, že společnost ISK Biosciences Division předložila dne 5. března 1996 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky fosthiazátu;
vzhledem k tomu, že společnost Bayer SA předložila dne 1. února 1996 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky fluthiamidu;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentací, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se karfentrazonethylu, fosthiazátu a fluthiamidu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v provádění podrobného zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Francie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se karfentrazonethylu a fluthiamidu a Spojené království v podrobném zkoumání dokumentace týkající se fosthiazátu;
vzhledem k tomu, že Francie a Spojené království co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v provádění podrobného zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností FMC Europe NV za účelem zařazení účinné látky karfentrazonethylu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. prosince 1996;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností ISK Biosciences Division za účelem zařazení účinné látky fosthiazátu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. prosince 1996;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Bayer SA za účelem zařazení účinné látky fluthiamidu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. prosince 1996.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. ledna 1997, kterým se jménem Evropského společenství uzavírá výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem
(97/378/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130 m ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že mezinárodní spolupráce v oblasti inteligentních výrobních systémů posílí vědecké a technické základy Společenství v průmyslu a přispěje k vyšší konkurenceschopnosti průmyslu Společenství;
vzhledem k tomu, že dvouletá studie proveditelnosti týkající se mezinárodní spolupráce v oblasti inteligentních výrobních systémů prokázala, že tato spolupráce přináší přidanou hodnotu;
vzhledem k tomu, že Rada zplnomocnila Komisi k vyjednávání o společné shodě se Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem;
vzhledem k tomu, že formou výměny dopisů bylo dosaženo společné shody se třetími zeměmi;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem se tímto schvaluje.
Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat výměnu dopisů uvedenou v článku 1 zavazující Společenství.
ze dne 21. května 1997 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(97/389/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekursorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států;
vzhledem k tomu, že v Transatlantické agendě bylo za prioritu ve vztazích mezi Evropským společenstvím a USA označeno uzavření dohody o prekursorech drog, která by stanovila zvláštní mechanismus konzultací probíhajících před odesláním;
vzhledem k tomu, že na základě tohoto zmocnění a ustanovení Transatlantické agendy Komise ukončila dne 11. dubna 1997 jednávání se Spojenými státy americkými;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem jmenovaným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění však bude omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekursorech a chemických látkách; vzhledem k tomu, že by tato dohoda měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 11 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 12 uvedené dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekursorech a chemických látkách.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [1].
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 6. června 1997 o uvedení na trh geneticky modifikované řepky olejné (Brassica napus L. oleifera Metzg.
MS1, RF1) podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/392/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství umožňující příslušným orgánům členského státu udělit souhlas k uvedení na trh výrobků, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného postupu bylo přijato rozhodnutí Komise 96/158/ES [3] o uvedení na trh semen hybridní řepky olejné (Brassica napus L. oleifera Metzg.
MS1Bn x RF1Bn) tolerantní k herbicidu a týkající se souhlasu příslušných orgánů Spojeného království k uvedení tohoto produktu na trh výhradně za účelem získání semen jeho pěstováním; že po tomto rozhodnutí obdržely příslušné francouzské úřady jiné oznámení od téhož oznamovatele, Plant Genetic Systems (číslo oznámení C/F/ 95/05/01/A), požadující udělení souhlasu také pro pěstování téhož produktu a nakládání s ním v životním prostředí před zpracováním na frakce neschopné života a během tohoto zpracování;
vzhledem k tomu, že příslušné francouzské úřady následně postoupily dokumentaci k tomuto oznámení spolu se svým příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS se požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání všech vznesených námitek z hlediska oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS a vzhledem k informacím uvedeným v dokumentaci dospěla k závěrům, že
- v případech produktů určených k používání jako potraviny nebo krmivo pro zvířata je posouzení rizik podle směrnice 90/220/EHS zaměřeno na to, zda by genetická modifikace mohla vést k jakýmkoli toxickým nebo nepříznivým účinkům na lidské zdraví nebo životní prostředí,
- není důvod se domnívat, že zavedení genů kódujících fosfinotricinacetyltransferázu a neomycinfosfotransferázu II do řepky olejné má jakékoli nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí,
- neexistují žádné bezpečnostní důvody, které by vyžadovaly uvádět na označení, že produkt byl získán technikami genetické modifikace,
- na štítku by mělo být uvedeno, že produkt má zvýšenou toleranci vůči herbicidnímu glufosinátu amonnému;
vzhledem k tomu, že autorizace chemických herbicidů používaných na rostliny a posouzení dopadů vyplývajících z jejich používání na lidské zdraví a životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], naposledy pozměněné směrnicí Komise 96/68/ES [5], a nikoli do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví další bezpečnostní opatření, jestliže se objeví nové informace o rizicích produktu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 69/208/EHS [6] a 70/457/EHS [7], a s výhradou odstavce 2 tohoto článku, udělí příslušné francouzské orgány souhlas s uvedením na trh následujícího výrobku oznámeného společností Plant Genetic Systems (číslo oznámení C/F/ 95/05/01/A):
semena hybridní řepky olejné (Brassica napus L. oleifera Metzg.) získaná křížením pomocí
a) potomstva pylově sterilní linie MS1 řepky (B91–4), kultivaru Drakkar, obsahujícího gen pro ribonukleázu, zvanou barnázu Bacillus amyloliquefaciens, gen bar Streptomyces hygroscopicus, který kóduje fosfinotricinacetyltransferázu, gen neo Escherichia coli pro neomycinfosfotransferázu II, promotor PSsuAra z Arabidopsis thaliana, promotor PNos z Agrobacterium tumefaciens, promotor PTA29 z Nicotiana tabacum, a
b) potomstva linie RF1 obnovitele fertility (B93–101) kultivaru Drakkar, 1 obsahujícího gen barstar Bacillus liquefaciens pro inhibitor ribonuklázy, gen bar Streptomyces hygroscopicus pro fosfinotricinacetyltransferázu, gen neo Escherichia coli pro neomycinfosfotransferázu II, promotor PSsuAra z Arabidopsis thaliana, promotor PNos z Agrobacterium tumefaciens, promotor PTA29 z Nicotiana tabacum.
2. Souhlas se bude vztahovat na každé potomstvo z křížení produktu s jakoukoli tradičně šlechtěnou řepkou.
Bude se vztahovat na uvádění produktu na trh k předpokládanému využití, tj. pěstování a nakládání s ním v životním prostředí před zpracováním na frakce neschopné života a v jeho průběhu.
Aniž je dotčeno ostatní značení vyžadované v právních předpisech Společenství, je třeba na označení každého balení semen určených pro výsev uvést údaj, že produkt má zvýšenou toleranci vůči herbicidu glufosinátu amonnému.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. června 1997 o uvedení na trh geneticky modifikované řepky olejné (Brassica napus L. oleifera Metzg, MS1, RF2), podle směrnice Rady 90/220/EHS
(Text s významem pro EHP)
(97/393/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných mikroorganismů do životního prostředí [1], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství umožňující příslušným orgánům členského státu udělit souhlas k uvedení na trh výrobků, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují;
vzhledem k tomu, že příslušným francouzským orgánům bylo předloženo oznámení týkající se uvedení na trh takového výrobku za účelem jeho využití pro pěstování a další nakládání s ním v životním prostředí před a během zpracování na frakce neschopné života;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Francie následně předaly dokumentaci k tomuto oznámení s jejich příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS je Komise povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání každé ze vznesených námitek z hlediska působnosti směrnice 90/220/EHS a každé informace obsažené v předložené dokumentaci dospěla k těmto závěrům:
- v případech produktů určených k používání jako potraviny nebo krmivo pro zvířata se posouzení rizik podle směrnice 90/220/EHS týká toho, zda by genetická modifikace mohla mít jakékoli toxické nebo škodlivé účinky na lidské zdraví nebo životní prostředí,
- neexistuje žádný důvod k domněnce, že zavedení genů kódujících fosfinotricinacetyltransferázu a neomycinfosfotransferázu II do řepky olejné bude mít jakékoli nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí,
- neexistuje žádný bezpečnostní důvod k označení, které by upozorňovalo, že produkt byl získán technikami genetické modifikace,
- štítek s údajem by měl uvádět, že produkt má zvýšenou toleranci vůči herbicidu glufosinátu amonnému;
vzhledem k tomu, že autorizace chemických herbicidů používaných na rostliny a posouzení dopadů jejich používání na lidské zdraví a životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění prostředků na ochranu rostlin na trh [3], ve znění směrnice Komise 96/68/ES [4], a nikoli do působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření v případě, že se objeví nové informace o rizicích produktu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 69/208/EHS [5] a 70/457/EHS [6], a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku udělí příslušné francouzské úřady souhlas k uvedení na trh následujícího výrobku, který oznámila společnost Plant Genetic Systems (číslo oznámení C/F/ 5/05/01/B):
semena hybridní řepky olejné (Brassica napus L. oleifera Metzg.) získaná křížením mezi
a) potomstvem pylově sterilní linie MS1 sterilní řepky (B91–4) kultivaru Drakkar, obsahujícího gen pro ribonukleázu zvanou barnáza Bacillus amyloliquefaciens, gen bar Streptomyces hygroscopicus pro fosfinotricinacetyltransferázu, gen neo Escherichia coli pro neomycinfosfotransferázu II, promotor PSsuAra Arabidopsis thaliana, promotor PNos Agrobacterium tumefaciens, promotor PTA29 Nicotiana tabacum a
b) potomstva linie RF2 pro obnovitele fertility (B94–2) kultivaru Drakkar, obsahujícího gen barstar Bacillus liquefaciens pro inhibitor ribonukleázy, gen bar Streptomyces hygroscopicus pro fosfinotricinacetyltransferázu, gen neo Escherichia coli pro neomycinfosfotransferázu II, promotor PSsuAra z Arabidopsis thaliana, promotor PNos Agrobacterium tumefaciens, promotor PTA29 Nicotiana tabacum.
2. Souhlas se vztahuje na veškeré potomstvo z křížení produktu s jakoukoli tradičně šlechtěnou řepkou.
Vztahuje se na uvádění produktu na trh za účelem jeho využití pro pěstování a nakládání s ním v životním prostředí před zpracováním na frakce neschopné života a během něj.
Aniž jsou dotčena jiná značení vyžadovaná právními předpisy Společenství, je třeba uvést na označení každého balení semen určených k výsevu, že produkt má zvýšenou toleranci vůči herbicidnímu glufosinátu amonnému.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví minimální údaje vyžadované pro databáze o zvířatech a živočišných produktech dovezených do Společenství (Text s významem pro EHP)
(97/394/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS, 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že pro účely přílohy III odst. 1 rozhodnutí 92/438/EHS musí být nejdříve vytvořeny minimální standardní údaje vyžadované pro databáze zaváděné členskými státy pro zvířata a produkty dovezené na jejich území;
vzhledem k tomu, že každý členský stát může zaznamenávat další údaje o zvířatech a produktech dovezených na jeho území, pokud to považuje za vhodné;
vzhledem k tomu, že ostatní technické požadavky budou stanoveny později na základě výsledků probíhajících studií k projektu Shift;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Minimální údaje, které mají členské státy zapisovat do databází o zvířatech a produktech dovezených na jejich území, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se počtvrté mění rozhodnutí 92/486/EHS, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy (Text s významem pro EHP)
(97/395/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v zájmu umožnění důkladného přezkoumání různých strukturálních možností sítě Animo je studie prováděna soukromou firmou;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění kontinuity sítě do ukončení oné studie by mělo být prodlouženo období platnosti opatření určených rozhodnutím Komise 92/486/ES ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 96/296/ES [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 2a odst. 1 rozhodnutí 92/486/EHS se první odrážka nahrazuje tímto:
"— byly prodlouženy o dva roky" .
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 86/414/EHS, pokud jde o seznam zařízení v Argentině schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství (Text s významem pro EHP)
(97/397/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/91/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam zařízení v Argentině schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství byl původně stanoven rozhodnutím Komise 86/414/EHS [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 94/463/ES [4];
vzhledem k tomu, že další kontrola provedená Společenstvím přímo na místě v zařízeních na výrobu masných výrobků
kterým se mění rozhodnutí 94/324/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indonésie (Text s významem pro EHP)
(97/401/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí č. 95/71/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Indonésií pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise č.
94/324/ES [3], naposledy pozměněném rozhodnutím 96/31/ES [4]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Indonésie předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad
ze dne 2. června 1997 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací připojující Dodatkový protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací
(97/403/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že za účelem zavedení vzájemné správní pomoci v celních otázkách mezi oběma stranami se jeví jako nezbytné doplnit k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací dodatkový protokol [1];
vzhledem k tomu, že za tímto účelem proběhla jednání se Švýcarskou konfederací a vyústila v dohodu ve formě výměny dopisů, jejíž schválení je v zájmu Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací připojující Dodatkový protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Nevstoupí-li dohoda ve formě výměny dopisů v platnost do 1. července 1997, bude od tohoto data prováděna prozatímně.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů uvedenou v článku 1.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v dohodě ve formě výměny dopisů [2].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 10. června 1997 o zřízení Vědeckého řídícího výboru
(97/404/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že spolehlivá vědecká stanoviska jsou důležitým podkladem pro předpisy Společenství týkající se zdraví spotřebitelů, a to nejen v užším smyslu, ale také ve spojitosti se zdravím a dobrými životními podmínkami zvířat, ochranou rostlin a ochranou životního prostředí;
vzhledem k tomu, že vědecká stanoviska v otázkách zdraví spotřebitelů jsou v současnosti zajišťována šesti vědeckými výbory zřízenými Komisí a vztahují se na výživu, výživu zvířat, kosmetiku, pesticidy, toxicitu, ekologickou toxicitu a veterinární otázky;
vzhledem k tomu, že různé otázky týkající se zdraví spotřebitelů mají multidisciplinární povahu a vyžadují přispění z různých vědeckých výborů, pro které by byla užitečná účinná koordinace;
vzhledem k tomu, že Komise musí mít možnost získat cenná a včasná vědecká stanoviska;
vzhledem k tomu, že vědecká stanoviska v otázkách zdraví spotřebitelů musí být v zájmu spotřebitelů a hospodářství založeny na zásadách nejvyšší odborné způsobilosti, nezávislosti a průhlednosti;
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zřizuje se Vědecký řídící výbor (dále jen "VŘV") v oblasti zdraví spotřebitelů a nezávadnosti potravin.
Článek 2
1. VŘV napomáhá Komisi získávat nejlepší vědecká stanoviska ohledně otázek týkajících se zdraví spotřebitelů.
2. VŘV koordinuje práce vědeckých výborů zřízených Komisí s cílem projednávat otázky týkající se zdraví spotřebitelů, a zejména
a) hodnotí a sleduje pracovní metody vědeckých výborů a v případě nutnosti je harmonizuje;
b) v případě otázek, které vyžadují konzultaci dvou nebo více vědeckých výborů, určuje vědecké výbory, které se mají zapojit, s přihlédnutím k požadavkům povinné konzultace, posuzuje stanoviska vydaná jednotlivými výbory a může v případě značných rozdílů stanovisek poskytnout celkový přehled;
c) pokud jsou opatření Společenství založena na hodnocení provedeném vědci z organizací v členských státech, pomáhá Komisi na její žádost při posuzování, je-li vědecké stanovisko na úrovni Společenství nezbytné, a popřípadě při určení, který vědecký výbor je má vydat.
3. V oblasti zdraví spotřebitelů VŘV
a) vydává vědecká stanoviska výhradně k otázkám, na které se nevztahuje působnost ostatních vědeckých výborů. Vypracovává stanoviska na žádost Komise a opírá se přitom o nejvhodnější vědecké znalosti;
b) vydává zvláštní vědecká stanoviska k multidisciplinárním aspektům přenosných spongiformních encefalopatií včetně bovinní spongiformní encefalopatie.
Za tímto účelem vytváří skupinu ad hoc, které předsedá jeden člen VŘV a která může zahrnovat i externí odborníky;
c) pomáhá Komisi zjišťovat oblasti, kde by byla vhodná povinná konzultace vědeckých výborů;
d) dohlíží na přezkoumání stávajících a nově se rozvíjejících postupů posouzení rizik a případně navrhuje uplatnění nových postupů posouzení rizik v oblastech, jako jsou například nemoci způsobené potravou a přenos chorob zvířat na lidi;
e) upozorňuje Komisi na každý zvláštní nebo nově vzniklý problém v oblasti ochrany zdraví spotřebitelů.
4. Členové VŘV, kteří nepředsedají vědeckým výborům, radí Komisi při výběru členů vědeckých výborů s ohledem na odbornou způsobilost a nezávislost kandidátů.
5. Komise může požadovat v případě vyžádaní stanoviska VŘV dodržení lhůty pro jeho vydání.
Článek 3
1. VŘV se skládá z osmi vědeckých odborníků, kteří nejsou členy žádného vědeckého výboru, a z předsedů vědeckých výborů.
Předsedové vědeckých výborů mohou být, pokud se nemohou účastnit schůze VŘV, zastoupeni jedním z místopředsedů jejich vědeckého výboru.
2. Všichni členové VŘV volí prostou většinou předsedu a dva místopředsedy ze členů, kteří nepředsedají žádnému vědeckému výboru.
3. Členové VŘV jsou vědeckými odborníky v jedné nebo více oblastech zdraví spotřebitelů a mají společně pokrývat co nejširší spektrum vědeckých disciplín týkajících se této otázky.
4. Členy VŘV, kteří nepředsedají žádnému vědeckému výboru, jmenuje Komise po zveřejnění výzvy k vyjádření zájmu spolu s výběrovými kritérii a popisem výběrového řízení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Výběrové řízení určí průhledným způsobem nejvhodnější kandidáty pro práci ve VŘV.
Komise ze seznamu vhodných kandidátů jmenuje členy VŘV, kteří nepředsedají žádnému vědeckému výboru.
Jména členů VŘV se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
5. Funkční období členů VŘV, kteří nepředsedají žádnému vědeckému výboru, činí tři roky.
Tito členové VŘV smějí být jmenováni pouze na jedno další funkční období.
Po uplynutí období tří let zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo opětovně jmenováni.
6. Pokud člen VŘV, který nepředsedá žádnému vědeckému výboru, již není schopen účinně přispívat k činnosti VŘV nebo pokud dobrovolně odstoupí, jmenuje Komise na zbývající část funkčního období vhodného náhradníka ze seznamu uvedeného v odstavci 4.
7. Členové VŘV a externí odborníci, kteří byli vyzváni, aby přispěli k jeho práci, obdrží odměnu za služby, které poskytují Komisi, a dále náhradu výdajů na cestu a pobyt v souladu s pravidly stanovenými Komisí.
Článek 4
1. Členové VŘV vykonávají své funkce nezávisle na jakémkoli vnějším vlivu.
2. Členové VŘV každoročně uvědomí Komisi o všech zájmech, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti.
3. Členové VŘV a externí odborníci oznámí všechny zvláštní zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti při práci VŘV, jeho pracovních skupin nebo skupin ad hoc.
Článek 5
VŘV může vytvářet zvláštní pracovní skupiny s jasně vymezenou působností.
Každé pracovní skupině předsedá člen výboru a může přizvat i externí odborníky.
Pracovní skupiny podávají zprávu VŘV.
Článek 6
1. VŘV přijme svůj jednací řád a zveřejní jej.
2. Jednací řád VŘV zajistí, aby
a) VŘV plnil své úkoly v souladu se zásadami vysoké odborné způsobilosti, nezávislosti a průhlednosti a při dodržení oprávněných požadavků na zachování obchodního tajemství;
b) koordinace práce vědeckých výborů je prováděna účinným a pružným způsobem, zejména včasným předkládáním zpráv o pracovních programech předsedy vědeckých výborů;
c) VŘV vydává včas stanoviska a další vědecké posudky;
d) VŘV může jmenovat zpravodaje, kteří shromažďují informační materiály a dokumentaci k vypracování stanovisek;
e) VŘV ověřuje, zda jsou jmenovaní zpravodajové schopni plnit zvláštní úkoly co nejnezávisleji na všech vnějších vlivech.
Článek 7
Programy, zápisy a stanoviska VŘV jsou zveřejňovány bez zbytečného odkladu s přihlédnutím k nezbytné ochraně obchodních tajemství.
Stanoviska menšiny jsou vždy zahrnuta a jmenovitě se uvádějí pouze na žádost členů.
Článek 8
Aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, nesmějí členové vyzrazovat informace získané v rámci činnosti VŘV nebo některé z jeho pracovních skupin, pokud jsou informováni, že tyto informace jsou považovány za důvěrné.
Článek 9
Sekretariát VŘV a jeho pracovních skupin a jeho skupin ad hoc zajišťuje Komise.
ze dne 26. června 1997 o sledování provádění aktů přijatých v oblasti azylu
(97/420/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na program prioritních prací přijatý Radou dne 30. listopadu 1993, který zejména vyzývá, aby byla každoročně vypracována zpráva o provedených úkolech v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, a na usnesení Rady ze dne 14. října 1996 o stanovení priorit spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí pro období od 1. července 1996 do 30. června 1998 [1],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu přijatá v oblasti azylu,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. K.1 odst. 1 Smlouvy považují členské státy azylovou politiku za věc společného zájmu;
vzhledem k tomu, že sledování provádění aktů přijatých v této oblasti Radou umožní poznat skutečný dosah práce Rady v této oblasti a přinese poučení pro její budoucí práci,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předsednictví předloží každý rok členským státům dotazník, který umožní zjistit, jak provedly akty týkající se azylu přijaté Radou a ministry odpovědnými za otázky přistěhovalectví.
Dotazník se týká těchto otázek:
- předpisů, politik a praktických opatření přijatých členskými státy během předchozího roku ve všech oblastech, na které se vztahují akty uvedené v prvním pododstavci,
- veškerých obtíží, se kterými se setkaly při přijímání těchto předpisů, politik a praktických opatření,
- pravděpodobnosti přijetí předpisů, politik a praktických opatření z oblastí uvedených v první odrážce v krátké době,
- provádění zmíněných aktů, předpisů, politik a praktických opatření a případných souvisejících obtíží.
Článek 2
Členské státy připraví na základě dotazníku uvedeného v článku 1 informativní zprávu, ve které mohou odkázat na obsah svých pravidelných příspěvků pro Středisko pro informace, diskusi a výměnu v oblasti azylu (CIREA), nebo z nich převzít některé části.
Článek 3
Generální sekretariát Rady zajistí překlad informativních zpráv uvedených v článku 2 a zpřístupní je všem členským státům a Komisi.
Na základě těchto informativních zpráv připraví rovněž souhrnnou zprávu.
Článek 4
Na základě souhrnné zprávy a dalších vhodných informací, například od vysokého komisaře OSN pro uprchlíky a popřípadě od nevládních organizací, vypracuje předsednictví ve spolupráci s Komisí a po konzultaci vysokého komisaře OSN pro uprchlíky zprávu představující analýzu zejména uvádějící, zda je třeba některé otázky znovu projednat mezi členskými státy a zda je nezbytné přijmout doplňující opatření.
Tato zpráva bude posouzena v rámci Rady s cílem, aby jí mohla být předložena k uvážení.
Předsednictví požádá vysokého komisaře OSN pro uprchlíky o stanovisko ke zprávě a zajistí, aby případné připomínky byly sděleny členským státům.
Článek 5
Dotazník bude zasílán každoročně členským státům před 1. červencem a členské státy podají své informativní zprávy do následujícího 1. října.
První dotazník se bude týkat provedení aktů v období do 1. července 1997.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Austrálie (Text s významem pro EHP)
(97/426/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Austrálie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení australských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Department of Primary Industries and Energy - Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)" je schopen v Austrálii účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení AQIS Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá AQIS;
vzhledem k tomu, že AQIS vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Austrálii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Primary Industries and Energy – Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Austrálie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Austrálie" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce AQIS a úřední razítko AQIS v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. září 1997.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Austrálie (Text s významem pro EHP)
(97/427/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle ustanovení právních předpisů Austrálie je za hygienickou kontrolu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a za sledování hygieny a hygienických podmínek produkce odpovědný úřad "Department of Primary Industries and Energy – Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)".
Uvedené právní předpisy zmocňují AQIS, aby v některých oblastech povolil nebo zakázal sběr živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že AQIS a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů v Austrálii;
vzhledem k tomu, že se příslušné australské úřady zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné australské úřady vydaly oficiální ujištění, že budou dodrženy požadavky uvedené v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí pro třídění produkčních a sádkovacích oblastí, schvalování středisek pro expedici a pro čištění a kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce;
vzhledem k tomu, že Austrálii lze zařadit do seznamu třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti uvedené v čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že Austrálie si přeje vyvážet do Společenství zmrazené nebo zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže;
vzhledem k tomu, že by za tím účelem měly být v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS stanoveny produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a z nichž mohou být vyváženi do Společenství;
vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá v souladu se směrnicí Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2], naposledy pozměněnou směrnicí 95/22/ES [3], použijí se zvláštní podmínky dovozu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem
ze dne 2. června 1997 o uzavření Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch Palestinského autonomního úřadu pro západní břeh Jordánu a pásmo Gazy na straně druhé
(97/430/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 a 130y, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvoje spolupráce měla podporovat trvale udržitelný hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladké a postupné začlenění do světového hospodářství a odstranění chudoby v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že tato Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch Palestinského autonomního úřadu pro západní břeh Jordánu a pásmo Gazy na straně druhé, podepsaná dne 24. února 1997 v Bruselu, poslouží ke upevnění vztahů mezi Palestinci a Evropskou unií v rámci evropsko-středomořského partnerství a připraví cestu pro zahájení jednání s cílem uzavřít Evropsko-středomořskou dohodu o přidružení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch Palestinského autonomního úřadu pro západní břeh Jordánu a pásmo Gazy na straně druhé, spolu s přílohami, protokoly, výměnou dopisu a prohlášeními se schvaluje jménem Společenství.
Znění aktů uvedených v prvním odstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 75 prozatímní dohody.
Článek 3
Komise, které jsou nápomocni představitelé členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru zřízeném podle článku 63 prozatímní dohody.
Pro účely čl. 63 odst. 1 druhého pododstavce uvedené dohody rozhodne o postoji Společenství ve smíšeném výboru Rada na návrh Komise, vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o desky na bázi dřeva (Text s významem pro EHP)
(97/462/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o plastové kotvy/hmoždinky do betonu a zdiva (Text s významem pro EHP)
(97/463/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila „v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup“; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropské technické schvalování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro kanalizační systémy (Text s významem pro EHP)
(97/464/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověření shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. února 1997 o uzavření dvou dohod mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o zakázkách v odvětví telekomunikací a o zakázkách
(97/474/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113, 66, čl. 57 odst. 2 v souvislosti s čl. 228 odst. 3 první větou a čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o zakázkách v odvětví telekomunikací a o zakázkách by měly být schváleny;
vzhledem k tomu, že se tyto dohody týkají zadávání zakázek na zboží, stavební práce a jiné služby; že takové jiné služby nemohou být omezeny na pouhé služby překračující hranice; že Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 7. března 1996 poukázal na to, že podle současného stavu práva Společenství není článek 113 Smlouvy o založení Evropského společenství dostačující jako základ pro rozhodnutí Rady uzavřít dohodu týkající se nezávislého poskytování služeb, jejichž povahu nelze posuzovat pouze jako překračující hranice; že je proto vhodné založit rozhodnutí také na článku 66 uvedené Smlouvy v souvislosti s čl.
57 odst. 2, který stanoví procesní požadavky nezbytné pro jeho použití;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada po konzultacích se zvláštním výborem, který sama jmenuje, zmocnila Komisi, aby jménem Společenství schválila změny v příloze I a II k první ze dvou výše uvedených dohod; že však takové zmocnění bude v případě přílohy I omezeno na změny vyplývající z použití postupu uvedeného v článku 8 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [3] a v případě přílohy II na výsledky budoucích jednání konaných v rámci Dohody o vládních zakázkách z roku 1996,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tímto se schvaluje dohoda mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o zakázkách v odvětví telekomunikací a dohoda mezi uvedenými stranami o zakázkách jménem Evropského společenství.
K tomuto rozhodnutí jsou připojena znění dohod.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Komise se zmocňuje schválit jménem Společenství změny v přílohách I a II k dohodě o zakázkách v odvětví telekomunikací, uvedené v článku 1.
Komisi je v tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
Zmocnění uvedené v prvním pododstavci je omezeno v případě přílohy I na změny nezbytné v případě, že se použije ustanovení článku 8 směrnice 93/38/EHS, a v případě přílohy II na výsledky budoucích jednání konaných v rámci Dohody o vládních zakázkách z roku 1996.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k dvoudrátovým analogovým pronajatým okruhům ONP (Text s významem pro EHP)
(97/486/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem, s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu dvoudrátových analogových pronajatých okruhů ONP s šířkou hovorového pásma pro standardní nebo nadstandardní kvalitu, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k čtyřdrátovým analogovým pronajatým okruhům ONP (Text s významem pro EHP)
(97/487/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu čtyřdrátových analogových pronajatých okruhů ONP s šířkou hovorového pásma pro standardní nebo nadstandardní kvalitu, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku po oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o některých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu (Text s významem pro EHP)
(97/517/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že inspekce Společenství na Madagaskaru ukázaly, že tam existují vážné nedostatky ohledně infrastruktury a hygieny v zařízeních na výrobu masa a neexistují dostatečné záruky účinnosti kontrol prováděných příslušnými orgány; že veterinární správa na Madagaskaru jeví vážné nedostatky a nepoužívá pravidla Společenství; že v této zemi existuje možné riziko pro zdraví veřejnosti, pokud jde o produkci a zpracování živočišných produktů s výjimkou produktů rybolovu;
vzhledem k tomu, že dovoz produktů živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu nelze povolit, dokud nebude možné zaručit, že již neexistuje žádné riziko;
vzhledem k tomu, zže toto rozhodnutí bude do 30. listopadu 1997 opět prekontrolováno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije na produkty živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu.
Článek 2
Aniž je dotčeno rozhodnutí Komise 97/516/ES [3], zakáží členské státy dovoz produktů živočišného původu.
Zásilky, které však opustily Madagaskar před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost a které budou předloženy stanovišti kontroly Společenství k dovozu do 15. srpna 1997, musí být podrobeny zostřenému fyzickému vyšetření a případně mikrobiologickému vyšetření, zejména na detekci Bacillus anthracis a Clostridium chauvoei.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno do 30. listopadu 1997.
Článek 4
Členské státy upraví opatření, která používají v obchodu tak, aby je uvedly v soulad s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k digitálním nestrukturovaným pronajatým okruhům ONP 2048 kbit/s (Změna 1) (Text s významem pro EHP)
(97/520/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 94/470/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 94/470/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu digitálních nestrukturovaných pronajatých okruhů ONP 2048 kbit/s s rozhraním 120 ohm, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 94/470/ES se zrušuje dnem uplynutí jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 94/470/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než jeden rok od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k digitálním strukturovaným pronajatým okruhům ONP 2048 kbit/s (Text s významem pro EHP)
(97/521/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu digitálních strukturovaných pronajatých okruhů ONP 2048 kbit/s s rozhraním 120 ohm, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1. Toto rozhodnutí se rovněž vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k výše uvedenému typu rozhraní, je-li kapacita rozdělena do jednoho nebo několika kanálů 64 kbit/s stejného nebo rozdílného určení.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k digitálním pronajatým okruhům ONP 64 kbit/s s otevřeným přístupem (Změna 1) (Text s významem pro EHP)
(97/522/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 94/821/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 94/821/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu digitálních pronajatých okruhů ONP 64 kbit/s s otevřeným přístupem, s integritou oktetů a s rozhraním 120 ohm, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 94/821/ES se zrušuje dnem uplynutí jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 94/821/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než jeden rok od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na koncová zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) (2. vydání) (Text s významem pro EHP)
(97/523/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 94/471/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 94/471/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová rádiová zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pracující ve frekvenčním pásmu 1880 až 1900 MHz, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. c), d), e) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 94/471/ES se zrušuje dnem uplynutí šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 94/471/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než šest měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) (2. vydání) (Text s významem pro EHP)
(97/524/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 94/472/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 94/472/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová rádiová zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pracující ve frekvenčním pásmu 1880 až 1900 MHz a určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na telefonní aplikace pro koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. g) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 94/472/ES se zrušuje dnem uplynutí šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 94/472/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než šest měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 9. července 1997 o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na koncová zařízení pro aplikace digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) s profilem generického přístupu (GAP) (Text s významem pro EHP)
(97/525/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 95/525/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 95/525/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová rádiová zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pracující ve frekvenčním pásmu 1880 až 1900 MHz a určená k přímému nebo nepřímému připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na aplikace s profilem generického přístupu (GAP) u koncových zařízení uvedených v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. d), e) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 95/525/ES se zrušuje dnem uplynutí šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 95/525/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než šest měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. května 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách
(97/541/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 5. dubna 1993 Rada pověřila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o celní spolupráci s některými důležitými obchodními partnery Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru pro celní spolupráci zřízeném podle článku 22 dohody.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 23 dohody.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlásí
o společném technickém předpisu pro koncová zařízení určená k připojení k veřejným datovým sítím s přepojováním okruhů a k pronajatým okruhům ONP s rozhraním podle doporučení CCITT X.21 (Text s významem pro EHP)
(97/544/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na datová koncová zařízení určená k připojení k veřejným datovým sítím s přepojováním okruhů a k pronajatým okruhům ONP s rozhraním podle doporučení CCITT X.21, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se technických charakteristik (požadavků na elektrická a mechanická rozhraní a protokolu kontroly přístupu), které musí vykazovat koncová zařízení používající rozhraní podle doporučení CCITT X.21 nebo rozhraní, které je s tímto doporučením fyzikálně, funkčně a elektricky slučitelné, avšak pracující s jakoukoli přenosovou rychlostí do 1984 kbit/s včetně.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. d) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na datová koncová zařízení (DTE) pro připojení k veřejným datovým sítím s přepojováním paketů (PSPDN) s rozhraními podle doporučení CCITT X.25 (Text s významem pro EHP)
(97/545/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 96/71/ES [3];
vzhledem k tomu, že dnem uplynutí přechodného období by rozhodnutí 96/71/ES mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na datová koncová zařízení určená k připojení k veřejným datovým sítím s přepojováním paketů (PSPDN) s rozhraními podle doporučení CCITT X.25 s přenosovou rychlostí do 1920 kbit/s, která používají rozhraní založená na doporučení CCITT X.21 a X.21 bis, a která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se obecných připojovacích požadavků na koncová zařízení uvedená v odstavci 1.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání nejpozději do jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Rozhodnutí 96/71/ES se zrušuje dnem uplynutí jednoho roku od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 96/71/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než jeden rok od oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. června 1997 o uvedení na trh testu T102 (Streptococcus thermophilus T102) podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/549/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných mikroorganismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/35/ES [2], a zejména na článek 13 této směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství umožňující příslušným orgánům členského státu udělit souhlas k uvedení na trh produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují;
vzhledem k tomu, že příslušnému orgánu Finska bylo předloženo oznámení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán Finska následně postoupil dokumentaci k této záležitosti spolu s příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán jednoho členského státu vznesl k uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS je Komise proto povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání námitky vznesené z hlediska působnosti směrnice 90/220/EHS, a informací podaných v této dokumentaci dospěla k závěru, že neexistuje důvod se domnívat, že zavedení genu kódujícího chloramfenikolacetyltransferázu na plasmidu pMJ 763 do mikroorganismu Streptococcus thermophilus T102 bude mít jakékoli nepříznivé účinky pro lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví další bezpečnostní opatření v případě získání nových informací o rizicích tohoto produktu;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny ostatní právní a správní předpisy Společenství, udělí příslušný orgán Finska souhlas k uvedení na trh níže uvedeného produktu, který oznámila společnost Valio Oy (číslo oznámení C/FI/96–1NA):
ampulky obsahující lyofilizovaný preparát Streptococcus thermophilus T102, který byl transformován plasmidem pMJ 763 obsahujícím syntetické geny luxA, luxB odvozené z Xenorhabdus luminescens a gen pro chloramfenikolacetyltransferázu z plazmidu pVS2 řízený laktokokovým promotorem P45 a terminátorem transkripce z Escherichia coli rrnB.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 97/515/ES, 97/513/ES, 97/516/ES a 97/517/ES týkající se některých ochranných opatřeních vůči některým produktům živočišného původu pocházejícím z Indie, Bangladéše a Madagaskaru (Text s významem pro EHP)
(97/553/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 19 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise při přijímání rozhodnutí 97/515/ES [3], 97/513/ES [4], 97/516/ES [5] a 97/517/ES [6] stanovila opatření k zaručení toho, aby se produkty živočišného původu, jež by mohly představovat nebezpečí, nemohly dostat do Společenství; že tato opatření tendují k pozastavení veškerého dovozu produktů rybolovu z Indie, Bangladéše a Madagaskaru, stejně jako ostatních produktů živočišného původu z Madagaskaru;
vzhledem k tomu, že tato opatření stanoví možnost, aby produkty, které byly odeslány do Společenství před vstupem výše uvedených rozhodnutí v platnost a které byly předloženy k dovozu do Společenství do 15. srpna 1997, se směly dostat do Společenství pod podmínkou, že se musí systematicky podrobovat mikrobiologickému vyšetření, jakmile dorazí do Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné tuto lhůtu prodloužit, a přitom zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 2 rozhodnutí 97/515/ES, 97/513/ES, 97/516/ES a 97/517/ES se slova "do 15. srpna 1997" nahrazují slovy "do 15. září 1997".
Článek 2
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o cementy, stavební vápna a jiná hydraulická pojiva (Text s významem pro EHP)
(97/555/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vnější tepelněizolační kompozitní systémy/sestavy s omítkou (ETICS) (Text s významem pro EHP)
(97/556/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. července 1997, kterým se mění rozhodnutí 92/167/EHS o zřízení Výboru odborníků pro přenos elektřiny elektrizačními soustavami
(97/559/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že z důvodů kontinuity činnosti Výboru odborníků pro přenos elektřiny elektrizačními soustavami, zřízeného rozhodnutím Komise 92/167/EHS [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, je nezbytné, aby členové mohli být jmenováni opakovaně;
vzhledem k tomu, že z důvodů právní jistoty je také vhodné zrušit některá ustanovení, která jsou již zastaralá;
vzhledem k tomu, že je proto třeba změnit rozhodnutí 92/167/EHS,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Článek 6 rozhodnutí 92/167/EHS se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Mohou být zvoleni dvakrát po sobě.";
b) odstavec 3 se zrušuje.
(Text s významem pro EHP) (97/562/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 odst. 3 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle thajských právních předpisů je hygienickou kontrolou mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a sledováním hygienických podmínek a zdravotní nezávadnosti produkce pověřen odbor rybářství ministerstva zemědělství a družstev (divize kontroly rybolovu a jakosti – Fish Inspection and Quality Control Division)(FIQCD); že tytéž právní předpisy zmocňují FIQCD povolit nebo zakázat v určitých oblastech sběr mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že FIQCD a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů Thajska;
vzhledem k tomu, že příslušné thajské úřady se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné thajské úřady vydaly oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a splněny požadavky na klasifikaci produkčních a sádkovacích oblastí, schválení středisek pro expedici a čištění, kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že Thajsko může být zařazeno na seznam třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že si Thajsko přeje vyvážet do Společenství zmrazené a zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže, kteří byli sterilizováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 93/25/EHS [2] ve znění rozhodnutí 97/275/ES [3];
vzhledem k tomu, že je k tomuto účelu důležité určit produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství;
vzhledem k tomu, že platí zvláštní podmínky dovozu, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá k provádění směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [4], naposledy pozměněné směrnicí 95/22/ES [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem
ze dne 28. července 1997, kterým se mění rozhodnutí Komise 94/325/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Thajska (Text s významem pro EHP)
(97/563/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutí 97/562/ES [3], kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Thajska; že je tudíž nezbytné pozměnit rozhodnutí Komise 94/325/ES [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/31/ES [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze A rozhodnutí Komise 94/325/ES se část IV bod 7 nahrazuje tímto:
"7. kromě toho, pokud jde o zmrazené nebo zpracované mlže, byli tito mlži získáni ze schválených produkčních oblastí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 97/562/ES [6], kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Thajska, a byli sterilizováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 93/25/EHS [7]."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé (97/567/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 9. února 1995, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství [2].
Znění aktů uvedených v prvním odstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 33 prozatímní dohody.
ze dne 22. července 1997 o obecné úpravě evropského technického schválení pro stavební výrobky (Text s významem pro EHP)
(97/571/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na přílohu II uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 8 směrnice Rady 89/106/EHS stanoví, že evropské technické schválení může být uděleno určitým výrobkům, zejména výrobkům, pro které neexistuje harmonizovaná norma ani uznaná vnitrostátní norma ani pověření pro harmonizovanou normu, a výrobkům, které se podstatně odlišují od harmonizovaných nebo uznaných vnitrostátních norem;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/23/ES [3] stanoví společná pravidla postupu pro podávání žádostí o evropské technické schválení, jeho přípravu a udělování;
vzhledem k tomu, že výše uvedené rozhodnutí ve své příloze 1 stanoví, že obsah a úprava evropského technického schválení musí odpovídat "obecné úpravě" schválené Komisí;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Podle směrnice 89/106/EHS musí být evropská technická schválení vyhotovena v souladu se obecnou úpravou stanovenou v příloze tohoto rozhodnutí.
(Text s významem pro EHP) (97/579/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že spolehlivá vědecká stanoviska jsou důležitým podkladem pro předpisy Společenství týkající se zdraví spotřebitelů, a to nejen v užším smyslu, ale také ve spojitosti se zdravím a dobrými životními podmínkami zvířat, ochranou rostlin a ochranou životního prostředí;
vzhledem k tomu, že vědecká stanoviska v otázkách zdraví spotřebitelů musí být v zájmu spotřebitelů a hospodářství založeny na zásadách nejvyšší odborné způsobilosti, nezávislosti a průhlednosti;
vzhledem k tomu, že kromě případů, kdy jsou konzultace s vědeckými výbory nařízeny, mohou být vědecké výbory konzultovány také v otázkách, které mají pro zdraví spotřebitelů a bezpečnost potravin zvláštní význam;
vzhledem k tomu, že ačkoliv mnohé otázky vyžadující vědecká stanoviska patří nyní do působnosti jednoho ze stávajících vědeckých výborů, určité otázky mohou patřit do působnosti více výborů;
vzhledem k tomu, že se jeví jako potřebné nově vymezit činnost některých výborů, aby se posílila jejich součinnost a zamezilo se jistému překrývání působností;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 97/404/ES[1] Komise ustavila Vědecký řídící výbor, který koordinuje činnost vědeckých výborů;
vzhledem k tomu, že Komise musí mít možnost získávat spolehlivá vědecká stanoviska včas;
vzhledem k tomu, že mnohé směrnice Rady a některá nařízení Rady předepisují, aby byl konzultován jeden nebo více stávajících vědeckých výborů; že Komise zamýšlí navrhnout Radě, aby přizpůsobila stávající právní předpisy tomuto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizují tyto vědecké výbory:
- Vědecký výbor pro potraviny,
- Vědecký výbor pro výživu zvířat,
- Vědecký výbor pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat,
- Vědecký výbor pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím,
- Vědecký výbor pro rostliny,
- Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
- Vědecký výbor pro léčiva a zdravotnické prostředky,
- Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí.
2. Oblasti působnosti vědeckých výborů jsou stanoveny v příloze.
3. Vědecký výbor pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat se skládá z podvýboru pro zdraví zvířat a podvýboru pro dobré životní podmínky zvířat.
Článek 2
1. Vědecké výbory jsou konzultovány v případech stanovených právními předpisy Společenství.
Komise může rozhodnout, že konzultuje výbory i v jiných otázkách, které mají zvláštní význam pro zdraví spotřebitelů a bezpečnost potravin.
2. Pokud se předložené otázky týkají několika vědeckých výborů uvedených v článku 1, mohou tyto výbory, poté co Vědecký řídící výbor stanoví, kterých výborů se věc týká, vytvořit společnou pracovní skupinu na vypracování vědeckého stanoviska.
Sestavení této skupiny je povinné, pokud o to Vědecký řídící výbor požádá.
3. Vědecké výbory poskytují na žádost Komise vědecká stanoviska v otázkách zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin.
Vykonávají zejména tyto činnosti:
a) kriticky přezkoumávají hodnocení rizik provedená vědci z organizací členských států;
b) vyvíjejí nové postupy hodnocení rizik v takových oblastech, jako jsou například onemocnění z potravin a přenosnost nemocí zvířat na člověka;
c) vypracovávají vědecká stanoviska, která Komisi umožní hodnotit vědecké základy doporučení, norem a pokynů připravených mezinárodními fóry;
d) hodnotí vědecké zásady, na kterých jsou založeny hygienické normy Společenství, s přihlédnutím k postupům hodnocení rizik vyvinutým příslušnými mezinárodními organizacemi.
4. Na základě stavu vývoje současných vědeckých poznatků mohou vědecké výbory Komisi upozornit na kterékoliv zvláštní nebo nově vzniklé problémy, které spadají do jejich působnosti a souvisejí se zdravím spotřebitelů a s bezpečností potravin.
5. Komise si může vyžádat, aby stanovisko bylo vydáno v určité lhůtě.
Článek 3
1. Vědecké výbory se skládají z nejvýše 19 členů.
Počet členů jednotlivých výborů stanoví Komise v souladu s požadovanou odbornou způsobilostí.
2. Členové vědeckých výborů jsou vědeckými odborníky v jedné nebo více oblastech působnosti daného výboru a mají společně pokrývat co nejširší spektrum vědeckých disciplín.
3. Členy vědeckých výborů jmenuje Komise po zveřejnění výzvy k vyjádření zájmu spolu s výběrovými kritérii a popisem výběrového řízení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Výběrové řízení určí průhledným způsobem nejvhodnější kandidáty pro činnost ve výborech.
Komise ze seznamu vhodných kandidátů jmenuje členy příslušných výborů.
Člen výboru nesmí být současně členem jiného vědeckého výboru.
Jména členů všech vědeckých výborů se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Vědecké výbory a podvýbory Vědeckého výboru pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat (dále jen "podvýbory") volí z řad svých členů prostou většinou jejich hlasů předsedu a dva místopředsedy.
Článek 5
1. Funkční období členů vědeckých výborů činí tři roky.
Členové smějí být jmenováni pouze na jedno další funkční období.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo opětovně jmenováni.
2. Pokud člen vědeckého výboru již není schopen plnit své úkoly nebo pokud dobrovolně odstoupí, jmenuje Komise na zbývající část funkčního období vhodného náhradníka ze seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 3.
3. Členové vědeckých výborů a externí odborníci obdrží odměnu za služby, které poskytují Komisi, a dále náhradu výdajů na cestu a pobyt v souladu s pravidly stanovenými Komisí.
Článek 6
1. Členové vědeckých výborů vykonávají své funkce nezávisle na jakémkoli vnějším vlivu.
2. Členové vědeckých výborů každoročně uvědomí Komisi o všech zájmech, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti.
3. Členové vědeckých výborů a externí odborníci oznámí na každém zasedání všechny zvláštní zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti.
Článek 7
1. Vědecké výbory a podvýbory mohou v dohodě s Komisí přizvat ke spolupráci specializované externí odborníky.
2. Vědecké výbory a podvýbory mohou vytvořit zvláštní pracovní skupiny s přesně vymezenými úkoly.
Každé pracovní skupině předsedá člen výboru nebo podvýboru a každá pracovní skupina může zahrnovat také externí odborníky.
3. Pracovní skupiny podávají zprávy vědeckým výborům nebo podvýborům, k nimž jsou připojeny.
Článek 8
1. Vědecké výbory přijímají ve spolupráci s Vědeckým řídícím výborem jednací řád.
Jednací řád zajistí, aby vědecké výbory plnily své úkoly co nejlépe, v souladu se zásadami vysoké odborné způsobilosti, nezávislosti a průhlednosti a při dodržení oprávněných požadavků na zachování obchodního tajemství.
Jednací řád se zveřejní.
2. Jednací řád musí stanovit pro každý vědecký výbor zejména postupy pro
a) jmenování zpravodajů, kteří shromažďují informační materiály a dokumentaci a připravují návrhy stanovisek vědeckého výboru;
b) ověřování, zda jsou jmenovaní zpravodajové schopni plnit zvláštní úkoly co nejnezávisleji na všech vnějších vlivech;
c) včasné podávání stanoviska, v každém případě ve lhůtě stanovené na základě čl. 2 odst. 5;
d) zajištění úzké spolupráce s ostatními vědeckými výbory a Vědeckým řídícím výborem.
3. Vědecké výbory přijímají svá stanoviska většinou hlasů svých členů.
4. Podvýbory přijímají navrhovaná stanoviska většinou hlasů svých členů a postupují je Vědeckému výboru pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat ke konečnému přijetí.
Článek 9
1. Zasedání vědeckých výborů, podvýborů a pracovních skupin svolává Komise.
2. Sekretariát vědeckých výborů, podvýborů a pracovních skupin zajišťuje Komise.
Článek 10
Pořad jednání, protokoly a vědecká stanoviska přijaté vědeckými výbory jsou v přiměřené lhůtě zpřístupněny veřejnosti s přihlédnutím k nezbytné ochraně obchodních tajemství.
Stanoviska menšiny jsou vždy zahrnuta a jmenovitě se uvádějí pouze na žádost členů.
Článek 11
Aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, zavazují se členové výborů a externí odborníci nevyzrazovat informace získané v rámci činnosti vědeckých výborů nebo některé z pracovních skupin, pokud jsou informováni, že tyto informace jsou považovány za důvěrné.
Článek 12
1. Vědecké výbory zřízené tímto rozhodnutím nahrazují dosavadní vědecké výbory takto:
a) Vědecký výbor pro potraviny nahrazuje Vědecký výbor pro potraviny zřízený rozhodnutím Komise 95/273/ES[2];
b) Vědecký výbor pro krmiva nahrazuje Vědecký výbor pro krmiva zřízený rozhodnutím Komise 76/791/EHS[3], ve znění rozhodnutí 86/105/EHS[4];
c) Vědecký výbor pro zdraví zvířat a dobré životní podmínky zvířat nahrazuje oddělení pro zdraví zvířat a oddělení pro dobré životní podmínky zvířat Vědeckého veterinárního výboru zřízeného rozhodnutím Komise 81/651/EHS[5], naposledy pozměněným Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
d) Vědecký výbor pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím nahrazuje oddělení pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím Vědeckého veterinárního výboru zřízeného rozhodnutím 81/651/EHS;
e) Vědecký výbor pro rostliny nahrazuje Vědecký výbor pro pesticidy zřízený rozhodnutím Komise 78/436/EHS[6], ve znění rozhodnutí 86/105/EHS;
f) Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům nahrazuje Vědecký výbor pro kosmetologii zřízený rozhodnutím Komise 78/45/EHS[7], ve znění rozhodnutí 94/954/ES[8];
g) Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí nahrazuje Vědecký poradní výbor pro toxicitu a ekotoxicitu chemických sloučenin zřízený rozhodnutím Komise 78/618/EHS[9], naposledy pozměněný aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
2. Rozhodnutí 76/791/EHS, 78/45/EHS, 78/436/EHS, 78/618/EHS, 81/651/EHS a 95/273/ES se zrušují.
Výbory zřízené těmito rozhodnutími však zůstávají ve funkci až do zahájení činnosti vědeckých výborů zřízených tímto rozhodnutím.
Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí; odkazy na výbory a oddělení zřízené zrušenými rozhodnutími se považují za odkazy na výbory zřízené tímto rozhodnutím.
kterým se mění rozhodnutí 95/30/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Maroka (Text s významem pro EHP)
(97/581/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Marokem pro dovozy produktů rybolovu do Společenství byl vypracován rozhodnutím Komise 95/30/ES [3]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Maroka předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušné marocké úřady předložily nový seznam, ve kterém je zejména doplněno 305 mrazírenských plavidel;
vzhledem k tomu, že seznam schválených provozoven a plavidel by měl být v souladu s tím pozměněn;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 95/30ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. července 1997, kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno (Text s významem pro EHP)
(97/582/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh1, naposledy pozměněnou směrnicí 96/24/ES2, a zejména na čl. 10 písm. e) této směrnice,
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byly zaznamenány případy bovinní spongiformní encefalopatie (BSE); že v některých členských státech se rovněž vyskytuje klusavka; že původci BSE a klusavky mohou být přenášeni orálně;
vzhledem k tomu, že za původce BSE u skotu se považuje protein získaný z přežvýkavců používaný v krmivu, který nebyl upraven způsobem účinným pro inaktivaci těchto původců, a představuje tak nosič pro přenos původců přenosných spongiformních encefalopatií;
vzhledem k tomu, že pro ochranu přežvýkavců před zdravotními riziky vyplývajícími ze skutečnosti, že metody zpracování proteinů nemohou vždy zaručit úplnou inaktivaci těchto původců, přijala Komise rozhodnutí 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatření týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie a zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně3, ve znění rozhodnutí 95/60/ES4; že toto rozhodnutí zakazuje zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně přežvýkavcům a zároveň stanoví, že na některé produkty se tento zákaz nevztahuje, protože nepředstavují žádné zdravotní riziko;
vzhledem k tomu, že zkrmování infikovaného proteinu získaného ze savčí tkáně přežvýkavcům představuje zdravotní rizika a vzhledem ke skutečnosti, že není vyloučen přenos nákazy na člověka, Rada rozhodla na svém zasedání ve dnech 1. až 3. dubna 1996 přijmout dodatečná opatření na ochranu zdraví lidí a zvířat;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/516/EHS5 naposledy pozměněné rozhodnutím 95/274/ES6 stanoví seznam komponentů, jejichž používání v krmných směsích je zakázáno;
vzhledem k tomu, že z praktických důvodů a v zájmu právní jednotnosti musí být do právní úpravy krmiv začleněn zákaz zkrmování určitých proteinů získaných ze savčí tkáně přežvýkavcům, který již existuje ve veterinárních právních předpisech; že seznam by měl být rozšířen o zákaz používání těchto proteinů v krmných směsích pro přežvýkavce již ve stadiu výroby krmiv;
vzhledem k tomu, že uvedená ustanovení se použijí, aniž jsou tím dotčena přísnější ustanovení, která některé členské státy přijaly zejména na základě čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS7, naposledy pozměněné směrnicí 92/118/EHS8;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 91/516/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použitím přílohy není dotčeno rozhodnutí 94/381/EHS a ustanovení případně přijatá členskými státy na základě čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 90/667/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 1997.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení mefenoxamu (CGA 329351), ethoxysulfuronu, famoxadonu a Ampelomyces quisqualis do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(97/591/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/414/EHS stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se čtyř účinných látek s cílem dosáhnout zařazení těchto účinných látek do přílohy I uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost Novartis Crop Protection AG předložila dne 9. února 1996 belgickým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky mefenoxamu;
vzhledem k tomu, že společnost AgrEvo předložila dne 3. července 1996 italským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky ethoxysulfuronu;
vzhledem k tomu, že společnost DuPont de Nemours předložila dne 2. října 1996 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky famoxadonu;
vzhledem k tomu, že společnost Ecogen předložila dne 12. dubna 1996 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky Ampelomyces quisqualis;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentací, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III uvedené směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se mefenoxamu, ethoxysulfuronu a famoxadonu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. března 1997;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se Ampelomyces quisqualis byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 6. února 1997;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin s ohledem na požadavky směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Belgie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se mefenoxamu, Itálie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se ethoxysulfuronu a Francie v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se famoxadonu a Ampelomyces quisqualis;
vzhledem k tomu, že Belgie, Itálie a Francie co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Novartis Crop Protection AG za účelem zařazení účinné látky mefenoxamu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. března 1997;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností AgrEvo za účelem zařazení účinné látky ethoxysulfuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. března 1997;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností DuPont de Nemours za účelem zařazení účinné látky famoxadonu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. března 1997;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Ecogen za účelem zařazení Ampelomyces quisqualis jako účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 6. února 1997.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o aktualizaci částek stanovených v nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 o prováděcích pravidlech k finančnímu nařízení (97/594/ESUO, ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Komise (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 ze dne 9. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 [1], a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že index spotřebitelských cen (EUR 15) dosáhl hodnoty 136,77 v prosinci 1992, 141,40 v prosinci 1993, 145,70 v prosinci 1994 a 150,00 v prosinci 1995;
vzhledem k tomu, že podle článku 145 nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 je třeba od 1. ledna 1997 provést úpravu paušálních částek stanovených v uvedeném nařízení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paušální částky stanovené v nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 se od 1. ledna 1997 aktualizují takto: TŘÍLETÁ INDEXACE (V ECU) _BAR_ _BAR_ 1. leden 1994 _BAR_ 1. leden 1997 _BAR_ Články 81 a 130 _BAR_ 350 _BAR_ 400 _BAR_
Čl. 109 první odrážka _BAR_ 900 _BAR_ 1000 _BAR_
Čl. 31 třetí odrážka _BAR_ 3300 _BAR_ 3600 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí sdělí ostatním orgánům a institucím Společenství účetní Komise.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výztužnou a předpínací betonářskou ocel (Text s významem pro EHP)
(97/597/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby v podniku zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem na posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. července 1997 o seznamu podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3254/91 a podle čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 35/97
(97/602/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 ze dne 4. listopadu 1991 o zákazu používání nášlapných pastí ve Společenství a dovozu kožešin a zboží z určitých volně žijících živočichů ze zemí, kde jsou tito živočichové odchytáváni pomocí nášlapných pastí nebo jiných metod odchytu, které nesplňují mezinárodní normy humánního odchytu do pastí [1], a zejména na čl.
3 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 35/97 ze dne 10. ledna 1997, kterým se stanoví pravidla pro vystavování osvědčení pro kožešiny a zboží, které spadají do působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 [2], a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, se vztahuje pouze na dovoz kožešin živočichů, kteří se nenarodili a nebyli odchováni v zajetí, ze zemí, které jsou uvedeny v seznamu v příloze tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že tento seznam byl sestaven na základě informací, které si Komise vyžádala na zemích, jež se, jak známo, rozkládají na územích výskytu druhů živočichů uvedených v příloze I k nařízení (EHS) č. 3254/91;
vzhledem k tomu, že Radě byla předložena ke schválení Mezinárodní dohoda o normách humánního odchytu do pastí; že je třeba se zdržet jednání, která by odporovala cíli a účelu této dohody; že v seznamu jsou uvedeny země, které dohodu parafovaly;
vzhledem k tomu, že až do doby přistoupení dalších třetích zemí k Mezinárodní dohodě o normách humánního odchytu do pastí nebo až do doby, kdy nastane jiná situace popsaná v čl. 3 odst.
1 nařízení (EHS) č. 3254/91, má toto rozhodnutí přechodný charakter; že seznam je nutno neprodleně přizpůsobit nově vzniklé situaci, aby nebránil obchodu s kožešinami a výrobky z nich;
vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1996 byl písemným postupem konzultován výbor uvedený v článku 5 nařízení (EHS) č. 3254/91; že tento výbor nevydal k návrhu rozhodnutí Komise, kterým se stanoví seznam autorizovaných zemí, souhlasné stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam zemí uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 35/97, které splňují alespoň jednu z podmínek čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (EHS) č. 3254/91, je obsažen spolu s příslušnými druhy zvířat v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
o případných změnách v hrubém národním produktu členských států pro účely směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (Text s významem pro EHP)
(97/619/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1],
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit porovnatelnost, spolehlivost a úplnost zachycení hrubého národního produktu v tržních cenách;
vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů je třeba stanovit termíny pro předání případných změn odhadů hrubého národního produktu (HNP) týkajících se bodů oznámených před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost podle poslední věty čl. 10 odst. 8 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [2], aby Komise mohla zaujmout k těmto bodům stanovisko;
vzhledem k tomu, že seznam prací, které ještě členské státy mají provést a který je uveden v přílohách A a B, se týká výhrad, které ještě Komise úředně nestáhla, i když některé z dotyčných prací již byly dokončeny a výsledky byly Komisi předány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Termín pro předání Komisi všech případných změn odhadů HNP nebo dodatečných metodických informací prokazujících, že učiněné výhrady již nejsou opodstatněné, k bodům oznámeným podle poslední věty čl. 10 odst. 8 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost a souvisejících informací se stanoví na den 1. října 1998.
Body, které již byly oznámeny, jsou uvedeny v přílohách A a B tohoto rozhodnutí.
Změny provedené členskými státy musí být sděleny Komisi se všemi nezbytnými pomocnými výpočty a vysvětlivkami.
Pro Finsko, Rakousko a Švédsko se však termín pro předání změn týkajících se oznámených bodů uvedených v přílohách A a B stanoví na 1. října 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
které se týká určitých ochranných opatření, pokud jde o určité produkty rybolovu pocházející z Číny, a kterým se mění rozhodnutí Komise 97/368/ES (Text s významem pro EHP)
(97/620/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990,kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že při dovozu vařeného masa z langustích zadečků pocházejícího ze zpracovatelského závodu v Číně byla zjištěna přítomnost Vibrio cholerae;
vzhledem k tomu, že přítomnost Vibrio cholerae v potravinách je způsobena špatnými hygienickými podmínkami před a/nebo po zpracování potravin a že představuje možné riziko pro lidské zdraví;
vzhledem k tomu, že proto již nesmí být povolen dovoz produktů z dotyčné provozovny v Číně;
vzhledem k tomu, že inspekce Společenství v Číně a výsledky kontrol na stanovištích hraniční kontroly Společenství ukázaly, že pokud jde o produkci a zpracování produktů rybolovu existují možná zdravotní rizika;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/368/ES o některých ochranných opatřeních, pokud jde o některé produkty rybolovu pocházející z Číny [3] ve znění rozhodnutí 97/587/ES [4], zakazuje dovoz čerstvých produktů rybolovupocházejících z Číny a vyžaduje systematické mikrobiologické vyšetření všech zpracovaných nebo zmrazených produktů rybolovu pocházejících z Číny;
vzhledem k tomu, že s ohledem na povinné posouzení rozhodnutí 97/368/ES do 30. září 1997 a na základě současných zjištění, je nutné prodloužit opatření tohoto rozhodnutí do 28. února 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na čerstvé, zmrazené nebo zpracované produkty rybolovu pocházející z Číny.
Článek 2
Členské státy zakazují dovoz produktů rybolovu v jakékoli podobě pocházejících z této čínské provozovny: Yangcheng Fengbao Aquatic Food Co. Ltd. (Kód provozovny 3200/02226).
Článek 3
V článku 6 rozhodnutí 97/368/ES se datum 30. září 1997 nahrazuje datem 28. února 1998.
Článek 4
Členské státy změní opatření, která používají při dovozech z Číny, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
Veškeré výdaje spojené s prováděním tohoto rozhodnutí hradí odesílatel, příjemce nebo jejich obchodní zástupce.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. května 1997 o dotaznících pro zprávy členských států o provádění některých směrnic v odvětví odpadů (provádění směrnice Rady 91/692/EHS)
(97/622/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [1], a zejména na články 5 a 6 a přílohu VI uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [2], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/350/ES [3],
s ohledem na směrnici Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [4], naposledy pozměněnou směrnicí 94/31/ES [5],
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [6],
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst. 1 směrnice 91/689/EHS požaduje, aby členské státy předávaly Komisi informace o provádění této směrnice v rámci zprávy uvedené v čl. 16 odst. 1 směrnice 75/442/EHS;
vzhledem k tomu, že článek 17 směrnice 94/62/ES požaduje, aby členské státy předávaly Komisi informace o provádění této směrnice podle článku 5 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že článek 16 směrnice 75/442/EHS byl nahrazen článkem 5 směrnice 91/692/EHS, který požaduje, aby členské státy předávaly Komisi informace o provádění některých směrnic Společenství v podobě zprávy za příslušný úsek;
vzhledem k tomu, že je nezbytné tuto zprávu vypracovat na základě dotazníku nebo osnovy navržené Komisí postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že první zpráva za příslušný úsek bude zahrnovat období od roku 1998 do roku 2000 včetně;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 výše uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímají se dotazníky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, které se týkají směrnice 91/689/EHS a směrnice 94/62/ES.
Článek 2
Členské státy použijí tyto dotazníky jako základ pro vypracování zpráv za příslušný úsek, které mají předkládat Komisi podle článku 5 směrnice 91/689/EHS a článku 17 směrnice 94/62/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. července 1997, kterým se mění rozhodnutí 93/70/EHS o kódování pro sdělení "Animo" (Text s významem pro EHP)
(97/628/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit rychlejší porozumění sdělením "Animo" Komise svým rozhodnutím 93/70/EHS [3], ve znění rozhodnutí 94/295/ES [4], stanovila kódy, které mají být používány pro zvířata a živočišné produkty;
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k získané zkušenosti byly provedeny podstatné změny souboru dat vztahujícího se ke kódům pro zvířata a živočišné produkty, aby se zlepšilo jeho používání;
vzhledem k tomu, že by příloha rozhodnutí 93/70/EHS měla být změněna, aby se přizpůsobila odpovídajícímu souboru dat v novém programovém vybavení;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že některá živá zvířata a produkty jsou zahrnuty do kódování, ještě neznamená, že sdělení musí být zasíláno prostřednictvím počítačové sítě Animo;
vzhledem k tomu, že kódování živých zvířat a produktů bude přezkoumáno po přijetí rozhodnutí potřebných k zavedení projektu Shift;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/70/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým Evropské společenství uhlí a oceli a Evropské společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé (97/629/ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 22. dubna 1996, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 10. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné pro dosažení cílů Společenství stanovených v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady ze dne 29. dubna 1997,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise učiní jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
kterým Evropské společenství uhlí a oceli a Evropské společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé (97/630/ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci podepsané v Lucemburku dne 22. dubna 1996, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé, podepsanou v Tbilisi dne 5. října 1996;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné pro dosažení cílů Společenství stanovených v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady ze dne 29. dubna 1997,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Gruzií na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise učiní jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o spojovací prostředky pro konstrukční dřevo/dřevěné dílce (Text s významem pro EHP)
(97/638/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit koncepci výrobků nebo skupin výrobků, která bude základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem na posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k digitálním nestrukturovaným a strukturovaným pronajatým okruhům 34 Mbit/s (Text s významem pro EHP)
(97/639/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví požadavky na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu digitálních nestrukturovaných pronajatých okruhů ONP 34368 kbit/s (D34U) nebo digitálních strukturovaných pronajatých okruhů ONP 34368 kbit/s (D34S) s rychlostí přenosu informací 33920 kbit/s bez omezení binárního obsahu, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na koncová zařízení.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání do jednoho roku od přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. září 1997 o schválení změny Úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (Basilejské úmluvy) jménem Společenství, jak ji stanoví rozhodnutí III/1 konference stran
(97/640/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a s odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 93/98/EHS [3] Společenství schválilo Úmluvu o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování, obecně známou jako Basilejská úmluva, a že se stalo stranou úmluvy ze dne 7. května 1994;
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí Rady z 22. června 1995 se Komise účastnila jménem Společenství, po konzultaci se zástupci členských států, jednání vedených v rámci třetí schůze konference stran Basilejské úmluvy s cílem změnit úmluvu podle rozhodnutí II/2 konference stran; že podle uvedeného rozhodnutí měl být vývoz nebezpečných odpadů určených ke zneškodnění ze zemí OECD do nečlenských zemí OECD okamžitě zakázán a vývoz nebezpečných odpadů určených k využití měl být do 31. prosince 1997 postupně odstraňován a po tomto dni zakázán;
vzhledem k tomu, že na základě těchto jednání konference stran přijala dne 22. září 1995 rozhodnutí III/1, kterým se do úmluvy do preambule vkládá nový odstavec 7, dále nový článek 4A a nová příloha VII; že cílem rozhodnutí III/1 je okamžitě zakázat vývoz nebezpečných odpadů určených ke zneškodnění ze stran uvedených v příloze VII do států, které v ní uvedeny nejsou, a do dne 31. prosince 1997 postupně odstraňovat a po tomto dni zakázat vývoz nebezpečných odpadů určených k využití ze stran uvedených v příloze VII do států, které v ní uvedeny nejsou;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství o přepravě odpadů byly změněny v souladu s nařízením Rady (ES) č. 120/97 z 20. ledna 1997, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [4];
vzhledem k tomu, že podle článku 17 úmluvy je změna Basilejské úmluvy otevřena pro ratifikaci, schválení, formální potvrzení nebo přijetí; že změna vstoupí v platnost mezi stranami, které ji přijaly, devadesátý den poté, co depozitář přijme listiny o ratifikaci, schválení, formálním potvrzení nebo přijetí alespoň od tří čtvrtin stran, které změnu přijaly,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změna Úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování, jak ji stanoví rozhodnutí III/1 přijaté konferencí stran dne 22. září 1995, se jménem Společenství schvaluje.
Znění změny je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Společenství listiny o schválení u generálního tajemníka Organizace spojených národů v souladu s článkem 17 úmluvy.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se mění rozhodnutí 93/53/EHS o zřízení vědeckého výboru pro označení původu, zeměpisná označení a osvědčení o zvláštní povaze (Text s významem pro EHP)
(97/656/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit podmínky, které musí dodržet členové výboru při výkonu svých povinností,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Rozhodnutí 93/53/EHS se mění takto:
1. v čl. 6 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"Funkční období členů je tříleté.";
2. v článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Po uplynutí tříletého nebo dvouletého období, podle okolností, zůstávají členové, předseda i místopředseda ve svých funkcích, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud nejsou znovu jmenováni.";
3. článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, členové výboru jsou povinni nevyzrazovat informace, které se dozvědí v rámci činnosti výboru, pokud je zástupce Komise upozorní, že se vyžádané stanovisko týká záležitosti důvěrné povahy.
2. Během svého funkčního období nebo po jeho uplynutí nemohou používat informace, o kterých se dozvěděli jako členové výboru, pro profesní účely.";
4. doplňuje se nový článek, který zní:
"Článek 10
Členové výboru se vyhnou jakémukoliv střetu zájmů při výkonu svých funkcí."
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu (Text s významem pro EHP)
(97/684/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Komise 93/195/EHS [2], naposledy pozměněným rozhodnutím 97/160/ES [3], je zpětný dovoz evidovaných koní pro dostihy, soutěže a kulturní akce po dočasném vývozu omezen na koně držené po méně než 30 dnů ve třetí zemi;
vzhledem k tomu, že aby se pro koně pocházející ze Společenství usnadnila účast na Olympijských hrách v Sydney v Austrálii v roce 2000, jakož i na přípravných akcích, je třeba toto období prodloužit na méně než 90 dnů;
vzhledem k tomu, že aby se pro koně pocházející ze Společenství usnadnila účast na každoročním Racing World Cup v Dubai ve Spojených arabských emirátech, je třeba toto období prodloužit na méně než 90 dnů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárních výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— se zúčastnili Olympijských her
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS o regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých, pokud jde o dovoz koňovitých z Ruska (Text s významem pro EHP)
(97/685/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
13 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/160/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím 97/350/ES [3] stanoví regionalizaci některých zemí pro dovoz koňovitých; že tato regionalizace je založena na veterinární situaci v dané třetí zemi;
vzhledem k tomu, že příslušné veterinární orgány
ze dne 20. října 1997 o provádění společného postoje 97/356/SZBP o předcházení konfliktům a řešení konfliktů v Africe, vymezeného Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(97/690/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 a J.11 této smlouvy,
vzhledem tomu, že článek 7 společného postoje 97/356/SZBP ze dne 2. června 1997 [1] stanoví, že Evropská unie je připravena pomáhat, zejména prostřednictvím Organizace africké jednoty (OAJ) a afrických subregionálních organizací, při rozvíjení schopnosti k předcházení konfliktům a jejich řešení v Africe na základě návrhů konkrétních projektů;
vzhledem tomu, že z hlediska závěrů přijatých Radou dne 2. června 1997 o předcházení konfliktům a jejich řešení v Africe a ve snaze pomoci africkému úsilí by Evropská unie měla podpořit mechanismus prevence, řízení a řešení konfliktů v Africe (dále jen "mechanismus") vytvořený na 29. shromáždění OAJ, které se konalo v Káhiře v červnu 1993;
vzhledem tomu, že z důvodu funkčnosti mechanismu OAJ je nezbytné zvýšit komunikační možnosti v ústředí OAJ, v jejích státních a regionálních pobočkách a na pracovištích v terénu; že OAJ předložila konkrétní projekt, který je součástí společného komplexu návrhů na posílení mechanismu OAJ v této oblasti;
vzhledem tomu, že se jedná o pilotní opatření, jehož hodnocení umožní Evropské unii rozšířit spolupráci s OAJ a plánovat podporu jiných projektů OAJ, které bude Evropská unie posuzovat jednotlivě,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropská unie podporuje mechanismus prevence, řízení a řešení konfliktů v Africe vytvořený OAJ v červnu 1993, jehož cílem je umožnit včasné určení zdrojů konfliktu a rychle na ně reagovat.
2. Ke zlepšení operativní účinnosti mechanismu a s ohledem na zjištěné nedostatky v oblasti komunikace v Africe se podpora Evropské unie v roce 1997 zaměří na požadavky OAJ na zvýšení komunikačních možností ústředí OAJ, jejích státních a regionálních poboček a pracovišť v terénu, včetně vzdělávání v této oblasti.
Článek 2
Při provádění tohoto rozhodnutí bude brán v úvahu požadavek na zajištění souvztažnosti mezi pomocí, kterou OAJ poskytuje Evropská unie, členské státy a ostatní účastníci konferencí o preventivní diplomacii konaných ve Washingtonu (1995), Bruselu a Madridu (1996).
Článek 3
1. Na úhradu nákladů na nákup vybavení a vzdělávání pracovníků OAJ se ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství na rozpočtový rok 1997 uvolní částka 860000 ECU.
2. Výdaje financované z částky stanovené v odstavci 1 se řídí rozpočtovými pravidly a postupy Evropského společenství.
Článek 4
Šest měsíců po zveřejnění tohoto rozhodnutí vyhodnotí Rada na základě informací poskytnutých Komisí opatření učiněná na základě tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
o dovozu živých zvířat, čerstvého masa a masných výrobků ze Svazové republiky Jugoslávie a Grónska a o změně rozhodnutí Rady 79/542/EHS (Text s významem pro EHP)
(97/736/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/91/ES [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 79/542/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 97/160/ES [4] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že v důsledku veterinární inspekce Společenství bylo zjištěno, že Svazová republika Jugoslávie má dostatek dobře strukturovaných a organizovaných orgánů veterinární péče; že byl předložen a členskými státy schválen plán sledování reziduí;
vzhledem k tomu, že se ve Svazové republice Jugoslávie provádí očkování proti klasickému moru prasat; že klasický mor prasat občas vzplane; že dovoz prasat by z tohoto důvodu neměl být z této země povolen;
vzhledem k tomu, že Svazová republika Jugoslávie by měla být zařazena do seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz skotu, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že Grónsko by mělo být zařazeno do seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že je třeba odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 79/542/EHS;
vzhledem k tomu, že specifické veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků budou stanoveny v jiných rozhodnutích podle veterinární situace dotyčné třetí země;
vzhledem k tomu, opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí ze Svazové republiky Jugoslávie dovoz:
a) živých zvířat kromě prasat;
b) čerstvého hovězího, skopového a kozího masa, vepřového masa a masa lichokopytníků;
c) masných výrobků.
2. Členské státy povolí dovoz ovcí a koz z Grónska.
3. Při dovozu podle odstavců 1 a 2 musí být dodržovány relevantní veterinární a hygienické požadavky.
Článek 2
Část I přílohy rozhodnutí 79/542/EHS se mění takto:
1. Podle abecedního pořadí kódu ISO se vkládá nový řádek, který zní:
"FY _BAR_ Svaz. Rep. Jugoslávie _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ (1) _BAR_ _BAR_ _BAR_ XR" _BAR_
2. Řádek
"GL _BAR_ Grónsko _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ o _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ (1) _BAR_ _BAR_ _BAR_ XR" _BAR_
se nahrazuje tímto:
"GL _BAR_ Grónsko _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ o _BAR_ x _BAR_ (1) _BAR_ _BAR_ _BAR_ XR" _BAR_
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o zdivo a související výrobky (Text s významem pro EHP)
(97/740/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, která budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že je výrobek ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví rozsah a četnost odběru vzorků podle směrnice Rady 96/23/ES o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech (Text s významem pro EHP)
(97/747/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl.
6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha IV směrnice 96/23/ES stanoví rozsah a četnost odběru vzorků pro živá zvířata a některé produkty uvedené v příloze II a pověřuje Komisi úkolem stanovit rozsah a četnost odběru vzorků pro některé další živočišné produkty;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních prohlídek a kontrol podle směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS [2], naposledy pozměněná směrnicí 96/43/ES [3], stanovila v příloze B poplatky určené k zajištění toho, aby byly prováděny kontroly živých zvířat a produktů živočišného původu stanovené ve směrnici 96/23/ES;
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke zkušenostem se stávajícími vnitrostátními opatřeními i k informacím sděleným Komisi na základě stávajících požadavků Společenství by měly být rozsah a četnost odběru vzorků rovněž stanoveny pro živočišné produkty, které dosud nejsou uvedeny v příloze IV směrnice 96/23/ES;
vzhledem k tomu, že rozsah a četnost odběru vzorků stanovené v tomto rozhodnutí musejí být začleněny do plánů monitoringu reziduí nejpozději při aktualizaci pro rok 1999, kterou mají členské státy předložit do 31. března 1999;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozsah a četnost odběru vzorků pro účely zjištění některých látek a jejich reziduí v mléce, vejcích, králičím mase a mase volně žijící zvěře a farmové zvěře a v medu jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí, která doplňuje rozsah a četnost odběru vzorků stanovené v příloze IV směrnice 96/23/ES.
Článek 2
Rozsah a četnost odběru vzorků uvedené v článku 1 musejí být v souladu s aktualizovanými plány monitoringu reziduí předloženými členskými státy pro rok 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na rozhraní koncových zařízení pro připojení k digitálním nestrukturovaným a strukturovaným pronajatým okruhům 140 Mbit/s (Text s významem pro EHP)
(97/751/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/263/EHS ze dne 29. dubna 1991 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se telekomunikačních koncových zařízení, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis stanovený tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví požadavky na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti v koncovém bodu digitálních nestrukturovaných pronajatých okruhů ONP 139264 kbit/s (D140U) nebo digitálních strukturovaných pronajatých okruhů ONP 139264 kbit/s (D140S) s rychlostí přenosu informací 138240 kbit/s bez omezení binárního obsahu, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na koncová zařízení.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
4 písm. d) a f) směrnice 91/263/EHS. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 4 písm. a) a b) směrnice 91/263/EHS, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 9 směrnice 91/263/EHS použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí její používání do jednoho roku od přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. listopadu 1997, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Madagaskaru (Text s významem pro EHP)
(97/757/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na čl.
19 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Madagaskaru, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Madagaskaru v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Direction des services vétérinaires (DSV) du ministère de l’élevage" na Madagaskaru je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací číslo provozovny, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, chladírenských skladů a mrazírenských plavidel; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení DSV Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DSV;
vzhledem k tomu, že DSV vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, chladírenských skladů a mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 97/516/ES ze dne 1. srpna 1997 o určitých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů rybolovu pocházejících z Madagaskaru [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem Madagaskaru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Direction des services vétérinaires (DSV) du ministère de l’élevage.
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Madagaskaru musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "MADAGASKAR" a schvalovacím číslem provozovny, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 bodu 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DSV a úřední razítko DSV v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Rozhodnutí 97/516/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 5. listopadu 1997 o schválení mechanismu podpory malých a středních podniků při zakládání nadnárodních společných podniků v rámci Společenství (Text s významem pro EHP)
(97/761/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/15/ES ze dne 9. prosince 1996 o třetím víceletém programu pro malé a střední podniky v Evropské unii (1997 až 2000) [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že Komise ve sdělení ze dne 10. července 1996 o integrovaném programu na podporu malých a středních podniků [2] zdůraznila neexistenci finančního nástroje, který by pomáhal malým a středním podnikům usilujícím o nadnárodní investice;
(2) vzhledem k tomu, že Hospodářský a sociální výbor ve svém stanovisku ze dne 31. října 1996 uvedl [3], že jen velmi omezený počet malých a středních podniků investuje na nadnárodní úrovni a má přístup na nové trhy jiných členských států a že tato skutečnost je způsobena neexistencí vhodného finančního nástroje;
(3) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení k integrovanému programu ze dne 9. prosince 1996 [4] požádala Komisi, aby povzbudila malé a střední podniky v jejich úsilí zahájit nebo rozvíjet činnost v jiných členských státech odstraňováním překážek, které brání přeshraničním investicím a zakládání společných podniků v rámci Evropské unie;
(4) vzhledem k tomu, že Rada v přijatém rozhodnutí 97/15/ES dospěla k závěru, že malým a středním podnikům, jejichž činnost přesahuje hranice jednoho státu, by měla být poskytnuta pomoc při překonávání všech strukturálních nedostatků;
(5) vzhledem k tomu, že závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 zdůraznily významnou roli, kterou malé a střední podniky hrají v rámci společného trhu tím, že podporují hospodářský růst a zaměstnanost ve Společenství, a vyzvaly Komisi k předložení iniciativ týkajících se možnosti vytváření pracovních míst;
(6) vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 24. května 1996 o Evropské agentuře pro sledování malých a středních podniků [5] vyzývá Komisi, aby prováděla co nejvhodnější opatření za účelem posílení spolupráce malých a středních podniků v nadnárodním měřítku;
(7) vzhledem k tomu, že státy Evropského hospodářského prostoru vyjádřily o tuto iniciativu zájem;
(8) vzhledem k tomu, že malé a střední podniky dostatečně nevyužívají příležitostí, které jim nabízí vnitřní trh, a že se při střetu s globalizací obchodu zmenšují tradiční trhy malých a středních podniků;
(9) vzhledem k tomu, že rozvoj společných podniků mezi malými a středními podniky v rámci Společenství umožňuje lépe využívat příležitostí vnitřního trhu a zvyšovat objem investic a obchodu a má příznivý dopad na zaměstnanost a hospodářský růst;
(10) vzhledem k tomu, že se malé a střední podniky často setkávají s potížemi při získávání finančního krytí od bank určeného na rozvoj nadnárodních společných podniků, neboť představují pro finanční instituce zvýšené riziko;
(11) vzhledem k tomu, že nadnárodní společné podniky podporují přenos technologií a zvyšují konkurenceschopnost účastníků;
(12) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 4 rozhodnutí 97/15/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Popis iniciativy
Iniciativa, která je obsažena v tomto rozhodnutí, se týká společného evropského podnikání (Joint European Venture, dále jen "JEV") a představuje podporu úsilí malých a středních podniků o zakládání nadnárodních společných podniků v rámci Společenství.
Článek 2
Nejvyšší povolená částka připadající na jeden projekt a výdaje, které lze hradit
Účelem příspěvku Společenství je úhrada některých výdajů spojených se založením společného podniku.
Nejvyšší povolená částka příspěvku připadající na jeden projekt se stanoví na 100000 ECU a pokrývá:
a) až 50 % výdajů, které lze hradit, tj. nejvýše do částky 50000 ECU;
b) až 10 % celkové výše vynaložené investice.
Hradit lze pro účely uvedené v písmenu a) výdaje týkající se vytváření a založení nadnárodního společného podniku tvořeného evropskými malými a středními podniky, přičemž nadnárodní společný podnik je definován v příloze II a malé a střední podniky jsou definovány v příloze I. Hradit lze zejména výdaje vymezené v příloze III a všechny další výdaje, které mají zásadní význam pro založení společného podniku.
Článek 3
Řízení
1. Malý nebo střední podnik, který hodlá požádat o příspěvek na základě této iniciativy, podá žádost jednomu z finančních zprostředkovatelů sítě JEV uvedené v článku 4.
Tento zprostředkovatel žádost posoudí a v případě příznivého stanoviska ji předá Komisi.
2. Příspěvek Společenství se vyplatí danému malému nebo střednímu podniku prostřednictvím finančního zprostředkovatele za podmínek stanovených v odstavcích 3 a 4.
3. Pokud se jedná o uvedených 50 % přípustných výdajů (do nejvyšší možné částky 50000 ECU), vyplatí se vratná záloha ve výši 50 % (do nejvyšší možné částky 25000 ECU) ihned po schválení žádosti Komisí.
Úhrada zbylých 50 % (do nejvyšší možné částky 25000 ECU) se provede po předložení doplňujících dokladů o všech vynaložených výdajích a na základě podrobné závěrečné hodnotící zprávy, která umožní posoudit proveditelnost společného podniku a předpokládané investice.
Poté, co Komise tyto doklady obdrží, přemění se vratná záloha na dotaci.
4. S ohledem na vynaloženou investici se platba příspěvku omezeného do výše 10 % investované částky provede po vynaložení investice a po prokázání zahájení nové činnosti.
5. Každý malý nebo střední podnik, který obdrží třetí platbu (10 % investice), se musí zavázat, že po dobu pěti let bude Komisi informovat o činnosti vzniklého společného podniku, a zejména o počtu vytvořených pracovních míst.
Komise vypracuje výroční zprávu na základě předložených informací a v případě potřeby rovněž na základě šetření na místě samém.
Článek 4
Výběrové řízení
Žádosti se zasílají Komisi prostřednictvím sítě finančních zprostředkovatelů, kterou tvoří instituce zaměřené na financování investic. Síť se vytvoří na základě výzvy k vyjádření zájmu zveřejněné
ze dne 10. listopadu 1997 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou
(97/763/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130m této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Jižní Afrika provádějí v oblastech společného zájmu zvláštní programy výzkumu a technologického rozvoje;
vzhledem k tomu, že na základě dřívějších zkušeností obě strany vyjádřily přání stanovit hlubší a širší rámec pro spolupráci v oblasti vědy a technologie;
vzhledem k tomu, že dohoda o vědeckotechnické spolupráci tvoří část celkové spolupráce mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jižní Afrikou na straně druhé;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 22. ledna 1996 zmocnila Komisi ke sjednání dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 5. prosince 1996 rozhodla, že bude podepsána dohoda o vědeckotechnické spolupráci jménem Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou byla podepsána dne 5. prosince 1996;
vzhledem k tomu, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 11 dohody oznámí předseda Rady, že Evropské společenství splnilo postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.
ze dne 22. dubna 1997 o uzavření dohody o zakázkách v odvětví telekomunikací a dohody formou memoranda o zakázkách soukromých telekomunikačních operátorů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou
(97/784/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že by měla být schválena dohoda o zakázkách v odvětví telekomunikací a dohoda formou memoranda o zakázkách soukromých telekomunikačních operátorů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou;
vzhledem k tomu, že by uzavření dohody o zakázkách v odvětví telekomunikací a dohody formou memoranda mělo být založeno na článku 113 Smlouvy, protože se dohody vztahují pouze na výrobky a služby, které jsou se zakázkami na tyto výrobky spojené;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi, aby po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou schvalovala změny v příloze I k dohodě o zakázkách v odvětví telekomunikací jménem Společenství; že však toto zmocnění bude omezeno na změny vyplývající z použití postupu uvedeného v článku 8 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o zakázkách v odvětví telekomunikací a dohoda formou memoranda o zakázkách soukromých telekomunikačních operátorů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a memoranda se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Komise se zmocňuje schvalovat jménem Společenství změny v příloze I k dohodě o zakázkách v odvětví telekomunikací.
Komisi bude nápomocen v tomto úkolu zvláštní výbor jmenovaný Radou.
Zmocnění uvedené v prvním pododstavci je omezeno na změny, které případně budou nutné v důsledku použití postupu podle článku 8 směrnice 93/38/EHS.
ze dne 17. listopadu 1997, kterým se poskytuje mimořádná finanční pomoc Arménii a Gruzii
(97/787/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala před předložením svého návrhu Měnový výbor;
vzhledem k tomu, že Arménie a Gruzie provádějí zásadní politické a hospodářské reformy a vyvíjejí značné úsilí o zavedení modelu tržního hospodářství;
vzhledem k tomu, že se budou rozvíjet obchodní a hospodářské vztahy mezi Společenstvím, Arménií a Gruzií v rámci jejich dohod o partnerství a spolupráci podepsaných dne 22. dubna 1996;
vzhledem k tomu, že Arménie a Gruzie se v roce 1994 dohodly s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) na prvním souboru stabilizačních opatření a opatření pro reformu politiky, který byl podpořen Ústavem pro systémovou transformaci MMF; že rada MMF v červnu 1995 schválila potvrzující dohody na podporu dalších náročných stabilizačních a strukturálních reforem pro období od července 1995 do června 1996;
vzhledem k tomu, že rada MMF v únoru 1996 schválila tříletou facilitu posílené strukturální transformace za privilegovaných podmínek pro Arménii a Gruzii náhradou za stávající potvrzující dohody;
vzhledem k tomu, že se arménské a gruzínské orgány formálně zavázaly plně dostát veškerým stávajícím závazkům vůči Společenství;
vzhledem k tomu, že tyto orgány požádaly Společenství o mimořádnou finanční podporu;
vzhledem k tomu, že Arménie a Gruzie jsou zeměmi s nízkými příjmy a čelí zvláště kritickým hospodářským a sociálním okolnostem; že tyto země jsou způsobilé pro poskytnutí vysoce výhodných půjček od Světové banky a MMF;
vzhledem k tomu, že finanční pomoc od Společenství za přednostních podmínek ve formě dlouhodobých půjček a přímých grantů je vhodným opatřením pro pomoc přijímajícím zemím v této kritické situaci;
vzhledem k tomu, že tato pomoc, jak ve formě půjček, tak grantů, je vysoce výjimečná, a tudíž v žádném případě nepředstavuje precedens pro budoucnost;
vzhledem k tomu, že zahrnutím grantů do této pomoci nejsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu;
vzhledem k tomu, že tato pomoc by měla být řízena Komisí;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci podle článku 235,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Společenství poskytne Arménii a Gruzii mimořádnou finanční pomoc ve formě dlouhodobých půjček a přímých grantů.
2. Celková částka půjček této pomoci bude činit nejvýše 170 miliónů ECU s maximální splatností do 15 let a dobou odkladu splátek 10 let.
Za tímto účelem je Komise zmocněna půjčit si jménem Evropského společenství potřebné zdroje, které budou předány k dispozici přijímajícím zemím ve formě půjček.
3. Částka grantů této pomoci se skládá z částky 10 miliónů ECU pro rok 1997 a z částky 17 miliónů ECU pro období 1998 až 2002.
Roční granty jsou poskytovány, pokud je postavení přijímajících zemí jako čistých dlužníků vůči Společenství sníženo nejméně o odpovídající částku.
4. Finanční pomoc uvedená v odstavcích 2 a 3 bude přijímajícím zemím vyplacena pouze za podmínky, že
a) tyto země plně vyrovnaly všechny stávající závazky vůči Společenství;
b) tyto země uspokojivě provádějí celkovou transformaci a program reformy v rámci programu MMF.
5. Finanční pomoc Společenství řídí Komise v úzké konzultaci s Měnovým výborem s přihlédnutím ke stávajícím a budoucím dohodám, kterých má být dosaženo mezi MMF a přijímajícími zeměmi.
Článek 2
1. Pokud toto rozhodnutí nestanoví něco jiného, je Komise zmocněna, aby s orgány přijímajících zemí dohodla zvláštní částky a podmínky spojené s touto pomocí.
2. Komise v konzultaci s Měnovým výborem ověří, zda politiky přijímajících zemí respektují cíle a podmínky finanční pomoci podle tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Celkovou výši půjčky poskytne Komise v roce 1997 spolu s první splátkou grantu za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4. Následně Komise poskytne zbytek grantu v postupných ročních splátkách za podmínek stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. b).
2. Finanční prostředky se vyplácejí centrálním bankám přijímajících zemí.
Článek 4
1. Operace výpůjček a půjček uvedené v článku 1 se provádějí při použití stejného dne valuty.
Tyto operace nesmějí zahrnovat pro Společenství změny dob splatnosti, rizika měnového kurzu nebo úrokové míry ani žádná jiná obchodní rizika.
2. Komise zajistí, aby byla mezi podmínky půjčky zahrnuta doložka o předčasném splacení.
3. Na žádost přijímajících zemí a pokud okolnosti umožní zlepšení úrokové míry půjček, Komise může refinancovat všechny nebo část svých původních půjček nebo restrukturalizovat odpovídající finanční podmínky.
Operace refinancování nebo restrukturalizace musí splňovat podmínky odstavce 1.
Tyto operace nesmějí vést k prodlužování průměrné doby splatnosti dané půjčky nebo k zvyšování částky nesplacené jistiny ke dni refinancování nebo restrukturalizace vyjádřené při použití běžného měnového kurzu.
4. Veškeré související náklady převzaté Společenstvím při uzavírání a provádění operací podle tohoto rozhodnutí nesou přijímající země.
5. Měnový výbor musí být informován o operacích podle odstavců 2 a 3 nejméně jednou ročně.
Článek 5
1. Nejméně jednou ročně zašle Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
2. Do 31. prosince 2002 přezkoumá Rada provádění tohoto rozhodnutí k tomuto dni na základě podrobné zprávy Komise.
ze dne 17. listopadu 1997 o rovnocennosti kontrol metod udržovacího šlechtění prováděných ve třetích zemích
(97/788/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1], a zejména na čl. 21 odst. 1 písm. b) této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 písm. b) této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 92/420/EHS [3] Rada konstatovala, že úřední kontroly metod udržovacího šlechtění prováděné v určitých třetích zemích poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy; že použitelnost uvedeného rozhodnutí skončila dne 30. června 1997;
vzhledem k tomu, že výše zmíněné kontroly prováděné ve třetích zemích uvedených v rozhodnutí 92/420/EHS, i přes skutečnost, že bývalá Česká a slovenská federativní republika byla nahrazena Českou republikou a Slovenskou republikou, i nadále poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy;
vzhledem k tomu, že v případě Korejské republiky uvedené ve výše zmíněném rozhodnutí byly požadovány dodatečné informace; že dodatečné informace byly požadovány též po Svazové republice Jugoslávie;
vzhledem k tomu, že je tudíž třeba poskytnout v případě těchto zemí kratší období rovnocennosti, aby byla zohledněna doba nezbytná pro dodání a ověření těchto informací;
vzhledem k tomu, že v případě některých zemí prošetření podmínek, za kterých se úřední kontroly metod udržovacího šlechtění dalších druhů provádějí, ukázalo, že tyto kontroly poskytovaly stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy;
vzhledem k tomu, že je třeba rovnocennost poskytovanou těmto zemím rozšířit na tyto další druhy;
vzhledem k tomu, že se zdá bezpředmětné prodloužit rovnocennost udělenou pro Republiku Bosna a Hercegovina, protože zde není udržována žádná odrůda, která je v zájmu Společenství;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nijak nebrání zrušit prohlášení Společenství o rovnocennosti nebo odmítnout prodloužení jeho platnosti, pokud podmínky pro jeho udělení nebyly splněny nebo přestaly být plněny; že za tím účelem je třeba získat další praktické informace o osivu odrůd udržovaných v dotyčných třetích zemích při provádění srovnávacích testů Společenství;
vzhledem k tomu, že určitá ustanovení technické a správní povahy v příloze mohou být často upravována; že pro zjednodušení postupů, jimiž se v současné době řídí změny přílohy, je třeba použít postup Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úřední kontroly metod udržovacího šlechtění prováděné v zemích orgány vyjmenovanými v příloze u druhů uvedených ve směrnicích, jejichž seznam pro jednotlivé země příloha uvádí, poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
Článek 2
Úpravy technického a správního charakteru v příloze, s výjimkou těch, které se týkají prvního sloupce tabulky, se přijímají postupem podle článku 23 směrnice 70/457/EHS a článku 40 směrnice 70/458/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. července 1997 do 30. června 1999 v případě Korejské republiky a Svazové republiky Jugoslávie a od 1. července 1997 do 30. června 2002 v případě ostatních třetích zemí vyjmenovaných v příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 12. listopadu 1997, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/496/EHS, pokud jde o veterinární kontroly živých zvířat dovážených ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(97/794/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady řízení organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 5, čl. 5 druhý pododstavec, čl. 7 odst. 2 a čl. 8 oddíl B) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/424/EHS [3] stanoví určitá podrobná pravidla pro provádění směrnice 91/496/EHS, pokud jde o identifikační kontroly zvířat ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/432/EHS [4] stanoví určité podmínky, za nichž lze učinit výjimku ze zásady individuálního klinického vyšetření zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/527/EHS [5] stanoví vzor osvědčení stanoveného v čl. 7 odst. 1 směrnice 91/496/EHS;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit jednotným aktem společné postupy, včetně kontrol dokumentů, identifikačních kontrol a fyzických kontrol, pro zvířata na stanovištích hraniční kontroly Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby kontroly zahrnovaly kontroly dodržování směrnice Rady 91/628/EHS [6], naposledy pozměněné směrnicí Rady 95/29/ES [7], pokud jde o ochranu zvířat během přepravy;
vzhledem k tomu, že aby bylo možné uspokojivě provádět veterinární kontroly, je nutné vykládat všechna zvířata na stanovištích hraniční kontroly;
vzhledem k tomu, že postup by měl zahrnovat klinické vyšetření každého zvířete nezávisle na stanovených výjimkách; že je vhodné odebírat vzorek od části zvířat na stanovištích hraniční kontroly, aby mohlo být kontrolováno dodržování náležitostí veterinárního osvědčení;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 92/424/EHS a 92/432/EHS je třeba zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kontroly dokumentů, identifikační kontroly a fyzické kontroly stanovené ve směrnici 91/496/EHS se vykonávají v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Kontrola dokumentů se vykonává v souladu s pravidly stanovenými v příloze I.
Článek 3
1. Identifikační kontroly se vykonávají na každém zvířeti v zásilce.
2. Odchylně od odstavce 1 se identifikační kontroly mohou vykonávat na 10 % zvířat v zásilce při minimu deseti kontrolovaných zvířat za zásilku, pokud zásilka obsahuje velké množství zvířat.
Počet kontrolovaných zvířat musí být zvyšován a může dosáhnout celkového počtu příslušných zvířat, pokud počáteční vykonané kontroly nejsou uspokojivé.
3. Odchylně od odstavce 1 musí identifikační kontroly zvířat, pro která pravidla Společenství nestanoví individuální označení, spočívat alespoň v kontrole označení reprezentativního množství balíků a/nebo kontejnerů.
Počet kontrolovaných balíků a/nebo kontejnerů musí být zvyšován a může dosáhnout celkového počtu příslušných balíků a/nebo kontejnerů, pokud počáteční vykonané kontroly nejsou uspokojivé.
Identifikační kontrola spočívá ve vizuální kontrole zvířat obsažených v reprezentativním počtu balíků a/nebo kontejnerů za účelem ověření jejich druhu.
Článek 4
1. Úřední veterinární lékař provádí fyzickou kontrolu stanovenou v čl. 4 odst. 2 směrnice 91/496/EHS na živých sudokopytnících a koňovitých tak, že zejména zajistí, aby všechna tato zvířata byla vykládána na stanovištích hraniční kontroly v jeho přítomnosti.
2. Zvířata podléhají kontrole způsobilosti pro přepravu a klinickému vyšetření, které může zahrnovat odběr vzorků.
Tato vyšetření a odběr vzorků se provádějí v souladu s ustanoveními přílohy II.
3. Vzorky jsou zasílány do laboratoře schválené příslušným orgánem k ověření dodržování náležitostí veterinárního osvědčení.
4. U každého zvíře, z něhož je odebrán vzorek, se zaznamenávají tyto informace:
- jednací číslo veterinárního osvědčení a pořadové číslo přidělené zásilce na stanovišti hraniční kontroly,
- identifikační číslo zvířete,
- požadované laboratorní vyšetření,
- výsledek vyšetření a následná provedená činnost,
- plná adresa konečného určení zásilky.
5. Klinické vyšetření uvedené v odstavci 2 spočívá ve vizuálním vyšetření všech zvířat.
Zvířata určená pro chov nebo výrobu rovněž podléhají klinickému vyšetření stanovenému v příloze II k tomuto rozhodnutí v nejméně 10 % zvířat při minimu deseti zvířat, která musí být vybrána tak, aby reprezentovala celou zásilku.
Pokud zásilka obsahuje méně než 10 zvířat, musí se kontrolovat každé zvíře v zásilce.
Zvířata určená pro porážku rovněž podléhají klinickému vyšetření stanovenému v příloze II k tomuto rozhodnutí v nejméně 5 % zvířat při minimu pěti zvířat, která musí být vybrána tak, aby reprezentovala celou zásilku.
Pokud zásilka obsahuje méně než pět zvířat, musí se kontrolovat každé zvíře v zásilce.
Počet kontrolovaných zvířat musí být zvyšován a může dosáhnout celkového počtu předmětných zvířat, pokud počáteční provedené kontroly nejsou uspokojivé.
6. Členské státy smějí zásilku zvířat zdržovat na stanovišti hraniční kontroly pouze tehdy, když v případě podezření čekají na výsledky laboratorních kontrol.
7. Výsledky kontrol spolu s informacemi uvedenými v odstavci 4 jsou sdělovány Komisi pravidelně každých šest měsíců nebo ihned faxem jak členskému státu určení, tak Komisi v případě pozitivních výsledků vyšetření vzorků nebo pokud je to odůvodněno jinak.
V případě pozitivních výsledků vyšetření vzorků musí být kopie veterinárního/veterinárních osvědčení co nejdříve zaslána/zaslány členskému státu určení a Komisi.
Článek 5
1. Níže uvedená zvířata nemusí podléhat individuálnímu klinickému vyšetření:
- drůbež,
- ptáci,
- zvířata vodního hospodářství včetně všech živých ryb,
- hlodavci,
- zajícovití,
- včely a ostatní hmyz,
- plazi a obojživelníci,
- ostatní bezobratlí,
- určitá zvířata ze zoologických zahrad a cirkusová zvířata včetně sudokopytníků a koňovitých, která jsou považována za nebezpečná,
- kožešinová zvířata.
2. V případě zvířat uvedených v odstavci 1 spočívá klinické vyšetření v pozorování zdravotního stavu a chování celé skupiny nebo reprezentativního počtu zvířat.
Počet kontrolovaných zvířat musí být zvyšován, pokud počáteční vykonané kontroly nejsou uspokojivé.
Pokud výše zmíněné kontroly odhalí anomálii, provede se přísnější kontrola včetně případného odebrání vzorků.
3. V případě živých ryb, korýšů a měkkýšů a zvířat určených pro vědecká výzkumná centra s osvědčeným zvláštním nákazovým statusem, která jsou obsažena v zapečetěných kontejnerech s kontrolovanými životními podmínkami, se klinické vyšetření a odebírání vzorků provádí pouze tehdy, pokud existuje přesvědčení, že kvůli daným druhům nebo jejich původu existuje zvláštní riziko, nebo pokud existují jiné nesrovnalosti.
Článek 6
1. Pro každou zásilku předá úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly příslušné osobě ověřenou kopii originálu/originálů veterinárního/veterinárních osvědčení nebo jiného/jiných veterinárního/veterinárních dokumentu/dokumentů provázejícího/provázejících zásilku, společně s osvědčením stanoveným v rozhodnutí 92/527/EHS.
Musí být opatřeny pořadovým číslem osvědčení přiděleným zásilce na stanovišti hraniční kontroly.
2. Úřední veterinární lékař si ponechá originál veterinárního/veterinárních osvědčení nebo originál veterinárního/veterinárních dokumentu/dokumentů provázejícího/doprovázejících zásilku a rovněž kopii osvědčení stanoveného v rozhodnutí 92/527/EHS.
3. Pro každou zásilku se zaznamenávají a uchovávají na stanovištích hraniční kontroly tyto informace:
- pořadové číslo osvědčení přidělené příslušné zásilce na stanovišti hraniční kontroly,
- datum příchodu příslušné zásilky na stanoviště hraniční kontroly,
- velikost zásilky,
- druh a kategorie využití zvířat a případně věk,
- jednací číslo osvědčení,
- třetí země původu,
- členský stát určení,
- rozhodnutí týkající se zásilky,
- odkaz na odebrání vzorků, pokud bylo provedeno.
4. V případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. c) směrnice Rady 90/426/EHS [8] se identifikační doklad neuchovává a v případě dočasného přijetí těchto koňovitých se neuchovává originál veterinárního osvědčení.
5. V případě jatečných koňovitých, kteří mají projít trhem nebo třídícím centrem, musí osvědčení stanovené v rozhodnutí 92/527/EHS a rovněž ověřená kopie originálu veterinárního osvědčení provázet koňovité na jatky.
6. Všechna veterinární osvědčení nebo jiné veterinární doklady, které se vztahují k zásilkám, jež byly na stanovišti hraniční kontroly odmítnuty, musí být na každé straně červeně opatřena razítkem "ODMÍTNUTO" podle přílohy III.
7. Úřední veterinární lékař uchovává osvědčení nebo jiné veterinární doklady provázející zásilku, kopii osvědčení stanoveného v rozhodnutí 92/527/EHS a záznamy uvedené v článku 4 tohoto rozhodnutí a odstavci 3 tohoto článku alespoň po dobu tří let.
Článek 7
Členské státy změní svá opatření uplatňovaná na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím.
Ihned o tom uvědomí Komisi.
Článek 8
Rozhodnutí 92/424/EHS a 92/432/EHS se zrušují.
Článek 9
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1998.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. listopadu 1997, kterým Evropské společenství uhlí a oceli a Evropské společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé (Text s významem pro EHP) (97/796/ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 9. února 1995, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 28. listopadu 1996;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné k dosažení cílů Společenství uvedených v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady ze dne 22. července 1997,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise učiní jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 33 prozatímní dohody.
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [1] (97/800/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu, článek 66, čl. 73c odst. 2, článek 75, čl. 84 odst. 2 a články 99, 100, 113 a 235 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na souhlas Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, podepsané dne 24. června 1994 na Korfu, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že účelem této dohody je posílení vztahů založených zejména na základě Dohody o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik, podepsané dne 18. prosince 1989 a schválené rozhodnutím 90/116/EHS [3];
vzhledem k tomu, že některé závazky stanovené dohodou o partnerství a spolupráci mimo oblast působnosti obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo by se mohly dotýkat úpravy, která vyplývá z právních aktů Společenství v oblastech práva na usazování, dopravy a zacházení s podniky;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda ukládá Evropskému společenství některé závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Ruskem;
vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [4] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [5], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
vzhledem k tomu, že některá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství závazky v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
vzhledem k tomu, že u některých ustanovení dohody, která mají být Společenstvím prováděna, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádné zvláštní pravomoci; že je tedy nezbytné použít článek 235 Smlouvy o založení Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, společně s protokoly a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má zaujmout Společenství v Radě pro spolupráci a Výboru pro spolupráci, určuje Rada na návrh Komise nebo v případě potřeby Komise sama v souladu s příslušnými ustanoveními smluv o založení Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 91 dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rada a Komise rozhodují případ od případu o tom, zda se doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 112 dohody.
Jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii učiní toto oznámení předseda Komise.
ze dne 26. listopadu 1997, které se týká určitých ochranných opatření, pokud jde o určité produkty rybolovu pocházející z Číny, a kterým se mění rozhodnutí Komise 97/368/ES (Text s významem pro EHP)
(97/805/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že při dovozu produktů rybolovu pocházejících z několika zpracovatelských závodů v Číně byla zjištěna přítomnost Vibrio parahaemolyticus;
vzhledem k tomu, že přítomnost Vibrio parahaemolyticus v potravinách je způsobena špatnými hygienickými podmínkami před a/nebo po zpracování potravin a že představuje možné riziko pro lidské zdraví;
vzhledem k tomu, že dovoz produktů z dotyčných provozoven v Číně proto již nesmí být povolen;
vzhledem k tomu, že inspekce Společenství v Číně a výsledky kontrol na stanovištích hraniční kontroly Společenství ukázaly, že, pokud jde o produkci a zpracování produktů rybolovu, existují možná zdravotní rizika;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/368/ES o některých ochranných opatřeních, pokud jde o některé produkty rybolovu pocházející z Číny [3] ve znění rozhodnutí 97/620/ES [4], zakazuje dovoz čerstvých produktů rybolovu pocházejících z Číny a vyžaduje systematické mikrobiologické vyšetření všech zpracovaných nebo zmrazených produktů rybolovu pocházejících z Číny;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/368/ES by mělo být posouzeno do 28. února 1998 a že, na základě současných zjištění, se zdá být nutné být nutné prodloužit opatření tohoto rozhodnutí do 30. června 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na čerstvé, zmrazené nebo zpracované produkty rybolovu pocházející z Číny.
Článek 2
Členské státy zakazují dovoz produktů rybolovu v jakékoli podobě pocházejících z těchto provozoven v Číně: Pingyang freezing multiple-producing factory – No 60 Jiangkou Road Aojiang Pingyang, Zhejiang (kód závodu č. 3300/02097) a Wenzhou Hongdali aquatic products processing Co. Ltda Yanting cold storage plant Yanting, Cangnan – Zhejiang (kód závodu č. 3300/02083).
Článek 3
V článku 6 rozhodnutí 97/368/ES se datum "28. února 1998" nahrazuje datem "30. června 1998".
Článek 4
Členské státy změní opatření, která používají při dovozech z Číny, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
Veškeré výdaje spojené s prováděním tohoto rozhodnutí hradí odesílatel, příjemce nebo jejich obchodní zástupce.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. listopadu 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o podlahoviny a venkovní povrchy (Text s významem pro EHP)
(97/808/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musejí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že je výrobek ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. listopadu 1997 o uzavření dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou
(97/810/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladké a postupné začlenění do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších vztahů schválit dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 21 dohody [3].
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocny zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 14 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 28. listopadu 1997 o provádění společného postoje 95/544/SZBP k Nigérii
(97/820/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 4. prosince 1995 Rada na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii zaujala společný postoj 95/544/SZBP k Nigérii [1];
vzhledem k tomu, že společný postoj 95/544/SZBP byl rozhodnutím Rady 97/821/SZBP [2] prodloužen do 1. listopadu 1998;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven určitý návod k provedení uvedeného společného postoje,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Členské státy Unie mohou udělit víza nigerijským občanům, kteří se účastní mezinárodní konference na území Unie, zejména pokud se jedná o shromáždění v rámci čtvrté úmluvy AKT-ES, podepsané v Lomé dne 15. prosince 1989.
2. Členské státy, usilující dostát svým mezinárodním závazkům, mohou povolit výjimku z odstavce 1 společného postoje 95/544/SZBP:
- podle ustanovení dohody centrál,
- v rámci dodržení závazků z doby před přijetím společného postoje v roce 1995, zejména pokud jde o sportovní podniky pořádané mezinárodními sportovními federacemi, např. mistrovství světa v kopané 1998 a jeho přípravné zápasy a mistrovství světa v košíkové 1998.
Členské státy uvědomí sportovní federace o ustanoveních tohoto rozhodnutí.
3. Výjimky z odstavce 1 společného postoje 95/544/SZBP mohou být rovněž povoleny z naléhavých humanitárních důvodů.
Článek 2
Víza jsou v jednotlivých případech udělena pouze po předchozím oznámení všem členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 24. listopadu 1997 o uzavření Úmluvy o spolupráci pro ochranu a udržitelné využívání Dunaje
(97/825/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Komise se jménem Společenství zúčastňovala jednání ad hoc zřízené pracovní skupiny pro přípravu Úmluvy o spolupráci pro ochranu a udržitelné využívání Dunaje;
vzhledem k tomu, že tato úmluva byla podepsána jménem Společenství v Sofii (Bulharsko) 29. června 1994;
vzhledem k tomu, že účelem úmluvy je vytvoření rámce pro dvoustrannou nebo vícestrannou spolupráci pro ochranu mořského prostředí, předcházení a řízení znečišťování Dunaje a zajištění udržitelného využívání vodních zdrojů zemí, kterými Dunaj protéká;
vzhledem k tomu, že Společenství již přijalo opatření v oblasti působnosti úmluvy; vzhledem k tomu, že Společenství má v takovýchto záležitostech za úkol působit na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že ve smyslu článku 130r přispívá politika životního prostředí Společenství k dosažení cílů týkajících se zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí, ochrany lidského zdraví, k prozíravému a rozumnému využívání přírodních zdrojů s ohledem na udržitelný rozvoj a na podporu opatření, jimiž se na mezinárodní úrovni řeší regionální nebo celosvětové problémy životního prostředí;
vzhledem k tomu, že politika životního prostředí Společenství jako celek směřuje k vysoké úrovni ochrany; že je založena na zásadách opatrnosti a preventivních opatření, na zásadě nápravy škod na životním prostředí v prvé řadě u zdroje, a na zásadě placení škod jejich původci;
vzhledem k tomu, že součástí pravomocí Společenství a členských států je spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že uzavření úmluvy Společenstvím pomůže k dosažení cílů vytyčených v článku 130r Smlouvy, a proto by úmluva měla být schválena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úmluva o spolupráci pro ochranu a udržitelné využívání Dunaje se jménem Společenství schvaluje.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat ve smyslu čl. 26 úmluvy osobu nebo osoby zmocněné uložit schvalovací listinu u rumunské vlády.
ze dne 11. prosince 1997, kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 97/613/ES a ukládají se zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a určitých výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu (97/830/ES)
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména čl. 10 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/613/ES ze dne 8. září 1997 o dočasném pozastavení dovozu pistácií a určitých výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu [2] je použitelné do 15. prosince 1997 a mělo by být zrušeno;
vzhledem k tomu, že u pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu bylo v mnoha případech zjištěno, že jsou kontaminovány nadměrným množstvím aflatoxinu B1;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny oznámil, že aflatoxin B1, dokonce i v malých dávkách, způsobuje rakovinu jater a navíc je genotoxický;
vzhledem k tomu, že tím vzniká vážné ohrožení veřejného zdraví ve Společenství a je nezbytné přijmout ochranná opatření na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že bylo provedeno vyšetření hygienických podmínek v Íránu a ukázalo se, že je nutné zlepšení hygienické praxe a možností zpětného sledování pistácií; vzhledem k tomu, že pověřená skupina nebyla schopna zkontrolovat všechna stadia manipulace s pistáciemi před vývozem; vzhledem k tomu, že od íránských úřadů byly získány přísliby týkající se zejména zlepšení praxe při výrobě, manipulaci, třídění, zpracování, balení a přepravě; vzhledem k tomu, že je proto třeba podrobit pistácie nebo výrobky získané z pistácií pocházející nebo zasílané z Íránu zvláštním podmínkám, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany veřejného zdraví;
vzhledem k tomu, že pistácie a výrobky získané z pistácií pocházející nebo zasílané z Íránu je přípustné dovážet, pokud bude zajištěno, že budou uplatněny tyto zvláštní podmínky;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby výroba, třídění, manipulace, zpracování, balení a přeprava pistácií a výrobků získaných z pistácií byly v souladu se správnou hygienickou praxí; vzhledem k tomu, že je nutné stanovit hladinu aflatoxinu B1 a celkových aflatoxinů ve vzorcích odebraných ze zásilky bezprostředně předtím, než opustí Írán;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby íránské orgány opatřily každou zásilku pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu doprovodnými dokumentačními záznamy týkajícími se podmínek výroby, třídění, manipulace, zpracování, balení a přepravy a výsledků laboratorní analýzy zásilky z hlediska hladiny aflatoxinu B1 a celkových aflatoxinů;
vzhledem k tomu, že je nutné podrobit analýzám šarže pocházející nebo zasílané ze všech třetích zemí, aby se stanovily úrovně kontaminace pistácií aflatoxinem B1 a celkovými aflatoxiny ze všech zdrojů, vzhledem k tomu, že koordinované programy úředního dozoru nad potravinami musí být v tomto smyslu doplněny.
vzhledem k tomu, že konzultace s členskými státy byla uskutečněna 29. října a 10. listopadu 1997,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se zrušuje rozhodnutí 97/613/ES ze dne 8. září 1997 o dočasném pozastavení dovozu pistácií a výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu.
Článek 2
1. Členské státy mohou dovážet:
- pistácie spadající pod kód CN 08025000,
- pražené pistácie spadající pod kódy CN 20081913 a 20081993,
pocházející nebo zasílané z Íránu pouze, pokud jsou k zásilce připojeny výsledky úředního odběru vzorku a analýzy a zdravotní certifikát podle přílohy I, vyplněný, podepsaný a ověřený zástupcem íránského ministerstva zdravotnictví.
2. Pistácie a výrobky získané z pistácií pocházející nebo zasílané z Íránu mohou být dováženy do Společenství pouze prostřednictvím některého ze vstupních míst uvedených v příloze II.
3. Každá zásilka musí být označena kódem, který souhlasí s kódem na výsledku vzorku po úředním odběru vzorku a analýze a na zdravotním certifikátu podle odstavce 1.
4. Příslušné úřady v každém členském státě zajistí, aby byla kontrolována dokumentace dovážených pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu, aby byl zajištěn soulad s požadavky na zdravotní certifikáty a výsledky odběru vzorků podle odstavce 1.
5. Příslušný úřad zajistí, aby před uvolněním na trh z místa vstupu do Společenství byla každá zásilka podrobena systematickému odběru vzorků a analýze z hlediska aflatoxinu B1 a celkových aflatoxinů. Komise bude příslušným úřadem informována o výsledcích těchto analýz.
Článek 3
Toto rozhodnutí musí být přezkoumáno do 31. října 1998 s cílem posoudit, zda zvláštní podmínky uvedené v článku 2 poskytují dostatečnou úroveň ochrany veřejného zdraví v rámci Společenství.
Při přezkumu se musí také posoudit, zda trvá potřeba zvláštních podmínek.
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Informují o tom Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. listopadu 1997 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie
(97/831/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 235 ve spojení s druhou větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie, podepsanou prostřednictvím výměny dopisů ze dne 29. dubna 1997;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanovuje pro činnost Společenství v určitých oblastech upravených v dohodě jiné pravomoci než pravomoci podle článku 235 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a prohlášení, která k ní přijaly smluvní strany, se schvalují jménem Společenství.
Znění dohody, seznam prohlášení, a prohlášení jsou připojeny k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v čl. 49 odst. 2 dohody.
Článek 3
Předsednictví Rady, pokud tak Rada rozhodne, a jinak Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členů Rady, zastupuje Společenství
ze dne 27. listopadu 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií v oblasti dopravy
(97/832/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 ve spojení s čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií v oblasti dopravy je vhodným nástrojem k trvalému odstranění různých podstatných překážek tranzitní dopravy Společenství přes území Bývalé jugoslávské republiky Makedonie;
vzhledem k tomu, že dohoda přispívá k řádnému fungování mezinárodního trhu, protože zaručuje volný tranzit pro vnitřní dopravu mezi Řeckem a ostatními členskými státy přes Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, a umožňuje tedy fungování mezinárodního trhu pro širokou veřejnost za nejnižší možné náklady a snížení správních a technických překážek, které jej ovlivňují;
vzhledem k tomu, že dále je nutné zajistit koordinovaný rozvoj dopravních toků mezi územími a přes území smluvních stran dohody, zejména stanovením priorit rozvoje vhodné infrastruktury v Bývalé jugoslávské republice Makedonii s finanční pomocí od Společenství a podporou nákladní dopravy po železnici a kombinované dopravy s ohledem na ochranu životního prostředí;
vzhledem k tomu, že dále dohoda obsahuje ustanovení ke zjednodušení celních formalit;
vzhledem k tomu, že dohoda by měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií v oblasti dopravy se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 26 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členů Rady, zastupuje Společenství ve Smíšeném dopravním výboru, zřízeném článkem 22 dohody.
Postoj Společenství ve Smíšeném dopravním výboru přijímá Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Rada rozhoduje prostou většinou, pokud se rozhodnutí, které navrhuje Smíšený dopravní výbor k přijetí, vztahuje k jednacímu řádu výboru.
Rozhodnutí přijatá Smíšeným dopravním výborem se zveřejňují
ze dne 11. prosince 1997 o postupu pro přijetí postoje Společenství ve Smíšeném výboru pro celní unii ustanoveném rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 o provádění závěrečné etapy celní unie
(97/833/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutím č.
1/95 [3] ustanovila Rada přidružení ES-Turecko Smíšený výbor pro celní unii; že tento výbor může vydávat doporučení určené Radě přidružení a má rozhodovací pravomoc v případech uvedených v rozhodnutí č. 1/95;
vzhledem k tomu, že kvůli opatřením, která má smíšený výbor přijmout, vyplývá nutnost stanovit pravidla, podle kterých budou přijímány společné postoje, na jejichž základě Společenství představované ve smíšeném výboru Komisí přebírá závazky vůči Turecku;
vzhledem k tomu, že smíšený výbor má za úkol zajistit řádné fungování celní unie a svobodu obchodování se zbožím mezi stranami; že z toho vyplývá, že se na společné postoje, které bude Společenství přijímat, vztahuje článek 113 Smlouvy a že se zásadně uplatní postup uvedený v tomto článku;
vzhledem k tomu, že je třeba předpokládat, že společný postoj bude přijat Komisí pokud se týká použití právních předpisů Společenství, v případě potřeby prostřednictvím technických úprav, nebo posuzování protisoutěžního chování,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postoj Společenství ve Smíšeném výboru pro celní unii přijímá s výhradou článku 2 Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Článek 2
Postoj Společenství ve Smíšeném výboru pro celní unii přijímá Komise, pokud se týká přijetí právních předpisů, které směrují k provedení právních předpisů Společenství, v případě potřeby prostřednictvím technických úprav, nebo posuzování protisoutěžního chování.
Výroční zpráva Komise o provádění celní unie bude Evropský parlament informovat o rozhodnutích smíšeného výboru.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské Komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958")
(97/836/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 100a a 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou, čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem a čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 23. října 1990 pověřila Komisi účastí na jednáních o revizi Dohody Evropské hospodářské komise (EHK) Organizace spojených národů o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a o vzájemném uznávání schválení typu zařízení a částí motorových vozidel, sjednané v Ženevě dne 20. března 1958;
(2) vzhledem k tomu, že dohoda z roku 1958 byla revidována;
(3) vzhledem k tomu, že jako výsledek výše uvedených jednání má Společenství možnost stát se smluvní stranou revidované dohody v postavení organizace regionální hospodářské integrace, na kterou její členské státy převedly práva v oblasti, která je předmětem dohody;
(4) vzhledem k tomu, že přistoupení k revidované dohodě je podle článku 113 Smlouvy cílem společné obchodní politiky k odstraňování překážek obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami; že zapojení Společenství dodá váhu harmonizačním aktivitám probíhajícím podle zmíněné dohody a umožní tak snazší přístup na trhy třetích zemí; že toto zapojení musí vyústit ve vytvoření souladu dokumentů označovaných jako "předpisy", které jsou přijímány podle revidované dohody, s právními předpisy Společenství v této oblasti;
(5) vzhledem k tomu, že schvalování typu motorových vozidel a technická harmonizace probíhají na základě směrnic pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky vozidel podle článku 100a Smlouvy, který upravuje vytvoření a fungování vnitřního trhu; že od 1. ledna 1996 je pro vozidla kategorie M1 tato harmonizace úplná a povinná ve smyslu směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3] a ve smyslu zvláštních směrnic pro tuto kategorii vozidel;
(6) vzhledem k tomu, že přistoupení Společenství k revidované dohodě vyžaduje změny dokumentů přijatých postupem podle článku 189b Smlouvy; že je proto nutný souhlas Evropského parlamentu;
(7) vzhledem k tomu, že dokumenty označované jako "předpisy" přijaté v rámci orgánů revidované dohody budou pro Společenství po uplynutí šestiměsíční lhůty od svého oznámení závazné v případě, že Společenství nedá na vědomí své námitky k těmto předpisům; že by proto mělo být stanoveno, že před hlasováním Společenství o těchto dokumentech, pokud nejsou pouze přizpůsobením předpisů technickému pokroku, by mělo předcházet rozhodnutí přijaté stejným postupem jako pro přistoupení k revidované dohodě;
(8) vzhledem k tomu, že však pokud lze předpokládat, že přijetí určitého předpisu takového typu je pouze přizpůsobením technickému pokroku, může být o hlasování Společenství rozhodnuto postupem používaným k přizpůsobení směrnic o schvalování typu vozidel technickému pokroku;
(9) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit praktická opatření pro zapojení Společenství a členských států do revidované dohody;
(10) vzhledem k tomu, že revidovaná dohoda stanoví zjednodušený postup pro její změny; že by měl být zaveden na úrovni Společenství způsob rozhodování tak, aby přihlížel k omezením tohoto postupu;
(11) vzhledem k tomu, že podle požadavku revidované dohody má kterákoliv nová smluvní strana při uložení přístupových listin možnost současně prohlásit, že se necítí být vázána určitými přesně určenými předpisy EHK OSN; že Společenství zamýšlí toto ustanovení využít k tomu, aby neprodleně přistoupilo k souboru předpisů považovaných za podstatné pro řádné fungování systému schvalování vozidla, který byl již dříve definován směrnicemi 70/156/EHS, 74/150/EHS [4] a 92/61/ES [5] z hlediska jejich významu pro schvalování typu vozidel na úrovni Společenství i na mezinárodní úrovni, a aby jednotlivě posoudilo možnost dalšího přistoupení k jiným předpisům s ohledem na jejich význam pro schvalování typu vozidel na úrovni Společenství a současně na mezinárodní úrovni;
(12) vzhledem k tomu, že se toto přistoupení nedotýká možnosti již nadále neuplatňovat předpisy EHK OSN uvedené na seznamu přijatém Společenstvím podle čl. 1 odst.
6 revidované dohody; že takové ukončení uplatňování předpisů se bude vztahovat zejména na případy, kdy Společenství přijme přísnější mezní hodnoty pro emise znečišťujících látek a hluku a kdy předpisy EHK OSN nebudou odpovídajícím způsobem změněny;
(13) vzhledem k tomu, že pokud Společenství nepřistoupí ke všem předpisům EHK OSN, ale jen ke stanovenému seznamu takových předpisů, které jsou považovány za podstatné pro správné fungování postupu schvalování typu vozidel, mělo by být dovoleno těm členským státům, které přistoupily k těm předpisům, k nimž Společenství nepřistoupilo, aby pokračovaly v uplatňování a rozvoji těchto předpisů;
(14) vzhledem k tomu, že by členské státy měly podle článku 234 Smlouvy zajistit, aby dříve přijaté předpisy EHK OSN, ke kterým Společenství nepřistupuje, nebyly s odpovídajícími současnými právními předpisy Společenství neslučitelné;
(15) vzhledem k tomu, že přijetí předpisů EHK OSN členskými státy by nemělo být neslučitelné se směrnicemi 70/156/EHS, 74/150/EHS a 92/61/ES a mělo by brát v úvahu postupy směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [6];
(16) vzhledem k tomu, že podle pravidel Společenství je úkolem členských států, aby vykonávaly povinnosti, které vyplývají z článků 2, 4 a 5 revidované dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství přistoupí k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen "revidovaná dohoda").
Znění revidované dohody je obsaženo v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou k uložení přístupové listiny v souladu s čl. 6 odst. 3 revidované dohody a k provedení oznámení, které je obsaženo v příloze IV tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. V souladu s čl. 1 odst. 5 revidované dohody prohlásí Společenství, že jeho přistoupení se omezuje na uplatňování předpisů EHK OSN uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí.
2. V souladu s čl. 1 odst. 6 revidované dohody může Společenství postupem podle čl. 4 odst. 2 druhé odrážky tohoto rozhodnutí rozhodnout o ukončení uplatňování některého předpisu EHK OSN, který dříve přijalo.
3. V souladu s čl. 1 odst. 7 revidované dohody může Společenství postupem podle čl. 4 odst. 2 druhé odrážky tohoto rozhodnutí rozhodnout o uplatňování jednoho, některých nebo všech předpisů EHK OSN, které nepřijalo v době, kdy přistupovalo k revidované dohodě.
Článek 4
1. Praktická opatření pro zapojení Společenství a členských států do práce EHK OSN uvádí příloha III.
Příspěvek Společenství z hlediska priorit pracovního programu EHK OSN se stanoví postupem podle přílohy III bodu 1.
2. Společenství bude hlasovat pro přijetí každého návrhu předpisu EHK OSN nebo návrhu změny určitého předpisu
- v případě, že je stávající předpis, k němuž přistoupilo, přizpůsobován technickému pokroku a že byl návrh schválen postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS,
- ve všech ostatních případech, pokud na návrh Komise a se souhlasem Evropského parlamentu schválila návrh Rada kvalifikovanou většinou.
3. V případech, kdy jsou předpis EHK OSN nebo některá změna předpisu EHK OSN přijaty, aniž pro ně hlasovalo Společenství, vyjádří Společenství námitku podle čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce revidované dohody.
4. Za předpokladu, že Společenství hlasuje pro předpis EHK OSN nebo pro změny určitého předpisu EHK OSN, musí jeho rozhodnutí také stanovit, zda se předpis stane částí systému úplného ES schválení typu vozidel a zda nahradí stávající právní předpisy Společenství.
5. Předpisy EHK OSN a změny předpisů EHK OSN, které zavazují Společenství, se před jejich vstupem v platnost zveřejní v úředních jazycích Společenství v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
1. Návrhy změn revidované dohody, které byly předány smluvním stranám jménem Společenství, přijme Rada na návrh Komise a po obdržení stanoviska Evropského parlamentu kvalifikovanou většinou.
2. Rozhodnutí, zda vznést námitku proti navrhovaným změnám revidované dohody, které předložily jiné smluvní strany, se přijímají postupem pro přistoupení k dohodě. Pokud tento postup není dokončen jeden týden před uplynutím lhůty podle čl. 13 odst. 2 revidované dohody, vznese Komise před uplynutím lhůty jménem Společenství námitky ke změně.
Článek 6
Členské státy, které přistoupí nebo které přistoupily k předpisům EHK OSN, jimiž není Společenství vázáno, mohou pokračovat v práci a rozvoji těch předpisů přijetím změn, které odrážejí technický pokrok, přičemž zajistí,
- aby přijetí těchto předpisů nebylo v rozporu se směrnicemi 70/156/EHS, 74/150/EHS a 92/61/EHS a
- aby byly dodrženy postupy směrnice 83/189/EHS.
ze dne 9. prosince 1997, kterým se mění rozhodnutí 83/247/EHS o zřízení Poradního výboru pro politiku Společenství v oblasti lesního hospodářství a dřevozpracujícího a papírenského průmyslu
(97/837/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že s ohledem na hospodářský rozvoj lesního hospodářství a dřevozpracujícího a papírenského průmyslu na úrovni Společenství a na potřebu zajistit zastoupení různých odvětví ve výboru, je vhodné pozměnit rozhodnutí Komise 83/247/EHS [1],
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Rozhodnutí 83/247/EHS se mění takto:
1. Články 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Při Komisi se zřizuje "Poradní výbor pro politiku Společenství v oblasti lesního hospodářství a dřevozpracujícího a papírenského průmyslu" (dále jen "výbor").
Výbor se skládá ze zástupců evropských organizací lesního hospodářství a dřevozpracujícího a papírenského průmyslu.
Článek 2
Výbor podává Komisi doporučení buď na její žádost, nebo z vlastního podnětu v průmyslových aspektech politiky Společenství v oblasti lesního hospodářství a také v otázkách trhu a ostatních hospodářských otázkách týkajících se dřevařských výrobků ve Společenství nebo poptávky po dřevě.
Článek 3
Výbor se skládá z 23 členů:
- 5 členů zastupujících odvětví lesního hospodářství,
- 6 členů zastupujících dřevozpracující průmysl,
- 6 členů zastupujících průmysl výroby a zpracování celulosy, papíru a lepenky,
- 6 členů zastupujících tiskárny a vydavatelství."
2. článek 5 a 6 se nahrazují tímto:
"Článek 5
Funkční období člena výboru je dvouleté, může být prodlouženo se souhlasem Komise.
Po uplynutí dvouletého období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud není jejich funkční období obnoveno.
Funkční období člena výboru končí před uplynutím dvouletého období jeho odstoupením nebo úmrtím.
Pro zbývající část funkčního období je nahrazen v souladu s článkem 4.
Výkon funkcí není odměňován.
Článek 6
Seznam členů zveřejní Komise pro informaci
ze dne 28. listopadu 1997 o schválení výsledků jednání WTO o základních telekomunikačních službách jménem Evropského společenství, pokud jde o věci spadající do jeho působnosti
(97/838/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 57, 66, 90, 99, 100, 100a a 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 [3] schválila Marrakešskou dohodu o zřízení Světové obchodní organizace a s ní související dohody, ministerská rozhodnutí a deklarace včetně ministerských rozhodnutí o jednáních o základních telekomunikacích, jakož i přílohu o telekomunikacích a přílohu o jednáních o základních telekomunikacích;
vzhledem k tomu, že celkové závazky v oblasti základních telekomunikačních služeb dojednané Komisí jménem Evropského společenství a jeho členských států představují uspokojivý a vyvážený výsledek;
vzhledem k tomu, že dne 30. dubna 1996 Rada pověřila Komisi, aby jménem Evropského společenství a jeho členských států schválila rozhodnutí Skupiny pro jednání o základních telekomunikacích a Rady WTO pro obchod službami, kterým se přijímá čtvrtý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami a rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti základních telekomunikací;
vzhledem k tomu, že dne 14. února 1997 Rada pověřila Komisi, aby předložila Světové obchodní organizaci konečný seznam závazků přijatých jménem Evropského společenství a jeho členských států;
vzhledem k tomu, že pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody nelze odvozovat pouze z výslovného vyjádření Smlouvy, ale také z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých podle těchto ustanovení orgány Společenství;
vzhledem k tomu, že pokud byly přijaty právní předpisy Společenství za účelem dosažení cílů Smlouvy, členské státy nesmějí přijímat mimo rámec společných orgánů závazky, které by se mohly dotknout těchto předpisů nebo změnit jejich obsah;
vzhledem k tomu, že některé závazky týkající se základních telekomunikačních služeb spadají podle článku 113 Smlouvy do působnosti Společenství; že dále jiné závazky v oblasti základních telekomunikačních služeb se dotýkají právních předpisů Společenství přijatých na základě článků 57, 66, 90, 99, 100 a 100a a mohou být tedy přijaty pouze samotným Společenstvím;
vzhledem k tomu, že používání článku 100 Smlouvy jako právního základu pro toto rozhodnutí je odůvodněno také tou skutečností, že výše uvedené závazky v oblasti základních telekomunikačních služeb se pravděpodobně budou dotýkat směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdaňování při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [4] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [5], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace a protokoly Všeobecné dohody o obchodu službami s ohledem na jejich povahu zřejmě nebudou přímo uplatňovány před soudy Společenství nebo jeho členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Čtvrtý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami, který se týká základních telekomunikačních služeb, se tímto schvaluje jménem Evropského společenství pokud jde o tu jeho část, která spadá do působnosti Společenství.
2. K tomuto rozhodnutí se připojuje text Čtvrtého protokolu a dále:
- seznam specifických závazků Společenství a členských států, který je součástí celkového souboru závazků přijatých v rámci Světové obchodní organizace dne 15. února 1997,
- rozhodnutí Rady pro obchod službami o závazcích v oblasti základních telekomunikací,
- zpráva Skupiny pro základní telekomunikace pro Radu pro obchod službami ze dne 15. února 1997.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou nebo osoby zmocněné podepsat čtvrtý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami zavazující Společenství, pokud jde o tu část protokolu, která spadá do jeho působnosti.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení CGA 245704, flazasulfuronu, jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua, imazosulfuronu, pymetrozinu a sulfosulfuronu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(97/865/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/57/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se šesti účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost Novartis Crop Protection AG předložila dne 15. října 1996 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky CGA 245704;
vzhledem k tomu, že společnost ISK Biosciences předložila dne 16. prosince 1996 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky flazasulfuronu;
vzhledem k tomu, že společnost Biosys předložila dne 12. července 1996 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua;
vzhledem k tomu, že společnost Urania Agrochem GmbH předložila dne 27. června 1996 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky imazosulfuronu;
vzhledem k tomu, že společnost Novartis Crop Protection AG předložila dne 4. září 1996 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky pymetrozinu;
vzhledem k tomu, že společnost Monsanto předložila dne 24. dubna 1997 irským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky sulfosulfuronu;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se flazasulfuronu, jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua a pymetrozinu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 29. května 1997;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se CGA 245704 byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. června 1997;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se imazosulfuronu a sulfosulfuronu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. července 1997;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin s ohledem na požadavky směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Francie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se CGA 245704, Španělsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se flazasulfuronu, Nizozemsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua, Německo v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se imazosulfuronu a pymetrozinu a Irsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se sulfosulfuronu;
vzhledem k tomu, že Francie, Španělsko, Nizozemsko, Německo a Irsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III uvedené směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností ISK Biosciences za účelem zařazení účinné látky flazasulfuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 29. května 1997;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Biosys za účelem zařazení účinné látky jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 29. května 1997;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Novartis Crop Protection AG za účelem zařazení účinné látky CGA 245704 do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 19. června 1997;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Urania Agrochem GmbH za účelem zařazení účinné látky imazosulfuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. července 1997;
5. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Novartis Crop Protection AG za účelem zařazení účinné látky pymetrozinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 29. května 1997;
6. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Monsanto za účelem zařazení účinné látky sulfosulfuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. července 1997.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 11. prosince 1997, kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře (Text s významem pro EHP)
(97/869/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavení prozatímních seznamů na přechodnou dobu zařízení třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz některých produktů živočišného původu, produktů rybolovu nebo živých mlžů [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/34/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 97/467/ES [3] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře;
vzhledem k tomu, že probíhají jednání za účelem uzavření dohody se Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu veřejného zdraví v souvislosti s obchodem s živými zvířaty a produkty živočišného původu;
vzhledem k tomu, že Spojené státy americké zaslaly seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře a u kterých příslušné orgány osvědčují, že tato zařízení jsou v souladu s pravidly Společenství;
vzhledem k tomu, že Argentina a Kanada zaslaly seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře a u kterých příslušné orgány osvědčují, že tato zařízení jsou v souladu s pravidly Společenství;
vzhledem k tomu, že pro Spojené státy americké, Argentinu a Kanadu je tedy možné stanovit prozatímní seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře,
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/467/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. prosince 1997.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. prosince 1997, kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře (Text s významem pro EHP)
(97/871/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro stanovení prozatímních seznamů na přechodnou dobu podniků třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz některých produktů živočišného původu, produktů rybolovu a živých mlžů [1], ve znění rozhodnutí 97/34/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 97/467/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 97/869/ES [4] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře;
vzhledem k tomu, že Čínská lidová republika zaslala seznam podniků, které produkují králičí maso a maso farmové zvěře a u kterých příslušné orgány osvědčují, že tyto podniky jsou v souladu s pravidly Společenství;
vzhledem k tomu, že veterinární mise Společenství ukázala, že struktura a organizace orgánu příslušného pro schvalování podniků jsou dostatečné a že pravomoci, které tento příslušný orgán má, zaručují, že může zajistit uplatňování pravidel Společenství; že tyto kontroly zahrnovaly inspekci na místě v podnicích, které jsou na tomto seznamu, a tyto kontroly ukázaly, že hygienické standardy těchto podniků jsou dostatečné;
vzhledem k tomu, že pro Čínskou lidovou republiku je tedy možné stanovit prozatímní seznam podniků, které produkují králičí maso a maso farmové zvěře,
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/467/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1998.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 23. prosince 1997, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indie (Text s významem pro EHP)
(97/876/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na čl.
19 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Indie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení indických právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Export Inspection Council of India (EIC) of Ministry of Commerce" je schopen v Indii účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, chladírenských skladů a mrazírenských plavidel; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení EIC Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá EIC;
vzhledem k tomu, že EIC vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, chladírenských skladů a mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zrušit rozhodnutí Komise 97/515/ES ze dne 1. srpna 1997 o určitých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů rybolovu pocházejících z Indie [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Indii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Export Inspection Council of India (EIC) of Ministry of Commerce".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Indie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "INDIE" a schvalovacím číslem provozovny, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce EIC a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Rozhodnutí 97/515/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1336/97/ES ze dne 17. června 1997, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské telekomunikační sítě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129d první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4], s přihlédnutím ke společnému textu schválenému dohodovacím výborem dne 16. dubna 1997,
(1) vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských telekomunikačních sítí směřuje k zajištění oběhu a výměny informací uvnitř Společenství; že tento předpoklad je základní podmínkou umožňující občanům a hospodářským odvětvím, zejména malým a středním podnikům ve Společenství, co nejlépe využít možností nabízených telekomunikacemi s cílem vytvořit "informační společnost", ve které je rozvoj aplikací, služeb a telekomunikačních sítí zásadní, aby každá fyzická osoba, právnická osoba a orgány veřejné moci měli přístup k veškerým informacím jakékoli povahy a v jakémkoli množství, které bude potřebovat, a to i v méně rozvinutých nebo okrajových regionech;
(2) vzhledem k tomu, že Komise ve své Bílé knize o růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti zdůraznila význam vytvoření informační společnosti, která prostřednictvím nových forem hospodářských, politických a sociálních vztahů pomůže Společenství čelit novým výzvám příštího století, včetně otázky vytvoření pracovních míst; že tento význam byl uznán na zasedání Evropské rady v Bruselu v prosinci 1993;
(3) vzhledem k tomu, že vnitřní trh tvoří prostor bez hranic, uvnitř kterého musí být zajištěn volný pohyb zboží, osob, kapitálu a služeb a ve kterém již přijatá nebo právě přijímaná opatření Společenství vyžadují zásadní výměnu informací mezi jednotlivci, hospodářskými subjekty a správními orgány; že vlastnictví účinných prostředků pro výměnu informací je životně důležité pro zlepšení konkurenceschopnosti podniků; že tyto výměny informací mohou zajišťovat transevropské telekomunikační sítě; že vytvoření transevropských sítí posílí sociální a hospodářskou soudržnost ve Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských telekomunikačních sítí musí umožnit volný pohyb informací mezi jednotlivci, hospodářskými subjekty a správními orgány, s ohledem na právo na soukromí fyzických osob a právo na ochranu duševního a průmyslového vlastnictví;
(5) vzhledem k tomu, že ve zprávě nazvané "Evropa a globální informační společnost", kterou členové skupiny vysokých zástupců pro průmysl předložili na zasedání Evropské rady na Korfu ve dnech 24. a 25. června 1994, doporučili vytvoření transevropských telekomunikačních sítí a zajištění jejich propojitelnosti se všemi evropskými sítěmi; že zpráva označila mobilní komunikace za pilíř informační společnosti, jejíž potenciál by měl být posílen; že na zasedání Evropské rady na Korfu Rada vyslovila s tímto doporučením obecný souhlas;
(6) vzhledem k tomu, že tato doporučení následovala i Komise ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě nazvaném "Evropská cesta k informační společnosti: akční plán"; že ve svých závěrech k tomuto akčnímu plánu ze dne 28. září 1994 Rada zdůraznila, že rychlý vývoj výkonné informační infrastruktury je pro Společenství základní na základě globálního, souvislého a rovnovážného přístupu;
(7) vzhledem k tomu, že článek 129c Smlouvy vyžaduje, aby Společenství stanovilo řadu hlavních směrů zahrnujících cíle, priority a hlavní rysy opatření předpokládaných v oblasti transevropských sítí; že tyto hlavní směry určí projekty společného zájmu; že transevropské sítě v oblasti telekomunikační infrastruktury zahrnují tři složky představující tyto sítě, tedy aplikace, obecně použitelné služby a základní sítě;
(8) vzhledem k tomu, že informační společnost se nemůže rozvinout bez existence přístupných aplikací, a zejména aplikací společného zájmu, které co nejlépe odpovídají potřebám uživatelů, s ohledem na případné potřeby starších a postižených lidí; že aplikace tedy budou tvořit důležitou část projektů společného zájmu; že aplikace týkající se práce na dálku musí brát v úvahu zejména právní předpisy týkající se práv pracovníků platné v daných členských státech;
(9) vzhledem k tomu, že projekty společného zájmu mohou být v mnoha případech již nyní provedeny na stávajících telekomunikačních sítích, zejména na Euro ISDN, a mohou tak nabídnout transevropské aplikace; že musí být vytvořeny hlavní směry, které budou určovat tyto projekty společného zájmu;
(10) vzhledem k tomu, že by měla být zajištěna koordinace provádění vybraných návrhů a obdobných iniciativ přijatých na území Společenství na vnitrostátní i regionální úrovni;
(11) vzhledem k tomu, že při výběru a provádění těchto projektů by měla být brána v úvahu veškerá infrastruktura nabízená stávajícími i novými dodavateli;
(12) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada přijaly dne 9. listopadu 1995 rozhodnutí č. 2717/95/ES o hlavních směrech rozvoje Euro-ISDN (digitální sítě integrovaných služeb) jako transevropské sítě [5];
(13) vzhledem k tomu, že současné sítě, které zahrnují stávající ISDN, se vyvíjejí a stávají se pokročilými sítěmi, které poskytují různý tok dat až po kapacitu nezbytnou pro široké pásmo, a které se mohou přizpůsobit různým potřebám, zejména poskytování multimediálních služeb a aplikací; že zavádění integrovaných širokopásmových komunikačních sítí (B-ISDN) bude výsledkem tohoto vývoje; že sítě B-ISDN budou představovat optimální základ pro aplikace informační společnosti;
(14) vzhledem k tomu, že práce programu Race [zvláštní program výzkumu a technologického vývoje v oblasti komunikačních technologií (1990 – 1994)] přijatého rozhodnutím 91/352/EHS [6] připravily podklad a poskytly technologický základ pro zavedení sítí B-ISDN v Evropě;
(15) vzhledem k tomu, že práce programu Esprit [zvláštní program výzkumu a technologického vývoje a demonstrací v oblasti informačních technologií (1994 – 1998)] přijatého rozhodnutím 94/802/ES [7] připravily podklad a poskytly technologický základ pro zavedení aplikací informačních technologií;
(16) vzhledem k tomu, že výsledky prací zvláštního programu výzkumu a technologického vývoje v oblasti telematických systémů společného zájmu (1991 – 1994) přijatého rozhodnutím 91/353/EHS [8] a zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrací, v oblasti telematických aplikací společného zájmu (1994 – 1998) přijatého rozhodnutím 94/801/EHS [9] připravují podklad pro zavedení interoperabilních aplikací společného zájmu v celé Evropě;
(17) vzhledem k tomu, že musí být zajištěna účinná koordinace mezi zaváděním transevropských telekomunikačních sítí, které musí vyhovovat skutečným potřebám, aniž by se spojovaly s prováděním čistě experimentálních projektů, a různými programy Společenství, zejména zvláštními programy spadajícími do čtvrtého rámcového programu výzkumu, technologického vývoje a demonstrací, programy na podporu malých a středních podniků, programy zaměřenými na informace (jako např.
Info 2000 a Media II) a dalšími činnostmi informační společnosti; že tato koordinace musí být rovněž zajištěna s projekty stanovenými v rozhodnutích Evropského parlamentu a Rady o transevropských sítích;
(18) vzhledem k tomu, že opatření pro zajištění interoperability telematických sítí mezi správními orgány spadá do rámce priorit přijatých na základě těchto hlavních směrů v oblasti transevropských telekomunikačních sítí;
(19) vzhledem k tomu, že Komise ve svém usnesení ze dne 24. července 1993 o přípravných opatření v oblasti transevropských sítí týkající se integrované širokopásmové komunikace (TEN-B-ISDN) uznala nezbytnost provést přípravné akce se subjekty z odvětví, aby byly připraveny odpovídající hlavní směry; že výsledek těchto opatření tvoří základ pro hlavní směry týkající se sítí B-ISDN v tomto rozhodnutí;
(20) vzhledem k tomu, že odvětví telekomunikací je postupně liberalizováno; že vývoj transevropských aplikací, obecně použitelných služeb a základních sítí bude stále více spočívat na soukromých iniciativách; že tento transevropský vývoj musí v evropském měřítku odpovídat potřebám trhu nebo skutečným významným potřebám společnosti, které nejsou pokryty tržními silami; že s ohledem na tuto skutečnost budou subjekty v odvětví vyzvány, aby předložily, s využitím odpovídajících postupů zaručujících rovnost příležitostí pro každého, konkrétní návrhy; že tyto postupy musí být vymezeny; že Komisi bude při upřesňování projektů společného zájmu nápomocen výbor;
(21) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí uzavřen "modus vivendi" o opatřeních k provádění aktů přijatých postupem podle článku 189b Smlouvy [10];
(22) vzhledem k tomu, že projekty společného zájmu, které se vztahují na území některého členského státu vyžadují schválení tohoto členského státu;
(23) vzhledem k tomu, že Komise a členské státy musí jednat tak, aby zajistily interoperabilitu sítí a aby koordinovaly jak činnosti členských států zaměřené na zavedení transevropských telekomunikačních sítí, tak srovnatelné vnitrostátní projekty, pouze v míře nezbytné pro zajištění obecné soudržnosti;
(24) vzhledem k tomu, že je důležité pro optimální vývoj informační společnosti zajistit účinnou výměnu informací mezi Společenstvím a třetími zeměmi, a zejména členy Evropského hospodářského prostoru nebo zeměmi, které uzavřely se Společenstvím dohodu o přidružení;
(25) vzhledem k tomu, že činnosti vyvíjené v rámci těchto hlavních směrů plně podléhají použití pravidel o hospodářské soutěži podle Smlouvy a podle prováděcích právních předpisů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví hlavní směry zahrnující cíle, priority a hlavní rysy opatření předpokládaných v oblasti transevropských sítí v odvětví telekomunikačních infrastruktur.
Tyty hlavní směry vymezují projekty společného zájmu a uvádí je v příloze I a stanoví postup a hlediska pro jejich specifikaci.
Článek 2
Společenství podpoří propojení sítí v oblasti telekomunikační infrastruktury, stanovení a rozvoj interoperabilních služeb a aplikací, jakož i přístup k nim, s cílem:
- usnadnit přechod k informační společnosti a zároveň poskytnout zkušenosti s rozvojem nových sítí a aplikací v oblasti sociální činnosti, napomáhat uspokojování sociálních a kulturních potřeb a zlepšit kvalitu života,
- zlepšit konkurenceschopnost podniků ve Společenství, zejména malých a středních podniků, a posílit vnitřní trh,
- posílit hospodářskou a sociální soudržnost, zejména s ohledem na potřebu propojit ostrovní, špatně přístupné a okrajové regiony s ústředními regiony Společenství,
- urychlit vývoj činností, které vedou k vytváření pracovních míst, v nových rozvíjejících se odvětvích.
Článek 3
Pro dosažení cílů uvedených v článku 2 jsou stanoveny tyto priority:
- zkoumání a potvrzení technické a obchodní proveditelnosti a následný rozvoj aplikací podporujících rozvoj evropské informační společnosti, a zejména aplikací společného zájmu,
- zkoumání a potvrzení proveditelnosti a následný rozvoj aplikací podporujících hospodářskou a sociální soudržnost zlepšením přístupu k informacím v celém Společenství a upevnění evropské kulturní rozmanitosti,
- podpora přeshraničních meziregionálních iniciativ a iniciativ sdružujících oblasti, zejména nejvíce znevýhodněné, aby došlo k zavedení transevropských telekomunikačních služeb a aplikací,
- zkoumání a potvrzení proveditelnosti a následný rozvoj aplikací a služeb, které přispívají k posílení vnitřního trhu a k vytvoření pracovních míst, a zejména těch, které nabízejí prostředky malým a středním podnikům pro zlepšení jejich konkurenceschopnosti ve Společenství a na světové úrovni,
- určení, zkoumání a potvrzení technické a obchodní proveditelnosti a následný rozvoj transevropských obecně použitelných služeb poskytujících plynulý přístup ke všem druhům informací, včetně zemědělských a okrajových regionů, interoperabilních s odpovídajícími službami na světové úrovni,
- zkoumání a potvrzení proveditelnosti nových integrovaných širokopásmových komunikačních sítí (B-ISDN), pokud jsou nezbytné pro tyto aplikace a služby, jakož i podpora propojitelnosti těchto sítí,
- identifikace a odstranění mezer a chybějících článků pro zajištění účinné propojitelnosti a interoperability všech součástí telekomunikačních sítí ve Společenství a na světové úrovni, se zvláštním důrazem na základní telekomunikační sítě vymezené v příloze I.
Článek 4
Hlavní rysy opatření, která mají být přijata pro dosažení cílů stanovených v článku 2, zahrnují:
- upřesnění projektů společného zájmu stanovením programu prací,
- činnosti směřující ke zvýšení vědomí jednotlivců, hospodářských subjektů a správních orgánů o výhodách, které jim mohou nabídnout nové pokročilé transevropské telekomunikační služby a aplikace,
- činnosti směřující k podpoře společných iniciativ uživatelů a dodavatelů pro zahájení projektů v oblasti transevropských telekomunikačních sítí, a zejména sítí B-ISDN,
- podporu, v rámci prostředků stanovených Smlouvou, studií a potvrzení proveditelnosti a následného rozvoje aplikací, zejména aplikací společného zájmu, a podporu vytvoření spolupráce mezi veřejným a soukromým sektorem, zejména na základě partnerských vztahů,
- povzbuzení nabídky a používání služeb a aplikací určených pro malé a střední podniky a pro profesionální uživatele, kteří představují zdroj zaměstnanosti a růstu,
- podporu propojitelnosti sítí, interoperability širokopásmových služeb a aplikací a infrastruktury, kterou vyžadují, zejména pro multimediální aplikace, a podporu funkční provázanosti mezi stávajícími a širokopásmovými službami a aplikacemi.
Článek 5
Rozvoj transevropských sítí v oblasti telekomunikační infrastruktury se uskutečňujeí na základě tohoto rozhodnutí provedením projektů společného zájmu.
Projekty společného zájmu jsou uvedeny v příloze I.
Článek 6
V souladu s články 7, 8 a 9 jsou projekty společného zájmu uvedené v příloze I upřesněny s využitím hledisek uvedených v příloze II.
Uvedené projekty mohou využít podporu Společenství v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [11].
Článek 7
1. Na základě přílohy I Komise vypracuje po konzultaci subjektů v odvětví a s ohledem na cíle sledované v ostatních oblastech transevropských sítí program prací přijatý postupem podle článku 8 a poté vyzve k podávání návrhů.
2. Komise ověří, že projekty vztahující se k území členského státu jsou daným členským státem schváleny.
Článek 8
1. Komise odpovídá za provedení tohoto rozhodnutí.
2. V případech uvedených v čl. 9 odst. 1 je Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě, která nesmí přesáhnout tři měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
1. Postup podle článku 8 se použije:
- pro vypracování a aktualizaci programu prací uvedeného v článku 7,
- pro vymezení obsahu výzvy k podávání návrhů,
- pro upřesnění projektů společného zájmu s využitím hledisek uvedených v příloze II,
- pro vymezení doplňujících podpůrných a koordinačních činností,
- pro opatření, která mají být přijata pro zhodnocení provádění programu prací z finančního a technického hlediska.
2. Komise uvědomí výbor na každém z těchto jednání o pokroku dosaženém při provádění programu prací.
Článek 10
Toto rozhodnutí se použije pro digitální sítě integrovaných služeb (ISDN), aniž je dotčeno rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2717/95/ES.
Článek 11
Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná pro usnadnění provádění projektů společného zájmu v souladu s předpisy Společenství.
Schvalovací postupy, které se mohou ukázat jako nezbytné, budou dokončeny co nejdříve v souladu s právními předpisy Společenství.
Článek 12
Toto rozhodnutí nevylučuje finanční závazek členského státu nebo Společenství.
Článek 13
Rada může povolit účast třetích zemí, a zejména zemí, které jsou stranou Dohody o evropském hospodářském prostoru nebo které uzavřely se Společenstvím dohodu o přidružení, případ od případu, postupem podle článku 228 Smlouvy za tím účelem, aby těmto zemím bylo umožněno přispívat k provádění projektů společného zájmu a aby byla podporována propojitelnost a interoperabilita telekomunikačních sítí, pokud to nebude znamenat zvýšení pomoci Společenství.
Článek 14
Komise předloží každé tři roky Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
Zpráva obsahuje hodnocení výsledků dosažených s podporou Společenství v různých oblastech, na které se vztahují projekty, s ohledem na celkové cíle a obsahuje zhodnocení sociálních a společenských dopadů zavedení aplikací poté, co došlo k jejich rozvoji.
Společně s touto zprávou Komise předloží odpovídající návrhy pro přezkoumání přílohy I tohoto rozhodnutí v souvislosti s technickým vývojem a získanými zkušenostmi.
V případě, že do 31. prosince čtvrtého rokunebude přijato rozhodnutí, bude příloha I považována za neplatnou s výjimkou výzev k podávání návrhů, které již byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství před tímto dnem.
Článek 15
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. března 1997 o omezujících opatřeních vůči osobám, které se dopustily násilných činů během incidentů v Mostaru dne 10. února 1997, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(97/193/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Evropská unie má zájem na politice usmíření a spolupráce mezi komunitami
ze dne 2. června 1997 k Albánii, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(97/357/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Albánie je zahrnuta do regionálního přístupu vymezeného Radou v závěrech ze dne 26. února 1996;
připomínajíc Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Albánskou republikou o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci [1];
vzhledem k tomu, že dne 24. března 1997 Rada znovu potvrdila odhodlání Unie hrát důležitou úlohu v pomoci Albánii na cestě návratu k politické a hospodářské stabilitě;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodla, že Unie bude pracovat v koordinačním rámci Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE); že dne 27. března 1997 rozhodla Stálá rada OBSE v Evropě o přítomnosti OBSE v Albánii;
vzhledem k tomu, že ve své rezoluci 1101 ze dne 28. března 1997 uvítala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů nabídku některých členských států OSN zřídit dočasné a omezené mezinárodní ochranné síly v Albánii; že mezinárodní ochranné síly se staly akceschopnými;
vzhledem k tomu, že dne 29. dubna 1997 vyjádřila Rada podporu úsilí Západoevropské unie (ZEU) a Rady Evropy přispět k obnovení funkčního policejního sboru v Albánii,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V koordinačním rámci OBSE pomáhá Evropská unie svou činností a přítomností v oblasti Albánii podporovat demokratický proces, návrat k politické stabilitě a vnitřní bezpečnosti, jakož i konání svobodných a regulérních voleb.
Pokračuje v poskytování humanitární pomoci a v podpoře hospodářských reforem.
Unie koordinuje své kroky v této souvislosti s jinými mezinárodními organizacemi včetně ZEU a Rady Evropy.
V zájmu usnadnění bezpečného a pohotového dodání humanitární pomoci a podpory vytvoření bezpečného prostředí pro mise mezinárodních organizací v Albánii koordinuje Unie své kroky s mezinárodními ochrannými silami.
Článek 2
Rada bere v úvahu, že Komise jménem Evropského společenství
- odpovídá na bezprostřední potřeby albánského lidu dodávkami potravin a léků prostřednictvím Úřadu pro humanitární pomoc Evropského společenství,
- posuzuje zaměření pomoci Phare na oblasti přímo související s upevňováním demokracie, obnovou hospodářské aktivity a posílením veřejné správy v Albánii,
- koordinuje poskytování finanční pomoci s mezinárodními finančními institucemi,
- je připravena přispět k iniciativě ZEU a Rady Evropy v rámci mandátu mezinárodní poradní policejní složky, zaměřené na obnovení životaschopného albánského policejního sboru,
- je připravena podporovat činnosti OBSE při podpoře a kontrole průběhu voleb.
Článek 3
Unie je připravena podporovat konání svobodných a regulérních parlamentních voleb, zejména prostřednictvím jejich kontroly.
Unie přikládá zvláštní důležitost roli svobodných albánských sdělovacích prostředků v předvolební informační kampani.
V této souvislosti Unie co nejdříve rozhodne o způsobu svého příspěvku.
Článek 4
Unie je připravena uvažovat o svolání mezinárodní konference o Albánii v příhodnou dobu a za příhodných okolností, na kterou budou přizvány k účasti mezinárodní finanční instituce, OBSE, Organizace spojených národů i třetí země.
Článek 5
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 28. listopadu 1997 o protipěchotních minách, přijatá Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii
(97/817/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu Evropské unii, a zejména na články J.3 a J.11 této smlouvy,
s ohledem na obecné směry Evropské rady ze dne 26. a 27. června 1992, které určily ty oblasti bezpečnosti, které by mohly být od vstupu Smlouvy o Evropské unii v platnost předmětem společných akcí,
vzhledem k tomu, že je vhodné aktualizovat a dále rozvíjet podněty Evropské unie podle společné akce 96/588/SZBP o protipěchotních minách, přijaté Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii [1]; že uvedená společná akce byla přijata s ohledem na výsledky přezkumné konference o Úmluvě o zákazu nebo omezení některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky (dále jen "úmluva z roku 1980");
vhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 22. listopadu 1996 o boji proti protipěchotním minám určilo některá opatření, která by mohla být přijata, a kritéria, která by měla upravovat přidělování prostředků na projekty týkající se odminování;
vítajíce přijetí Mezinárodní úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení v Oslu dne 18. září 1997 a její otevření k podpisu v Ottawě ve dnech 3. a 4. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že prvním výborem 52. Valného shromáždění Organizace spojených národů byla přijata rezoluce o Úmluvě o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení, rezoluce o příspěvku k zákazu protipěchotních min a rezoluce o Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady ze dne 28. listopadu 1997 o provádění společné akce 96/588/SZBP o protipěchotních minách za účelem spolufinancování zvláštních naléhavých žádostí MVČK [2] byla přidělena částka 8 milionů ECU na spolufinancování "zvláštních naléhavých žádostí" Mezinárodního výboru Červeného kříže,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Unie má za cíl úplný zákaz protipěchotních min po celém světě a přispění k vyřešení problémů již těmito zbraněmi způsobených.
Touto společnou akcí mají být dále posílena politická a praktická opatření již přijatá Unií při sledování těchto cílů.
Za tímto účelem obsahuje tato společná akce tři prvky uvedené v hlavách I, II a III:
- pokračující úsilí Unie při sledování těchto cílů,
- společné moratorium na převody a společné moratorium na výrobu protipěchotních min,
- mnohostranné přispění Unie k odminování a související činnosti.
HLAVA I Článek 2
Unie má za cíl úplný zákaz protipěchotních min na světě a v této souvislosti vítá Úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení.
Článek 3
1. Všechny členské státy
- přijmou veškerá opatření, aby brzy ratifikovaly pozměněný protokol II o protipěchotních minách a nový protokol IV o oslepujících laserových zbraních, které jsou přílohou úmluvy z roku 1980, aniž by se dovolávaly ustanovení, které umožňují odložit jejich uplatňování,
- přijmou opatření, aby zajistily uplatňování zákazů a omezení uvedených v protokolech podle první odrážky před jejich vstupem v platnost.
2. Unie se zasadí o to, aby všechny státy přistoupily k úmluvě z roku 1980, a zejména k jejímu pozměněnému protokolu II a novému protokolu IV.
Za tímto účelem přijme předsednictví za podmínek uvedených v čl. J.5 odst. 3 Smlouvy vhodná opatření.
3. K podpoře přistoupení k pozměněnému protokolu II a jeho uplatňování budou navíc členské státy aktivně přispívat k výročním konferencím vysokých smluvních stran uvedených v jeho článku 13.
4. Členské státy Unie, které podepíší Mezinárodní úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení, budou usilovat o její co nejrychlejší ratifikaci.
5. Členské státy Unie přijmou vhodná opatření, aby splnily cíle Mezinárodní úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení před jejím vstupem v platnost.
6. Unie vítá jakékoliv úsilí signatářů Mezinárodní úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení o podporu přistoupení všech států k uvedené úmluvě.
Při sledování cílů uvedených v článku 1 přijme předsednictví vhodná opatření za podmínek uvedených v čl. J.5 odst. 3 Smlouvy.
7. K podpoře fungování a provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení se členské státy Unie zavazují aktivně se účastnit konferencí, které se budou konat poté, co bude uvedená úmluva otevřena k podpisu.
8. Unie bude na všech příslušných mezinárodních fórech včetně konference o odzbrojení podporovat jakékoliv úsilí o přispění k cílům, ke kterým se zavázala podle článku 1.
9. Unie zaměří pozornost na ty třetí země, které pokračují v nezodpovědných dodávkách protipěchotních min a jejich nerozlišujícím užívání.
HLAVA II Článek 4
Při sledování cílů, ke kterým se zavázaly podle článku 1, a aniž jsou dotčena již přijatá vnitrostátní opatření, členské státy
- budou uplatňovat společné moratorium na převody všech protipěchotních min.
Nebudou vydávat nové licence na převod technologií, které by umožnily výrobu protipěchotních min ve třetích zemích,
- přijmou veškerá nezbytná právní opatření, aby provedly společné moratorium na výrobu všech protipěchotních min.
HLAVA III Článek 5
Činnosti Evropského společenství
Evropské společenství v posledních letech posílilo své příspěvky v oblasti odminování a pomoci obětem v souvislosti se svou humanitární pomocí, obnovou a spoluprací v oblasti rozvoje.
Komise bude nadále podporovat tyto činnosti, které tvoří významnou součást činností Společenství vůči třetím zemím.
Společenství bude také pokračovat v provádění výzkumných činností, které jsou významné pro odminování.
Článek 6
Zvláštní akce a finanční příspěvky Unie
1. Navíc k činnostem Evropského společenství uvedeným v článku 5 a aniž jsou dotčeny dvoustranné příspěvky členských států, bude Unie nadále podporovat mezinárodní úsilí o odminování a pomoc obětem.
Poskytne pomoc nebo finančně přispěje na programy nebo projekty v reakci na žádost regionální organizace, orgánů třetích zemí, Mezinárodního výboru Červeného kříže, Organizace spojených národů nebo jiných příslušných organizací.
Tato pomoc může zahrnovat další příspěvky do Dobrovolného svěřenského fondu Organizace spojených národů.
Rozdělí se spravedlivě mezi programy nebo projekty pro odminování a pomoc obětem.
2. Každý příspěvek nebo pomoc na odminování by měly být přiděleny na činnosti, které jsou pro Unii prioritní.
Předsednictví naváže ve spolupráci s Komisí nezbytné kontakty, aby byly stanoveny podmínky pro použití příspěvků Unie.
Výdaje vzniklé při provádění odstavce 1 budou spravovány v souladu s postupy a pravidly Společenství týkajícími se rozpočtu.
3. Pokud se Rada rozhodne provést zvláštní akci nebo ji podpořit, určí pro ni prostředky a stanoví hlavní směry pro pomoc Unie, která může mít zejména tyto podoby:
- účast v operacích zaměřených na odminování,
- pomoc obětem, včetně jejich rehabilitace,
- vzdělávání odborníků na odminování a instruktorů,
- vytvoření databáze o odminovávání,
- činnosti týkající se zvýšení informovanosti o minách.
4. Podle čl. J.3 bodu 2) Smlouvy stanoví Rada podmínky pro provádění zvláštních akcí Unie, přičemž v určitých případech vezme v úvahu možný význam jmenování osoby odpovědné za provádění zvláštních akcí na místě.
5. Podle čl. J.4 odst. 2 Smlouvy si Unie zachová možnost požadovat po Západoevropské unii, aby vypracovávala a prováděla zvláštní akce Evropské unie v oblasti pomoci při odminování.
Článek 7
Provázanost opatření Unie
1. Rada a Komise jhsou pověřeny zajišťováním provázanosti činností Unie v oblasti odminování, včetně pomoci obětem.
Zajistí provedení svých akcí v souladu se svými pravomocemi.
2. Členské státy usilují o to, aby zvýšily účinnost svých vnitrostátních příspěvků na odminování a pomoc obětem.
Pokud je to možné, jsou akce podle článku 6 koordinovány s akcemi členských států a Komise.
Článek 8
Koordinace příspěvku Unie
1. Rada rozhodne o
- rozdělení finančních příspěvků uvedených v článku 6,
- stanovení priorit pro použití těchto prostředků,
- stanovení podmínek pro provádění zvláštních akcí Unie.
2. Za podmínek uvedených v čl. J.5 odst. 3 Smlouvy předsednictví
- zajistí kontakty s Organizací spojených národů, Mezinárodním výborem Červeného kříže a každou jinou příslušnou organizací,
- naváže s regionálními organizacemi a třetími zeměmi kontakty nezbytné pro provádění zvláštních akcí Unie.
Pravidelně informuje příslušné útvary Rady o výsledcích těchto kontaktů.
3. Všechny významné informace se předloží příslušným útvarům Rady, aby bylo Radě a Komisi za co nejlepších podmínek umožněno zajistit provázanost vnějších činností Evropské unie.
Článek 9
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Nahrazuje rozhodnutí 95/170/SZBP, 96/251/SZBP a 96/588/SZBP.
Článek 10
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 16. prosince 1996 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o jednotném vzoru povolení k pobytu
(97/11/JVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že článek K.1 odst.
3 Smlouvy stanoví, že přistěhovalecká politika a politika týkající se státních příslušníků třetích zemí je věcí společného zájmu;
vzhledem k tomu, že je žádoucí harmonizovat vzor povolení k pobytu vydávaných členskými státy státním příslušníkům třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby jednotný vzor povolení k pobytu obsahoval všechny potřebné informace a splňoval velmi vysoké technické normy, zejména pokud jde o ochranu proti padělání a pozměňování; že také musí vyhovovat všem členským státům a nést všeobecně rozpoznatelné bezpečnostní prvky, které jsou jasně viditelné pouhým okem;
vzhledem k tomu, že tato společná akce obsahuje pouze takový výčet specifikací, které nejsou tajné; že tyto specifikace musí být doplněny o další skutečnosti, které musí zůstat utajeny proto, aby se zabránilo padělání a pozměňování, a které nemohou zahrnovat osobní údaje nebo odkazy na tyto údaje; že tyto další specifikace by měla stanovit Rada;
vzhledem k tomu, že je také nezbytné zajistit, že uvedené informace nebudou dostupné více osobám, než je nezbytné, je také důležité, aby každý členský stát určil nejvýše jeden subjekt odpovědný za tisk povolení k pobytu podle jednotného vzoru, přičemž členské státy mohou tento subjekt změnit, bude-li to potřebné; že z bezpečnostních důvodů musí každý členský stát sdělit Radě a Komisi jméno příslušného subjektu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na osobní údaje, jež mají být zaneseny do jednotně upravených povolení k pobytu v souladu s přílohou k tomuto dokumentu, by měla být zajištěna shoda s příslušnými ustanoveními o ochraně dat,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Povolení k pobytu vydaná členskými státy státním příslušníkům třetích zemí odpovídají jednotnému vzoru a obsahují prostor pro údaje uvedené v příloze k této společné akci.
Jednotný vzor může mít podobu štítku nebo samostatného dokladu.
Každý členský stát může přidat do příslušného prostoru jednotného vzoru jakékoliv důležité údaje ohledně povahy povolení a dotyčné osoby včetně údajů, zda má tato osoba pracovní povolení.
Článek 2
1. Rada neprodleně navrhne technické specifikace pro zapsání údajů o jednotném vzoru povolení k pobytu, uvedených v příloze.
Rada také neprodleně navrhne další technické specifikace, které ztěžují padělání nebo pozměňování povolení k pobytu.
Tyto specifikace jsou tajné a nezveřejňují se.
Zpřístupní se pouze subjektům, které členské státy určily za odpovědné za jejich tisk, a osobám řádně pověřeným členskými státy.
2. Každý členský stát určí jeden subjekt, který bude odpovědný za tisk povolení k pobytu.
Jméno tohoto subjektu sdělí Radě a Komisi.
K tomuto účelu může být určen dvěma nebo více členskými státy tentýž subjekt.
Každý členský stát je oprávněn změnit jím určený subjekt.
Informuje o tom Radu a Komisi.
3. Každý členský stát informuje Radu a Komisi o příslušném orgánu nebo orgánech, které vydávají povolení k pobytu.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčena příslušná širší ustanovení týkající se ochrany údajů, má jednotlivec, jemuž je vydáno povolení k pobytu, právo ověřit osobní údaje uvedené v povolení k pobytu a popřípadě požádat o provedení oprav nebo výmazů.
2. V povoleních k pobytu podle jednotného vzoru se neuvádějí žádné informace zpracovatelné počítačem, pokud se také neobjeví v rámečcích popsaných v bodech 10 a 11 přílohy, nebo pokud nejsou uvedeny v příslušném cestovním dokladu.
Článek 4
Pro účely této společné akce se "povolením k pobytu" rozumí každé povolení vydané orgány členského státu, které dovoluje státnímu příslušníku třetí země oprávněně pobývat na jeho území, s výjimkou:
- víz,
- povolení vydaných pro pobyt, jehož doba je stanovena vnitrostátními právními předpisy, ale která nesmí překročit šest měsíců,
- povolení vydaných na dobu posuzování žádosti o povolení k pobytu nebo o azyl.
Článek 5
Pokud členské státy používají povolení k pobytu podle jednotného vzoru pro jiné účely než ty, na které se vztahuje článek 4, musí být přijata vhodná opatření k zajištění toho, aby nebyla možná záměna s povolením k pobytu uvedeným v článku 4.
Článek 6
Tato společná akce se vztahuje na povolení k pobytu vydávaná státním příslušníkům třetích zemí s výjimkou
- rodinných příslušníků občanů Unie, kteří vykonávají své právo volného pohybu,
- státních příslušníků členských států Evropského sdružení volného obchodu, které jsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a jejich rodinných příslušníků, vykonávajících své právo volného pohybu.
Článek 7
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 24. února 1997 o boji proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí, přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii
(97/154/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Belgického království,
vzhledem k tomu, že stanovení společných pravidel pro boj proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí může přispět k boji proti nepovolenému přistěhovalectví a zlepší soudní spolupráci v trestních věcech, které jsou považovány za záležitost společného zájmu podle čl. K.1 odst. 3 a 7 Smlouvy; majíc na paměti doporučení o boji proti obchodování s lidmi přijatá Radou dne 29. a 30. listopadu 1993;
s ohledem na usnesení o obchodování s lidmi přijaté Evropským parlamentem dne 18. ledna 1996 [1] a usnesení o nezletilých obětech násilí přijaté dne 19. září 1996 [2];
majíc na paměti doporučení o boji proti obchodování s lidmi přijatá Radou dne 29. a 30. listopadu 1993;
majíc na paměti závěry Evropské konference o obchodování se ženami, konané ve Vídni ve dnech 10. a 11. listopadu 1996;
majíc na paměti závěry Světového kongresu proti pohlavnímu vykořisťování dětí pro obchodní účely, konaného ve Stockholmu ve dnech 27. až 31. srpna 1996;
připomínajíc článek 34 Úmluvy o právech dítěte ze dne 20. listopadu 1989;
vzhledem k tomu, že obchodování s lidmi a pohlavní vykořisťování dětí jsou závažným porušením základních lidských práv, zejména lidské důstojnosti;
s vědomím potřeby mít na zřeteli obzvláštní zranitelnost obětí tohoto druhu trestné činnosti, zejména zranitelnost dětí;
vzhledem k tomu, že obchodování s lidmi a pohlavní vykořisťování dětí mohou představovat významnou formu mezinárodní organizované trestné činnosti, jejíž rozsah v Evropské unii začíná být stále více znepokojující;
ve snaze provést nezbytná opatření k zastavení obchodování s lidmi a pohlavního vykořisťování dětí;
vzhledem k tomu, že Rada již rozhodla o přijetí účinných opatření proti obchodování s lidmi přijetím společné akce k vytvoření seznamu výzkumných středisek [3] a zavedením výměnného programu vzdělávání odborníků v této oblasti [4];
berouce na vědomí, že by členské státy Evropské unie v otázce určitých druhů obchodování s lidmi a pohlavního vykořisťování dětí měly přijmout společné opatření na odstranění případných překážek účinné soudní spolupráce v této věci, a to v souladu s víceletým programem spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí přijatým Radou dne 14. října 1996;
s vědomím potřeby multidisciplinárního přístupu v otázce boje proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí;
poznamenávajíc, že pojmy užívané v této společné akci se netýkají žádného konkrétního právního systému nebo vnitrostátních právních předpisů, ale spíše by měly být vykládány s ohledem na právní systémy členských států;
poznamenávajíc, že touto společnou akcí nejsou dotčeny ani povinnosti členských států vyplývající z úmluv je zavazujících, jako je Úmluva Spojených národů o potlačování a zrušení obchodování s lidmi a vykořisťování prostituce druhých osob z roku 1950, ani právo členských států přijmout opatření na posílení ochrany dětí nebo boje proti obchodování s lidmi,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
HLAVA I Účel
A. Jako návod pro členské státy při používání této společné akce a aniž jsou dotčeny konkrétní pojmy ve vnitrostátních právních předpisech členských států, jsou následující pojmy v souvislosti s touto společnou akcí vykládány takto:
i) "obchodováním s lidmi" se rozumí jakékoliv jednání usnadňující vstup, tranzit, pobyt nebo odjezd z území členského státu pro účely stanovené v části B písm. b) a d);
ii) "pohlavním vykořisťováním" ve vztahu dětem se rozumí toto chování:
a) navádění nebo donucování dítěte k účasti na jakékoliv nezákonné sexuální činnosti;
b) vykořisťování dítěte k prostituci nebo jiným nezákonným sexuálním praktikám;
c) vykořisťování dětí k pornografickým představením nebo zobrazením, a to včetně výroby, prodeje a distribuce nebo jiné formy obchodování s takovými materiály a držení takových materiálů;
iii) "pohlavním vykořisťováním" ve vztahu k dospělé osobě se rozumí alespoň vykořisťování dospělé osoby k prostituci.
B. Ke zlepšení soudní spolupráce v souvislosti s bojem proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí se každý členský stát zavazuje při dodržení svých ústavních předpisů a právních tradic přezkoumat postupem stanoveným v hlavě IV své odpovídající právní předpisy týkající se opatření stanovených v hlavách II a III, a to ve vztahu k následujícím úmyslným druhům jednání:
a) pohlavní vykořisťování osoby jiné než dítěte pro obchodní účely, pokud:
- k němu dojde pod nátlakem, zejména za použití násilí nebo výhrůžek, nebo
- je využito podvodu nebo
- dojde ke zneužití moci nebo jinému nátlaku takové formy, že osoba nemá jinou skutečnou a přijatelnou volbu, než se uvedenému nátlaku nebo zneužití podvolit;
b) obchodování s lidmi jinými než dětmi za účelem zisku s cílem je pohlavně vykořisťovat za podmínek stanovených v písmeni a);
c) pohlavní vykořisťování nebo pohlavní zneužívání dětí;
d) obchodování s dětmi za účelem jejich pohlavního vykořisťování nebo zneužívání.
HLAVA II Opatření na vnitrostátní úrovni
A. Každý členský stát přezkoumá stávající právní předpisy a praxi s cílem zajistit, aby:
a) druhy jednání stanovené v hlavě I části B byly klasifikovány jako trestné činy;
b) se na tato protiprávní jednání a účast na nich nebo na pokus o jejich spáchání, s výjimkou držení uvedeného v hlavě I části A bodě ii) písm. c), vztahovaly účinné, přiměřené a odrazující tresty;
c) právnické osoby mohly být ve vhodných případech vedeny ke správní odpovědnosti v souvislosti s jednáními uvedenými v hlavě I části B nebo aby byly trestně odpovědné za taková jednání spáchaná jménem právnické osoby způsobem, který určí vnitrostátní právní předpisy členského státu.
Uvedenou odpovědností právnické osoby není dotčena trestní odpovědnost fyzických osob, které byly spolupachateli těchto jednání nebo k těmto jednáním podněcovaly;
d) tresty a ve vhodných případech správní opatření uvedená v písmenech b) a c) této hlavy:
- ve vážných případech, a pokud se týkají fyzických osob, zahrnovaly přinejmenším omezení osobní svobody, které může vést k vydání,
- ve vhodných případech zahrnovaly konfiskaci nástrojů a výnosů z těchto protiprávních jednání,
- ve vhodných případech a v souladu se správními a trestněprávními předpisy členského státu zahrnovaly dočasné nebo trvalé uzavření zařízení, která byla využita nebo určena pro spáchání takových protiprávních jednání;
e) protiprávní jednání zahrnutá touto společnou akcí ve vhodných případech spadala do oblasti působnosti Úmluvy Rady Evropy o praní peněz, vyhledávání, zajištění a konfiskaci výnosů přijaté v roce 1990;
f) jeho orgány měly pravomoc ve vztahu k jednáním uvedeným v hlavě I části B písm. c) a d) alespoň v případech, kdy:
i) jednání je spácháno v plném rozsahu nebo částečně na jeho území;
ii) pachatel jednání je státním příslušníkem dotyčného členského státu nebo osobou trvale žijící na jeho území, s výjimkou držení pornografického materiálu uvedeného v hlavě I části A bodě ii) písm. c).
B. Pokud by to bylo jinak v rozporu se zavedenými zásadami jeho trestního práva ve vztahu k soudní pravomoci, může členský stát buď přijetím, nebo výkonem pravomoci uvedené v části A písm. f) bodě ii) stanovit, že protiprávní jednání musí být také trestné podle právních předpisů státu,ve kterém k němu došlo.
C. Pokud členský stát zachovává požadavek dvojí trestnosti stanovený v části B, přezkoumá své právní předpisy s účelem zajistit, aby tento požadavek nebyl překážkou účinným opatřením proti jeho státním příslušníkům nebo osobám trvale žijícím na jeho území podezřelým z účasti na takových jednáních spáchaných ve státech, ve kterých nelze přijmout vhodná opatření uvedená v článku 34 Úmluvy o právech dítěte ze dne 20. listopadu 1989.
D. Členské státy mohou stanovit, že budou uplatňovat pravomoc stanovenou v části A písm. f) bodě ii), pouze pokud jsou splněny určité procesní podmínky nebo pokud údajný pachatel nemůže být vydán, protože:
- dotčený členský stát odmítl vyhovět žádosti na vydání předložené státem, ve kterém bylo protiprávní jednání spácháno, nebo
- výše uvedený stát potvrdil, že nemá v úmyslu požadovat vydání údajného pachatele, nebo
- uvedený stát nepožádal o vydání údajného pachatele v přiměřené lhůtě.
E. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby kromě běžných opatření, jako je vyhledávání a zadržování, měl vhodné vyšetřovací pravomoci a metody umožňující účinné vyšetřování a trestní stíhání jednání uvedených v části A písm. a), b) a e) v souladu s právy na obranu a soukromí osob podléhajícím výše uvedeným opatřením.
F. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění:
a) přiměřené ochrany svědků poskytujících informace ohledně jednání uvedených v části A písm. a), b) a e), a to v souladu zejména s usnesením Rady Evropské unie ze dne 23. listopadu 1995 o ochraně svědků v boji proti organizované trestné činnosti [5];
b) přiměřené pomoci obětem a jejich rodinám.
Za tímto účelem každý členský stát zajistí, aby:
i) oběti byly k dispozici v případech, kdy systém trestního práva členského státu vyžaduje podání svědectví v jakékoliv trestní věci, což může ve vhodných případech obnášet dočasný pobyt, a
ii) obětem byl umožněn návrat do jejich země nebo jiné země připravené je přijmout, a to s plnými právy a ochranou poskytovanou vnitrostátními právními předpisy členských států.
Každý členský stát navíc zajistí, že obětem protiprávních jednání uvedených v hlavě I části B je poskytnuta náležitá pomoc umožňující jim bránit své zájmy před soudy.
Každý členský stát přezkoumá způsob, jakým by bylo možné průběžně informovat o pokroku ve vyšetřování rodiny dětí, jež jsou oběťmi protiprávních jednání zahrnutých touto společnou akcí.
G. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby orgány, které mají odpovídající zkušenosti v oblasti boje proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí, zejména pak imigrační, sociální a daňové orgány, věnovaly zvláštní pozornost problémům spojeným s obchodováním s lidmi a pohlavním vykořisťováním dětí a při dodržení vnitrostátních právních předpisů členského státu spolupracovaly s orgány příslušnými pro vyšetřování a trestání protiprávních jednání uvedených v části A písm. a), b) a e).
V případech zasluhujících zvláštní pozornost by tyto orgány měly zejména:
- z vlastního podnětu uvědomit uvedené orgány v případech, kdy existují oprávněné důvody se domnívat, že došlo ke spáchání některého z těchto jednání,
- poskytnout uvedeným orgánům veškeré užitečné informace, ať už na vyžádání, nebo z vlastního podnětu,
- účastnit se ve vhodných případech řízení jako znalci.
H. K dosažení toho, aby byl boj proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí plně účinný, zajistí každý členský stát, aby činnost orgánů odpovědných za tento boj byla náležitě koordinována a aby bylo možno vést tento boj multidisciplinárním způsobem.
Taková koordinace by mohla například na vnitrostátní nebo regionální úrovni podle struktury státní správy a právního systému dotčeného členského státu zahrnovat odbory ministerstev, policejní útvary, soudní orgány se specializací v daném oboru a veřejnoprávní subjekty se zvláštní působností v této oblasti.
I. Orgány každého členského státu vezmou náležitý ohled na přínos k boji proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí ze strany jakékoliv skupiny, nadace nebo sdružení, jejichž cílem je na základě stanov boj proti takovým jednáním.
HLAVA III Spolupráce mezi členskými státy
A. Členské státy zajistí co nejširší možnou vzájemnou soudní spolupráci při vyšetřováních a soudních řízeních týkajících se protiprávních jednání uvedených v hlavě II části A písm. a), b) a e).
B. Každý členský stát, který vznesl námitku nebo učinil prohlášení ve vztahu k článku 5 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959, přezkoumá, zda by tato skutečnost mohla být překážkou účinné spolupráce s jinými členskými státy ve vztahu k protiprávním jednáním uvedeným v této společné akci.
C. Členské státy v souladu s platnými dohodami a úmluvami zajistí, aby žádosti jinému soudu o právní pomoc byly vyřízeny co nejdříve, a pravidelně v plném rozsahu informují dožadující stát o pokroku v postupu.
D. Členské státy ve vhodných případech přijmou nezbytná opatření, aby umožnily přímé předávání žádostí o pomoc mezi místně příslušnými orgány.
E. Pokud k takovému určení dosud nedošlo, určí každý členský stát jeden nebo více styčných orgánů, na něž je možno se obrátit v případě potíží s vyhověním naléhavé žádosti o právní pomoc.
F. Členské státy si rovněž v souladu se svými právními tradicemi a použitelnými smlouvami a dohodami navzájem poskytují pomoc při výměně informací, které jsou v jednom z členských států správní povahy nebo spadají do působnosti správních orgánů.
G. Každý členský stát zajistí, aby informace týkající se pohřešovaných nezletilých osob a osob uznaných vinnými z protiprávních jednání uvedených v této společné akci a informace, jež by mohly být užitečné pro vyšetřování nebo stíhání takových jednání, byly organizovány tak, aby byly snadno přístupné a mohly být účinně využívány a vyměňovány s jinými členskými státy.
H. Aniž je dotčeno jeho vlastní vyšetřování a řízení, může každý členský stát bez předchozího obdržení žádosti sdělit jinému členskému státu jakékoliv faktické informace, je-li toho názoru, že sdělení uvedených informací může pomoci přijímajícímu členskému státu zahájit nebo provést vyšetřování nebo řízení v oblasti předcházení nebo trestání jednání uvedených v hlavě II části A písm. a), b) a e) nebo že takové sdělení by mohlo přinést žádost o soudní spolupráci ze strany dotyčného členského státu.
I. Výměna a sdělení informací uvedených v částech F, G a H se provádí v souladu s právem na ochranu soukromí a platnými nástroji a také vnitrostátními právními předpisy týkajícími se počítačového zpracovávání osobních údajů.
J. Členské státy ve vhodných případech uvědomí a uvedou do pohotovosti své diplomatické mise a konzulární zastoupení a nejlepším způsobem využijí jimi nabídnuté možnosti v souvislosti s mezinárodní spoluprácí proti obchodování s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí.
HLAVA IV Závazky a průběžná kontrola
A. Každý členský stát předloží příslušným orgánům k posouzení vhodné návrhy na provádění této společné akce za účelem jejich přijetí.
B. Rada do konce roku 1999 na základě náležitých informací zhodnotí plnění povinností vyplývajících pro členské státy z této společné akce.
C. Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 26. května 1997 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o spolupráci v oblasti veřejného pořádku a bezpečnosti
(97/339/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Nizozemského království,
s vědomím toho, že podle čl. K.1 odst. 9 je policejní spolupráce pokládána členskými státy za věc společného zájmu;
vzhledem k tomu, že by v souvislosti s předchozími podněty, zejména pokud jde o výtržnictví při fotbale, mělo být vynaloženo úsilí k rozšíření a zesílení spolupráce v oblasti veřejného pořádku a bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že je zapotřebí přijmout podrobnější předpisy pro spolupráci při událostech v širším smyslu, tj. setkáních navštěvovaných velkým počtem lidí z více než jednoho členského státu, při nichž se policie zaměřuje především na udržování veřejného pořádku a bezpečnosti a na předcházení trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že mezi uvedená setkání patří sportovní události, rockové koncerty, demonstrace a protestní blokády silnic, ale součástí uvedené spolupráce mohou být i související záležitosti, např. ostraha a ochrana osob a majetku;
vzhledem k tomu, že je rovněž možné, aby se do uvedené spolupráce zapojily kromě sousedících členských států i členské státy nesousedící a tranzitní členské státy;
vzhledem k tomu, že součástí této spolupráce je i výměna informací o skupinách osob, které mohou ohrozit veřejný pořádek a bezpečnost v jednotlivých členských státech, a vysílání styčných důstojníků a spolupráce mezi ústředními orgány;
vzhledem k tomu, že tato společná akce je určena k doplnění stávajících dvoustranných a mnohostranných ujednání, aniž je jakkoli dotčena užší spolupráce mezi členskými státy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Členské státy poskytnou prostřednictvím ústředních orgánů dotyčným členským státům na žádost nebo bez vyžádání informace o větších skupinách, které mohou ohrozit veřejný pořádek a bezpečnost, cestujících do jiného členského státu za účelem účasti na událostech.
Informace se poskytnou co nejdříve všem dotčeným členským státům, bez ohledu na to, zda jde o sousedící členské státy, včetně tranzitních členských států.
2. Informace obsahují co nejúplnější údaje týkající se
a) dotyčné skupiny:
- celkového složení,
- povahy skupiny (zda je agresivní a zda se dají očekávat výtržnosti);
b) plánovaných tras a zastávek;
c) dopravních prostředků;
d) dalších důležitých údajů;
e) spolehlivosti informací.
Příslušné informace se poskytují v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 2
1. Členské státy mohou dočasně vysílat styčné důstojníky do jiných členských států, které o to požádají.
Styční důstojníci plní poradní a asistenční úlohu.
Nevykonávají žádné pravomoci a nejsou ozbrojeni.
Poskytují informace a plní své povinnosti v souladu s pokyny členského státu původu a členského státu, do kterého byli vysláni.
Hostitelský členský stát zajišťuje ochranu styčných důstojníků.
2. Příslušné orgány hostitelského členského státu určují náplň činnosti styčných důstojníků.
Styční důstojníci jsou povinni řídit se pokyny příslušných orgánů.
Článek 3
V zájmu podpory spolupráce členských států na úrovni příslušných ústředních orgánů budou provedena tato opatření:
a) předsednictví uspořádá každoročně na jaře setkání vedoucích ústředních orgánů odpovědných za veřejný pořádek a bezpečnost, aby projednali věci společného zájmu;
b) údaje o dotyčných ústředních orgánech budou prostřednictvím předsednictva každý rok na jaře aktualizovány (viz příloha).
Ústřední orgány se navzájem informují o provedených změnách;
c) v zájmu lepšího vzájemného poznání v oblasti organizace podpoří vedoucí ústředních orgánů provádění cvičení, výměn a stáží pro své zaměstnance.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 9. června 1997 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o upřesnění kritérií pro cílené kontroly, metody výběru atd. a shromažďování celních a policejních informací
(97/372/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na význam dalšího zvyšování účinnosti opatření v rámci boje proti nedovolenému obchodu s drogami,
s ohledem na zprávu odborné skupiny "Drogy", schválenou na zasedání Evropské rady v Madridu v roce 1995, která zahrnovala návrh týkající se upřesnění kritérií pro cílené kontroly, metody výběru, atd. a shromažďování celních a policejních informací,
s ohledem na Úmluvu ze dne 26. července 1995 o používání informační technologie pro celní účely (Úmluva CIS) [1],
s ohledem na společnou akci Rady ze dne 29. listopadu 1996 o spolupráci mezi celními orgány a organizacemi podniků v boji proti nedovolenému obchodu s drogami [2],
s ohledem na zmocnění Rady ze dne 29. listopadu 1996 týkající se schválených revidovaných ujednání pro společné celní kontrolní akce,
s ohledem na usnesení Rady ze dne 29. listopadu 1996 o vypracování dohod mezi policejními a celními orgány v oblasti boje proti drogám [3],
vzhledem k tomu, že kritéria pro cílené kontroly, strukturované metody výběru, atd. a jednotnější používání celních a policejních informací jsou důležitými nástroji účinného plánování donucovacích opatření v oblasti boje proti nedovolenému obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že v rámci uplatňování celních předpisů je používání kritérií pro cílené kontroly a strukturované metody výběru určeno k tomu, aby se celní kontroly zaměřovaly na situace s vysokým rizikem pašování drog a zároveň umožňovaly urychlené celní odbavení řádné osobní a nákladní dopravy;
vzhledem k tomu, že používání kritérií pro cílené kontroly, strukturovaných metod výběru atd. umožňuje celním orgánům lépe stanovit priority tak, aby jejich prostředky mohly být vynaloženy s nejvyšším účinkem;
vzhledem k tomu, že Evropská unie a mezinárodní orgány, jako PJE/Europol (protidrogová jednotka Europolu), Světová celní organizace a Interpol sehrávají významnou úlohu při výměně informací;
vzhledem k tomu, že celní orgány musí nepřetržitě přizpůsobovat a přehodnocovat své priority v reakci na měnící se okolnosti a nové informace, jelikož pašeráci drog často na poslední chvíli mění zvolené trasy a překračují hranice v místech, kde mohou na základě předchozích informací nebo z jiných důvodů očekávat méně intenzivní celní kontroly,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Celní orgány členských států usilují o optimální používání kritérií pro cílené kontroly a strukturovaných metod výběru a optimální shromažďování celních a policejních informací v boji proti nedovolenému obchodu s drogami.
K tomuto účelu přijmou orgány v rámci stávajících právních a praktických možností následující opatření stanovená v článcích 2 až 8.
Článek 2
Celní orgány členských států prohloubí využívání informací dostupných ve všech zúčastněných hospodářských odvětvích, zejména v odvětví dopravy.
Článek 3
Celní orgány členských států prohloubí vzájemnou výměnu zpravodajských informací a údajů pro potřeby analýzy rizik.
Do úplného zprovoznění databáze CIS budou členské státy pro účely takové výměny zpravodajských dat využívat ve větší míře systému elektronické pošty CIS.
Článek 4
Celní orgány členských států využijí ve větší míře veškeré dostupné evropské celní informační systémy pro oblast námořní, letecké, pozemní dopravy a jiné oblasti (např. AIR-Info, BALKAN-Info, CARGO-Info, MAR-Info, YACHT-Info).
Článek 5
Celní orgány členských států zdokonalí cílené kontroly organizováním společných mezinárodních celních kontrolních akcí ve smyslu revidovaných pravidel pro tuto oblast, které Rada schválila dne 29. listopadu 1996.
Je podporována případní účast třetích zemí na uvedených akcích.
Článek 6
Celní, policejní a jiné donucovací orgány členských států v nejvyšší možné míře prohloubí vzájemnou výměnu dostupných zpravodajských informací a údajů.
Toto opatření je použitelné na úrovni vnitrostátní, Evropské unie a na úrovni mezinárodní, a vztahuje se i na orgány Evropské unie a mezinárodní instituce.
Článek 7
Bude-li třeba, provedou donucovací orgány členských států analýzu dostupných zpravodajských informací a údajů.
Článek 8
Celní orgány členských států vypracují obecné zásady pro nejlepší a nejširší využití postupů pro analýzu rizik.
Článek 9
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 16. června 1997 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog
(97/396/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Nizozemska,
POZNAMENÁVAJÍC, že Evropská rada na zasedání v Dublinu ve dnech 13. a 14. prosince 1996 přivítala zprávu o postupu práce v oblasti drog a podpořila akci navrženou v této zprávě, včetně návrhu zabývat se problémem syntetických drog na třech úrovních, a to legislativní, praktické spolupráce zaměřené proti výrobě a obchodu a mezinárodní spolupráce,
PŘIPOMÍNAJÍC společnou akci 96/750/SVV ze dne 17. prosince 1996 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o sbližování právních předpisů a praxe členských států Evropské unie pro boje proti drogové závislosti a předcházení nedovolenému obchodu s drogami a boj proti němu [1],
PŘIPOMÍNAJÍC zejména článek 5 výše uvedené společné akce, který stanoví, že se členské státy zavazují vypracovat právní předpisy směřující k témuž cíli v rozsahu nezbytném k vytvoření právního základu nebo k zaplnění právních mezer, pokud jde o syntetické drogy. Podporují zejména zřízení rychlého informačního systému, aby bylo možno takové drogy identifikovat jako látky, které je třeba zakázat, jakmile se v některém členském státě objeví,
VZHLEDEM K TOMU, že zvláštní nebezpečí spočívající ve vývoji syntetických drog vyžaduje od členských států rychlé jednání;
VZHLEDEM K TOMU, že nebudou-li syntetické drogy podléhat trestnímu práva ve všech členských státech, mohou vyvstat problémy v mezinárodní spolupráci mezi soudními orgány a donucovacími orgány členských států vzhledem k tomu, že trestný čin nebo trestné činy, o něž se jedná, nejsou trestné jak podle právních předpisů jak dožadujícího, tak dožádaného státu;
VZHLEDEM K TOMU, že ze soupisu sestaveného po přijetí uvedené společné akce lze učinit závěr, že nové syntetické drogy se v členských státech již objevily;
VZHLEDEM K TOMU, že společné jednání může být uskutečněno pouze na základě spolehlivých informací o výskytu nových syntetických drog a výsledků odborného hodnocení rizik způsobených užíváním nových syntetických drog a důsledků podrobení takových drog kontrole;
VZHLEDEM K TOMU, že je tedy nezbytné zavést společný mechanismus umožňující rychlé jednání při přijímání nezbytných opatření nebo zavádění kontrol nových syntetických drog na základě rychlé výměny informací o nových syntetických drogách objevujících se v členských státech a společného hodnocení jejich rizik;
ANIŽ JSOU DOTČENY pravomoci Evropského společenství,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1 Účel
Cílem této společné akce je vytvoření mechanismu pro rychlou výměnu informací o nových syntetických drogách a hodnocení jejich rizik, aby bylo v členských státech možno použít kontrolní opatření týkající se psychotropních látek stejným způsobem na nové syntetické drogy.
Tento mechanismus bude společně proveden v souladu s níže uvedenými postupy.
Článek 2 Oblast působnosti
Tato společná akce se týká nových syntetických drog, které nejsou v současné uvedeny na žádném ze seznamů Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách, které představují stejně vážnou hrozbu veřejnému zdraví jako látky zapsané na seznamech I a II úmluvy a které mají omezenou léčebnou hodnotu.
Vztahuje se na konečné produkty na rozdíl od prekurzorů, pro které stanoví režim Společenství nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [2] a směrnice Rady 92/109/EHS ze dne 14. prosince 1992 o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh [3].
Článek 3 Výměna informací
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho národní jednotka Europolu a jeho zástupce v síti Reitox poskytli informace o výrobě, obchodu a použití nových syntetických drog protidrogové jednotce Evropolu (PJE) a Evropskému monitorovacímu centru pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA), s ohledem na působnost obou těchto subjektů.
PJE a EMCDDA shromáždí obdržené informace a neprodleně je vhodným způsobem sdělí a dále je sdělí národním jednotkám Europolu a zástupcům sítě Reitox v členských státech, Komisi a Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zahrnují:
a) - chemickou a fyzikální charakteristiku, včetně názvu, pod kterým je nová syntetická droga známa,
- informace o četnosti, okolnostech nebo množství, ve kterých se nová syntetická droga objevuje,
- první náznaky možných rizik spojených s novou syntetickou drogou,
a pokud je to možné:
b) - informace o chemických prekurzorech,
- informace o způsobu a rozsahu již existujícího nebo očekávaného užívání nové syntetické drogy jako psychotropní látky,
- informace o jiném užívání nové syntetické drogy a rozsahu tohoto užívání,
- další informace o rizicích užívání nové syntetické drogy, včetně rizik zdravotních a sociálních.
Článek 4 Hodnocení rizika
1. Na žádost některého členského státu nebo Komise svolá EMCDDA zvláštní schůzi pod záštitou Vědeckého výboru rozšířenou o odborníky jmenované členskými státy, na niž budou přizváni zástupci Komise, PJE a Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků.
Tento výbor posoudí možná rizika, včetně rizik zdravotních a sociálních, způsobená užíváním nových syntetických drog a obchodem s nimi, a možné následky zákazu.
2. Hodnocení rizik se provede na základě informací poskytnutých členskými státy, Komisí, EMCDDA, PJE nebo Evropskou agenturou pro hodnocení léčivých přípravků s přihlédnutím ke všem činitelům, které dostatečně odůvodňují, aby byla látka podle Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách dána pod mezinárodní kontrolu.
3. Po dokončení hodnocení rizik bude vypracována o výsledcích zpráva, v níž se uvedou všechna hlediska.
Ve zprávě se také odrazí všechna stanoviska k těmto hlediskům.
Článek 5 Řízení o podrobení nových syntetických drog kontrole
1. Rada může na základě podnětu podaného do jednoho měsíce ode dne, kdy byla sestavena zpráva o výsledcích hodnocení rizika podle čl. 4 odst 1 v souladu s čl. K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy, jed nomyslně přijmout rozhodnutí vymezující novou syntetickou drogu nebo drogy, které mají být podrobeny nezbytným kontrolním opatřením.
Pokud Komise nepovažuje za nezbytné předložit podnět, aby nová syntetická droga nebo drogy byly podrobeny kontrolním opatřením, předloží Radě vysvětlující zprávu.
Členské státy se zavazují v souladu s rozhodnutím přijatým Radou přijmout nezbytná opatření v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, a to ve lhůtě popřípadě v daném rozhodnutí stanovené, aby tyto nové syntetické drogy podléhaly kontrolním opatřením a trestům stanoveným jejich právními předpisy, které jsou v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách s ohledem na látky uvedené v seznamech I a II k této úmluvě.
2. Tato společná akce nebrání žádnému členskému státu, aby zachovával nebo zavedl na svém území jakákoliv vnitrostátní kontrolní opatření, která považuje za vhodná, jakmile je nová syntetická droga některým členským státem identifikována.
3. Předsednictví každoročně předloží Radě zprávu o provádění rozhodnutí přijatých Radou podle odstavce 1.
Článek 6
Zveřejnění a vstup v platnost Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 6. října 1997 přijatý Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o jednáních v Radě Evropy a OECD v oblasti boje proti korupci
(97/661/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) a článek K.5 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že členské státy pokládají boj s korupcí na mezinárodní úrovni za věc společného zájmu;
s ohledem na protokol k Úmluvě o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [1], vypracovaný Radou dne 27. září 1996;
s ohledem na Úmluvu o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo členských států Evropské unie [2], vypracovanou Radou dne 26. května 1997;
s ohledem na sdělení Komise ze dne 21. května 1997 Evropskému parlamentu a Radě o politice Unie proti korupci;
vzhledem k tomu, že Výbor ministrů Rady Evropy přijal v listopadu 1996 akční program k boji proti korupci, který zahrnuje vypracování trestněprávní úmluvy o korupci jako přednostní záležitost;
vzhledem k tomu, že Rada ministrů OECD přijala dne 26. května 1997 doporučení k boji proti korupci při uzavírání mezinárodních obchodů a rozhodla se zahájit jednání o mezinárodní úmluvě, aby se podplácení zahraničních úředníků stalo trestným činem, která by mohla být otevřena k podpisu do konce roku 1997;
berouc v úvahu probíhající jednání v Radě Evropy a OECD a při vědomí nezbytnosti zajistit soulad s pracemi prováděnými v Evropské unii;
usilujíc o ochranu zájmů Unie a ve snaze vyhnout se překrývání a nesouladu s mezinárodními úmluvami vypracovanými v Radě Evropy a OECD;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Amsterodamu schválila akční plán skupiny na vysoké úrovni pro boj proti organizované trestné činnosti, který obhajuje celkový plán boje proti korupci,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Členské státy podpoří vypracování vhodných mezinárodních aktů, které stanoví, že podplácení cizích úředníků a úředníků mezinárodních organizací se posuzuje jako trestný čin.
Aniž je dotčena otázka soudní příslušnosti, měl by trestný čin zahrnovat korupci s ohledem na kterýkoliv stát nebo mezinárodní organizaci.
2. Členské státy zajistí, je-li to třeba, zavedením zvláštní doložky, aby ustanovení aktů vypracovaných Radou Evropy a OECD byla slučitelná s akty vypracovanými mezi těmito státy, zejména pokud jde o právní pomoc, vydávání pachatelů, boj proti korupci a ochranu finančních zájmů Společenství.
3. Členské státy podpoří koordinaci stávajících prací související s bojem proti korupci v rámci Rady Evropy a OECD, aby nedo cházelo k nesouladu mezi ustanoveními v různých návrzích úmluv a aby práce prováděné v jedné organizaci nenarušovaly ani zbytečně neopakovaly práce prováděné v jiné organizaci.
4. Při jednání o otázkách souvisejících s bojem proti korupci v rámci Rady Evropy a OECD koordinují členské státy na podnět předsednictví co nejpraktičtěji své postoje, a snaží se tak dospět ke společnému postoji ke všem otázkách, které jsou pro ochranu zájmů Evropské unie významné.
Komise se plně účastní těchto prací.
Článek 2
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 5. prosince 1997 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o vytvoření mechanismu pro hodnocení uplatňování a provádění mezinárodních závazků v boji s organizovanou trestnou činností na vnitrostátní úrovni
(97/827/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na zprávu skupiny na vysoké úrovni o organizované trestné činnosti schválenou Evropskou radou na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997, a zejména na doporučení č. 15 akčního plánu,
s ohledem na závěry Rady k výše uvedené zprávě,
s ohledem na zkušenosti získané mezinárodní pracovní skupinou o praní peněz,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 26. června 1997 o pravidlech pro vnitrostátní odborníky přidělené ke generálnímu sekretariátu Rady v rámci provádění programu intenzifikace boje proti organizované trestné činnosti,
vzhledem k tomu, že je nezbytné zdokonalit na vnitrostátní úrovni provádění aktů přijatých v rámci Unie, zejména s ohledem na boj proti organizované trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že za toto provádění odpovídá především každý členský stát a že v rámci shodného postupu v rámci Unie si členské státy vzájemně poskytují pomoc při uplatňování dokumentů o spolupráci podepsaných na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že je také žádoucí zavést mechanismus – jakožto pokračování uvedených shodných postupů – který by umožnil členským státům hodnotit na základě rovnosti a vzájemné důvěry provádění dokumentů o spolupráci, jejichž účelem je boj proti mezinárodní organizované trestné činnosti;
posoudivši názory Evropského parlamentu [1], po konzultaci uskutečněné předsednictvím v souladu se článkem K.6 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1 Účel
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství, zavádí se mechanismus pro vzájemné hodnocení uplatňování a provádění na vnitrostátní úrovni aktů a dokumentů Evropské unie a jiných mezinárodních aktů a dokumentů v trestněprávní oblasti, návazných vnitrostátních právních předpisů, praxe a činnosti týkající se mezinárodní spolupráce mezi členskými státy v boji proti organizované trestné činnosti, v souladu s podrobnými pravidly uvedenými níže.
2. Každý členský stát se zavazuje, že jeho vnitrostátní orgány budou plně spolupracovat s hodnotícími skupinami zřízenými na základě této společné akce, s cílem uskutečňovat ji při řádném-zohlednění právních a etických pravidel použitelných na vnitrostátní úrovni.
Článek 2 Předmět hodnocení
1. Pro každé hodnocení stanoví členové Multidisciplinární pracovní skupiny pro organizovanou trestnou činnost (MDS) předmět hodnocení, jakož i pořadí, ve kterém jsou na návrh předsednictví hodnoceny členské státy, nejméně pět za jeden rok.
2. Hodnocení připraví předsednictví Rady s pomocí generálního sekretariátu Rady.
Komise se plně zapojí do přípravných prací.
3. První kolo hodnocení začne do tří měsíců po vstupu této společné akce v platnost.
Článek 3 Jmenování odborníků
1. Každý členský stát sdělí na podnět předsednictví generálnímu sekretariátu Rady jména jednoho až tří odborníků, kteří mají hluboké zkušenosti o předmětu hodnocení v oblasti boje proti organizované trestné činnosti, zejména donucovací orgány, jako je policie, celní, soudní nebo jiné veřejné orgány, a kteří jsou připraveni účastnit se alespoň jedné hodnotící akce.
2. Předsednictví vypracuje seznam odborníků jmenovaných členskými státy a sdělí jej členům MDS.
Článek 4 Hodnotící skupina
3 odst. 2 sestaví předsednictví tříčlennou hodnotící skupinu pro každý hodnocený členský stát, přičemž členové skupiny nesmějí být státními příslušníky hodnoceného státu.
Jména vybraných odborníků se sdělí MDS.
Tito odborníci tvoří hodnotící skupinu.
V závislosti na hodnoceném předmětu se může Komise účastnit na práci hodnotící skupiny.
Hodnotící skupině je ve všech jejích úkolech nápomocen generální sekretariát Rady.
Článek 5 Příprava dotazníku
Předsednictví s pomocí generálního sekretariátu Rady vypracuje dotazník pro účely hodnocení všech členských států v rámci cíle stanoveného v čl. 2 odst.
1 a předloží jej MDS ke schválení. Dotazník má sloužit jakožto zdroj veškerých informací potřebných pro hodnocení.
Hodnocený členský stát zajistí, aby odpovědi byly v dotazníku uvedeny včas a s co největší přesností, popřípadě uvede veškeré nezbytné právní předpisy a technické i praktické údaje.
Článek 6
Hodnocení na místě Po vyplnění dotazníků navštíví hodnotící skupina hodnocený členský stát, aby se tam setkala s politickými, správními, policejními, celními a soudními orgány nebo jinými dotčenými orgány v souladu s programem návštěv sestaveným navštíveným členským státem, který vezme v úvahu přání hodnotící skupiny.
Článek 7 Příprava návrhu zprávy
Nejpozději do jednoho měsíce po návštěvě uvedené v článku 6 vypracuje hodnotící skupina návrh zprávy, kterou předloží hodnocenému členskému státu k vyjádření.
Pokud to bude považovat za vhodné, doplní svou zprávu s ohledem na připomínky hodnoceného členského státu.
Článek 8 Diskuse a přijetí zprávy
1. Předsednictví zašle návrh zprávy členům MDS jako důvěrný dokument spolu s vyjádřeními hodnoceného členského státu, které nebyly hodnotící skupinou přijaty.
2. Schůze MDS začne předložením návrhu zprávy členy hodnotící skupiny.
Zástupce hodnoceného členského státu pak přednese připomínky, informace nebo vysvětlení, které považuje za nutné.
MDS pak projedná návrh zprávy a jednomyslně schválí své závěry.
3. Předsednictví jednou ročně informuje Radu o výsledcích prováděných hodnocení.
Rada podle svého uvážení zašle hodnocenému státu doporučení a může jej vyzvat, aby ji ve lhůtě jí stanovené informoval o dosaženém pokroku.
4. V souladu s čl. 9 odst. 2 informuje předsednictví každoročně Evropský parlament o provádění mechanismu hodnocení.
5. Po úplném skončení hodnocení přijme Rada vhodná opatření.
Článek 9 Důvěrnost informací
1. Odborníci hodnotící skupiny jsou povinni zachovávat mlčenlivost o informacích, které se dozvědí v souvislosti se svými úkoly.
Členské státy musí proto zajistit, aby odborníci, které jmenují podle článku 3, odpovídali požadavkům kladeným na utajování informací.
2. Zpráva vypracovaná v rámci této společné akce je za důvěrná.
Hodnocený členský stát může však zprávu uveřejnit na vlastní odpovědnost.
Musí získat souhlas Rady, chce-li ji uveřejnit pouze zčásti.
Článek 10 Hodnocení mechanismu
Nejpozději před ukončením prvního hodnocení všech členských států přezkoumá Rada podrobná pravidla a oblast působnosti mechanismu a popřípadě provede úpravy této společné akce.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 10. ledna 1997, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/41/ES [2], a zejména na článek 12 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že francouzská vláda informovala Komisi, že podle článku 12 směrnice 76/768/EHS pozastavila na období jednoho roku uvádění na trh, ať zdarma nebo za úplatu, kosmetických prostředků a prostředků pro osobní hygienu obsahujících extrakty z mozku, míchy nebo očních bulv skotu staršího než šest měsíců a ovcí nebo koz starších než dvanáct měsíců;
vzhledem k tomu, že v rozhodnutí Komise 96/362/ES [3], kterým se mění rozhodnutí Komise 96/239/ES [4] o mimořádných opatřeních na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii, se stanoví, že Spojené království nebude vyvážet ze svého území do jiných členských států nebo do třetích zemí výrobky pocházející ze skotu poraženého ve Spojeném království určené, mimo jiné, pro použití v kosmetických prostředcích, s výjimkou výrobků uvedených v příloze k uvedenému rozhodnutí, a že Spojené království povolí výrobu tam uvedených výrobků pouze v zařízeních podléhajících úřední veterinární kontrole, u nichž se prokázalo, že pracují v souladu s podmínkami stanovenými v příloze;
vzhledem k tomu, že se ve Spojeném království projevila epizootie bovinní spongiformní encefalopatie (BSE); že však její geografické rozšíření není v současné době plně známo;
vzhledem k tomu, že v současné době není možné zjistit onemocnění v průběhu inkubačního období;
vzhledem k tomu, že se vědecké znalosti o spongiformních encefalopatiích stále vyvíjejí; že různé vědecké publikace a zprávy uznávaných mezinárodních subjektů, jako je Světová zdravotní organizace, mohou poskytnout nové informace;
vzhledem k tomu, že výskyt varianty CreutzfeldtJakobovy choroby (CJDV) naznačuje možnost přenášení BSE na člověka; že však příčinná souvislost mezi chorobou CJDV a vystavením obyvatelstva původci choroby BSE nebyla dosud prokázána;
vzhledem k tomu, že podle údajů, které jsou v současné době dostupné, bylo možné prokázat nakažlivost mozku, míchy a očí skotu chorobou BSE;
vzhledem k tomu, že se uznává, že doporučené inaktivační metody nelze v kosmetickém odvětví použít pro extrakty z mozku, míchy a očí;
vzhledem k tomu, že se kosmetický průmysl po několik let řídil doporučeními vládních a mezinárodních agentur týkajícími se choroby BSE; že dne 22. dubna 1996 doporučilo Sdružení evropských svazů výrobců kosmetických prostředků (COLIPA) svým členům nepoužívat hovězí tkáně nebo extrakty tkání skotu pocházející z mozku, míchy a očí; že tkáně a tekutiny ovcí a koz pocházející z mozku, míchy a očí a přísady z nich pocházející se v kosmetických prostředcích prakticky nepoužívají;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro kosmetologii ve dnech 21. října 1994, 29. března, 11. dubna a 18. července 1996 přijal stanoviska k riziku používání produktů pocházejících ze skotu, které mohou přenášet původce choroby BSE;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro kosmetologii přijal dne 2. října 1996 stanovisko, podle kterého nelze vyloučit rizika spojená s použitím tkání a tekutin mozku, míchy nebo očí skotu, ovcí nebo koz a z nich pocházejících přísad v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že klusavka ovcí nepředstavuje riziko pro člověka; že však poslední údaje ukázaly, že původce choroby BSE je přenosný na ovce; že je tedy nezbytné zohlednit skutečnost, že spektrum přenosnosti původce choroby BSE je větší než u klusavky ovcí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření pro zajištění zdraví a bezpečnosti spotřebitelů bez čekání na nezvratný vědecký důkaz příčinné souvislosti mezi chorobou BSE a chorobou CJD nebo její variantou;
vzhledem k tomu, že je tedy prozíravé dočasně zakázat uvádění určitých přísad kosmetických prostředků pocházejících ze skotu, ovcí a koz na trh;
vzhledem k tomu, že tato směrnice musí být přezkoumána, jakmile budou výše uvedené skutečnosti prozkoumány, nejpozději však dva roky po provedení opatření uvedených v příloze;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/786/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze k této směrnici.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 1997 nebudou uváděny na trh kosmetické prostředky obsahující látky uvedené v příloze.
Článek 3
Nejpozději dva roky po vstupu této směrnice v platnost navrhne Komise ve světle vývoje vědeckých znalostí případnou změnu této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 97/2/ES ze dne 20. ledna 1997, kterou se mění směrnice 91/629/EHS, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu telat
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 6 směrnice 91/629/EHS [3] vydal dne 9. listopadu 1995 Vědecký veterinární výbor stanovisko, na jehož základě Komise sestavila zprávu, která byla předložena Evropskému parlamentu a Radě;
vzhledem k tomu, že na základě závěrů této zprávy je vhodné pozměnit některá ustanovení směrnice 91/629/EHS, aby bylo zajištěno, že se pravidla zakládají na vědeckém základě a nepřekračují to, co je nezbytné pro účinné fungování společné organizace trhů;
vzhledem k tomu, že prohlášení č. 24 připojená k Závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii vyzývá evropské orgány a členské státy, aby při navrhování a provádění právních předpisů Společenství byl brán maximální zřetel na požadavky týkající se dobrých životních podmínek zvířat;
vzhledem k tomu, že k harmonizaci pravidel, která se týkají podmínek pro chov telat v rámci společné organizace trhů, je nezbytné zajistit racionální rozvoj produkce za odpovídajících podmínek hospodářské soutěže; že v tomto směru se bere za vědecky prokázané, že telata jako druh žijící ve stádě by potřebují odpovídající prostředí; že by z tohoto důvodu měla být chována ve skupinách; že telata, ať již jsou chována jednotlivě nebo ve skupinách, musí mít dostatečný prostor pro pohyb, kontakt s ostatními telaty a pro normální pohyby při vstávání nebo lehání;
vzhledem k tomu, že je třeba poskytnout hospodářstvím čas k přijetí nezbytných opatření, aby vyhověla novým pravidlům,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/629/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 3 odst. 3. se nahrazuje tímto:
"3. Od 1. ledna 1998 se použijí tato ustanovení, která se vztahují na všechna hospodářství, která jsou nově postavená nebo zrekonstruovaná a uváděná do provozu po tomto datu:
a) žádné tele, které je starší než osm týdnů, nesmí být uzavřeno v individuálním kotci, pokud veterinární lékař nepotvrdí, že jeho zdravotní stav nebo chování nevyžaduje izolaci za účelem léčby. Šířka individuálního kotce pro telata musí být alespoň rovna kohoutkové výšce telete.
Tato šířka se měří, když tele stojí. Délka kotce musí být alespoň rovna délce těla telete, která se měří od špičky nosu po kaudální okraj tuber ischii, vynásobené koeficientem 1,1.
Individuální kotce pro telata (kromě vyhrazených pro izolaci nemocných zvířat) nesmí mít pevné stěny, ale stěny s otvory, které poskytují telatům přímý vizuální a hmatový kontakt s ostatními;
b) u telat, která jsou chována ve skupinách, musí mít každé tele, které má živou hmotnost menší než 150 kg, vyměřený prostor bez překážek alespoň 1,5 m2, alespoň 1,7 m2 pro tele, které má živou hmotnost 150 kg a více, ale méně než 220 kg, a alespoň 1,8 m2 pro tele, které má živou hmotnost 220 kg a více.
Ustanovení tohoto odstavce se však nepoužijí na:
- hospodářství, kde je méně než 6 telat;
- na telata, která jsou chována společně se svými matkami z důvodu kojení.
Od 31. prosince 2006 se výše uvedená ustanovení použijí na všechna hospodářství."
2. V čl. 3 odst. 4 se zrušuje druhá odrážka.
3. Ustanovení čl. 4 odst. 2 se zrušuje.
4. V článku 6 se datum "1. října 1997" nahrazuje datem "1. ledna 2006".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Avšak od data stanoveného v odstavci 1 si členské státy mohou v souladu s obecnými pravidly Smlouvy ponechat nebo mohou zavést na svém území přísnější opatření, než jsou opatření uvedená v této směrnici.
Členské státy o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 27. ledna 1997 o přeshraničních převodech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu,
v souladu s postupem uvedeným v článku 189b Smlouvy [3], ve smyslu společného textu, který schválil dohodovací výbor dne 22. prosince 1996,
(1) vzhledem k tomu, že objem přeshraničních plateb stále roste v souvislosti s tím, jak konečné dotváření vnitřního trhu a postup k plné hospodářské a měnové unii přináší rozšiřování obchodu a větší pohyb osob uvnitř Společenství; že přeshraniční převody představují značnou část objemu a hodnoty přeshraničních plateb;
(2) vzhledem k tomu, že pro fyzické osoby a podniky, zejména malé a střední velikosti, je podstatné, aby mohly provádět rychlé, spolehlivé a levné převody z jedné části Společenství do druhé, přičemž v souladu se sdělením Komise o uplatňování pravidel hospodářské soutěže ve Společenství na přeshraniční převody [4] by měla větší soutěž na trhu přeshraničních převodů vést ke zlepšení služeb a nižším cenám;
(3) vzhledem k tomu, že by tato směrnice měla sledovat pokrok dosažený při vytváření vnitřního trhu, zejména ve směru liberalizace pohybu kapitálu, s cílem uskutečnit hospodářskou a měnovou unii; že se tato směrnice má vztahovat na převody v měnách členských států a v ECU;
(4) vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 12. února 1993 [5] požadoval vypracování směrnice Rady, která by určila pravidla v oblasti transparentnosti a kvality provádění přeshraničních plateb;
(5) vzhledem k tomu, že otázkami, které upravuje tato směrnice, je nutno se zabývat odděleně od systémových otázek, jež Komise nadále zkoumá; že se může stát nezbytným vypracování dalšího návrhu, který by upravoval tyto systémové otázky, zejména otázku neodvolatelnosti zúčtování a vypořádání (settlement finality);
(6) vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je zlepšit služby v oblasti přeshraničních převodů, a tím napomoci Evropskému měnovému institutu (EMI) při plnění jeho úkolu podporovat účinnost přeshraničních plateb v rámci přípravy třetí etapy hospodářské a měnové unie;
(7) vzhledem k tomu, že v souladu se záměry uvedenými ve druhém bodu odůvodnění by se tato směrnice měla vztahovat na všechny převody o objemu nižším než 50000 ECU;
(8) vzhledem k tomu, že v souladu s čl.
3b třetím pododstavcem Smlouvy a s ohledem na zajištění transparentnosti stanoví tato směrnice minimální požadavky potřebné k zajištění přiměřené úrovně informovanosti klientů jak před provedením přeshraničního převodu, tak i po něm; že tyto požadavky zahrnují údaj o postupech pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy, jež má klient k dispozici, spolu s podrobnostmi o přístupu k nim; že tato směrnice stanoví minimální požadavky na provádění, zejména z hlediska kvality, které by měly splňovat instituce nabízející služby přeshraničních převodů, včetně povinnosti provádět takové převody v souladu s pokyny klienta; že tato směrnice splňuje podmínky vyplývající ze zásad obsažených v doporučení Komise 90/109/EHS ze dne 14. února 1990o transparentnosti bankovních podmínek týkajících se přeshraničních finančních transakcí [6]; že touto směrnicí není dotčena směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [7];
(9) vzhledem k tomu, že by tato směrnice měla přispět ke zkrácení maximální doby potřebné k provedení přeshraničního převodu a povzbudit instituce, které již dosahují velmi krátkých lhůt, k udržení takové praxe;
(10) vzhledem k tomu, že Komise by ve zprávě, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě do dvou let od provedení této směrnice, měla přezkoumat zejména lhůtu, která má být použita, nebyla-li dohodnuta mezi příkazcem a jeho institucí, přičemž vezme v úvahu technický rozvoj i stávající situaci v každém členském státě;
(11) vzhledem k tomu, že instituce by měly mít povinnost poskytnout náhradu v případě, že převod nebyl úspěšně proveden; že tato povinnost náhrady může zahrnovat odpovědnost institucí, která by mohla při nedostatku jakéhokoli omezení poškodit jejich způsobilost dostát požadavkům platební schopnosti; že tato povinnost náhrady by měla platit pro částky do výše 12500 ECU;
(12) vzhledem k tomu, že se článek 8 nedotýká obecných ustanovení vnitrostátních právních předpisů, podle nichž nese instituce odpovědnost vůči příkazci v případě, kdy přeshraniční převod nebyl úspěšně proveden z důvodu pochybení, jehož se dopustila tato instituce;
(13) vzhledem k tomu, že je nutné rozlišit mezi okolnostmi, se kterými se mohou setkat instituce účastnící se provádění přeshraničního převodu, včetně okolností spojených s platební neschopností, ty okolnosti, které byly způsobeny vyšší mocí; že by pro tento účel mělo být použito vymezení vyšší moci uvedené v čl. 4 odst. 6 směrnice 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy [8];
(14) vzhledem k tomu, že je zapotřebí, aby na úrovni členských států existovaly účinné postupy pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy za účelem urovnání případných sporů mezi klienty a institucemi, případně za použití stávajících postupů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na přeshraniční převody v měnách členských států a v ECU až do částky odpovídající 50000 ECU uskutečněné na příkaz osob jiných, než jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), b) a c), které provádějí úvěrové instituce nebo jiné instituce.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "úvěrovou institucí" rozumí instituce, jak je vymezena v článku 1 směrnice Rady 77/780/EHS [9], jakož i pobočka úvěrové instituce, která má ústředí mimo Společenství a která v rámci své činnosti provádí přeshraniční převody, jedná-li se o pobočku ve smyslu čl. 1 třetí odrážky zmíněné směrnice nacházející se ve Společenství;
b) "jinou institucí" rozumí jakákoli fyzická či právnická osoba jiná než úvěrová instituce, která v rámci své činnosti provádí přeshraniční převody;
c) "finanční institucí" rozumí instituce, jak je vymezena v čl. 4 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 3604/93 ze dne 13. prosince 1993, kterým se upřesňují definice pro uplatňování zákazu přednostního přístupu obsaženého v článku 104a Smlouvy [10];
d) "institucí" rozumí úvěrová instituce nebo jiná instituce; pro účely článků 6, 7 a 8 se pobočky téže úvěrové instituce, které se nacházejí v různých členských státech a které se podílejí na provádění přeshraničního převodu, považují za samostatné instituce;
e) "zprostředkující institucí" rozumí instituce, která není ani institucí příkazce, ani institucí příjemce a která se podílí na provádění přeshraničního převodu;
f) "přeshraničním převodem" rozumí operace prováděná z podnětu příkazce prostřednictvím instituce nebo její pobočky nacházející se v témže členském státě, jejímž účelem je poukázat peněžní částku příjemci do některé instituce nebo její pobočky, která se nachází v jiném členském státě; příkazce a příjemce mohou být táž osoba;
g) "příkazem k přeshraničnímu převodu" rozumí bezpodmínečný pokyn v jakékoli formě daný přímo příkazcem instituci, aby provedla přeshraniční převod;
h) "příkazcem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která dává příkaz k provedení přeshraničního převodu ve prospěch příjemce;
i) "příjemcem" rozumí konečný příjemce přeshraničního převodu, kterému jsou odpovídající peněžní prostředky připsány na účet, ke kterému má přístup;
j) "klientem" rozumí podle souvislostí příkazce nebo příjemce;
k) "referenční úrokovou sazbou" rozumí úroková sazba pro odškodnění stanovená na základě předpisů členského státu, ve kterém se nachází instituce, která je povinna klienta odškodnit;
l) "dnem akceptace" rozumí den splnění všech podmínek, které instituce požaduje k provedení příkazu k přeshraničnímu převodu a které se týkají poskytnutí dostatečného finančního krytí a údajů nezbytných k provedení tohoto příkazu.
ODDÍL II
TRANSPARENTNOST PODMÍNEK PŘESHRANIČNÍCH PŘEVODŮ
Článek 3
Předběžné informace o podmínkách přeshraničních převodů
Instituce poskytují svým stávajícím i možným klientům písemně a případně též elektronickými prostředky ve snadno srozumitelné podobě informace o podmínkách přeshraničních převodů.
Tyto informace obsahují alespoň:
- uvedení doby, která je při provádění příkazu k přeshraničnímu převodu daného instituci nezbytná k tomu, aby byly peněžní prostředky převedeny na účet instituce příjemce; počátek této lhůty musí být jasně označen,
- uvedení doby, která je při akceptaci přeshraničního převodu nezbytná k tomu, aby byly peněžní prostředky převedeny z účtu instituce příjemce na účet příjemce,
- způsob výpočtu veškerých cen za zprostředkování a jiných cen, které má klient platit instituci, včetně případných sazeb,
- případný den připsání (valutu) použitý institucí,
- podrobné údaje o postupech pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy, které má klient k dispozici, a podrobnosti o přístupu k nim,
- uvedení použitých referenčních směnných kurzů.
Článek 4
Informace následující po přeshraničním převodu
Nevzdají-li se klienti výslovně tohoto nároku, poskytne jim instituce po provedení nebo akceptaci přeshraničního převodu písemně a popřípadě též elektronickými prostředky jasné informace ve snadno srozumitelné podobě.
Tyto informace obsahují alespoň:
- odkaz umožňující klientovi identifikovat přeshraniční převod,
- původní částku přeshraničního převodu,
- výši veškerých cen za zprostředkování a dalších cen, jež musí klient uhradit,
- případný den připsání (valutu) použitý institucí.
Jestliže příkazce blíže určil, že ceny za přeshraniční převod mají být zcela nebo částečně hrazeny příjemcem, vyrozumí o tom příjemce jeho instituce.
Byla-li jakákoli částka přepočtena na jinou měnu, uvědomí instituce, která tento přepočet uskutečnila, klienta o použitém směnném kurzu.
ODDÍL III
MINIMÁLNÍ POVINNOSTI INSTITUCÍ VE VZTAHU K PŘESHRANIČNÍM PŘEVODŮM
Článek 5
Zvláštní přísliby poskytnuté institucí
Kromě případu, kdy si nepřeje klientovi službu poskytnout, musí instituce na žádost klienta o provedení přeshraničního převodu, k němuž uvede bližší údaje, poskytnout příslib ohledně lhůty k provedení převodu a ohledně cen za zprostředkování a dalších splatných cen kromě cen souvisejících s použitým směnným kurzem.
Článek 6
Povinnosti týkající se lhůt
1. Instituce příkazce provede daný přeshraniční převod ve lhůtě sjednané s příkazcem.
Není-li sjednaná lhůta dodržena nebo, neexistuje-li taková lhůta, nejsou-li do konce pátého bankovního pracovního dne následujícího po dni akceptace příkazu k přeshraničnímu převodu peněžní prostředky připsány na účet instituce příjemce, poskytne instituce příkazce příkazci odškodnění.
Odškodnění zahrnuje výplatu úroku vypočteného pomocí referenční úrokové sazby z částky přeshraničního převodu za období mezi:
- koncem sjednané lhůty nebo, neexistuje-li taková lhůta, koncem pátého bankovního pracovního dne následujícího po dni akceptace příkazu k přeshraničnímu převodu a
- dnem připsání peněžních prostředků na účet instituce příjemce.
Obdobně v případě, kdy lze zprostředkující instituci přičítat neprovedení přeshraničního převodu ve sjednané lhůtě nebo, neexistuje-li taková lhůta, do konce pátého bankovního pracovního dne následujícího po dni akceptace příkazu k přeshraničnímu převodu, je tato instituce povinna poskytnout odškodnění instituci příkazce.
2. Instituce příjemce poskytne příjemci peněžní prostředky, jež vyplývají z přeshraničního převodu, ve lhůtě s ním sjednané.
Není-li sjednaná lhůta dodržena nebo, neexistuje-li taková lhůta, nejsou-li peněžní prostředky do konce bankovního pracovního dne následujícího po dni jejich připsání na účet instituce příjemce připsány na účet příjemce, poskytne instituce příjemce příjemci odškodnění.
Odškodnění zahrnuje výplatu úroku vypočítaného pomocí referenční úrokové sazby z částky přeshraničního převodu za období mezi:
- koncem sjednané lhůty nebo, neexistuje-li taková lhůta, koncem bankovního pracovního dne následujícího po dni připsání peněžních prostředků na účet instituce příjemce a
- dnem připsání peněžních prostředků na účet příjemce.
3. Povinnost odškodnění podle odstavců 1 a 2 nenastane, pokud může instituce příkazce, popřípadě instituce příjemce, doložit, že zpoždění lze přičítat příkazci, popřípadě příjemci.
4. Ustanoveními odstavců 1, 2 a 3 nejsou nijak dotčena jiná práva klientů a institucí, které se podílely na provedení příkazu k přeshraničnímu převodu.
Článek 7
Povinnost provádět přeshraniční převod v souladu s pokyny
1. Instituce příkazce, jakákoli zprostředkující instituce a instituce příjemce jsou po dni akceptace příkazu k přeshraničnímu převodu povinny provést tento převod v její plné částce, pokud příkazce blíže neurčil, že náklady na přeshraniční převod má nést zcela nebo zčásti příjemce.
Prvním pododstavcem není dotčena možnost instituce příjemce účtovat příjemci cenu související s vedením jeho účtu v souladu s příslušnými pravidly a zvyklostmi.
Tuto cenu však instituce nesmí použít k tomu, aby obešla své povinnosti podle zmíněného pododstavce.
2. Aniž je tím dotčen jakýkoli jiný uplatnitelný nárok, provede-li instituce příkazce či zprostředkující instituce srážku z částky přeshraničního převodu v rozporu s odstavcem 1, poukáže instituce příkazce na jeho žádost na vlastní náklady a bez jakékoli srážky odečtenou částku příjemci, nepožádá-li příkazce, aby byla tato částka poukázána v jeho prospěch.
Zprostředkující instituce, která provedla srážku v rozporu s odstavcem 1, poukáže sraženou částku bez jakýchkoli srážek a na vlastní náklady instituci příkazce nebo, požádá-li o to instituce příkazce, příjemci přeshraničního převodu.
3. Lze-li přičíst porušení povinnosti provést příkaz k přeshraničnímu převodu v souladu s pokyny příkazce instituci příjemce a aniž je tím dotčen jakýkoli jiný uplatnitelný nárok, je instituce příjemce povinna poukázat příjemci na vlastní náklady jakékoli protiprávně odečtené částky.
Článek 8
Povinnost institucí k náhradě v případě neprovedení převodů
1. Nejsou-li poté, co instituce příkazce akceptovala příkaz k provedení přeshraničního převodu, příslušné částky připsány na účet instituce příjemce, a aniž jsou tím dotčeny jakékoli jiné uplatnitelné nároky, poukáže instituce příkazce příkazci částku přeshraničního převodu až do výše 12500 ECU a dále:
- úrok vypočtený pomocí referenční úrokové sazby z částky přeshraničního převodu za dobu ode dne akceptace příkazu k přeshraničnímu převodu do dne připsání a
- výši cen souvisejících s přeshraničním převodem, zaplacených příkazcem.
Tyto částky budou příkazci poskytnuty do čtrnácti bankovních pracovních dnů následujících po dni, kdy o ně požádal, pokud mezitím nebyly peněžní prostředky odpovídající přeshraničnímu převodu připsány na účet instituce příjemce.
Tuto žádost nelze podat před uplynutím lhůty pro provedení přeshraničního převodu sjednané mezi institucí příkazce a příkazcem nebo, neexistuje-li taková lhůta, před uplynutím lhůty stanovené v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci.
Obdobně je každá zprostředkující instituce, která akceptovala příkaz k přeshraničnímu převodu, povinna nahradit na vlastní náklady částku převodu, včetně souvisejících nákladů a úroku, instituci, která jí dala pokyn k provedení příkazu.
Nebyl-li přeshraniční převod proveden v důsledku chyb či neúplnosti v poskytnutých pokynech, vyvine zprostředkující instituce veškeré úsilí, aby nahradila částku převodu.
2. Odchylně od odstavce 1, nebyl-li přeshraniční převod proveden v důsledku jeho neprovedení zprostředkující institucí, kterou vybrala instituce příjemce, je instituce příjemce povinna poskytnout příjemci peněžní prostředky až do výše 12500 ECU.
3. Odchylně od odstavce 1, nebyl-li přeshraniční převod proveden v důsledku chyb či neúplnosti v pokynech, které dal příkazce své instituci, nebo v důsledku neprovedení přeshraničního převodu zprostředkující institucí výslovně vybranou příkazcem, vyvinou instituce příkazce a ostatní zúčastněné instituce veškeré úsilí, aby nahradily částku převodu.
Pokud instituce příkazce částku znovu získala, je povinna ji připsat ve prospěch příkazce.
V tomto případě nejsou instituce, včetně instituce příkazce, povinny nahradit související ceny a úrok a mohou odečíst náklady vzniklé z tohoto opětovného získání, jsou-li blíže určeny.
Článek 9
Případ vyšší moci
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 91/308/EHS, jsou instituce podílející se na provedení příkazu k přeshraničnímu převodu osvobozeny od povinností stanovených touto směrnicí, mohou-li prokázat důvody vyšší moci (tj. neobvyklé a nepředvídatelné okolnosti, jež nastaly nezávisle na vůli osoby dovolávající se vyšší moci a jejímž následkům by nemohla přes veškeré úsilí zabránit), které jsou významné v souvislosti s ustanoveními této směrnice.
Článek 10
Řešení sporů
Členské státy zajistí, aby existovaly vhodné a účinné postupy vyřizování stížností a zjednávání nápravy při řešení sporů mezi příkazcem a jeho institucí nebo mezi příjemcem a jeho institucí, případně za použití stávajících postupů.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. srpna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Zpráva pro Evropský parlament a Radu
Nejpozději do dvou let ode dne provedení této směrnice předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, případně doplněnou návrhy změn.
Tato zpráva se bude s ohledem na stávající situaci v jednotlivých členských státech a dosažený technický pokrok zabývat zejména lhůtami stanovenými v čl. 6 odst. 1.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 30. ledna 1997, kterou se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/66/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle článku 11 směrnice 70/524/EHS může členský stát v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací dočasně pozastavit povolení používat některé doplňkové látky, má-li důvody konstatovat, že užití jedné z doplňkových látek uvedených v příloze I představuje nebezpečí pro zdraví zvířat nebo lidí nebo pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Dánsko a Německo zakázaly na svém území používat v krmivech antibiotikum avoparcin dne 20. května 1995 a dne 19. ledna 1996; že v souladu s ustanoveními směrnice 70/524/EHS oznámily tyto dva členské státy ostatním členským státům a Komisi důvody svého rozhodnutí, náležitě podložené podrobnými argumenty; že tyto informace Dánsko předalo dne 20. května 1995 a dne 13. července 1995 a Německo dne 5. března 1996;
vzhledem k tomu, že Dánsko a Německo uvádělo jako důvody, že tato antibiotika ze skupiny glykopeptidů podávaná zvířatům v krmivu vyvolávají odolnost vůči glykopeptidům používaným v lidském lékařství a avoparcin tak představuje riziko pro zdraví lidí; že z tohoto pohledu může tento přenos rezistence omezit účinnost velké skupiny antibiotik vyhrazených pouze pro léčbu nebo prevenci závažných infekcí u lidí a tudíž není splněna jedna z podmínek, které směrnice 70/524/EHS požaduje pro povolení určité doplňkové látky;
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala Vědecký výbor pro výživu zvířat; že po důkladném prověření situace, kdy výbor ve stanovisku vyjádřeném dne 21. května 1996 usoudil, že jelikož nejsou k dispozici rozhodující prvky umožňující určit, zda glykopeptidy ovlivňují odolnost organismů živočišného původu (enterokoky) nebo jejich genů při onemocnění lidí a že není nezbytné vyhradit užití glykopeptidů pouze pro lidské lékařství; že však výbor připustil, že zprávy z Dánska a Německa vyvolaly závažné otázky a stanovil, že by se mělo navrhnout, aby bylo užívání doplňkové látky avoparcinu přehodnoceno, pokud by se ukázalo, že je přenos rezistence ze zvířete na člověka možný; že však Výbor kromě toho preventivně doporučuje, aby nebylo uděleno žádné další povolení pro doplňkové látky ze skupiny glykopeptidů, které mají stejný základ a mechanismus působení jako avoparcin, dokud si nebude výbor jist výsledky výzkumu, který se stále provádí;
vzhledem k tomu, že jestliže neexistují dostatečné údaje, které by nezvratně prokázaly riziko přenosu rezistence, kterého se dovolává Dánsko a Německo, neumožňují dostupné důkazy s určitostí vyloučit riziko, nejsou-li k dispozici doplňující vědecké informace;
vzhledem k tomu, že by měla být provedena různá zkoumání, která by přesně vymezila problém možné odolnosti vůči antibiotikům vyvolané užitím doplňkových látek ve výživě zvířat a jejich přenosem na člověka; vzhledem k tomu, že musí být urychleně stanoveno schéma přetrvávání mikrobiální rezistence u zvířat, která dostávala antibiotika;
vzhledem k tomu, že v tomto ovzduší nejistoty má přednost projevit extrémní opatrnost a vyhnout se jakémukoliv riziku snížení účinnosti některých glykopeptidů, jako je např. vancomycin, který je velmi důležitý v lidském lékařství;
vzhledem k tomu, že zákaz užívání avoparcinu musí být chápán jako prozatímní opatření, které bylo přijato z opatrnosti a které může být přehodnoceno, jakmile budou pochybnosti vyjádřené vůči užití doplňkové látky avoparcinu rozptýleny na základě zkoumání, které bude uskutečněno, a programů pozorování, které budou zavedeny;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva.
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I ke směrnici 70/524/EHS se mění tak, jak je uvedeno v příloze k této směrnici.
Článek 2
Komise přezkoumá do 31. prosince 1998 ustanovení této směrnice na základě výsledků získaných při:
- různých zkoušek týkajících se vývoje odolnosti při používání antibiotik, zejména glykopeptidů,
- programech přežívání mikrobiální rezistence u zvířat, která dostávala antibiotika, a uskutečňovaných zejména osobami odpovědnými za uvádění dotyčných doplňkových látek do oběhu.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice nabývá účinnosti třetí den po vyhlášení
ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3] s přihlédnutím ke společnému textu schválenému smírčím výborem dne 27. listopadu 1996,
(1) vzhledem k tomu, že v souvislosti s dosažením cílů vnitřního trhu musí být přijata opatření pro postupné upevňování tohoto trhu;
(2) vzhledem k tomu, že volný pohyb zboží a služeb ovlivňuje nejen podnikatelský sektor, ale také soukromé fyzické osoby; že to představuje možnost přístupu spotřebitelů ke zboží a službám jiného členského státu za stejných podmínek, jaké má obyvatelstvo tohoto státu;
(3) vzhledem k tomu, že by pro spotřebitele mohl být přeshraniční prodej na dálku jedním z hlavních hmatatelných výsledků dotvoření vnitřního trhu, jak bylo mimo jiné poznamenáno ve sdělení Komise určenému Radě a nazvanému "K jednotnému trhu v distribuci"; že pro plynulé fungování jednotného trhu je podstatné, aby spotřebitelé byli schopni vést jednání s podnikem mimo území svého státu, a to i tehdy, má-li pobočku v zemi trvalého pobytu spotřebitele;
(4) vzhledem k tomu, že zavádění nových technologií zvyšuje počet způsobů, jakými mohou spotřebitelé získávat informace o nabídkách kdekoli ve Společenství a zadávat objednávky; že některé členské státy již přijaly rozdílná nebo odchylná opatření na ochranu spotřebitelů v případě prodeje na dálku, která měla nežádoucí dopad na soutěž mezi podniky na vnitřním trhu; že je proto nutné zavést na úrovni Společenství minimální soubor společných pravidel v této oblasti;
(5) vzhledem k tomu, že body 18 a 19 přílohy usnesení Rady ze dne 14. dubna 1975 o předběžném programu Evropského hospodářského společenství pro politiku v oblasti ochrany a informovanosti spotřebitele [4] poukazují na potřebu chránit kupující zboží nebo služeb před vynucováním zaplacení neobjednaného zboží a před vysoce nátlakovými metodami prodeje;
(6) vzhledem k tomu, že bod 33 sdělení Komise určeného Radě, nazvaného "Nový podnět pro politiku na ochranu spotřebitele" a schváleného usnesením Rady ze dne 23. června 1986 [5] uvádí, že Komise bude předkládat návrhy o použití nových informačních technologií umožňujících spotřebitelům zadávat objednávky dodavatelům ze svých domovů;
(7) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro opětovné zahájení politiky na ochranu spotřebitele [6] vyzývá Komisi, aby dala přednost oblastem uvedeným v příloze tohoto usnesení; že tato příloha odkazuje na nové technologie zahrnující nákupy prostřednictvím televize; že Komise reagovala na toto usnesení přijetím tříletého akčního plánu pro politiku na ochranu spotřebitele v Evropském hospodářském společenství (1990—1992); že tento plán předpokládá přijetí směrnice;
(8) vzhledem k tomu, že volba jazyků používaných při uzavírání smluv na dálku je záležitostí členských států;
(9) vzhledem k tomu, že smlouvy uzavřené na dálku zahrnují použití jednoho nebo více komunikačních prostředků na dálku; že se jako součást systému organizovaného prodeje nebo poskytování služeb na dálku používají různé komunikační prostředky nevyžadující současnou přítomnost dodavatele a spotřebitele; že neustálý vývoj těchto komunikačních prostředků neumožňuje vypracování úplného seznamu, avšak vyžaduje vymezení zásad platných i pro ty prostředky, které ještě nedosáhly širokého využití;
(10) vzhledem k tomu, že stejná transakce skládající se z operací, které na sebe navazují, nebo z řady samostatných operací může za určitou dobu vést ke vzniku rozdílných právních výkladů závisejících na právu členských států; že se ustanovení této směrnice nemohou používat odchylně od práva členských států, pokud se odvolají na článek 14; že koneckonců proto existuje důvod zvážit nezbytnost být v souladu alespoň s ustanoveními této směrnice k datu první z řady na sebe navazujících operací nebo první z řady samostatných operací, které mohou být po určité době považovány za celek, jestliže tato operace nebo řady operací je předmětem jediné smlouvy nebo samostatných, na sebe navazujících smluv;
(11) vzhledem k tomu, že použití komunikačních prostředků na dálku nesmí vést k omezení informací poskytovaných spotřebiteli; že informace, jejichž zaslání spotřebitel vyžaduje, by proto měly být bez ohledu na použitý komunikační prostředek vymezeny; že poskytované informace musí být rovněž v souladu s jinými příslušnými předpisy Společenství, zejména těmi, které jsou uvedeny ve směrnici Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy [7]; že při povolování výjimek z povinnosti poskytovat informace je věcí spotřebitele vyžadovat podle vlastního uvážení některé základní informace, jako je totožnost dodavatele, základní vlastnosti zboží nebo služeb a jejich cena;
(12) vzhledem k tomu, že v případě komunikace po telefonu je vhodné, aby spotřebitel obdržel dostatek informací již na počátku hovoru, aby měl možnost se rozhodnout, zda v hovoru pokračovat či nikoli;
(13) vzhledem k tomu, že informace rozšiřované určitými elektronickými technologiemi mají často tak pomíjivý charakter, že nemohou být považovány za trvalý komunikační prostředek; že spotřebitel proto musí včas obdržet písemné oznámení o informacích nezbytných pro řádné plnění smlouvy;
(14) vzhledem k tomu, že spotřebitel nemá před uzavřením smlouvy možnost výrobek skutečně vidět nebo se ujistit o charakteru poskytované služby; že nestanoví-li tato směrnice jinak, mělo by existovat ustanovení o právu odstoupit od smlouvy; že nemá-li mít toto právo pouze formální charakter, pak náklady, které nese při uplatnění práva odstoupit od smlouvy spotřebitel, musí být omezeny na skutečně vynaložené náklady spojené s vrácením zboží; že právo odstoupit od smlouvy nesmí mít právní účinky na práva spotřebitelů podle vnitrostátních předpisů, zejména s ohledem na převzetí vadných výrobků a služeb nebo výrobků a služeb neodpovídajících popisu uvedenému v nabídce takových výrobků a služeb; že je věcí členských států, aby stanovily další podmínky a opatření pro uplatnění práva odstoupit od smlouvy;
(15) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné stanovit dobu plnění smlouvy, není-li určena v době zadání objednávky;
(16) vzhledem k tomu, že reklama prováděná způsobem zahrnujícím odeslání výrobku nebo poskytnutí služby spotřebiteli oproti zaplacení ceny není bez předchozí žádosti spotřebitele nebo jeho výslovného souhlasu dovolena, ledaže se jedná o náhradní výrobek nebo službu;
(17) vzhledem k tomu, že platí zásady stanovené v článcích 8 a 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950; že by mělo být uznáno právo spotřebitele na soukromí, zejména pokud jde o svobodu spočívající v tom, že nikdo nesmí být obtěžován některými zvlášť neodbytnými komunikačními prostředky; že by proto měla být stanovena zvláštní omezení týkající se používání takových prostředků; že by členské státy měly přijmout vhodná opatření na účinnou ochranu těch spotřebitelů, kteří si nepřejí být kontaktováni prostřednictvím některých komunikačních prostředků, na ochranu proti takovým kontaktům, aniž je dotčena konkrétní ochrana, které se spotřebitel může dovolat v rámci práva Společenství na ochranu osobních údajů a soukromí;
(18) vzhledem k tomu, že je důležité, aby byla podle potřeby doplněna minimální závazná pravidla obsažená v této směrnici prostřednictvím smluvních ujednání dotyčných dodavatelů v souladu s doporučením Komise 92/295/EHS ze dne 7. dubna 1992 o souborech zvyklostí na ochranu spotřebitelů v případě smluv uzavřených na dálku [8];
(19) vzhledem k tomu, že je v zájmu optimální ochrany pro spotřebitele důležité, aby byli uspokojivě informováni o ustanoveních této směrnice a o souborech zvyklostí, které mohou v této oblasti existovat;
(20) vzhledem k tomu, že neplnění této směrnice může poškozovat nejen spotřebitele, ale rovněž účastníky soutěže; že proto mohou být stanovena opatření umožňující sledovat její provádění, a to orgánům veřejné moci nebo jejich zástupcům nebo organizacím spotřebitelů, které mají v souladu s vnitrostátním právem oprávněný zájem na ochraně spotřebitele, nebo profesním organizacím, které mají oprávněný zájem na přijímání opatření;
(21) vzhledem k tomu, že z hlediska ochrany spotřebitele je důležité zabývat se otázkou přeshraničních stížností ihned, jakmile to bude účelné; že dne 14. února 1996 zveřejnila Komise plán činnosti o možnosti spotřebitelů obracet se na soudy a urovnávat spory za účasti spotřebitelů v rámci vnitřního trhu; že plán činnosti zahrnuje zvláštní iniciativy podporující mimosoudní řízení; že jsou navržena objektivní kritéria (příloha II) pro zajištění spolehlivosti těchto řízení a vymezena ustanovení o použití standardních formulářů žalob (příloha III);
(22) vzhledem k tomu, že při používání nových technologií nemá spotřebitel možnost kontroly použitých komunikačních prostředků; že je proto nezbytné zajistit, aby důkazní břemeno nesl výhradně dodavatel;
(23) vzhledem k tomu, že existuje nebezpečí, že v určitých případech může být spotřebitel zbaven ochrany vyplývající z této směrnice prostřednictvím volby práva třetího státu jako práva rozhodného pro smlouvu; že tato směrnice by proto měla obsahovat ustanovení k odvrácení tohoto nebezpečí;
(24) vzhledem k tomu, že členský stát může ve veřejném zájmu zakázat uvádět na trh na svém území určité zboží nebo poskytovat služby prostřednictvím smluv uzavřených na dálku; že tento zákaz musí být v souladu s předpisy Společenství; že již existují ustanovení o takových zákazech, zejména u léčiv podle směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [9] a směrnice Rady 92/28/EHS ze dne 31. března 1992 o reklamě na humánní léčivé přípravky [10],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Předmětem této směrnice je sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se smluv mezi spotřebiteli a dodavateli uzavřených na dálku.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "smlouvou uzavřenou na dálku" jakákoli smlouva týkající se zboží nebo služeb uzavřená mezi dodavatelem a spotřebitelem v rámci systému organizovaného prodeje na dálku nebo systému poskytování služeb prováděného dodavatelem, který pro účely smlouvy používá až do dne uzavření smlouvy výhradně jeden nebo více komunikačních prostředků na dálku,
2. "spotřebitelem" jakákoli fyzická osoba, která ve smlouvách v oblasti působnosti této směrnice jedná za účelem, který nelze považovat za jeho podnikatelskou činnost nebo výkon povolání,
3. "dodavatelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která ve smlouvách v oblasti působnosti této směrnice jedná v rámci své podnikatelské činnosti nebo výkonu povolání,
4. "komunikačními prostředky na dálku" jakékoli prostředky, které mohou být použity k uzavření smlouvy mezi dodavatelem a spotřebitelem bez jejich současné fyzické přítomnosti.
Příkladmý seznam prostředků spadajících do oblasti působnosti této směrnice je uveden v příloze I.
5. "provozovatelem komunikačních prostředků" jakákoli fyzická nebo právnická osoba veřejného nebo soukromého práva, jejíž podnikatelská činnost nebo výkon povolání zahrnuje poskytování jednoho nebo více komunikačních prostředků na dálku dodavatelům.
Článek 3
Výjimky
1. Tato směrnice se nevztahuje na smlouvy:
- o finančních službách, jejichž neúplný seznam je uveden v příloze II,
- uzavřené za použití prodejních automatů nebo automatizovaných prostorů pro obchodní účely,
- uzavřené s provozovateli telekomunikací za použití veřejných placených telefonů,
- uzavřených za účelem výstavby a prodeje nemovitostí nebo týkajících se jiných práv k nemovitostem s výjimkou nájmu,
- uzavřené na veřejné dražbě.
2. Ustanovení článků 4, 5, 6 a čl. 7 odst. 1 se nevztahují:
- na smlouvy o dodávce potravin, nápojů nebo jiného zboží denní potřeby dodávaného do domu spotřebitele, do místa jeho bydliště nebo na jeho pracoviště pravidelnou donáškovou službou,
- na smlouvy o poskytování ubytovacích, přepravních, stravovacích nebo zábavních služeb, v nichž se dodavatel po uzavření smlouvy zavazuje, že tyto služby poskytne ke konkrétnímu datu nebo během konkrétní lhůty, v případech zábavních podniků, pořádaných venku, si dodavatel výjimečně může vyhradit právo nepoužít za okolností hodných zvláštního zřetele ustanovení čl. 7 odst. 2.
Článek 4
Předběžné informace
1. Před uzavřením jakékoli smlouvy na dálku musí být spotřebiteli s dostatečným časovým předstihem přístupné následující informace:
a) totožnost dodavatele a v případě smluv vyžadujících platbu předem rovněž jeho adresa;
b) základní vlastnosti zboží nebo služeb;
c) cena zboží nebo služeb, včetně veškerých daní;
d) případné náklady na dopravu;
e) ujednání o platebních podmínkách, způsobu dodání nebo plnění;
f) existence práva odstoupit od smlouvy, s výjimkou případů uvedených v čl. 6 odst. 3;
g) náklady na použití komunikačních prostředků na dálku, jsou-li vypočteny odlišně od základní sazby;
h) doba, po kterou je nabídka nebo cena platná;
i) případná minimální doba platnosti smlouvy v případě smluv o dodávce výrobků nebo poskytnutí služeb, které mají být dodávány stále nebo opakovaně.
2. Informace uvedené v odstavci 1, jejichž obchodní účel musí být zřejmý, musí být poskytnuty jasně a srozumitelně, způsobem odpovídajícím použitým komunikačním prostředkům na dálku s náležitým ohledem zejména na zásady dobré víry v obchodních jednáních a zásady na ochranu osob podle práva členských států nezpůsobilých udělit svůj souhlas, jako například nezletilých.
3. V případě komunikace po telefonu musí být kromě toho totožnost dodavatele a obchodní účel hovoru jednoznačně zřejmé na počátku hovoru se spotřebitelem.
Článek 5
Písemné potvrzení informací
1. Spotřebitel musí v průběhu plnění smlouvy včas obdržet potvrzení informací uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. a) až f), a to písemně nebo jiným stálým, jemu dosažitelným a přístupným komunikačním prostředkem, a v případě zboží, které není určeno k dodání třetím osobám, nejpozději v okamžiku dodání, nebyly-li již tyto informace spotřebiteli písemně nebo jiným stálým, jemu dosažitelným a přístupným komunikačním prostředkem poskytnuty před uzavřením smlouvy.
V každém případě musí být poskytnuty následující informace:
- písemná informace o podmínkách a postupu při uplatnění práva odstoupit od smlouvy ve smyslu článku 6, včetně případů uvedených v čl. 6 odst. 3 první odrážce,
- adresa místa podnikání dodavatele, na kterou může spotřebitel zasílat své stížnosti,
- informace o službách poskytovaných dodavatelem po určitou dobu od prodeje zboží a o zárukách,
- existence možnosti zrušit smlouvu, nemá-li určenou dobu platnosti nebo přesahuje-li platnost smlouvy jeden rok.
2. Ustanovení odstavce 1 se nevztahuje na služby, které jsou plněny za použití komunikačních prostředků na dálku, poskytovány jednorázově a vyúčtovány provozovatelem komunikačních prostředků na dálku.
Spotřebitel však musí mít ve všech případech možnost získat adresu místa podnikání dodavatele, kam může zasílat své reklamace.
Článek 6
Právo odstoupit od smlouvy
1. V případě jakékoli smlouvy uzavřené na dálku musí být spotřebiteli poskytnuta lhůta alespoň sedmi pracovních dnů, v rámci které může od smlouvy odstoupit bez sankcí a bez uvedení důvodu.
Jedinou platbou, která může být po spotřebiteli požadována, jsou skutečně vynaložené náklady spojené s vrácením zboží.
Lhůta pro uplatnění tohoto práva počíná běžet:
- u zboží ode dne převzetí spotřebitelem, byly-li splněny povinnosti stanovené v článku 5,
- u služeb ode dne uzavření smlouvy nebo ode dne splnění povinností stanovených v článku 5, jsou-li splněny po uzavření smlouvy, za předpokladu, že tato lhůta nepřesáhne tříměsíční lhůtu uvedenou v následujícím pododstavci.
Nesplnil-li dodavatel povinnosti stanovené v článku 5, trvá tato lhůta tři měsíce a počíná běžet:
- u zboží ode dne převzetí spotřebitelem,
- u služeb ode dne uzavření smlouvy.
Jsou-li informace stanovené v článku 5 poskytnuty v průběhu této tříměsíční lhůty, začne lhůta sedmi pracovních dnů uvedená v prvním pododstavci běžet od tohoto okamžiku.
2. Uplatnil-li spotřebitel právo odstoupit od smlouvy podle tohoto článku, je dodavatel povinen bezúplatně vrátit částky zaplacené spotřebitelem.
Jedinou platbou, jejíž zaplacení může být po spotřebiteli požadováno, jsou skutečně vynaložené náklady spojené s vrácením zboží.
Vrácení zboží musí být uskutečněno co nejdříve, nejpozději však do 30 dnů.
3. Nedohodnou-li se smluvní strany jinak, nesmí spotřebitel uplatnit právo odstoupit od smlouvy stanovené v odstavci 1 u následujících smluv:
- o poskytování služeb, bylo-li se souhlasem spotřebitele zahájeno plnění před uplynutím lhůty sedmi pracovních dnů uvedené v odstavci 1,
- o dodávce zboží nebo služeb, jejichž cena závisí na výkyvech finančního trhu, které dodavatel nemůže ovlivnit,
- o dodávce zboží upraveného podle požadavků spotřebitele nebo zboží přizpůsobené osobním požadavkům nebo zboží, které nemůže být pro svůj charakter vráceno nebo které snadno podléhá zkáze nebo které má prošlou dobu spotřeby,
- o dodávce audionahrávek nebo videonahrávek nebo počítačových programů, které byly spotřebitelem rozpečetěny,
- o dodávce novin, periodik a časopisů,
- o poskytování sázkových a loterijních služeb.
4. Členské státy přijmou ve svých právních řádech opatření k zajištění toho, aby:
- je-li cena zboží nebo služeb zcela nebo zčásti kryta úvěrem poskytnutým dodavatelem nebo
- je-li tato cena zcela nebo zčásti kryta úvěrem poskytnutým spotřebiteli třetí osobou na základě smlouvy mezi třetí osobou a dodavatelem,
byla smlouva o úvěru bez jakýchkoli sankcí zrušena, uplatní-li spotřebitel své právo odstoupit od smlouvy v souladu s odstavcem 1.
Členské státy stanoví podrobná pravidla pro zrušení smlouvy o úvěru.
Článek 7
Plnění
1. Nedohodly-li se smluvní strany jinak, musí dodavatel splnit objednávku nejpozději do třiceti dnů ode dne následujícího po dni, v němž spotřebitel zaslal svou objednávku dodavateli.
2. Nesplní-li dodavatel svoji smluvní povinnost z důvodu nedostupnosti objednaného zboží nebo služeb, musí být spotřebitel o takové situaci informován a musí mu být co nejdříve vráceny veškeré zaplacené částky, nejpozději však do 30 dnů.
3. Členské státy však mohou stanovit, že dodavatel může spotřebiteli poskytnout zboží nebo služby odpovídající jakosti a ceny za předpokladu, že tato možnost byla před uzavřením smlouvy nebo ve smlouvě dohodnuta.
Spotřebitel bude o této možnosti jasně a srozumitelně informován.
Náklady spojené s vrácením zboží po uplatnění práva odstoupit od smlouvy ponese v tomto případě dodavatel a spotřebitel o tom musí být informován.
V takových případech nesmí být dodávka zboží nebo služeb považována za setrvačný prodej ve smyslu článku 9.
Článek 8
Placení kartou
Členské státy zajistí existenci vhodných opatření umožňujících spotřebiteli:
- požadovat zrušení platby při zneužití jeho platební karty v souvislosti se smlouvami uzavřenými na dálku, které spadají do oblasti působnosti této směrnice,
- zpětné připsání vyplacených částek nebo jejich vrácení v případech zneužití karty.
Článek 9
Setrvačný prodej
Členské státy přijmou nezbytná opatření pro:
- zákaz dodávky zboží nebo služeb spotřebiteli, aniž byly spotřebitelem předem objednány, zahrnují-li takové dodávky požadavek zaplatit cenu,
- zproštění spotřebitele povinnosti zaplatit cenu v případech nevyžádané dodávky, přičemž neexistence akceptace neznamená souhlas.
Článek 10
Omezující ustanovení pro použití některých komunikačních prostředků na dálku
1. Použití níže uvedených prostředků dodavatelem vyžaduje předchozí souhlas spotřebitele:
- automatický systém volání bez lidské účasti (automatický volací přístroj),
- faxový přístroj (fax).
2. Členské státy zajistí, aby jiné komunikační prostředky na dálku než ty, které jsou uvedeny v odstavci 1 a které umožňují osobní komunikaci, směly být použity pouze tam, kde spotřebitel zjevně nemá námitky.
Článek 11
Právní ochrana poskytovaná soudy nebo správními orgány
1. Členské státy zajistí existenci vhodných a účinných nástrojů, které v zájmu spotřebitelů zajistí soulad s touto směrnicí.
2. Nástroje uvedené v odstavci 1 zahrnují opatření, jejichž prostřednictvím může jeden nebo více z níže uvedených orgánů v souladu s vnitrostátním právem dát podnět k zahájení soudního řízení nebo řízení před příslušnými správními orgány za účelem zajištění používání vnitrostátních právních předpisů při provádění této směrnice:
a) orgány veřejné moci nebo jejich zástupci;
b) organizacemi spotřebitelů, které mají oprávněný zájem na ochraně spotřebitelů;
c) profesními organizacemi s oprávněným zájmem.
3. a) Členské státy mohou stanovit, že důkazní břemeno o existenci předběžných informací, písemného potvrzení, o splnění lhůt nebo o existenci souhlasu spotřebitele může nést dodavatel.
b) Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby dodavatelé a provozovatelé komunikačních prostředků upustili všude tam, kde je to možné, od zvyklostí, které nejsou v souladu s opatřeními přijatými na základě této směrnice.
4. Členské státy mohou za účelem doplnění systému nástrojů, které musí členské státy stanovit k zajištění souladu s ustanoveními této směrnice, upravit dobrovolný dohled nad dodržováním souladu s ustanoveními této směrnice, vykonávaný samostatnými nezávislými orgány, jakož i možnost podat u takových orgánů opravný prostředek za účelem urovnání sporů.
Článek 12
Nepromlčitelnost
1. Spotřebitel se nemůže vzdát svých práv, která mu vznikají provedením této směrnice ve vnitrostátním právu.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby spotřebitel nepozbyl ochrany, která mu je poskytována touto směrnicí na základě volby práva třetího státu jako práva rozhodného pro smlouvu, má-li tento stát úzké spojení s územím jednoho nebo více členských států.
Článek 13
Předpisy Společenství
1. Ustanovení této směrnice se budou používat po dobu, po kterou nebudou v předpisech práva Společenství existovat žádná konkrétní ustanovení upravující některé typy smluv uzavřených na dálku jako celek.
2. Obsahují-li zvláštní předpisy Společenství ustanovení, která upravují pouze některá hlediska dodávky zboží nebo poskytování služeb, bude mít použití těchto ustanovení na uvedená zvláštní hlediska smluv uzavřených na dálku přednost před použitím ustanovení této směrnice.
Článek 14
Minimální doložka
Členské státy mohou v oblasti působnosti této směrnice zavést nebo ponechat v platnosti přísnější ustanovení slučitelná se Smlouvou za účelem zajištění vyššího stupně ochrany spotřebitele.
Taková ustanovení mohou s náležitým ohledem na Smlouvu obsahovat v případech obecného zájmu zákaz uvádět na trh na jejich území prostřednictvím smluv uzavřených na dálku některé druhy zboží a služeb, zejména léčivých přípravků.
Článek 15
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let po jejím vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
4. Nejpozději do čtyř let po vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice, popřípadě doplněnou návrhem na její revizi.
Článek 16
Informování spotřebitelů
Členské státy přijmou vhodná opatření k tomu, aby byli spotřebitelé informováni o vnitrostátních právních předpisech, na jejichž základě dojde k provedení této směrnice, a popřípadě vyzvou profesní organizace, aby informovaly spotřebitele o svých souborech zvyklostí.
Článek 17
Systémy stížností
Komise přezkoumá proveditelnost vypracování účinných postupů pro vyřizování stížností spotřebitelů v případě prodeje na dálku.
Do dvou let po vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích tohoto přezkoumání, která je popřípadě doplněna návrhy.
Článek 18
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [4] na základě společného návrhu schváleného dohodovacím výborem dne 18. prosince 1996,
(1) vzhledem k tomu, že dne 10. května 1993 Rada přijala směrnici 93/22/EHS o investičních službách v oblasti cenných papírů [5]; že tato směrnice je důležitým nástrojem k dotvoření vnitřního trhu v oblasti investičních podniků;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 93/22/EHS stanoví pravidla obezřetnosti, která musí investiční podniky vždy dodržovat, včetně pravidel, jejichž účelem je chránit v co nejvyšší míře práva investorů na peníze nebo nástroje, které jim patří;
(3) vzhledem k tomu, že však žádný systém dohledu neposkytuje úplnou ochranu, zejména před podvody;
(4) vzhledem k tomu, že ochrana investorů a zachování důvěry ve finanční systém jsou důležitými činiteli dotvoření a řádného fungování vnitřního trhu v této oblasti; že je v tomto směru proto důležité, aby měl každý členský stát systém pro odškodnění investorů, který zaručuje harmonizovanou minimální úroveň ochrany alespoň pro malé investory v případě, kdy investiční podnik není schopen splnit své závazky vůči svým investičním klientům;
(5) vzhledem k tomu, že malí investoři budou proto mít možnost využívat investiční služby od poboček investičních podniků Společenství nebo na základě přeshraničního poskytování služeb se stejnou důvěrou jako od domácích investičních podniků a s vědomím toho, že je pro ně k dispozici harmonizovaná minimální úroveň ochrany v případě investičního podniku neschopného plnit své závazky vůči investičním klientům;
(6) vzhledem k tomu, že při nedostatku této minimální harmonizace může hostitelský členský stát považovat z důvodu ochrany investorů za oprávněné vyžadovat členství v takovémto systému pro odškodnění investorů, pokud investiční podnik Společenství vykonávající činnost prostřednictvím pobočky nebo na základě volného pohybu služeb se buď neúčastní žádného systému pro odškodnění investorů ve svém domovském členském státě, nebo se účastní systému, který není považován za systém nabízející rovnocennou ochranu; že tyto předpisy mohou narušovat fungování vnitřního trhu;
(7) vzhledem k tomu, že v současné době většina členských států již sice má určitým způsobem upraveno odškodnění investorů, tyto úpravy se obecně nevztahují na investiční podniky mající jediné povolení ve smyslu směrnice 93/22/EHS;
(8) vzhledem k tomu, že by proto měl být každý členský stát povinen mít jeden nebo více systémů pro odškodnění investorů, kterých by se všechny jeho investiční podniky účastnily; že každý takový systém musí zahrnovat peníze a nástroje držené investičním podnikem v souvislosti s investičními operacemi investora, které v případě, že investiční podnik není schopen splnit své závazky vůči investičním klientům, nemohou být investorovi vráceny; že tím nejsou nijak dotčeny předpisy platné v každém členském státě pro rozhodnutí, která mají být přijata v případě neschopnosti investičního podniku plnit své závazky nebo v případě jeho likvidace;
(9) vzhledem k tomu, že pojem "investiční podnik" zahrnuje úvěrové instituce, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby; že úvěrové instituce se musí povinně účastnit systému pro odškodnění investorů, pokud jde o jejich investiční operace; že však není nezbytné požadovat, aby se úvěrová instituce účastnila dvou různých systémů, pokud jeden systém splňuje požadavky této směrnice i směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů [6]; že však v případě investičních podniků, které jsou úvěrovými institucemi, může být v určitých případech obtížné rozlišit mezi vklady, na které se vztahuje směrnice 94/19/ES, a penězi drženými v souvislosti s investičními operacemi; že by členským státům mělo být umožněno stanovit, která z obou směrnic se bude vztahovat na takovéto pohledávky;
(10) vzhledem k tomu, že směrnice 94/19/ES umožňuje členskému státu vyjmout úvěrovou instituci z povinnosti účastnit se systému pojištění vkladů, jestliže se účastní systému, který chrání úvěrovou instituci samotnou, a zejména zajišťuje její platební schopnost; že je-li úvěrová instituce účastnící se tohoto systému také investičním podnikem, mělo by členskému státu být při splnění určitých podmínek také umožněno zprostit ji povinnosti účastnit se systému pro odškodnění investorů;
(11) vzhledem k tomu, že harmonizovaná minimální úroveň odškodnění 20000 ECU pro každého investora by měla dostačovat k ochraně zájmů malého investora v případě, že investiční podnik není schopen plnit své závazky vůči investičním klientům; že by se proto zdálo rozumné stanovit harmonizovanou minimální úroveň odškodnění na 20000 ECU; že podobně jako ve směrnici 94/19/ES může být třeba omezených přechodných ustanovení, jež by umožnila stávajícím systémům pro odškodnění investorů přizpůsobit se této částce, což se týká také členských států, které v době přijetí této směrnice žádný takový systém nemají;
(12) vzhledem k tomu, že stejná hodnota byla přijata ve směrnici 94/19/ES;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba investory povzbudit k vynaložení náležité péče při volbě investičních podniků, a je proto rozumné dát členským státům možnost požadovat po investorech, aby nesli určitou poměrnou část jakékoliv ztráty; že však musí být investorovi pokryto alespoň 90 % jakékoliv ztráty, pokud je vyplacené odškodnění menší než minimum Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že některé systémy členských států nabízejí úrovně krytí vyšší než harmonizovaná minimální úroveň ochrany podle této směrnice; že se nezdá vhodné požadovat, aby tyto systémy byly v tomto ohledu měněny;
(15) vzhledem k tomu, že budou-li ve Společenství zachovány systémy, které poskytují ochranu vyšší, než je harmonizované minimum, může to vést na stejném území k nerovnosti při odškodnění a nerovným podmínkám hospodářské soutěže mezi domácími investičními podniky a pobočkami podniků z jiných členských států; že k vyvážení těchto nevýhod by měly být pobočky oprávněny připojit se k systémům existujícím v hostitelské zemi, aby mohly svým investorům nabídnout stejnou ochranu, jakou nabízejí systémy zemí, v nichž se nacházejí; že by Komise ve své zprávě o uplatňování této směrnice měla uvést, jak dalece pobočky využily této možnosti a s jakými obtížemi se ony samy nebo systémy pro odškodnění investorů případně setkaly při provádění těchto ustanovení; že není vyloučeno, aby systémy domovských členských států samy nabízely takové doplňkové krytí za podmínek, jež tento systém může stanovit;
(16) vzhledem k tomu, že pobočky investičních podniků usazených v členských státech jiných než členských státech původu, které nabízejí vyšší úroveň krytí než investiční podniky povolené v hostitelském členském státě, mohou způsobit narušení trhu; že není vhodné, aby se rozsah krytí poskytovaného systémem pro odškodnění investorů stal předmětem hospodářské soutěže; že je proto nutné alespoň na počátku stanovit, že úroveň a rozsah krytí poskytovaného systémem domovského členského státu investorům u poboček nacházejících se v jiném členském státě nesmí přesáhnout maximální úroveň a rozsah nabízené obdobným systémem v hostitelském členském státě; že případná narušení trhu by měla být brzy prozkoumána na základě získaných zkušeností a s ohledem na vývoj finančního sektoru;
(17) vzhledem k tomu, že každý členský stát musí mít možnost vyjmout z krytí poskytovaného systémy pro odškodnění investorů některé přesně vymezené investice nebo investory, o nichž má za to, že nepotřebují zvláštní ochranu poskytovanou systémy pro odškodnění investorů;
(18) vzhledem k tomu, že v některých členských státech jsou systémy pro odškodnění investorů v působnosti profesních organizací; že v jiných členských státech jsou systémy, které jsou vytvořeny a upravovány zákonem; že tento rozdíl v postavení představuje obtíž pouze v otázce povinného členství v systémech a vylučování z nich; že je proto nutné stanovit opatření omezující pravomoc systémů v této oblasti;
(19) vzhledem k tomu, že investor musí být odškodněn bez zbytečného zdržení, jakmile je zjištěna oprávněnost jeho nároku; že systém pro odškodnění investorů musí být sám schopen stanovit rozumnou lhůtu pro uplatnění pohledávek; že však skutečnost, že lhůta uplynula, nesmí být použita proti investorovi, který z platného důvodu nebyl schopen uplatnit svou pohledávku včas;
(20) vzhledem k tomu, že informování investorů o opatřeních k odškodnění je podstatným prvkem jejich ochrany; že článek 12 směrnice 93/22/EHS požaduje, aby investiční podniky informovaly investory před uzavřením obchodní dohody o možném použití systému pro odškodnění investorů; že by proto tato směrnice měla stanovit pravidla k informování potenciálních investorů o systémech pro odškodnění investorů týkajících se jejich investičních operací;
(21) vzhledem k tomu, že by však neregulované užívání odkazu na výši a rozsah určitého systému pro odškodnění investorů v reklamě mohlo ohrozit stabilitu finančního systému nebo důvěru investorů; že by proto členské státy měly stanovit pravidla pro omezení těchto odkazů;
(22) vzhledem k tomu, že tato směrnice v zásadě požaduje po každém investičním podniku, aby se připojil k některému systému pro odškodnění investorů; že směrnice upravující přijetí investičních podniků, které mají sídlo ve třetí zemi, a zejména směrnice 93/22/ES, umožňují členským státům rozhodovat o tom, zda a za jakých podmínek povolí pobočkám takových investičních podniků provozovat činnost na svém území; že se na tyto pobočky nevztahuje volný pohyb služeb ve smyslu čl. 59 odst.
2 Smlouvy, ani svoboda usazování v jiných členských státech než v těch, ve kterých jsou usazeny; že je tudíž na členském státě povolujícím tyto pobočky, aby rozhodl, jak uplatňovat zásady této směrnice vůči pobočkám v souladu s článkem 5 směrnice 93/22/EHS a s nutností chránit investory a udržovat integritu finančního systému; že je nezbytné, aby si investoři u těchto poboček byli plně vědomi úpravy odškodnění investorů, která se na ně vztahuje;
(23) vzhledem k tomu, že v této směrnici není nezbytné harmonizovat způsoby financování systémů pro odškodnění investorů nebo samotných investičních podniků, protože na jedné straně náklady financování takových systémů musí v zásadě nést samotné investiční podniky a na druhé straně finanční kapacita těchto systémů musí být úměrná jejich závazkům; že to však nesmí ohrozit stabilitu finanční soustavy daného členského státu;
(24) vzhledem k tomu, že tato směrnice nesmí vést k tomu, aby byly členské státy nebo jejich příslušné orgány činěny odpovědnými vůči investorům, pokud zajistí zavedení nebo úřední uznání jednoho nebo více systémů pro odškodnění nebo ochranu investorů za podmínek stanovených v této směrnici;
(25) vzhledem k tomu, že minimální stupeň harmonizace opatření pro odškodnění investorů je nezbytný pro dotvoření vnitřního trhu pro investiční podniky, protože to umožní investorům harmonizovat vztahy s takovými podniky s větší důvěrou, zejména v případě podniků z jiných členských států, a vyhnout se veškerým potížím způsobených tím, že členské státy uplatňují vnitrostátní předpisy na ochranu investorů, které nejsou koordinovány na úrovni Společenství; že závazná směrnice Společenství je jediným vhodným nástrojem k dosažení požadovaného záměru při obecné neexistenci opatření pro odškodnění investorů odpovídajícího oblasti působnosti směrnice 93/22/EHS; že tato směrnice přináší pouze minimum nezbytné harmonizace, umožňuje členským státům předepsat širší nebo vyšší krytí, pokud si to přejí a poskytuje členským státům nezbytný prostor ve věcech organizace a financování systémů pro odškodnění investorů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "investičním podnikem" investiční podnik ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice 93/22/EHS,
- povolený podle článku 3 směrnice 93/22/EHS,
nebo - povolený jako úvěrová instituce podle směrnice Rady 77/780/EHS [7] a směrnice Rady 89/646/EHS [8], jejíž povolení zahrnuje jednu nebo více investičních služeb uvedených v oddílu A přílohy směrnice 93/22/EHS;
2. "investiční operací" jakákoliv investiční služba ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice 93/22/EHS a služba uvedená v bodě 1 oddíle C přílohy uvedené směrnice;
3. "nástroji" nástroje uvedené v oddílu B přílohy směrnice 93/22/EHS;
4. "investorem" jakákoliv osoba, která svěřila peníze nebo nástroje investičního podniku v souvislosti s investiční operací;
5. "pobočkou" provozovna bez právní subjektivity, která je součástí investičního podniku a která poskytuje investiční služby, jež byly investičnímu podniku povoleny; všechny provozovny zřízené ve stejném členském státě investičním podnikem, který má sídlo v jiném členském státě, jsou považovány za jedinou pobočku;
6. "společnou investiční operací" investiční operace prováděná na účet nejméně dvou osob, nebo nad kterou mají nejméně dvě osoby práva, která mohou být uplatněna prostřednictvím podpisu nejméně jedné z těchto osob;
7. "příslušnými orgány" orgány ve smyslu článku 22 směrnice 93/22/EHS; může se popřípadě jednat o orgány ve smyslu článku 1 směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě [9].
Článek 2
1. Každý členský stát zajistí, aby byl na jeho území zaveden a úředně uznán jeden nebo více systémů pro odškodnění investorů. S výjimkou okolností uvedených v druhém pododstavci a čl. 5 odst. 3 nesmí žádný investiční podnik povolený v tomto členském státě provádět investiční operace, pokud se takového systému neúčastní.
Členský stát však může zprostit úvěrovou instituci, na kterou se vztahuje tato směrnice, povinnosti účastnit se systému pro odškodnění investorů, pokud je tato úvěrová instituce již zproštěna povinnosti účastnit se systému pojištění vkladů podle čl. 3 odst. 1 směrnice 94/19/ES, pokud tato ochrana a informace poskytované vkladatelům jsou také poskytovány investorům za stejných podmínek, a investoři tak požívají ochrany, která je alespoň rovnocenná ochraně poskytované některým systémem pro odškodnění investorů.
Členské státy, které využijí této možnosti, o tom uvědomí Komisi; zejména ji zpraví o vlastnostech ochranných systémů a o úvěrových institucích, na které se vztahují, jakož i o všech pozdějších změnách poskytnutých informací.
Komise o nich uvědomí Radu.
2. Systém poskytuje krytí pro investory podle článku 4, jestliže
- příslušné orgány zjistí, že se podle jejich názoru zdá, že investiční podnik není v současnosti schopen z důvodů přímo souvisejících s jeho finanční situací plnit závazky plynoucí z pohledávek investorů a v současnosti nejsou vyhlídky, že bude schopen tak učinit později, nebo
- soud vydá rozhodnutí z důvodů přímo souvisejících s finanční situací investičního podniku, které má za následek přerušení možnosti investorů uplatňovat vůči němu pohledávky,
podle toho, k čemu dojde dříve.
Krytí musí být zajištěno pro pohledávky plynoucí z neschopnosti investičního podniku
- vyplatit zpět peníze dlužné nebo patřící investorům, držené jejich jménem v souvislosti s investičními operacemi, nebo
- vrátit investorům jakékoliv nástroje, které jim patří a jež jsou drženy, uschovávány a spravovány na jejichž účet v souvislosti s investičními operacemi,
3. Pro každou pohledávku podle odstavce 2 vůči úvěrové instituci, na kterou by se v daném členském státě vztahovala jak tato směrnice, tak směrnice 94/19/ES, určí tento členský stát systém podle jedné z těchto směrnic, jak to bude považovat za vhodné.
Žádná pohledávka nesmí být podle těchto směrnic odškodněna více než jednou.
4. Částka pohledávky investora se vypočítá v souladu se zákonnými a smluvními podmínkami, zejména těmi, které se týkají vzájemných pohledávek a jejich započtení, které jsou použitelné pro vyhodnocení, ke dni určení nebo rozhodnutí uvedeného v odstavci 2 pro finanční částky nebo hodnoty stanovené pokud možno odkazem na tržní hodnotu nástrojů patřících investorovi, kterou investiční podnik není schopen splatit nebo vrátit.
Článek 3
Pohledávky vznikající z operací, v souvislosti s nimiž byl vynesen odsuzující rozsudek za trestný čin praní peněz ve smyslu článku 1 směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [10], se vylučují z jakéhokoliv odškodnění v rámci systémů pro odškodnění investorů.
Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby systémy poskytovaly krytí ne menší než 20000 ECU pro každého investora, pokud jde o pohledávky uvedené v čl. 2 odst. 2.
Do 31. prosince 1999 smějí členské státy, ve kterých je ke dni přijetí této směrnice krytí nižší než 20000 ECU, ponechat tuto nižší hranici krytí, není-li nižší než 15000 ECU. Tuto možnost mají také členské státy, na které se vztahují přechodná ustanovení čl.
7 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 94/19/ES.
2. Členský stát může stanovit, že určití investoři jsou z krytí poskytovaného v rámci těchto systémů vyňati nebo že jim bude poskytnuta nižší úroveň krytí.
Tyto výjimky jsou uvedeny v příloze 1.
3. Tento článek nevylučuje zachování nebo přijetí předpisů, které poskytují vyšší nebo úplnější krytí investorů.
4. Členské státy mohou omezit krytí stanovené v odstavci 1 nebo uvedené v odstavci 3 na určité procento z pohledávky investora.
To však musí být nejméně 90 % pohledávky, pokud je částka, jež má být vyplacena v rámci systému, nižší než 20000 ECU.
Článek 5
1. Pokud investiční podnik, který je podle čl. 2 odst. 1 povinen účastnit se systému, neplní své povinnosti, které má jako člen systému, musí to být ohlášeno příslušným orgánům, které mu vydaly povolení a které ve spolupráci se systémem pro odškodnění investorů přijmou veškerá vhodná opatření, včetně uložení sankcí, aby zajistily, že investiční podnik své povinnosti splní.
Pokud tato opatření nedokážou zajistit plnění povinností investičním podnikem, může systém v případech, kdy vnitrostátní právní předpisy dovolují vyloučení člena, oznámit s výslovným souhlasem příslušných orgánů ve lhůtě ne kratší než 12 měsíců svůj záměr vyloučit investiční podnik z členství v systému. Systém nadále poskytuje krytí podle čl.
2 odst. 2 druhého pododstavce, pokud jde o investiční operace provedené během tohoto období.
Pokud do uplynutí výpovědní lhůty investiční podnik nesplní své povinnosti, může jej systém pro odškodnění investorů, opět po předchozím výslovném souhlasu příslušných orgánů, vyloučit.
3. Pokud to umožňují vnitrostátní právní předpisy a s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které mu vydaly povolení, smí investiční podnik vyloučený ze systému pro odškodnění investorů pokračovat v poskytování investičních služeb, pokud před svým vyloučením zavedl alternativní uspořádání pro odškodnění zajišťující, že se na investory vztahuje krytí, které je alespoň rovnocenné krytí poskytovanému úředně uznaným systémem a má rovnocenné znaky jako tento systém.
4. Pokud investiční podnik, jehož vyloučení je navrženo podle odstavce 2, není schopen provést alternativní uspořádání, které splňuje podmínky stanovené v odstavci 3, odejmou mu příslušné orgány okamžitě povolení, jež mu vydaly.
Článek 6
Po odnětí povolení investičnímu podniku se krytí nadále poskytuje podle čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce, pokud jde o investiční operace provedené do odebrání povolení.
Článek 7
1. Systémy pro odškodnění investorů zavedené a úředně uznané v členském státě podle čl. 2 odst. 1 se vztahují také na investory u poboček zřízených investičními podniky v jiných členských státech.
Do 31. prosince 1999 nepřekročí úroveň ani rozsah poskytovaného krytí včetně procentního podílu maximální úroveň či rozsah krytí nabízeného odpovídajícím systémem pro odškodnění investorů na území hostitelského členského státu.
Do tohoto dne podá Komise na základě zkušeností získaných při uplatňování tohoto pododstavce a čl. 4 odst.
1 směrnice 94/19/ES uvedené výše zprávu a zváží potřebu zachovat tato ustanovení. Předloží případně Evropskému parlamentu a Radě návrh směrnice za účelem prodloužení jejich platnosti.
Pokud úroveň nebo rozsah krytí systému pro odškodnění investorů hostitelského státu včetně procentního podílu překračuje úroveň nebo rozsah krytí poskytovaného v členském státě, v němž je investiční podnik povolen, zajistí hostitelský členský stát, aby na jeho území existoval úředně uznaný systém, k němuž by se pobočka mohla dobrovolně připojit, aby doplnila krytí, které investoři už požívají na základě jejího členství v systému v jejím domovském členském státě.
Systém, k němuž se pobočka připojí, se musí vztahovat na kategorii institucí, ke kterým pobočka patří nebo kterým nejblíže odpovídá, v hostitelském členském státě.
Členské státy zajistí, aby byly stanoveny objektivní a obecně platné podmínky pro členství poboček ve všech systémech pro odškodnění investorů.
Přijetí je podmíněno splněním členských povinností, zejména platby všech příspěvků a ostatních poplatků.
Členské státy se při provádění tohoto odstavce řídí základními zásadami uvedenými v příloze II.
2. Pokud pobočka, která využila možnosti dobrovolného členství podle odstavce 1, neplní povinnosti vyplývající z členství v systému pro odškodnění investorů, je to sděleno příslušným orgánům, které jí vydaly povolení, a tyto orgány ve spolupráci se systémem pro odškodnění investorů přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily plnění uvedených povinností.
Pokud tato opatření nezajistí splnění uvedených povinností pobočkou, může systém odškodnění investorů po uplynutí přiměřené, nejméně dvanáctiměsíční výpovědní lhůty a se souhlasem příslušných orgánů, které jí vydaly povolení, pobočku vyloučit.
Investiční operace provedené přede dnem vyloučení jsou nadále kryty systémem pro odškodnění investorů, jehož dobrovolným členem pobočka byla.
Investoři jsou informováni o zrušení doplňkového krytí a o dni, kdy zrušení nabývá účinnosti.
Článek 8
1. Krytí uvedené v čl. 4 odst. 1, 3 a 4 se vztahuje na úhrnnou pohledávku investora u téhož investičního podniku podle této směrnice bez ohledu na počet účtů, jejich měnu a místo ve Společenství.
Členské státy však mohou stanovit, že peněžní prostředky v měnách jiných, než jsou měny členských států a ECU, jsou buď vyňaty z krytí, nebo jsou předmětem nižšího krytí.
Tato možnost se nevztahuje na nástroje.
2. Při výpočtu krytí uvedeného v čl. 4 odst. 1, 3 a 4 se přihlédne k podílu investora na společné investiční operaci.
Není-li stanoveno jinak, rozdělují se pohledávky mezi investory stejným dílem.
Členské státy mohou stanovit, že pohledávky týkající se společné investiční operace dvou nebo více osob jako společníků společnosti, členů sdružení nebo jiného obdobného seskupení bez právní subjektivity, mohou být pro účel výpočtu limitů stanovených v čl. 4 odst. 1, 3 a 4 sečteny a lze s nimi nakládat, jako by vznikly z investice provedené jediným investorem.
3. Pokud investor nemůže nakládat s penězi nebo cennými papíry bez omezení, osoba, která s nimi může bez omezení nakládat, obdrží odškodnění za předpokladu, že je nebo může být zjištěna přede dnem zjištění nebo rozhodnutí uvedeného v čl. 2 odst. 2.
Pokud mohou dvě nebo více osob nakládat s penězi nebo cennými papíry bez omezení, přihlédne se k podílu každé z nich podle předpisů upravujících správu peněz nebo cenných papírů při výpočtu limitů stanovených v čl. 4 odst. 1, 3 a 4.
Toto ustanovení se nevztahuje na subjekty kolektivního investování.
Článek 9
1. Systém pro odškodnění investorů přijme vhodná opatření k informování investorů o zjištění nebo o rozhodnutí uvedeném v čl.
2 odst. 2 a jestliže jim má být poskytnuto odškodnění, odškodnit je co nejdříve.
Může stanovit lhůtu, ve které musí investoři uplatnit své pohledávky. Tato lhůta nesmí být kratší než pět měsíců ode dne zmíněného zjištění nebo rozhodnutí nebo ode dne, kdy toto zjištění nebo rozhodnutí bylo zveřejněno.
Uplynutí lhůty se však systém nesmí dovolávat, aby odepřel krytí pro investora, který nebyl schopen včas uplatnit nárok na odškodnění.
2. Systém musí být schopen vyplatit pohledávky investora co nejdříve a nejpozději do tří měsíců od stanovení přípustnosti a výše pohledávky.
Za zcela výjimečných okolností a ve zvláštních případech může systém pro odškodnění investorů požádat příslušné orgány o prodloužení této lhůty.
Prodloužení nesmí přesáhnout tři měsíce.
3. Bez ohledu na lhůtu stanovenou v odstavci 2 může systém pro odškodnění investorů v případech, kdy investor nebo kterákoliv jiná osoba s nárokem nebo zájmem na určité investiční operaci byli obviněni z trestného činu týkajícího se praní peněz ve smyslu článku 1 směrnice 91/308/EHS, pozastavit veškeré platby až do rozhodnutí soudu.
Článek 10
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky přijaly vhodná opatření k tomu, aby poskytly skutečným i případným investorům potřebné informace o systému pro odškodnění investorů, jejichž členem investiční podnik a jeho pobočky v rámci Společenství jsou, nebo jakékoliv jiné způsoby odškodnění stanovené na základě čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce nebo čl. 5 odst. 3. Investoři musí být informováni o ustanoveních systémů pro odškodnění investorů nebo jakéhokoliv jiného způsobu odškodnění, včetně výše a rozsahu krytí poskytovaného systémem pro odškodnění investorů a veškerých pravidel případně stanovených členskými státy podle čl. 2 odst. 3. Tyto informace musí být poskytnuty v jasné a srozumitelné formě.
Na žádost musí být také poskytnuty informace o podmínkách odškodnění a o formalitách, jež musí být splněny pro vyplacení odškodnění.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, v němž je pobočka usazena.
3. Členské státy stanoví pravidla omezující použití informací uvedených v odstavci 1 k reklamním účelům, aby toto použití neohrozilo stabilitu finančního systému nebo důvěru investorů.
Členské státy mohou zejména omezit reklamu na odkaz na systém, kterého se investiční podnik účastní.
Článek 11
1. Členské státy ověří, zda pobočky zřízené investičním podnikem, který má sídlo mimo Společenství, mají krytí rovnocenné tomu, které stanoví tato směrnice.
Pokud tomu tak není, mohou členské státy stanovit, s výhradou článku 5 směrnice 93/22/EHS, že pobočky zřízené investičním podnikem, který má sídlo mimo Společenství, se musí připojit k některému systému pro odškodnění investorů, které působí na jejich území.
2. Investiční podnik, který má sídlo mimo Společenství, poskytuje současným a případným budoucím investorům u poboček jím zřízených veškeré relevantní informace o odškodnění vztahujícím se na jejich investice.
3. Informace uvedené v odstavci 2 musí být poskytovány v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je pobočka usazena, způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy v jasné a srozumitelné formě.
Článek 12
Aniž tím jsou dotčena jiná práva, která mohou mít podle vnitrostátních právních předpisů, mají systémy provádějící výplatu odškodnění investorů právo vstoupit do práv investorů v likvidačním řízení až do výše svých plateb.
Článek 13
Členské státy zajistí, aby práva investorů na odškodnění mohla být předmětem žaloby investora proti systému pro odškodnění investorů.
Článek 14
Nejpozději 31. prosince 1999 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, popřípadě společně s návrhy na její přezkoumání.
Článek 15
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 26. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Článek 12 směrnice 93/22/EHS se zrušuje s účinkem ode dne uvedeného v čl. 15 odst. 1.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 18
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se potřetí přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (karcinogeny, mutageny a látky toxické pro reprodukci) (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/55/ES [2], a zejména na článek 2a této směrnice vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, přijali rozhodnutí 90/238/Euratom, ESUO, EHS [4] týkající se akčního plánu na období 1990 až 1994 v souvislosti s programem "Evropa proti rakovině";
vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES [5], kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS, zakázala s určitými odchylkami uvádění na trh pro použití širokou veřejností látek klasifikovaných jako karcinogenní, mutagenní a toxické pro reprodukci (CMR) v kategoriích 1 nebo 2 tím, že tyto látky doplnila do přílohy I směrnice 76/769/EHS;
vzhledem k tomu, že příloha I směrnice 76/769/EHS již obsahuje látky klasifikované jako CMR, na které se směrnice 94/60/ES nevztahuje;
vzhledem k tomu, že uvedení na trh těchto CMR a přípravků obsahujících tyto CMR pro použití širokou veřejností by mělo být rovněž s určitými výjimkami zakázáno;
vzhledem k tomu, že omezení stanovená touto směrnicí berou v úvahu současný stav znalostí a techniky, pokud se týká bezpečnějších alternativ;
vzhledem k tomu, že tato směrnice neovlivňuje právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS [6] a v samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS [7];
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu s nebezpečnými látkami a přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu se zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 30. června 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [5] je zaměřena na poskytování důležitých informací příslušným orgánům, které jim umožní přijímat rozhodnutí o vybraných záměrech se znalostí možných významných vlivů daného záměru na životní prostředí; že posuzování je základním nástrojem politiky v oblasti životního prostředí, která je vymezena v článku 130r Smlouvy, a pátého programu Společenství o politice a akci pro životní prostředí a trvale udržitelný rozvoj;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 130r odst. 2 Smlouvy je politika Společenství v oblasti životního prostředí založena na zásadách předběžné opatrnosti a preventivní akce a na zásadách, že škody na životním prostředí mají být přednostně napravovány přímo u zdroje a že za vzniklé škody by měl platit znečišťovatel;
(3) vzhledem k tomu, že hlavní zásady posuzování vlivů na životní prostředí by měly být harmonizovány a že členské státy mohou stanovit přísnější pravidla ochrany životního prostředí;
(4) vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při posuzování vlivů na životní prostředí uvedené ve zprávě o provádění směrnice 85/337/EHS přijaté Komisí dne 2. dubna 1993 ukazují, že je nezbytné zavést ustanovení, která objasní, doplní a zkvalitní pravidla posuzování, aby byla zajištěna soustavná harmonizace a účinnější provádění této směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že záměry, pro které je vyžadováno posouzení, by měly podléhat žádosti o povolení; že posouzení by mělo být provedeno dříve, než je toto povolení vydáno;
(6) vzhledem k tomu, že je vhodné doplnit seznam záměrů, které mají významný vliv na životní prostředí a které proto musí zpravidla podléhat systematickému posouzení;
(7) vzhledem k tomu, že jiné druhy záměrů nemusí mít v každém případě významný vliv na životní prostředí; že tyto záměry by měly být posouzeny, pokud členské státy usoudí, že by mohly mít významný vliv na životní prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit prahové hodnoty nebo kritéria sloužící k určení, které z těchto záměrů musí podléhat posouzení s ohledem na význam jejich vlivů na životní prostředí; že by nemělo být požadováno, aby členské státy musely v každém jednotlivém případě přezkoumávat záměry, které nedosahují uvedených prahových hodnot nebo nesplňující uvedená kritéria;
(9) vzhledem k tomu, že při stanovování těchto prahových hodnot nebo kritérií nebo při přezkoumávání jednotlivých záměrů za účelem určení, které záměry by měly podléhat posouzení na základě významu jejich vlivů na životní prostředí, by členské státy měly přihlédnout k odpovídajícím kritériím výběru stanoveným v této směrnici; že v souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy nejlépe uplatňovat tato kritéria v jednotlivých případech;
(10) vzhledem k tomu, že kritéria vztahující se k lokalizaci záměru odkazující na zvlášť chráněné oblasti vyhlášené členskými státy v souladu se směrnicí Rady 79/409/EHS ze dne 2. května 1979 o ochraně volně žijících ptáků [6] a směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [7] nezbytně neznamená, že záměry umístěné do těchto oblastí musí automaticky podléhat posouzení na základě této směrnice;
(11) vzhledem k tomu, že je vhodné zavést postup umožňující oznamovatelům získat od příslušných orgánů stanovisko o obsahu a rozsahu informací, které je třeba zpracovat a poskytnout pro posouzení; že členské státy mohou v rámci tohoto postupu vyžadovat, aby jim oznamovatel předložil mimo jiné alternativní řešení záměrů, pro něž zamýšlí podat žádost;
(12) vzhledem k tomu, že je žádoucí posílit ustanovení týkající se posuzování vlivů na životní prostředí překračujících hranice států za účelem přihlédnutí k rozvoji na mezinárodní úrovni;
(13) vzhledem k tomu, že dne 25. února 1991 podepsalo Společenství Úmluvu o posuzování vlivů na životní prostředí překračujících hranice států,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 85/337/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 2 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby před vydáním povolení podléhaly záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, požadavku získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů.
Tyto záměry jsou vymezeny v článku 4."
2. V článku 2 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Členské státy mohou stanovit jednotné řízení pro splnění požadavků této směrnice a požadavků směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [8]
3. Čl. 2 odst. 3 první pododstavec zní takto:
"3. Aniž je dotčen článek 7, mohou členské státy ve výjimečných případech vyjmout určitý záměr zcela nebo zčásti z ustanovení stanovených touto směrnicí."
4. V čl. 2 odst. 3 písm. c) anglického znění se výraz "where appropriate" nahrazuje výrazem "where applicable".
5. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Posuzování vlivů na životní prostředí vhodným způsobem určí, popíše a posoudí v každém jednotlivém případě a v souladu s články 4 až 11 přímé a nepřímé vlivy záměru na tyto faktory:
- člověka, faunu a flóru,
- půdu, vodu, ovzduší, podnebí a krajinu,
- hmotný majetek a kulturní dědictví,
- vzájemné působení mezi faktory uvedenými v první, druhé a třetí odrážce."
6. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. S výhradou čl. 2 odst. 3 podléhají záměry uvedené v příloze I posouzení v souladu s články 5 až 10.
2. S výhradou čl. 2 odst. 3 určí členské státy pro záměry uvedené v příloze II na základě:
a) přezkoumání každého jednotlivého případu
nebo
b) prahových hodnot nebo kritérií stanovených členským státem,
zda záměry podléhají posouzení v souladu s články 5 až 10.
Členské státy se mohou rozhodnout používat oba postupy uvedené v písm. a) a b).
3. Při přezkoumávání každého jednotlivého případu nebo při stanovení kritérií nebo prahových hodnot podle odstavce 2 jsou brána v úvahu odpovídající kritéria výběru uvedená v příloze III.
4. Členské státy zajistí, aby rozhodnutí přijatá příslušnými orgány podle odstavce 2 byla zpřístupněna veřejnosti."
7. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. V případě záměrů, které podle článku 4 musí podléhat posouzení vlivů na životní prostředí v souladu s články 5 až 10, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění, aby oznamovatel poskytl ve vhodné formě informace upřesněné v příloze IV, pokud:
a) členské státy považují tyto informace za důležité v dané fázi povolovacího řízení a vzhledem ke zvláštním rysům konkrétního záměru nebo určitého druhu záměrů a složek životního prostředí, které by mohly být zasaženy;
b) členské státy považují za odůvodněné požadovat po oznamovateli, aby tyto informace shromáždil, mimo jiné s ohledem na současné poznatky a metody posuzování.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby příslušný orgán vyjádřil své stanovisko k informacím, které mají být poskytnuty oznamovatelem v souladu s odstavcem 1, pokud o to oznamovatel požádá ještě před předložením žádosti o povolení.
Příslušný orgán před vyjádřením svého stanoviska projedná záměr s oznamovatelem a orgány uvedenými v čl. 6 odst.
1. Skutečnost, že orgán vyjádřil stanovisko podle tohoto odstavce, mu nebrání, aby později vyžadoval od oznamovatele předložení dalších informací.
Členské státy mohou požadovat, aby příslušné orgány vyjádřily své stanovisko bez ohledu na to, zda to žádá oznamovatel.
3. Informace, které má oznamovatel poskytnout v souladu s odstavcem 1, musí zahrnovat alespoň:
- popis záměru obsahující informace o jeho umístění, povaze a rozsahu,
- popis zamýšlených opatření k vyloučení a omezení významných škodlivých vlivů a je-li to možné i k jejich nápravě,
- údaje nezbytné k určení a posouzení hlavních vlivů, které by záměr mohl mít na životní prostředí,
- nástin hlavních alternativních řešení uvažovaných oznamovatelem a uvedení hlavních důvodů jeho výběru, s přihlédnutím k vlivům na životní prostředí,
- všeobecně srozumitelné shrnutí informací uvedených v předchozích odrážkách.
4. Členské státy, je-li to nezbytné, zajistí, aby orgány vlastnící příslušné informace, zejména ve vztahu k článku 3, poskytly tyto informace oznamovateli."
8. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby orgány, kterých by se záměr mohl týkat, měly vzhledem ke své zvláštní působnosti v otázkách životního prostředí možnost vyjádřit své stanovisko k informacím poskytnutým oznamovatelem a k žádosti o povolení.
Za tímto účelem členské státy určí orgány, s nimiž je třeba záměr projednat, buď obecně, nebo v jednotlivých případech.
Těmto orgánům musí být předány informace shromážděné podle článku 5.
Podrobné podmínky týkající se projednání stanoví členské státy."
V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy zajistí, aby každá žádost o povolení a všechny informace shromážděné podle článku 5 byly v přiměřené době zpřístupněny veřejnosti, aby dotyčná veřejnost měla příležitost vyjádřit své stanovisko před vydáním povolení."
9. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Je-li si členský stát vědom, že záměr by mohl mít závažný vliv na životní prostředí v jiném členském státě, nebo pokud členský stát, který by mohl být významně zasažen, o to požádá, poskytne členský stát, na jehož území má být záměr uskutečněn, dotyčnému členskému státu co nejrychleji a nejpozději při informování vlastní veřejnosti mimo jiné:
a) popis záměru spolu se všemi dostupnými informacemi o jeho možných dopadech překračujících hranice státu;
b) informace o povaze rozhodnutí, které může být přijato,
a poskytne tomuto druhému členskému státu přiměřenou dobu na oznámení, zda si tento přeje účastnit se postupu posuzování vlivů na životní prostředí a může zahrnout informace uvedené v odstavci 2.
2. Oznámí-li členský stát, který obdrží informace podle odstavce 1, svůj úmysl účastnit se řízení posuzování vlivů na životní prostředí, zašle členský stát, na jehož území má být záměr uskutečněn, pokud tak již neučinil, dotyčnému členskému státu informace shromážděné podle článku 5 a odpovídající informace týkající se uvedeného řízení, včetně žádosti o povolení.
3. Kromě toho dotyčné členské státy, pokud se jich to dotýká:
a) zařídí, aby informace uvedené v odstavcích 1 a 2 byly v přiměřené době zpřístupněny orgánům uvedeným v čl. 6 odst. 1 a dotyčné veřejnosti na území toho členského státu, který by mohl být významně zasažen; a
b) zajistí, aby tyto orgány a dotyčná veřejnost měly možnost ještě před vydáním povolení pro daný záměr zaslat v přiměřené době své stanovisko k informacím předaným příslušným orgánům v členském státě, na jehož území má být záměr uskutečněn.
4. Dotyčné členské státy zahájí jednání mimo jiné o možných vlivech záměru překračujících hranice států a opatřeních zamýšlených ke snížení nebo vyloučení těchto vlivů a dohodnou přiměřený časový rámec pro dobu jednání.
5. Podrobnosti provádění ustanovení tohoto článku mohou stanovit dotyčné členské státy."
10. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 musí být brány v úvahu v povolovacím řízení."
11. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Pokud bylo povolení vydáno nebo zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom vhodným postupem uvědomí veřejnost a zpřístupní jí informace o:
- obsahu rozhodnutí a všech podmínkách k němu připojených,
- hlavních důvodech a úvahách, na kterých je rozhodnutí založeno,
- popisu, je-li to nezbytné, hlavních opatření k vyloučení, snížení a pokud možno vyrovnání významných nepříznivých vlivů.
2. Příslušný orgán nebo orgány uvědomí každý členský stát, s nímž bylo jednáno podle článku 7, zasláním informací uvedených v odstavci l."
12. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Ustanoveními této směrnice není dotčena povinnost příslušných orgánů respektovat omezení uložená vnitrostátními právními a správními předpisy a přijatou právní praxí v oblasti zachovávání obchodního a služebního tajemství, včetně duševního vlastnictví, a ochrany veřejného zájmu.
Pokud je použitelný článek 7, podléhá předávání informací jinému členskému státu a přijetí informací jiným členským státem omezením platným v členském státě, kde je záměr navrhován."
13. V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy uvědomí Komisi zejména o všech kritériích nebo prahových hodnotách přijatých pro výběr dotyčných záměrů v souladu s čl. 4 odst. 2."
14. Zrušuje se článek 13.
15. Přílohy I, II a III se nahrazují přílohami I, II, III a IV uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
Pět let po vstupu této směrnice v platnost zašle Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o použití a o účinnosti směrnice 85/337/EHS ve znění této směrnice.
Tato zpráva je založena na výměně informací stanovené čl. 11 odst.
Na základě této zprávy předloží Komise Radě v případě potřeby doplňkové návrhy za účelem posílení koordinace při použití této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. března 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Byla-li žádost o povolení předložena příslušnému orgánu před uplynutím lhůty stanovené v odstavci 1, použijí se nadále ustanovení směrnice 85/337/EHS ve znění předcházejícím těmto změnám.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. března 1997, kterou se mění a aktualizuje směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že bylo dosaženo významného pokroku v harmonizaci veterinární oblasti, zejména tím, že Rada přijala směrnici 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [4], směrnici 91/496/EHS ze dne 15. června 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [5], směrnici 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [6]a směrnici 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [7];
vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení 94/C 16/01 ze dne 22. prosince 1993 o posílení opatření veterinárního epizootologického dozoru [8] uvedla, že učiní vše, co je v jejích silách, aby zajistila rychlé provedení zásad uvedeného usnesení v rámci změny směrnice 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [9];
vzhledem k tomu, že v této situaci je nezbytné pozměnit směrnici 64/432/EHS, zejména pokud jde o období setrvání v členském státě před přepravou, pravidla obchodu se zvířaty mladšími 15 dnů, pravidla pro tlumení některých chorob a pravidla platná pro sběrná střediska, dopravce a obchodníky;
vzhledem k tomu, že za účelem rychlého a přesného vysledování zvířat z veterinárních důvodů by každý členský stát měl vytvořit počítačovou databázi zaznamenávající totožnost zvířat, všechna hospodářství na jeho území a pohyb zvířat;
vzhledem k tomu, že směrnice 64/432/EHS byla mnohokrát podstatně měněna; že by za účelem vyjasnění měla být uvedená směrnice aktualizována,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ode dne 1. června 1998 se články a přílohy směrnice 64/432/EHS nahrazují zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 10. dubna 1997, kterou se popatnácté mění směrnice 76/769/EHS o omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 7a Smlouvy vytváří prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že všechny členské státy s výjimkou Finska, Itálie, Lucemburska, Rakouska a Řecka jsou smluvními stranami Úmluvy o předcházení znečišťování moře z pozemních zdrojů (Pařížská úmluva, 1974); že Pařížská komise, výkonný orgán Pařížské úmluvy, považuje hexachlorethan a látky, které mohou vzniknout v důsledku jeho použití, za látky, které způsobují znečistění a které by měly být odstraněny v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. a) Pařížské úmluvy; že Rada pověřením přijatým dne 4. března 1996 pověřila Komisi, aby projednala rozhodnutí odstranit používání hexachlorethanu s několika výjimkami pro použití v průmyslu neželezných kovů, a zejména v neintegrovaných slévárnách odlévajících hliník, a pro některé hořčíkové slitiny; že jako výsledek jednání, která proběhla na zasedání v Oslu, a jednání Pařížské komise v Oslu v červnu 1996 (rozhodnutí PARCOM 96/1) bylo přijato rozhodnutí o ukončení používání hexachlorethanu v průmyslu neželezných kovů, nahrazuje stávající rozhodnutí PARCOM 92/4 a 93/1 ve stejné záležitosti; že podle rozhodnutí PARCOM 96/1 bude v roce 1998 nezbytné přezkoumání výjimek ze zákazu použití hexachlorethanu;
vzhledem k tomu, že omezení uložená členským státům, pokud se týká uvádění hexachlorethanu na trh pro použití v průmyslu neželezných kovů, mají přímý dopad na fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné uvést v soulad právní předpisy v této oblasti a změnit přílohu I směrnice 76/769/EHS [4];
vzhledem k tomu, že podle rozsahu a účinků navržené akce jsou opatření Společenství předpokládaná touto směrnicí nejen nutná, ale také nezbytná pro dosažení stanovených cílů; že tyto cíle nemohou být dosaženy členskými státy jednotlivě; že jejich dosažení na úrovni Společenství je již zajištěno směrnicí 76/769/EHS,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou k této směrnici.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích myček nádobí pro domácnost (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie u myček nádobí představuje významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že vyšší mycí a sušicí schopnost často vyžaduje vyšší spotřebu vody a energie; že informace o mycí a sušicí schopnosti spotřebiče jsou prospěšné při hodnocení údajů o jeho spotřebě energie a vody; že tato skutečnost napomáhá spotřebitelům při volbě spotřebiče, který odpovídá požadavkům na racionální využívání energie;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu s obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/139/ES [3] a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na myčky nádobí pro domácnost napájené z elektrické sítě.
Spotřebiče, které mohou používat i jiné zdroje energie, jsou z působnosti této směrnice vyňaty.
2. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících uvedené harmonizované normy.
Jakákoli ustanovení této směrnice, která požadují informace týkající se hluku, jsou použitelná pouze v případě, že uvedené informace jsou požadovány podle článku 3 směrnice Rady 86/594/EHS [4].
Tyto informace, pokud jsou požadovány, se zjišťují v souladu s uvedenou směrnicí.
3. Harmonizované normy uvedené v odstavci 2 musí být vypracovány na základě pověření uděleného Komisí v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
4. Pokud kontext nevyžaduje jinak, mají výrazy v této směrnici stejný význam jako výrazy ve směrnici 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
- jméno a adresu dodavatele,
- obecný popis spotřebiče postačující pro jeho identifikaci,
- informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu, a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie,
- protokoly o příslušných měřeních prováděných zkušebními metodami podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 1 odst. 2 této směrnice,
- návod k obsluze (pokud existuje).
2. Energetický štítek uvedený v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný a nebyl zakryt.
3. Obsah a úprava informačního listu uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
4. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS, a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu zásilkového prodeje, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
5. Třída energetické účinnosti spotřebiče uvedená na energetickém štítku a v informačním listu musí odpovídat příloze IV.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy doe dne 1. července 1998.
Členské státy však musí do 31. prosince 1998 umožnit:
- uvedení na trh, prodej a/nebo nabízení výrobků a
- distribuci tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4,
které neodpovídají této směrnici.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 81/333/EHS [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/221/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [4]; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 70/221/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že se tyto změny týkají pouze správních ustanovení obsažených ve směrnici 70/221/EHS; že proto není nutné rušit platnost stávajících schválení typu podle směrnice 70/221/EHS ani bránit registraci, prodeji a uvádění do provozu nových vozidel, na která se tato schválení typu vztahují;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/221/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
2. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 2 se slova
"podle článku 9a směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu II.5 přílohy"
nahrazují slovy
"podle článku 2 směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu 5 přílohy II";
b) v odstavci 3 se slova
"ve smyslu článku 9a směrnice 70/156/EHS splňuje odpovídající požadavky stanovené v příloze"
nahrazují slovy
"ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS splňuje odpovídající požadavky stanovené v příloze II".
3. Článek 2a se mění takto:
a) v odstavci 2 se slova
"podle článku 9a směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu II.5 přílohy"
nahrazují slovy
"podle článku 2 směrnice 70/156/EHS uděleno schválení typu a které bylo namontováno v souladu s požadavky bodu 5 přílohy II";
b) v odstavci 3 se slova "ve smyslu článku 9a" nahrazují slovy "ve smyslu článku 2".
4. V článku 2b se slova "v bodech II.2.1 a II.2.2 přílohy" nahrazují slovy "v bodech 2.1 a 2.2. přílohy II".
5. V článku 3 se slova "v části I" nahrazují slovy "v příloze I".
6. Příloha se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Od 1. října 1997 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 a popřípadě čl. 4 odst. 4 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout vnitrostátní schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu nebo pro nový typ zařízení na ochranu proti podjetí zezadu jako pro samostatný technický celek, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší platnost schválení typu, která byla dříve udělena podle směrnice 70/221/EHS, ani nebrání rozšíření těchto schválení typu za podmínek stanovených směrnicí, podle které byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. dubna 1997, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 72/306/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/306/EHS ze dne 2. srpna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 89/491/EHS [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 72/306/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [4]; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 72/306/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že se tyto změny týkají jen správních ustanovení směrnice 72/306/EHS; že proto není nutné rušit platnost stávajících schválení typu udělených podle směrnice 72/306/EHS, ani bránit registraci, prodeji a uvedení do provozu nových vozidel, jichž se tato schválení typu týkají;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 72/306/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo se vznětovým motorem určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
2.
V článku 2 se slova "požadavky stanovené v přílohách I, II, III, IV a VI" nahrazují slovy "požadavky odpovídajících příloh této směrnice".
3. V článku 3 se slova "v bodě 2.2" nahrazují slovy "v bodě 1.1".
4. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Od 1. října 1997 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nový typu vozidla z důvodů týkajících se emisí znečisťujících látek ze vznětových motorů, pokud tento typ nesplňuje požadavky směrnice 72/306/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší platnost schválení typu, která byla dříve udělena podle směrnice 72/306/EHS, ani nebrání rozšíření těchto schválení typu za podmínek stanovených směrnicí, podle které byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. dubna 1997, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1269/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motorů motorových vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 80/1269/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motorů motorových vozidel [1], ve znění směrnice Komise 89/491/EHS [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 80/1269/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [4]; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 80/1269/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát ES schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že se tyto změny týkají pouze správních ustanovení obsažených ve směrnici 80/1269/EHS; že není tedy nutné rušit platnost stávajících schválení typu udělených podle směrnice 80/1269/EHS, ani bránit registraci, prodeji a uvádění nových vozidel s takovými doklady do provozu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 80/1269/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karosérií nebo bez ní, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
2. V článku 2 se slova "přílohy I a II" nahrazují slovy "odpovídající přílohy".
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Od 1. října 1997 členské státy:
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nová vozidla z důvodů týkajících se výkonu motoru vozidla, nebyl-li výkon motoru stanoven v souladu se směrnicí 80/1269/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší platnost dříve udělených schválení typu podle směrnice 80/1269/EHS, ani nebrání rozšíření takových schválení v souladu s požadavky směrnice, podle které byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. dubna 1997, kterou se mění směrnice 92/117/EHS o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že na základě nabytých zkušeností a na základě významu, jaký se připisuje prevenci a tlumení zoonóz, je nezbytné důkladně přezkoumat směrnici 92/117/EHS [4],
vzhledem k tomu, že do doby, než dojde k přezkumu, je třeba odložit ustanovení týkající se nových pravidel pro systém informování o zoonózách, zavedení metod sběru vzorků a odběrů, zavedení a schvalování některých vnitrostátních opatření a plánů, které musí předkládat třetí země,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/117/EHS se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se datum "31. března" nahrazuje datem "31. května";
b) v odstavci 2 se datum "1. října" nahrazuje datem "1. listopadu";
c) odstavec 3 se zrušuje.
2. V čl. 6 písm. b) se slova "V případě salmonely toto musí stanovit do dne stanoveného v článku 17;" zrušují.
3. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 1 se datum "1. října 1993" nahrazuje datem "1. března 1998";
b) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Avšak do doby přezkumu stanoveného v článku 15a se pozastavuje povinnost předkládat Komisi plány v případě členských států, které Komisi ještě takové plány týkající se salmonely u drůbeže nepředložily."
4. Článek 10 se mění takto:
a) v odstavci 1 prvním a druhém pododstavci se datum "1. ledna 1994" nahrazuje datem "1. ledna 1998";
b) v odstavci 1 se třetí a čtvrtý pododstavec zrušuje;
c) odstavec 2 se zrušuje.
5. V čl. 14 odst. 2 se datum "31. prosince 1995" nahrazuje datem "31. prosince 1998".
6. V článku 15 se druhý pododstavec zrušuje.
7. Vkládá se nový článek 15a, který zní:
"Článek 15a
1. Komise předloží Radě do 1. listopadu 1997 zprávu o opatřeních, která se zavedou pro tlumení a prevenci zoonóz.
Tato zpráva se musí týkat zejména:
- nových pravidel systému ohlašování zoonóz,
- metodách odběru vzorků a vyšetření ve schválených národních laboratořích,
- kontroly salmonel v hejnech nosnic,
- kontroly salmonel v hejnech chovné drůbeže, jakož i v krmných směsích pro drůbež,
- případných opatření pro tlumení jiných zoonóz než salmonelózy.
2. Ke zprávě uvedené v odstavci 1 musí být připojeny příslušné návrhy týkající se zoonóz, zejména v rámci revize této směrnice.
Rada se o těchto návrzích usnese kvalifikovanou většinou do 1. června 1998."
8. V příloze III oddílu I se vkládá nový bod Va, který zní:
"Va. Do doby podání zprávy podle článku 15a mohou členské státy upustit od povinné likvidace stanovené v bodu V.1 b) a požadavku na porážku stanoveného bodu V.1 c), jestliže jsou schopny zajistit:
i) že žádná neinkubovaná vejce pocházející z hejna uvedeného v bodu V.1 b) nejsou uváděna na trh, pokud to není ke zpracování podle směrnice 89/437/EHS [*] Úř. věst. L 212, 22.7.1989, s. 87. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/23/ES (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 10).,
ii) že od tohoto hejna nemůže být oddělena žádná živá drůbeže včetně jednodenních kuřat, ledaže se přesunuje přímo na porážku v souladu s výše uvedeným písmenem c),
a to až do doby, než se ke spokojenosti příslušného orgánu zjistí, že infekce způsobená Salmonellaenteritidis nebo Salmonella typhimurium zmizela.
Členské státy, které využijí možnosti podle prvního odstavce, nemohou uplatňovat nárok na finanční příspěvek Společenství stanovený v článku 29 rozhodnutí 90/424/EHS [**] Úř. věst.
L 224, 18.8.1990, s.
19.
Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 94/370/ES (Úř. věst.
L 168, 2.7.1994, s. 31).."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 4. února 1997,
1. vzhledem k tomu, že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
2. vzhledem k tomu, že existují rozdíly v obsahu a v oblasti působnosti platných právních a správních předpisů členských států týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví osob, případně domácích zvířat nebo majetku, pokud se týká tlakových zařízení, která nespadají do oblasti působnosti současných právních předpisů Společenství; že postupy schvalování a inspekce těchto zařízení se v jednotlivých členských státech liší; že tyto odlišnosti mohou vytvářet překážky obchodu v rámci Společenství;
3. vzhledem k tomu, že harmonizace vnitrostátních právních předpisů představuje jediný prostředek pro odstranění těchto překážek volného obchodu; že tento cíl nemůže být uspokojivě dosažen jednotlivými členskými státy; že tato směrnice stanoví pouze nezbytné požadavky pro volný pohyb zařízení, na která se vztahuje;
4. vzhledem k tomu, že zařízení vystavená tlaku nižšímu než 0,5 bar nepředstavují významné nebezpečí vyplývající z působení tlaku; že z tohoto důvodu neexistují žádné překážky jejich volného pohybu v rámci Společenství; že je tato směrnice použitelná pro zařízení vystavená působení nejvyššího pracovního tlaku PS překračujícího 0,5 bar;
5. vzhledem k tomu, že se tato směrnice vztahuje také na sestavy složené z několika tlakových zařízení sestavených tak, že tvoří integrovaný a funkční celek; že tyto sestavy mohou být v rozsahu od jednoduchých sestav, jako je tlakový hrnec, až po tak složité sestavy, jako jsou vodotrubné kotle; že má-li výrobce určitého zařízení v úmyslu uvádět je na trh jako sestavu – a nikoliv jako nesmontované prvky, z nichž je složeno – musí být taková sestava v souladu s požadavky této směrnice; že se však tato směrnice nevztahuje na montáž tlakových zařízení na místě v případech, za které nese odpovědnost uživatel, jako je tomu u průmyslových zařízení;
6. vzhledem k tomu, že tato směrnice harmonizuje vnitrostátní právní předpisy, které se vztahují na nebezpečí vyplývající z působení tlaku; že jiná nebezpečí, která tato zařízení mohou představovat, mohou proto spadat do oblasti působnosti jiných směrnic, které upravují tato nebezpečí; že však mohou být tlaková zařízení zahrnuta mezi výrobky, které spadají do oblasti působnosti jiných směrnic založených na článku 100a Smlouvy; že ustanovení některých z těchto směrnic se týkají nebezpečí vyplývajícího z působení tlaku; že se tato ustanovení považují za dostačující k zajištění náležité ochrany, jestliže je nebezpečí vyplývající z působení tlaku spojené s tlakovým zařízením malé; že proto existují důvody pro vynětí takového zařízení z oblasti působnosti této směrnice;
7. vzhledem k tomu, že pro tlaková zařízení spadající do oblasti působnosti mezinárodních smluv, musí být nebezpečí hrozící při přepravě a nebezpečí vyplývající z působení tlaku co nejdříve řešena připravovanými směrnicemi Společenství založenými na těchto smlouvách nebo doplněním existujících směrnic; že jsou proto taková zařízení vyňata z oblasti působnosti této směrnice;
8. vzhledem k tomu, že některé typy tlakových zařízení nepředstavují významné nebezpečí vyplývající z působení tlaku, přestože jsou vystaveny nejvyššímu pracovnímu tlaku PS vyššímu než 0,5 bar, a proto volný pohyb těchto zařízení ve Společenství by neměl být omezován, jestliže byla v některém členském státě vyrobena nebo uvedena na trh v souladu s právními předpisy; že k zajištění volného pohybu těchto zařízení není nutné, aby byla zahrnuta do oblasti působnosti této směrnice; že z tohoto důvodu jsou taková zařízení z oblasti působnosti této směrnice výslovně vyňata;
9. vzhledem k tomu, že jiná tlaková zařízení, která jsou vystavena nejvyššímu pracovnímu tlaku vyššímu než 0,5 bar a představují významné nebezpečí vyplývající z působení tlaku, avšak je u nich zajištěn volný pohyb a náležitá úroveň bezpečnosti, jsou vyňata z oblasti působnosti této směrnice; že však tyto výjimky mají být pravidelně přezkoumávány s cílem zjistit, zda je nutno přijmout opatření na úrovni Unie;
10. vzhledem k tomu, že předpisy k odstranění technických překážek obchodu musí odpovídat novému přístupu podle usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám [4], které vyžaduje definování základních požadavků týkajících se bezpečnosti a dalších společenských požadavků, aniž se sníží současná oprávněná úroveň ochrany v rámci členských států; že výše uvedené usnesení předpokládá zahrnutí velmi vysokého počtu výrobků do oblasti působnosti jediné směrnice, aby se zamezilo častým změnám směrnic a zvyšování jejich počtu;
11. vzhledem k tomu, že existující směrnice Společenství o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení přispěly k odstranění překážek obchodu v této oblasti; že uvedené směrnice pokrývají tento obor pouze v malém rozsahu; že směrnice Rady 87/404/EHS ze dne 25. června 1987 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se jednoduchých tlakových nádob [5] je prvním případem uplatnění nového přístupu v oblasti tlakových zařízení; že nejpozději do tří let od vstupu této směrnice v platnost bude používání směrnice 87/404/EHS přezkoumáno s cílem ověřit, zda je zapotřebí ji integrovat do této směrnice;
12. vzhledem k tomu, že příslušná rámcová směrnice, směrnice Rady 76/767/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro tlakové nádoby a metody jejich inspekce [6], je nezávazná; že uvedená směrnice stanoví postup pro dvoustranné uznávání zkoušení a certifikace tlakových nádob, který se ukázal jako neuspokojivý, a proto musí být nahrazen účinnými opatřeními Společenství;
13. vzhledem k tomu, že oblast působnosti této směrnice musí být založena na obecné definici termínu "tlakové zařízení", aby byl umožněn technický rozvoj výrobků;
14. vzhledem k tomu, že pro zajištění bezpečnosti tlakových zařízení je nezbytná shoda se základními požadavky na bezpečnost; že tyto požadavky byly rozděleny na obecné a zvláštní požadavky, které musí tlakové zařízení splňovat; že zejména zvláštní požadavky jsou určeny k uplatnění u zvláštních druhů tlakových zařízení; že některé druhy tlakových zařízení kategorií III a IV musí být podrobeny konečnému posouzení, které zahrnuje výstupní kontrolu a tlakové zkoušky;
15. vzhledem k tomu, že členské státy by měly umožnit předvádět na veletrzích tlaková zařízení, která dosud nejsou ve shodě s požadavky této směrnice; že při předvádění musí být pro zajištění bezpečnosti osob přijata vhodná bezpečnostní opatření v souladu s obecnými bezpečnostními předpisy dotyčného členského státu;
16. vzhledem k tomu, že usnadnění prokazování shody se základními požadavky usnadňují normy harmonizované na evropské úrovni, zejména normy týkající se návrhu, výroby a zkoušení tlakových zařízení, a shoda s těmito normami umožňuje předpokládat, že výrobek splňuje uvedené základní požadavky; že normy harmonizované na evropské úrovni jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984;
17. vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací (evropská norma nebo harmonizační dokument), přijatou jedním z těchto subjektů nebo oběma na žádost Komise podle směrnice 83/189/EHS Rady ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [7] a ve shodě s obecnými směrnicemi uvedenými výše; pokud jde o normalizaci, Komisi by měl být nápomocen výbor vytvořený směrnicí 83/189/EHS, který se v případě nutnosti radí s technickými odborníky;
18. vzhledem k tomu, že výroba tlakových zařízení vyžaduje používání bezpečných materiálů; že při neexistenci harmonizovaných norem je účelné definovat vlastnosti materiálů určených pro opakované použití; že tato definice vlastností materiálů byla stanovena v podobě evropského schválení pro materiály, přičemž tato schválení jsou vydávána jedním z oznámených subjektů určených zvláště pro tento úkol; že materiály, které odpovídají evropskému schválení, splňují základní požadavky této směrnice;
19. vzhledem k tomu, že se zřetelem k povaze nebezpečí, která jsou spojena s používáním tlakových zařízení, je nutné stanovit postupy posuzování shody se základními požadavky směrnic; že tyto postupy musí být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, které je tlakovým zařízením vlastní; že pro každou kategorii tlakových zařízení tedy musí existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi různými postupy, které jsou rovnocenné, pokud se týká náročnosti; že přijaté postupy odpovídají rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [8]; že podrobnosti, jimiž jsou tyto postupy doplněny, jsou odůvodněny povahou ověřování požadovaného pro tlaková zařízení;
20. vzhledem k tomu, že členské státy mají mít možnost autorizovat zkušebny uživatelů k plnění určitých úkolů při posuzování shody v rámci této směrnice; že za tímto účelem tato směrnice stanoví kritéria pro autorizaci zkušeben uživatelů členskými státy;
21. vzhledem k tomu, že na základě podmínek stanovených touto směrnicí mohou některé postupy posuzování shody vyžadovat, aby jako součást konečného posouzení tlakového zařízení bylo každé zařízení zkontrolováno a vyzkoušeno oznámeným subjektem nebo zkušebnou uživatelů; že v ostatních případech je nutno přijmout opatření s cílem zajistit, aby bylo konečné posouzení kontrolováno oznámeným subjektem prostřednictvím neočekávaných inspekčních prohlídek;
22. vzhledem k tomu, že tlakové zařízení bude zpravidla opatřeno označením CE, které připojí buď výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství; že označení CE vyjadřuje, že tlakové zařízení je ve shodě s ustanoveními této směrnice a jiných příslušných směrnic Společenství týkajících se označení CE; že tlaková zařízení definovaná v této směrnici, která představují jen malé nebezpečí vyplývající z působení tlaku a pro která z tohoto důvodu nejsou postupy certifikace odůvodněné, nebudou opatřena označením CE;
23. vzhledem k tomu, že je vhodné, aby členské státy v souladu s článkem 100a Smlouvy mohly přijímat přechodná opatření k omezení nebo zákazu uvádění tlakových zařízení na trh a do provozu a jejich používání v případech, kdy tato zařízení představují zvláštní riziko pro bezpečnost osob, případně domácích zvířat a majetku za předpokladu, že tato opatření podléhají kontrolnímu postupu Společenství;
24. vzhledem k tomu, že ti, kterým je určeno každé rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, musí být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o dostupných opravných prostředcích;
25. vzhledem k tomu, že je nutné přijmout ustanovení pro přechodná ujednání s cílem umožnit, aby se tlakové zařízení, které bylo vyrobeno ve shodě s vnitrostátními právními předpisy platnými ke dni, kdy se začala uplatňovat tato směrnice, mohlo uvést na trh a do provozu;
26. vzhledem k tomu, že požadavky uvedené v přílohách by měly být co nejsrozumitelnější, aby je mohli snadno plnit všichni uživatelé, včetně malých a středních podniků;
27. vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 [9] bylo dosaženo dohody upravující modus vivendi mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí, pokud jde o prováděcí opatření u aktů, které byly přijaty v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Oblast působnosti a definice
1. Tato směrnice se vztahuje na návrh, výrobu a posuzování shody tlakových zařízení a sestav s nejvyšším pracovním tlakem PS větším než 0,5 bar.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
2.1 "tlakovým zařízením" nádoby, potrubí, bezpečnostní výstroj a tlaková výstroj.
Tlakové zařízení případně zahrnuje také prvky připojené k součástem vystaveným tlaku, jako jsou příruby, hrdla, spojky, podpory, závěsná oka atd.
2.1.1 "nádobou" těleso navržené a zhotovené tak, aby mohlo být naplněno tekutinou pod tlakem, včetně součástí, které jsou k němu přímo připevněny a zasahují až k místu spojení s jiným zařízením.
Nádoba se může skládat z více než jednoho tlakového prostoru;
2.1.2 "potrubím" potrubní části určené k přepravě tekutin, pokud jsou navzájem spojeny tak, že tvoří jeden tlakový systém.
Potrubí zahrnuje zejména trubky nebo soustavu trub či trubek, tvarovky, dilatační spoje, hadice nebo případně jiné části vystavené tlaku.
Za potrubí se považují také výměníky tepla, skládající se z trubek a určené k chlazení nebo ohřívání vzduchu;
2.1.3 "bezpečnostní výstrojí" zařízení určená k ochraně tlakového zařízení před překročením nejvyšších dovolených mezí.
Tato zařízení zahrnují:
- zařízení pro přímé omezení tlaku, jako jsou pojistné ventily, membránová pojistná zařízení, vzpěrné tyče, řízené pojistné systémy (CSPRS), a
- omezující zařízení, která buď uvádějí v činnost korekční zařízení, nebo zabezpečují odstavení nebo odstavení a blokování, jako jsou tlakové spínače, teplotní spínače nebo hladinové spínače a "měřicí, řídicí a regulační zařízení související s bezpečností (SRMCR)";
2.1.4 "tlakovou výstrojí" zařízení, která mají provozní funkci a jejichž těleso je vystaveno tlaku;
2.1.5 "sestavou" několik tlakových zařízení sestavených výrobcem tak, že představují ucelenou funkční jednotku;
2.2 "tlakem" tlak vztažený k atmosférickému tlaku, tj. přetlak. V důsledku toho se podtlak vyjadřuje zápornou hodnotou;
2.3 "nejvyšším pracovním tlakem PS" výrobcem udaný nejvyšší tlak, pro který je zařízení navrženo;
Je definován v určitém místě udaném výrobcem.
Musí to být místo, kde jsou připojena ochranná a/nebo omezující zařízení, nebo nejvyšší místo tlakového zařízení, případně kterékoli jiné stanovené místo.
2.4 "nejvyšší/nejnižší pracovní teplotou TS" výrobcem udaná nejvyšší/nejnižší teplota, pro kterou je zařízení navrženo.
2.5 "objemem V" vnitřní objem každého tlakového prostoru, včetně objemu hrdel až k prvnímu spoji nebo svaru, po odečtení objemu trvalých vnitřních součástí;
2.6 "jmenovitou světlostí DN" číselné označení velikosti společné pro všechny části potrubního systému, pokud nejsou označeny vnějším průměrem nebo rozměrem závitu.
Z referenčních důvodů je to zaokrouhlené číslo, které jen přibližně souvisí s výrobními rozměry.
Jmenovitá světlost se označuje písmeny DN, za kterými následuje číslo;
2.7 "tekutinou" plyny, kapaliny a páry jak v podobě čisté fáze, tak ve směsi.
Tekutina může obsahovat suspenzi pevných látek;
2.8 "nerozebíratelnými spoji" spoje, které nelze rozpojit jinak než destruktivním způsobem;
2.9 "evropským schválením pro materiály" technický dokument, v němž jsou definovány vlastnosti materiálů určených k opakovanému použití při výrobě tlakových zařízení, na která se nevztahuje žádná harmonizovaná norma.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
3.1 dálková potrubní vedení tvořená potrubím nebo potrubním systémem a určená k přepravě jakékoli tekutiny nebo látky do určitého (pevninského nebo mimopevninského) zařízení nebo z něj, počínaje krajním uzavíracím zařízením (včetně něj) umístěným v obvodu daného zařízení a včetně všech připojených zařízení určených zvlášť pro dané potrubní vedení.
Tato výjimka se nevztahuje na standardní tlaková zařízení, která se mohou nalézat v objektech redukčních nebo kompresorových stanic;
3.2 sítě pro dodávku, rozvod a vypouštění vody a s nimi spojená zařízení a přívodní kanály, jako jsou přívodní tlaková potrubí, tlakové štoly, tlakové šachty pro vodní elektrárny a s nimi spojená zvláštní příslušenství;
3.3 zařízení spadající do oblasti působnosti směrnice 87/404/EHS o jednoduchých tlakových nádobách;
3.4 zařízení spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 75/324/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů [10];
3.5 zařízení určená pro provoz vozidel definovaná následujícími směrnicemi a jejich přílohami:
- směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [11],
- směrnicí Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [12],
- směrnicí Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [13];
3.6 zařízení, která se podle článku 9 této směrnice zařazují nejvýše do kategorie I a která spadají do oblasti působnosti některé z těchto směrnic:
- směrnice Rady 89/392/EHS ze dne 14. června 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [14],
- směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/16/ES ze dne 29. června 1995 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů [15],
- směrnice Rady 73/23/EHS ze dne 19. února 1973 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí [16],
- směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [17],
- směrnice Rady 90/396/EHS ze dne 29. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřebičů plynných paliv [18],
- směrnice 94/9/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu [19];
3.7 zařízení podle čl.
223 odst. 1 písm. b) Smlouvy;
3.8 zařízení zvláště navrhovaná pro použití v jaderných zařízeních, jejichž porucha může způsobit únik radioaktivity;
3.9 zařízení na ovládání vrtů používaná v průmyslu průzkumu a dobývání ropy, zemního plynu nebo geotermických zdrojů a u podzemních zásobníků, která jsou určena k udržení a/nebo řízení tlaku ve vrtu.
Patří mezi ně zařízení ústí vrtu (erupční kříž), protierupční zařízení (BOP), rozdělovací potrubí a všechna zařízení, která jsou jim předřazena;
3.10 zařízení obsahující tělesa nebo součásti, jejichž dimenzování, volba materiálu a výrobní předpisy vycházejí především z požadavků dostatečné pevnosti, tuhosti a stability s ohledem na statické a dynamické provozní namáhání nebo jiné provozní charakteristiky a pro která není tlak významným konstrukčním činitelem.
Mezi tato zařízení mohou náležet:
- motory, včetně turbín a spalovacích motorů,
- parní stroje, plynové/parní turbíny, turbogenerátory, kompresory, čerpadla a jejich ovládací zařízení;
3.11 vysoké pece, včetně jejich chladicího systému, ohřívačů větru, odlučovačů prachu a čističů vysokopecního plynu, šachtové pece s přímou redukcí, včetně chladicího zařízení pece, plynových konvertorů a pánví k tavení, přetavování, odplyňování a odlévání oceli a neželezných kovů;
3.12 skříně pro vysokonapěťová elektrická zařízení, jako jsou spínací zařízení, řídicí a regulační přístroje, transformátory a točivé stroje;
3.13 pancéřové trubky sloužící k uložení přenosových systémů, např. elektrických silových kabelů a telefonních kabelů;
3.14 lodě, rakety, letadla a mobilní mimopevninská zařízení, jakož i zařízení zvlášť určená k instalaci na jejich palubě nebo k jejich pohonu;
3.15 tlaková zařízení skládající se z ohebného pláště, např. pneumatiky, vzduchové polštáře, míče, nafukovací čluny a další podobná tlaková zařízení;
3.16 tlumiče výfuku a sání;
3.17 láhve nebo plechovky pro nápoje sycené oxidem uhličitým určené konečným spotřebitelům;
3.18 nádoby určené k přepravě a distribuci nápojů, jejichž součin PS· není větší než 500 bar/l a jejichž nejvyšší pracovní tlak nepřekračuje 7 bar;
3.19 ADR RID IMDG ICAO [23];
3.20 otopná tělesa a potrubí teplovodních otopných systémů;
3.21 nádoby určené k jímání kapalin, u nichž tlak plynu nad kapalinou není větší než 0,5 bar.
Článek 2 Dozor nad trhem
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby tlaková zařízení a sestavy podle článku 1 mohly být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, neohrozí-li zdraví a bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, jsou-li náležitě instalovány a udržovány a jsou-li používány k určeným účelům.
2. Ustanovení této směrnice se nedotýkají oprávnění členských států, v souladu se Smlouvou, ukládat takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak pracovníci, byly chráněny při používání těchto tlakových zařízení nebo sestav, za předpokladu, že to neznamená změnu těchto zařízení nebo sestav způsobem neuvedeným v této směrnici.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách a při předvádění bránit předvádění tlakových zařízení nebo sestav podle článku 1, které neodpovídají této směrnici, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že zařízení směrnici nevyhovují a nelze je prodávat do doby, dokud nebudou výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství uvedeny do shody.
V průběhu předvádění musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob v souladu s požadavky stanovenými příslušným orgánem dotyčného členského státu.
Článek 3 Technické požadavky
1. Tlakové zařízení podle bodů 1.1, 1.2, 1.3 a 1.4 musí splňovat základní požadavky uvedené v příloze I:
1.1 Nádoby, s výjimkou nádob podle bodu 1.2, určené pro
a) plyny, zkapalněné plyny, plyny rozpuštěné pod tlakem, páry, a také ty kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší pracovní teplotě je o více než 0,5 bar vyšší než obvyklý atmosférický tlak (1013 mbar), v těchto mezích:
- pro tekutiny skupiny 1, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 25 bar/l nebo tlak PS větší než 200 bar (graf 1 přílohy II),
- pro tekutiny skupiny 2, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 50 bar/lnebo tlak PS větší než 1000 bar, a všechny přenosné hasicí přístroje a láhve pro dýchací přístroje (graf 2 přílohy II);
b) kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší pracovní teplotě nepřekračuje obvyklý atmosférický tlak (1013 mbar) o více než 0,5 bar, v těchto mezích:
- pro tekutiny skupiny 1, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 200 bar/l nebo tlak PS větší než 500 bar (graf 3 přílohy II),
- pro tekutiny skupiny 2, je-li tlak PS větší než 10 bar a součin PS·V větší než 10000 bar/l nebo tlak PS větší než 1000 bar (graf 4 přílohy II).
1.2 Tlakové zařízení vystavené působení plamene nebo jinak vytápěné s nebezpečím přehřátí, určené pro výrobu páry nebo horké vody při teplotách vyšších než 110 °C, jehož objem je větší než 2 l, a všechny tlakové hrnce (graf 5 přílohy II).
1.3 Potrubí určené pro
a) plyny, zkapalněné plyny, plyny rozpuštěné pod tlakem, páry a kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší pracovní teplotě je o více než 0,5 bar vyšší než obvyklý atmosférický tlak (1013 mbar), v těchto mezích:
- pro tekutiny skupiny 1, je-li DN větší než 25 (graf 6 přílohy II),
- pro tekutiny skupiny 2, je-li DN větší než 32 a součin PS·DN větší než 1000 bar (graf 7 přílohy II);
b) kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší pracovní teplotě nepřekračuje obvyklý atmosférický tlak (1013 mbar) o více než 0,5 bar, v těchto mezích:
- pro tekutiny skupiny 1, je-li DN větší než 25 a součin PS·DN větší než 2000 bar (graf 8 přílohy II),
- pro tekutiny skupiny 2, je-li PS větší než 10 bar, DN větší než 200 a součin PS·DN větší než 5000 bar (graf 9 přílohy II).
1.4 Bezpečnostní a tlaková výstroj určená pro zařízení, na něž se vztahují body 1.1, 1.2 a 1.3, včetně zařízení zabudovaných do sestavy.
2. Sestavy definované v čl. 1 bodu 2.1.5, které obsahují alespoň jedno tlakové zařízení, na které se vztahuje bod 1 tohoto článku, a které jsou uvedeny v bodech 2.1, 2.2 a 2.3 tohoto článku, musí splňovat základní požadavky uvedené v příloze I.
2.1 Sestavy určené pro výrobu páry nebo horké vody při teplotě vyšší než 110 °C, které obsahují alespoň jedno tlakové zařízení vystavené působení plamene nebo jinak vytápěné, u něhož existuje nebezpečí přehřátí.
2.2 Jiné sestavy než ty, které jsou uvedeny v bodu 2.1, jsou-li výrobcem určeny k uvedení na trh a k uvedení do provozu jako sestavy.
2.3 Odchylně od úvodní věty tohoto bodu musí sestavy určené pro výrobu teplé vody při teplotách nepřesahujících 110 °C, do kterých se ručně přikládá pevné palivo a jejichž součin PS·V je větší než 50 bar/l, splňovat požadavky podle bodů 2.10, 2.11 a 3.4 a bodu 5 písm. a) a d) přílohy I.
3. Tlaková zařízení a/nebo sestavy s hodnotami nižšími nebo rovnými mezním hodnotám podle bodů 1.1, 1.2 a 1.3 a bodu 2 musí být navrženy a vyrobeny v souladu se správnou technickou praxí členského státu, aby bylo zajištěno jejich bezpečné používání.
K tlakovým zařízením a/nebo sestavám musí být přiložen vhodný návod k použití a zařízení a/nebo sestavy musí být opatřeny označením umožňujícím identifikaci výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství a nesmějí být opatřeny označením CE podle článku 15.
Článek 4 Volný pohyb
1.
1.1 Členské státy nesmějí z důvodů nebezpečí vyplývajícího z působení tlaku zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění tlakových zařízení nebo sestav podle článku 1 na trh nebo do provozu za podmínek specifikovaných výrobcem, jestliže jsou v souladu s touto směrnicí a jsou opatřeny označením CE, které udává, že byly podrobeny posouzení shody podle článku 10.
1.2 Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit z důvodů nebezpečí vyplývajícího z působení tlaku uvádění na trh nebo do provozu tlakových zařízení a sestav, které vyhovují ustanovením čl. 3 odst.
2. Členské státy mohou v míře nezbytné pro bezpečné a správné používání tlakových zařízení a sestav vyžadovat, aby byly informace podle bodů 3.3 a 3.4 přílohy I poskytovány v úředním jazyce (úředních jazycích) Společenství, který (které) může na základě Smlouvy stanovit členský stát, ve kterém jsou zařízení nebo sestava dodávány konečnému uživateli.
Článek 5 Předpoklad shody
1. Členské státy považují tlaková zařízení a sestavy, které jsou opatřeny označením CE podle článku 15 a ES prohlášením o shodě podle přílohy VII, za zařízení vyhovující všem ustanovením této směrnice, včetně ustanovení o posuzování shody podle článku 10.
2. U tlakových zařízení a sestav, které jsou ve shodě s vnitrostátními normami, které přejímají harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství, se předpokládá, že splňují základní požadavky podle článku 3.
Členské státy zveřejní referenční čísla těchto vnitrostátních norem.
3. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření, která umožní sociálním partnerům v průmyslu ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 6 Výbor pro technické normy a předpisy
5 odst. 2 zcela nesplňují základní požadavky podle článku 3, předloží Komise nebo dotyčný členský stát záležitost s udáním důvodu stálému výboru zřízenému článkem 5 směrnice 83/189/EHS.
Výbor k tomu neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle čl. 5 odst. 2.
Článek 7 Výbor pro tlaková zařízení
1. Komise může přijmout veškerá vhodná opatření k provedení těchto ustanovení:
Jestliže má členský stát za to, že z velmi závažných bezpečnostních důvodů
- má tlakové zařízení nebo skupina tlakových zařízení podle čl. 3 odst. 3 podléhat požadavkům čl. 3 odst. 1, nebo
- má sestava nebo skupina sestav podle čl. 3 odst. 3 podléhat požadavkům čl. 3 odst. 2, nebo
- má být tlakové zařízení nebo skupina tlakových zařízení odchylně od požadavků přílohy II zařazeno do jiné kategorie,
předloží řádně odůvodněnou žádost Komisi a požádá ji, aby přijala nezbytná opatření.
Tato opatření budou přijata postupem stanoveným v odstavci 3.
2. Komisi je nápomocen stálý výbor (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata podle odstavce 1.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
4. Výbor může dále projednat jakoukoli jinou záležitost týkající se provádění a praktického používání této směrnice, kterou přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu.
Článek 8 Ochranná doložka
1. Pokud členský stát zjistí, že by tlaková zařízení nebo sestavy podle článku 1 opatřené označením CE a užívané v souladu s jejich určeným účelem, mohly ohrozit bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá vhodná opatření pro stažení těchto výrobků z trhu nebo pro zákaz jejich uvádění na trh nebo do provozu či omezení jejich volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:
a) zanedbáním plnění základních požadavků podle článku 3,
b) nesprávným použitím norem podle čl. 5 odst. 2,
c) nedostatky v samotných normách podle čl. 5 odst. 2,
d) nedostatky v evropském schválení pro materiály pro tlaková zařízení podle článku 11.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření je oprávněné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a ostatní členské státy.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření není oprávněné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
Je-li rozhodnutí podle odstavce 1 tohoto článku založeno na nedostatcích v normách nebo v evropských schváleních pro materiály a jestliže členský stát na svém rozhodnutí trvá, Komise o tom neprodleně uvědomí výbor uvedený v článku 6, aby zahájil řízení podle čl. 6 odst.
3. Jestliže jsou tlakové zařízení nebo sestava, které nejsou ve shodě, opatřeny označením CE, přijme dotyčný členský stát příslušná opatření proti tomu, kdo označení CE připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
Článek 9 Klasifikace tlakových zařízení
1. Tlaková zařízení podle čl. 3 odst. 1 se třídí do kategorií podle přílohy II v závislosti na stoupající úrovni nebezpečí.
Pro účely této klasifikace se tekutiny dělí na dvě skupiny podle bodů 2.1 a 2.2:
2.1 Skupina 1 zahrnuje nebezpečné tekutiny.
Nebezpečnou tekutinou je látka nebo přípravek, na něž se vztahuje definice podle čl.
2 odst. 2 směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [24].
Skupina 1 zahrnuje tekutiny definované jako
- výbušné,
- extrémně hořlavé,
- vysoce hořlavé,
- hořlavé (je-li nejvyšší pracovní teplota vyšší než bod vzplanutí),
- velmi toxické,
- toxické,
- oxidující.
2.2 Skupina 2 zahrnuje všechny ostatní tekutiny, které nejsou uvedeny v bodu 2.1 tohoto článku.
3. Jestliže se nádoba skládá z několika tlakových prostorů, je zařazena do klasifikace podle nejvyšší kategorie příslušné pro jednotlivé tlakové prostory.
Obsahuje-li tlakový prostor několik tekutin, klasifikace se provede podle tekutiny, která vyžaduje nejvyšší kategorii.
Článek 10 Posuzování shody
1.
1.1 Před uvedením tlakového zařízení na trh výrobce podrobí každé zařízení jednomu z postupů posuzování shody popsaných v příloze III, za podmínek uvedených v tomto článku.
1.2 Postup posuzování shody, který se má použít pro tlakové zařízení se záměrem opatřit jej označením CE, je stanoven v závislosti na kategorii definované v článku 9, do které je dané zařízení zařazeno.
1.3 Postupy posuzování shody, které mají být použity pro různé kategorie, jsou tyto:
- kategorie I
modul A,
- kategorie II
modul A1
modul D1
modul E1,
- kategorie III
modul B1 + D
modul B1 + F
modul B + E
modul B + C1
modul H,
- kategorie IV
modul B + D
modul B + F
modul G
modul H1.
1.4 Tlakové zařízení musí být podrobeno jednomu z postupů posuzování shody. Výrobce zařízení si může zvolit některý z postupů stanovených pro danou kategorii, do které je zařazeno.
Výrobce může také použít některý z postupů, které se vztahují na vyšší kategorii, pokud existuje.
1.5 V rámci postupů zabezpečování jakosti zařízení v kategoriích III a IV podle čl. 3 bodu 1.1 písm. a), bodu 1.1 písm. b) první odrážky a bodu 1.2 oznámený subjekt během neočekávané inspekční prohlídky odebere ve výrobních nebo skladovacích prostorách vzorek zařízení, aby provedl nebo dal provést konečné posouzení podle bodu 3.2.2 přílohy I. Za tímto účelem výrobce oznámí oznámenému subjektu zamýšlený časový plán výroby.
Během prvního roku výroby musí oznámený subjekt uskutečnit nejméně dvě inspekce.
Četnost pozdějších inspekcí stanoví oznámený subjekt na základě kritérií uvedených v bodu 4.4 příslušného modulu (v příloze III).
1.6 V případě kusové výroby nádob a zařízení spadajících do kategorie III podle čl. 3 bodu 1.2 oznámený subjekt v rámci postupu pro modul H provede nebo dá provést konečné posouzení podle bodu 3.2.2 přílohy I pro každé jednotlivé zařízení.
Za tímto účelem oznámí výrobce oznámenému subjektu plánovaný výrobní program.
2. Sestavy podle čl. 3 odst. 2 budou podrobeny postupu celkového posouzení shody, který zahrnuje
a) posouzení každého tlakového zařízení tvořícího sestavu a odpovídajícího čl. 3 odst. 1, které předtím nebylo podrobeno postupu posuzování shody a samostatnému označení CE; postup posuzování je dán kategorií, do které jednotlivá zařízení náležejí;
b) posouzení zařazení různých konstrukčních částí do sestavy podle bodů 2.3, 2.8 a 2.9 přílohy I se zřetelem k nejvyšší kategorii vztahující se na příslušné zařízení, která je odlišná od kategorie vztahující se na jakoukoli bezpečnostní výstroj;
c) posouzení ochrany sestavy proti překročení přípustných provozních mezí podle bodů 2.10 a 3.2.3 přílohy I se provádí z hlediska nejvyšší kategorie vztahující se na tlakové zařízení, které má být chráněno.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou příslušné orgány v odůvodněných případech povolit, aby byla na území dotyčného členského státu uvedena na trh a do provozu jednotlivá tlaková zařízení a sestavy podle čl. 1 odst. 2, u kterých nebyly použity postupy podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, jestliže tato tlaková zařízení a sestavy slouží k experimentálním účelům.
4. Záznamy a korespondence týkající se posuzování shody jsou vypracovány v úředním jazyce (úředních jazycích) Společenství, který může v souladu se Smlouvou stanovit členský stát, v němž je usazen subjekt odpovědný za provedení těchto postupů, nebo v jazyce přijatém tímto subjektem.
Článek 11 Evropské schválení pro materiály
Evropské schválení pro materiály, definované v čl. 1 bodu 2.9, vydá jeden z oznámených subjektů podle článku 12, zvláště určený pro tento úkol, na základě žádosti jednoho či několika výrobců materiálů nebo zařízení.
Oznámený subjekt stanoví a provede nebo dá provést příslušné inspekce a zkoušky typů materiálu za účelem certifikace jejich shody s odpovídajícími požadavky této směrnice; v případě materiálů, jejichž bezpečné použití bylo uznáno před 29. listopadem 1999, vezme oznámený subjekt při této certifikaci shody v úvahu existující údaje.
2. Před vydáním evropského schválení pro materiály uvědomí oznámený subjekt členské státy a Komisi tak, že jim zašle příslušné informace.
V průběhu tří měsíců se členský stát nebo Komise mohou v této záležitosti obrátit na stálý výbor zřízený článkem 5 směrnice 83/189/EHS s uvedením důvodů svého postoje.
Výbor v tomto případě neprodleně zaujme stanovisko.
Oznámený subjekt vydá evropské schválení pro materiály, s přihlédnutím k případnému stanovisku výboru a k předloženým připomínkám.
3. Kopie evropského schválení pro materiály pro tlaková zařízení musí být zaslána členským státům, oznámeným subjektům a Komisi.
Komise zveřejní a průběžně aktualizuje seznam evropských schválení pro materiály v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. U materiálů používaných pro výrobu tlakových zařízení, které jsou ve shodě s evropskými schváleními pro materiály, na něž byly uvedeny odkazy v Úředním věstníku Evropských společenství, se předpokládá, že splňují základní požadavky uvedené v příloze I.
5. Oznámený subjekt, který vydal evropské schválení pro materiály pro tlaková zařízení, toto schválení odejme, jestliže zjistí, že nemělo být vydáno, nebo jestliže se na tento typ materiálů vztahuje harmonizovaná norma.
O každém odnětí schválení neprodleně informuje ostatní členské státy, oznámené subjekty a Komisi.
Článek 12 Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění postupů podle článku 10 a článku 11, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Členské státy použijí pro jmenování těchto subjektů kritéria uvedená v příloze IV.
O subjektech splňujících kritéria stanovená v příslušných harmonizovaných normách se předpokládá, že splňují kritéria stanovená v příloze IV.
3. Členský stát, který subjekt oznámil, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2.
Neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o každém případě odňatého oznámení.
Článek 13 Uznané nezávislé organizace
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským států, které nezávislé organizace uznaly pro potřeby plnění úkolů podle bodů 3.2.2 a 3.1.3 přílohy I.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam uznaných organizací, spolu s úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Při uznávání těchto organizací použijí členské státy kritéria uvedená v příloze IV.
U organizací, které splňují kritéria stanovená v příslušných harmonizovaných normách, se předpokládá, že vyhovují příslušným kritériím přílohy IV.
3. Členský stát, který organizaci uznal, toto uznání zruší, jestliže zjistí, že organizace již nadále nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2.
Neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy o každém případě zrušeného uznání.
Článek 14 Zkušebny uživatelů
1. Odchylně od ustanovení týkajících se úkolů prováděných oznámenými subjekty mohou členské státy na svém území povolit, aby byly uváděny na trh a uživatelem uváděny do provozu tlaková zařízení nebo sestavy podle článku 1, jejichž shoda se základními požadavky byla posouzena zkušebnou uživatele jmenovanou v souladu s kritérii podle odstavce 8 tohoto článku.
2. Jestliže členský stát jmenoval zkušebnu uživatele podle kritérií uvedených v tomto článku, nemůže z důvodu nebezpečí vyplývajícího z působení tlaku zakazovat, omezovat nebo bránit tomu, aby byla za podmínek předpokládaných v tomto článku uváděna na trh nebo do provozu tlaková zařízení nebo sestavy, jejichž shoda byla posouzena zkušebnou uživatele jmenovanou jiným členským státem v souladu s kritérii podle tohoto článku.
3. Tlaková zařízení a sestavy, jejichž shoda byla posouzena zkušebnou uživatele, nesmějí být opatřeny označením CE.
4. Tato tlaková zařízení nebo sestavy mohou být používány pouze v podnicích řízených skupinou podniků, jejíž je zkušebna součástí.
Tato skupina uplatňuje jednotnou koncepci bezpečnosti, pokud se týká technických požadavků na návrh, výrobu, kontrolu, údržbu a použití tlakových zařízení a sestav.
5. Zkušebny uživatelů působí pouze v rámci skupiny, jejíž jsou součástí.
6. Postupy použitelnými pro posuzování shody zkušebnami uživatelů jsou moduly A1, C1, F a G, jak je popisuje příloha III.
7. Členské státy oznámí ostatním členským státům a Komisi, které zkušebny uživatelů autorizovaly, úkoly, pro které byly jmenovány, a u každé zkušebny seznam podniků vyhovujících ustanovení odstavce 4.
8. Při jmenování zkušeben uživatelů členské státy použijí kritéria uvedená v příloze V a zajistí, aby skupina, jejíž je zkušebna součástí, uplatňovala kritéria podle druhé věty odstavce 4.
9. Členský stát, který autorizoval zkušebnu uživatele, odejme autorizaci, jestliže zjistí, že zkušebna uživatele již neplní kritéria podle odstavce 8.
Uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi.
Účinky tohoto článku sleduje Komise a hodnotí je po třech letech od data uvedeného v čl. 20 odst.
3. K tomuto účelu zašlou členské státy Komisi veškeré užitečné informace týkající se provádění tohoto článku.
Je-li to nutné, je hodnocení doprovázeno pozměňovacím návrhem k této směrnici.
Článek 15 Označení CE
1. Označení CE se skládá z iniciál "CE" podle vzoru uvedeného v příloze VI.
Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu zúčastněného ve fázi řízení výroby podle čl. 12 odst. 1.
2. Označení CE musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné a musí být připojeno
- ke každému tlakovému zařízení podle čl. 3 odst. 1,
- ke každé sestavě podle čl. 3 odst. 2,
které jsou kompletní nebo jsou ve stadiu, jež umožňuje konečné posouzení podle bodu 3.2 přílohy I.
3. Není nutné opatřovat označením CE každé jednotlivé tlakové zařízení, které tvoří sestavu podle čl. 3 odst. 2. Jednotlivá tlaková zařízení, která již jsou opatřena označením CE, pokud jsou zabudována do sestavy, ponesou toto označení i nadále.
4. Pokud se na tlakové zařízení nebo sestavu vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že u daného tlakového zařízení nebo sestavy je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou k tlakovému zařízení nebo sestavě přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
5. Je zakázáno připojovat na tlaková zařízení nebo sestavy jiné označení, které by svým významem a tvarem označení CE mohlo uvádět třetí strany v omyl.
Jakékoliv jiné označení může být k tlakovému zařízení nebo sestavě připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
Článek 16 Neoprávněně připojené označení CE
Aniž je dotčen článek 8,
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označení CE a ukončí porušování předpisů za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy stanovenými v článku 8.
Článek 17
Členské státy přijmou příslušná opatření, aby orgány odpovědné za provádění této směrnice vzájemně spolupracovaly a poskytovaly ostatním orgánům a Komisi informace s cílem přispět k fungování této směrnice.
Článek 18 Rozhodnutí vedoucí k odmítnutí nebo k omezení
V každém rozhodnutí přijatém na základě této směrnice, jehož důsledkem je skutečnost, že uvedení tlakového zařízení nebo sestavy na trh a uvedení do provozu je omezeno, nebo že vyžaduje stažení z trhu, musí být uvedeno přesné odůvodnění.
Toto rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotyčné straně, která je současně informována o zákonných opravných prostředcích, které má k dispozici podle platných právních předpisů příslušného členského státu, a o časových lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 19 Zrušovací ustanovení
Použitelnost článku 22 směrnice 76/767/EHS končí pro tlaková zařízení a sestavy podle této směrnice dnem 29. listopadu 1999.
Článek 20 Provedení a přechodná ustanovení
1. Členské státy do 29. května 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 29. listopadu 1999.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy musí povolit uvedení na trh tlakových zařízení a sestav, které jsou v souladu s předpisy platnými na jejich území k datu provedení této směrnice, do 29. května 2002 a uvádění těchto tlakových zařízení a sestav do provozu po tomto dni.
Článek 21 Určení směrnice
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 2. června 1997, kterou se mění směrnice 91/439/EHS o řidičských průkazech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [4] stanoví, že národní řidičské průkazy se vydávají podle vzoru Společenství obsaženého v příloze I nebo Ia uvedené směrnice a jsou v nich uvedeny podmínky, za kterých je řidič oprávněn řídit motorové vozidlo;
(2) vzhledem k tomu, že uvedené přílohy I a Ia stanoví, že veškeré doplňující informace nebo omezení se uvádějí v podobě kódu;
(3) vzhledem k tomu, že kódy a dílčí kódy označující podmínky vydání, které upravuje směrnice 91/439/EHS, platí na celém území Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je nezbytné, aby Společenství přijalo takové opatření, které by zajišťovalo porozumění a vzájemné uznávání řidičských průkazů a volný pohyb osob tím, že odstraní praktické problémy, se kterými by se setkávali řidiči, dopravci, zaměstnanci správy a inspektoři, kdyby členské státy používaly odlišné kódy;
(5) vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření ke zjednodušení postupu pro přizpůsobení technické stránky harmonizovaných kódů Společenství uvedených v přílohách I a Ia a pro úpravy příloh II a III směrnice 91/439/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti a souladu se směrnicí Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [5], by měla být příležitost, kterou tato změna nabízí, využita k úpravě definice pojmu "motocykl" s ohledem na konstrukční rychlost,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/439/EHS se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 3:
a) v druhé odrážce se údaj "50 km/h" nahrazuje údajem "45 km/h";
b) třetí odrážka se nahrazuje tímto:
"— "motocyklem" rozumí jakékoli dvoukolové vozidlo s postranním vozíkem nebo bez něj, vybavené spalovacím motorem se zdvihovým objemem válců větším než 50 cm3 nebo s nejvyšší konstrukční rychlostí přesahující 45 km/h."
2. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 7a
1. Další třídění harmonizovaných kódů Společenství stanovené v přílohách I a Ia je vymezeno postupem podle článku 7b, zejména pro kódy 04, 05, 44 a 55.
Tento postup se rovněž použije při rozhodování, zda by podle potřeby mělo být použití určitého dalšího třídění harmonizovaných kódů Společenství závazné.
2. Změny nezbytné k přizpůsobení částí příloh I a Ia, které se týkají harmonizovaných kódů, a příloh II a III vědeckému a technickému pokroku se přijímají postupy podle článku 7b.
Článek 7b
1. Komisi je nápomocen výbor pro řidičské průkazy, dále jen "výbor", složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
3. V příloze I oddílu 2, který se týká strany 4 řidičského průkazu, a v příloze Ia oddílu 2, který se týká strany 2 řidičského průkazu, v bodě 12 písm. a) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— kódy 01 až 99: harmonizované kódy Společenství
01 Korekce zraku
02 Sluchové/komunikační pomůcky
03 Protézy/ortézy
04 Platí pouze s platným lékařským osvědčením
05 Řízení podléhá omezením z lékařských důvodů
10 Upravená převodovka
15 Upravená spojka
20 Upravené brzdové systémy
25 Upravené systémy akcelerátoru
30 Upravené společné systémy ovládání brzdových a akcelerátorových systémů
35 Upravené uspořádání ovladačů
40 Upravené řízení
42 Upravená zpětná zrcátka
43 Upravené sedadlo řidiče
44 Úpravy motocyklů
45 Motocykl pouze s postranním vozíkem
50 Omezení na určité vozidlo/číslo podvozku
51 Omezení na určité vozidlo/registrační značku
55 Kombinace úprav vozidla
70 Výměna řidičského průkazu č. … vydaného … (kým) (v případě třetí země rozlišovací znak EHS/OSN)
71 Duplikát řidičského průkazu č. … (v případě třetí země rozlišovací značka EHS/OSN)
72 Pouze pro vozidla skupiny A se zdvihovým objemem válců nejvýše 125 cm3 a výkonem nejvýše 11 kW (A1)
73 Pouze pro tříkolová a čtyřkolová vozidla skupiny B (B1)
74 Pouze pro vozidla skupiny C s maximální přípustnou hmotností do 7500 kg (C1)
75 Pouze pro vozidla skupiny D s nejvýše 16 sedadly kromě sedadla pro řidiče (D1)
76 Pouze pro vozidla skupiny C s maximální přípustnou hmotnost, která nepřevyšuje 7500 kg (C1), s přívěsem s maximální přípustnou hmotností, která převyšuje 750 kg, pokud celková hmotnost takto vzniklé jízdní soupravy nepřevyšuje 12000, a maximální přípustná hmotnost přívěsu nepřevyšuje hmotnost nenaloženého tažného vozidla (C1 + E)
77 Pouze pro vozidla skupiny D s nejvýše 16 sedadly kromě sedadla řidiče (D1), s přívěsem o maximální přípustné hmotnosti, která převyšuje 750 kg, pokud a) celková hmotnost takto vzniké jízdní soupravy nepřevyšuje 12000 kg a maximální přípustná hmotnost přívěsu nepřesahuje hmotnost nenaloženého tažného vozidla, b) přívěs není používán pro přepravu cestujících (D1 + E)
78 Pouze pro vozidla s automatickou převodovkou (příloha II, bod 8.1.1, odst. 2)
79 (…) Pouze pro vozidla, která vyhovují specifikacím uvedeným v závorkách v souvislosti s použitím čl. 10 odst.
Článek 2
1. Členské státy uvedou po konzultaci s Komisí v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo tento odkaz musí být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 22. července 1997 o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o změně směrnice 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že k zajištění řádného fungování vnitřního trhu při zachování vysoké úrovně bezpečnosti veřejnosti je nezbytná úplná harmonizace technických požadavků na motorová vozidla;
(2) vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí podle vnitrostátních právních předpisů určité kategorie vozidel splňovat, se mimo jiné týkají jejich hmotností a rozměrů;
(3) vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup ES schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4];
(4) vzhledem k tomu, že je žádoucí harmonizovat maximální hmotnosti a rozměry motorových vozidel a jejich přípojných vozidel registrovaných v členských státech podle směrnice 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se stanoví pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství maximální přípustné rozměry ve vnitrostátním a mezinárodním provozu a maximální přípustné hmotnosti v mezinárodním provozu [5]; že se uvedená směrnice vztahuje pouze na provoz na území členských států, a nikoli na technické požadavky podle směrnice 70/156/EHS;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice 96/53/ES stanoví určité maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní i mezinárodní provoz v členských státech s určitou lhůtou pro jejich vstup v platnost; že některé jiné maximální přípustné rozměry a maximální přípustné hmotnosti zůstávají použitelné pouze pro mezinárodní provoz;
(6) vzhledem k tomu, že v důsledku toho zřejmě nelze v krátké době harmonizovat maximální přípustné hmotnosti motorových vozidel a jejich přípojných vozidel registrovaných v členských státech; že se na druhé straně ukazuje reálné dosáhnout co nejúplnější harmonizace jejich maximálních rozměrů, řešit otázku hmotnosti umožněním jednotného postupu při stanovení maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz v každém členském státě a neustále zvyšovat bezpečnost, zvláště u některých kategorií přípojných vozidel;
(7) vzhledem k tomu, že podle čl.
4 odst. 3 a 4 směrnice 96/53/ES mohou členské státy povolit na svém území provoz vozidel kategorie N, jejichž rozměry překračují mezní hodnoty uvedené v této směrnici, buď pro dopravu nedělitelných nákladů, nebo pro účely určitých vnitrostátních dopravních operací, které podstatně neovlivňují mezinárodní hospodářskou soutěž v oblasti dopravy; že pokud se týká vozidel kategorie M2 a M3, vztahuje se směrnice 96/53/ES pouze na mezinárodní provoz; že je proto nezbytné povolit odchylné schvalování typu vozidel, jejichž rozměry překračují maximální rozměry povolené touto směrnicí, a některých dalších parametrů, spolu s možností, aby členské státy odmítly vozidla schválená jako typ podle těchto odchylných ustanovení;
(8) vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic, jež musí být dodrženy, aby byla zajištěna shoda vozidel s požadavky postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na tuto směrnici;
(9) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
(10) vzhledem k tomu, že v této směrnici jsou zahrnuta zvláštní ustanovení pro nedokončená vozidla, aby se usnadnila druhá etapa schvalování typu úplných vozidel;
(11) vzhledem k tomu, že v této směrnici jsou zahrnuta zvláštní ustanovení týkající se zdvihatelných nebo zatížitelných náprav; že tyto nápravy je třeba vzít v úvahu též ve směrnici Rady 71/320/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6] a ve směrnici Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [7];
(12) vzhledem k tomu, že je třeba do směrnice 71/320/EHS zahrnout také zvláštní ustanovení umožňující dokonaleji respektovat technické podmínky, za kterých mohou být vozidly kategorií M2, M3 a N tažena přípojná vozidla;
(13) vzhledem k tomu, že je také třeba do směrnice Rady 76/114/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se povinných štítků a nápisů pro motorová vozidla a pro jejich přípojná vozidla a pro jejich umístění a způsob upevnění [8] zahrnout zvláštní ustanovení, která umožní respektovat skutečnost, že vozidla mohou být v členských státech registrována při rozdílné hmotnosti,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo nebo přípojné vozidlo podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS a v příloze II směrnice 70/156/EHS, kromě vozidel kategorie M1.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho hmotnosti a rozměrů, pokud toto vozidlo splňuje požadavky stanovené v příloze této směrnice.
Článek 3
Členský stát však může odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání určitého vozidla nebo považovat prohlášení o shodě je doprovázející za neplatné pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 70/156/EHS nebo schválit určité vozidlo jako typ pouze pro dopravu nedělitelných nákladů, jestliže u dotyčného vozidla schváleného jako typ podle této směrnice byla použita odchylka podle článku 7 této směrnice a jestliže je tato odchylka v rozporu s vnitrostátními předpisy platnými v daném členském státě.
Článek 4
Jestliže členské státy udělí vnitrostátní schválení typu pro vozidla schválená jako typ podle této směrnice nebo povolí registraci, uvedení do provozu nebo užívání takových vozidel, určí jim vnitrostátní maximální přípustnou hmotnost pro registraci/provoz v souladu se svými odpovídajícími vnitrostátními maximálními přípustnými hmotnostmi.
Při stanovování této maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz nesmějí členské státy odmítnout použít postup podle přílohy IV, jestliže jeho použití požaduje výrobce.
Článek 5
Odchylně od článku 2 mohou členské státy uplatňovat vnitrostátní technické požadavky u zatížitelných a zdvihatelných náprav.
Členské státy však nesmějí odmítnout použít technické požadavky uvedené v bodu 3 přílohy IV, jestliže jejich použití vyžaduje výrobce.
Článek 6
Odchylně od článku 2 a bodu 7.3.2.1 přílohy I mohou členské státy do 31. prosince 1999 odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro autobusy nebo autokary nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání autobusů nebo autokarů, jestliže jejich šířka přesahuje 2,50 m, jak povoluje článek 9 směrnice 96/53/ES.
Článek 7
Odchylně od článku 2 a bodu 7.3 přílohy I, a aniž je třeba splnit požadavky bodu 7.6 přílohy I, mohou členské státy schválit typy vozidel, jejichž rozměry překračují rozměry uvedené v dotyčných ustanoveních.
Podrobné údaje o této odchylce se uvedou v certifikátu schválení typu podle přílohy III této směrnice a použije se článek 3.
Článek 8
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
a) Příloha I se doplňuje takto:
1. V poznámce j se doplňují slova: "pro jiná vozidla než vozidla kategorie M1 bod 2.4.1 přílohy I směrnice 97/27/ES".
2. V poznámce k se doplňují slova: "pro jiná vozidla než vozidla kategorie M1 bod 2.4.2 přílohy I směrnice 97/27/ES".
3. V poznámce l se doplňují slova: "pro jiná vozidla než vozidla kategorie M1 bod 2.4.3 přílohy I směrnice 97/27/ES".
b) Bod 48 přílohy IV se nahrazuje tímto:
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
48 _BAR_ Hmotnosti a rozměry (jiná vozidla než podle bodu 44) _BAR_ 97/27/ES _BAR_ L 233, 25. 8. 1997 _BAR_ _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x" _BAR_
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 22. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/756/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Komise 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/756/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 91/663/EHS [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 76/756/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/756/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/756/EHS změnit;
vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/756/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 48;
vzhledem k tomu, že za účelem zvýšení bezpečnosti silničního provozu bylo rozhodnuto mimo jiné vyžadovat povinnou montáž třetí brzdové svítilny na vozidla kategorie M1 a povolit na motorových vozidlech nepovinnou montáž denních svítilen;
vzhledem k tomu, že je nezbytné dále přezkoumat nepovinná ustanovení týkající se požadavků na vlastnosti jednotlivých zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci a na jejich montáž na motorová vozidla a jejich přípojná vozidla; že je podstatné, aby byly nezbytné technické práce dokončeny tak, aby další změny mohly být co nejrychleji zapracovány do směrnice 76/756/EHS;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/757/EHS [5] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/29/ES [6];
vzhledem k tomu, že opatření této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/756/EHS se mění takto:
1. V článku 4 se první věta nahrazuje tímto:
"Členský stát, který udělí ES schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně konstrukční části nebo vlastností uvedených v definici typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci."
2. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci:
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud tato vozidla splňují požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 2000 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS
z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/756/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 48 uvedené v bodu 1 přílohy II se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 11. června 1997, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/757/EHS o odrazkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/757/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se odrazek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 76/757/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/757/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/757/EHS změnit;
vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti mezi některými zvláštními směrnicemi a jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/757/EHS odkazy na technické požadavky obsažené v předpisu EHK č. 3;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/756/EHS [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/28/ES [5];
vzhledem k tomu, že byly zjištěny rozdíly v užité technické terminologii mezi anglickým zněním směrnice 76/757/EHS a zněním v ostatních jazycích; že je proto třeba uvedené jazykové znění opravit;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/757/EHS se mění takto:
1. (týká se pouze anglického znění).
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ odrazky, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení v odpovídajících přílohách."
3. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Pro každý typ odrazky, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 k příloze I".
4. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
5. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a pojízdných strojů."
6. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se odrazek
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo odrazky, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu odrazek,
pokud tyto odrazky splňují požadavky směrnice 76/757/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. října 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se odrazek a pro typ odrazky, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/757/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1999 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/757/EHS ve znění této směrnice, které se týkají odrazek jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy nadále ES schválení typu pro odrazky určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/757/EHS, pokud tyto odrazky
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 3, na něž odkazuje bod 2.1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1998.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/758/EHS o doplňkových obrysových svítilnách, předních obrysových svítilnách, zadních obrysových svítilnách a brzdových svítilnách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/758/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňkových obrysových svítilnách, předních obrysových svítilnách, zadních obrysových svítilnách a brzdových svítilnách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 76/758/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/758/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/758/EHS změnit;
vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/758/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisech EHK č.
7, 87 a 91;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zahrnout do oblasti působnosti směrnice 76/758/EHS denní svítilny, třetí brzdové svítilny a boční obrysové svítilny;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/28/ES [5] a na směrnici Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/758/EHS se mění takto:
1. Název směrnice se nahrazuje tímto:
"o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen a bočních obrysových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel."
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ doplňkové obrysové svítilny, přední obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny, brzdobé svítilny, denní svítilny nebo boční obrysové svítilny, který splňuje konstrukční a zkušební požadavky stanovené v odpovídajících přílohách."
3. Články 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
"Článek 2
Pro každý typ přední obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny, brzdové svítilny, denní svítilny nebo boční obrysové svítilny, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I.
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily užívání značek, které by mohly vést k záměně doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen, jejichž typ byl schválen podle článku 1, s jinými zařízeními.
Článek 3
1. Členské státy nesmějí zakázat uvedení doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen na trh z důvodů týkajících se jejich konstrukce nebo funkčního principu, jestliže jsou opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části.
2. Členský stát však může zakázat uvedení doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen opatřených značkou EHS schválení typu konstrukční části na trh, jestliže soustavně nevykazují shodu se schváleným typem.
O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud členský stát, který udělil EHS schválení typu konstrukční části, zjistí, že se více předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen opatřených touž značkou EHS schválení typu konstrukční části neshoduje s typem, který byl schválen, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných zařízení se schváleným typem.
O přijatých opatřeních, která mohou při trvalé neshodnosti vést až k odejmutí EHS schválení typu konstrukční části, uvědomí příslušný orgán dotyčného státu příslušné orgány ostatních členských států.
Stejná opatření tento orgán přijme, jestliže je o takové neshodnosti informován příslušnými orgány jiného členského státu."
5. Články 6 až 9 se nahrazují tímto:
"Článek 6
Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí EHS schválení typu konstrukční části pro typ doplňkové obrysové svítilny, přední obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny brzdové svítilny, denní svítilny nebo boční obrysové svítilny nebo o zákazu jeho uvedení na trh nebo jeho užívání, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněna.
Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, která jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.
Článek 7
Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen, jestliže jsou tyto svítilny opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.
Článek 8
Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen, jestliže jsou tyto svítilny opatřeny značkou EHS schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.
Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
6. Přílohy se nahrazují přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen:
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro typ vozidla nebo doplňkové obrysové svítilny, přední obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny, brzdové svítilny, denní svítilny nebo boční obrysové svítilny, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidel nebo prodej nebo uvedení do provozu doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen,
pokud tyto svítilny splňují požadavky směrnice 76/758/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. října 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen nebo bočních obrysových svítilen, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/758/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1999 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/758/EHS ve znění této směrnice, které se týkají doplňkových obrysových svítilen, předních obrysových svítilen, zadních obrysových svítilen, brzdových svítilen, denních svítilen a bočních obrysových svítilen jako konstrukčních částí, použijí pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy nadále ES schválení typu pro doplňkové obrysové svítilny, přední obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny, brzdové svítilny, denní svítilny a boční obrysové svítilny určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/758/EHS, pokud tyto svítilny
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č.
7, 87 a 91, na než odkazuje bod 2.1 příloh II, III a IV, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/760/EHS o svítilnách zadních registračních tabulek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/760/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se svítilen zadních registračních tabulek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 76/760/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/760/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/760/EHS změnit;
vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/760/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 4;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/28/ES [5] a na směrnici Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/760/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ svítilny zadní registrační tabulky, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Pro každý typ svítilny zadní registrační tabulky, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
5. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se svítilen zadních registračních tabulek
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo svítilny zadních registračních tabulek, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu svítilen zadních registračních tabulek,
pokud tyto svítilny splňují požadavky směrnice 76/760/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. října 1998 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se svítilen zadních registračních tabulek a pro typ svítilny zadní registrační tabulky, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/760/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1999 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/760/EHS ve znění této směrnice, které se týkají svítilen zadních registračních tabulek jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy nadále ES schválení typu pro svítilny zadních registračních tabulek určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/760/EHS, pokud tyto svítilny
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 4, na nějž odkazuje bod 2.1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/539/EHS o zpětných světlometech motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici 77/539/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných světlometů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 77/539/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 77/539/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 77/539/EHS změnit;
vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 77/539/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 23;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/28/ES [5] a na směrnici Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/539/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí EHS schválení typu konstrukční části pro každý typ zpětného světlometu, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušky stanovené v odpovídajících přílohách."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Pro každý typ zpětného světlometu, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku EHS schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem stanoveným v čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
5. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1998, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. červenci 1997, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se zpětných světlometů:
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo zpětného světlometu, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu zpětných světlometů,
pokud tyto světlomety splňují požadavky směrnice 77/539/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. října 1998 členské státy:
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se zpětných světlometů a pro typ zpětného světlometu, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/539/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1999 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 77/539/EHS ve znění této směrnice, které se týkají zpětných světlometů jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy nadále ES schválení typu pro zpětné světlomety určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/760/EHS, pokud tyto světlomety:
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 23, na nějž odkazuje bod 2.1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. července 1997.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1998, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. červenci 1997, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1997, kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 16. dubna 1997,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/552/EHS [4] vytváří právní rámec pro provozování televizního vysílání na vnitřním trhu;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 26 směrnice 89/552/EHS má Komise podat Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru nejpozději do konce pátého roku ode dne přijetí směrnice zprávu o jejím uplatňování a nové návrhy na její přizpůsobení vývoji v odvětví televizního vysílání;
(3) vzhledem k tomu, že provádění směrnice 89/552/EHS a zpráva o jejím provádění ukázaly nezbytnost vyjasnění některých definic nebo povinností členských států ze zmíněné směrnice;
(4) vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 19. července 1994 "Evropská cesta k informační společnosti: akční plán" zdůraznila význam právní úpravy audiovizuálních služeb, která by přispěla k zajištění volného pohybu těchto služeb ve Společenství a která by odpovídala možnostem růstu v tomto odvětví poskytovaným novými technologiemi, s přihlédnutím zejména ke kulturním a sociologickým zvláštnostem audiovizuálních pořadů nezávisle na způsobu jejich přenosu;
(5) vzhledem k tomu, že Rada na svém zasedání dne 28. září 1994 tento akční plán přivítala a zdůraznila nutnost zlepšení konkurenceschopnosti evropského audiovizuálního průmyslu;
(6) vzhledem k tomu, že Komise předložila Zelenou knihu o ochraně dětí a mladistvých a lidské důstojnosti v audiovizuálních a informačních službách a že se zavázala předložit další Zelenou knihu o rozvoji kulturních stránek těchto nových služeb;
(7) vzhledem k tomu, že každý legislativní rámec pro nové audiovizuální služby musí být slučitelný s hlavním cílem této směrnice, kterým je vytvoření právního rámce pro volný pohyb služeb;
(8) vzhledem k tomu, že je podstatné, aby členské státy měly možnost zasahovat do služeb srovnatelných s provozováním televizního vysílání, aby předešly jakémukoli porušování základních zásad, které musí platit při informování, jakož i vzniku závažných rozdílů ve volném pohybu a hospodářské soutěži;
(9) vzhledem k tomu, že hlavy států a předsedové vlád, kteří se sešli v Evropské radě ve dnech 9. a 10. prosince 1994, vyzvali Komisi, aby před příštím zasedáním předložila návrh na změnu směrnice 89/552/EHS;
(10) vzhledem k tomu, že při provádění směrnice 89/552/EHS se ukázalo nezbytné vyjasnit pojem soudní pravomoc uplatňovaný v audiovizuálním odvětví; že s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství by se jako hlavní kritérium pro určení pravomoci členského státu mělo uplatnit kritérium usazení;
(11) vzhledem k tomu, že pojem usazení zahrnuje v souladu s kritérii stanovenými Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 25. července 1991 ve věci "Factortame" [5] skutečný výkon hospodářské činnosti prostřednictvím stálého zařízení po neurčitou dobu;
(12) vzhledem k tomu, že usazení subjektu provozujícího televizní vysílání lze určit podle řady praktických kritérií: skutečné sídlo poskytovatele služeb, místo, kde jsou obvykle přijímána rozhodnutí o programové politice, místo, kde se definitivně sestavuje program, který má být vysílán, a místo, kde se nachází podstatná část pracovníků zajišťujících televizní vysílání;
(13) vzhledem k tomu, že stanovením řady praktických kritérií má být s úplností upraveno, že pro subjekt televizního vysílání v souvislosti s poskytováním služeb, které jsou předmětem této směrnice, má výhradní pravomoc určitý členský stát; že s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora, a aby se zabránilo vakuu pravomoci, je vhodné jako rozhodující kritérium pro určení pravomoci členského státu stanovit kritérium usazení ve smyslu článku 52 a následujících Smlouvy o založení Evropského společenství;
(14) vzhledem k tomu, že podle stálé judikatury Soudního dvora [6] si členský stát ponechává právo přijímat opatření vůči subjektu televizního vysílání, který je usazen v jiném členském státě, jehož činnost je však zcela nebo převážně zaměřena na území prvního členského státu, pokud se usadil s úmyslem vyhnout se předpisům, které by se na něj vztahovaly, kdyby se usadil na území prvního členského státu;
F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii uznává Unie základní práva, která zaručuje Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod, jako obecné právní zásady práva Společenství; že všechna opatření pro omezení příjmu nebo zastavení dalšího šíření televizního vysílání přijatá podle článku 2a směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice musí být s těmito zásadami slučitelná;
(16) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit účinné uplatňování směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice v celém Společenství, aby byla zaručena volná a korektní hospodářská soutěž mezi účastníky téhož hospodářského odvětví;
(17) vzhledem k tomu, že přímo dotčené třetí osoby, včetně státních příslušníků ostatních členských států, musí být oprávněny uplatňovat v souladu s vnitrostátními právními předpisy svá práva u příslušných soudních nebo jiných orgánů toho členského státu, do jehož pravomoci spadá subjekt televizního vysílání, který nedodržuje vnitrostátní předpisy přijaté k provedení směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice;
(18) vzhledem k tomu, že má rozhodující význam, aby členské státy byly schopny přijímat opatření na ochranu práva na informace a na zajištění širokého přístupu veřejnosti k televiznímu přenosu vnitrostátních nebo mezinárodních událostí zásadního společenského významu, jako jsou olympijské hry a mistrovství světa a mistrovství Evropy v kopané; že pro tento účel si členské státy ponechávají právo přijímat opatření slučitelná s právem Společenství, která mají za cíl upravit výkon výhradních vysílacích práv pro tyto události subjekty televizního vysílání, které spadají do jeho pravomoci;
(19) vzhledem k tomu, že je vhodné v rámci Společenství přijímat opatření, která by zabránila případné právní nejistotě a narušení trhu a která by uvedla do souladu volný pohyb služeb televizního vysílání a nezbytnost zamezit případnému obcházení vnitrostátních opatření určených pro ochranu legitimního obecného zájmu;
(20) vzhledem k tomu, že je zejména vhodné, aby tato směrnice obsahovala ustanovení pro výkon výhradních vysílacích práv subjekty televizního vysílání, která případně koupí pro události, jež mají pro společnost v jiném členském státě než v tom, do jehož pravomoci spadají subjekty televizního vysílání, zásadní význam; že z důvodu, aby se zabránilo spekulativním nákupům práv s cílem obejít vnitrostátní opatření, se mají daná ustanovení uplatňovat na smlouvy uzavřené po vyhlášení této směrnice a pro události, ke kterým dojde po provedení této směrnice; že v případě obnovy smluv, které byly uzavřeny před vyhlášením této směrnice, jsou tyto smlouvy považovány za nové;
(21) vzhledem k tomu, že události zásadního společenského významu ve smyslu této směrnice by měly splňovat určitá kritéria, to znamená, že by se mělo jednat o výjimečné události, které mají význam pro širokou veřejnost v Evropské unii, v dotyčném členském státě nebo ve významné části dotyčného členského státu a které jsou předem organizovány pořadatelem, jenž je legálně oprávněn prodávat práva na tuto událost;
(22) vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice se "volně dostupným televizním vysíláním" rozumí vysílání pořadu dostupného veřejnosti na veřejném nebo soukromém kanálu bez jiných poplatků, než které jsou v členském státě nejrozšířenější (např. televizní poplatky nebo základní poplatky za kabelovou přípojku);
(23) vzhledem k tomu, že členské státy mají možnost přijímat opatření, která považují za vhodná pro vysílání ze třetích zemí, jež nesplňují podmínky podle článku 2 směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice, pokud jsou v souladu s právem Společenství a s mezinárodními závazky Společenství;
(24) vzhledem k tomu, že pro odstranění překážek, které vyplývají z rozporů mezi vnitrostátními právními předpisy v oblasti podpory evropských děl, obsahuje směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice ustanovení pro harmonizaci těchto právních předpisů; že tato ustanovení, která obecně usilují o liberalizaci obchodu, musí obsahovat ustanovení o harmonizaci podmínek hospodářské soutěže;
(25) vzhledem k tomu, že podle čl. 128 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství je Společenství zavázáno, aby ve své činnosti podle ostatních ustanovení uvedené smlouvy přihlíželo ke kulturním hlediskům;
(26) vzhledem k tomu, že v Zelené knize "Strategické volby k posílení průmyslového odvětví zabývajícího se výrobou pořadů v rámci audiovizuální politiky Evropské unie", přijaté Komisí dne 7. dubna 1994, jsou mimo jiné navržena opatření na podporu evropských děl usilující o rozvoj tohoto odvětví; že program Media II na podporu vzdělávání, vývoje a distribuce v audiovizuálním odvětví byl rovněž navržen tak, aby umožnil rozvoj tvorby evropských děl; že Komise navrhla, aby tvorbu evropských děl rovněž podporoval mechanismus Společenství, například záruční fond;
(27) vzhledem k tomu, že subjekty televizního vysílání, tvůrci pořadů, producenti, autoři a jiní odborníci by měli být povzbuzováni, aby rozvíjeli podobné koncepce a strategie pro rozvoj evropských audiovizuálních hraných filmů pro mezinárodní publikum;
(28) vzhledem k tomu, že k výše uvedeným úvahám se připojuje potřeba zajistit odpovídající podmínky pro zlepšení konkurenceschopnosti průmyslového odvětví zabývajícího se výrobou pořadů; že sdělení o uplatňování článků 4 a 5 směrnice 89/552/EHS, které Komise přijala dne 3. března 1994 a dne 15. července 1996 podle čl.
4 odst. 3 zmíněné směrnice, vedou k závěru, že opatření na podporu evropských děl mohou k takovému zlepšení přispět, že však musí brát v úvahu pokrok v oblasti televizního vysílání;
(29) vzhledem k tomu, že na kanály, které vysílají pouze v jiném jazyce než v některém z jazyků členských států, se články 4 a 5 nevztahují; že však, pokud tento jazyk nebo jazyky představují podstatný, nikoli však výlučný podíl na vysílacím čase kanálu, neměly by se články 4 a 5 vztahovat na tuto část vysílacího času;
(30) vzhledem k tomu, že podíly evropských audiovizuálních děl ve vysílání musí být dosaženy s ohledem na hospodářskou realitu; že je tudíž k dosažení tohoto cíle nutný postupný plán;
(31) vzhledem k tomu, že pro podporu tvorby evropských děl je podstatné, aby Společenství s ohledem na audiovizuální kapacitu každého členského státu a na potřebu chránit méně rozšířené jazyky Unie podporovalo nezávislé producenty; že by členské státy měly při vymezení pojmu "nezávislý producent" přihlédnout k takovým kritériím, jako je vlastnictví produkční společnosti, množství pořadů dodávaných témuž subjektu televizního vysílání a držení sekundárních práv;
(32) vzhledem k tomu, že otázka zvláštních lhůt pro televizní vysílání filmových děl má být především předmětem dohod mezi zúčastněnými stranami nebo dotyčnými profesními sdruženími;
(33) vzhledem k tomu, že reklama na humánní léčiva je upravena směrnicí 92/28/EHS [7];
(34) vzhledem k tomu, že denní vysílací čas přidělený pro oznámení subjektu televizního vysílání týkající se jeho vlastních pořadů a doprovodných produktů, které jsou od těchto pořadů přímo odvozeny, nebo oznámení ve veřejném zájmu a bezplatná upozornění na charitativní akce nemají být zahrnuta do maximálního denního nebo hodinového vysílacího času pro reklamu a teleshopping;
(35) vzhledem k tomu, že k zamezení narušení hospodářské soutěže je tato výjimka omezena na oznámení týkající se produktů, které splňují dvojí podmínku: jednak se jedná o doprovodné produkty, a jednak jsou přímo odvozeny od příslušných pořadů; že výraz "doprovodné produkty" označuje produkty, které jsou výslovně určeny k tomu, aby divákům umožnily využívat veškeré výhody těchto pořadů nebo do nich zasahovat;
(36) vzhledem k tomu, že s ohledem na rozvoj teleshoppingu, který má hospodářský význam pro všechny účastníky trhu a je skutečným odbytištěm pro zboží a služby ve Společenství, je důležité přizpůsobit pravidla pro vysílací čas a zajistit zvýšenou úroveň ochrany spotřebitelů vydáním vhodných norem upravujících formu a obsah vysílání;
(37) vzhledem k tomu, že je důležité, aby příslušné vnitrostátní orgány měly při kontrole provádění příslušných ustanovení možnost u kanálů, které nejsou výlučně určeny pro teleshopping, rozlišovat mezi vysílacím časem pro šoty teleshoppingu, pro reklamní šoty a jiné formy reklamy a mezi vysílacím časem pro okna teleshoppingu; že je tedy nezbytné a dostačující, aby každé okno bylo jednoznačně rozeznatelné a alespoň na začátku a na konci zřetelně zvukově nebo obrazově oddělené;
(38) vzhledem k tomu, že směrnice 89/552/EHS ve znění této směrnice se vztahuje na kanály výlučně určené pro teleshopping nebo vlastní reklamu, které nevysílají tradiční pořady, jako jsou zprávy, sportovní přenosy, hrané filmy, dokumenty a divadelní hry, výhradně pro účely těchto směrnic a aniž je dotčeno zahrnutí těchto kanálů do oblasti působnosti jiných právních nástrojů Společenství;
(39) vzhledem k tomu, že je nezbytné upřesnit, že vlastní reklama představuje zvláštní formu reklamy, při níž subjekt televizního vysílání podporuje vlastní výrobky, služby, pořady nebo kanály; že zejména upoutávky, které obsahují ukázky z pořadů, by měly být považovány za pořady; že tato činnost je novým a málo známým jevem, a proto lze ustanovení, která se jí týkají, při přezkumu této směrnice pozměnit;
(40) vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjasnit předpisy na ochranu tělesného, duševního a mravního vývoje dětí a mladistvých; že zavedení jednoznačného rozdílu mezi pořady, na něž se vztahuje absolutní zákaz, a pořady, jež lze vysílat s výhradou použití odpovídajících technických opatření, musí vyhovovat veřejnému zájmu členských států a Společenství;
(41) vzhledem k tomu, že žádné ustanovení této směrnice týkající se ochrany dětí a mladistvých a veřejného pořádku nevyžaduje, aby dotyčná opatření byla prováděna na základě předběžné kontroly televizních vysílání;
(42) vzhledem k tomu, že Komise společně s příslušnými orgány členských států provede posouzení možných výhod a nevýhod dalších opatření, jež by mohla usnadnit kontrolu pořadů, na něž se mohou dívat děti nebo mladiství, prováděnou rodiči nebo vychovateli, které se musí mimo jiné týkat účelnosti:
- povinnosti vybavit nové televizní přijímače technickým zařízením, které umožní rodičům nebo vychovatelům některé pořady odfiltrovat,
- zavedení vhodných systémů hodnocení,
- podpory politiky ve prospěch rodinné televize a dalších výchovných a osvětových opatření,
- přihlédnutí ke zkušenostem získaným v této oblasti v Evropě i jinde a k názorům zúčastněných stran, jako jsou subjekty televizního vysílání, producenti, pedagogové, odborníci v oblasti sdělovacích prostředků a dotyčná sdružení,
s cílem v případě potřeby předložit ještě před uplynutím lhůty stanovené v článku 26 vhodné návrhy právních nebo jiných opatření;
(43) vzhledem k tomu, že by měla být pozměněna směrnice 89/552/EHS, aby se umožnilo fyzickým a právnickým osobám, které se mimo jiné zabývají výrobou nebo prodejem léčiv nebo léčebných postupů, které jsou dostupné pouze na lékařský předpis, sponzorovat televizní pořady, pokud toto sponzorování neobchází zákaz televizní reklamy na léčiva nebo léčebné postupy, které jsou dostupné pouze na lékařský předpis;
(44) vzhledem k tomu, že přístup zvolený směrnicí 89/552/EHS a tato směrnice usilují o základní harmonizaci, která je nezbytná a dostačuje k tomu, aby zajistila volný pohyb televizního vysílání uvnitř Společenství; že členské státy mohou pro subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, uplatňovat podrobnější nebo přísnější pravidla v oblastech koordinovaných touto směrnicí, zejména včetně předpisů pro dosažení cílů jazykové politiky, pro ochranu veřejného zájmu týkajícího se úlohy televize jako poskytovatele informací, vzdělání, kultury a zábavy, jakož i předpisů pro zachování plurality informací a sdělovacích prostředků a pro ochranu hospodářské soutěže s cílem vyhnout se zneužívání dominantního postavení nebo vytváření nebo posilování dominantního postavení prostřednictvím fúzí, dohod, akvizic nebo obdobných opatření; že tato pravidla musí být slučitelná s právem Společenství;
(45) vzhledem k tomu, že podpory evropské audiovizuální produkce lze v členských státech dosáhnout v rámci organizace jejich televizních služeb rovněž tím, že pro některé subjekty televizního vysílání bude vymezen úkol ve veřejném zájmu, zejména povinnost významně přispívat na evropskou produkci;
(46) vzhledem k tomu, že článek B Smlouvy o Evropské unii stanoví, že cílem Unie je v plném rozsahu zachovávat "acquis communautaire",
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 89/552/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) vkládá se nové písmeno b), které zní:
"b) "subjektem televizního vysílání" fyzická nebo právnická osoba, která má redakční odpovědnost za skladbu televizních pořadů ve smyslu písmene a) a tyto pořady vysílá nebo dává vysílat třetí osobou;"
b) dosavadní písmeno b) se označuje jako písmeno c) a nahrazuje se tímto:
"c) "televizní reklamou" jakákoli podoba televizního oznámení veřejného nebo soukromého podniku za úplatu nebo obdobnou protihodnotu nebo vysílání pro vlastní reklamu v rámci jeho obchodní, průmyslové, řemeslné činnosti nebo činnosti svobodného povolání, s cílem podpořit poskytnutí zboží nebo služeb za úplatu, včetně nemovitého majetku, práv a povinností;"
c) dosavadní písmena c) a d) se označují jako písmena d) a e);
d) doplňuje se nové písmeno f), které zní:
"f) "teleshoppingem" vysílání přímých nabídek pro veřejnost na poskytování zboží nebo služeb za úplatu, včetně nemovitého majetku, práv a povinností."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Každý členský stát zabezpečí, aby veškeré šíření televizního vysílání zajišťované subjekty televizního vysílání, které spadají do jeho pravomoci, bylo v souladu s právními předpisy vztahujícími se na vysílání určené veřejnosti v dotyčném členském státě.
2. Pro účely této směrnice do pravomoci členského státu spadají ty subjekty televizního vysílání,
- které jsou v tomto členském státě usazeny v souladu s odstavcem 3,
- na které se vztahuje odstavec 4.
3. Pro účely této směrnice je subjekt televizního vysílání považován za usazený v členském státě v těchto případech:
a) subjekt televizního vysílání má v tomto členském státě své skutečné sídlo a redakční rozhodnutí o programové skladbě jsou přijímána v tomto členském státě;
b) má-li subjekt televizního vysílání své skutečné sídlo v jednom členském státě, avšak rozhodnutí o programové skladbě jsou přijímána v jiném členském státě, je považován za usazeného v členském státě, v němž působí podstatná část pracovníků zajišťujících televizní vysílání; pokud podstatná část pracovníků zajišťujících televizní vysílání působí v obou těchto členských státech, je subjekt televizního vysílání usazen v členském státě, v němž má své skutečné sídlo; pokud podstatná část pracovníků zajišťujících televizní vysílání nepůsobí v žádném z těchto členských států, je subjekt televizního vysílání usazen v prvním členském státě, ve kterém zahájil vysílání v souladu s právními předpisy tohoto členského státu, za podmínky, že trvá stálé a skutečné hospodářské spojení s tímto členským státem;
c) má-li subjekt televizního vysílání své skutečné sídlo v členském státě, avšak rozhodnutí o programové skladbě jsou přijímána ve třetí zemi nebo naopak, je usazen v dotyčném členském státě, pokud podstatná část pracovníků zajišťujících televizní vysílání působí v tomto členském státě.
4. Subjekty televizního vysílání, na které se odstavec 3 nevztahuje, jsou považovány za subjekty, které spadají do pravomoci členského státu, v těchto případech:
a) jestliže užívají kmitočty přidělené tímto členským státem;
b) jestliže neužívají kmitočty přidělené tímto členským státem, ale užívají kapacitu družice tohoto členského státu;
c) jestliže neužívají ani kmitočty přidělené tímto členským státem, ani kapacitu družice tohoto státu, ale užívají družicové spojení umístěné v tomto členském státě.
5. Není-li možné podle odstavců 3 a 4 určit členský stát, který má pravomoc, má pravomoc ten členský stát, v němž je subjekt televizního vysílání usazen podle článku 52 a následujících Smlouvy o založení Evropského společenství.
6. Tato směrnice se nevztahuje na televizní vysílání, které je určeno výlučně pro příjem ve třetích zemích a které není přijímáno přímo ani nepřímo v jednom nebo více členských státech."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Členské státy zajišťují svobodu příjmu a nebrání dalšímu přenosu televizního vysílání z jiných členských států na svém území z důvodů, které spadají do oblastí upravených touto směrnicí.
2. Členské státy se mohou přechodně odchýlit od odstavce 1, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) televizní vysílání z jiného členského státu zřejmým, závažným a hrubým způsobem porušuje čl. 22 odst. 1 nebo 2 nebo článek 22a;
b) subjekt televizního vysílání během předchozích dvanácti měsíců již nejméně dvakrát porušil písmeno a);
c) dotyčný členský stát písemně oznámil subjektu televizního vysílání a Komisi údajná porušení a opatření, která zamýšlí přijmout v případě opětovného porušení;
d) konzultace s členským státem, z něhož se vysílá, a Komisí nevedla ve lhůtě čtrnácti dnů od oznámení podle písmene c) ke smírnému řešení a údajné porušení trvá.
Komise rozhodne ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení opatření přijatých členským státem o slučitelnosti těchto opatření s právem Společenství.
V případě záporného rozhodnutí musí členský stát uvedená opatření neprodleně ukončit.
3. Odstavec 2 nevylučuje uplatnění jiného postupu, opravného prostředku nebo sankcí při dotyčném porušení v členském státě, do jehož pravomoci subjekt televizního vysílání spadá."
4. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Členské státy jsou oprávněny uplatňovat vůči subjektům televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, v oblastech, na které se vztahuje tato směrnice, přísnější nebo podrobnější předpisy.
2. Členské státy zajistí vhodnými prostředky v rámci svých právních předpisů, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, dodržovaly tuto směrnici.
3. Opatření zahrnují vhodné postupy, které přímo umožní dotčeným třetím osobám, včetně státních příslušníků jiných členských států, obracet se na příslušné soudní nebo jiné orgány a požadovat účinné dodržování těchto ustanovení v souladu s platnými vnitrostátními předpisy.
Článek 3a
1. Každý členský stát může v souladu s právem Společenství přijímat opatření, aby zajistil, že subjekty televizního vysílání, které spadají do jeho pravomoci, nevysílají na základě výhradních práv události, jimž členský stát přikládá zásadní společenský význam, způsobem, který zbavuje významnou část veřejnosti zmíněného členského státu možnosti sledovat tyto události v přímém přenosu nebo ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání.
V této souvislosti členský stát vypracuje seznam vnitrostátních a jiných událostí, jimž přikládá zásadní společenský význam.
Tento seznam vypracuje jasným a průhledným způsobem v přiměřené a účelné lhůtě.
Přitom členský stát rovněž určí, zda tyto události mají být v celku nebo částečně přenášeny v přímém přenosu nebo, je-li to nezbytné nebo vhodné z objektivních důvodů veřejného zájmu, zda mají být v celku nebo částečně přenášeny ze záznamu.
2. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechna opatření, která podle odstavce l přijaly nebo zamýšlejí přijmout.
Ve lhůtě tří měsíců po oznámení Komise ověří, zda jsou opatření slučitelná s právem Společenství, a sdělí je ostatním členským státům.
Vyžádá si stanovisko výboru zřízeného podle článku 23a.
Přijatá opatření neprodleně zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a nejméně jednou ročně zveřejní souhrnný seznam opatření přijatých členskými státy.
3. Členské státy zajistí vhodnými prostředky v rámci svých vnitrostátních předpisů, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, vykonávaly výhradní práva, která nabudou po vyhlášení této směrnice, tak aby významná část veřejnosti v jiném členském státě nebyla zbavena možnosti sledovat v celku nebo částečně v přímém přenosu nebo, je-li to nezbytné nebo vhodné z objektivních důvodů veřejného zájmu, v celku nebo částečně ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání v souladu s ustanoveními přijatými tímto jiným členským státem podle odstavce 1 události, které tento jiný členský stát určil v souladu s předchozími odstavci."
5. V čl. 4 odst. 1 se slova "nebo teletextové služby" nahrazují slovy "teletextové služby a teleshopping".
6. V článku 5 se slova "nebo teletextové služby" nahrazují slovy "teletextové služby a teleshopping".
7. Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci l se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) díla pocházející z členských států;"
b) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Uplatnění písmen b) a c) předpokládá, že se na díla pocházející z členských států nevztahují v dotyčných třetích státech diskriminační opatření.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Díla uvedená v odst. 1 písm. c) jsou díla vytvořená výlučně producenty usazenými v jednom nebo více třetích evropských zemích, se kterými Společenství uzavřelo dohody v audiovizuální oblasti, nebo v koprodukci s producenty usazenými v jednom nebo více členských státech, jsou-li tato díla převážně vytvořena ve spolupráci autorů a pracovníků s bydlištěm v jednom nebo více evropských státech.";
d) dosavadní odstavec 4 se označuje jako odstavec 5 a vkládá se nový odstavec, který zní:
"4. Díla, která nejsou evropskými díly ve smyslu odstavce 1, ale která byla vyrobena na základě dvoustranných koprodukčních dohod uzavřených mezi členskými státy a třetími zeměmi, jsou považována za evropská díla, pokud koproducenti ze Společenství mají většinový podíl na celkových výrobních nákladech a výroba není kontrolována jedním nebo více producenty usazenými mimo území členských států.";
e) v novém odstavci 5 se slova "odstavce 1" nahrazují slovy "odstavců 1 a 4".
8. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Členské státy zajistí, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, nevysílaly filmová díla mimo lhůty sjednané s oprávněnými osobami."
9. Článek 8 se zrušuje.
10. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Tato kapitola se nevztahuje na televizní vysílání, které je určeno pro místní diváky a které není součástí vnitrostátní sítě."
11. Název kapitoly IV se nahrazuje tímto:
"Televizní reklama, sponzorování a teleshopping".
12. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Televizní reklama a teleshopping musí být snadno rozeznatelné a zřetelně oddělené od ostatních pořadů obrazovými nebo zvukovými prostředky.
2. Samostatné reklamy a samostatné šoty teleshoppingu lze vysílat pouze výjimečně.
3. Reklama a teleshopping nesmějí používat podprahová sdělení.
4. Klamavá reklama a teleshopping jsou zakázány."
13. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Reklama a šoty teleshoppingu musí být zařazeny mezi jednotlivé pořady.
Jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 až 5, lze reklamu a šoty teleshoppingu rovněž zařadit během pořadů tak, aby nenarušily celistvost a hodnotu pořadů s ohledem na přirozená přerušení pořadu a na jeho délku a povahu a aby nebyla poškozena práva oprávněných osob.
2. U přenosů složených ze samostatných částí nebo sportovních přenosů nebo přenosů z obdobně uspořádaných událostí a představení, které obsahují přestávky, musí být reklamy a šoty teleshoppingu zařazeny pouze mezi samostatné části nebo do přestávek.
3. Přenos audiovizuálních děl, jako jsou dlouhometrážní filmy a filmy vytvořené pro televizi (s výjimkou seriálů, cyklů, zábavných pořadů a dokumentů), pokud trvají déle než 45 minut, může být přerušen jednou během každého dovršeného 45 minutového úseku.
Další přerušení je přípustné, jestliže je jejich trvání nejméně o 20 minut delší než dva či více dovršených 45 minutových úseků.
4. Při zařazení reklamy a šotů teleshoppingu do ostatních pořadů, které nejsou uvedeny v odstavci 2, musí mezi dvěma po sobě jdoucími přerušeními uplynout nejméně 20 minut.
5. Reklama a teleshopping nesmějí být zařazeny do vysílání bohoslužeb.
Zpravodajské a publicistické pořady, dokumenty, náboženské pořady a pořady pro děti kratší než 30 minut nesmějí být přerušeny reklamou ani teleshoppingem.
Trvají-li alespoň 30 minut, vztahují se na ně ustanovení předchozích odstavců."
14. V článku 12 se návětí nahrazuje tímto:
"Televizní reklama a teleshopping nesmějí:".
15. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
Všechny formy televizní reklamy a teleshoppingu na cigarety a jiné tabákové výrobky jsou zakázány."
16. Dosavadní znění článku 14 se označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Teleshopping týkající se léčiv, na něž se vztahuje povolení k uvedení registrovaných léčiv na trh ve smyslu směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčiv [8], jakož i teleshopping týkající se léčebných postupů je zakázán."
17. V článku 15 se návětí nahrazuje tímto:
"Televizní reklama a teleshopping na alkoholické nápoje musí splňovat tato kritéria:".
18. Dosavadní znění článku 16 se označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Teleshopping musí splňovat požadavky uvedené v odstavci 1 a kromě toho nesmí nabádat děti nebo mladistvé, aby uzavírali kupní smlouvy, nájemní smlouvy nebo smlouvy o poskytování služeb."
19. Článek 17 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Televizní pořady nesmějí být sponzorovány podniky, jejichž hlavním předmětem činnosti je výroba nebo prodej cigaret a jiných tabákových výrobků.";
b) dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 4 a vkládá se nový odstavec, který zní:
"3. Při sponzorování televizních pořadů podniky, jejichž předmětem činnosti je mimo jiné výroba nebo prodej léčiv a léčebných postupů, lze propagovat název nebo obraz na veřejnosti podniku, avšak nelze propagovat specifická léčiva nebo léčebné postupy, které jsou v členských státech, do jejichž pravomoci spadá subjekt televizního vysílání, dostupné pouze na lékařský předpis."
20. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
1. Podíl vysílacího času na šoty teleshoppingu, reklamní šoty a jiné formy reklamy, s výjimkou oken teleshoppingu ve smyslu článku 18a, nesmí přesáhnout 20 % denního vysílacího času.
Čas vyhrazený ve vysílání reklamám nesmí přesáhnout 15 % denního vysílacího času.
2. Podíl vysílacího času na reklamní šoty a na šoty teleshoppingu v průběhu jedné celé hodiny nesmí přesáhnout 20 %.
3. Pro účely tohoto článku se reklamou nerozumí:
- oznámení subjektů televizního vysílání týkající se jejich vlastních pořadů a doprovodných produktů, které jsou od těchto pořadů přímo odvozeny,
- oznámení ve veřejném zájmu a bezplatná upozornění na charitativní akce."
21. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 18a
1. Okna teleshoppingu, která jsou vysílána kanálem, který není výlučně určen pro teleshopping, trvají bez přerušení nejméně 15 minut.
2. Nejvyšší počet těchto oken je osm denně.
Jejich celková doba nesmí přesáhnout tři hodiny denně.
Jako okna teleshoppingu musí být zřetelně označená obrazovými a zvukovými prostředky."
22. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Kapitoly I, II, IV, V, VI, VIa a VII se použijí obdobně na kanály výlučně určené pro teleshopping. Reklama na těchto kanálech je povolena v rámci denních omezení podle čl. 18 odst. 1. Ustanovení čl. 18 odst. 2 se nepoužije."
23. Vkládá se nový článek 19a, který zní:
"Článek 19a
Kapitoly I, II, IV, V, VI, VIa a VII se použijí obdobně na kanály výlučně určené pro vlastní reklamu.
Jiné formy reklamy jsou na těchto kanálech povoleny v rámci omezení podle čl. 18 odst.
1 a 2. Toto ustanovení lze přezkoumat podle článku 26."
24. Článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
Aniž je dotčen článek 3, mohou členské státy s ohledem na právo Společenství stanovit, pokud jde o pořady výlučně určené pro jejich území, které veřejnost nemůže přijímat přímo nebo nepřímo v jednom nebo více jiných členských státech, jiné podmínky než ty, které jsou uvedené v čl. 11 odst. 2 až 5 a v článcích 18 a 18a."
25. Článek 21 se zrušuje.
26. Název kapitoly V se nahrazuje tímto:
"Ochrana dětí a mladistvých a veřejný pořádek".
27. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
1. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby vysílání subjektů televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, neobsahovalo pořady, které by mohly vážně poškodit tělesný, duševní nebo morální vývoj dětí a mladistvých, zejména takové pořady, které obsahují pornografické scény nebo bezdůvodné násilí.
2. Opatření podle odstavce 1 se rovněž rozšíří i na jiné pořady, které mohou poškodit tělesný, duševní nebo morální vývoj dětí a mladistvých, kromě případů, kdy je volbou doby vysílání nebo jakýmkoli technickým opatřením zajištěno, že děti nebo mladiství, kteří jsou v dosahu vysílání, nemají běžně možnost tyto pořady vidět nebo slyšet.
3. Kromě toho, pokud se tyto pořady vysílají v nezakódované podobě, dbají členské státy, aby je ohlašovalo zvukové upozornění nebo aby je během celého vysílání označovaly obrazové prostředky."
28. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22a
Členské státy dbají, aby vysílání neobsahovala podněty k nenávisti z důvodu rasy, pohlaví, náboženství nebo národnosti."
29. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22b
1. Komise přikládá ve zprávě podle článku 26 uplatňování této kapitoly zvláštní význam.
2. Ve lhůtě jednoho roku od vyhlášení této směrnice Komise provede společně s příslušnými orgány členských států posouzení výhod a nevýhod dalších opatření, která mají usnadnit rodičům a vychovatelům kontrolu pořadů, které mohou sledovat děti nebo mladiství.
Posouzení se mimo jiné týká účelnosti:
- povinnosti vybavit nové televizní přijímače technickým zařízením, které umožní rodičům nebo vychovatelům některé pořady odfiltrovat,
- zavedení vhodných systémů hodnocení,
- podpora politiky ve prospěch rodinné televize a dalších výchovných a osvětových opatření,
- přihlédnutí ke zkušenostem získaným v této oblasti v Evropě i jinde, jakož i k názorům zúčastněných stran, jako jsou subjekty televizního vysílání, producenti, pedagogové, odborníci v oblasti sdělovacích prostředků a dotyčná sdružení."
30. V článku 23 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy občanského, správního nebo trestního práva přijaté členskými státy, musí mít jakákoli fyzická nebo právnická osoba bez ohledu na státní příslušnost, jejíž legitimní práva, zejména čest a dobrá pověst, byla poškozena uvedením nepravdivých skutečností v televizním pořadu, právo na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek.
Členské státy dbají, aby účinný výkon práva na uveřejnění odpovědi nebo na obdobný prostředek nebyl narušen uložením neodůvodněných podmínek.
Odpověď je vysílána v přiměřené lhůtě po odůvodnění žádosti, a to ve vhodném čase a vhodným způsobem v závislosti na vysílání, na něž se žádost vztahuje."
31. Za článek 23 se vkládá nová kapitola VIa, která zní:
"KAPITOLA VIa
Kontaktní výbor
Článek 23a
1. Při Komisi se zřizuje kontaktní výbor.
Skládá se ze zástupců příslušných orgánů členských států.
Předsedá mu zástupce Komise a schází se z podnětu předsedy nebo na žádost delegace členského státu.
2. Výbor má tyto úkoly:
a) usnadňovat účinné provádění této směrnice prostřednictvím pravidelných konzultací o veškerých praktických otázkách vyplývajících z jejího uplatňování, zejména článku 2, a o dalších tématech, o kterých je užitečné diskutovat;
b) zaujímat z vlastního podnětu nebo na žádost Komise stanoviska k uplatňování této směrnice členskými státy;
c) být místem pro výměnu názorů o tématech, jež jsou obsažena ve zprávách, které členské státy podávají podle čl. 4 odst. 3, o metodologii těchto zpráv, o cílech nezávislé studie podle článku 25a, o hodnocení souvisejícího nabídkového řízení na tuto studii a o studii samotné;
d) diskutovat o výsledcích pravidelných konzultací, které se konají mezi Komisí a zástupci sdružení subjektů televizního vysílání, producentů, spotřebitelů, poskytovatelů služeb, odborů a uměleckých sdružení;
e) usnadňovat výměnu informací mezi členskými státy a Komisí o situaci a vývoji právní úpravy v oblasti televizního vysílání s ohledem na audiovizuální politiku Společenství a na příslušný vývoj v technické oblasti;
f) prozkoumávat vývoj v odvětví, u kterého je vhodné hledat společné řešení."
32. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 25a
Přezkum podle čl. 4 odst.
4 bude proveden před 30. červnem 2002. Přitom se přihlíží k nezávislé studii o účincích dotyčných opatření na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni."
33. Článek 26 se nahrazuje tímto:
"Článek 26
Nejpozději do 31. prosince 2000 a poté každé dva roky podá Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice v pozměněném znění a popřípadě podá nové návrhy na její přizpůsobení vývoji v odvětví televizního vysílání, zejména s ohledem na nový technologický rozvoj."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES o názvech textilií
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií [1], a zejména na čl.
16 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že textilní výrobky mohou být uváděny na trh v rámci Společenství pouze tehdy, pokud budou vyhovovat ustanovením uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tato směrnice o názvech textilií stanoví názvy textilních vláken ve výrobku pro označování etiketami nebo jiné označování, aby bylo zajištěno, že zájmy spotřebitele budou chráněny správnými informacemi;
vzhledem k tomu, že pouze textilní vlákna uvedená v příloze I uvedené směrnice mohou být použita ve složení textilních výrobků určených pro vnitřní trh Společenství; že je nezbytné přizpůsobit technickému pokroku přílohy obsahující seznam vláken, aby byla zařazena nová vlákna, která se objevila od poslední změny směrnice;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 96/74/ES se mění takto:
1. Položka č. 2 se mění takto:
- ve sloupci "Název" se za slovo "guanako" vkládá slovo "kašgora",
- ve sloupci "Popis vlákna" se za slovo "guanako" vkládají slova "kašgorská koza" (kříženec kašmírské a angorské kozy).
2. Položka č. 30 se mění takto:
- slova ve sloupci "Název" znějí "polyamid nebo nylon",
- popis vláken se nahrazuje tímto:
"vlákno ze syntetických lineárních makromolekul, které mají v řetězci opakující se amidové vazby, z nichž nejméně 85 % je připojeno k alifatickým nebo cykloalifatickým jednotkám".
3. Čísla 31 až 41 se nahrazují čísly 34 až 44.
4. Vkládá se nová položka č. 31:
- slovo ve sloupci "Název" zní "aramid", - slova ve sloupci "Popis vlákna"
znějí: "vlákno ze syntetických lineárních makromolekul sestávajících z aromatických skupin spojených amidovými nebo imidovými vazbami, z nichž nejméně 85 % je napojeno přímo na dvě aromatická jádra, a pokud se vyskytují imidové vazby, jejich počet nepřesáhne počet amidových vazeb".
5. Vkládá se nová položka č. 32:
- slovo ve sloupci "Název" zní "polyimid", - slova ve sloupci "Popis vlákna"
znějí: "vlákno ze syntetických lineárních makromolekul, které mají v řetězci opakující se imidové jednotky".
6. Vkládá se nová položka č. 33:
- slovo ve sloupci "Název" zní "lyocel", - slova ve sloupci "Popis vlákna"
znějí: "regenerované celulosové vlákno získané procesem rozpouštění a spřádání v organickém rozpouštědle, bez tvorby derivátů", - za slovo ve sloupci
"Název" se vkládá odkaz na poznámku pod čarou.
Poznámka pod čarou zní:
"Organickým rozpouštědlem“ se v podstatě rozumí směs organických chemikálií a vody".
7. V důsledku toho se položka č. 22 mění takto:
popis se nahrazuje tímto:
B ≥ 1,3 T + 2T
B ≥ 0,5
T kde T je průměrná délková hmotnost v decitex".
Článek 2
Příloha II směrnice 96/74/ES se mění takto:
1. Čísla 31 až 41 se nahrazují čísly 34 až 44
2. Vkládá se nová položka č. 31:
slovo a číslo ve sloupcích Vlákna a Procentuální podíly znějí:
"Aramid _BAR_ 8,00" _BAR_
3. Vkládá se nová položka č. 32:
slovo a číslo ve sloupcích Vlákna a Procentuální podíly znějí:
"Polyimid _BAR_ 3,50" _BAR_
4. Vkládá se nová položka č. 33:
slovo a číslo ve sloupcích Vlákna a Procentuální podíly znějí:
"Lyocel _BAR_ 13,00". _BAR_
Článek 3
1. Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s přílohou směrnice 96/74/ES nejpozději do 1. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění příloha C směrnice Rady 92/51/EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/43/ES [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že vláda Spojeného království podala odůvodněnou žádost o odstranění třech jejích oborů odborné přípravy z přílohy C směrnice;
vzhledem k tomu, že Spojené království pozměnilo vzdělávání a odbornou přípravu zdravotního laboranta ("Medical laboratory scientific officer"), které teď vyžadují tři roky vysokoškolského vzdělávání, a v důsledku toho podléhá směrnici Rady 89/48/EHS [3]; že z tohoto důvodu by obor vzdělávání a odborné přípravy týkající se tohoto povolání neměl být zahrnut do přílohy C, jelikož osoby s kvalifikacemi získanými na základě předchozí úpravy a podléhajícími směrnici 92/51/EHS by mohly požadovat na základě čl. 1 písm. a) směrnice 89/48/EHS rovné zacházení;
vzhledem k tomu, že povolání protetika ("Prosthetist") není v současnosti ve Spojeném království regulováno;
vzhledem k tomu, že povolání probačního úředníka již není ve Spojeném království regulováno;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice Rady 92/51/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha C směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým den po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/443/EHS ze dne 26. června 1975 týkající se zařízení zpětného chodu a rychloměrného zařízení motorových vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS [1] ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 75/443/EHS ze dne 26. června 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětného chodu a rychloměrného zažízení motorových vozidel [3], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 75/443/EHS je jednou ze samostatných směrnic o postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že v důsledku toho se ustanovení uvedená ve směrnici 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel použijí na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že zejména čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS vyžadují, aby byl ke každé samostatné směrnici přiložen informační dokument obsahující příslušné body přílohy I uvedené směrnice a rovněž certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice tak, aby mohlo být schválení typu zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby se technické specifikace této směrnice přizpůsobily specifikacím obsaženým v předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 39;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 75/443/EHS se mění takto:
1. Ustanovení článku 1 se v závěru mění a zní:
"… s výjimkou kolejových vozidel a zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
2. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. S účinkem od 1. října 1997 členské státy nesmějí:
- odmítnout pro typ vozidla udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidel
z důvodů týkajících se zařízení pro zpětnou jízdu a měření rychlosti, splňují-li vozidla požadavky směrnice 75/443/EHS ve znění této směrnice.
2. S účinkem od 1. října 1998 členské státy:
- nesmějí nadále udělovat ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro jakýkoli typ vozidla z důvodů týkajících se zařízení pro zpětnou jízdu a měření rychlosti, nejsou-li splněny požadavky směrnice 75/443/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1997.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 25. června 1997, kterou se mění směrnice 93/113/ES o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [4] stanoví zásady pro povolování a používání doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/113/ES [5] zmocňuje členské státy dočasně povolit použití dotyčných produktů a jejich uvádění na trh za předpokladu, že podle dostupných vědeckých poznatků nepředstavují žádné nebezpečí pro lidské zdraví nebo zdraví zvířat;
vzhledem k tomu, že podle ustanovení směrnice 93/113/ES má Komise do 1. ledna 1997 rozhodnout o dokumentacích předložených členskými státy před 1. lednem 1996 za účelem získání povolení Společenství podle směrnice 70/524/EHS;
vzhledem k tomu, že vysoký počet dokumentací předložených členskými státy znemožnil rozhodnout o všech žádostech o povolení s plnou znalostí věci do 31. prosince 1996; že datum, do kterého musí Komise rozhodnout, musí být tedy odloženo o 18 měsíců, aby Komise a členské státy měly dostatek času na řádné prostudování dokumentací, které jim byly předloženy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 5 směrnice 93/113/ES se datum "1. ledna 1997" nahrazuje datem "1. července 1998".
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 25. června 1997, kterou se mění směrnice 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině, obilovinách, potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnicemi Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [4], 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [5] a 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [6] byl zaveden společný režim, který stanoví závazné limity reziduí platné v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že v rámci tohoto režimu jsou maximální limity reziduí stanovené směrnicí Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [7] po technickém přezkoumání postupně převáděny do směrnice 90/642/EHS; že převod určitých limitů již byl proveden a u jiných se připravuje;
vzhledem k tomu, že ve směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [8] byl vytvořen mechanismus, který váže povolení přípravku na ochranu rostlin obsahujícího účinnou látku zařazenou do přílohy I k výše uvedené směrnici na povinnost členského státu, který povolení udělil, stanovit dočasné maximální limity reziduí dotyčné účinné látky v ošetřené plodině; že v rámci tohoto mechanismu byl Komisi udělen mandát stanovit na základě dočasných maximálních limitů stanovených členskými státy dočasné maximální limity použitelné v celém Společenství; že z důvodu přehlednosti by dočasné maximální limity reziduí stanovené tímto mechanismem měly být vhodným způsobem začleněny do příloh ke směrnicím 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena pravidla týkající se maximálních limitů reziduí, které jsou přijatelné pro jednotlivé sušené a/nebo zpracované zemědělské produkty a pro složené potraviny, má-li být zajištěna náležitá ochrana lidského zdraví a řádné fungování společného trhu, pokud jde o tyto produkty;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly umožnit stanovení maximálních limitů pro produkty z jiných členských států, aby se co možná nejvíce předešlo problémům v důsledku neexistence harmonizovaných maximálních limitů reziduí pro určité kombinace rezidua/produkt;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy se v důsledku neexistence harmonizovaných maximálních limitů reziduí pro určité kombinace reziduum/produkt objeví v praxi překážky vnitřnímu trhu Společenství, je nezbytný dohodovací postup;
vzhledem k tomu, že by mělo být systematicky organizováno účinné monitorování reziduí pesticidů na vnitrostátní úrovni i na úrovni Společenství s cílem zajistit dodržování stanovených závazných limitů a přispět k získání co nejvyšší důvěry spotřebitele v dosaženou úroveň ochrany lidského zdraví;
vzhledem k tomu, že pro zaručení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů je rozhodující zajistit, aby byly prováděny kontroly dodržování stanovených maximálních limitů; že tyto kontroly by měly pokrývat pokud možno všechny rostlinné produkty spadající pod směrnice o reziduích; že by však dostupné prostředky měly být využívány optimálně, a že se proto může jevit jako zbytečné provádět kontroly zpracovaných, sušených nebo složených potravin anebo meziproduktů při zpracování, pokud jsou prováděny dostatečné kontroly surovin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné aktualizovat určitá ustanovení směrnic 76/895/EHS, 86/362/EHS a 86/363/EHS s cílem přizpůsobit je podobným ustanovením směrnice 90/642/EHS a zajistit jednotné provádění všech předpisů týkajících se maximálních limitů reziduí;
vzhledem k tomu, že provedení změn v přílohách v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků, stanovení dočasných maximálních limitů reziduí a stanovení faktorů zředění nebo zkoncentrování pro určité postupy sušení nebo zpracování jsou opatření technického charakteru; že rozhodovací postup regulativního výboru se zdá vhodným pro přijetí takových opatření, má-li být zajištěno účinné a účelné použití prováděcích opatření stanovených směrnicemi 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS, 90/642/EHS, 91/414/EHS a dalšími důležitými směrnicemi;
vzhledem k tomu, že náležitá ochrana lidského zdraví a řádné fungování vnitřního trhu vyžadují, aby změny provedené v přílohách začaly být rychle uplatňovány ve všech členských státech,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/895/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Tato směrnice se týká produktů určených pro lidskou spotřebu nebo ve výjimečných případech pro výživu zvířat, které jsou uvedeny v příloze I pod položkami společného celního sazebníku a v nichž nebo na nichž se nacházejí rezidua pesticidů uvedených v příloze II.
2. Tato směrnice se vztahuje také na tytéž produkty po sušení, zpracování nebo po přidání do složené potraviny, pokud mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
3. Tato směrnice se použije bez dotčení směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [9] a směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [10]. Dokud však pro tyto produkty nebudou stanoveny maximální limity v souladu s článkem 6 směrnice 91/321/EHS nebo článku 6 směrnice 96/5/ES, vztahuje se na ně čl. 5a odst. 1, 3 až 6 této směrnice."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely této směrnice:
1. se "rezidui pesticidů" rozumějí stopová množství pesticidů a jejich metabolitů a rozkladných nebo reakčních produktů uvedených v příloze II, která se nacházejí v produktech podle článku 1 nebo na jejich povrchu;
2. se "uvedením do oběhu" rozumí jakékoliv předání produktů podle článku 1 po jejich sklizni, ať již za úplatu nebo bezplatně."
3. Ustanovení čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Jestliže členský stát v důsledku nových informací nebo přehodnocení existujících informací nebo přehodnocení existujících informací usoudí, že maximální limit stanovený v příloze II ohrožuje lidské zdraví nebo zdraví zvířat a vyžaduje tedy rychlé jednání, může dočasně na svém území tento limit snížit.
V takovém případě neprodleně oznámí učiněná opatření ostatním členským státům a Komisi s uvedením důvodů těchto opatření."
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Změny příloh I a II v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků se přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 7.
Při stanovení maximálních limitů reziduí musí být zohledněno zejména odborné posouzení rizika vyplývajícího z dietárního příjmu a množství a kvalita předložených údajů."
5. Za článek 5 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Pro účely tohoto článku je členský stát původu definován jako členský stát, na jehož území je produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 a 2 produkován v souladu s právem a uváděn na trh nebo uváděn do volného oběhu, a členský stát určení jako členský stát, na jehož území je takový produkt dovezen a uveden do oběhu za jiným účelem než je tranzit do jiného členského státu nebo do třetí země.
2. Členské státy zavedou pravidla, jimiž se s přihlédnutím ke správné zemědělské praxi v členském státu původu a bez dotčení podmínek nezbytných pro ochranu zdraví spotřebitelů stanoví trvalé nebo dočasné maximální limity reziduí pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 a 2 dovezené na jejich území z členského státu původu v případech, kdy pro tyto produkty nebyly stanoveny maximální limity reziduí podle článku 5.
3. V případě, že:
- nebyl podle článku 5 stanoven maximální limit reziduí pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 a 2 a
- tento produkt, který vyhovuje maximálním limitům reziduí platným v členském státě jeho původu, byl v členském státě určení podroben opatřením, jejichž smyslem je zakázat nebo omezit uvedení produktu do oběhu s odůvodněním, že obsahuje rezidua pesticidů v množství překračujícím maximální limit reziduí přijatelný v členském státě určení, a
- členský stát určení buď zavedl nové maximální limity reziduí, nebo změnil limity stanovené v jeho právních předpisech, nebo provedl změny kontrol, jež jsou ve srovnání s kontrolami domácí produkce neúměrné a/nebo diskriminující, nebo se maximální limit reziduí používaný členským státem určení podstatně liší od odpovídajících limitů stanovených jinými členskými státy anebo maximální limit reziduí používaný členským státem určení představuje nepřiměřenou úroveň ochrany ve srovnání s úrovní ochrany uplatňovanou členským státem u pesticidů s podobným rizikem nebo u podobných zemědělských produktů či potravin,
uplatní se tato zvláštní ustanovení:
a) členský stát určení sdělí přijatá opatření dotyčnému druhému členskému státu a Komisi do 20 dnů od jejich použití.
V oznámení musí být doloženy podpůrné skutečnosti;
b) na základě oznámení podle písmene a) naváží oba dotčené členské státy neprodleně vzájemný kontakt s cílem odstranit, kdykoliv je to možné, zakazující nebo omezující účinek opatření přijatých členským státem určení cestou vzájemně dohodnutých opatření; členské státy si vzájemně sdělí všechny nezbytné informace.
Do tří měsíců od oznámení podle písmene a) sdělí dotyčné členské státy Komisi výsledek těchto kontaktů a zejména opatření, která hodlají případně přijmout, včetně maximálních limitů reziduí, na nichž se dohodly.
Členský stát původu informuje ostatní členské státy o výsledku těchto kontaktů;
c) Komise neprodleně předloží věc Stálému fytosanitárnímu výboru a podle možnosti předloží návrh na stanovení dočasného maximálního limitu reziduí v rámci přílohy II, který se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 7.
Ve svém návrhu Komise zohlední existující technické a vědecké poznatky v této oblasti a zvláště údaje předložené zúčastněnými členskými státy, zejména toxikologické posouzení a odhad přijatelného denního příjmu (ADI), dále správnou zemědělskou praxi a výsledky pokusů, které členský stát původu použil ke stanovení maximálního limitu reziduí, společně s důvody předloženými členským státem určení, jež vedly k přijetí dotyčných opatření.
Období platnosti dočasných maximálních limitů musí být stanoveno v přijatém právním aktu a nesmí být delší než čtyři roky.
Toto období může být závislé na tom, že členský stát původu a/nebo jiný zúčastněný členský stát předloží výsledky pokusů, jež Komise vyžaduje pro stanovení maximálních limitů reziduí podle článku 5.
Komise a členské státy se na žádost průběžně informují o probíhajícím programu pokusů.
4. Jakákoliv opatření podle odstavců 2 a 3 budou členskými státy učiněna s ohledem na jejich povinnosti vyplývající ze Smlouvy, zejména z článků 30 až 36.
5. Směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [*] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím 96/139/ES (Úř. věst. L 32, 10.2.1996, s. 31). se nevztahuje na opatření přijatá a oznámená členskými státy podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Prováděcí pravidla k postupu uvedenému v tomto článku mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 8."
6. V článku 7 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou."
7. V článku 8 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou."
8. Za článek 8 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 8a
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
9. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Tato směrnice se vztahuje na produkty uvedené v článku 1, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí.
Maximální limity reziduí pesticidů stanovené podle této směrnice se však nepoužijí v případě produktů ošetřených před vývozem, jestliže lze dostatečně prokázat, že
a) třetí země určení požaduje zvláštní ošetření, aby zabránila zavlečení škodlivých organismů na její území, nebo
b) ošetření je nezbytné k ochraně produktů před škodlivými organismy během přepravy do třetí země určení a při skladování v této zemi.
2. Tato směrnice se nevztahuje na produkty uvedené v článku 1, jestliže lze dostatečně prokázat, že jsou určeny pro
a) výrobu jiných výrobků než potravin nebo krmiv nebo
b) výsev nebo sadbu."
10. Za článek 10 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 10a
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby změny přílohy II vyplývající z rozhodnutí podle článku 5 mohly být na jejich území provedeny nejpozději do osmi měsíců od jejich přijetí nebo, pokud je to nezbytné z naléhavých důvodů ochrany lidského zdraví, v kratší lhůtě.
Z důvodů ochrany oprávněných očekávání mohou být v prováděcích právních aktech Společenství stanovena přechodná období pro zavedení určitých maximálních limitů reziduí, během nichž bude možné sklizené produkty uvádět na trh za obvyklých podmínek."
Článek 2
Směrnice 86/362/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na produkty uvedené v příloze I a na výrobky získané jejich sušením, zpracováním nebo přidáním do složené potraviny, pokud mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny tyto předpisy:
a) směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [*] Úř. věst. L 38, 11.2.1974, s. 31. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/25/ES (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 35).;
b) směrnice Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [**] Úř. věst. L 340, 9.12.1976, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 12).;
c) směrnice Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [***] Úř. věst. L 350, 14.12.1990, s. 71. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 12).;
d) směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [****] Úř. věst. L 175, 4.7.1991, s. 35. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/4/ES (Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 12). a směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [*****] Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 17.. Dokud však pro tyto produkty nebudou stanoveny maximální limity v souladu s článkem 6 směrnice 91/321/EHS nebo s článkem 6 směrnice 96/5/ES, vztahuje se na ně čl. 5a odst. 1, 3 až 6 této směrnice.
3. Tato směrnice se vztahuje rovněž na produkty uvedené v článku 1, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí.
Maximální limity reziduí pesticidů stanovené podle této směrnice se však nepoužijí v případě produktů ošetřených před vývozem, jestliže lze dostatečně prokázat, že
a) třetí země určení požaduje zvláštní ošetření, aby zabránila zavlečení škodlivých organismů na její území, nebo
b) ošetření je nezbytné k ochraně produktů před škodlivými organismy během přepravy do třetí země určení a při skladování v této zemi.
4. Tato směrnice se nevztahuje na produkty podle odstavce 1, jestliže lze dostatečně prokázat, že jsou určeny pro
a) výrobu jiných výrobků než potravin nebo krmiv nebo
b) výsev nebo sadbu."
2. V čl. 2 odst. 1 se zrušují slova "uvedených v příloze II".
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Aniž je dotčeno ustanovení článku 6, produkty uvedené v článku 1 nesmějí od svého uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu v příloze II.
Seznam reziduí příslušných pesticidů a jejich maximálních limitů je stanoven v příloze II v souladu s postupem podle článku 12 s přihlédnutím k současným vědeckým a technickým poznatkům.
2. V případě sušených a zpracovaných produktů, pro něž nejsou maximální limity v příloze II výslovně stanoveny, jsou použitelné maximální limity stanovené v příloze II s přihlédnutím ke zkoncentrování v důsledku procesu sušení nebo ke zkoncentrování či zředění v důsledku zpracování.
Faktor zkoncentrování nebo zředění odpovídající zkoncentrování nebo zředění v důsledku určitých procesů sušení nebo zpracování může být pro určité sušené nebo zpracované výrobky určen postupem podle článku 12.
3. V případě složených potravin, které obsahují směs složek a pro něž nejsou maximální limity reziduí stanoveny, nesmějí použité maximální limity reziduí překročit limity stanovené v příloze II, přičemž se zohlední relativní koncentrace složek ve směsi a rovněž ustanovení odstavce 2.
Členské státy zajistí alespoň kontrolním odběrem vzorků dodržování maximálních limitů podle odstavce 1. Nezbytné inspekce a kontroly jsou prováděny podle směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úřední kontrole potravin [*] Úř. věst.
L 186, 30.6.1989, s.
23. s výjimkou článku 14 a podle směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úřední kontroly potravin [**] Úř. věst.
L 290, 24.11.1993, s.
14. s výjimkou článků 5, 6 a 8."
4. Článek 5 se nahrazuje články 5 a 5a:
"Článek 5
Pokud Komise pro produkt patřící do skupiny uvedené v příloze I stanoví postupem podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [*] Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 12). dočasný maximální limit reziduí použitelný v celém Společenství, označí se tento limit v příloze II odkazem na tento postup.
Článek 5a
1. Pro účely tohoto článku je členský stát původu definován jako členský stát, na jehož území je produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 produkován v souladu s právem a uváděn na trh nebo uváděn do volného oběhu, a členský stát určení jako členský stát, na jehož území je takový produkt dovezen a uveden do oběhu za jiným účelem, než je tranzit do jiného členského státu nebo třetí země.
2. Členské státy zavedou pravidla, jimiž se s přihlédnutím ke správné zemědělské praxi v členském státu původu a bez dotčení podmínek nezbytných pro ochranu zdraví spotřebitelů stanoví trvalé nebo dočasné maximální limity reziduí pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 dovezené na jejich území z členského státu původu v případech, kdy pro tyto produkty nebyly stanoveny maximální limity reziduí podle čl. 4 odst. 1 nebo článku 5.
3. V případě, že:
- nebyl podle čl. 4 odst. 1 nebo článku 5 stanoven maximální limit reziduí pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 a
- tento produkt, který vyhovuje maximálním limitům reziduí platným v členském státě jeho původu, byl v členském státě určení podroben opatřením, jejichž smyslem je zakázat nebo omezit uvedení produktu do oběhu s odůvodněním, že obsahuje rezidua pesticidů v množství překračujícím maximální limit reziduí přijatelný v tomto členském státě, a
- členský stát určení buď zavedl nové maximální limity reziduí, nebo změnil limity stanovené v jeho právních předpisech, nebo provedl změny kontrol, jež jsou ve srovnání s kontrolami domácí produkce neúměrné a/nebo diskriminující, nebo se maximální limit reziduí používaný členským státem určení podstatně liší od odpovídajících limitů stanovených jinými členskými státy anebo maximální limit reziduí používaný členským státem určení představuje nepřiměřenou úroveň ochrany ve srovnání s úrovní ochrany uplatňovanou členským státem u pesticidů s podobným rizikem nebo u podobných zemědělských produktů či potravin,
a) členský stát určení sdělí přijatá opatření dotyčnému druhému členskému státu a Komisi do 20 dnů od jejich použití.
V oznámení musí být doloženy podpůrné skutečnosti;
b) na základě oznámení podle písmene a) naváží oba dotčené členské státy neprodleně vzájemný kontakt s cílem odstranit, kdykoliv je to možné, zakazující nebo omezující účinek opatření přijatých členským státem určení cestou vzájemně dohodnutých opatření; členské státy si vzájemně sdělí všechny nezbytné informace.
Do tří měsíců od oznámení podle písmene a) sdělí dotyčné členské státy Komisi výsledek těchto kontaktů a zejména opatření, která hodlají případně přijmout, včetně maximálních limitů reziduí, na nichž se dohodly.
Členský stát původu informuje ostatní členské státy o výsledku těchto kontaktů;
c) Komise neprodleně předloží věc Stálému fytosanitárnímu výboru a podle možnosti předloží návrh na stanovení dočasného maximálního limitu reziduí v rámci přílohy II, který se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 12.
Ve svém návrhu Komise zohlední existující technické a vědecké poznatky v této oblasti a zvláště údaje předložené zúčastněnými členskými státy, zejména toxikologické posouzení a odhad přijatelného denního příjmu (ADI), dále správnou zemědělskou praxi a výsledky pokusů, které členský stát původu použil ke stanovení maximálního limitu reziduí, společně s důvody předloženými členským státem určení, jež vedly k přijetí dotyčných opatření.
Období platnosti dočasných maximálních limitů musí být stanoveno v přijatém právním aktu a nesmí být delší než čtyři roky.
Toto období může být závislé na tom, že členský stát původu a/nebo jiný zúčastněný členský stát předloží výsledky pokusů, jež Komise vyžaduje pro stanovení maximálních limitů reziduí podle čl. 4 odst.
1. Komise a členské státy se na žádost průběžně informují o probíhajícím programu pokusů.
4. Jakákoliv opatření podle odstavců 2 a 3 budou členskými státy učiněna s ohledem na jejich povinnosti vyplývající ze Smlouvy, zejména z článků 30 až 36.
5. Směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [**] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím 96/139/ES (Úř. věst. L 32, 10.2.1996, s. 31). se nevztahuje na opatření přijatá a oznámená členskými státy podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Prováděcí pravidla k postupu uvedenému v tomto článku mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 11a."
5. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Členské státy určí orgán, který zajistí kontrolu uvedenou v čl. 4 odst. 4.
2. a) Každoročně do 30. června zašlou členské státy Komisi své předpokládané vnitrostátní kontrolní programy na následující kalendářní rok. V těchto předpokládaných programech budou upřesněny alespoň:
- produkty, které mají být kontrolovány, a počet inspekcí, které mají být provedeny,
- rezidua pesticidů, která podléhají inspekci,
- kritéria uplatněná při vypracování těchto programů.
b) Každoročně do 30. září předloží Komise Stálému fytosanitárnímu výboru návrh doporučení, které stanoví koordinovaný kontrolní program Společenství, v němž budou uvedeny odběry specifických vzorků, jež mají být zahrnuty do vnitrostátních programů.
Doporučení se přijímá postupem podle článku 11b.
Hlavním cílem tohoto kontrolního programu Společenství je optimálně využít na úrovni Společenství odběry vzorků obilovin spadajících do skupin uvedených v příloze I, jež byly vyprodukovány ve Společenství nebo do něj dovezeny, aby bylo při zjištění problémů zajištěno dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů stanovených v příloze II.
3. Každoročně do 31. srpna zašlou členské státy Komisi výsledky analýz kontrolních vzorků odebraných během předchozího roku v rámci jejich vnitrostátních kontrolních programů a v rámci koordinovaného kontrolního programu Společenství. Komise tyto informace společně s výsledky kontrol provedených podle směrnic 86/363/EHS [*] Úř. věst. L 221, 7.8.1986, s. 43. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/33/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 35). a 90/642/EHS utřídí a shrne a provede rozbor:
- případů nedodržení maximálních limitů reziduí a
- skutečných průměrných množství reziduí a jejich relativních hodnot vzhledem ke stanoveným maximálním limitům reziduí.
Komise by se měla při přípravě koordinovaného kontrolního programu postupně dopracovat k systému, který by umožnil odhadnout skutečnou dietární expozici pesticidům.
Každoročně do 30. září Komise předá tyto informace členským státům v rámci Stálého fytosanitárního výboru k jejich přezkoumání a za účelem přijetí nezbytných opatření, zvláště pokud jde o:
- přijetí jakýchkoliv opatření na úrovni Společenství v případě oznámeného porušení maximálních limitů,
- účelnost zveřejnění utříděných a shrnutých informací.
4. V souladu s postupem stanoveným v článku 11a mohou být přijaty:
a) změny odstavců 2 a 3, pokud se týkají dat pro oznamování;
b) prováděcí pravidla nezbytná pro náležité uplatňování odstavců 2 a 3.
5. Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu o uplatňování tohoto článku, případně doplněnou vhodnými návrhy."
6. V čl. 8 odst. 1 se slova "článku 12" nahrazují slovy "článku 11a".
7. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Jestliže členský stát v důsledku nové informace nebo přehodnocení existující informace usoudí, že maximální limit stanovený v příloze II ohrožuje lidské zdraví nebo zdraví zvířat, a vyžaduje proto rychlé jednání, může dočasně na svém území tento limit snížit.
V takovém případě neprodleně oznámí přijatá opatření ostatním členským států a Komisi a uvede jejich důvody.
2. Komise urychleně přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a konzultuje členské státy v rámci Stálého fytosanitárního výboru (dále jen "výbor"); poté neprodleně zaujme stanovisko a učiní vhodná opatření.
Komise neprodleně oznámí učiněná opatření Radě a členským státům.
Každý členský stát může Radě předložit opatření Komise do 15 dnů od tohoto oznámení.
Rada může do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
3. Jestliže Komise usoudí, že k vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1 a k zajištění ochrany lidského zdraví musejí být maximální limity stanovené v příloze II změněny, zahájí postup podle článku 13 za účelem přijetí těchto změn.
V takovém případě může členský stát, který přijal ochranná opatření podle odstavce 1, ponechat opatření v účinnosti, dokud Rada nebo Komise výše uvedeným postupem nerozhodne."
8. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
5a odst. 3 a článku 9, se změny příloh přijímají v souladu s postupem stanoveným v článku 12 s přihlédnutím k současným vědeckým a technickým poznatkům.
Při stanovení maximálních limitů reziduí musí být zohledněno zejména odborné posouzení rizika vyplývajícího z dietárního příjmu a množství a kvalita dostupných údajů."
9. Článek 11 se zrušuje.
10. Vkládají se nové články 11a a 11b, které znějí:
"Článek 11a
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11b
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
11. V článku 12 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 3 měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou."
12. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby změny přílohy II vyplývající z rozhodnutí podle čl. 4 odst. 1 a 2, článku 5, čl. 5a odst. 3, čl. 9 odst. 3 a článku 10 mohly být na jejich území provedeny nejpozději do osmi měsíců od jejich přijetí nebo, pokud je to nezbytné z naléhavých důvodů ochrany lidského zdraví, v kratší lhůtě.
Z důvodů ochrany oprávněných očekávání mohou být v prováděcích právních aktech Společenství stanovena přechodná období pro zavedení určitých maximálních limitů reziduí, během nichž bude možné sklizené produkty uvádět na trh za obvyklých podmínek."
Článek 3
Směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na potraviny živočišného původu uvedené v příloze I a na výrobky získané jejich sušením, zpracováním nebo přidáním do složené potraviny, pokud mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny tyto předpisy:
a) směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [*] Úř. věst. L 38, 11.2.1974, s. 31. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/25/ES (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 35).;
b) směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [**] Úř. věst. L 175, 4.7.1991, s. 35. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/4/ES (Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 12). a směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [***] Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 17.. Dokud však pro tyto produkty nebudou stanoveny maximální limity v souladu s článkem 6 směrnice 91/321/EHS nebo s článkem 6 směrnice 96/5/ES, vztahuje se na ně čl. 5a odst. 1, 3 až 6 této směrnice.
3. Tato směrnice se vztahuje rovněž na produkty uvedené v článku 1, které jsou určeny pro vývoz do třetích zemí.
4. Tato směrnice se nevztahuje na produkty podle odstavce 1, jestliže lze dostatečně prokázat, že jsou určeny pro výrobu jiných výrobků než potravin nebo krmiv."
2. V čl. 2 odst. 1 se zrušují slova "uvedených v příloze II".
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Aniž je dotčeno ustanovení článku 6, nesmějí produkty uvedené v článku 1 od svého uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu v příloze II.
Seznam reziduí pesticidů a jejich maximálních limitů je stanoven v příloze II v souladu s postupem podle článku 12 s přihlédnutím k současným vědeckým a technickým poznatkům.
2. V případě sušených a zpracovaných produktů, pro něž nejsou maximální limity v příloze II výslovně stanoveny, jsou použitelné maximální limity stanovené v příloze II s přihlédnutím ke zkoncentrování v důsledku procesu sušení nebo ke zkoncentrování či zředění v důsledku zpracování.
Faktor zkoncentrování nebo zředění odpovídající zkoncentrování v důsledku určitých procesů sušení nebo zpracování může být pro určité sušené nebo zpracované výrobky určen postupem podle článku 12.
3. V případě složených potravin, které obsahují směs složek a pro něž nejsou maximální limity reziduí stanoveny, nesmějí použité maximální limity reziduí překročit limity stanovené v příloze II, přičemž se zohlední relativní koncentrace složek ve směsi a rovněž ustanovení odstavce 2.
Členské státy zajistí alespoň kontrolním odběrem vzorků dodržování maximálních limitů podle odstavce 1. Nezbytné inspekce a kontroly jsou prováděny podle směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úřední kontrole potravin [*] Úř. věst.
L 186, 30.6.1989, s.
23., s výjimkou článku 14, a podle směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úřední kontroly potravin [**] Úř. věst.
L 290, 24.11.1993, s.
14., s výjimkou článků 5, 6 a 8 a dalších právních předpisů o sledování reziduí v potravinách živočišného původu."
4. Článek 5 se nahrazuje články 5 a 5a:
"Článek 5
Pokud Komise pro produkt patřící do skupiny uvedené v příloze I stanoví postupem podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [*] Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 12). dočasný maximální limit reziduí použitelný v celém Společenství, označí se tento limit v příloze II odkazem na tento postup.
Článek 5a
1. Pro účely tohoto článku je členský stát původu definován jako členský stát, na jehož území je produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 produkován v souladu s právem a uváděn na trh nebo uváděn do volného oběhu, a členský stát určení jako členský stát, na jehož území je takový produkt dovezen a uveden do oběhu za jiným účelem, než je tranzit do jiného členského státu nebo do třetí země.
2. Členské státy zavedou pravidla, jimiž se s přihlédnutím ke správné zemědělské praxi v členském státu původu a bez dotčení podmínek nezbytných pro ochranu zdraví spotřebitelů stanoví trvalé nebo dočasné maximální limity reziduí pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 dovezené na jejich území z členského státu původu v případech, kdy pro tyto produkty nebyly stanoveny maximální limity reziduí podle čl. 4 odst. 1 nebo článku 5.
3. V případě, že:
- nebyl podle čl. 4 odst. 1 nebo článku 5 stanoven maximální limit reziduí pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 a
- tento produkt, který vyhovuje maximálním limitům reziduí platným v členském státě jeho původu, byl v členském státě určení podroben opatřením, jejichž smyslem je zakázat nebo omezit uvedení produktu do oběhu s odůvodněním, že obsahuje rezidua pesticidů v množství překračujícím maximální limit reziduí přijatelný v tomto členském státě, a
- členský stát určení buď zavedl nové maximální limity reziduí, nebo změnil limity stanovené v jeho právních předpisech, nebo provedl změny kontrol, jež jsou ve srovnání s kontrolami domácí produkce neúměrné a/nebo diskriminující, nebo se maximální limit reziduí používaný členským státem určení podstatně liší od odpovídajících limitů stanovených jinými členskými státy, anebo maximální limit reziduí používaný členským státem určení představuje nepřiměřenou úroveň ochrany ve srovnání s úrovní ochrany uplatňovanou členským státem u pesticidů s podobným rizikem nebo u podobných zemědělských produktů či potravin,
uplatní se tato zvláštní ustanovení:
a) členský stát určení sdělí přijatá opatření dotyčnému druhému členskému státu a Komisi do 20 dnů od jejich použití.
V oznámení musí být doloženy podpůrné skutečnosti;
b) na základě oznámení podle písmene a) naváží oba dotčené členské státy neprodleně vzájemný kontakt s cílem odstranit, kdykoliv je to možné, zakazující nebo omezující účinek opatření přijatých členským státem určení cestou vzájemně dohodnutých opatření; členské státy si vzájemně sdělí všechny nezbytné informace.
Do tří měsíců od oznámení podle písmene a) sdělí dotyčné členské státy Komisi výsledek těchto kontaktů a zejména opatření, která hodlají případně přijmout, včetně maximálních limitů reziduí, na nichž se dohodly.
Členský stát původu informuje ostatní členské státy o výsledku těchto kontaktů.
c) Komise neprodleně předloží věc Stálému fytosanitárnímu výboru a podle možnosti předloží návrh na stanovení dočasného maximálního limitu reziduí v rámci přílohy II, který se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 12.
Ve svém návrhu Komise zohlední existující technické a vědecké poznatky v této oblasti a zvláště údaje předložené zúčastněnými členskými státy, zejména toxikologické posouzení a odhad přijatelného denního příjmu (ADI), dále správnou zemědělskou praxi a výsledky pokusů, které členský stát původu použil ke stanovení maximálního limitu reziduí, společně s důvody předloženými členským státem určení, jež vedly k přijetí dotyčných opatření.
Období platnosti dočasných maximálních limitů musí být stanoveno v přijatém právním aktu a nesmí být delší než čtyři roky.
Toto období může být závislé na tom, že členský stát původu a/nebo jiný zúčastněný členský stát předloží výsledky pokusů, jež Komise vyžaduje pro stanovení maximálních limitů reziduí podle čl. 4 odst.
1. Komise a členské státy se na žádost průběžně informují o probíhajícím programu pokusů.
4. Jakákoliv opatření podle odstavců 2 a 3 budou členskými státy učiněna s ohledem na jejich povinnosti vyplývající ze Smlouvy, zejména z článků 30 až 36.
5. Směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [**] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím 96/139/ES (Úř. věst. L 32, 10.2.1996, s. 31). se nevztahuje na opatření přijatá a oznámená členskými státy podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Prováděcí pravidla k postupu uvedenému v tomto článku mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 11a."
5. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Komise tyto informace společně s výsledky kontrol provedených podle směrnic 86/362/EHS [*] Úř. věst. L 221, 7.8.1986, s.
37.
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/33/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s.
35). a 90/642/EHS [**] Úř. věst.
L 350, 14.12.1990, s. 71.
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s.
12). utřídí, shrne a zpracuje."
6. V čl. 8 odst. 1 se slova "podle článku 12" nahrazují slovy "podle článku 11a".
7. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Jestliže členský stát v důsledku nové informace nebo přehodnocení existující informace usoudí, že maximální limit stanovený v příloze II ohrožuje lidské zdraví nebo zdraví zvířat, a vyžaduje proto rychlé jednání, může dočasně na svém území tento limit snížit.
V takovém případě neprodleně oznámí přijatá opatření ostatním členským státům a Komisi a uvede jejich důvody.
2. Komise urychleně přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a konzultuje členské státy v rámci Stálého fytosanitárního výboru (dále jen "výbor"); poté neprodleně zaujme stanovisko a učiní vhodná opatření.
Komise neprodleně oznámí učiněná opatření Radě a členským státům.
Každý členský stát může Radě předložit opatření Komise do 15 dnů od tohoto oznámení.
Rada může do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
3. Jestliže Komise usoudí, že k vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1 a k zajištění ochrany lidského zdraví musejí být maximální limity stanovené v příloze II změněny, zahájí postup podle článku 13 za účelem přijetí těchto změn.
V takovém případě může členský stát, který přijal ochranná opatření podle odstavce 1, ponechat opatření v účinnosti, dokud Rada nebo Komise výše uvedeným postupem nerozhodne."
8. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
5a odst. 3 a článku 9, se změny příloh přijímají v souladu s postupem stanoveným v článku 12 s přihlédnutím k současným vědeckým a technickým poznatkům.
Při stanovení maximálních limitů reziduí musí být zohledněno zejména odborné posouzení rizika vyplývajícího z dietárního příjmu a množství a kvalita dostupných údajů."
9. Článek 11 se zrušuje.
10. Vkládají se nové články 11a a 11b, které znějí:
"Článek 11a
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11b
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
11. V článku 12 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 3 měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou."
12. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby změny přílohy II vyplývající z rozhodnutí podle čl. 4 odst. 1 a 2, článku 5, čl. 5a odst. 3, čl. 9 odst. 3 a článku 10 mohly být na jejich území provedeny nejpozději do osmi měsíců od jejich přijetí nebo, pokud je to nezbytné z naléhavých důvodů ochrany lidského zdraví, v kratší lhůtě.
Z důvodů ochrany oprávněných očekávání mohou být v prováděcích právních aktech Společenství stanovena přechodná období pro zavedení určitých maximálních limitů reziduí, během nichž bude možné sklizené produkty uvádět na trh za obvyklých podmínek."
Článek 4
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice se vztahuje na produkty ze skupin uvedených ve sloupci 1 přílohy I, jejichž příklady jsou uvedeny ve sloupci 2, pokud produkty z těchto skupin nebo části produktů uvedené ve sloupci 3 mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
Tato směrnice se vztahuje také na tytéž produkty po sušení, zpracování nebo po přidání do složené potraviny, pokud mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů."
2. V čl. 1 odst. 2 se doplňuje nové písmeno e), které zní:
"e) směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [*] Úř. věst. L 175, 4.7.1991, s.
L 49, 28.2.1996, s. 12). a směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [**] Úř. věst.
L 49, 28.2.1996, s.
17.. Dokud však pro tyto produkty nebudou stanoveny maximální limity v souladu s článkem 6 směrnice 91/321/EHS nebo s článkem 6 směrnice 96/5/ES, vztahuje se na ně čl.
5a odst.
1, 3 až 6 této směrnice."
3. V článku 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) se "rezidui pesticidů" rozumějí stopová množství pesticidů a jejich metabolitů a rozkladných nebo reakčních produktů, která jsou přítomna v produktech uvedených v článku 1 nebo na jejich povrchu."
4. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Skupiny produktů podle článku 1 nebo případně jejich části nesmějí po svém uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu v příloze II.
Seznam reziduí příslušných pesticidů a jejich maximálních limitů je stanoven v příloze II v souladu s postupem podle článku 10a s přihlédnutím k současným vědeckým a technickým poznatkům.
Rezidua pesticidů budou zařazena do seznamu, jakmile směrnice 76/895/EHS stanoví jejich maximální limity.
2. V případě sušených a zpracovaných produktů, pro něž nejsou maximální limity v příloze II výslovně stanoveny, jsou použitelné maximální limity stanovené v příloze II s přihlédnutím ke zkoncentrování v důsledku procesu sušení nebo ke zkoncentrování či zředění v důsledku zpracování.
Faktor zkoncentrování nebo zředění odpovídající zkoncentrování nebo zředění v důsledku určitých procesů sušení nebo zpracování může být pro určité sušené nebo zpracované výrobky určen postupem podle článku 10a.
3. V případě složených potravin, které obsahují směs složek a pro něž nejsou maximální limity reziduí stanoveny, nesmějí použité maximální limity reziduí překročit limity stanovené v příloze II, přičemž se zohlední relativní koncentrace složek ve směsi a rovněž ustanovení odstavce 2.
Členské státy zajistí alespoň kontrolním odběrem vzorků dodržování maximálních limitů podle odstavce 1. Nezbytné inspekce a kontroly jsou prováděny podle směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úřední kontrole potravin [*] Úř. věst.
L 186, 30.6.1989, s.
23. s výjimkou jejího článku 14 a podle směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úřední kontroly potravin [**] Úř. věst.
L 290, 24.11.1993, s.
14. s výjimkou jejích článků 5, 6 a 8."
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Členské státy určí orgán, který zajistí kontrolu uvedenou v čl. 3 odst. 4.
2. a) Každoročně do 30. června zašlou členské státy Komisi své předpokládané vnitrostátní kontrolní programy pro následující kalendářní rok. V těchto předpokládaných programech budou upřesněny alespoň:
- produkty, které mají být kontrolovány, a počet inspekcí, které mají být provedeny,
- rezidua pesticidů, která podléhají inspekci,
- kritéria uplatněná při vypracování těchto programů.
b) Každoročně do 30. září předloží Komise Stálému fytosanitárnímu výboru návrh doporučení, které stanoví koordinovaný kontrolní program Společenství, v němž budou uvedeny odběry specifických vzorků, jež mají být zahrnuty do vnitrostátních programů.
Doporučení se přijímá postupem podle článku 10.
Hlavním cílem tohoto programu Společenství je optimálně využít na úrovni Společenství odběry vzorků rostlinných produktů spadajících do skupin uvedených v příloze I, jež byly vyprodukovány ve Společenství nebo do něj dovezeny, aby bylo při zjištění problémů zajištěno dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů stanovených v příloze II.
3. Každoročně do 31. srpna zašlou členské státy Komisi výsledky analýz kontrolních vzorků odebraných během předchozího roku v rámci jejich vnitrostátních kontrolních programů a koordinovaného kontrolního programu Společenství.
Komise tyto informace spolu s výsledky kontrol provedených podle směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS utřídí a shrne a provede rozbor:
- případů nedodržení maximálních limitů reziduí a
- skutečných průměrných množství reziduí a jejich relativních hodnot vzhledem ke stanoveným maximálním limitům reziduí.
Komise by se měla při přípravě koordinovaného kontrolního programu postupně dopracovat k systému, který by umožnil odhadnout skutečnou dietární expozici pesticidům.
Každoročně do 30. září Komise předá tyto informace členským státům v rámci Stálého fytosanitárního výboru k jejich přezkoumání a za účelem přijetí nezbytných opatření, zvláště pokud jde o:
- přijetí jakýchkoliv opatření na úrovni Společenství v případě oznámeného porušení maximálních limitů,
- účelnosti zveřejnění utříděných a shrnutých informací.
4. Postupem podle článku 9 mohou být přijaty:
a) změny odstavců 2 a 3, pokud se týkají dat pro oznamování;
b) prováděcí pravidla nezbytná pro náležité uplatňování odstavců 2 a 3.
5. Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu o uplatňování tohoto článku, případně doplněnou vhodnými návrhy."
6. Za článek 5 se vkládají nové články 5a a 5b, které znějí:
"Článek 5a
Pokud Komise pro produkt patřící do skupiny uvedené v příloze I stanoví postupem podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [*] Úř. věst. l 230, 19.8.1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 96/32/ES (Úř. věst. L 144, 18.6.1996, s. 12). dočasný maximální limit reziduí použitelný v celém Společenství, označí se tento limit v příloze II odkazem na tento postup.
Článek 5b
1. Pro účely tohoto článku je členský stát původu definován jako členský stát, na jehož území je produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 produkován v souladu s právem a uváděn na trh nebo uváděn do volného oběhu, a členský stát určení jako členský stát, na jehož území je takový produkt dovezen a uveden do oběhu za jiným účelem, než je tranzit do jiného členského státu nebo do třetí země.
2. Členské státy zavedou pravidla, jimiž se s přihlédnutím ke správné zemědělské praxi v členském státu původu a bez dotčení podmínek nezbytných pro ochranu zdraví spotřebitelů stanoví trvalé nebo dočasné maximální limity reziduí pro produkty podle čl. 1 odst. 1 dovezené na jejich území z členského státu původu v případech, kdy pro tyto produkty nebyly stanoveny maximální limity reziduí podle článku 3 odst. 1 nebo článku 5a.
3. V případě, že:
- nebyl podle čl. 3 odst. 1 nebo článku 5a stanoven maximální limit reziduí pro produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 a
- tento produkt, který vyhovuje maximálním limitům reziduí platným v členském státě jeho původu, byl v členském státě určení podroben opatřením, jejichž smyslem je zakázat nebo omezit uvedení produktu do oběhu s odůvodněním, že obsahuje rezidua pesticidů v množství překračujícím maximální limit reziduí přijatelný v tomto členském státě, a
- členský stát určení buď zavedl nové maximální limity reziduí nebo změnil limity stanovené v jeho právních předpisech, nebo provedl změny kontrol, jež jsou ve srovnání s kontrolami domácí produkce neúměrné a/nebo diskriminující, nebo se maximální limit reziduí používaný členským státem určení podstatně liší od odpovídajících limitů stanovených jinými členskými státy anebo maximální limit reziduí používaný členským státem určení představuje nepřiměřenou úroveň ochrany ve srovnání s úrovní ochrany uplatňovanou členským státem u pesticidů s podobným rizikem nebo u podobných zemědělských produktů nebo potravin,
a) členský stát určení sdělí přijatá opatření dotyčnému druhému členskému státu a Komisi do 20 dnů od jejich použití.
V oznámení musí být doloženy podpůrné skutečnosti;
b) na základě oznámení podle písmene a) naváží oba dotčené členské státy neprodleně vzájemný kontakt s cílem odstranit, kdykoliv je to možné, zakazující nebo omezující účinek opatření přijatých členským státem určení cestou vzájemně dohodnutých opatření. Členské státy si vzájemně sdělí všechny nezbytné informace.
Do tří měsíců od oznámení podle písmene a) sdělí dotyčné členské státy Komisi výsledek těchto kontaktů a zejména opatření, která hodlají případně přijmout, včetně maximálních limitů reziduí, na nichž se dohodly.
Členský stát původu informuje ostatní členské státy o výsledku těchto kontaktů;
c) Komise neprodleně předloží věc Stálému fytosanitárnímu výboru a podle možnosti předloží návrh na stanovení dočasného maximálního limitu v rámci přílohy II, který se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 10a.
Ve svém návrhu Komise zohlední existující technické a vědecké poznatky v této oblasti a zvláště údaje předložené zúčastněnými členskými státy, zejména toxikologické posouzení a odhad přijatelného denního příjmu (ADI), dále správnou zemědělskou praxi a výsledky pokusů, které členský stát původu použil ke stanovení maximálního limitu reziduí, společně s důvody předloženými členským státem určení, jež vedly k přijetí dotyčných opatření.
Období platnosti dočasných maximálních limitů musí být stanoveno v přijatém právním aktu a nesmí být delší než čtyři roky.
Toto období může být závislé na tom, že členský stát původu a/nebo jiný zúčastněný členský stát předloží údaje ze zkoušek, jež Komise vyžaduje pro stanovení maximálních limitů reziduí podle čl. 3 odst.
1. Komise a členské státy se na žádost průběžně informují o probíhajícím programu pokusů.
4. Jakákoliv opatření podle odstavců 2 a 3 budou členskými státy učiněna s ohledem na jejich povinnosti vyplývající ze Smlouvy, zejména z článků 30 až 36.
5. Směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [**] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím 96/139/ES (Úř. věst. L 32, 10.2.1996, s.31). se nevztahuje na opatření přijatá a oznámená členskými státy podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Prováděcí opatření k postupu uvedenému v tomto článku mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 9."
7. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
5b odst. 3 a článku 8, změny příloh I a II v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků se přijímají v souladu s postupem stanoveným v článku 10a.
Při stanovení maximálních limitů reziduí musí být zohledněno zejména odborné posouzení rizika vyplývajícího z dietárního příjmu a množství a kvalita dostupných údajů."
8. Za článek 10 se vkládají nové články 10a a 10b, které znějí:
"Článek 10a
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě 3 měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 10b
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby změny přílohy II vyplývající z rozhodnutí podle čl. 3 odst. 1 a 2, článku 5a, čl. 5b odst. 3, článku 7 a čl. 8 odst. 3 mohly být na jejich území provedeny nejpozději do osmi měsíců od jejich přijetí nebo, pokud je to nezbytné z naléhavých důvodů ochrany lidského zdraví, v kratší lhůtě.
Z důvodů ochrany oprávněných očekávání mohou být v prováděcích právních aktech Společenství stanovena přechodná období pro zavedení určitých maximálních limitů reziduí, během nichž bude možné sklizené produkty uvádět na trh za obvyklých podmínek."
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 31. prosince 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 27. června 1997, kterou se poprvé mění směrnice 90/394/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [1],
s ohledem na návrh Komise [2], vypracovaný po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
(2) vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
(3) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 91/325/EHS ze dne 1. března 1991, kterou se podvanácté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [5], zavádí v příloze III nová rizika svědčící o nebezpečí pro zdraví vyplývající z prodloužené expozice a riziko rakoviny prostřednictvím vdechování;
(4) vzhledem k tomu, že ve všech pracovních situacích musí být pracovníci chráněni proti rizikům vyplývajícím z přípravků obsahujících jeden nebo více karcinogenů a proti sloučeninám karcinogenů přítomným na pracovišti;
(5) vzhledem k tomu, že u některých činitelů je nezbytné k zajištění největší možné úrovně ochrany zvážit všechny způsoby absorpce, včetně možnosti proniknutí pokožkou;
(6) vzhledem k tomu, že znění bodu 2 přílohy I směrnice 90/394/EHS týkající se polycyklických aromatických uhlovodíků způsobilo potíže při výkladu v mnoha členských státech; že je proto třeba přijmout novou, přesnější formulaci;
(7) vzhledem k tomu, že článek 16 směrnice 90/394/EHS stanoví na základě dostupných informací, včetně vědeckých a technických údajů, zavedení limitních hodnot expozice pro všechny karcinogeny, u nichž je to možné;
(8) vzhledem k tomu, že limitní hodnoty expozice při práci jsou považovány za důležitou součást obecných opatření na ochranu pracovníků; že tyto limitní hodnoty musí být přezkoumány, kdykoli se to ukáže nezbytné, na základě novějších vědeckých údajů;
(9) vzhledem k tomu, že benzen je karcinogen vyskytující se v mnoha situacích při práci; že je z toho důvodu velký počet zaměstnanců vystaven možnému riziku zdraví; že současné vědecké poznatky sice neumožňují stanovit úroveň, pod níž zdravotní rizika přestávají existovat, nicméně snížení expozice benzenu tato rizika sníží;
(10) vzhledem k tomu, že dodržování minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců proti specifickým rizikům spojeným s karcinogeny je zamířené nejen na zajištění ochrany zdraví a bezpečnosti, ale také na poskytnutí minimální míry ochrany všem zaměstnancům ve Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že pro Společenství jako celek musí být zavedena jednotná úroveň ochrany proti rizikům spojeným s karcinogeny a že tato úroveň ochrany nemá být stanovena podrobnými předpisy, ale rámcem obecných zásad umožňujících členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotně;
(12) vzhledem k tomu, že tato změna představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu;
(13) vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 74/325/EHS [6] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/394/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pokud jde o azbest a vinylchlorid monomer, na které se vztahují zvláštní směrnice, použijí se ustanovení této směrnice, jestliže jsou příznivější pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely této směrnice se
a) "karcinogenem" rozumí:
i) látka, která splňuje kritéria klasifikace v kategorii 1 nebo 2 karcinogenních látek stanovené v příloze VI směrnice 67/548/EHS;
ii) přípravek složený z jedné nebo více látek uvedených v bodě i), pokud koncentrace jedné nebo více jednotlivých látek splňuje požadavky na limity koncentrace pro klasifikaci přípravku do kategorie 1 nebo 2 karcinogenních látek stanovené
- buď v příloze I směrnice 67/548/EHS, nebo
- v příloze I směrnice 88/379/EHS, pokud látka nebo látky nejsou uvedeny v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo v ní jsou uvedeny bez limitu koncentrace;
iii) látka, přípravek nebo postup uvedený v příloze I a látka nebo přípravek uvolňovaný postupem uvedeným v příloze I;
b) "limitní hodnotou" rozumí, není-li uvedeno jinak, limit časově váženého průměru koncentrace karcinogenu ve vzduchu v oblasti dýchání pracovníka ve vztahu k určenému referenčnímu období stanovenému v příloze III."
3. V článku 3 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Při hodnocení rizika musí být rovněž přihlíženo ke všem způsobům expozice, například k absorpci do pokožky nebo skrz pokožku."
4. V článku 5 se za odstavec 3 vkládá nový odstavec, který zní:
"4. Expozice nesmí přesahovat limitní hodnotu karcinogenu uvedenou v příloze III."
Dosavadní odstavec 4 se označuje jako odstavec 5.
5. V příloze I se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Práce zahrnující expozici polycyklickým aromatickým uhlovodíkům přítomným v uhelných sazích, černouhelném dehtu a smole."
6. V příloze III se část A nahrazuje tímto:
"A. LIMITNÍ HODNOTY EXPOZICE PŘI PRÁCI
Název činitele _BAR_ Einecs _BAR_ CAS _BAR_ Limitní hodnoty _BAR_ Poznámka _BAR_ Přechodná měření _BAR_
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 27. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 30. června 1997 o ochraně zdraví osob před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření v souvislosti s lékařským ozářením a o zrušení směrnice 84/466/Euratom
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 31 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osobností jmenovaných Výborem pro vědu a techniku,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) Vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnice, kterými se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření, naposledy pozměněné směrnicí 96/29/Euratom [3].
(2) Vzhledem k tomu, že podle článku 33 Smlouvy vydá každý členský stát právní a správními předpisy k dodržování přijatých základních standardů a přijme opatření nezbytná k výuce, vzdělávání a odborné přípravě.
(3) Vzhledem k tomu, že dne 3. září 1984 přijala Rada směrnici 84/466/Euratom, kterou se stanoví základní opatření pro radiační ochranu osob podrobujících se lékařskému vyšetření nebo léčbě [4].
(4) Vzhledem k tomu, že stejně jako v roce 1984 představuje lékařské ozáření nadále hlavní zdroj ozáření občanů Evropské unie umělými zdroji ionizujícícho záření; že využití ionizujícího záření umožnilo dosažení významného pokroku v mnoha lékařských oborech; že činnosti vedoucí k lékařskému ozáření je nezbytné provádět při optimalizovaných podmínkách radiační ochrany.
(5) Vzhledem k tomu, že Mezinárodní komise pro radiologickou ochranu, uznávajíc rozvoj vědeckých poznatků v oblasti radiační ochrany při lékařském ozáření, přehodnotila tuto problematiku ve svých doporučeních z roku 1990 a 1996.
(6) Vzhledem k tomu, že tento vývoj vyžaduje zrušení směrnice 84/466/Euratom.
(7) Vzhledem k tomu, že směrnice Rady 96/29/Euratom stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu pracovníků provádějících lékařská ozáření a jednotlivých obyvatel; že táž směrnice zajišťuje neustálé sledování souhrnu příspěvků k ozáření veškerého obyvatelstva.
(8) Vzhledem k tomu, že zdravotní a bezpečnostní požadavky, včetně hledisek radiační ochrany, týkající se navrhování a výroby zdravotnických prostředků a jejich uvádění na trh jsou upraveny ve směrnici Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [5]; že podle čl.
1 odst. 8 uvedené směnice jí nejsou dotčeny odpovídající směrnice přijaté na základě Smlouvy o Euratomu; že je nezbytné stanovit požadavky na radiační ochranu při lékařském využití radiologických zařízení ode dne jejich uvedení do provozu.
(9) Vzhledem k tomu, že je potřebné přizpůsobit předpisy o ochraně před ozářením způsobeným dobrovolníkům a osobám, které vědomě a z vlastní vůle poskytují pomoc osobám podrobujícím se lékařskému vyšetření nebo léčbě.
(10) Vzhledem k tomu, že Výbor ministrů Evropské rady přijal dne 6. února 1990 doporučení R(90)3 o lékařském výzkumu prováděném na člověku, které se mimo jiné týká zřízení etické komise.
(11) Vzhledem k tomu, že pro správné používání zásad odůvodnění a optimalizace ozáření prováděného podle této směrnice jsou nezbytné podrobnější předpisy.
(12) Vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, kdo odpovídá za provádění lékařského ozáření.
(13) Vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit odpovídající odbornou přípravu dotyčného personálu, vytvořit program zabezpečování jakosti a program auditu a inspekce prováděné příslušnými orgány tak, aby bylo lékařské ozáření prováděno za podmínek správné praxe radiační ochrany.
(14) Vzhledem k tomu, že je nezbytná existence zvláštních ustanovení týkajících se zvláštních činností, těhotných a kojících žen, dobrovolníků pro výzkum a osob poskytujících pomoc.
(15) Vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu potenciální ozáření,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice doplňuje směrnici 96/29/EHS a stanoví obecné zásady radiační ochrany osob v souvislosti s ozářením uvedeným v odstavcích 2 a 3.
2. Tato směrnice se vztahuje na tato lékařská ozáření:
a) ozáření pacientů v rámci lékařského vyšetření nebo léčby;
b) ozáření osob prováděné v rámci zdravotního dohledu nad pracovníky;
c) ozáření osob v rámci vyhledávacích zdravotních programů;
d) ozáření zdravých osob nebo pacientů v rámci dobrovolné účasti na lékařském nebo biolékařském, diagnostickém nebo terapeutickém výzkumném programu;
e) ozáření osob v rámci lékařsko-právních postupů.
3. Tato směrnice se rovněž vztahuje na ozáření osob, které vědomě a z vlastní vůle (mimo rámec pracovních povinností) poskytují pomoc osobám podstupujícím lékařské ozáření.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
- "klinickým auditem" systematické ověřování a hodnocení lékařských radiologických postupů za účelem zlepšení kvality a výsledků péče o pacienta, přičemž radiologické činnosti, postupy a výsledky jsou srovnávány se schválenými standardy správných lékařských radiologických postupů a je-li to žádoucí, jsou tyto činnosti modifikovány, nebo je-li to nezbytné, jsou zavedeny nové standardy,
- "klinickou odpovědností" odpovědnost za jednotlivé lékařské ozáření, kterou nese aplikující odborník, zahrnující zejména odůvodnění, optimalizaci, klinické hodnocení, praktickou spolupráci s jinými specialisty, a popřípadě personálem, popřípadě získávání informací o předchozím vyšetření, poskytování stávajících radiologických informací nebo záznamů jiným aplikujícím odborníkům nebo indikujícím osobám na jejich žádost, popřípadě poskytování informací o riziku ionizujícího záření pacientům a jiným zúčastněným osobám,
- "příslušným orgánem" orgán určený členským státem,
- "diagnostickými referenčními úrovněmi" úrovně dávek v lékařské radiodiagnostické činnosti nebo –v případě radiofarmaceutických preparátů — úrovně aktivity pro typické vyšetření standardní skupiny pacientů nebo standardní fantomy pro obecně definované typy vybavení.
Při použití správné a obvyklé praxe v případě diagnostických a technických výkonů se očekává, že tyto úrovně nebudou při standardních postupech překročeny,
- "optimalizačními mezemi" omezenípravděpodobných dávek způsobených definovanými zdroji osobě, která mohou být použita ve stadiu plánování radiační ochrany z hlediska optimalizace,
- "ozářením" vystavení ionizujícímu záření,
- "vyhledávacím vyšetřením" postup, při němž se využívá radiologického zařízení k včasnému stanovení diagnózy u rizikových skupin obyvatelstva,
- "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba, která podle vnitrostátního práva odpovídá za dané radiologické zařízení,
- "osobní újmou" klinicky pozorovatelná poškození způsobená osobám nebo jejich potomkům, která se projeví okamžitě nebo později, přičemž ve druhém případě se projeví spíše pravděpodobně než jistě,
- "inspekcí" kontrola prováděná příslušným orgánem za účelem ověření dodržování požadavků stanovených vnitrostátními právními předpisy na radiační ochranu pro lékařské radiologické postupy, používané vybavení a radiologická zařízení,
- "lékařským fyzikem" odborník v jaderné fyzice nebo radiační technice používané při ozařování v oblasti působnosti této směrnice, jehož vzdělání a způsobilost je uznávána příslušnými orgány a který se podílí na dozimetrii pacienta, rozvoji a použití souboru techniky a vybavení, optimalizaci, zabezpečování jakosti, včetně operativního řízení jakosti, a jiných otázkách radiační ochrany, pokud jde o ozáření v oblasti působnosti této směrnice, nebo který k tomu poskytuje poradenství,
- "lékařskými radiologickými postupy" veškeré postupy týkající se lékařského ozáření,
- "lékařsko-právními postupy" postupy prováděné pro pojišťovací nebo právní účely bez lékařské indikace,
- "zdravotním dohledem nad pracovníky" lékařský dohled nad pracovníky, který je definován členskými státy nebo příslušnými orgány,
- "dávkou pacientovi" dávka týkající se pacientů nebo jiných osob podstupujících lékařské ozáření,
- "dozimetrií pacienta" dozimetrie týkající se pacientů nebo jiných osob podstupujících lékařské ozáření,
- "praktickou stránkou" konkrétní provedení ozáření uvedeného v čl. 1 odst. 2 a všechna podpůrná hlediska, včetně manipulace a používání radiologického vybavení, hodnocení technických a fyzikálních parametrů, včetně dávek záření, kalibrace, údržby vybavení, přípravy a podávání radiofarmaceutických preparátů a vyvolávání filmů,
- "aplikujícím odborníkem" lékař, zubní lékař nebo jiný zdravotnický pracovník, který je v souladu s vnitrostátními předpisy oprávněn převzít klinickou odpovědnost za jednotlivá lékařská ozáření,
- "indikující osobou" lékař, zubní lékař nebo jiný zdravotnický pracovník, který je v souladu s vnitrostátními předpisy oprávněn doporučit osoby k lékařskému ozáření aplikujícímu odborníkovi,
- "zabezpečováním jakosti" veškerá plánovaná a systematická opatření nezbytná pro poskytnutí odpovídající důvěry v uspokojivé fungování zařízení, systémů, složek nebo postupů v souladu se schválenými standardy,
- "operativním řízením jakosti" součást systému zabezpečování jakosti. Soubor činností (plánování, koordinace, provádění) určený k zachování nebo zvýšení jakosti.
Zahrnuje sledování, hodnocení a zachování požadované úrovně všech vlastností vybavení, které lze definovat, měřit a kontrolovat,
- "radiologickým" vztahující se k radiodiagnostickým a radioterapeutickým postupům a intervenční radiologii nebo jiné plánované a řízené radiologii,
- "radiologickým zařízením" zařízení obsahující radiologické vybavení/přístroje,
- "radiodiagnostickým" vztahující se k diagnostice nukleární medicíny in vivo, lékařské diagnostické radiologii a stomatologické radiologii,
- "radioterapeutickým" vztahující se k radioterapii, včetně nukleární medicíny pro terapeutické účely.
Článek 3
Odůvodnění
1. Lékařské ozáření uvedené v čl. 1 odst. 2 musí prokázat dostatečný čistý přínos při zvážení celkového možného diagnostického nebo terapeutického přínosu, včetně přímého přínosu pro zdraví osoby nebo přínosu pro společnost, ve srovnání s osobní újmou, kterou může ozáření způsobit, přičemž se musí vzít v úvahu účinky, přínosy a rizika dostupných alternativních metod, které vedou k témuž cíli, avšak nezahrnují žádné nebo zahrnují nižší ozáření ionizujícím zářením.
Zejména:
a) - všechny nové druhy činností zahrnující lékařské ozáření musí být odůvodněny předtím, než jsou obecně přijaty,
- stávající druhy činností zahrnujících lékařské ozáření mohou být přehodnoceny, jsou-li získány nové, důležité poznatky o jejich účincích nebo následcích;
b) všechna jednotlivá lékařská ozáření musí být předem odůvodněna, přičemž musí být vzaty v úvahu specifické cíle ozáření a vlastnosti dotyčné osoby.
Není-li druh činnosti zahrnující lékařské ozáření předem obecně odůvodněn, může být za zvláštních okolností lékařské ozáření v rámci takového druhu činnosti odůvodněno samostatně pro jednotlivé případy.
Indikující osoba nebo aplikující odborník, podle předpisů členského státu, si vyhledá, je-li to možné, předchozí diagnostické informace nebo chorobopisy významné pro plánované ozáření a posoudí tyto údaje tak, aby vyloučil zbytečné ozáření;
c) lékařské ozáření pro biolékařský nebo lékařský výzkum musí být posouzeno etickou komisí zřízenou v souladu s vnitrostátními postupy nebo příslušným orgánem;
d) zvláštní pozornost musí být věnována odůvodnění lékařských ozáření, která nemají bezprostřední zdravotní přínos pro osoby podstupující ozáření, a zejména ozáření z důvodů lékařsko-právních.
2. Ozáření uvedená v čl. 1 odst. 3 musí prokázat dostatečný čistý přínos, též s přihlédnutím k bezprostřednímu zdravotnímu přínosu pro pacienta, přínosu pro osoby uvedené v čl. 1 odst. 3 a újmě, kterou může ozáření způsobit.
3. Nemůže-li být ozáření odůvodněno, mělo by být zakázáno.
Článek 4
Optimalizace
1. a) Všechny dávky při lékařském ozáření pro radiologické účely, s výjimkou radioterapeutických postupů uvedených v čl. 1 odst. 2, musí být tak nízké, jak lze rozumně dosáhnout pro získání požadovaných diagnostických informací a při uvážení hospodářských a společenských hledisek.
b) U všech lékařských ozáření osob pro radioterapeutické účely uvedených v čl. 1 odst. 2 musí být ozáření cílových objemů plánováno jednotlivě; musí být vzato v úvahu, že dávky pro objemy a tkáně, které nejsou cílové, musí být tak nízké, jak lze rozumně dosáhnout, a v souladu s určeným radioterapeutickým účelem ozáření.
2. Členské státy
a) podporují stanovení a používání diagnostických referenčních úrovní pro radiodiagnostická vyšetření podle čl. 1 odst. 2 písm. a), b), c) a e) a dostupnost odpovídajícího návodu s ohledem na evropské diagnostické referenční úrovně, pokud existují.
b) zajistí u každého biolékařského nebo lékařského výzkumného projektu,
- že se jej každá dotyčná osoba účastní dobrovolně,
- že tyto osoby jsou informovány o riziku tohoto ozáření,
- že jsou stanoveny optimalizační meze u osob, u nichž se nepředpokládá přímý léčebný přínos takového ozáření,
- že u pacientů, kteří dobrovolně podstoupí experimentální diagnostický nebo terapeutický zákrok a u kterých se očekává, že budou mít z takového zákroku diagnostický nebo terapeutický prospěch, budou cílové úrovně dávek plánovány aplikujícím odborníkem nebo indikující osobou jednotlivě,
c) zajistí, že zvláštní pozornost bude věnována tomu, aby dávka vyplývající z ozáření pro lékařsko-právní účely uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. e) byla tak nízká, jak lze rozumně dosáhnout.
3. Proces optimalizace zahrnuje výběr vybavení, pravidelné získávání odpovídajících diagnostických informací nebo terapeutického výsledku, jakož i praktických zřetelů, zabezpečování jakosti, včetně operativního řízení jakosti, zjišťování a hodnocení dávek pacientovi nebo podané aktivity při uvážení hospodářských a společenských činitelů.
4. Členské státy zajistí, že
a) budou stanoveny optimalizační meze pro ozáření uvedené v čl. 1 odst. 3 pro osoby, které vědomě a z vlastní vůle pomáhají (mimo rámec pracovních povinností) při podpoře pacientů podrobujících se lékařskému vyšetření nebo léčbě a péči o ně;
b) bude stanoven náležitý návod pro ozáření uvedená v čl. 1 odst. 3;
c) v případech, kdy pacient podstupuje vyšetření nebo léčbu radionuklidy, poskytne aplikující odborník nebo provozovatel radiologického zařízení v případě potřeby pacientovi nebo jeho právnímu zástupci písemné pokyny, jak omezit dávky u osob, které přicházejí s pacientem do styku, na tak nízkou úroveň, jak lze rozumně dosáhnout, a informaci o rizicích ionizujícího záření.
Tyto pokyny musí být předány před propuštěním z nemocnice, ambulance nebo jiného podobného zařízení.
Článek 5
Odpovědnost
1. Indikující osoba a aplikující odborník musí být podle předpisů členských států zapojeni na odpovídající úrovni do procesu odůvodnění.
2. Členský stát zajistí, že za každé lékařské ozáření uvedené v čl. 1 odst. 2 klinicky odpovídá aplikující odborník.
3. Provedení praktické stránky postupu nebo jeho části může být provozovatelem radiologického zařízení nebo aplikujícím odborníkem přeneseno na jednu nebo více osob, které jsou oprávněny v tomto ohledu jednat v oboru své uznané specializace.
4. Členské státy zajistí stanovení postupů, které musí být dodržovány v případě vyšetření pro lékařsko-právní účely.
Článek 6
Postupy
1. Ke každému přístroji musí být pro každý druh radiologické standardní činnosti vypracovány protokoly.
2. Členské státy zajistí, že osobám indikujícím lékařské ozáření budou k dispozici doporučení týkající se příslušných kritérií pro lékařská ozáření, včetně radiačních dávek.
3. Při radioterapeutických činnostech musí úzce spolupracovat lékařský fyzik.
Při standardních činnostech v oblasti diagnostické a terapeutické nukleární medicíny musí být k dispozici lékařský fyzik.
Pro ostatní radiologické činnosti musí být k dispozici lékařský fyzik, který v případě potřeby poskytuje konzultace o optimalizaci, včetně dozimetrie pacienta, zabezpečování jakosti, včetně operativního řízení jakosti, a v případě potřeby poradenství v záležitostech týkajících se radiační ochrany při lékařském ozáření.
4. Klinické audity se provádějí v souladu s vnitrostátními postupy.
5. Členské státy zajistí, že při každém trvalém překročení diagnostické referenční úrovně bude provedeno odpovídající místní šetření a v případě potřeby budou přijata nápravná opatření.
Článek 7
Odborná příprava
1. Členské státy zajistí, aby aplikující odborníci a osoby uvedené v čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 absolvovali odpovídající teoretickou a praktickou odbornou přípravu zaměřenou na radiologické činnosti a měli odpovídající způsobilost v oblasti radiační ochrany.
Za tímto účelem členské státy stanoví vhodné učební osnovy a uznávání příslušných diplomů, vysvědčení nebo dokladů o vzdělání.
2. Osoby, které absolvují související programy odborné přípravy, se mohou účastnit praktické stránky postupů uvedených v čl. 5 odst. 3.
3. Členské státy zajistí, aby vzdělávání a odborná příprava po získání kvalifikace pokračovala, a ve zvláštních případech klinického využití nových technik zajistí organizaci odborné přípravy týkající se těchto technik a odpovídajících požadavků radiační ochrany.
4. Členské státy podpoří zavedení kurzu radiační ochrany do základních učebních osnov lékařských a stomatologických fakult.
Článek 8
Vybavení
1. Členské státy přijmou opatření, která považují za nezbytná, aby vyloučily zbytečné rozšíření radiologického vybavení.
2. Členské státy zajistí,
- že veškeré používané radiologické vybavení podléhá přísnému dohledu z hlediska radiační ochrany,
- že příslušným orgánům je k dispozici aktuální inventurní soupis radiologického vybavení v každém radiologickém zařízení,
- že provozovatel radiologického zařízení provádí odpovídající program zabezpečování jakosti, včetně opatření operativního řízení jakosti a hodnocení dávek pacientovi nebo podané aktivity,
- že je provedena přejímací zkouška před prvním použitím vybavení pro klinické účely a následně je prováděno testování jeho fungování pravidelně a po každé významné údržbě.
3. Příslušné orgány musí zajistit, aby provozovatel radiologického zařízení přijal nezbytná opatření k odstranění všech závad a nedostatků vybavení.
4. V případě fluoroskopie nejsou vyšetření bez zesilovače obrazu nebo odpovídající techniky odůvodněna, a proto jsou zakázána.
5. Fluoroskopická vyšetření bez zařízení pro řízení příkonu dávky musí být omezena pouze na odůvodněné případy.
6. Používá-li se nové radiodiagnostické vybavení, musí být vybaveno, je-li to možné, přístrojem, který informuje aplikujícího odborníka o množství záření vysílaného zařízením v průběhu radiologického postupu.
Článek 9
Zvláštní činnosti
1. Členské státy zajistí, že je používáno odpovídající radiologické vybavení, praktické metody a pomocné vybavení v případě lékařského ozáření
- dětí,
- jako součásti vyhledávacího zdravotního programu,
- zahrnujícího vysoké dávky pacientovi, jako je intervenční radiologie, počítačová tomografie a radioterapie.
Zvláštní pozornost musí být u těchto činností věnována programům zabezpečování jakosti, včetně opatření operativního řízení jakosti a hodnocení dávek pacientovi nebo podané aktivity uvedených v článku 8.
2. Členské státy zajistí, aby aplikující odborníci a osoby uvedené v čl. 5 odst. 3 provádějící ozáření uvedená v odstavci 1 absolvovali odpovídající odbornou přípravu v těchto radiologických činnostech vyžadovanou podle čl. 7 odst. 1 a 2.
Článek 10
Zvláštní ochrana v průběhu těhotenství a kojení
1. a) U žen ve fertilním věku musí aplikující odborník nebo indikující osoba podle předpisů členského státu zjistit, zda je žena těhotná nebo popřípadě kojící, a
b) nelze-li těhotenství vyloučit, musí být v závislosti na druhu lékařského ozáření — zejména mají-li být zasaženy oblasti břicha nebo pánve — věnována zvláštní pozornost odůvodnění, zejména neodkladnosti, a optimalizaci lékařského ozáření, která zohlední ozáření nastávající matky a nenarozeného dítěte.
2. U kojících žen musí být v nukleární medicíně v závislosti na druhu vyšetření a léčby věnována zvláštní pozornost odůvodnění, zejména neodkladnosti, a optimalizaci lékařského ozáření, která zohlední ozáření matky a dítěte.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 10 odst. 1 a 2, mohla by být nápomocna všechna opatření přispívající ke zvýšení informovanosti žen dotčených tímto článkem, jako jsou veřejná oznámení na vhodných místech.
Článek 11
Potenciální ozáření
Členské státy zajistí, že budou přijata veškerá přiměřená opatření ke snížení pravděpodobnosti a rozsahu neplánovaných (havarijních) dávek nebo neúmyslných dávek pacientovi při radiologických činnostech se zohledněním hospodářských a společenských činitelů.
Hlavní důraz při prevenci nehod by měl být kladen na vybavení a postupy používané v radioterapii, avšak určitá pozornost by měla být věnována nehodám způsobeným radiodiagnostickým vybavením.
Pracovní pokyny a protokoly uvedené v čl. 6 odst. 1 a programy zabezpečování jakosti uvedené v čl. 8 odst. 2 a kritéria uvedená v čl. 8 odst. 3 mají v tomto ohledu zvláštní význam.
Článek 12
Odhady dávek obyvatelstva
Členské státy zajistí, že rozvržení odhadnutých osobních dávek způsobených lékařským ozářením podle čl. 1 odst. 2 bude stanoveno pro veškeré obyvatelstvo a příslušné kritické skupiny obyvatelstva, pokud to členský stát považuje za nutné.
Článek 13
Inspekce
Členské státy zajistí, že systém inspekcí definovaný v článku 2 povede k prosazování předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí.
Článek 14
Provedení ve vnitrostátním právu členských států
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 13. května 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zrušovací ustanovení
Směrnice 84/466/Euratom se zrušuje od 13. května 2000.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 14. července 1997, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/1/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že se z dostupných vědeckých údajů ukázalo, že množství polycyklických aromatických uhlovodíků (PAU) v přečištěném uhelném dehtu je srovnatelné s množstvím PAU v surovém uhelném dehtu; že se z několika studií ukázalo, že PAU prostupují do kůže vystavené uhelným dehtům, což může vést k dermální a systémové karcinogenezi; že mnohé PAU jsou genotoxické karcinogeny a v důsledku toho nemůže být stanoveno žádné bezpečné množství, a proto by mělo být použití surových a čištěných uhelných dehtů v kosmetických prostředcích zakázáno;
vzhledem k tomu, že se z dalšího toxikologického hodnocení látky benzethoniumchlorid založeného na nových údajích předložených průmyslem ukázalo, že se dosáhne přijatelné míry bezpečnosti, omezí-li se její použití na konzervační přísady, a to při omezené koncentraci a po omezenou dobu styku s kůží;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu může být látka oktylmethoxycinnamát používána jako filtr ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1998 v případě látek uvedených v příloze nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 1999 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány ani jinak přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1 obsahující látky uvedené v příloze, pokud nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po jejím vyhlášení
ze dne 25. července 1997, kterou se mění směrnice 95/44/ES, kterou se stanoví podmínky, na základě kterých lze pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd dovážet některé škodlivé organismy, rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v přílohách I až V směrnice Rady 77/93/EHS do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství nebo je na těchto územích přemísťovat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/14/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 5 a čl. 12 odst. 3c uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 77/93/EHS nesmějí být škodlivé organismy uvedené v přílohách I a II dováženy do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství ani na těchto územích být rozšiřovány přemísťováním, ať již v izolovaném stavu, nebo ve spojení s příslušnými rostlinami nebo rostlinnými produkty uvedenými v příloze II uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/93/EHS rovněž stanoví, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze III nesmějí být dováženy do Společenství nebo do některých chráněných zón Společenství;
vzhledem k tomu, že rovněž rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze IV směrnice 77/93/EHS nesmějí být dováženy do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství nebo na těchto územích být přemísťovány, pokud nejsou splněny příslušné zvláštní požadavky stanovené v uvedené příloze;
vzhledem k tomu, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze V části B směrnice 77/93/EHS a pocházející ze třetích zemí nesmějí být dováženy do Společenství, pokud nesplňují normy a požadavky stanovené v uvedené směrnici a pokud nejsou opatřeny úředním rostlinolékařským osvědčením potvrzujícím jejich splnění a pokud navíc nebyly podrobeny úřední kontrole za účelem ověření splnění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 5 a čl. 12 odst. 3c směrnice 77/93/EHS se však tato pravidla za určitých podmínek, které musí být stanoveny na úrovni Společenství, nevztahují na dovoz a přemísťování uvedených škodlivých organismů, rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů určených pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd;
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/44/ES [3] stanoví podmínky, které musí být splněny v případě takového dovozu nebo přemísťování, aby nemohlo vzniknout žádné nebezpečí šíření škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že pro členské státy je potřebné dovážet rostliny stolonotvorných nebo hlízotvorných druhů Solanum L. a jejich kříženců, určené k výsadbě, pro práci ve šlechtění odrůd, za účelem uchování genových zdrojů nebo pro účely vědeckého výzkumu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 80/862/EHS [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/713/ES [5] stanoví podmínky, které musí být splněny v případě dovozu nebo přemísťování uvedených rostlin, aby nevzniklo žádné nebezpečí šíření škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že použitelnost pozměněného rozhodnutí 80/862/EHS končí dnem 31. prosince 1997, a je proto vhodné zapracovat podmínky stanovené uvedeným rozhodnutím do této směrnice;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit podmínky, které musí být splněny v případě dovozu nebo přemísťování uvedených rostlin, aby nevzniklo žádné nebezpečí šíření škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že tyto podmínky musí brát v úvahu vývoj nových metod pro testování chorob brambor a nové poznatky o organismech škodlivých pro brambory, jejichž přítomnost je nezbytné zjišťovat testováním;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/44/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby pro jakékoli činnosti k pokusným nebo vědeckým účelům a pro práci ve šlechtění odrůd (dále jen "činnosti";), které vyžadují používání škodlivých organismů, rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů podle čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 5 nebo čl. 12 odst. 3c směrnice 77/93/EHS (dále jen "materiál";), byla odpovědným úředním subjektům předložena žádost před dovozem veškerého takového materiálu do členského státu nebo jeho chráněných zón nebo před jeho přemísťováním na těchto územích.";
2. V příloze III části A se vkládá nový oddíl, který zní:
"Oddíl IV: Rostliny stolonotvorných nebo hlízotvorných druhů Solanum L., nebo jejich kříženců, určené k výsadbě
1. Rostlinný materiál musí být podle potřeby podroben příslušným ozdravným postupům definovaným v technické příručce FAO/IPGRI.
2. Po uplatnění ozdravných postupů uvedených v bodu 1 je každá jednotka rostlinného materiálu podrobena indexování.
Veškerý rostlinný materiál, včetně indexovaných rostlin, musí být uchováván ve schválených zařízeních a v podmínkách karanténní izolace definovaných v příloze I. Rostlinný materiál určený k úřednímu uvolnění musí být uchováván v podmínkách, které umožňují normální průběh vegetačního vývoje, a je podroben vizuálním prohlídkám za účelem zjištění příznaků napadení škodlivými organismy, včetně všech škodlivých organismů uvedených ve směrnici 77/93/EHS a potato yellow vein disease, které se provádějí po dodání a následně v celém období trvání indexačních postupů, a to v pravidelných intervalech až do ukončení vývoje rostlin.
3. Metody indexování uvedené v bodu 2 musí být prováděny podle technických ustanovení stanovených v bodu 5, k detekci alespoň těchto škodlivých organismů:
- Bakterie:
a) Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al;
b) Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith.
- Viry a virům podobné organismy:
a) Andean potato latent virus;
b) Potato black ringspot virus;
c) Potato spindle tuber viroid;
d) Potato yellowing alphamovirus;
e) Potato virus T;
f) Andean potato mottle virus;
g) obecné viry bramboru A, M, S, V, X a Y (včetně Yo, Yn a Yc) a potato leaf roll virus.
V případě semen bramboru však musí být provedeno indexování k detekci alespoň virů a virům podobných organismů uvedených pod písmeny a) až e).
4. Rostlinný materiál podrobený vizuálním prohlídkám podle bodu 2, na němž byly zjištěny příznaky napadení škodlivými organismy, musí být podroben vyšetření, včetně případných testů, k co nejpřesnějšímu určení totožnosti škodlivých organismů způsobujících tyto příznaky.
5. Technická ustanovení uvedená v bodu 3 jsou následující:
- pro bakterie:
1. U hlízy se testuje pupková část každé hlízy.
Standardní velikost vzorku je 200 hlíz.
Postup lze však uspokojivě provést i na vzorcích menších než 200 hlíz.
2. U mladých rostlin a řízků, včetně mikro-rostlin se testují spodní části stonku, případně kořeny, každé jednotky rostlinného materiálu.
3. V průběhu jednoho obvyklého vegetačního období po otestování podle bodů 1 a 2 se doporučuje otestovat dceřiné hlízy nebo, u druhů nevytvářejících hlízy, báze stonků.
4. Materiál uvedený v bodu 1 musí být testován na Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al metodou stanovenou v příloze I směrnice Rady 93/85/EHS [6].
U materiálu uvedeného v bodu 2 lze také použít tuto metodu.
Materiál uvedený v bodu 1 musí být testován na Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith podle prozatímního testovacího postupu stanoveného v příloze rozhodnutí, které má být Komisí přijato, aby se nahradil karanténní postup č. 26 pro Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith, jak je stanoven Evropskou a středozemní organizací pro ochranu rostlin (EPPO).
U materiálu uvedeného v bodu 2 lze také použít tuto metodu.
- pro viry a virům podobné organismy, kromě potato spindle tuber viroid:
Testování vegetativního rozmnožovacího materiálu (hlízy, mladé rostliny a řízky, včetně mikro-rostlin) musí zahrnovat nejméně sérologický test, provedený v době květu nebo v jeho těsné blízkosti pro každý z uvedených škodlivých organismů, s výjimkou potato spindle tuber viroid. U materiálu s negativním výsledkem sérologického testu musí následovat test biologický.
Pro potato leaf roll virus musí být provedeny dva sérologické testy.
2. Testování semen musí zahrnovat nejméně sérologický test, nebo biologický test, jestliže není možné provést test sérologický.
Velmi se doporučuje provést opakované testování určité části negativních vzorků a v případě nejasných výsledků provést testování jinou metodou.
3. Sérologické a biologické testy uvedené v bodech 1 a 2 musí být provedeny na rostlinách pěstovaných ve sklenících, na vzorcích odebraných nejméně ze dvou míst na každém stonku, včetně mladého zcela vyvinutého lístku z vrcholu stonku a jednoho staršího lístku ze střední části stonku.
Vzhledem k možnosti nesystémové infekce, musí být odebrán vzorek z každého stonku. U sérologického testu lístky odebraných z různých rostlin se nesmí spojit, vyjma případů, kdy směsný poměr byl pro použitou metodu ověřen; lístky odebrané z jednotlivých stonků však mohou být spojeny k vytvoření vzorku každé rostliny.
U biologických testů je možné spojit maximálně až pět rostlin s inokulací nejméně stejného množství indikátorových rostlin.
4. Vhodné indikátorové rostliny pro biologické testování uvedené v bodech 1 a 2 jsou rostliny uvedené na seznamu vydaném Evropskou a středozemní organizací pro ochranu rostlin (EPPO), nebo jiné úředně schválené indikátorové rostliny, které vykazují schopnost detekovat viry.
5. Pouze materiál, který byl přímo otestován, může být uvolněn z karantény.
V případě indexace oček může být uvolněno pouze potomstvo testovaných oček.
Hlíza by neměla být uvolněna z důvodu možnosti nesystémové infekce.
- pro potato spindle tuber viroid:
1. U veškerého materiálu se testy provádějí na rostlinách vypěstovaných ve skleníku, jakmile jsou dobře vyvinuty, ale před rozkvětem a vytvořením pylu.
Testy prováděné na klíčcích hlíz/rostlinách pěstovaných in vitro/malých sazenicích se považují pouze za předběžné.
2. Vzorky se odebírají z plně vyvinutého listu na vrcholu každého stonku rostliny.
3. Veškerý materiál určený k testování se pěstuje za teploty, která nesmí být nižší než l8 °C (nejlépe za teplot vyšších než 20 °C) a při fotoperiodě nejméně šestnácti hodin denně.
4. Testy se provádějí pomocí radioaktivně nebo neradioaktivně značených sond cDNA nebo RNA, postupem R-PAGE (s barvením stříbrem) nebo RT-PCR.
5. Kompozitní (směsný) vzorek při diagnóze pomocí sond a metody R-PAGE může tvořit maximálně pět jedinců.
Používání tohoto poměru nebo poměrů vyšších musí být ověřeno."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí dne 1. ledna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí neprodleně Komisi všechna ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 28. července 1997, kterou se mění přílohy směrnic Rady 77/101/EHS, 79/373/EHS a 91/357/EHS (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění jednotlivých krmiv na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 90/654/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/24/ES [4], a zejména na čl. 10 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že byly zaznamenány případy bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) v několika členských státech; že jsou rovněž známy případy výskytu klusavky v některých členských státech; že původci BSE a klusavky mohou být přenášeni perorální cestou;
vzhledem k tomu, že za původce výskytu BSE u skotu se považuje protein získaný z přežvýkavců používaný v krmivu, který nebyl upraven způsobem účinným pro inaktivaci těchto původců a představuje tak nosič pro přenos původců přenosných spongiformních encefalopatií;
vzhledem k tomu, že pro ochranu přežvýkavců před zdravotními riziky vyplývajícími ze skutečnosti, že metody zpracování proteinů nemohou vždy zaručit úplnou inaktivaci těchto původců, přijala Komise rozhodnutí 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatření týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie a zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 95/60/ES [6]; že toto rozhodnutí zakazuje zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně přežvýkavcům a zároveň stanoví, že na některé produkty se tento zákaz nevztahuje, protože nepředstavují žádné zdravotní riziko;
vzhledem k tomu, že zkrmování infikovaného proteinu získaného ze savčí tkáně přežvýkavcům představuje zdravotní rizika a vzhledem ke skutečnosti, že není vyloučen přenos choroby na člověka, Rada rozhodla na svém zasedání ve dnech 1. až 3. dubna 1996 přijmout dodatečná opatření na ochranu zdraví lidí a zvířat;
vzhledem k tomu, že z praktických důvodů a v zájmu právní jednotnosti rozhodnutí Komise 95/274/ES ze dne 10. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno [7], zakazuje používání proteinu získaného ze savčí tkáně v krmných směsích pro přežvýkavce;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/101/EHS a 79/373/EHS obsahují obecná a zvláštní ustanovení ohledně uvádění jednotlivých krmiv a krmných směsí do oběhu a jejich označování; že ve snaze zabránit, aby chovatelé zkrmovali protein získaný ze savčí tkáně přežvýkavcům z důvodů neznalosti právních předpisů týkajících se krmiv a veterinárních předpisů, musí příslušné označení upozorňovat na zákaz jeho užití ke zkrmování přežvýkavcům; že směrnice 77/101/EHS bude zrušena směrnicí Rady 96/25/ES [8] o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS a že podobná opatření budou proto muset být přijata ve směrnici 96/25/ES;
vzhledem k tomu, že uvedenými předpisy nejsou dotčeny přísnější předpisy, které některé členské státy přijaly na základě čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS [9];
vzhledem k tomu, že členské státy uplatňující přísnější zákazy musí přizpůsobit ustanovení o označování tak, aby byla v souladu s jejich právními předpisy;
vzhledem k tomu, že skupiny komponentů uvedené ve směrnici Komise 91/357/EHS ze dne 13. června 1991, kterou se stanoví skupiny komponentů, jež mohou být použity pro účely označování krmných směsí určených pro jiná zvířata než domácí [10], umožňují zahrnout několik komponentů pod společný pojem; že chovatelé hospodářských zvířat však musí mít přesné a úplné informace o krmných směsích, které obsahují komponenty s obsahem proteinu získaného ze savčí tkáně; že skupina "Výrobky ze suchozemských zvířat", která náleží k této skupině komponentů by měla být proto pro označování krmných směsí zrušena; že výrobci krmiv musí tudíž uvést přesné označení těchto komponentů, jelikož již nespadají do žádné ze skupin stanovených v příloze směrnice 91/357/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ustanovení této směrnice se použijí, aniž je tím dotčeno rozhodnutí 94/381/ES.
Článek 2
Změna směrnice 77/101/EHS
V části A přílohy směrnice 77/101/EHS se vkládá bod 3:
"3. Označování jednotlivých krmiv obsahujících protein získaný ze savčí tkáně.
3.1.
Označení jednotlivých krmiv obsahujících protein získaný ze savčí tkáně musí obsahovat následující upozornění: "Toto jednotlivé krmivo obsahuje protein získaný ze savčí tkáně, který je zakázáno zkrmovat přežvýkavcům".
Toto ustanovení se nevztahuje na:
- mléko a mléčné výrobky,
- želatinu,
- aminokyseliny získané z nevydělaných usní a kůží výrobním procesem, který zahrnuje vystavení suroviny pH 1 až 2, a poté vyšším pH než 11, s následnou tepelnou úpravou při teplotě 140 °C po dobu 30 min. a při tlaku 3 bary,
- hydrogenfosforečnan vápenatý získaný z odtučněných kostí,
- vysušenou plazmu a jiné krevní produkty.
3.2.
Pokud členský stát zakáže používání proteinu získaného ze savčí tkáně, který je uveden v bodě 3.1 první větě, v krmivech pro některá jiná zvířata než přežvýkavce, což umožňuje čl.
1 odst.
2 směrnice Rady 90/667/EHS [11], musí upozornění uvedené v bodě 3.1 zmínit i další druhy nebo kategorie zvířat, na které byl rozšířen zákaz používání dotyčných výrobků."
Článek 3
Změna směrnice 79/373/EHS
V příloze směrnice 79/373/EHS v části A se vkládá nový bod 7, který zní:
"7. Označování krmných směsí obsahujících protein získaný ze savčí tkáně.
7.1.
Označení krmných směsí obsahujících protein získaný ze savčí tkáně, které jsou určeny pro jiná než domácí zvířata, musí obsahovat následující upozornění: "Tato krmná směs obsahuje protein získaný ze savčí tkáně, který je zakázáno zkrmovat přežvýkavcům".
Toto ustanovení se nevztahuje na krmné směsi, které neobsahují žádný jiný protein pocházející ze savčí tkáně, než:
- mléko a mléčné výrobky,
- želatinu,
- aminokyseliny získané z nevydělaných usní a kůží výrobním procesem, který zahrnuje vystavení suroviny pH 1 až 2, a poté vyšším pH než 11, s následnou tepelnou úpravou při teplotě 140 °C po dobu 30 min. a při tlaku 3 bary,
- hydrogenfosforečnan vápenatý získaný z odtučněných kostí,
- vysušenou plazmu a jiné krevní produkty.
7.2.
Pokud členský stát zakáže používání proteinu získaného ze savčí tkáně, který je uveden v bodě 7.1 první větě, v krmivech pro některá jiná zvířata než přežvýkavce, což umožňuje čl.
1 odst.
2 směrnice Rady 90/667/EHS [12], musí upozornění uvedené v bodě 7.1 zmínit i další druhy nebo kategorie zvířat, na které byl rozšířen zákaz používání dotyčných výrobků."
Článek 4
Změna směrnice 91/357/EHS
Příloha směrnice 91/357/EHS se mění takto:
1. Skupina 12 "Výrobky ze suchozemských zvířat" se zrušuje.
2. Ve sloupci 1 se čísla 13, 14, 15 a 16 nahrazují čísly 12, 13, 14 a 15.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. prosince 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. července 1997, kterou se podruhé mění směrnice Rady 82/711/EHS, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 82/711/EHS ze dne 18. října 1982, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami [2], ve znění směrnice 93/8/EHS [3], se neuvádějí zkoušky migrace, které mají být provedeny v případech, kdy nejsou simulanty tukových potravin vhodné;
vzhledem k tomu, že provedení zkoušky za použití simulantů tukových potravin je časově náročné a obtížné, a měly by proto být povoleny alternativní zkoušky za určitých přesně stanovených podmínek;
vzhledem k tomu, že není jednoznačné, zda směrnice 82/711/EHS povoluje použití materiálů a předmětů z plastů, které nejsou určeny pro styk s potravinami všech druhů, ale pro styk s více než jednou potravinou nebo s více než jednou zvláštní skupinou potravin; že toto použití smí být povoleno, aniž by došlo k ohrožení zdraví, za podmínky, že spotřebitel nebo maloobchodník budou informováni vhodným údajem o druhu nebo druzích potravin, s nimiž smějí nebo nesmějí být uvedeny do styku;
vzhledem k tomu, že uvedení nadměrného počtu druhů potravin, které mohou být ve styku s některými materiály a předměty z plastů, nemusí být snadno srozumitelné, a že by tedy tyto materiály a předměty měly být za účelem ochrany spotřebitele podrobeny veškerým simulantům potravin nebo zkušebním prostředím stanoveným v této směrnici;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 82/711/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí s účinkem od 1. července 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 97/49/ES ze dne 29. července 1997, kterou se mění směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 15 této směrnice,
vzhledem k tomu, že je nutné změnit přílohu I směrnice 79/409/EHS, aby se přihlédlo k nejnovějším informacím o stavu poddruhu Phalacrocorax carbo sinensis a že tento poddruh dosáhl stavu příznivého pro své zachování;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku zřízeného směrnicí 79/409/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 79/409/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátý den po vyhlášení
ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice Rady 93/16/EHS o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 49, čl. 57 odst. 1 a 2 první a druhou větu a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dne 28. května 1997 dohodovacím výborem,
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající postupy pro aktualizaci čl. 5 odst. 3, čl. 7 odst. 2 a článků 26 a 27 směrnice 93/16/EHS [4], s ohledem na časté změny způsobu studia a označování lékařských odborností v jednotlivých členských státech;
vzhledem k tomu, že využití postupů, které jsou stanoveny v rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5], by umožnilo zvýšení účinnosti rozhodovacího procesu ve Společenství tak, aby byl usnadněn účinný výkon svobody usazování a volného pohybu služeb odborných lékařů, jejichž práva závisí na aktualizaci zmíněných ustanovení;
vzhledem k tomu, že k uplatnění postupů uvedených v rozhodnutí 87/373/EHS musí dojít na základě modu vivendi [6] o postupech projednávání ve výborech sjednaného mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí, dokud nenabude účinnosti revize Smluv na základě čl. N odst. 2 Smlouvy o Evropské unii;
vzhledem k tomu, že je vhodné aktualizovat čl. 5 odst 3 a čl. 7 odst. 2, pokud jde o lékařské odbornosti, které byly uznány dvěma nebo více členskými státy, a zahrnout je do příslušných seznamů označení odborností pokaždé, kdy je studium v těchto členských státech v souladu se základními požadavky uvedenými ve směrnici 93/16/EHS;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit v článcích 26 a 27 zmíněné směrnice minimální délku studia odpovídající nově zavedeným odbornostem a přezkoumávat ostatní minimální délky pokaždé, kdy se to ukáže nezbytným;
vzhledem k tomu, že Komise, které je nápomocen Výbor vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízený rozhodnutím 75/365/EHS [7], který má poradní funkci, může provést nezbytné změny čl. 5 odst. 3 a čl. 7 odst. 2;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby tento výbor, který je nápomocen Komisi pro změny článků 26 a 27, jednal jako řídící výbor;
vzhledem k tomu, že Poradní výbor pro vzdělávání lékařů, zřízený při Komisi rozhodnutím 75/364/EHS [8], podává Komisi a členským státům stanoviska a doporučení v rámci uplatňování směrnice 93/16/EHS;
vzhledem k tomu, že v případě státních příslušníků členských států, kteří jsou držiteli diplomů vydaných třetími zeměmi, je vhodné zabývat se souvisejícími obtížemi, které se projevily při uplatňování oborových směrnic v rámci obecného systému uznávání vysokoškolských diplomů dokládajících vzdělání a odbornou přípravu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/16/EHS se mění takto:
1. V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Seznam označení uvedený v odstavci 3 se mění postupem podle čl. 44a odst. 2."
2. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Seznam označení uvedený v odstavci 2 se mění postupem podle čl. 44a odst. 2."
3. V článcích 26 a 27 se doplňují nová věta, která zní:
"Seznam minimálních délek odborného studia zmíněný v tomto článku se mění postupem podle čl. 44a odst. 3."
4. Vkládá se následující článek 44a:
"Článek 44a
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Výbor vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízený rozhodnutím 75/365/EHS [9].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
a) Komise odloží o dva měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
b) Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v písmenu a) přijmout jiné rozhodnutí."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek čl. 57 odst. 2 a články 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na záležitosti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986-1994) [4], schválila jménem Společenství mimo jiné i Dohodu o veřejných zakázkách, dále jen "Dohoda", jejímž úkolem je vytvořit mnohostranný rámec vyvážených práv a povinností s ohledem na veřejné zakázky s cílem dosáhnout liberalizace a rozšíření světového obchodu; že Dohoda nemá přímý účinek;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 92/50/EHS [5], 93/36/EHS [6] a 93/37/EHS [7] koordinovaly vnitrostátní řízení týkající se veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce, aby byly zavedeny rovné podmínky pro soutěž o tyto zakázky ve všech členských státech;
(3) vzhledem k tomu, že zadavatelé, na které se vztahuje Dohoda, kteří vyhovují směrnici 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS ve znění této směrnice a kteří uplatňují stejné předpisy, pokud se týká zhotovitelů, dodavatelů a poskytovatelů služeb ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, jsou proto v souladu s Dohodou;
(4) vzhledem k tomu, že na základě mezinárodních práv a závazků převedených na Společenství jako výsledek přijetí Dohody, ujednání, která se mají používat pro uchazeče o veřejné zakázky a výrobky ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, jsou ujednání definovaná Dohodou, jejíž oblast působnosti, v případě směrnice 92/50/EHS nezahrnuje zakázky na služby uvedené v příloze I B výše uvedené směrnice, zakázky na služby ve výzkumu a vývoji uvedené v kategorii 8 přílohy I A výše uvedené směrnice, zakázky na telekomunikačních služby uvedené v kategorii 5 přílohy I A výše uvedené směrnice, jejichž referenční čísla CPC jsou 7524, 7525 a 7526 a zakázky na finanční služby, zmíněné v kategorii 6 přílohy I A výše uvedené směrnice, v souvislosti s vydáváním, prodejem, nákupem nebo převodem cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů, a na služby centrálních bank;
(5) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení Dohody zavádějí výhodnější podmínky pro uchazeče o veřejnou zakázku než jsou ty, které jsou stanoveny ve směrnicích 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že pokud zakázky zadávají zadavatelé ve smyslu Dohody, zakázky na služby, dodávky a stavební práce musí být ve Společenství zhotovitelům a výrobkům z členských států, přinejmenším tak dobře přístupné, jako jsou veřejné zakázky zadávané podle ujednání obsažených v Dohodě podnikům a výrobkům ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu;
(7) vzhledem k tomu, že je proto třeba přizpůsobit a doplnit ustanovení směrnic 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS;
(8) vzhledem k tomu, že použití těchto směrnic je třeba zjednodušit a rovnováhu, jíž bylo v oblasti zadávání veřejných zakázek dosaženo za stávajícího stavu práva Společenství, je nezbytné co nejvíce zachovat;
(9) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné rozšířit použitelnost určitých změn ve směrnici 92/50/EHS na všechny služby, na něž se vztahuje tato směrnice;
(10) vzhledem k tomu, že zadavatelé mohou vyžadovat nebo přijímat vyjádření, která mohou použít při přípravě upřesnění určité veřejné zakázky, za předpokladu, že tato vyjádření nebudou bránit soutěži;
(11) vzhledem k tomu, že Komise zpřístupní malým a středním podnikům vzdělávací a informační materiály, které potřebují, aby se mohly plně uplatnit na změněném trhu veřejných zakázek,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž jsou dotčena mezinárodní práva a závazky, které pro Společenství vyplývají ze skutečnosti, že přijalo Dohodu, jež definuje, jak postupovat v případě uchazečů o veřejnou zakázku a výrobků ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, a jejichž současný rozsah nezahrnuje, v případě směrnice 92/50/EHS, zakázky na služby uvedené v příloze I B výše uvedené směrnice, zakázky na služby ve výzkumu a vývoji, jež jsou uvedeny v kategorii 8 přílohy I A výše uvedené směrnice, zakázky na telekomunikační služby zmíněné v kategorii 5 přílohy I A výše uvedené směrnice, jejichž referenční čísla CPC (Common Product Classification) jsou 7524, 7525 a 7526 a zakázky na finanční služby uvedené v kategorii 6 přílohy I A výše uvedené směrnice v souvislosti s vydáváním, nákupem a prodejem nebo převodem cenných papírů a jiných finančních instrumentů a služeb centrálních bank, se směrnice 92/50/EHS tímto mění takto:
1. V článku 7:
a) Odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. a) Tato směrnice se vztahuje na:
- veřejné zakázky na služby uvedené v čl. 3 odst. 3, veřejné zakázky na služby týkající se služeb uvedených v příloze I B, služby v kategorii 8 v příloze I A a telekomunikační služby v kategorii 5 přílohy I A s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526 zadávané zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), pokud odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) není menší než 200000 ECU,
- veřejné zakázky na služby týkající se služeb uvedených v příloze I A s výjimkou služeb v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5 s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526:
i) zadaných zadavateli uvedenými v příloze I směrnice 93/36/EHS, pokud odhadovaná hodnota bez DPH není menší než stejná hodnota vyjádřená v ECU odpovídající 130000 zvláštních práv čerpání (ZPČ);
ii) zadaných zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), kteří nejsou uvedeni v příloze I směrnice 93/36/EHS, pokud odhadovaná hodnota bez DPH není menší než stejná hodnota vyjádřená v ECU odpovídající 200000 ZPČ.
b) Prahové hodnoty stanovené v písm. a) vyjádřené v ECU a v národních měnách se v zásadě revidují každé dva roky s účinkem od 1. ledna 1996.
Výpočet těchto hodnot je založen na průměrných denních hodnotách těchto měn vyjádřených v ECU a ECU vyjádřených v ZPČ za 24 měsíců končících posledním srpnovým dnem, který předchází revizi 1. ledna.
Způsob výpočtu stanovený v tomto písmenu zreviduje na návrh Komise Poradní výbor pro veřejné zakázky v zásadě dva roky po jeho počátečním použití.
c) Prahové hodnoty stanovené v písm. a) a prahové hodnoty vyjádřené v ECU a v národních měnách se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských Společenství začátkem listopadu, který následuje po revizi stanovené v odst. 1 písm. b).
2. Pro účely výpočtu odhadované hodnoty zakázky zahrne zadavatel odhadovanou celkovou odměnu pro poskytovatele služeb, přičemž vezme v úvahu odstavce 3 až 7."
b) Odstavec 8 se zrušuje.
2. Ustanovení čl. 12 odst. 1 a 2 se nahrazuje tímto:
"1. Zadavatel sdělí do 15 dnů ode dne, kdy od nich obdržel písemnou žádost, všem odmítnutým zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku důvody zamítnutí jejich žádosti nebo nabídky a všem uchazečům, kteří podali řádnou nabídku, vlastnosti a výhody vybrané nabídky a uvede jméno úspěšného uchazeče.
Zadavatelé však mohou rozhodnout, že určité informace o zadání zakázky, uvedené v prvním pododstavci, nezveřejní, pokud by zveřejnění informací bránilo vynutitelnosti práva nebo bylo jinak v rozporu s veřejným zájmem nebo by poškodilo oprávněné obchodní zájmy určitých podniků, ať veřejných či soukromých, nebo by by bylo na újmu korektní hospodářské soutěži mezi poskytovateli služeb.
Zadavatelé neprodleně sdělí zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku skutečnosti a důvody, kvůli nimž se rozhodli nezadat zakázku, na niž byla vyhlášena soutěž, nebo obnovit soutěžní řízení. Jsou povinni učinit tak písemně, pokud jsou o to požádáni.
O těchto rozhodnutích informují rovněž Úřad pro úřední tisky Evropských společenství."
3. Ustanovení čl. 13 odst. 1 a 2 se nahrazuje tímto:
"1. Tento článek se vztahuje na veřejné soutěže na určitý výkon organizované jako součást řízení vedoucího k zadání zakázky na poskytování služeb, jejíž odhadovaná hodnota bez DPH není menší než:
- prahová hodnota stanovená v první odrážce čl. 7 odst. 1 písm. a), pokud se týká služeb uvedených v příloze I B, služeb v kategorii 8 v příloze I A a telekomunikačních služeb v kategorii 5 přílohy I A s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526, zadanými zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), nebo
- prahová hodnota stanovená v písm. i), druhé odrážky čl. 7 odst. 1 písm. a), pokud se týká služeb, uvedených v příloze I A s výjimkou služeb v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5 s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526, zadaných zadavateli uvedenými v příloze I směrnice 93/36/EHS, nebo
- prahová hodnota stanovená v písm. ii), druhé odrážky čl. 7 odst. 1 písm. a), pokud se týká služeb uvedených v příloze I A s výjimkou služeb v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5 s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526, zadaných zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), kteří nejsou uvedeni v příloze I směrnice 93/36/EHS.
2. Tento článek se vztahuje na všechny veřejné soutěže na určitý výkon, pokud celková výše soutěžních cen a plateb účastníkům není menší než:
- prahová hodnota stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. a) první odrážce, pokud se týká služeb uvedených v příloze I B, služeb v kategorii 8 v příloze I A a telekomunikačních služeb v kategorii 5 v příloze I A s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526 zadaných zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), nebo
- prahová hodnota stanovená v písm. i), druhé odrážce čl. 7 odst. 1 písm. a), pokud se týká služeb, uvedených v příloze I A s výjimkou služeb v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5 s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526, zadaných zadavateli uvedenými v příloze I směrnice 93/36/EHS, nebo
- prahová hodnota stanovená v písm. ii), druhé odrážce čl. 7 odst.1 písm. a), pokud se týká služeb, uvedených v příloze I A s výjimkou služeb v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5 s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526, zadaných zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), kteří nejsou uvedeni v příloze I směrnici 93/36/EHS."
4. Ustanovení čl. 18 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 1 může být nahrazena lhůtou dostatečně dlouhou na to, aby umožnila odpovídající podání nabídky, jež zpravidla nesmí být kratší než 36 dní a v žádném případě nesmí být kratší než 22 dní ode dne odeslání vyhlášení zakázky, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 15 odst. 1, sestavené v souladu se vzorem v příloze III A (Předběžné informace), Úřednímu věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 15 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze III B (Otevřené řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
5. Ustanovení čl. 19 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 3 může být zkrácena na 26 dní, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 15 odst. 1, vypracované v souladu se vzorem v příloze III A (Předběžné informace), Úřednímu Věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 15 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze III C (Omezené řízení), nebo popřípadě v příloze III D (Vyjednávací řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
6. V článku 23 se stávající znění stává odstavcem 1 a vkládá se tento odstavec.
"2. Nabídky do soutěže se podávají písemně, přímo nebo poštou.
Členské státy mohou povolit podávání nabídek jakýmkoli jiným způsobem, jenž zabezpečí, aby:
- každá nabídka do soutěže obsahovala informace nutné pro její vyhodnocení,
- v průběhu vyhodnocování bylo zaručeno utajení nabídek,
- takové nabídky byly co nejdříve potvrzeny písemně nebo odesláním ověřené kopie, je-li to nezbytné pro dokazování,
- se nabídky do soutěže otevíraly, až uplyne lhůta pro jejich podání."
7. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 38a
Při zadávání veřejných zakázek zadavateli poskytují členské státy ve svých vztazích podmínky stejně výhodné jako jsou podmínky, které poskytují třetím zemím při realizaci Dohody o veřejných zakázkách, uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání [8], dále jen "Dohoda".
Členské státy za tímto účelem vzájemně konzultují v rámci Poradního výboru pro veřejné zakázky opatření, která mají být přijata podle této Dohody."
8. Článek 39 se nahrazuje tímto:
"Článek 39
1. Aby bylo možné hodnocení výsledků uplatňování této směrnice, zašlou členské státy Komisi statistickou zprávu o zakázkách na služby zadané zadavateli za předchozí rok nejpozději do 31. října 1997 a potom každoročně do 31. října.
2. Tato zpráva přesně uvede alespoň:
a) v případě zadavatelů uvedených v příloze I směrnice 93/36/EHS:
- odhadovanou celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem pod prahovou hodnotu,
- počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné, dále rozdělené podle typu řízení, kategorie služby podle nomenklatury užité v příloze I a státní příslušnosti poskytovatele služeb, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacího řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 11 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
b) v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, u každé kategorie zadavatelů počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné dále rozdělené podle typu řízení, kategorie služeb podle nomenklatury užité v příloze I a státní příslušnosti poskytovatele služeb, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacích řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 11 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
c) v případě zadavatelů uvedených v příloze I směrnice 93/36/EHS počet a celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem na základě výjimek z Dohody; v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, celkovou hodnotu zakázek zadaných každou kategorií zadavatelů na základě výjimek z Dohody.
d) ostatní statistické informace, jež mají být určeny postupem podle čl. 40 odst. 3, které jsou požadovány v souladu s Dohodou.
Statistické informace požadované v souladu s tímto odstavcem se netýkají zakázek na služby uvedené v kategorii 8 přílohy I A, telekomunikační služby v kategorii 5 přílohy I A s referenčními čísly CPC 7524, 7525 a 7526 nebo na služby uvedené v příloze I B, za předpokladu, že jejich odhadovaná hodnota bez DPH je menší než 200000 ECU.
3. Komise určí v souladu s postupem stanoveným v čl. 40 odst. 3 povahu jakýchkoli dalších statistických informací, které jsou požadovány podle této směrnice."
9. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
Článek 2
Směrnice 93/36/EHS se nahrazuje tímto:
1. V článku 5:
A. Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. a) Hlavy II, III a IV a články 6 a 7 se vztahují na veřejné zakázky na dodávky zadávané:
i) zadavateli uvedenými v čl. 1 písm. b), včetně zakázek na dodávky zadávaných zadavateli uvedenými v příloze I v oblasti obrany, pokud se nejedná o výrobky uvedené v příloze II, pokud odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) není menší než stejná hodnota vyjádřená v ECU odpovídající 200000 zvláštních práv čerpání (ZPČ);
ii) zadavateli uvedenými v příloze I, jejichž odhadovaná hodnota bez DPH není menší než stejná hodnota vyjádřená v ECU odpovídající 130000 ZPČ; v případě zadavatelů v oblasti obrany se toto týká jenom zakázek zahrnujících výrobky uvedené v příloze II.
b) Tato směrnice se vztahuje na veřejné zakázky na dodávky, jejichž odhadovaná hodnota je rovna dané prahové hodnotě v době zveřejnění vyhlášení podle čl. 9 odst. 2 nebo tuto hodnotu převyšuje.
c) Prahové hodnoty v ECU a v národních měnách, stanovené v písm. a) se v zásadě revidují každé dva roky s účinkem od l. ledna l996.
Výpočet těchto hodnot se zakládá na průměrných denních hodnotách těchto měn vyjádřených v ECU a ECU vyjádřené v ZPČ za 24 měsíců končících posledním srpnovým dnem, který předchází revizi 1. ledna.
Způsob výpočtu stanovený v tomto pododstavci zreviduje na návrh Komise Poradní výbor pro veřejné zakázky v zásadě dva roky po jeho počátečním použití.
d) Prahová hodnota stanovená v písmeni a) a prahové hodnoty v ECU a v národních měnách se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství začátkem listopadu, který následuje po revizi stanovené v odst. 1 písm. c)."
B. Vkládá se tento odstavec, který zní:
"7. Zadavatelé zajistí, aby mezi jednotlivými dodavateli nedocházelo k diskriminaci."
2. Ustanovení čl. 7 odst. 1 a 2 se nahrazuje tímto:
"1. Zadavatel sdělí do 15 dnů ode dne, kdy od nich obdržel písemnou žádost, všem odmítnutým zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku důvody zamítnutí jejich žádosti nebo nabídky a všem uchazečům, kteří podali řádnou nabídku, vlastnosti a výhody vybrané nabídky a uvede jméno úspěšného uchazeče o veřejnou zakázku.
Zadavatelé však mohou rozhodnout, že jisté informace o zadání zakázky, uvedené v předchozím pododstavci, nezveřejní, pokud by zveřejnění informací bránilo vynutitelnosti práva nebo bylo jinak v rozporu s veřejným zájmem nebo by poškodilo oprávněné obchodní zájmy určitých podniků, ať veřejných či soukromých, nebo by bylo na újmu korektní hospodářské soutěže mezi dodavateli.
Zadavatelé neprodleně sdělí zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku rozhodnutí učiněná při zadávání zakázek, včetně důvodů, pro které se rozhodli nezadat zakázku, na niž byla vyhlášena soutěž, nebo obnovit soutěžní řízení. Jsou povinni učinit tak učinit písemně, pokud jsou o to požádáni.
O těchto rozhodnutích informují rovněž Úřad pro úřední tisky Evropských společenství."
3. V článku 10 se vkládá tento odstavec:
"1a. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 1 může být nahrazena lhůtou dostatečně dlouhou na to, aby umožnila odpovídající podání nabídky, jež zpravidla nesmí být kratší než 36 dní a v žádném případě nesmí být kratší než 22 dní ode dne odeslání vyhlášení zakázky, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 9 odst. 1, vypracované v souladu se vzorem v příloze IV A (Předběžné informace), Úřednímu věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 9 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze IV B (Otevřené řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
4. V článku 11 se vkládá tento odstavec:
"3a. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 3 může být zkrácena na 26 dní, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 9 odst. 1, vypracované v souladu se vzorem v příloze IV A (Předběžné informace), Úřednímu Věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 9 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze IV C (Omezené řízení), nebo popřípadě v příloze IV D (Vyjednávací řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
5. V článku 15 se vkládá tento odstavec:
"3. Nabídky do soutěže se podávají písemně, přímo nebo poštou.
Členské státy mohou povolit podávání nabídek jakýmkoli jiným způsobem, jenž zabezpečí, aby:
- každá nabídka do soutěže obsahovala informace nutné pro její vyhodnocení,
- v průběhu vyhodnocování bylo zaručeno utajení nabídek,
- takové nabídky byly co nejdříve potvrzeny písemně nebo odesláním ověřené kopie, je-li to nezbytné pro dokazování,
- se nabídky do soutěže otevíraly, až uplyne lhůta pro jejich podání."
6. Článek 29 se nahrazuje tímto:
"Článek 29
1. Komise přezkoumá používání této směrnice konzultacemi Poradního výboru pro veřejné zakázky a popřípadě podá nové návrhy Radě s cílem především sladit opatření členských států přijatých pro provádění této směrnice.
2. Komise zreviduje tuto směrnici a všechna nová opatření, která mohou být přijata podle odstavce 1, s ohledem na výsledky dalších jednání stanovených v článku XXIV odst. 7 Dohody o veřejných zakázkách, uzavřené v rámciUruguay ského kola mnohostranných jednání [9], dále jen "Dohoda" a je-li to nezbytné, podá vhodné návrhy Radě.
3. Komise aktualizuje přílohu I v souladu s postupem stanoveným v čl. 32 odst. 2 na základě oprav a změn a aktualizovanou verzi zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství"
7. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
1. Aby bylo možné hodnocení výsledků použití této směrnice, zašlou členské státy Komisi statistickou zprávu o zakázkách na dodávky zadané zadavateli během předchozího roku nejpozději do 31. října 1996, a pokud se týká zadavatelů neuvedených v příloze I, nejpozději do 31. října 1997, a poté každoročně do 31. října.
2. Tato zpráva přesně uvede alespoň:
a) v případě zadavatelů uvedených v příloze I:
- odhadovanou celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem pod prahovou hodnotu,
- počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné dále rozdělené podle typu řízení, kategorie výrobku podle nomenklatury uvedené v čl. 9 odst. 1 a státní příslušnosti dodavatele, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacího řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 6 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
b) v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, u každé kategorie zadavatelů počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné dále rozdělené podle typu řízení, kategorie výrobku podle nomenklatury uvedené v čl. 9 odst. 1 a státní příslušnosti dodavatele, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacích řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 6 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
c) v případě zadavatelů uvedených v příloze I počet a celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem na základě výjimek z Dohody; v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, celkovou hodnotu zakázek zadanou každou kategorií zadavatelů na základě výjimek z Dohody;
d) ostatní statistické informace, jež mají být určeny postupem podle čl. 32 odst. 2, které jsou požadovány v souladu s Dohodou.
3. Komise určí v souladu s postupem stanoveným v čl. 32 odst. 2 povahu jakýchkoli dalších statistických informací, které jsou požadovány podle této směrnice."
8. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice a příloha IV se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III této směrnice.
Článek 3
Směrnice 93/37/EHS se nahrazuje tímto:
1. V článku 6:
A. Odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Tato směrnice se vztahuje na:
a) zakázky na stavební práce, jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) není menší než stejná hodnota vyjádřená v ECU odpovídající 5000000 zvláštních práv čerpání (ZPČ);
b) zakázky na stavební práce uvedené v čl. 2 odst. 1, jejichž odhadovaná hodnota bez DPH není menší než 5000000 ECU.
2. a) Prahové hodnoty v ECU a v národních měnách, stanovené v odstavci 1 se v zásadě revidují každé dva roky s účinkem od l. ledna l996.
Výpočet těchto hodnot se zakládá na průměrných denních hodnotách těchto měn vyjádřených v ECU a ECU vyjádřené v ZPČ za 24 měsíců končících posledním srpnovým dnem, který předchází revizi 1. ledna.
Prahová hodnota stanovená v odstavci 1 a prahové hodnoty v ECU a v národních měnách a se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství začátkem listopadu, který následuje po výše uvedené revizi.
b) Způsob výpočtu stanovený v písm. A) zreviduje Poradní výbor pro veřejné zakázky na návrh Komise v zásadě dva roky po jeho počátečním použití."
B. Vkládá se tento odstavec:
"6. Zadavatelé zajistí, aby mezi jednotlivými zhotoviteli nedocházelo k diskriminaci."
2. Ustanovení čl. 8 odst. 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Zadavatel sdělí do 15 dnů ode dne, kdy od nich obdržel písemnou žádost, všem odmítnutým zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku důvody zamítnutí jejich žádosti nebo nabídky a všem uchazečům, kteří podali řádnou nabídku, vlastnosti a výhody vybrané nabídky a uvede jméno úspěšného uchazeče o veřejnou zakázku.
Zadavatelé však mohou rozhodnout, že jisté informace o zadání zakázky, uvedené v předchozím pododstavci, nezveřejní, pokud by zveřejnění informací bránilo vynutitelnosti práva nebo bylo jinak v rozporu s veřejným zájmem nebo by poškodilo oprávněné obchodní zájmy určitých podniků, ať veřejných či soukromých, nebo by bylo na újmu korektní hospodářské soutěži mezi zhotoviteli.
2. Zadavatelé neprodleně sdělí zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku rozhodnutí učiněná při zadávání zakázek, včetně důvodů, pro které se rozhodli nezadat zakázku, na niž byla vyhlášena soutěž, nebo obnovit soutěžní řízení.
Jsou povinni tak učinit písemně, pokud jsou o to požádáni. O těchto rozhodnutích informují rovněž Úřad pro úřední tisky Evropských společenství."
3. Ustanovení čl. 12 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 1 může být nahrazena lhůtou dostatečně dlouhou na to, aby umožnila odpovídající podání nabídky, jež zpravidla nesmí být kratší než 36 dní a v žádném případě nesmí být kratší než 22 dní ode dne odeslání vyhlášení zakázky, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 11 odst. 1, vypracované v souladu se vzorem v příloze IV A (Předběžné informace), Úřednímu věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 11 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze IV B (Otevřené řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
4. Ustanovení čl. 13 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Lhůta pro obdržení nabídek stanovená v odstavci 3 může být zkrácena na 26 dní, pokud zadavatelé zaslali předběžné oznámení podle čl. 11 odst. 1, vypracované v souladu se vzorem v příloze IV A (Předběžné informace), Úřednímu Věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dní a nejdříve 12 měsíců přede dnem odeslání vyhlášení zakázky podle čl. 11 odst. 2 Úřednímu věstníku Evropských společenství, za předpokladu, že předběžné oznámení obsahovalo navíc alespoň informace uvedené ve vzoru vyhlášení v příloze IV C (Omezené řízení), nebo popřípadě v příloze IV D (Vyjednávací řízení), jež byly k dispozici, když bylo vyhlášení zveřejněno."
5. V článku 18 se dosavadní znění stává odstavcem 1 a vkládá se tento odstavec:
"2. Nabídky se podávají písemně, přímo nebo poštou.
Členské státy mohou povolit podávání nabídek jakýmkoli jiným způsobem, jenž zabezpečí, aby:
- každá nabídka do soutěže obsahovala informace nutné pro její vyhodnocení,
- v průběhu vyhodnocování bylo zaručeno utajení nabídek,
- takové nabídky byly co nejdříve potvrzeny písemně nebo odesláním ověřené kopie, je-li to nezbytné pro dokazování,
- se nabídky do soutěže otevíraly, až uplyne lhůta pro jejich podání."
6. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 33a
Pří zadávání veřejných zakázek zadavateli, poskytují členské státy ve svých vztazích podmínky stejně výhodné jako jsou podmínky, které poskytují třetím zemím při realizaci Dohody o veřejných zakázkách, uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání [10], dále jen "Dohoda".
Členské státy za tímto účelem vzájemně konzultují v rámci Poradního výboru pro veřejné zakázky opatření, která je mají být přijata podle této Dohody."
7. Článek 34 se nahrazuje tímto:
"Článek 34
1. Aby bylo možné hodnocení výsledků použití této směrnice, zašlou členské státy Komisi statistickou zprávu o zakázkách na stavební práce zadaných zadavateli za předchozí rok nejpozději do 31. října 1997 a potom každoročně do 31. října.
2. Tato statistická zpráva přesně uvede alespoň:
a) v případě zadavatelů uvedených v příloze I směrnice 93/36/EHS:
- odhadovanou celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem pod prahovou hodnotu,
- počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné dále rozdělené podle typu řízení, kategorie stavebních prací podle nomenklatury užité v příloze II a státní příslušnosti zhotovitele, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacího řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 7 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
b) v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, u každé kategorie zadavatelů počet a hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem nad prahovou hodnotu, pokud je to možné dále rozdělené podle typu řízení, kategorie stavebních prací podle nomenklatury užité v příloze II a státní příslušnosti zhotovitele, kterému byla zakázka zadána, a v případě vyjednávacích řízení, dále rozdělené v souladu s článkem 7 uvádějící počet a hodnotu zakázek zadaných každému členskému státu a třetím zemím;
c) v případě zadavatelů uvedených v příloze I směrnice 93/36/EHS počet a celkovou hodnotu zakázek zadaných každým zadavatelem na základě výjimek z Dohody; v případě všech ostatních zadavatelů, na něž se vztahuje tato směrnice, celkovou hodnotu zakázek zadaných každou kategorií zadavatelů na základě výjimek z Dohody.
d) ostatní statistické informace, jež mají být určeny postupem podle čl. 35 odst. 3, které jsou požadovány v souladu s Dohodou.
3. Komise určí v souladu s postupem stanoveným v čl. 35 odst. 3 povahu jakýchkoli dalších statistických informací, které jsou požadovány podle této směrnice."
8. Příloha IV se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IV této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. října 1998.
Uvědomí o nich Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních předpisů, které přijaly v oblasti působnosti této směrnice a předají srovnávací tabulku mezi touto směrnicí a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. září 1997, kterou se z hlediska maximální konstrukční rychlosti kolových zemědělských a lesnických traktorů mění směrnice Rady 74/150/EHS, 74/151/EHS, 74/152/EHS, 74/346/EHS, 74/347/EHS, 75/321/EHS, 75/322/EHS, 76/432/EHS, 76/763/EHS, 77/311/EHS, 77/537/EHS, 78/764/EHS, 78/933/EHS, 79/532/EHS, 79/533/EHS, 80/720/EHS, 86/297/EHS, 86/415/EHS a 89/173/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že oblast působnosti směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [4] je v současné době omezena na traktory, které mají maximální konstrukční rychlosti od 6 km/h do 30 km/h;
vzhledem k tomu, že maximální konstrukční rychlost značného počtu traktorů v současné době překračuje 30 km/h; že je proto nutné pozměnit směrnici 74/150/EHS a zvláštní směrnice, které tvoří součást úplného evropského systému schvalování typu vozidel, jenž se na tato vozidla vztahuje, aby se zabránilo tomu, že tento postup schvalování typu bude použitelný na stále menší okruh vozidel;
vzhledem k tomu, že oblast působnosti zvláštních směrnic 74/151/EHS [5], 74/152/EHS [6], 74/346/EHS [7], 74/347/EHS [8], 75/321/EHS [9], 75/322/EHS [10], 76/432/EHS [11], 76/763/EHS [12], 77/311/EHS [13], 77/537/EHS [14], 78/764/EHS [15], 78/933/EHS [16], 79/532/EHS [17], 79/533/EHS [18], 80/720/EHS [19], 86/297/EHS [20], 86/415/EHS [21] a 89/173/EHS [22] je vymezena na základě maximální konstrukční rychlosti; že tyto směrnice je rovněž třeba změnit postupem stanoveným v článku 12 směrnice 74/150/EHS, aby se zabránilo tomu, že budou použitelné na stále menší okruh vozidel;
vzhledem k tomu, že je vhodné zvýšit maximální konstrukční rychlost ze 30 km/h na 40 km/h;
vzhledem k tomu, že zvýšení maximální konstrukční rychlosti, která je uvedena ve vymezení oblasti působnosti směrnice 74/150/EHS a některých zvláštních směrnic, vyžaduje také změnu směrnice Rady 76/432/EHS ze dne 6. dubna 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení kolových zemědělských a lesnických traktorů [23]; že tato změna, která je předmětem samostatného předpisu, nesmí vstoupit v platnost později než tato směrnice;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zdokonalit a harmonizovat veškerá bezpečnostní hlediska, jako je instalace bezpečnostních pásů;
vzhledem k tomu, že znečišťování způsobované traktory by mělo být předmětem budoucí právní úpravy Společenství,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Výraz "30 km/h" se nahrazuje výrazem "40 km/h":
- v čl. 1 odst. 2 směrnic 74/150/EHS, 74/151/EHS, 74/152/EHS, 74/346/EHS, 74/347/EHS, 75/321/EHS, 75/322/EHS, 76/432/EHS, 76/763/EHS, 77/311/EHS, 77/537/EHS, 78/933/EHS, 79/532/EHS, 79/533/EHS, 80/720/EHS, 86/297/EHS, 86/415/EHS a 89/173/EHS,
- v čl. 9 odst. 2 směrnice 78/764/EHS a
- v bodě 1.5 přílohy směrnice 74/152/EHS.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 23. září 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný záměr schválený dohodovacím výborem dne 25. června 1997,
(1) vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů Společenství je dotvoření vnitřního trhu; že musí být přijata opatření zajišťující plynulý chod tohoto trhu; že vnitřní trh představuje prostor, který nemá vnitřních hranic a v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že dotvoření vnitřního trhu bude znamenat ještě širší okruh nabídky; že spotřebitelé mohou a musejí co možná nejvíce využívat vnitřní trh a že reklama je velmi důležitým prostředkem otevírajícím skutečná odbytiště pro veškeré zboží a služby v celém Společenství a základní ustanovení upravující formu a obsah srovnávací reklamy musejí být jednotná a podmínky využívání srovnávací reklamy v členských státech musejí být harmonizovány; že naplnění těchto podmínek pomůže objektivně objasnit přednosti různých srovnatelných výrobků; že srovnávací reklama může také podněcovat soutěžení mezi dodavateli zboží a služeb ku prospěchu spotřebitelů;
(3) vzhledem k tomu, že právní a správní předpisy jednotlivých členských států týkající se srovnávací reklamy se značně odlišují; že reklama překračuje hranice a je přijímána na území jiných členských států; že schválení nebo zákaz srovnávací reklamy podle rozdílných vnitrostátních právních předpisů může být překážkou volného pohybu zboží a služeb a narušovat hospodářskou soutěž; že zejména podniky mohou být vystaveny formám reklamy vyvinutým soutěžiteli, na něž nemohou odpovědět stejnými prostředky; že musí být zajištěn volný pohyb služeb v oblasti srovnávací reklamy; že Společenství je povoláno, aby napravilo tuto situaci;
(4) vzhledem k tomu, že šestý bod odůvodnění směrnice 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních přepisů členských států týkajících se klamavé reklamy [4] stanoví, že po harmonizaci vnitrostátních ustanovení na ochranu proti klamavé reklamě "je třeba se ve druhé etapě na základě příslušných návrhů Komise zabývat… v případě potřeby rovněž srovnávací reklamou";
(5) vzhledem k tomu, že bod 3 písm. d) přílohy k usnesení Rady ze dne 14. dubna 1975 o předběžném programu Evropského hospodářského společenství pro politiku ochrany a informovanosti spotřebitele [5] zahrnuje právo na informace mezi základní práva spotřebitele; že toto právo je potvrzeno usnesením Rady ze dne 19. května 1981 o druhém programu Evropského hospodářského společenství pro politiku ochrany a informovanosti spotřebitele [6], jejíž příloha v bodě 40 výslovně pojednává o informovanosti spotřebitele; že srovnávací reklama, pokud srovnává základní, důležité, ověřitelné a charakteristické rysy a není klamavá, může být oprávněným prostředkem k informování spotřebitele v jeho zájmu;
(6) vzhledem k tomu, že je žádoucí vytvořit obecnou definici srovnávací reklamy zahrnující všechny její formy;
(7) vzhledem k tomu, že by měly být, pokud jde o srovnání, stanoveny podmínky dovolené srovnávací reklamy, aby se určilo, jaká jednání v oblasti srovnávací reklamy mohou narušit soutěž, způsobit újmu soutěžitelům a negativně ovlivnit spotřebitelovu volbu; že tyto podmínky dovolené reklamy musí zahrnovat kritéria objektivního srovnání znaků zboží a služeb;
(8) vzhledem k tomu, že by mělo být možné pouhé srovnání ceny zboží a služeb, pokud takové srovnání respektuje určité podmínky, zejména že nesmí být klamavé;
(9) vzhledem k tomu, že ve snaze zabránit užívání srovnávací reklamy nesoutěžním a nepoctivým způsobem by mělo být dovoleno pouze srovnávání mezi konkurujícím zbožím a službami, jež slouží stejným potřebám nebo jsou určeny ke stejnému účelu;
(10) vzhledem k tomu, že mezinárodní úmluvy o autorském právu, jakož i vnitrostátní předpisy o smluvní a mimosmluvní odpovědnosti se použijí v případě uvedení nebo převzetí výsledků srovnávacích testů prováděných třetími osobami ve srovnávací reklamě;
(11) vzhledem k tomu, že podmínky srovnávací reklamy se musí vzájemně doplňovat a být respektovány jako celek; že v souladu se Smlouvou je volba formy a prostředků plnění těchto podmínek ponechána členským státům, pokud nejsou již stanoveny touto směrnicí;
(12) vzhledem k tomu, že tyto podmínky by měly zejména přihlížet k ustanovením vyplývajícím z nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [7], zejména k jeho článku 13 i k ostatním předpisům Společenství přijatým v oblasti zemědělství;
(13) vzhledem k tomu, že článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách [8] přiznává majiteli zapsané známky výlučné právo, které obsahuje zejména právo zakázat všem třetím osobám používat v obchodním styku označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné pro zboží nebo služby stejného druhu nebo popřípadě pro další zboží;
(14) vzhledem k tomu, že však může být nezbytné, ve snaze učinit srovnávací reklamu účinnou, identifikovat zboží nebo služby soutěžitele odvolávkou na jeho ochrannou známku nebo jeho obchodní firmu;
(15) vzhledem k tomu, že takové použití ochranné známky, obchodní firmy nebo jiného rozlišovacího znaku jiného soutěžitele neporušuje toto výlučné právo v případech, že jsou dodrženy podmínky stanovené touto směrnicí a je-li jeho cílem pouze mezi nimi rozlišit a objektivně tak vyzdvihnout rozdíly;
(16) vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že soudní nebo správní řízení uvedená v článcích 4 a 5 směrnice 84/450/EHS lze použít pro přezkoumání srovnávací reklamy, která nesplňuje podmínky stanovené touto směrnicí; že podle šestnáctého bodu odůvodnění citované směrnice dobrovolná kontrola prováděná samosprávnými orgány, která se zaměřuje na odstranění klamavé reklamy, může předejít správnímu nebo soudnímu řízení, a měla by být proto podporována; že článek 6 se ve stejné míře vztahuje na nedovolenou srovnávací reklamu;
(17) vzhledem k tomu, že vnitrostátní samosprávné orgány mohou koordinovat svou činnost prostřednictvím sdružení nebo organizací ustavených na úrovni Společenství a mimo jiné prošetřovat stížnosti přesahující hranice jednoho státu;
(18) vzhledem k tomu, že článek 7 směrnice 84/450/EHS umožňující členským státům, aby zachovaly nebo přijaly ustanovení zajišťující rozsáhlejší ochranu spotřebitele, osob provozujících obchod, živnost nebo řemeslo nebo vykonávajících svobodné povolání a široké veřejnosti, se nemůže vztahovat na srovnávací reklamu, protože cílem změny uvedené směrnice je stanovit podmínky dovolené srovnávací reklamy;
(19) vzhledem k tomu, že srovnání představující zboží nebo služby jako napodobeninu nebo reprodukci zboží nebo služeb opatřených chráněnou známkou nebo obchodní firmou, nebude pokládáno za splňující podmínky dovolené srovnávací reklamy;
(20) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nijak nedotýká předpisů Společenství o reklamě určených výrobků nebo služeb ani omezení nebo zákazů reklamy v určitých sdělovacích prostředcích;
(21) vzhledem k tomu, že v případě, kdy členský stát v souladu s ustanoveními Smlouvy zakáže reklamu určitého zboží nebo služeb, může být tento zákaz, ať už byl vydán přímo nebo orgánem či organizací mající pravomoc podle právních předpisů tohoto členského státu upravovat výkon obchodu, živnosti nebo řemesla či svobodného povolání, rozšířen na srovnávací reklamu;
(22) vzhledem k tomu, že členské státy nejsou nuceny povolit srovnávací reklamu na zboží nebo služby, pro něž v souladu s ustanoveními Smlouvy zachovávají nebo vydávají zákaz, včetně zákazu marketingových metod nebo reklamy zaměřené na skupiny spotřebitelů vyžadujících zvláštní ochranu; že členské státy mohou v souladu s ustanoveními Smlouvy zachovat nebo vydat zákazy či omezení použití srovnání v reklamě na služby svobodných povolání, ať již tyto zákazy nebo omezení byly vydány přímo nebo orgánem či organizací odpovědnými podle práva členských států za úpravu výkonu svobodného povolání;
(23) vzhledem k tomu, že úprava srovnávací reklamy za podmínek stanovených touto směrnicí je nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu, a proto je postup na úrovni Společenství nezbytný; že přijetí směrnice je vhodným nástrojem, neboť stanoví jednotné obecné zásady, ale ponechává na členských státech, aby si zvolily formu a prostředky přiměřené pro dosažení těchto cílů; že to je v souladu se zásadou subsidiarity,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 84/450/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě".
2. Ćlánek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Účelem této směrnice je chránit spotřebitele, osoby provozující obchod, živnost, nebo řemeslo nebo vykonávající svobodné povolání, jakož i zájmy široké veřejnosti proti klamavé reklamě a jejím nekalým účinkům, a stanovit podmínky, za nichž je dovolena srovnávací reklama."
3. V článku 2 se vkládá nový bod, který zní:
"2a "srovnávací reklamou" se rozumí každá reklama, která výslovně nebo nepřímo označuje soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem;"
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
1. Srovnávací reklama, pokud jde o srovnání, je dovolena při splnění následujících podmínek:
a) není klamavá ve smyslu čl. 2 bodu 2, čl. 3 a čl. 7 odst. 1;
b) srovnává zboží nebo služby, jež slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel;
c) objektivně srovnává jeden nebo více základních, důležitých, ověřitelných a charakteristických rysů tohoto zboží nebo těchto služeb, mezi nimiž může být i cena;
d) nevyvolává na trhu nejasnost v rozlišení mezi inzerentem reklamy a soutěžitelem anebo mezi ochrannými známkami, obchodními firmami, jinými rozlišovacími znaky, zbožím nebo službami inzerenta reklamy a soutěžitele;
e) nemá za následek oslabení důvěry nebo hanobení ochranné známky, obchodní firmy, jiného rozlišovacího znaku, zboží, služeb, činností nebo postavení soutěžitele;
f) u výrobků s označením původu se vždy odvolává na výrobky se stejným označením;
g) protiprávně netěží z dobré pověsti ochranné známky, obchodní firmy nebo jiných rozlišovacích znaků soutěžitele anebo označení původu konkurujících výrobků;
h) nepředstavuje zboží nebo službu jako napodobeninu nebo reprodukci jiného zboží či služby, nesoucích chráněnou známku nebo chráněná obchodní firma.
2. Jakékoli srovnání, poukazující na zvláštní nabídku, musí jasně a jednoznačně uvést datum, kdy nabídka končí, popřípadě skutečnost, že platí do vyčerpání zásob zboží nebo nabídky služeb, a pokud zvláštní nabídka ještě nezačala, datum začátku období, během něhož zvláštní cena nebo jiné zvláštní podmínky budou platit."
5. V čl. 4 odst. 1 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto:
"1. Členské státy budou zajišťovat v zájmu spotřebitelů, soutěžitelů i celé veřejnosti přiměřené a účinné prostředky k potírání klamavé reklamy a dbát na dodržování ustanovení o srovnávací reklamě.
Tyto prostředky musí zahrnovat právní předpisy, jež umožní osobám nebo organizacím, které mají podle vnitrostátních právních předpisů oprávněný zájem na zákazu klamavé reklamy nebo na úpravě srovnávací reklamy, aby:
a) podaly ohledně takové reklamy žalobu; nebo
b) napadly takovou reklamu u správního orgánu, který je příslušný rozhodovat o stížnostech nebo dát podnět k zahájení příslušného soudního řízení."
6. V článku 4 se odstavec 2 mění takto:
a) v prvním pododstavci se odrážky nahrazují tímto:
- "— nařídily zastavení nebo zahájily příslušné soudní řízení, které přikazuje zastavení klamavé reklamy nebo nedovolené srovnávací reklamy, nebo
- — pokud klamavá reklama nebo nedovolená srovnávací reklama nebyla dosud uveřejněna, avšak k jejímu uveřejnění má bezprostředně dojít, zakázaly takovou reklamu nebo zahájily příslušné řízení směřující k jejímu zákazu,"
b) ve třetím pododstavci se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Nadto členské státy mohou udělit soudům nebo správním orgánům pravomoci zmocňující je k tomu, aby za účelem odstranění přetrvávajících vlivů klamavé reklamy nebo nedovolené srovnávací reklamy, jejíž zastavení bylo nařízeno konečným rozhodnutím, mohly:"
7. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Tato směrnice nevylučuje dobrovolnou kontrolu klamavé nebo srovnávací reklamy prováděnou samosprávnými subjekty a podporovanou členskými státy, ani možnost osob nebo organizací uvedených v článku 4 odvolat se k těmto subjektům, jsou-li vedle řízení před těmito subjekty přípustná i soudní nebo správní řízení uvedená v článku 4."
8. V článku 6 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) požadovat na zadavateli reklamy, aby prokázal správnost skutkových tvrzení obsažených v reklamě, jestliže se takový požadavek, s ohledem na oprávněné zájmy zadavatele reklamy a jiného účastníka řízení, jeví jako přiměřený vzhledem k okolnostem daného případu, a v případě srovnávací reklamy pak vyžadovat od zadavatele reklamy provedení takových důkazů v krátké lhůtě; a".
9. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Tato směrnice nebrání členským státům, aby zachovaly nebo přijaly opatření zajišťující v oblasti klamavé reklamy rozsáhlejší ochranu spotřebitele, osob provozujících obchod, živnost, řemeslo nebo vykonávajících svobodné povolání i široké veřejnosti.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na srovnávací reklamu, pokud jde o srovnání.
3. Ustanovení této směrnice se použijí, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství o reklamě určených výrobků nebo služeb nebo omezení či zákaz reklamy ve vybraných sdělovacích prostředcích.
4. Ustanovení této směrnice týkající se srovnávací reklamy nezavazují členské státy, které v souladu s ustanoveními Smlouvy zachovají nebo vydají zákaz reklamy pro určité zboží nebo služby, ať již je uložen přímo nebo subjekty odpovědnými podle práva členských států za úpravu výkonu obchodu, živnosti nebo řemesla či svobodného povolání, k tomu, aby povolily srovnávací reklamu pro toto zboží nebo tyto služby.
Pokud jsou tyto zákazy omezeny na určité sdělovací prostředky, vztahuje se tato směrnice na ty sdělovací prostředky, jichž se tyto zákazy netýkají.
5. Žádné ustanovení této směrnice nebrání členským státům, aby v souladu s ustanoveními Smlouvy zachovaly nebo vydaly zákaz nebo omezení použití srovnání v reklamě na služby svobodných povolání, ať již jsou uloženy přímo nebo subjekty odpovědnými podle práva členských států za úpravu výkonu svobodného povolání."
Článek 2
Režim stížností
Komise prozkoumá možnost zavedení účinných prostředků k řešení stížností v oblasti srovnávací reklamy přesahující hranice jednoho státu.
Do dvou let ode dne vstupu směrnice v platnost Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích provedeného průzkumu včetně případných návrhů.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30 měsíců od jejího vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. října 1997, kterou se pošestnácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT a RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření pro hladké fungování vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje oblast bez vnitřních hranic, v níž je zabezpečen volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že fungování volného trhu má postupně zlepšovat kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitelů; že opatření navržená v této směrnici jsou v souladu s usnesením Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro opětovné zahájení politiky ochrany spotřebitele [4];
(3) vzhledem k tomu, že Rada a představitelé vlád členských států na zasedání Rady schválili rozhodnutí 90/328/Euratom, ECSC, EHS o plánu činností pro léta 1990 až 1994 v souvislosti s programem "Evropa proti rakovině" [5];
(4) vzhledem k tomu, že pro zlepšení ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů se látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci a přípravky, které je obsahují, nemají uvádět na trh pro použití širokou veřejností;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60 ze dne 20. prosince 1994, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [6], zavádí seznam ve formě dodatku k bodům 29, 30 a 31 přílohy I ke směrnici 76/769/EHS [7] obsahující látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2; že se takové látky a přípravky, které je obsahují, nesmí uvádět na trh pro použití širokou veřejností;
(6) vzhledem k tomu, že Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh na rozšíření tohoto seznamu do šesti měsíců po zveřejnění přizpůsobení přílohy I ke směrnici 67/548/EHS [8] obsahující látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 technickému pokroku;
(7) vzhledem k tomu, že se berou v úvahu rizika a výhody látek nově klasifikovaných jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 93/101/ES [9] a 94/69/ES [10], kterými se přizpůsobuje podvacáté a po dvacáté prvé technickému pokroku směrnice 67/548/EHS, a zejména příloha I k této směrnici, obsahují více než 800 látek nově klasifikovaných jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2; že se tyto látky mají připojit k bodům 29, 30 a 31 dodatku přílohy I ke směrnici 76/769/EHS;
(9) vzhledem k tomu, že z důvodů průhlednosti a jasnosti bodů 29, 30 a 31 je třeba přílohu I ke směrnici 76/769/EHS změnit a dodatek Přílohy I k uvedené směrnici nahradit úplným zněním dodatku;
(10) vzhledem k tomu, že tato směrnice neovlivní právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky pro ochranu pracovníků, které se nachází ve směrnici 89/391/EHS [11] a jednotlivých směrnicích, které z ní vychází, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS [12],
PŘIJALY TUTU SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I ke směrnici 76/769/EHS se mění takto: 1. Ve sloupci označeném
"Omezující podmínky" se druhý odstavec týkající se bodů 29, 30 a 31 nahrazuje tímto:
"Aniž je je dotčeno provádění jiných ustanovení Společenství týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek a přípravků, musí být obal takových látek a přípravků čitelně a nesmazatelně označen nápisem: "Pouze pro profesionální uživatele"..".
2. Dodatek se nahradí zněním uvedeným v příloze k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 4. prosince 1998.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Použijí tato opatření nejpozději ode dne 1. března 1999.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. září 1997, kterou se stanoví příloha VI směrnice 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozsudkem Soudního dvora Evropských společenství ze dne 18. června 1996 [2] byla směrnice Rady 94/43/ES [3] ze dne 27. července 1994, kterou se stanoví příloha VI směrnice 91/414/EHS, zrušena;
vzhledem k tomu, že v příloze VI směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny jednotné zásady, které mají zajistit, aby členské státy při rozhodování o povoleních přípravků na ochranu rostlin uplatňovaly požadavky podle čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) výše uvedené směrnice stejným způsobem a na takové úrovni ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí, jakou požaduje výše uvedená směrnice;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit podrobné zásady pro hodnocení informací o přípravcích na ochranu rostlin, které jsou předkládány žadateli, a podrobné zásady pro přijímání rozhodnutí ve věci povolení na základě výsledků výše uvedeného hodnocení;
vzhledem k tomu, že tyto zásady musí být stanoveny pro každý z požadavků uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e);
vzhledem k tomu, že v počáteční etapě je možné stanovit jednotné zásady pouze pro chemické přípravky na ochranu rostlin; že tedy zbývá stanovit postupem podle čl. 18 odst. 1 směrnice 91/414/EHS jednotné zásady pro přípravky obsahující mikroorganismy; že takový přístup je v souladu se směrnicí 91/414/EHS, a zejména s čl. 23 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že u všech přípravků na ochranu rostlin musí být zajištěna zejména vysoká úroveň ochrany veškerých podzemních vod za podmínek použití, které budou v povolení vymezeny; že tedy musí být stanoveno, že přípravky na ochranu rostlin smějí být povoleny pouze tehdy, je-li dostatečně prokázáno, že jejich použití za podmínek vymezených v povolení nepovede k tomu, že koncentrace účinné látky nebo relevantních metabolitů a produktů rozkladu nebo reakčních produktů v podzemních vodách překročí nižší hodnotu z mezních hodnot pro podzemní vody uvedených v této směrnici; že to platí také pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky, které byly uvedeny na trh do dvou let od oznámení směrnice 91/414/EHS, což znamená, že takové přípravky mohou být povoleny až tehdy, je-li dostatečně prokázáno, že za nových podmínek použití vymezených v povolení očekávané koncentrace, jež budou výhradně důsledkem nového použití, nepřekročí nižší hodnotu z mezních hodnot uvedených v této směrnici;
vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice týkajícími se ochrany vod, včetně ustanovení o kontrole, nejsou dotčeny povinnosti členských států vyplývající z dotyčných směrnic, zejména ze směrnice 75/440/EHS [4], 80/68/EHS [5] a 80/778/EHS [6];
vzhledem k tomu, že probíhá přezkoumání výše uvedených směrnic, po němž bude muset být v případě potřeby tato směrnice upravena;
vzhledem k tomu, že krátká lhůta pro transpozici je odůvodněná, neboť s přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 18. června 1996 byla přezkoumána pouze ustanovení týkající se podzemních vod,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha této směrnice je přílohou VI ke směrnici 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1997.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění směrnice Rady 94/57/ES, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy1, a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vhledem k tomu, že příloha směrnice 94/57/ES se zakládá na rezoluci IMOA.739(18) o hlavních směrech pro uznávání subjektů jednajících jménem správy;
vzhledem k tomu, že shromáždění IMO na svém 19. zasedání přijalo rezoluci A.789(19) o specifikacích funkcí kontroly a vydávání osvědčení uznanými subjekty jednajícímí jménem správy;
vzhledem k tomu, že specifikace stanovené v rezoluci IMO A.789(19) se mají považovat za dodatek k zásadám stanoveným v usnesení IMO A.739(18);
vzhledem k tomu, že pro účely směrnice 94/57/ES je vhodné začlenit ustanovení rezoluci IMO A.789(19) do přílohy uvedené směrnice, jsou-li použitelná;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 7 směrnice 94/57/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI,
Článek 1
V příloze směrnice 94/57/ES se v oddíle "A. VŠEOBECNÉ PODMÍNKY" doplňuje nový bod, který zní:
"7. Subjekt má působit v souladu s přílohou rezoluce IMO A.789(19) o specifikacích funkcí kontroly a vydávání osvědčení uznanými subjekty jednajícími jménem státní správy, pokud jde o záležitosti spadající do oblasti působnosti této směrnice."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1998.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 27. října 1997, kterou se potřetí mění směrnice 88/344/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se extrakčních rozpouštědel používaných při výrobě potravin a složek potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny přezkoumal všechna extrakční rozpouštědla uvedená ve směrnici 88/344/EHS [4], aby nahradil dočasně stanovené hodnoty přijatelného denního příjmu (ADI), které byly určeny v roce 1981, konečnými hodnotami; že to nebylo vždy možné, protože potřebné informace nebyly sděleny, přestože byly od průmyslu požadovány; že na základě obdržených informací mohl Vědecký výbor pro potraviny svůj již udělený souhlas u většiny rozpouštědel potvrdit; že nejvyšší zbytková množství rozpouštědel v určitých potravinách je možné snížit;
vzhledem k tomu, že některá rozpouštědla se již nepoužívají a mají být ze seznamu vyřazena;
vzhledem k tomu, že v důsledku vědeckého pokroku byly vyvinuty další látky, které mohou být do směrnice doplněny; že má být povoleno nové rozpouštědlo, pro které vydal Vědecký výbor pro potraviny doporučující stanovisko;
vzhledem k tomu, že toto nové rozpouštědlo, totiž 1,1,1,2-tetrafluorethan, se používá výhradně k extrakci látek určených k aromatizaci a že zbytková množství v potravinách nepřekračují 0,02 mg/kg; že kromě těchto zbytkových množství je toto rozpouštědlo plně recyklováno, takže jeho použití za těchto podmínek nemá žádný vliv na globální oteplování ovzduší;
vzhledem k tomu, že potřebné změny s ohledem na technický a vědecký rozvoj představují opatření technické povahy; že pro zjednodušení a urychlení tohoto postupu má být přijetím těchto opatření pověřena Komise;
vzhledem k tomu, že postup tohoto druhu přispívá k rychlejšímu uvádění inovací na trh, což je ku prospěchu průmyslu i spotřebitele,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/344/EHS se mění takto:
1. V článku 4 se vkládá nové písmeno a), které zní:
"a) potřebné změny přílohy s ohledem na technický a vědecký pokrok v oblasti používání rozpouštědel, podmínek jejich použití a nejvyšších zbytkových množství;."
Dosavadní písmena a), b) a c) se označují jako písmena b), c) a d) v uvedeném pořadí.
2. Příloha se mění takto:
a) ČÁST I
Látka "octan butylnatý" se vypouští.
b) ČÁST II
Položka týkající se hexanu se nahrazuje tímto:
Výroba odtučněných obilných klíčků _BAR_ 5 mg/kg v odtučněných obilných klíčcích. _BAR_
c) ČÁST III
- Látka "methyl-propan-1-ol" se zrušuje.
- Doplňuje se následující látka:
1,1,1,2-tetrafluorethan _BAR_ 0,02 mg/kg" _BAR_
Článek 2
1. Členské státy změní své právní a správní předpisy tak, aby:
- povolily uvádění na trh u výrobků, které jsou v souladu se směrnicí 88/344/EHS ve znění této směrnice, nejpozději do 27. října 1998,
- zakázaly uvádění na trh u výrobků, které nejsou v souladu se směrnicí 88/344/EHS ve znění této směrnice, od 27. dubna 1999.
Výrobky uvedené na trh nebo označené před tímto dnem, které nejsou v souladu se směrnicí 88/344/EHS ve znění této směrnice, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. října 1997, kterou se mění příloha směrnice 91/492/EHS o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/492/EHS stanoví v kapitole V přílohy přípustné mezní hodnoty pro dva druhy mořských toxinů nebezpečných pro veřejné zdraví;
vzhledem k tomu, že podle vědeckých důkazů se v produkčních oblastech mlžů objevil nový druh mořského toxinu "Amnesic Shellfish Poisoning" (ASP), který může ohrozit zdraví spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že požadavky veřejného zdraví na živé mlže uvedené v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS musejí být s ohledem na tento nový mořský toxin přizpůsobeny;
vzhledem k tomu, že je důležité stanovit pro tento nový mořský toxin přípustnou mezní hodnotu, aby bylo chráněno veřejné zdraví;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že doklad o registraci sloužící k identifikaci partie mlžů uvedený v bodě 6 kapitoly II přílohy směrnice 91/492/EHS musí obsahovat údaje o nákazovém statutu oblasti původu a o čistících nebo sádkovacích úkonech, kterými případně měkkýši prošli;
vzhledem k tomu, že musí být možné zjistit původ měkkýšů umístěných na trh; že proto je vhodné, aby údaje v dokladu o registraci byly propojeny s každou partií umístěnou na trh v záznamech vedených střediskem pro expedici;
vzhledem k tomu, že by typizovaný vzor dokladu o registraci byl lépe srozumitelný pro provozovatele a inspekční útvar bez ohledu na jazyk, ve kterém je vypracován; že tento vzor musí být předložen Komisí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 91/492/EHS se mění takto:
1. V kapitole II se bod 6 nahrazuje tímto:
"6. Na žádost producenta musí být příslušným úřadem vydán doklad o registraci, sloužící k identifikaci partie mlžů během přepravy z produkční oblasti do střediska pro expedici, střediska pro čištění, sádkovací oblasti nebo do zpracovatelského závodu.
Pro každou partii musí producent vyplnit čitelně a nesmazatelně odpovídající části dokladu o registraci, který musí obsahovat tyto údaje:
- totožnost a adresu producenta,
- datum sběru,
- umístění produkční oblasti popsané co nejpodrobněji nebo číselným kódem,
- nákazový status produkční oblasti podle kapitoly I,
- druhy vodních korýšů a měkkýšů se schránkami a jejich množství, uvedené co nejpodrobněji,
- číslo schválení a místo určení pro balení, sádkování, čištění nebo zpracování.
Doklad o registraci musí opatřen datem a podepsán producentem.
Doklady o registraci musejí být číslovány souvisle a postupně.
Příslušný úřad musí vést evidenci obsahující čísla dokladů o registraci spolu se jmény osob shromažďujících živé mlže, kterým byly tyto doklady vydány.
Doklad o registraci pro každou partii živých mlžů musí být opatřen datem dodávky partie mlžů do střediska pro expedici, do střediska pro čištění, do sádkovací oblasti nebo do zpracovatelského závodu, a musí být provozovateli takových středisek, oblastí nebo závodů uchováván po dobu nejméně 12 měsíců.
Kromě toho, producent je rovněž povinen uchovávat tento doklad po stejnou dobu.
Pokud je sběr prováděn pracovníky střediska pro expedici nebo střediska pro čištění, sádkovací oblasti nebo zpracovatelského závodu, doklad o registraci může být nahrazen stálým povolením k přepravě uděleným příslušným úřadem.
Typizovaný vzor dokladu o registraci, obsahující odkaz na různé požadavky, které v něm musejí být zahrnuty a které jsou uvedeny v kapitolách II, III a IV této přílohy, bude předložen Komisí postupem podle článku 12 směrnice."
2. V kapitole III se bod 9 nahrazuje tímto:
"9. po výlovu ze sádkovací oblasti, musí každou partii během přepravy ze sádkovací oblasti do schváleného střediska pro expedici, schváleného střediska pro čištění nebo do schváleného zpracovatelského závodu doprovázet doklad o registraci, jehož vzor je vypracován Komisí postupem podle článku 12 směrnice, obsahující, vedle údajů uvedených v kapitole II bodě 6 této přílohy, zejména umístění a schvalovací číslo sádkovací oblasti a dobu trvání sádkování, jakož i další údaje nezbytné k identifikaci produktu a zjištění jeho původu.
Tento požadavek však není vyžadován v případě, kdy stejní pracovníci působí jak v sádkovací oblasti, tak ve středisku pro expedici, středisku pro čištění nebo ve zpracovatelském závodě."
3. V kapitole IV části III bodě 13 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Střediska pro čištění, která odesílají zásilky živých mlžů do středisek pro expedici, musejí zásilku doplnit dokladem o registraci, jehož vzor je vypracován Komisí postupem podle článku 12 směrnice, obsahujícím, vedle údajů uvedených v kapitole II bodě 6 této přílohy, zejména schvalovací číslo, adresu střediska pro čištění, dobu trvání čištění, datum vstupu a výstupu ze střediska pro čištění, jakož i další údaje nezbytné k identifikaci produktu a zjištění jeho původu."
4. V kapitole IV části IV se bod 4 nahrazuje tímto:
"4. Střediska pro expedici musejí pro potřeby příslušného úřadu vést záznamy o:
- výsledcích mikrobiologického vyšetření živých mlžů ze schválené produkční oblasti nebo sádkovací oblasti nebo střediska pro čištění,
- datech přijetí a množství živých mlžů dodaných do střediska pro expedici a příslušných dokladech o registraci,
- podrobnostech o expedici, které zahrnují jméno a adresu příjemce, datum a množství vyexpedovaných živých mlžů a číslo nebo čísla příslušných vstupních dokladů o registraci.
Tyto údaje musejí být řazeny chronologicky a musejí být uchovávány po dobu stanovenou příslušným úřadem, nejméně však po dobu 12 měsíců."
5. V kapitole V se vkládá nový bod 7a, který zní:
"7a. celkové množství "Amnesic Shellfish Poisoning" (ASP) v jedlých částech měkkýšů (celé tělo nebo jednotlivé jedlé části) nesmí být vyšší než 20 mikrogramů kyseliny domoové na gram při testování metodou HPLC;."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1998.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. října 1997, kterou se přizpůsobuje směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin technickému a vědeckému pokroku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 92/43/EHS [1], a zejména na první odstavec článku 19 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že určité typy přírodních stanovišť a druhy uvedené v příloze I a II směrnice 92/43/EHS je nutno přizpůsobit technickému a vědeckému pokroku;
vzhledem k tomu, že Interpretační příručka stanovišť Evropské unie (ve znění EUR 15 z dubna 1996) obsahuje nové kódy sítě NATURA 2000, které jednoznačně popisují každý typ přírodního stanoviště; že v příloze I směrnice 92/43/EHS je nutno nahradit kódování CORINE kódem sítě NATURA 2000,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 92/43/EHS se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 24. listopadu 1997, kterou se mění směrnice 76/116/EHS, 80/876/EHS, 89/284/EHS a 89/530/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že podle článku G Smlouvy o Evropské unii se název "Evropské hospodářské společenství" nahrazuje názvem "Evropské společenství"; že by tedy zkratka "EHS" měla být nahrazena zkratkou "ES";
vzhledem k tomu, že výraz "hnojivo EHS" se vyskytuje v některých ustanoveních směrnice Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [4], směrnice Rady 80/876/EHS ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se jednosložkových hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku [5], směrnice Rady 89/284/EHS ze dne 13. dubna 1989, kterou se doplňuje a mění směrnice 76/116/EHS s ohledem na obsah vápníku, hořčíku, sodíku a síry v hnojivech [6] a směrnice Rady 89/530/EHS ze dne 18. září 1989, kterou se doplňuje a mění směrnice 76/116/EHS s ohledem na stopové živiny bór, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek obsažené v hnojivech [7]; že v důsledku toho by měl být v těchto předpisech výraz "hnojivo EHS" nahrazen výrazem "hnojivo ES";
vzhledem k tomu, že však výrobci obvykle mají velkou zásobu obalů, etiket a průvodní dokumentace a že pokud by taková změna byla provedena s okamžitým účinkem, mohly by jim vzniknout dodatečné náklady; že by tedy měla být stanovena doba, po kterou lze nadále používat obaly, etikety a průvodní dokumentaci s označením "hnojivo EHS",
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Směrnice 76/116/EHS se mění takto:
a) v článku 1 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
b) v článku 2 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
c) v článku 7 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
d) v čl. 8 odst. 1 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
e) v bodě 1 písm. a) přílohy II se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
2. Směrnice 80/876/EHS se mění takto:
a) v článku 2 se slova "hnojivo EHS" v obou případech nahrazují slovy "hnojivo ES";
b) v článku 4 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
c) v článku 6 se slova "hnojivo EHS" nahrazují slovy "hnojivo ES";
d) v čl. 7 odst. 1 se slova "hnojiv EHS" nahrazují slovy "hnojiv ES";
e) v čl. 7 odst. 3 se slova "Hnojivo EHS" nahrazují slovy "Hnojivo ES".
3. Směrnice 89/284/EHS se mění takto:
a) v článku 1 se slova "hnojiv EHS" nahrazují slovy "hnojiv ES";
b) v článku 2 se slova "hnojiv EHS" nahrazují slovy "hnojiv ES";
c) v článku 4 se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
d) v čl. 6 písm. a) se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
e) v čl. 9 odst. 1 a odst. 2 se slova "hnojiva EHS" nahrazují slovy "hnojiva ES".
4. Směrnice 89/530/EHS se mění takto:
a) v čl. 1 odst. 1 se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
b) v čl. 1 odst. 2 se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
c) v článku 2 se slova "hnojiva EHS" nahrazují slovy "hnojiva ES";
d) v návětí čl. 3 odst. 1 se slova "hnojiv EHS" nahrazují slovy "hnojiv ES";
e) v čl. 3 odst. 1 písm. b) se slova "hnojiva EHS" nahrazují slovy "hnojiva ES";
f) v čl. 4 písm. a) se slova "HNOJIVO EHS" nahrazují slovy "HNOJIVO ES";
g) v čl. 6 prvním pododstavci se slova "hnojivech EHS" nahrazují slovy "hnojivech ES";
h) v kapitolách C a D přílohy se slova "HNOJIVA EHS" nahrazují slovy "HNOJIVA ES".
Článek 2
Obaly, etikety a průvodní dokumentace s označením "HNOJIVO EHS" mohou být nadále používány do 31. prosince 1998.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 10. listopadu 1997, kterou se počtvrté přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (oleje do svítidel)
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/16/ES [2], a zejména na článek 2a této směrnice, vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/677/EHS [4], kterou se poosmé mění směrnice 76/769/EHS, zakázala používání některých nebezpečných látek a přípravků v ozdobných, zábavných a žertovných předmětech a hrách;
vzhledem k tomu, že se od té doby ukázalo, že některé z těchto nebezpečných látek a přípravků ve formě olejů, které jsou klasifikované jako nebezpečné při vdechnutí, zejména pokud jsou barevné, představují nebezpečí pro lidské zdraví a zejména zdraví malých dětí, zvláště pokud jsou použity v ozdobných lampách;
vzhledem k tomu, že by použití těchto barevných olejů v ozdobných lampách mělo být omezeno;
vzhledem k tomu, že omezené uvádění na trh těchto barevných olejů navržené touto směrnicí bere v úvahu současný stav znalostí a techniky, pokud se týká bezpečnějších alternativ;
vzhledem k tomu, že tato směrnice neovlivňuje právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS [5] a v samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS [6];
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu s nebezpečnými látkami a přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 31. prosince 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a články 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. ledna 1993 k Zelené knize o rozvoji jednotného trhu poštovních služeb [4],
s ohledem na usnesení Rady ze dne 7. února 1994 o rozvoji poštovních služeb Společenství [5],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy, s ohledem na společné znění schválené dohodovacím výborem dne 7. listopadu 1997 [6],
(1) vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření s cílem vytvořit vnitřní trh v souladu s článkem 7a Smlouvy; že tento trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu v poštovním odvětví má prokazatelný význam pro hospodářskou a sociální soudržnost Společenství, neboť poštovní služby jsou základním nástrojem komunikace a obchodu;
(3) vzhledem k tomu, že dne 11. června 1992 Komise předložila Zelenou knihu o rozvoji jednotného trhu poštovních služeb a dne 2. června 1993 sdělení nazvané Zásady pro rozvoj poštovních služeb Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že Komise provedla široká veřejná jednání o těch stránkách poštovních služeb, které jsou zájmem Společenství, a osoby zúčastněné v poštovním odvětví sdělily Komisi své připomínky;
(5) vzhledem k tomu, že současný rozsah všeobecných poštovních služeb a podmínky pro jejich poskytování se v jednotlivých členských státech značně liší; že zejména výkon je z hlediska kvality služby ve členských státech velice rozdílný;
(6) vzhledem k tomu, že přeshraniční poštovní spojení nesplňuje vždy očekávání uživatelů a evropských občanů a výkon z hlediska kvality služby je, pokud jde o přeshraniční poštovní služby Společenství, v tomto okamžiku neuspokojivý;
(7) vzhledem k tomu, že rozdíly zaznamenané v poštovním odvětví mají značné důsledky pro odvětví spoléhající zejména na poštovní služby a skutečně brání rozvoji vnitřní soudržnosti Společenství, neboť oblasti ochuzené o dostatečně kvalitní poštovní služby jsou znevýhodněny, pokud jde o listovní služby i distribuci zboží;
(8) vzhledem k tomu, že opatření usilující o zajištění postupné a řízené liberalizace trhu a o zabezpečení řádné rovnováhy jejich uplatňování jsou nezbytná k zaručení volného pohybu služeb v poštovním odvětví jako takovém v celém Společenství, s výhradou povinností a práv poskytovatelů všeobecných služeb;
(9) vzhledem k tomu, že je proto nezbytný zásah na úrovni Společenství k zajištění vyšší harmonizace podmínek pro poštovní odvětví a následně musí být postupně vypracována společná pravidla;
(10) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity měl být na úrovni Společenství přijat soubor obecných zásad, zatímco výběr přesného postupu by měl být záležitostí členských států, které by si svobodně volily systém nejlépe uzpůsobený vlastním okolnostem;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné na úrovni Společenství zajistit všeobecné poštovní služby zahrnující minimální rozsah služeb určité kvality, které mají být poskytovány ve všech členských státech za dostupnou cenu ve prospěch všech uživatelů, bez ohledu na jejich zeměpisnou polohu ve Společenství;
(12) vzhledem k tomu, že cílem všeobecných služeb je nabízet všem uživatelům snadný přístup do poštovní sítě poskytnutím zejména dostatečného počtu přístupových míst a zajištěním uspokojivých podmínek, pokud jde o četnost sběru a dodávek; že poskytování všeobecných služeb musí splňovat základní potřebu zajištění nepřetržitého provozu a zároveň musí být přizpůsobivé potřebám uživatelů a zaručovat jim poctivé a nediskriminační zacházení;
(13) vzhledem k tomu, že všeobecné služby musí zahrnovat vnitrostátní i přeshraniční služby;
(14) vzhledem k tomu, že uživatelé všeobecných služeb musí být přiměřeně informováni o rozsahu nabízených služeb, podmínkách jejich poskytování a používání, kvalitě poskytovaných služeb a o poštovních sazbách;
(15) vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice týkajícími se poskytování všeobecných služeb nejsou dotčena práva provozovatelů všeobecných služeb individuálně sjednávat smlouvy se zákazníky;
(16) vzhledem k tomu, že udržení rozsahu služeb, které mohou být vyhrazeny, v souladu s pravidly Smlouvy a aniž jsou dotčena pravidla hospodářské soutěže, se jeví oprávněné pro zajištění provozu všeobecných služeb za finančně vyvážených podmínek; že proces liberalizace by neměl omezit poskytování určitých členskými státy zavedených bezplatných služeb pro nevidomé a slabozraké osoby;
(17) vzhledem k tomu, že vnitrostátní listovní zásilky o hmotnosti od 350 gramů představují méně než 2 % celkového objemu listovních zásilek a méně než 3 % příjmů veřejných provozovatelů; že kritérium ceny (pětinásobek základní sazby) umožní lepší rozlišení mezi vyhrazenou službou a expresní službou, která je liberalizována;
(18) vzhledem k tomu, že s ohledem na zásadní rozdíl mezi expresními zásilkami a všeobecnými poštovními službami spočívající v přidané hodnotě (v jakékoli formě) poskytované expresními službami a vnímané zákazníky a že nejúčinnějším způsobem stanovení toho, co je vnímáno jako přidaná hodnota, je vzít v úvahu příplatek, který jsou zákazníci ochotni zaplatit, aniž však je dotčen cenový limit vyhrazené oblasti, který musí být dodržen;
(19) vzhledem k tomu, že je přiměřené prozatímně povolit vyhrazení adresných reklamních zásilek a přeshraničních zásilek v rámci stanovených cenových a hmotnostních limitů; že jako další krok k dokončení vnitřního trhu poštovních služeb by měl Evropský parlament a Rada nejpozději do 1. ledna 2000 na návrh Komise na základě přezkoumání odvětví přijmout rozhodnutí o další postupné a řízené liberalizaci poštovního trhu, zejména s ohledem na liberalizaci přeshraničních a adresných reklamních zásilek, jakož i o dalším přezkoumání cenových a hmotnostních limitů;
(20) vzhledem k tomu, že z důvodu veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti mohou mít členské státy oprávněný zájem udělit jednomu nebo více určeným subjektům právo umisťovat na veřejných komunikacích poštovní schránky určené ke sběru poštovních zásilek; že jsou proto oprávněny určit subjekt nebo subjekty oprávněné vydávat poštovní známky s označením země původu a subjekty pověřené poskytováním služby doporučených zásilek, využívané v soudním nebo správním řízení v souladu s vnitrostátními právními předpisy; že rovněž mohou vyznačit členství v Evropské unii začleněním symbolu s dvanácti hvězdami;
(21) vzhledem k tomu, že nové služby (služby zřetelně odlišné od běžných služeb) a výměna dokumentů nejsou částí všeobecných služeb a tedy nelze odůvodnit jejich vyhrazení poskytovatelům všeobecných služeb; že to platí také pro poskytování vlastními silami (poskytování poštovních služeb fyzickou nebo právnickou osobou, která je původcem zásilek, nebo sběr a směrování těchto zásilek třetí stranou jednající výhradně jménem této osoby), což nespadá do kategorie služeb;
(22) vzhledem k tomu, že členské státy musí být schopny regulovat na svém území pomocí vhodných schvalovacích postupů poskytování poštovních služeb, které nejsou vyhrazeny poskytovatelům všeobecných služeb; že tyto postupy musí být transparentní, nediskriminační, přiměřené a založené na objektivních kritériích;
(23) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost podmínit udělení licence povinností poskytovat všeobecné služby nebo příspěvky na vyrovnávací fond určený k odškodnění poskytovatele všeobecných služeb za poskytování služeb představujících nerovné finanční břemeno; že by členské státy měly mít možnost zahrnout do oprávnění povinnost, že povolená činnost nesmí porušovat výlučná nebo zvláštní práva na vyhrazené služby udělená poskytovatelům všeobecných služeb; že může být zaveden identifikační systém pro adresné reklamní zásilky pro kontrolní účely v případě liberalizace těchto zásilek;
(24) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření pro obchodní poskytování nevyhrazených služeb veřejnosti, nezbytná pro harmonizaci schvalovacích postupů stanovených členskými státy;
(25) vzhledem k tomu, že ukáže-li se to nezbytné, budou přijata opatření k zajištění transparentnosti a nediskriminační povahy podmínek pro přístup k veřejné poštovní síti ve členských státech;
(26) vzhledem k tomu, že k zajištění řádného řízení všeobecných služeb a k předcházení narušení hospodářské soutěže by poštovní sazby platné pro všeobecné služby měly být objektivní, transparentní, nediskriminační a přiměřené nákladům;
(27) vzhledem k tomu, že odměna za poskytování přeshraničních poštovních služeb uvnitř Společenství, aniž je dotčen minimální soubor závazků plynoucích z aktů Světové poštovní unie, má být přiměřená, aby pokryla náklady vzniklé poskytovateli všeobecných služeb dodáním v zemi určení; že tato odměna by také měla dávat podnět ke zvýšení nebo udržení kvality přeshraničních služeb prostřednictvím kvalitativních cílů služeb; že by toto odůvodnilo vhodné systémy zajišťující přiměřené krytí nákladů a související výslovně s dosaženou kvalitou služby;
(28) vzhledem k tomu, že oddělené účty pro jednotlivé vyhrazené a nevyhrazené služby jsou nezbytné ke zprůhlednění skutečných nákladů jednotlivých služeb a k zajištění, aby subvencování ztrát nevyhrazeného odvětví ziskem z vyhrazeného odvětví nepříznivě neovlivňovalo podmínky hospodářské soutěže v nevyhrazeném odvětví;
(29) vzhledem k tomu, že k zajištění uplatňování zásad stanovených v předchozích třech bodech odůvodnění mají poskytovatelé všeobecných služeb zavést v přiměřené lhůtě nákladové účetní systémy, které mohou být nezávisle ověřovány a jejichž pomocí lze náklady přiřadit službám transparentními postupy co nejpřesněji; že tyto požadavky lze splnit například zavedením zásady propočtu plně rozložených nákladů a že tyto nákladové účetní systémy nesmějí být požadovány, pokud existují skutečné podmínky volné hospodářské soutěže;
(30) vzhledem k tomu, že je třeba přihlížet k zájmům uživatelů, kteří mají nárok na služby vysoké kvality; že je proto třeba vynaložit veškeré úsilí ke zlepšení a zvýšení kvality služeb poskytovaných na úrovni Společenství; že zvyšování kvality vyžaduje od členských států stanovení norem, které mají poskytovatelé všeobecných služeb plnit nebo překračovat, pokud jde o služby tvořící součást všeobecných služeb;
(31) vzhledem k tomu, že kvalita služby očekávaná uživatelem je zásadním hlediskem poskytovaných služeb; že normy pro hodnocení kvality služby a dosažené úrovně kvality musí být v zájmu uživatelů zveřejňovány; že je nezbytné mít k dispozici harmonizované normy kvality služeb a společnou metodiku měření kvality, aby bylo možno zhodnotit sbližování kvality služby v rámci Společenství;
(32) vzhledem k tomu, že členské státy musí stanovit vnitrostátní normy kvality odpovídající normám Společenství; že v případě přeshraničních služeb uvnitř Společenství vyžadujících spojené úsilí nejméně dvou poskytovatelů všeobecných služeb ze dvou různých členských států musí být normy kvality definovány na úrovni Společenství;
(33) vzhledem k tomu, že dodržování těchto norem musí být pravidelně nezávisle ověřováno na základě harmonizovaných zásad; že uživatelé musí mít právo na informace o výsledcích tohoto ověřování a členské státy by měly přijmout nápravná opatření, pokud výsledky prokáží neplnění norem;
(34) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách [7] se vztahuje na provozovatele poštovních služeb;
(35) vzhledem k tomu, že potřeba zvýšení kvality služeb znamená nutnost rychlého a účinného řešení případných sporů; že navíc k zákonným formám nápravy dostupným podle vnitrostátního práva nebo práva Společenství by měl být stanoven transparentní, jednoduchý a nenákladný postup projednávání stížností umožňující účast všech zúčastněných stran;
(36) vzhledem k tomu, že pokrok ve vzájemném propojení poštovních sítí a zájmy uživatelů vyžadují podporu technické normalizace; že technická normalizace je nepostradatelná pro rozvoj interoperability mezi vnitrostátními sítěmi a pro účinnost všeobecných služeb Společenství;
(37) vzhledem k tomu, že obecné zásady evropské harmonizace umožňují svěřit činnost specializované technické normalizace Evropskému výboru pro normalizaci;
(38) vzhledem k tomu, že by měl být zřízen výbor napomáhající Komisi v provádění této směrnice, zejménave vztahu k budoucí práci na rozvoji opatření týkajících se kvality přeshraničních služeb Společenství a technické normalizace;
(39) vzhledem k tomu, že k zajištění náležitého fungování všeobecných služeb a nenarušené hospodářské soutěže v nevyhrazeném odvětví je důležité oddělit funkce regulátora na jedné straně a provozovatele na straně druhé; že žádný poštovní provozovatel nesmí být zároveň soudcem i stranou; že je na členském státu definovat statut jednoho nebo více vnitrostátních regulačních orgánů, což může být veřejný orgán nebo nezávislý subjekt zřízený k tomuto účelu;
(40) vzhledem k tomu, že bude třeba posoudit účinky harmonizovaných podmínek na fungování vnitřního trhu poštovních služeb; že proto Komise podá tři roky po vstupu této směrnice v platnost a nejpozději do 31. prosince 2000 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, včetně odpovídajících informací o vývoji v odvětví, zejména z ekonomických, sociálních, pracovních a technologických hledisek, jakož i o kvalitě služeb;
(41) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno používání pravidel Smlouvy, zejména pravidel hospodářské soutěže a volného pohybu služeb;
(42) vzhledem k tomu, že nic nebrání členským státům zachovat v platnosti či zavést opatření pro poštovní odvětví volnější než opatření stanovená touto směrnicí, ani, pokud tato směrnice přestane být použitelná, zachovat v platnosti opatření přijatá k provedení této směrnice za předpokladu jejich slučitelnosti se Smlouvou;
(43) vzhledem k tomu, že je vhodné omezit použitelnost této směrnice na dobu do 31. prosince 2004, nerozhodne-li Evropský parlament a Rada na návrh Komise jinak;
(44) vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na žádnou činnost mimo oblast působnosti práva Společenství, jako například činnosti uvedené v hlavách V a VI Smlouvy o Evropské unii, a v žádném případě na činnosti týkající se veřejné bezpečnosti, obrany, bezpečnosti státu (včetně hospodářského blahobytu státu, pokud tyto činnosti souvisejí se záležitostmi bezpečnosti státu) a činnosti státu v oblasti trestního práva;
(45) vzhledem k tomu, že tato směrnice nebrání v případě podniků, které nejsou usazeny ve Společenství, přijetí opatření v souladu s právem Společenství a existujícími mezinárodními závazky zajišťujícími rovné zacházení pro státní příslušníky členských států ve třetích zemích; že podniky Společenství by měly mít ve třetích zemích výhody zacházení a faktického přístupu srovnatelné se zacházením a přístupem na trh, jehož se dostává státním příslušníkům těchto zemí v rámci Společenství,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
Účel a oblast působnosti
Článek 1
Tato směrnice stanoví společná pravidla, pokud jde o
- poskytování všeobecných poštovních služeb ve Společenství,
- kritéria vymezení služeb, které mohou být vyhrazeny poskytovatelům všeobecných služeb, a podmínek pro poskytování nevyhrazených služeb,
- zásady tvorby sazeb a transparentnosti účtů pro poskytování všeobecných služeb,
- stanovení norem kvality pro poskytování všeobecných služeb a zavedení systému k zajištění jejich dodržování,
- harmonizaci technických norem,
- vytvoření nezávislých národních regulačních orgánů.
Článek 2
Pro účely této směrnice se
1. poštovními službami rozumí služby zahrnující výběr, třídění, přepravu a dodávání poštovních zásilek;
2. veřejnou poštovní sítí rozumí systém organizace a zdroje všeho druhu využívané poskytovatelem nebo poskytovateli všeobecných služeb zejména pro účely
- výběru poštovních zásilek zahrnutých do povinné všeobecné služby z přístupových míst na celém území,
- směrování a zpracování těchto zásilek od přístupového místa poštovní sítě až k dodací poště,
- dodání na adresy udané na zásilkách;
3. přístupovým místem rozumí fyzická zařízení včetně poštovních schránek pro veřejnost, umístěná buď na veřejné komunikaci, nebo v budově, na budově nebo na pozemku poskytovatele všeobecných služeb, kde mohou zákazníci odevzdávat poštovní zásilky do poštovní sítě;
4. výběrem rozumí sběr poštovních zásilek odevzdaných na přístupových místech;
5. dodáváním rozumí postup od třídění na dodací poště až po dodání poštovních zásilek jejich adresátům;
6. poštovní zásilkou rozumí zásilka s adresou v konečné podobě, ve které má být poskytovatelem všeobecných služeb dodána. Kromě listovních zásilek jsou to rovněž například knihy, katalogy, noviny, časopisy a poštovní balíky obsahující zboží s obchodní hodnotou či bez obchodní hodnoty;
7. listovní zásilkou rozumí sdělení v písemné formě na jakémkoli fyzickém nosiči, které má být dopraveno a dodáno na adresu uvedenou odesílatelem na zásilce samé nebo na jejím obalu. Knihy, katalogy, noviny a časopisy se nepovažují za listovní zásilky;
8. adresnými reklamními zásilkami rozumí sdělení tvořená výhradně reklamními, obchodními nebo propagačními materiály, obsahující zprávu s totožným obsahem, kromě jména adresáta, adresy a identifikačního čísla, jakož i dalších proměnných neměnících povahu zprávy, zasílaná značnému počtu adresátů, která mají být dopravena a dodána na adresu uvedenou odesílatelem na zásilce samé nebo na jejím obalu.
Národní regulační orgány upřesní v jednotlivých členských státech pojem "značný počet adresátů" a uveřejní odpovídající definici.
Účty, faktury, finanční výpisy a jiná neidentická sdělení se nepovažují za adresné reklamní zásilky.
Sdělení spojující adresnou reklamní zásilku s jinou zásilkou v jednom obalu se nepovažuje za adresnou reklamní zásilku.
Adresné reklamní zásilky zahrnují přeshraniční i vnitrostátní adresné reklamní zásilky;
9. doporučenou zásilkou rozumí služba poskytující paušální záruku proti ztrátě, poškození nebo úbytku obsahu a dávající odesílateli, případně na jeho žádost, důkaz o podání poštovní zásilky nebo o jejím dodání adresátovi;
10. cennou zásilkou rozumí služba pojišťující poštovní zásilku pro případ ztráty, poškození nebo úbytku obsahu až do výše odesílatelem udané hodnoty;
11. přeshraniční zásilkou rozumí zásilka z jiného členského státu nebo do jiného členského státu nebo z třetí země nebo do třetí země;
12. výměnou dokumentů rozumí poskytnutí prostředků včetně použití prostor ad hoc a přepravy třetí osobou, umožňující dodání poštovních zásilek mezi uživateli, kteří si tuto službu předplatili, vlastními silami vzájemnou výměnou;
13. poskytovatelem všeobecných služeb rozumí veřejný nebo soukromý subjekt poskytující všeobecné poštovní služby nebo jejich část v členském státě, jehož totožnost byla sdělena Komisi v souladu s článkem 4;
14. oprávněními rozumí každé povolení ve formě "všeobecného oprávnění" nebo "individuální licence" podle níže uvedených definic, které stanoví práva a povinnosti specifické pro poštovní odvětví a dovolují podnikům poskytovat poštovní služby a případně vytvářet nebo provozovat poštovní sítě pro poskytování těchto služeb;
- "všeobecným oprávněním" se rozumí oprávnění, bez ohledu na to, zda je regulováno "hromadnou licencí" nebo obecnými právními předpisy, a bez ohledu na to, zda tato regulace vyžaduje registrační nebo deklarační postupy, které neukládá danému podniku povinnost obdržet výslovné rozhodnutí od národního regulačního orgánu před uplatněním práv z oprávnění plynoucích,
- "individuální licencí" se rozumí oprávnění udělené národním regulačním orgánem, které dává podniku specifická práva nebo které podřizuje provoz tohoto podniku povinnostem podle potřeby doplňujícím všeobecné oprávnění, pokud podnik nemá právo uplatňovat daná práva, dokud neobdrží rozhodnutí národního regulačního orgánu;
15. konečnými poplatky rozumí odměna poskytovatelům všeobecných služeb za dodávání přeshraničních zásilek došlých z jiného členského státu nebo ze třetí země;
16. odesílatelem rozumí fyzická nebo právnická osoba, jež je původcem poštovní zásilky;
17. uživatelem rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba mající prospěch z poskytování všeobecných služeb jako odesílatel nebo adresát;
18. národním regulačním orgánem rozumí orgán nebo orgány v každém členském státě, které členský stát pověří, mezi jiným, regulačními funkcemi spadajícími do oblasti působnosti této směrnice;
19. základními požadavky rozumí obecné neekonomické zřetele, které mohou členský stát přimět k zavedení podmínek pro poskytování poštovních služeb.
Těmito důvody jsou listovní tajemství, bezpečnost sítě s ohledem na přepravu nebezpečných předmětů a v odůvodněných případech ochrana dat, ochrana životního prostředí a územní plánování.
Ochrana dat může zahrnovat ochranu osobních údajů, utajení předávaných nebo uložených informací a ochranu soukromí.
KAPITOLA 2
Všeobecné služby
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby uživatelé mohli využívat práva na všeobecnou službu zahrnující trvalé poskytování poštovní služby ve stanovené kvalitě ve všech místech na jejich území za dostupné ceny pro všechny uživatele.
2. K tomuto účelu přijmou členské státy opatření, aby hustota styčných míst a přístupových míst vyhovovala potřebám uživatelů.
3. Přijmou opatření, aby poskytovatelé všeobecných služeb zaručili každý pracovní den a nejméně pětkrát týdně, s výjimkou okolností nebo zeměpisných podmínek považovaných národním regulačním orgánem za mimořádné, přinejmenším
- jeden výběr,
- jedno dodání do domu každé fyzické nebo právnické osoby, nebo odchylně, za podmínek stanovených národním regulačním orgánem, jedno dodání do příslušných zařízení.
Jakákoli mimořádná okolnost nebo odchylka přijatá národním regulačním orgánem podle tohoto odstavce musí být sdělena Komisi a všem národním regulačním orgánům.
4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby všeobecné služby obsahovaly přinejmenším
- výběr, třídění, přepravu a dodání poštovních zásilek do 2 kg,
- výběr, třídění, přepravu a dodání poštovních balíků do 10 kg,
- služby doporučených a cenných zásilek.
5. Národní regulační orgány mohou zvýšit hmotnostní limit pro pokrytí všeobecnými službami u poštovních balíků až na hmotnost nepřesahující 20 kg a mohou stanovit zvláštní opatření pro dodávání těchto balíků do domu.
Bez ohledu na hmotnostní limit poštovních balíků stanovený v rámci všeobecných služeb daného členského státu zajistí členské státy dodávání poštovních balíků přijatých z jiných členských států o hmotnosti do 20 kg na vlastním území.
6. Minimální a maximální rozměry uvedených poštovních zásilek jsou shodné s rozměry stanovenými v úmluvě a v ujednání o poštovních balících přijatých Světovou poštovní unií.
7. Všeobecné služby podle tohoto článku zahrnují vnitrostátní i přeshraniční služby.
Článek 4
Jednotlivé členské státy zajistí zaručení poskytování všeobecných služeb a oznámí Komisi opatření přijatá ke splnění této povinnosti, a zejména totožnost svého poskytovatele nebo poskytovatelů všeobecných služeb.
Každý členský stát stanoví v souladu s právem Společenství povinnosti a práva poskytovatele nebo poskytovatelů všeobecných služeb a zveřejní je.
Článek 5
1. Každý členský stát přijme opatření, aby poskytování všeobecných služeb odpovídalo těmto požadavkům:
- nabídka služeb zaručující splnění základních požadavků,
- nabídka stejných služeb uživatelům za srovnatelných podmínek,
- dostupnost služeb bez diskriminace v jakékoli podobě, zvláště bez diskriminace na základě politických, náboženských nebo ideologických důvodů,
- nemožnost přerušení nebo zastavení služeb, s výjimkou případů vyšší moci,
- rozvoj v závislosti na technickém, hospodářském a společenském prostředí a na potřebách uživatelů.
2. Odstavec 1 nevylučuje opatření přijatá členskými státy v souladu s požadavky týkajícími se obecného zájmu uznanými Smlouvou, zvláště články 36 a 56 této smlouvy, mimo jiné o veřejné mravnosti, veřejné bezpečnosti včetně vyšetřování trestných činů a veřejného pořádku.
Článek 6
Členské státy přijmou opatření, aby uživatelé pravidelně dostávali od poskytovatele nebo poskytovatelů všeobecných služeb dostatečně podrobné a aktuální informace o určitých parametrech nabízených všeobecných služeb, zejména pokud jde o všeobecné podmínky přístupu k těmto službám, o cenu a o úroveň kvality.
Tyto informace jsou vhodným způsobem zveřejňovány.
Členské státy uvědomí Komisi do 12 měsíců od vstupu této směrnice v platnost, jakým způsobem jsou poskytovány informace určené ke zveřejnění v souladu s prvním pododstavcem.
Jakékoli další změny jsou Komisi sděleny co nejdříve.
KAPITOLA 3
Harmonizace služeb, které mohou být vyhrazeny
Článek 7
1. V míře nutné pro zajištění zachování všeobecných služeb jsou službami, které mohou být jednotlivými členskými státy vyhrazeny poskytovateli nebo poskytovatelům všeobecných služeb, výběr, třídění, přeprava a dodání vnitrostátních listovních zásilek, ať s urychleným dodáním či nikoli, jejichž cena je nižší než pětinásobek veřejné sazby za listovní zásilku prvního hmotnostního stupně nejrychlejší standardní kategorie, pokud taková kategorie existuje, váží-li méně než 350 g.
V případě osvobození od poštovních sazeb u zásilek pro nevidomé a slabozraké osoby mohou být povoleny výjimky v omezeních hmotnosti a ceny.
2. V míře nutné pro zajištění zachování všeobecných služeb mohou být přeshraniční zásilky a adresné reklamní zásilky i nadále vyhrazeny v rámci cenových a hmotnostních limitů stanovených v odstavci 1.
3. Jako další krok k dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb rozhodnou Evropský parlament a Rada nejpozději do 1. ledna 2000, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, o další postupné a řízené liberalizaci poštovního trhu, zejména s ohledem na liberalizaci přeshraničních a adresných reklamních zásilek, a o dalším přezkoumání cenových a hmotnostních limitů, s účinkem od 1. ledna 2003, s ohledem na vývoj, zejména hospodářský, sociální a technologický, do uvedeného dne, a rovněž s ohledem na finanční rovnováhu poskytovatele nebo poskytovatelů všeobecných služeb s ohledem na další sledování cílů této směrnice.
Tato rozhodnutí se zakládají na návrhu Komise, který má být předložen k projednání do konce roku 1998 po přezkoumání odvětví.
Na žádost Komise poskytnou členské státy veškeré informace nezbytné pro dokončení přezkoumání.
4. Výměnu dokumentů nelze vyhradit.
Článek 8
Článkem 7 není dotčeno právo členských států organizovat umisťování poštovních schránek na veřejných komunikacích, vydávání poštovních známek a službu doporučených zásilek využívanou v soudním nebo správním řízení v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA 4
Podmínky pro poskytování nevyhrazených služeb a přístup do sítě
Článek 9
1. Pro nevyhrazené služby, které nejsou součástí všeobecných služeb podle článku 3, mohou členské státy zavést všeobecná oprávnění v rozsahu nezbytném pro zaručení souladu se základními požadavky.
2. Pro nevyhrazené služby, které jsou součástí všeobecných služeb podle článku 3, mohou členské státy zavést schvalovací postupy včetně individuálních licencí v rozsahu nezbytném pro zaručení souladu se základními požadavky a k zachování všeobecných služeb.
Udělení oprávnění může být
- pokud je to vhodné, podmíněno povinností poskytovat všeobecné služby,
- pokud je to nezbytné, obsahovat požadavky na kvalitu, dostupnost a výkon odpovídajících služeb,
- vázáno na povinnost neporušovat výlučná nebo zvláštní práva udělená poskytovateli nebo poskytovatelům všeobecných služeb pro vyhrazené poštovní služby podle čl. 7 odst. 1 a 2.
3. Postupy uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být transparentní, nediskriminační, úměrné a založené na objektivních kritériích.
Členské státy musí zajistit, aby důvody pro odmítnutí vydání oprávnění jako celku nebo části byly sděleny žadateli, a musí zavést opravné prostředky.
4. K zajištění zachování všeobecných služeb, pokud členský stát rozhodne, že povinnosti všeobecných služeb stanovené v této směrnici představují pro poskytovatele všeobecných služeb nerovné finanční břemeno, může zřídit vyrovnávací fond spravovaný pro tento účel orgánem nezávislým na osobě nebo osobách jej využívajících.
V takovém případě stát může udělení oprávnění podmínit povinností přispívat na tento fond.
Členský stát musí zajistit respektování zásady transparentnosti, nediskriminace a úměrnosti při zřizování vyrovnávacího fondu a při stanovení výše finančních příspěvků.
Takto lze financovat pouze služby uvedené v článku 3.
5. Členské státy mohou zavést identifikační systém pro adresné reklamní zásilky, dovolující kontrolu těchto služeb tam, kde jsou liberalizovány.
Článek 10
1. Evropský parlament a Rada přijmou na návrh Komise a na základě čl. 57 odst. 2, článků 66 a 100a Smlouvy nezbytná opatření pro harmonizaci postupů podle článku 9, kterým se řídí obchodní poskytování nevyhrazených poštovních služeb veřejnosti.
2. Harmonizační opatření podle odstavce 1 se týkají zejména kritérií a postupů, které má provozovatel poštovních služeb dodržovat, způsobu zveřejňování těchto kritérií a postupů a opravných prostředků.
Článek 11
Evropský parlament a Rada přijmou na návrh Komise a na základě čl. 57 odst. 2, článků 66 a 100a Smlouvy harmonizační opatření nezbytná pro zajištění přístupu uživatelů a poskytovatelů všeobecných služeb do veřejné poštovní sítě za transparentních a nediskriminačních podmínek.
KAPITOLA 5
Zásady tvorby sazeb a transparentnost účtů
Článek 12
Členské státy přijmou opatření k zajištění souladu sazeb pro každou ze služeb tvořících součást všeobecných služeb s těmito zásadami:
- ceny musí být přijatelné a musí být takové, aby k poskytovaným službám měli přístup všichni uživatelé,
- ceny musí být přiměřené nákladům; členské státy mohou rozhodnout o uplatňování jednotných sazeb na celém svém území,
- uplatňování jednotných sazeb nevylučuje právo poskytovatele všeobecných služeb uzavírat se zákazníky individuální dohody o cenách,
- sazby musí být transparentní a nediskriminační.
Článek 13
1. K zajištění přeshraničního poskytování všeobecných služeb vyzvou členské státy své poskytovatele všeobecných služeb, aby jejich dohody o konečných poplatcích za přeshraniční zásilky uvnitř Společenství byly v souladu s těmito zásadami:
- konečné poplatky se stanoví ve vztahu k nákladům na zpracování a dodání příchozích přeshraničních zásilek,
- výše odměny souvisí s dosaženou kvalitou služby,
- konečné poplatky jsou transparentní a nediskriminační.
2. Uplatňování těchto zásad může zahrnovat přechodná opatření určená k předcházení neobvyklému narušení poštovních trhů nebo nepříznivých důsledků pro hospodářské subjekty za předpokladu existence dohody mezi provozovateli zemí původu a určení; tato opatření se omezují na minimum potřebné k dosažení těchto cílů.
Článek 14
1. Členské státy do dvou let od vstupu této směrnice v platnost přijmou opatření nezbytná k zajištění vedení účetnictví poskytovatelů všeobecných služeb v souladu s tímto článkem.
2. Poskytovatelé všeobecných služeb vedou ve svých vnitřních účetních systémech oddělené účty přinejmenším pro každou ze služeb vyhrazeného odvětví na jedné straně a pro nevyhrazené služby na straně druhé.
Účty pro nevyhrazené služby by měly zřetelně odlišovat služby, které jsou a které nejsou součástí všeobecných služeb.
Tyto vnitřní účetní systémy se zakládají na důsledně uplatňovaných a objektivně odůvodnitelných zásadách nákladového účetnictví.
3. Účetní systémy podle odstavce 2, aniž je dotčen odstavec 4, přiřazují náklady každé z vyhrazených a nevyhrazených služeb takto:
a) náklady, které lze přímo přiřadit k jednotlivé službě, se takto přiřazují;
b) společné náklady, tj. náklady, které nelze přímo přiřadit k jednotlivé službě, se přiřazují takto:
i) pokud lze, přiřazují se společné náklady na základě přímé analýzy původu nákladů samých;
ii) není-li přímá analýza možná, přiřazují se kategorie společných nákladů na základě nepřímé vazby na jinou kategorii nákladů nebo skupinu kategorií nákladů, které lze přímo přiřadit nebo přičíst; nepřímá vazba se zakládá na srovnatelných strukturách nákladů;
iii) nelze-li použít přímé ani nepřímé přiřazení nákladů, přiřazují se kategorie nákladů na základě všeobecného přiřazujícího činitele vypočítaného pomocí poměru veškerých nákladů přímo nebo nepřímo přiřazených nebo přičtených jednotlivým vyhrazeným službám na jedné straně a ostatních služeb na straně druhé.
4. Jiné systémy nákladového účetnictví lze použít, pouze pokud jsou slučitelné s odstavcem 2 a byly schváleny národním regulačním orgánem.
Komise je o jejich použití předem uvědoměna.
5. Národní regulační orgány zajistí, aby soulad s jedním ze systémů nákladového účetnictví podle odstavců 3 nebo 4 ověřoval příslušný orgán nezávislý na poskytovateli všeobecných služeb.
Členské státy zajistí pravidelné zveřejňování zprávy o souladu.
6. Národní regulační orgán uchovává dostupné dostatečně podrobné informace o systémech nákladového účetnictví používaných poskytovatelem všeobecných služeb a na požádání předá tyto informace Komisi.
7. Na požádání se podrobné informace o těchto systémech jako důvěrné poskytnou národnímu regulačnímu orgánu a Komisi.
8. Pokud daný členský stát nevyhradí žádnou ze služeb, které lze vyhradit podle článku 7, a nezřídí vyrovnávací fond pro poskytování všeobecných služeb, jak to umožňuje čl. 9 odst. 4, a pokud se národní regulační orgán přesvědčí, že žádný ze stanovených poskytovatelů všeobecných služeb v tomto členském státě není příjemcem veřejné podpory, skryté anebo otevřené, může tento orgán rozhodnout, že neuplatní požadavky odstavců 2, 3, 4, 5, 6 a 7 tohoto článku. Národní regulační orgán uvědomí Komisi o všech takových rozhodnutích.
Článek 15
Finanční účty všech poskytovatelů všeobecných služeb jsou sestavovány, ověřovány nezávislým auditorem a zveřejňovány v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy o obchodních podnicích.
KAPITOLA 6
Kvalita služeb
Článek 16
Členské státy zajistí stanovení a zveřejnění norem kvality služeb pro všeobecné služby, aby zaručily dobrou kvalitu poštovních služeb.
Normy kvality se zaměřují zvláště na přepravní dobu a na pravidelnost a spolehlivost služeb.
Tyto normy stanoví
- členské státy pro vnitrostátní styk,
- Evropský parlament a Rada pro přeshraniční služby v rámci Společenství (viz příloha).
Budoucí přizpůsobení těchto norem technickému pokroku nebo vývoji trhu se provádí postupem podle článku 21.
Nezávislé sledování výkonu provádějí nejméně jednou za rok vnější orgány nezávislé na poskytovatelích všeobecných služeb za normalizovaných podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 21, a je předmětem zpráv uveřejňovaných nejméně jednou ročně.
Článek 17
Členské státy stanoví normy kvality pro vnitrostátní zásilky a zajistí jejich slučitelnost s normami stanovenými pro přeshraniční služby v rámci Společenství.
Členské státy sdělí své normy kvality pro vnitrostátní služby Komisi, která je zveřejní stejným způsobem jako normy pro přeshraniční služby uvnitř Společenství podle článku 18.
Národní regulační orgány zajistí provádění nezávislého sledování výkonu v souladu s čl. 16 čtvrtým pododstavcem, odůvodněnost výsledků a v případě potřeby přijetí nápravných opatření.
Článek 18
1. V souladu s článkem 16 se normy kvality pro přeshraniční služby uvnitř Společenství stanoví v příloze.
2. Pokud to vyžadují výjimečné okolnosti týkající se infrastruktury nebo zeměpisných podmínek, mohou národní regulační orgány stanovit výjimky z norem kvality uvedených v příloze.
Stanoví-li národní regulační orgán takto výjimky, oznámí to bezodkladně Komisi.
Komise předloží výboru vytvořenému podle článku 21 pro informaci výroční zprávu o oznámeních obdržených během předchozích 12 měsíců.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství všechny úpravy norem kvality pro přeshraniční služby uvnitř Společenství a přijme opatření k zajištění pravidelného nezávislého sledování a zveřejňování úrovně výkonu, přičemž potvrdí dodržování těchto norem a dosažený pokrok.
Národní regulační orgány zajistí, aby v případě potřeby byla přijata nápravná opatření.
Článek 19
Členské státy zajistí stanovení transparentních, jednoduchých a nenákladných postupů pro projednávání reklamací uživatelů pro případ ztráty, poškození, úbytku obsahu nebo nesouladu s normami kvality.
Členské státy přijmou opatření k zajištění, aby tyto postupy umožňovaly spravedlivé a rychlé řešení sporů s poskytnutím odškodnění nebo náhrady v oprávněných případech.
Aniž jsou dotčeny jiné opravné prostředky podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství, zajistí členské státy, aby uživatelé jednající jednotlivě nebo pokud to dovoluje vnitrostátní právo, společně s organizacemi zastupujícími zájmy uživatelů nebo spotřebitelů mohli předložit příslušným vnitrostátním orgánům případy, kdy reklamace uživatelů na poskytovatele všeobecných služeb nebyly uspokojivě vyřešeny.
V souladu s článkem 16 členské státy zajistí, aby poskytovatelé všeobecných služeb zveřejnili společně s výroční zprávou o sledování jejich výkonu informace o počtu reklamací a způsobu jejich vyřízení.
KAPITOLA 7
Harmonizace technických norem
Článek 20
Harmonizace technických norem pokračuje s ohledem zejména na zájmy uživatelů.
Evropský výbor pro normalizaci je pověřen vypracováním technických norem pro poštovní odvětví podle zásad stanovených směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [8].
Při této činnosti se přihlíží k harmonizačním opatřením přijatým na mezinárodní úrovni, a zvláště v rámci Světové poštovní unie.
Platné normy se jednou ročně zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členské státy zajistí, aby poskytovatelé všeobecných služeb odkazovali na normy zveřejněné v Úředním věstníku, pokud je to nutné v zájmu uživatelů, a zejména pokud podávají informace podle článku 6.
Výbor zřízený podle článku 21 je průběžně informován o jednáních Evropského výboru pro normalizaci a o pokroku jím dosaženém v této oblasti.
KAPITOLA 8
Výbor
Článek 21
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor přijme svůj jednací řád.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
KAPITOLA 9
Národní regulační orgán
Článek 22
Každý členský stát určí jeden nebo více národních regulačních orgánů pro poštovní odvětví, které jsou právně odděleny od provozovatelů poštovních služeb a působí nezávisle na nich.
Členské státy oznámí Komisi, které národní regulační orgány byly určeny pro vykonávání úkolů vyplývajících z této směrnice.
Zvláštním úkolem národních regulačních orgánů je zajišťovat soulad s povinnostmi plynoucími z této směrnice.
Mohou být rovněž pověřeny zajišťováním souladu s pravidly hospodářské soutěže v poštovním odvětví.
KAPITOLA 10
Závěrečná ustanovení
Článek 23
Aniž je dotčen čl. 7 odst. 3, podá Komise tři roky od vstupu této směrnice v platnost a v každém případě nejpozději do 31. prosince 2000 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, včetně souvisejících informací o vývoji v odvětví, zejména z hospodářských, sociálních, pracovních a technologických hledisek, jakož i o kvalitě služby.
Zprávu v případě potřeby doplní návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 24
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu stanoví členský stát.
Článek 25
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
1. Tato směrnice nebrání žádnému členskému státu v zachování nebo zavedení opatření, která jsou liberálnější než opatření stanovená touto směrnicí.
Tato opatření musí být slučitelná se Smlouvou.
2. Přestane-li být tato směrnice použitelná, lze opatření přijatá členskými státy k jejímu provedení zachovat, pokud jsou slučitelná se Smlouvou.
Článek 27
Ustanovení této směrnice, s výjimkou článku 26, se nepoužijí ode dne 31. prosince 2004, nebude-li rozhodnuto jinak v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 28
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený Dohodovacím výborem dne 11. listopadu 1997,
(1) vzhledem k tomu, že program Společenství o politice a činnosti v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje [4] uznává jako základní zásadu, že všechny osoby by měly být účinně chráněny proti ohrožení zdraví následkem znečišťování ovzduší, a že je proto nutné omezovat zejména emise oxidu dusičitého (NO2), částic – černého kouře a jiných znečišťujících látek jako oxidu uhelnatého (CO); že k zabránění výskytu ozonu (O3) v troposféře a s tím spojeným škodám na zdraví a na životním prostředí je nutné snížit emise látek, které ozon předcházejí, tj. oxidů dusíku (NOx) a uhlovodíků (HC); že škody na životním prostředí způsobené okyselením budou mimo jiné vyžadovat též snížení emisí NOx a HC;
(2) vzhledem k tomu, že v dubnu 1992 podepsalo Společenství protokol EHK OSN o snížení produkce těkavých organických směsí a v prosinci 1993 přistoupilo k protokolu o snížení emisí NOx a že oba protokoly souvisejí s Úmluvou z roku 1979 o dálkovém znečištění ovzduší přesahujícím hranice států, která byla schválena v červenci 1982;
(3) vzhledem k tomu, že cíle snížení úrovně emisí znečišťujících látek z motorů nesilničních pojízdných strojů a fungování vnitřního trhu pro motory a stroje nemůže být uspokojivě dosaženo jednotlivými členskými státy, a může ho být proto lépe dosaženo sblížením právních předpisů členských států o opatřeních proti znečišťování ovzduší z motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje;
(4) vzhledem k tomu, že nejnovější zkoumání Komise ukázala, že emise z motorů nesilničních pojízdných strojů představují významnou část celkových člověkem způsobených emisí některých atmosférických znečišťujících látek; že na kategorii vznětových motorů, která bude upravena touto směrnicí, připadá podstatný podíl na znečišťování ovzduší oxidy dusíku (NOx) a částicemi, zvláště v porovnání s emisemi pocházejícími z odvětví silniční dopravy;
(5) vzhledem k tomu, že emise z nesilničních pojízdných strojů pracujících v terénu, které jsou vybaveny vznětovými motory, a zvláště emise NOx a částic, jsou primárním důvodem starostí v této oblasti; že tyto zdroje emisí by měly být upraveny právními předpisy nejdříve; že však bude rovněž vhodné následně rozšířit oblast působnosti této směrnice na omezení emisí z jiných motorů nesilničních pojízdných strojů, založené na vhodných zkušebních cyklech, včetně emisí z pojízdných agregátů vyrábějících proud, a zvláště emisí z benzinových motorů; že podstatného snížení emisí CO a HC by bylo možné dosáhnout rozšířením oblasti působnosti této směrnice na benzinové motory;
(6) vzhledem k tomu, že by co nejdříve měly být vydány právní předpisy o omezení emisí z motorů zemědělských a lesnických traktorů zajišťující úroveň ochrany životního prostředí rovnocennou úrovni stanovené touto směrnicí a plně se s touto směrnicí shodující, pokud jde o normy a požadavky;
(7) vzhledem k tomu, že pokud jde o postupy schvalování, byl zvolen postup schvalování typu, který se již osvědčil jako evropská metoda pro schvalování silničních vozidel a jejich konstrukčních částí; že jako nový prvek bylo zavedeno schválení typu základního motoru, který je představitelem skupiny motorů (rodiny motorů) vyrobených s použitím podobných součástí a podle podobných konstrukčních principů;
(8) vzhledem k tomu, že motory vyráběné podle požadavků této směrnice budou muset být příslušně označeny a oznámeny schvalovacím orgánům; že proto, aby omezily správní náklady, bylo upuštěno od přímé kontroly data výroby motoru, které je směrodatné pro dodržení zpřísněných požadavků, správním orgánem; že za tuto úlevu se od výrobců požaduje, aby usnadnili správním orgánům provádění namátkových kontrol a pravidelně jim sdělovali informace o plánování odpovídající výroby; že absolutní shoda údajů s oznámeními provedenými podle tohoto postupu není povinná, ale vysoký stupeň shody údajů by usnadnil schvalovacím orgánům plánování kontrol a přispěl by tak k posílení důvěry mezi výrobci a schvalovacími orgány;
(9) vzhledem k tomu, že schválení typu udělená podle směrnice 88/77/EHS [5] a podle předpisu EHK OSN č. 49 série změn 02 uvedeného v části II přílohy IV směrnice 92/53/EHS [6] se uznávají za rovnocenná schválením typu vyžadovaným touto směrnicí v její první etapě;
(10) vzhledem k tomu, že uvedení motorů, které splňují požadavky této směrnice a patří do její oblasti působnosti, na trh ve členských státech musí být přípustné; že na tyto motory nesmějí být kladeny žádné jiné vnitrostátní požadavky z hlediska emisí; že členský stát, který uděluje schválení typu, přijme nezbytná kontrolní opatření;
(11) vzhledem k tomu, že při určování nových zkušebních postupů a mezních hodnot je nutné brát v úvahu zvláštní provozní poměry těchto typů motorů;
(12) vzhledem k tomu, že je vhodné zavádět tyto nové normy podle osvědčené zásady dvouetapového přístupu;
(13) vzhledem k tomu, že u motorů s vyšším výkonem je zřejmě snazší dosáhnout podstatného snížení emisí, protože může být použita technika, která byla vyvinuta pro motory silničních vozidel; že s přihlédnutím k tomu se předpokládá zavádění požadavků po etapách, počínaje nejvyšším ze tří výkonnostních pásem v etapě I; že tato zásada byla zvolena i pro etapu II s výjimkou nového čtvrtého výkonnostního pásma, které nebylo zahrnuto do etapy I;
(14) vzhledem k tomu, že pro toto odvětví nesilničních pojízdných strojů, které je nyní upraveno a které je kromě zemědělských traktorů nejdůležitějším při porovnání s emisemi pocházejícími ze silniční dopravy, lze od provedení této směrnice očekávat podstatné snížení emisí; že v důsledku obecně velmi dobrých vlastností vznětových motorů, pokud jde o emise CO a HC, je prostor ke zlepšování ve vztahu k celkovým emisím velmi malý;
(15) vzhledem k tomu, že jako opatření za mimořádných technických nebo hospodářských okolností byly stanoveny postupy, které mohou výrobce zprostit povinností vyplývajících z této směrnice;
(16) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění "shodnosti výroby" musí výrobci po udělení schválení typu pro motor přijmout nezbytná opatření; že pro případ zjištěné neshodnosti byla stanovena opatření, která obsahují postupy informování, nápravná opatření a postup spolupráce, jež umožní urovnat možné rozdíly stanovisek mezi členskými státy, pokud jde o shodu motorů schválených jako typ;
(17) vzhledem k tomu, že oprávnění členských států stanovovat požadavky zajišťující ochranu pracovníků při používání nesilničních pojízdných strojů zůstává touto směrnicí nedotčeno;
(18) vzhledem k tomu, že technická ustanovení některých příloh této směrnice by měla být doplňována a v případě potřeby přizpůsobována technickému pokroku postupem projednávání ve výboru;
(19) vzhledem k tomu, že by mělz být přijaty předpisy, které zajistí zkoušení motorů podle pravidel osvědčené laboratorní praxe;
(20) vzhledem k tomu, že je zapotřebí podporovat celosvětový obchod v tomto odvětví harmonizováním norem pro emise ve Společenství v co největším měřítku s normami platnými nebo připravovanými ve třetích zemích;
(21) vzhledem k tomu, že je proto nutné počítat s možností nového uvážení situace z hlediska dostupnosti a ekonomické schůdnosti nových technologií a s přihlédnutím k pokroku dosaženému při zavádění druhé etapy;
(22) vzhledem k tomu, že mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí byl dne 20. prosince 1994 [7] dohodnut modus vivendi o prováděcích opatřeních k aktům přijatým postupem podle článku 189b Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Cíle
Cílem této směrnice je sblížení právních předpisů členských států týkajících se norem emisí a postupů schvalování typu pro motory určené pro nesilniční pojízdné stroje.
Bude přispívat k řádnému fungování vnitřního trhu a k ochraně lidského zdraví a životního prostředí.
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice:
- nesilničním pojízdným strojem se rozumí každý pojízdný stroj, pojízdné průmyslové zařízení nebo vozidlo s karoserií nebo bez ní, které nejsou určeny pro přepravu osob nebo zboží na silnici a v nichž je zabudován spalovací motor ve smyslu bodu 1 přílohy I,
- schválením typu se rozumí postup, kterým členský stát osvědčuje, že typ spalovacího motoru nebo rodina motorů splňuje odpovídající technické požadavky této směrnice z hlediska úrovně emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motoru (motorů),
- typem motoru se rozumí kategorie motorů nelišících se v podstatných vlastnostech motoru uvedených v dodatku 1 přílohy II,
- rodinou motorů se rozumí výrobcem stanovená skupina motorů, které mají mít konstrukcí dané stejné vlastnosti z hlediska emisí z výfuku a které splňují požadavky této směrnice,
- základním motorem se rozumí motor vybraný z rodiny motorů tak, aby splňoval požadavky stanovené v bodech 6 a 7 přílohy I,
- výkonem motoru se rozumí střední netto výkon, jak je uveden v bodě 2.4 přílohy I,
- datem výroby motoru se rozumí datum, kdy proběhla konečná kontrola motoru po opuštění výrobní linky. Od tohoto okamžiku je motor připraven k dodání nebo k uložení na sklad,
- uvedením na trh se rozumí zpřístupnění výrobku, který patří do oblasti působnosti této směrnice, na trhu Společenství, ať za úplatu, nebo zdarma, za účelem distribuce nebo užívání ve Společenství,
- výrobcem se rozumí osoba nebo subjekt, který schvalovacímu orgánu odpovídá za všechna hlediska schvalování typu a za zajištění shodnosti výroby.
Osoba nebo subjekt přitom nemusí být nutně zapojeni přímo do všech stupňů výroby motoru,
- schvalovacím orgánem se rozumí orgán nebo orgány členského státu příslušné pro všechna hlediska schvalování typu motoru nebo rodiny motorů, vydávání a popřípadě odejímání certifikátů schválení typu, jež slouží jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států a které ověřují opatření přijatá výrobcem pro zajištění shodnosti výroby,
- technickou zkušebnou se rozumí organizace nebo subjekt, které byly určeny jako zkušební laboratoř pro zkoušky nebo kontroly jménem schvalovacího orgánu členského státu; tuto činnost může rovněž vykonávat schvalovací orgán sám,
- informačním dokumentem se rozumí dokument stanovený v příloze II, který předepisuje informace, které musí poskytnout žadatel,
- dokumentací výrobce se rozumí úplný soubor údajů, nákresů, fotografií atd., který technické zkušebně nebo schvalovacímu orgánu poskytuje žadatel podle údajů informačního dokumentu,
- schvalovací dokumentací se rozumí dokumentace výrobce se všemi zkušebními protokoly nebo jinými dokumenty, které přiložila technická zkušebna nebo schvalovací orgán k dokumentaci výrobce v průběhu výkonu svých funkcí,
- seznamem schvalovací dokumentace se rozumí dokument, ve kterém je uveden souhrnný obsah schvalovací dokumentace ve vhodném číslování nebo jiném značení pro jednoznačnou identifikaci všech stránek.
Článek 3 Žádost o schválení typu
1. Žádost o schválení typu pro motor nebo rodinu motorů podává výrobce schvalovacímu orgánu členského státu.
K žádosti musí být přiložena dokumentace výrobce, která obsahuje informace požadované informačním dokumentem v příloze II.
Technické zkušebně příslušné pro provedení zkoušek pro schválení typu se předloží motor, který odpovídá údajům o typu motoru podle dodatku 1 k příloze II.
2. Jestliže v případě žádosti o schválení typu pro rodinu motorů rozhodne schvalovací orgán, že z hlediska vybraného základního motoru není podaná žádost plně reprezentativní pro rodinu motorů popsanou v dodatku 2 k příloze II, je nutno ke schválení typu podle odstavce 1 předložit jiný motor, a je-li to nutné, další základní motor určený schvalovacím orgánem.
3. Žádost o schválení typu pro motor nebo rodinu motorů nesmí být podána ve více než jednom členském státě.
Pro každý typ motoru nebo rodinu motorů, který má být schválen, musí být podána samostatná žádost.
Článek 4 Postup schvalování typu
1. Členský stát, který obdržel žádost, udělí schválení typu pro všechny typy motorů nebo rodiny motorů, které odpovídají popisu v dokumentaci výrobce a splňují požadavky této směrnice.
2. Členský stát vyplní všechny náležité oddíly certifikátu schválení typu, jehož vzor je uveden v příloze VI, pro každý typ motoru nebo každou rodinu motorů, které jsou předmětem schvalování typu, a sestaví nebo ověří obsah seznamu schvalovací dokumentace.
Certifikát schválení typu musí být očíslován postupem stanoveným v příloze VII.
Vyplněný certifikát s přílohami se zašle žadateli.
3. Pokud schvalovaný motor plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi nesilničního pojízdného stroje a z tohoto důvodu je možné ověřit shodu s jedním nebo více požadavky, pouze pokud schvalovaný motor pracuje ve spojení s jinými částmi pojízdného stroje, skutečnými nebo simulovanými, musí být rozsah schválení typu motoru (motorů) odpovídajícím způsobem omezen.
Certifikát schválení typu motoru nebo rodiny motorů musí pak uvádět případná omezení jejich užití a musí udávat případné podmínky pro jejich montáž.
4. Schvalovací orgán každého členského státu:
a) zasílá měsíčně schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam (obsahující údaje podle přílohy VIII) schválení typů motorů a rodin motorů, která udělil, odmítl udělit nebo odejmul v průběhu daného měsíce;
b) na žádost schvalovacího orgánu jiného členského státu zašle ihned:
- kopii certifikátu schválení typu motoru nebo rodiny motorů s dokumentací výrobce pro každý typ motoru nebo rodinu motorů, pro které bylo schválení typu uděleno, odmítnuto nebo odejmuto, nebo bez této dokumentace a/nebo
- seznam vyrobených motorů odpovídajících uděleným schválením typu uvedený v čl. 6 odst. 3, přičemž tento seznam obsahuje údaje uvedené v příloze IX, a/nebo
- kopii prohlášení uvedeného v čl. 6 odst. 4.
5. Schvalovací orgán každého členského státu zašle Komisi jednou ročně a dále kdykoli na požádání kopii listu údajů podle přílohy X, ve kterém jsou uvedeny motory schválené jako typ od posledního oznámení.
Článek 5 Změny schválení typu
1. Členský stát, který udělil schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně údajů uváděných ve schvalovací dokumentaci.
2. Žádost o změnu nebo rozšíření schválení typu musí být podána výlučně schvalovacímu orgánu členského státu, který udělil původní schválení typu.
3. Změní-li se údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, vydá schvalovací orgán příslušného členského státu
- podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání.
Při každém vydání revidovaných stránek musí být současně upraven i seznam schvalovací dokumentace (který se přikládá k certifikátu schválení typu) tak, aby uváděl datum posledních změn, a
- revidovaný certifikát schválení typu označený číslem rozšíření, pokud se změnila kterákoli jeho informace (s výjimkou příloh) nebo pokud se ode dne uvedeného ve schválení typu změnily požadavky směrnice.
V revidovaném certifikátu musí být zřetelně uveden důvod revize a datum jeho vydání.
Pokud schvalovací orgán příslušného členského státu shledá, že změna schvalovací dokumentace vyžaduje nové zkoušky nebo nová ověření, informuje o tom výrobce a výše uvedené dokumenty vydá, pouze pokud nové zkoušky nebo ověření proběhnou s vyhovujícími výsledky.
Článek 6 Shoda
1. Výrobce umístí na každou jednotku vyrobenou ve shodě se schváleným typem označení stanovená v bodě 3 přílohy I, včetně čísla schválení typu.
2. Jestliže certifikát schválení typu obsahuje omezení použití podle čl. 4 odst. 3, poskytne výrobce s každou vyrobenou jednotkou podrobné informace o těchto omezeních a uvede případné podmínky pro jejich montáž. Jestliže se řada typů motorů jedinému výrobci pojízdných strojů, postačí, obdrží-li tento výrobce nejpozději ke dni dodávky prvního motoru pouze jeden takový informační dokument, který navíc obsahuje identifikační čísla příslušných motorů.
3. Výrobce zašle na vyžádání schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu, do 45 dnů po skončení každého kalendářního roku a neprodleně po každém dni vstupu změn požadavků této směrnice v platnost a ihned po každém dalším dni, které orgán může určit, seznam obsahující identifikační čísla všech typů motorů, které byly vyrobeny podle požadavků této směrnice od posledního oznámení nebo ode dne, ke kterému byly požadavky této směrnice poprvé použitelné.
Jestliže to nevyplývá ze systému kódování motorů, musí seznam uvádět příslušnost identifikačních čísel k odpovídajícím typům motorů nebo rodinám motorů a k číslům schválení typů.
Dále musí tento seznam obsahovat zvláštní informace, jestliže výrobce přestane vyrábět schválený typ motoru nebo rodinu motorů.
Jestliže se nepožaduje, aby se tento seznam pravidelně zasílal schvalovacímu orgánu, musí výrobce tyto záznamy uchovávat nejméně po dobu 20 let.
4. Výrobce zašle schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu, do 45 dnů po skončení každého kalendářního roku a ke každému dni vstupu v platnost podle článku 9 prohlášení, ve kterém uvede typy motorů a rodiny motorů společně s odpovídajícími identifikačními kódy pro uvedené motory, které od tohoto dne zamýšlí vyrábět.
Článek 7 Uznání rovnocenných schválení typu
1. Evropský parlament a Rada mohou na návrh Komise uznat v rámci mnohostranných nebo dvoustranných dohod mezi Společenstvím a třetími zeměmi rovnocennost podmínek nebo předpisů pro schvalování typů motorů stanovených podle této směrnice s postupy stanovenými mezinárodními předpisy nebo předpisy třetích zemí.
2. Schválení typu podle směrnice 88/77/EHS, která splňují požadavky etapy A nebo B uvedených v článku 2 a bodě 6.2.1 přílohy I směrnice 91/542/EHS [8], a popřípadě odpovídající značky schválení typu, se uznávají pro etapu I stanovenou v čl. 9 odst. 2 této směrnice. Tato platnost končí povinným zavedením etapy II stanovené v čl. 9 odst. 3 této směrnice.
Článek 8 Registrace a uvádění na trh
1. Členské státy nesmějí odmítnout případnou registraci nebo uvedení nových motorů na trh, ať jsou již namontovány do pojízdných strojů či nikoliv, pokud tyto motory splňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy povolí případnou registraci a uvádění nových motorů na trh, ať jsou již namontovány do pojízdných strojů či nikoliv, pouze pokud tyto motory splňují požadavky této směrnice.
3. Schvalovací orgán členského státu, který uděluje schválení typu, přijme ve vztahu k tomuto schválení typu nezbytná opatření, aby byla registrována a kontrolována, v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, identifikační čísla motorů vyrobených v souladu s požadavky této směrnice.
4. Doplňková kontrola identifikačních čísel může být prováděna ve spojení s kontrolou shodnosti výroby podle článku 11.
5. Ke kontrole identifikačních čísel sdělí výrobce nebo jeho zástupci usazení ve Společenství příslušnému schvalovacímu orgánu na vyžádání neprodleně veškeré nezbytné informace o jeho nebo jejich zákaznících, jakož i identifikační čísla motorů, které byly hlášeny jako vyrobené podle čl. 6 odst. 3. Pokud jsou motory prodány výrobci pojízdných strojů, nevyžadují se další informace.
6. Není-li výrobce na žádost schvalovacího orgánu schopen dodržet požadavky uvedené v článku 6, zvláště ve spojení s odstavcem 5 tohoto článku, může být schválení typu udělené pro daný typ motoru nebo rodinu motorů v souladu s touto směrnicí odejmuto. V tom případě se použije informační postup podle čl. 12 odst. 4.
Článek 9 Časový plán
1. UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ TYPU
2. SCHVÁLENÍ TYPU ETAPA I (KATEGORIE MOTORU A, B, C)
po 30. červnu 1998 pro motory s výkonem: —A: _BAR_ 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, _BAR_
—B: _BAR_ 75 kW ≤ P < 130 kW, _BAR_
—C: _BAR_ 37 kW ≤ P < 75 kW, _BAR_ pokud motor nesplňuje požadavky této směrnice a pokud nejsou hodnoty emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motoru v souladu s mezními hodnotami stanovenými v tabulce v bodě 4.2.1 přílohy I.
3. SCHVÁLENÍ TYPU ETAPA II
(KATEGORIE MOTORU: D, E, F, G)
—E: _BAR_ po 31. prosinci 2000 pro motory s výkonem: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, _BAR_
—G: _BAR_ po 31. prosinci 2002 pro motory s výkonem: 37 kW ≤ P < 75 kW, _BAR_ pokud motor nesplňuje požadavky této směrnice a pokud nejsou hodnoty emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motoru v souladu s mezními hodnotami stanovenými v tabulce v bodě 4.2.3 přílohy I.
4. REGISTRACE A UVÁDĚNÍ NA TRH: DATA VÝROBY MOTORU
Etapa I - kategorie A: 31. prosince 1998
- kategorie B: 31. prosince 1998
Etapa II - kategorie D: 31. prosince 2000 - kategorie E: 31. prosince 2001
- kategorie F: 31. prosince 2002 - kategorie G: 31. prosince 2003
Článek 10 Výjimky a alternativní postupy
1. Požadavky čl. 8 odst. 1 a 2 a čl. 9 odst. 4 se nevztahují na
- motory používané ozbrojenými silami,
- motory, na které se vztahuje výjimka podle odstavce 2.
2. Každý členský stát může na žádost výrobce osvobodit motory výběhové série, které se ještě nacházejí na skladě, nebo uskladněné nesilniční pojízdné stroje z hlediska jejich motorů, od lhůty (lhůt) stanovené v čl. 9 odst. 4 pro uvedení na trh za těchto podmínek:
- výrobce podá žádost schvalovacímu orgánu členského státu, který schválil daný typ (typy) motoru nebo rodinu (rodiny) motorů, než lhůta (lhůty) uplyne,
- žádost výrobce musí obsahovat seznam podle čl. 6 odst.
3 těch nových motorů, které nejsou uvedeny na trh do stanovené lhůty (lhůt); v případě motorů, na něž se tato směrnice vztahuje poprvé, podá výrobce žádost schvalovacímu orgánu členského státu, kde jsou motory skladovány,
- v žádosti musí být uvedeny technické nebo hospodářské důvody, na kterých se zakládá,
- motory musí odpovídat typu motoru nebo rodině motorů, pro které již schválení typu není platné nebo pro které dříve nebylo schválení typu nutné, ale které byly vyrobeny v povolené lhůtě (lhůtách),
- motory musí být před uplynutím povolené lhůty (lhůt) fyzicky skladovány ve Společenství,
- největší počet nových motorů jednoho nebo více typů uvedených na trh v každém členském státě na základě této výjimky nesmí překročit 10 % počtu nových motorů všech dotyčných typů uvedených na trh v daném členském státu během předchozího roku,
- jestliže členský stát žádosti vyhoví, sdělí během jednoho měsíce schvalovacím orgánům ostatních členských států podrobnosti a zdůvodnění výjimek udělených výrobci,
- členský stát, který udělí výjimky podle tohoto článku, odpovídá za to, že výrobce splní všechny s tím spojené povinnosti,
- schvalovací orgán vystaví pro každý takový motor prohlášení o shodě, ve kterém bude učiněn zvláštní záznam.
Popřípadě lze použít konsolidovaný dokument, který obsahuje všechna identifikační čísla dotyčných motorů,
- členské státy sdělí každoročně Komisi seznam výjimek, které udělily, s jejich odůvodněním.
Tato možnost je omezena na dobu dvanácti měsíců ode dne, od kterého poprvé platily pro motory lhůty pro uvedení na trh.
Článek 11 Opatření pro shodnost výroby
1. Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, před udělením schválení typu ověřil, s ohledem na požadavky uvedené v bodě 5 přílohy I a popřípadě ve spolupráci se schvalovacími orgány jiných členských států, že byla přijata nezbytná opatření k zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
2. Členský stát, který udělil schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby ověřil, s ohledem na požadavky uvedené v bodě 5 přílohy I a popřípadě ve spolupráci se schvalovacími orgány jiných členských států, zda jsou opatření uvedená v odstavci 1 nadále odpovídající a zda každý vyrobený motor opatřený číslem schválení typu podle této směrnice nadále odpovídá popisu uvedenému v certifikátu schválení typu a jeho přílohách pro schválený typ motoru nebo rodinu motorů.
Článek 12
Neshodnost se schváleným typem nebo rodinou motorů 1. Neshodnost se schváleným typem motoru nebo rodinou motorů nastane, jestliže jsou shledány odchylky od údajů uvedených v certifikátu schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci, jež nebyly členským státem, který schválení typu udělil, povoleny podle čl. 5 odst. 3.
2. Pokud členský stát, který udělil schválení typu, zjistí, že se motory opatřené prohlášením o shodě nebo značkou schválení typu neshodují s typem, který dotyčný členský stát schválil, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných motorů se schváleným typem motoru nebo rodinou motorů.
O přijatých opatřeních, která mohou vést až k odejmutí schválení typu, uvědomí schvalovací orgán takového členského státu schvalovací orgány ostatních členských států.
3. Pokud některý členský stát prokáže, že se motory opatřené číslem schválení typu neshodují s typem motoru nebo rodinou motorů, které byly schváleny, může požádat členský stát, který schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivé vyráběné motory shodují se schváleným typem motoru nebo rodinou motorů.
Toto ověření proběhne do šesti měsíců ode dne podání žádosti.
4. Schvalovací orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí schválení typu s uvedením důvodů.
5. Pokud členský stát, který udělil schválení typu, popírá závadu ve shodnosti, o které byl uvědoměn, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu.
Průběžně o tom informují Komisi a v případě potřeby uskuteční Komise vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 13 Požadavky na ochranu pracovníků
Touto směrnice není dotčeno právo členských států stanovovat při náležitém dodržování Smlouvy takové požadavky, které považují za nezbytné k zajištění ochrany pracovníků při používání pojízdných strojů, na které se vztahuje tato směrnice, za podmínky, že tím není dotčeno uvádění těchto motorů na trh.
Článek 14 Přizpůsobení technickému pokroku
Všechny změny potřebné k přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku, s výjimkou požadavků uvedených v bodech 1, 2.1 až 2.8 a 4 přílohy I, přijímá Komise za pomoci výboru zřízeného článkem 13 směrnice 92/53/EHS a postupem podle článku 15 této směrnice.
Článek 15 Postup projednávání ve výboru
1. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- Komise odloží nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 16 Schvalovací orgány a technické zkušebny
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy a adresy schvalovacích orgánů a technických zkušeben příslušných pro záležitosti této směrnice.
Oznámené zkušebny musí splňovat požadavky stanovené v článku 14 směrnice 92/53/EHS.
Článek 17 Provedení ve vnitrostátním právu
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 19 Další snížení mezních hodnot emisí
Evropský parlament a Rada rozhodnou do konce roku 2000 na návrh, který předloží Komise do konce roku 1999, o dalších sníženích mezních hodnot emisí s přihlédnutím ke všem dostupným technologiím pro omezení emisí znečišťujících látek ze vznětových motorů a k situaci v kvalitě ovzduší.
Článek 20 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se po dvacáté třetí přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/56/ES [2], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha I směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam nebezpečných látek a podrobné údaje o postupech klasifikace a označování pro každou látku nebo skupinu látek;
vzhledem k tomu, že laboratorní studie ukázaly, že určitá umělá skelná (křemičitá) vlákna mají karcinogenní účinky; že epidemiologické průzkumy vyvolaly znepokojení z účinků umělých skelných (křemičitých) vláken na člověka;
vzhledem k tomu, že by tedy měl být seznam nebezpečných látek v příloze I výše uvedené směrnice přizpůsoben a rozšířen zejména tak, aby zahrnoval určitá umělá skelná (křemičitá) vlákna; že je tedy nezbytné změnit předmluvu k příloze I tak, aby obsahovala poznámky a podrobnosti k identifikaci, klasifikaci a označování umělých skelných (křemičitých) vláken;
vzhledem k tomu, že při současném stavu poznatků se jeví jako oprávněné vyjmout za určitých podmínek některá umělá skelná (křemičitá) vlákna z klasifikace jako karcinogen; že by tato možnost měla být přezkoumána s ohledem na vědecký a technický vývoj zejména v oblasti zkoušení karcinogenity;
vzhledem k tomu, že se v některých ustanoveních příloh I a VI směrnice 67/548/EHS vyskytuje zkratka "EHS";
vzhledem k tomu, že se podle článku G Smlouvy o Evropské unii nahrazuje termín "Evropské hospodářské společenství" termínem "Evropské společenství"; že by tedy měla být ve výše uvedených ustanoveních zkratka "EHS" nahrazena zkratkou "ES";
vzhledem k tomu, že směrnicí 96/56/ES byly odpovídajícím způsobem změněny články 21 a 23 směrnice 67/548/EHS a bylo povoleno uvádět na trh nebezpečné látky, jejichž označení obsahuje "číslo EHS" a slova "označení EHS" do 31. prosince 2000;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 67/548/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto: a) v předmluvě v oddílu
"Nomenklatura" se pátý pododstavec nahrazuje tímto:
23 odst. 2 písm. a) se požaduje, aby v případě látky uvedené v příloze I byl název, který má být uveden na štítku, jedním z názvů uvedených v příloze.
Pro určité látky jsou v hranatých závorkách uvedeny doplňkové informace pro usnadnění identifikace látky.
Tyto doplňkové informace nemusí být na štítku uvedeny.";
b) v předmluvě se poznámka A nahrazuje tímto:
"Poznámka A:
Název látky musí být na štítku uveden v jedné z forem označení uvedených v příloze I (viz čl. 23 odst. 2 písm. a)).
V příloze I je někdy použito obecného označení jako "… sloučeniny"; nebo "… soli";.
V takovém případě musí výrobce nebo jiná osoba, která uvádí takovou látku na trh, uvést na štítku správný název, přičemž musí být náležitým způsobem zohledněna ustanovení oddílu "Nomenklatura"; v předmluvě.
Příklad: pro BeCl2: chlorid beryllnatý.";
c) v předmluvě se vkládají nové poznámky Q a R, které znějí:
"Poznámka Q:
Klasifikace jako karcinogen nemusí být použita, jestliže lze prokázat, že látka splňuje jednu z těchto podmínek:
- krátkodobá zkouška bioperzistence při vdechování prokázala, že vlákna o délce větší než 20 μm mají vážený poločas bioperzistence kratší než 10 dnů, nebo
- krátkodobá zkouška bioperzistence při intratracheální instilaci prokázala, že vlákna o délce větší než 20 μm mají vážený poločas bioperzistence kratší než 40 dnů, nebo
- příslušná intraperitoneální zkouška neprokázala, že existuje důkaz o zvýšené karcinogenitě, nebo
- nedochází k relevantním patogenním nebo neoplastickým změnám při vhodné dlouhodobé inhalační zkoušce.
Poznámka R:
Klasifikace jako karcinogen nemusí být použita u vláken, u nichž je střední hodnota jejich tloušťky vážené délkou po odečtení dvou směrodatných odchylek větší než 6 μm.";
d) doplňují se položky v příloze této směrnice;
e) termín "číslo EHS" se ve všech výskytech nahrazuje termínem "číslo ES".
2. Příloha VI se mění takto:
a) Termín "číslo EHS" se ve všech výskytech nahrazuje termínem "číslo ES".
b) Termín "označení EHS" se ve všech výskytech nahrazuje termínem "označení ES".
Článek 2
Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost Komise vyhodnotí vědecký vývoj a přijme opatření ke zrušení nebo ke změně poznámky Q.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 16. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Bez ohledu na článek 1 mohou členské státy povolit uvádět na trh látky, jejichž označení obsahuje termín "číslo EHS" a slova "označení EHS", do 31. prosince 2000.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 11. prosince 1997, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že akce Společenství v odvětví námořní dopravy mají směřovat k zlepšení námořní bezpečnosti;
(2) vzhledem k tomu, že protokol z Torremolinos týkající se Mezinárodní úmluvy z Torremolinos z roku 1977 o bezpečnosti rybářských plavidel (dále jen "protokol z Torremolinos") byl přijat dne 2. dubna 1993;
(3) vzhledem k tomu, že se uplatňováním tohoto protokolu na úrovni Společenství pro rybářská plavidla plující pod vlajkou členského státu nebo provozující rybolov v mezinárodních vodách nebo v teritoriálních vodách členského státu nebo vykládající svůj úlovek v přístavu členského státu zvýší bezpečnost těchto rybářských plavidel, protože stávající vnitrostátní právní předpisy dosud nepožadují úroveň bezpečnosti stanovenou protokolem; že harmonizováním různých a proměnlivých bezpečnostních požadavků tato společná úroveň bezpečnosti zajistí, aby pro všechna rybářská plavidla provozující rybolov ve stejné oblasti hospodářská soutěž probíhala za rovných podmínek, aniž by se činily ústupky v bezpečnostních normách;
(4) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na rozměr vnitřního trhu je akce na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné úrovně bezpečnosti pro všechna rybářská plavidla ve Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice Rady je vhodným právním nástrojem, protože poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování bezpečnostních norem členskými státy, přičemž ponechává každému členskému státu volbu formy a prostředků, které se nejlépe hodí pro jeho vnitřní systém;
(6) vzhledem k tomu, že několik důležitých kapitol protokolu z Torremolinos se vztahuje pouze na rybářská plavidla o délce nejméně 45 metrů; že omezení uplatnění protokolu na úrovni Společenství pouze na tato plavidla by vytvořilo bezpečnostní mezeru mezi těmito plavidly a menšími rybářskými plavidly o délce 24 až 45 metrů, a proto by deformovalo hospodářskou soutěž;
(7) vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 4 tohoto protokolu stanoví, že každá strana určí, který z jejích předpisů týkajících se hranice délky větší než 24 metrů se má jako celek nebo částečně vztahovat na rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů, ale kratší, než je předepsaná délková mez, která jsou oprávněná plout pod vlajkou této strany; že čl. 3 odst. 5 tohoto protokolu stanoví, že se strany snaží zavést jednotné normy pro tato rybářská plavidla provozující rybolov ve stejné oblasti;
(8) vzhledem k tomu, že v zájmu posílení bezpečnosti a zabránění narušení hospodářské soutěže musí být sledován cíl uplatňovat bezpečnostní pravidla této směrnice na všechna rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů provozující rybolov v rybolovném pásmu Společenství, a to bez ohledu na to, pod kterou vlajkou plují; že toto musí být splněno u rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetích států provozujících rybolov ve vnitřních vodách nebo v teritoriálních vodách členského státu nebo vykládajících svůj úlovek v přístavu členského státu při dodržení obecných pravidel mezinárodního práva;
(9) vzhledem k tomu, že se nadále musí používat odpovídající ustanovení směrnic Rady přijatých v rámci sociální politiky Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že ze všech těchto důvodů by měly členské státy pro nová, a kde je to požadováno, i pro stávající rybářská plavidla o délce nejméně 45 metrů uplatňovat přílohu protokolu z Torremolinos s tím, že budou brát v úvahu odpovídající ustanovení přílohy I této směrnice; že pro všechna nová plavidla o délce nejméně 24 metrů a méně než 45 metrů plující pod vlajkou členských států by tyto státy měly rovněž uplatňovat kapitoly IV, V, VII a IX přílohy protokolu z Torremolinos upravené přílohou II této směrnice;
(11) vzhledem k tomu, že důvody vztahující se k zvláštním regionálním okolnostem, jako jsou zeměpisné a klimatické podmínky, mohou opravňovat zvláštní požadavky stanovené v příloze III; že tato ustanovení byla vypracována pro provozování rybolovu v severních a jižních pásmech;
(12) vzhledem k tomu, že v zájmu dalšího zvýšení úrovně bezpečnosti by měla plavidla plující pod vlajkou členského státu dodržovat zvláštní požadavky stanovené v příloze IV;
(13) vzhledem k tomu, že rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou třetích států nemá být povoleno provozovat rybolov ve vnitřních vodách nebo v teritoriálních vodách členského státu nebo vykládat svůj úlovek v přístavu členského státu a tím konkurovat plavidlům plujícím pod vlajkou členského státu, jestliže stát vlajky těchto třetích států nepotvrdí, že vyhovují technickým požadavkům stanoveným v této směrnici;
(14) vzhledem k tomu, že zařízení vyhovující požadavkům směrnice Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení [4] instalovaná na rybářských plavidlech by měla být bez dalšího uznána jako vyhovující zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici pro tato zařízení, protože požadavky směrnice 96/98/ES jsou přinejmenším rovnocenné těm, které jsou obsaženy v protokolu z Torremolinos a v této směrnici;
(15) vzhledem k tomu, že členské státy by se mohly setkat s místními okolnostmi odůvodňujícími uplatnění zvláštních bezpečnostních opatření na všechna rybářská plavidla provozující rybolov v určitých oblastech; že mohou rovněž považovat za vhodné stanovit odchylky od ustanovení přílohy protokolu z Torremolinos nebo rovnocenné požadavky k ní; že by měly být oprávněny přijímat tato opatření pod podmínkou jejich kontroly postupem projednávání ve výboru;
(16) vzhledem k tomu, že v současné době neexistují jednotné mezinárodní normy pro rybářská plavidla, pokud jde o sílu lodního trupu, hlavní a pomocné strojní zařízení a elektrické a automatické přístroje; že tyto normy smějí být stanoveny podle pravidel uznaných subjektů nebo vnitrostátních správ;
(17) vzhledem k tomu, že pro kontrolu účinného provádění a uplatňování této směrnice by měly členské státy provádět inspekce a vydávat osvědčení o shodě rybářským plavidlům, která vyhovují zvláštním požadavkům této směrnice;
(18) vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění plného uplatňování této směrnice a v souladu s postupem stanoveným v článku 4 protokolu z Torremolinos by měla rybářská plavidla podléhat státní přístavní inspekci; že členský stát smí provádět také kontroly rybářských plavidel třetích zemí, která neprovozují rybolov ve vnitřních vodách nebo teritoriálních vodách členského státu ani nevykládají svůj úlovek v přístavu tohoto členského státu, za účelem ověření souladu s uvedeným protokolem, jakmile vstoupí v platnost;
(19) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [5];
(20) vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění důsledného provádění této směrnice smějí být tímto výborem upravena určitá ustanovení tak, aby brala ohled na příslušný vývoj na mezinárodní úrovni;
(21) vzhledem k tomu, že Mezinárodní námořní organizace (IMO) má být v souladu s protokolem z Torremolinos informována o této směrnici;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění plného uplatnění této směrnice by měly členské státy stanovit systém sankcí za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých k provedení této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Účel
1. Účelem této směrnice je stanovit bezpečnostní normy pro námořní rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů, jak nová, tak stávající, pokud se příloha protokolu z Torremolinos na stávající plavidla vztahuje, a
- plující pod vlajkou členského státu a registrovaná ve Společenství nebo
- plující ve vnitřních vodách nebo teritoriálních vodách členského státu nebo
- vykládající svůj úlovek v přístavu členského státu.
Rekreační čluny zabývající se neobchodním rybolovem jsou z oblasti působnosti této směrnice vyňaty.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [6] a samostatné směrnice k ní, zejména směrnice Rady 93/103/ES ze dne 23. listopadu 1993 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rybářských plavidlech (třináctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [7].
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "rybářským plavidlem" nebo "plavidlem" každé plavidlo vybavené nebo obchodně užívané pro lov ryb nebo jiných živých zdrojů moře;
2. "novým rybářským plavidlem" rybářské plavidlo, pro které
a) je dnem 1. ledna 1999 nebo po tomto dni uzavřena smlouva o stavbě nebo zásadní přestavbě nebo
b) smlouva o stavbě nebo zásadní přestavbě byla uzavřena před 1. lednem 1999 a byla vykonána tři roky nebo později po tomto dni nebo
c) dne 1. ledna 1999 nebo po tomto dni v případě neexistence smlouvy o stavbě
- je položen kýl nebo
- započala stavba ztotožnitelná s konkrétní lodí nebo
- započala montáž zahrnující nejméně 50 tun nebo 1 % odhadované hmoty všeho stavebního materiálu, podle toho, která hodnota je nižší;
3. "stávajícím rybářským plavidlem" rybářské plavidlo, které není novým rybářským plavidlem;
4. "protokolem z Torremolinos" protokol z Torremolinos vztahující se k Mezinárodní úmluvě z Torremolinos z roku 1977 o bezpečnosti rybářských plavidel, spolu se změnami tohoto dokumentu;
5. "osvědčením" osvědčení o shodě podle článku 6;
6. "délkou", jestliže není stanoveno jinak, 96 % celkové délky na hlavní vodorysce při boční výšce nejméně 85 % měřeno od čáry kýlu, nebo délky od přední strany zádě k ose kormidelního pně na této vodorysce, jestliže je větší než prve zjištěný údaj.
U plavidel konstruovaných se sklonem kýlu musí být vodoryska, na které je měřena délka, souběžná s konstrukční vodoryskou;
7. "provozováním rybolovu" lov nebo lov a zpracovávání ryb nebo jiných živých zdrojů moře, aniž jsou dotčena práva volné plavby v teritoriálních vodách a svoboda plavby ve 200mílovém výhradním ekonomickém pásmu;
8. "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [8].
Článek 3 Obecné požadavky
1. Členské státy zajistí, aby příloha protokolu z Torremolinos byla uplatňována na dotyčná rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou, jestliže příloha I k této směrnici nestanoví jinak.
Není-li v této směrnici stanoveno jinak, musí stávající rybářská plavidla nejpozději do 1. července 1999 vyhovět odpovídajícím požadavkům přílohy protokolu z Torremolinos.
2. Členské státy zajistí, pokud příloha II k této směrnice nestanoví jinak, aby požadavky v kapitolách IV, V, VII a IX přílohy protokolu z Torremolinos vztahující se na plavidla o délce nejméně 45 metrů byla rovněž uplatňována na nová rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů plující pod jejich vlajkou.
3. Členské státy však musí zajistit, aby plavidla plující pod jejich vlajkou provozující rybolov ve zvláštních oblastech vyhovovala ustanovením pro příslušné oblasti, definovaným v příloze III.
4. Členské státy zajistí, aby plavidla plující pod jejich vlajkou vyhovovala zvláštním bezpečnostním požadavkům stanoveným v příloze IV.
5. Členské státy zakáží rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou třetích zemí provozovat rybolov v jejich vnitřních vodách nebo teritoriálních vodách nebo vykládat své úlovky v jejich přístavech, pokud nemají od správy jejich státu vlajky osvědčení o shodě s požadavky uvedenými v odstavcích 1, 2, 3 a 4 a v článku 5.
6. Námořní zařízení uvedená v příloze A.1 ke směrnici 96/98/ES a vyhovující jejím požadavkům jsou, jakmile jsou umístěna na rybářském plavidle tak, aby vyhovovala této směrnici, bez dalšího považována za vyhovující této směrnici, bez ohledu na to, zda je požadováno, aby tato zařízení byla schválena a podléhala zkouškám podle požadavku správy státu vlajky, nebo nikoliv.
Článek 4 Zvláštní požadavky, výjimky a rovnocenné požadavky
1. Jestliže se členský stát nebo skupina členských států domnívá, že vzhledem ke specifickým místním okolnostem nebo zvláštnostem plavidel je třeba u rybářských plavidel provozujících rybolov v určitých oblastech učinit zvláštní bezpečnostní opatření a jestliže je tato potřeba prokázána, mohou s výhradou na postupu v odstavci 4 přijmout tato zvláštní bezpečnostní opatření, která berou ohled na místní podmínky, jako je povaha vod, ve kterých tato plavidla plují, a klimatické podmínky, délka jejich cesty nebo jejich technické údaje, například jejich konstrukční materiál.
Přijatá opatření se připojují k příloze III.
2. V rámci postupu podle odstavce 4 tohoto článku použijí členské státy pro přijetí opatření obsahujících výjimky pravidla 3 odst. 3 kapitoly 1 přílohy protokolu z Torremolinos.
3. V rámci postupu podle odstavce 4 tohoto článku mohou členské státy přijmout opatření umožňující použití rovnocenných požadavků v souladu s pravidlem 4 odst. 1 kapitoly 1 přílohy protokolu z Torremolinos.
4. Členský stát, které využije odstavce 1, 2 nebo 3, musí dodržet tento postup:
a) Členský stát oznámí Komisi opatření, které zamýšlí přijmout, včetně podrobností v míře nezbytné k potvrzení, že je úroveň bezpečnosti dostatečně zachovávána.
b) Je-li ve lhůtě šesti měsíců od oznámení postupem podle článku 9 rozhodnuto, že navrhovaná opatření nejsou odůvodněná, může být dotyčný členský stát požádán, aby navrhovaná opatření změnil nebo nepřijal.
c) Přijatá opatření jsou vymezena v odpovídajících vnitrostátních právních předpisech a sdělí se Komisi, která o jejich podrobnostech informuje ostatní členské státy.
d) Každé toto opatření se uplatňuje na všechna rybářská plavidla provozující rybolov za stejných zvláštních podmínek bez diskriminace na základě jejich vlajky nebo státní příslušnosti provozovatele.
e) Opatření uvedená v odstavci 2 platí pouze tak dlouho, dokud rybářské plavidlo provozuje rybolov za daných zvláštních podmínek.
Článek 5
Normy pro návrh, stavbu a údržbu Jako normy pro konstrukční návrh, stavbu a údržbu trupu, hlavního a pomocného strojního zařízení a elektrických a automatických přístrojů rybářského plavidla se použijí pravidla pro klasifikaci platná ke dni stavby, která jsou používána uznaným subjektem určena nebo správou.
Pro nová plavidla musí být tato pravidla v souladu s postupem a podmínkami stanovenými v čl. 14 odst. 2 směrnice 94/57/ES.
Článek 6 Prohlídky a osvědčení
1. Rybářským plavidlům plujícím pod vlajkou členských států a vyhovujícím článkům 3 a 5 vydávají tyto členské státy osvědčení o shodě s požadavky této směrnice, doplněné záznamem o zařízení a případně osvědčením o udělení výjimky.
Osvědčení o shodě, záznam o zařízení a osvědčení o udělení výjimky mají formu stanovenou v příloze V. V souladu s pravidlem 6 odst.
1 písm. a) kapitolou 1 přílohy protokolu z Torremolinos vydává osvědčení správa státu vlajky nebo uznaný subjekt jednající jejím jménem po počáteční prohlídce provedené výhradně inspektory buď správy státu vlajky, nebo uznaného subjektu, anebo členského státu oprávněného státem vlajky k provádění prohlídek.
2. Doba platnosti osvědčení podle odstavce 1 nesmí překročit dobu stanovenou pravidlem 11 kapitolou 1 přílohy protokolu z Torremolinos.
V souladu s pravidlem 6 kapitolou 1 přílohy protokolu z Torremolinos je obnovené osvědčení o shodě vydáváno po pravidelné prohlídce.
Článek 7 Kontrola
1. Rybářská plavidla provozující rybolov ve vnitřních vodách nebo teritoriálních vodách členského státu nebo vykládající svůj úlovek v jeho přístavech, která neplují pod vlajkou uvedeného členského státu, podléhají v zájmu ověření, zda jsou v souladu s touto směrnicí, bez diskriminace na základě vlajky nebo státní příslušnosti provozovatele kontrole členským státem v souladu s článkem 4 protokolu z Torremolinos.
2. Rybářská plavidla, která neprovozují rybolov ve vnitřních vodách ani teritoriálních vodách členského státu a která nevykládají svůj úlovek v přístavech členského státu a která plují pod vlajkou jiného členského státu, podléhají v zájmu ověření, zda jsou v souladu s touto směrnicí, bez diskriminace na základě vlajky nebo státní příslušnosti provozovatele kontrole členského státu, jsou-li v jeho přístavech, v souladu s článkem 4 protokolu z Torremolinos.
3. Rybářská plavidla plující pod vlajkou třetího státu, která neprovozují rybolov ve vnitřních vodách ani teritoriálních vodách členského státu a která nevykládají svůj úlovek v přístavech členského státu, podléhají v zájmu ověření, zda jsou v souladu s protokolem z Torremolinos, kontrole členského státu, jsou-li v jeho přístavech, v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu, jakmile vstoupí v platnost.
Článek 8 Úpravy
Postupem podle článku 9:
a) mohou být přijata a začleněna ustanovení pro:
- harmonizovaný výklad ustanovení přílohy protokolu z Torremolinos, který byl ponechán na vůli správám jednotlivých smluvních stran, pokud je to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování těchto ustanovení ve Společenství,
- provedení této směrnice, aniž by se rozšiřovala její oblast působnosti;
b) články 2, 3, 4, 6 a 7 této směrnice mohou být upraveny a její přílohy mohou být změněny s cílem uplatnit pro účely této směrnice navazující změny protokolu z Torremolinos, které vstoupí v platnost po přijetí této směrnice.
Článek 9 Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, použije se tento postup:
a) Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
b) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
c) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě osmi týdnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10 Oznámení IMO
Předsednictví Rady a Komise informuje Mezinárodní námořní organizaci o přijetí této směrnice, přičemž se uvede odkaz na čl. 3 odst. 5 protokolu z Torremolinos.
Článek 11 Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly tyto sankce uplatňovány.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12 Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 13 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 15. prosince 1997, kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/41/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/41/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněnou směrnicí 97/41/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnicemi 93/57/EHS [5], 94/29/ES [6], 95/39/ES [7] a 96/33/ES [8] byly změněny přílohy II směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS, aby byly pro seznamy pesticidů stanoveny maximální limity reziduí; že určité položky však byly ponechány otevřené, protože dostupné údaje nebyly dostatečné pro stanovení maximálních limitů a zúčastněným stranám bylo v rámci určené lhůty umožněno získat chybějící údaje; že nebudou-li směrnicemi 93/57/EHS, 94/29/ES, 95/39/ES a 96/33/ES přijaty maximální limity do dat stanovených v poznámkách pod čarou k seznamům připojeným k přílohám II směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS, použije se odpovídající mez stanovitelnosti;
vzhledem k tomu, že směrnicemi 93/58/EHS [9], 94/30/ES [10], 95/38/ES [11] a 96/32/ES [12] byla změněna příloha II směrnice 90/642/EHS, aby byly pro seznamy pesticidů stanoveny maximální limity reziduí; že určité položky však byly ponechány otevřené, protože dostupné údaje nebyly dostatečné pro stanovení maximálních limitů a zúčastněným stranám bylo v rámci určené lhůty umožněno získat chybějící údaje; že nebudou-li směrnicemi 93/58/EHS, 94/30/ES, 95/38/ES a 96/32/ES přijaty maximální limity do dat stanovených v poznámkách pod čarou k seznamům připojeným k příloze II směrnice 90/642/EHS, použije se odpovídající mez stanovitelnosti;
vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit vnitrostátní maximální limity reziduí, nejsou-li stanoveny ve směrnicích 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS; že členské státy musí tyto vnitrostátní limity stanovit tak, aby byly pokryty všechny účinné látky obsažené v povolených přípravcích na ochranu rostlin v jejich zemi a aby byly založeny na dostatečných údajích, aby bylo zajištěno, že spotřebitelé nebudou vystaveni nepřijatelným množstvím reziduí pesticidů;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní maximální limity reziduí stanovené členskými státy, které vedou k zákazu nebo k omezení uvádění produktů pocházejících z jiných členských států do oběhu, podléhají smírčímu postupu podle článku 5a směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS a článku 5b směrnice 90/642/EHS, které upravují použití zvláštních ustanovení včetně případného stanovení dočasného maximálního limitu pro rezidua;
vzhledem k tomu, že u obilovin a produktů rostlinného původu maximální limity reziduí představují minimální množství pesticidů potřebné pro dosažení přiměřené ochrany rostlin, aplikované takovým způsobem, aby množství reziduí bylo co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o odhad přijatelné denní dávky; že u potravin živočišného původu maximální limity reziduí odrážejí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy, která vede k přítomnosti reziduí ve zvířatech a v živočišných produktech, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv;
vzhledem k tomu, že zúčastněné strany se zavázaly poskytnout chybějící údaje ohledně pesticidů uvedených ve směrnicích 93/57/EHS a 93/58/EHS; že předložené údaje nyní zkoumá Komise a úřady členských států s cílem připravit nezbytný návrh změny směrnic Komise; že lhůta pro uzavření otevřených položek ve směrnicích 93/57/EHS a 93/58/EHS by měla být prodloužena do 31. října 1998, aby mohly být dokončeny nezbytné práce a konzultace;
vzhledem k tomu, že veškeré účinné látky obsažené v přípravcích na ochranu rostlin, které byly dva roky po oznámení směrnice 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [13] již na trhu, musejí být přezkoumány v rámci přehodnocení existujících účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl.
8 odst.
2 výše uvedené směrnice; že první etapa přehodnocení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin, které je obsahují, ještě není ukončena; že se předpokládá, že tato hodnocení a následná rozhodnutí, která mají být přijata, budou mít významné důsledky pro povolená použití a tím i pro maximální limity reziduí, které by měly být pro tyto pesticidy stanoveny; že lhůty stanovené ve směrnicích 94/29/ES, 94/30/ES, 96/32/ES a 96/33/ES pro příslušné meze stanovitelnosti, které se použijí v případě, že položky nebyly definitivně stanoveny, by měly být prodlouženy do 1. července 2000, jak je stanoveno ve směrnicích Rady 95/38/ES a 95/39/ES, aby bylo možné zohlednit výsledky přehodnocení povolení dotyčných pesticidů, které budou k dispozici; že jakmile budou výsledky přehodnocení k dispozici, měla by Komise změnit maximální limity stanovené pro tyto pesticidy a měla by také do 1. července 2000 stanovit nebo změnit maximální limity pro určité pesticidy, jestliže budou nezbytné informace a studie předloženy a zhodnoceny; že nejpozději do 31. března 1998 by měl být vytvořen pracovní program, který bude sdělen zúčastněným stranám a v němž budou stanoveny lhůty, v nichž zúčastněné strany musí tyto informace a studie předložit Komisi a členským státům;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 86/362/EHS se mění takto:
1. v poznámkách pod čarou a), b) a c) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 93/57/EHS se datum "1. ledna 1998" nahrazuje datem "31. října 1998";
2. v poznámkách pod čarou a), b) a c) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 94/29/ES se datum "30. června 1999" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000";
3. v poznámkách pod čarou a) a b) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 96/33/ES se datum "30. dubna 2000" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000".
Článek 2
Příloha II směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. v poznámce pod čarou a) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 93/57/EHS se datum "1. ledna 1998" nahrazuje datem "31. října 1998";
2. v poznámce pod čarou a) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 94/29/ES se datum "30. června 1999" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000";
3. v poznámkách pod čarou a) a b) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 96/33/ES se datum "30. dubna 2000" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000".
Článek 3
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. v poznámkách pod čarou a), b), c) a d) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 93/58/EHS se datum "1. ledna 1998" nahrazuje datem "31. října 1998";
2. v poznámkách pod čarou a), b) a c) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 94/30/ES se datum "30. června 1999" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000";
3. v poznámkách pod čarou a), b), c) a d) k seznamu reziduí pesticidů zavedenému směrnicí 96/32/ES se datum "30. dubna 2000" nahrazuje datem "nejpozději do 1. července 2000".
Článek 4
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1997.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 15. prosince 1997, kterou se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/6/ES [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že obsah jejích příloh musí být soustavně aktualizován s přihlédnutím k vývoji vědeckotechnických poznatků; že přílohy byly kodifikovány směrnicí Komise 91/248/EHS [3];
vzhledem k tomu, že u jedné doplňkové látky náležející ke skupině "Antibiotika" musí být doplněny údaje ve sloupci "Chemický vzorec, popis";
vzhledem k tomu, že v některých členských státech bylo rozsáhle testováno nové užití jedné doplňkové látky náležející ke skupině "Kokcidiostatika a další léčebné látky" a jedné doplňkové látky náležející ke skupině "Pojiva, protispékavé látky a koagulanty"; že ve světle získaných zkušeností a uskutečněného výzkumu mohou být tato nová užití ve Společenství povolena;
vzhledem k tomu, že ustanovení příloh týkající se jedné doplňkové látky ze skupiny "Emulgátory, stabilizátory, zahušťující a želírující látky" je nutno přizpůsobit předpisům Společenství, které byly za tímto účelem přijaty v oblasti potravin;
vzhledem k tomu, že je nutno změnit ustanovení příloh ve sloupci "Zvláštní ustanovení" u dvou doplňkových látky ze skupiny "Emulgátory, stabilizátory, zahušťující a želírující látky" a u jedné doplňkové látky ze skupiny "Konzervanty";
vzhledem k tomu, že v některých členských státech bylo úspěšně testováno nové užití jedné doplňkové látky ze skupiny "Antibiotika" a jedné ze skupiny "Kokcidiostatika a další léčebné látky"; že do doby, než budou povolena na úrovni celého Společenství, by tato nová užití měla být prozatímně povolena na vnitrostátní úrovni;
vzhledem k tomu, že musí být změněn minimální povolený obsah jedné doplňkové látky ze skupiny "Mikroorganismy";
vzhledem k tomu, že výzkum různých doplňkových látek uvedených v příloze II, jejichž užití může být povoleno na vnitrostátní úrovni, dosud nebyl dokončen; že je proto nezbytné prodloužit dobu povolení těchto látek na stanovenou dobu;
vzhledem k tomu, že s účinností od 1. dubna 1997 směrnice 97/6/ES zakázala užívat antibiotikum avoparcin ze skupiny glykopeptidů z toho důvodu, že nelze vyloučit, že jeho užití v krmivech nevyvolává rezistenci na glykopeptidy užívané v lidském lékařství;
vzhledem k tomu, že na jinou doplňkovou látku náležející ke skupině glykopeptidů, ardacinu, bylo na základě směrnice Komise 94/77/ES ze dne 20. prosince 1994, kterou se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech [4]; vydáno dočasné povolení; že ačkoliv tato doplňková látka není v současnosti uváděna na trh, nemělo by být její povolení z preventivních důvodů a v souladu s doporučeními vědeckého výboru prodlouženo, protože dosud nejsou k dispozici výsledky výzkumu avoparcinu, který se stále provádí;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy ke směrnici 70/524/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s přílohou této směrnice nejpozději do 31. března 1998 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se oblast působnosti směrnice 94/45/ES o zřízení evropské Rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství rozšiřuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 94/45/ES [4] v souladu s Dohodou o sociální politice připojenou k Protokolu č. 14 Smlouvy, a zejména s čl.
2 odst. 2 uvedené dohody; že v důsledku toho se výše uvedená směrnice nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 přijala s uspokojením dohodu mezivládní konference o zahrnutí Dohody o sociální politice do Smlouvy a rovněž upozornila, že je nutno nalézt prostředek, jak před podpisem Amsterodamské smlouvy udělit právní účinky přání Spojeného království Velké Británie a Severního Irska přijmout směrnice již přijaté na základě výše uvedené dohody; že tato směrnice usiluje o dosažení tohoto cíle rozšířením oblasti působnosti směrnice 94/45/ES na Spojené království;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že se směrnice 94/45/ES nevztahuje na Spojené království, přímo ovlivňuje fungování vnitřního trhu; že provedení uvedené směrnice ve všech členských státech zlepší fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že směrnice 94/45/ES stanoví, že zvláštní vyjednávací výbor má nejvýše sedmnáct členů; že tento počet odpovídá čtrnácti členským státům, které jsou stranami Dohody o sociální politice a třem zbývajícím smluvním stranám Evropského hospodářského prostoru; že přijetím této směrnice se zvýší celkový počet států, na které se vztahuje směrnice 94/45/ES, na osmnáct; že je proto nezbytné zvýšit zmíněný nejvyšší počet na osmnáct, aby mohl být zastoupen každý členský stát, kde má podnik působící na území Společenství jeden nebo více závodů nebo kde má skupina podniků působící na území Společenství řídící podnik nebo jeden či více řízených podniků;
vzhledem k tomu, že směrnice 94/45/ES přiznává zvláštní zacházení podnikům a skupinám podniků působícím na území Společenství, ve kterých ke dni 22. září 1996 platí dohoda vztahující se na všechny zaměstnance upravující nadnárodní informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci; že by proto mělo být přiznáno podobné zacházení podnikům a skupinám podniků působícím na území Společenství, na které se začíná uvedená směrnice vztahovat v důsledku rozšíření její oblasti působnosti na Spojené království;
vzhledem k tomu, že přijetím této směrnice se směrnice 94/45/ES začne vztahovat na všechny členské státy včetně Spojeného království; že ode dne, kdy vstoupí tato směrnice v platnost, by pojem "členské státy" ve směrnici 94/45/ES měl zahrnovat i Spojené království;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly uvést v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 94/45/ES nejpozději do dvou let od jejího přijetí; že podobná lhůta by měla být poskytnuta i Spojenému království a ostatním členským státům pro uvedení v platnost nezbytných opatření pro dosažení souladu s touto směrnicí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž je dotčen článek 3, vztahuje se směrnice 94/45/ES na Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
Článek 2
V čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 94/45/ES se slovo "sedmnáct" nahrazuje slovem "osmnáct".
Článek 3
1. Podniky působící na území Společenství nebo skupiny podniků působící na území Společenství, které spadají do oblasti působnosti této směrnice pouze na základě článku 1 a ve kterých ke dni podle čl. 4 odst. 1 nebo ke dni provedení této směrnice v dotyčném členském státě, pokud nastane dříve než výše uvedený den, platí dohoda vztahující se na všechny zaměstnance upravující nadnárodní informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci, nepodléhají povinnostem vyplývajícím z této směrnice.
2. Skončí-li platnost dohod uvedených v odstavci 1, mohou strany těchto dohod společně rozhodnout o jejich prodloužení.
Nestane-li se tak, použije se směrnice 94/45/ES, rozšířená touto směrnicí.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. prosince 1999 nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření prostřednictvím dohod, musí členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zajistit výsledky uložené touto směrnicí.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění směrnice Rady 96/34/ES o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS a její oblast působnosti se rozšiřuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 96/34/ES [4] v souladu s Dohodou o sociální politice připojenou k Protokolu č. 14 Smlouvy, a zejména s čl.
4 odst. 2 uvedené dohody; že v důsledku toho se výše zmíněná směrnice nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 přijala s uspokojením shodu mezivládní konference na zahrnutí Dohody o sociální politice do Smlouvy a rovněž upozornila, že je nutno nalézt prostředek, jak před podpisem Amsterodamské smlouvy udělit právní účinky přání Spojeného království Velké Británie a Severního Irska přijmout směrnice již přijaté na základě výše zmíněné dohody; že tato směrnice usiluje o dosažení tohoto cíle rozšířením oblasti působnosti směrnice 96/34/ES na Spojené království;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že se směrnice 96/34/ES nevztahuje na Spojené království, přímo ovlivňuje fungování vnitřního trhu; že provádění rámcové dohody, která tvoří přílohu uvedené směrnice, a zejména zásady sladění rodinných a pracovních povinností ve všech členských státech zlepší fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že provádění rámcové dohody usiluje zejména o dosažení cíle rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o pracovní příležitosti a zacházení při práci, a sladění pracovního a rodinného života;
vzhledem k tomu, že přijetím této směrnice se směrnice 96/34/ES začne vztahovat na Spojené království; že ode dne, kdy vstupuje tato směrnice v účinnost, by pojem "členské státy" ve směrnici 96/34/ES měl zahrnovat Spojené království;
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž je dotčen článek 2, vztahuje se směrnice 96/34/ES na Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
Článek 2
V článku 2 směrnice 96/34/ES se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Pokud jde o Spojené království Velké Británie a Severního Irska, nahrazuje se den 3. června 1998 v odstavci 1 dnem 15. prosince 1999."
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. prosince 1997, kterou se mění směrnice 77/99/EHS a směrnice 72/462/EHS s ohledem na předpisy pro mleté maso, masné polotovary a některé další produkty živočišného původu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách výroby a uvádění na trh masných výrobků a některých dalších produktů živočišného původu [3], pozměněná směrnicí 92/5/EHS [4], stanoví možnost používat maso definované v článku 2 směrnice 88/657/EHS při přípravě masných výrobků;
vzhledem k tomu, že směrnice 88/657/EHS byla s účinkem od 1. ledna 1996 zrušena a nahrazena směrnicí Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky pro výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [5]; že k zajištění právní jistoty by měly být odkazy na směrnici 88/657/EHS odpovídajícím způsobem upraveny;
vzhledem k tomu, že ustanovení, která kvůli své dočasnosti již nejsou aktuální, by měla být ze směrnice 77/99/EHS vypuštěna;
vzhledem k tomu, že v souvislosti se zvláštními podmínkami pro produkci žaludků, měchýřů a střev by se na ně měla vztahovat odlišná opatření než opatření, která již byla dříve stanovena směrnicí 77/99/EHS; že by měl být stanoven přiměřený časový limit, ve kterém by členské státy měly dosáhnout souladu s těmito novými opatřeními, a to jak s ohledem na jejich domácí produkci, tak s ohledem na jejich dovoz ze třetích zemí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/99/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 písm. a) bodu ii) a odst. 2 písm. d) v páté odrážce se odkaz na směrnici 88/657/EHS nahrazuje odkazem na směrnici 94/65/ES.
2. V článku 3:
a) v odst. A bodu 1 ve druhé odrážce se slova "— v souladu s článkem 9" nahrazují slovy "— v souladu s ustanovením čl. 9 odst. 1…";
b) v odst. A bodu 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"nebo které byly zaregistrovány a prohlédnuty v souladu s ustanovením čl. 9 odst. 2";
c) v odst. A se bod 9 mění takto:
- písmeno a) se zrušuje,
- slova "b) od 1. července 1993" se zrušují,
- dosavadní bod i) se označuje jako písmeno a) a dosavadní bod ii) se označuje jako písmeno b).
3. V článku 9 se dosavadní odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou rozšířit působnost odchylky uvedené v odstavci 1 na zařízení uvedená v čl. 4 odst. A písm. a) bodu i) a odst. C, D a E směrnice 64/433/EHS pod podmínkou, že zpracování produktů v těchto zařízeních musí splňovat ostatní požadavky této směrnice."
4. V čl. 13 odst. 1 písm. c) se zrušují slova "do 1. července 1993 hygienické osvědčení uvedené v příloze D".
5. V posledním pododstavci čl. 13 odst. 1 se odkaz na směrnici 88/657/EHS nahrazuje odkazem na směrnici 94/65/ES.
6. Článek 21 se vypouští.
7. V první a druhé odrážce bodu 2 kapitoly III přílohy B se odkaz na směrnici 88/657/EHS nahrazuje odkazem na směrnici 94/65/ES.
8. V kapitole V přílohy B se pátá odrážka bodu 4 nahrazuje tímto:
"— Pokud právní předpisy členského státu povolují použití škrobu nebo bílkovin živočišného nebo rostlinného původu k jiným než technologickým účelům, odkaz na takové použití v souvislosti s prodejním popisem."
9. Kapitola III přílohy C se nahrazuje textem tvořícím přílohu k této směrnici.
Článek 2
V článku 21b směrnice 72/462/EHS [6] se ve druhém pododstavci datum "31. prosince 1997" nahrazuje datem "31. prosince 1998".
Článek 3
Rada na základě zprávy Komise, případně doplněné příslušnými návrhy, o kterých Rada rozhodne kvalifikovanou většinou, do 31. prosince 2001 znovu přezkoumá ustanovení obsažená v příloze s cílem prověřit podmínky pro zařízení, z nichž vnitřnosti pocházejí.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 16. prosince 1997, kterou se mění směrnice 93/23/EHS, 93/24/EHS a 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat, skotu a ovcí a koz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že v zájmu náležitého řízení společné zemědělské politiky, zejména s ohledem na trh s vepřovým, hovězím a telecím a skopovým a kozím masem, Komise požaduje pravidelné údaje o vývoji stavu hospodářských zvířat a v produkci vepřového, hovězího a telecího a skopového a kozího masa;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [3], směrnice Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [4] a směrnice Rady 93/25/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [5] stanovují frekvenci statistických zjišťování chovu prasat, skotu a ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že sledované období je nutno přizpůsobit, aby bylo dosaženo lepšího využití zdrojů, které jsou pro zemědělská statistická zjišťování k dispozici;
vzhledem k tomu, že je nutno snížit pracovní zatížení zemědělských podniků spojené s prováděním statistických zjišťování;
vzhledem k tomu, že různá statistická zjišťování v zemědělství je nutno co nejvíce synchronizovat;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech představují jednotlivé populace hospodářských zvířat poměrně malou část celkové populace hospodářských zvířat Společenství; že těmto státům je proto možno umožnit určité odchylky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/23/EHS se mění takto:
1. V článku 1
a) odst. 2 druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Členským státům, jejichž populace prasat činí méně než 3 milióny kusů, mohou být na vlastní žádost oprávněny provádět zjišťování jednou ročně v dubnu, květnu/červnu, srpnu nebo listopadu/prosinci.
Pokud se rozhodnou provádět zjišťování v dubnu, květnu/červnu nebo v srpnu, dodají Komisi odhad populace prasat k jednomu z prvních dnů v prosinci sledovaného roku."
b) Doplňují se odstavce 4 a 5, které zní:
"4. Komise může na jejich vlastní žádost oprávnit členské státy k provádění pouze dvou statistických zjišťování v šestiměsíčních intervalech, a to v květnu/červnu a v listopadu/prosinci.
Toto oprávnění je možno udělit pouze tehdy, pokud členské státy použijí vhodné metody, které zajistí kvalitu předběžných odhadů podle článku 12.
Při podání takové žádosti musí členské státy předložit náležitou metodickou dokumentaci.
5. Členským státům, které provádějí více než tři statistická zjišťování ročně, se povoluje odchylka nejvýše tří dnů u dvou zjišťování uvedených v odstavci 4."
2. Do článku 5 se doplňují nové odstavce, které zní:
"3. Členské státy, které jsou oprávněny provádět pouze dvě zjišťování ročně, oznámí Komisi předběžné výsledky zjišťování včetně dodatečných odhadů
- do 15. srpna stejného roku pro květnové/červnové zjišťování,
- do 15. února následujícího roku pro listopadové/prosincové zjišťování.
Členské státy, jejichž populace prasat činí méně než 3 milióny kusů a které jsou oprávněny provádět zjišťování jednou ročně a neprovedou toto zjišťování v listopadu/prosinci, oznámí Komisi odhadované údaje za prosinec do 15. února následujícího roku.
4. Členské státy, které jsou oprávněny provádět pouze dvě zjišťování ročně, oznámí Komisi výsledky zjišťování včetně dodatečných odhadů podle čl. 4 odst. 2
- do 15. září stejného roku pro květnové/červnové zjišťování,
- do 1. dubna následujícího roku pro listopadové/prosincové zjišťování."
3. V článku 6
a) v odstavci 1 se slovo "prosincového" nahrazuje slovy "prosincového nebo listopadového/prosincového";
b) v odstavci 2 se slovo "dubnového" nahrazuje slovy "dubnového nebo květnového/červnového".
4. V čl. 8 odst. 1 se slovo "prosincových" nahrazuje slovem "listopadových/prosincových".
Článek 2
Směrnice 93/24/EHS se mění takto:
1. V článku 1
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy provedou každý rok na svém území statistické zjišťování populace skotu k některému dni v květnu/červnu a k některému dni v listopadu/prosinci.
Členské státy mohou být oprávněny nahradit květnové/červnové zjišťování dubnovým, pokud do 30. září stejného roku dodají Komisi odhad populace skotu k jednomu z prvních dnů v červnu."
b) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou být na vlastní žádost oprávněny provádět květnová/červnová nebo listopadová/prosincová zjišťování ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace skotu."
2. V čl. 5 odst. 1 druhé odrážce a odst. 2 druhé odrážce se slovo "prosincové" nahrazuje slovem "listopadové/prosincové".
3. V čl. 6 odst. 1 se slovo "prosincového" nahrazuje slovem "listopadového/prosincového".
4. V čl. 8 odst. 1 se slovo "prosincových" nahrazuje slovem "listopadových/prosincových".
Článek 3
Směrnice 93/25/EHS se mění takto:
1. V článku 1:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy provedou každý rok na svém území statistické zjišťování populace ovcí k některému dni v listopadu/prosince.";
b) v odst. 2 písm. a) se slova "k některému z prvních dní v prosinci" nahrazují slovy "k některému dni v listopadu/prosinci".
2. Čl. 6 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od článků 1 a 5 jsou Belgie, Dánsko, Německo a Nizozemsko oprávněny odhadovat populaci ovcí a koz a Spojené království je oprávněno odhadovat populaci koz, podle stavu v listopadu/prosinci, na základě údajů o populaci zjištěných během ročního agrocenzu nebo během zemědělských strukturálních šetření, provedených ve stejném roce. Předběžné výsledky uvedené v čl. 5 odst. 1 dodají Komisi do 1. března a výsledky uvedené v čl. 5 odst. 2 do 1. dubna roku následujícího po sledovaném roku."
3. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Odchylně od článku 8:
a) Belgie, Německo a Nizozemsko jsou oprávněny oznamovat údaje za ovce na svých regionálních úrovních, tj. "région/gewest", "Länder" nebo "provincie", u populace zvířat zjištěné během agrocenzu nebo během zemědělského strukturálního šetření, provedených během prvních šesti měsíců sledovaného roku, do 15. října stejného roku;
b) členské státy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) se osvobozují od oznamování údajů o kozách na úrovni regionů."
4. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Odchylně od článku 11 jsou Belgie, Dánsko, Německo a Nizozemsko oprávněny oznamovat údaje o struktuře populace ovcí a koz a Spojené království údaje o struktuře populace koz, zjištěné během agrocenzu nebo zemědělského strukturálního šetření, provedených ve sledovaném roce, do 15. května následujícího roku."
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 31. prosince 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že živočišné produkty nebo produkty živočišného původu a rostlinné produkty, u nichž se provádějí kontroly na výskyt nakažlivých nebo infekčních chorob zvířat, jsou uvedeny v seznamu v příloze II Smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že stanovení základních pravidel o provádění veterinárních kontrol produktů ze třetích zemí, provedené na úrovni Společenství, přispívá k zajištění bezpečnosti zásobování a stabilizace trhů, a zároveň se tím harmonizují opatření potřebná pro ochranu zdraví lidí a zvířat;
(3) vzhledem k tomu, že dotvoření vnitřního trhu vytváří větší potřebu stanovit společná pravidla pro provádění veterinárních kontrol, danou zrušením kontrol na vnitřních hranicích;
(4) vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [4], došlo k dalšímu vývoji při jejím provádění a byly získány nové zkušenosti; že za účelem větší transparentnosti by měla být tato směrnice pozměněna;
(5) vzhledem k tomu, že dovozní podmínky pro všechny živočišné produkty ze třetích zemí musí být harmonizovány; že tudíž musí být vydána s odpovídajícími přizpůsobeními jednotná úprava kontrol pro tyto produkty;
(6) vzhledem k tomu, že pro do Společenství přivezené zásilky, které nebyly podrobeny veterinární kontrole na stanovišti hraniční kontroly, musí být vydány zvláštní předpisy;
(7) vzhledem k tomu, že členské státy mohou v některých případech stanovit pro dovážené produkty doplňkové požadavky; že členský stát příslušný ke kontrolám musí při svých kontrolách tyto požadavky zohlednit;
(8) vzhledem k tomu, že při překládání produktů v námořní nebo vzdušné dopravě s konečným určením ve Společenství musí být jasně upraveno, kde se mají provádět kontroly;
(9) vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Společenství musí být pro ochranu zdraví lidí a zvířat některé produkty od jejich dopravení do Společenství až po dopravení na místo určení pod dohledem; že to vyžaduje přísná pravidla;
(10) vzhledem k tomu, že i pro produkty s konečným určením mimo Společenství, které dorazí na hranice Společenství, musí být vydány přísné předpisy, aby se zajistilo, že tyto produkty opět opustí Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že je nutné rozlišovat mezi produkty, které splňují předpisy Společenství pro dovoz, a produkty, které je nesplňují; že pro umožnění tohoto rozlišení by měla být vydána zvláštní kontrolní pravidla;
(12) vzhledem k tomu, že zásobování členů posádek a cestujících v námořním a vzdušném provozu produkty živočišného původu má ve Společenství velký hospodářský význam; že tyto produkty často neodpovídají předpisům Společenství; že tudíž musí být vydány přísné právní předpisy na ochranu zdraví lidí a zvířat;
(13) vzhledem k tomu, že na produkt vrácený třetím státem a přivezený opět do Společenství se má hledět tak, že produkt již nesplňuje požadavky Společenství; že z tohoto důvodu musí být v tomto ohledu rovněž vydány přísné předpisy na ochranu zdraví lidí a zvířat;
(14) vzhledem k tomu, že s cílem umožnit zabránění podvodům a harmonizovat postih podvodů a nesrovnalostí by měly být stanoveny doplňkové záruky;
(15) vzhledem k tomu, že směrnice 90/675/EHS byla vícekrát v podstatných bodech pozměněna; že jsou potřebné další změny, je tudíž se z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti žádoucí uvedenou směrnici zrušit a nahradit ji jinou,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy provádějí veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do některé z oblastí uvedených v příloze I podle této směrnice.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se v případě potřeby použijí definice z článku 2 směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [5] a z článku 2 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [6].
2. Kromě toho se rozumí:
a) "produkty" produkty živočišného původu podle směrnice 89/662/EHS a 90/425/EHS včetně vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou obsaženy v příloze II Smlouvy, a také rostlinné produkty podle článku 19;
b) "kontrolou dokladů" kontrola veterinárních osvědčení nebo veterinárních dokladů přikládaných k zásilce nebo jiných dokladů;
c) "kontrolou totožnosti" vizuální prověření produktu z hlediska souladu s veterinárními osvědčeními nebo veterinárními doklady nebo jinými doklady předepsanými veterinárními právními předpisy;
d) "prohlídkou zboží" prověření vlastního produktu; toto prověření může zahrnovat také kontrolu balení nebo teploty, jakož i odběr vzorků a laboratorní analýzu;
e) "osobou odpovědnou za nakládku" každá fyzická nebo právnická osoba, která nese podle ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], odpovědnost v situacích zmíněných v uvedeném nařízení, ve kterých se může nacházet zásilka, jakož i zástupce podle článku 5 tohoto nařízení, který je odpovědný za další postup v návaznosti na kontroly stanovené v této směrnici;
f) "zásilkou" množství produktů stejného druhu, na které se vztahuje totéž veterinární osvědčení nebo tentýž veterinární doklad nebo jiný doklad předepsaný veterinárními předpisy, které se dopravují tímtéž dopravním prostředkem a pochází z té samé třetí země nebo části třetí země;
g) "stanovištěm hraniční kontroly" každé kontrolní místo schválené podle článku 6, které má podrobovat veterinárním kontrolám produkty ze třetích zemí při jejich dosažení hranic některé z oblastí uvedených v příloze I;
h) "dovozem" propuštění produktů do volného oběhu, jakož i záměr propustit produkty do volného oběhu podle článku 79 nařízení (EHS) č. 2913/92;
i) "celně schváleným určením" celně schválené určení podle čl. 4 odst. 15 nařízení (EHS) č. 2913/92;
j) "dovozními podmínkami" veterinární požadavky, tak jak stanoví právní předpisy Společenství pro dovážené produkty;
k) "příslušným orgánem" k provádění veterinárních kontrol oprávněný ústřední orgán členského státu nebo jím pověřený orgán.
KAPITOLA I ORGANIZACE A PRÁVNÍ ÚČINKY KONTROL
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby žádné zásilky ze třetích zemí do oblastí uvedených v příloze I nebyly dovezeny bez provedení veterinárních kontrol předepsaných v této směrnici.
2. Členské státy zajistí, aby zásilky byly dováženy jen přes stanoviště hraniční kontroly v některé z oblastí uvedených v příloze I.
3. Členské státy zajistí, aby osoba odpovědná za nakládku musela informovat odborný personál stanoviště hraniční kontroly, ke kterému mají být předloženy produkty, před předložením tak, že do osvědčení uvedeného v čl. 5 odst. 1 zapíše údaje, které se ho týkají, nebo že předloží v písemné nebo elektronické podobě podrobný popis zásilky podle odstavce 1 tohoto článku včetně produktů podle článku 9 a čl. 19 odst. 1.
Členské státy mohou kontrolovat manifesty plavidel a letadel a jejich shodu s výše uvedenými prohlášeními a doklady.
4. Celní orgány, jimž jsou zeměpisně přiřazena stanoviště hraniční kontroly, přidělí celně schválené určení zásilek jen v souladu s podmínkami osvědčení podle čl. 5 odst. 1.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku, k nimž patří obzvláště seznam produktů, který je třeba předložit v rámci veterinární kontroly, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 4
1. Každá zásilka musí být podle čl. 6 odst. 1 písmeno b) podrobena na stanovišti hraniční kontroly uvedeném v čl. 3 odst. 2 veterinární kontrole, za kterou odpovídá úřední veterinární lékař.
2. Pro každou zásilku podá úřední veterinární lékař na základě údajů podle čl. 3 odst. 3 dotaz u databáze podle přílohy I rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1993 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt SHIFT) [8]. Dále pro každou zásilku, která je určena k dovozu do některé z oblastí Společenství uvedených v příloze I této směrnice, podá v případě potřeby dotaz u databáze podle přílohy II téhož rozhodnutí.
Úřední veterinární lékař zajistí, aby byla učiněna všechna potřebná opatření pro správu databáze ve smyslu rozhodnutí 92/438/EHS.
3. Každou zásilku je nutno podrobit nezávisle na jejím celně schváleném určení ověření dokladů, při kterém se má zjistit, zda
a) údaje v osvědčeních nebo dokladech podle čl. 7 odst. 1 odpovídají údajům doručeným předem podle čl. 3 odst. 3;
b) v případě dovozu poskytují údaje ve veterinárním osvědčení nebo veterinárních dokladech nebo jiných dokladech záruku požadovanou ve veterinárních předpisech.
4. S výjimkou zvláštních případů stanovených v článcích 9 až 15 podrobí úřední veterinární lékař každou zásilku
a) kontrole totožnosti, aby se ujistil, že produkty odpovídají údajům v osvědčeních nebo dokladech doprovázejících zásilku.
S výjimkou volně ložených produktů ve smyslu směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [9], se kontroluje toto:
i) pokud produkty živočišného původu dorazí v kontejnerech, neporušenost plomb nasazených úředním veterinárním lékařem (nebo příslušným orgánem) podle právních předpisů Společenství a shoda na nich uvedených údajů s údaji v doprovodném dokladu nebo doprovodném osvědčení;
ii) v ostatních případech:
- u všech druhů produktů existence a shoda úředního razítka, označení zdravotní nezávadnosti nebo jiného označení k identifikaci země původu a zařízení původu s razítky nebo jinými označeními na osvědčení nebo dokladu,
- u produktů v prvním nebo dalším obalu navíc zvláštní označení předepsané veterinárními právními předpisy;
b) prohlídkou zboží každé zásilky za účelem
i) ujištění se, že produkty odpovídají požadavkům právních předpisů Společenství, a že jsou vhodné k účelu uvedeném v doprovodných osvědčeních nebo dokladech.
Tyto kontroly je nutno provádět podle kritérií přílohy III;
ii) v souladu s četností, kterou je třeba stanovit před 1. červencem 1999 postupem podle článku 29:
- laboratorní analýzy, které musí být provedeny na místě,
- odběr předepsaných úředních vzorků, aby byly co nejdříve provedeny analýzy.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 5
1. Po provedení předepsaných veterinárních kontrol úřední veterinární lékař podle vzoru v příloze B rozhodnutí 93/13/EHS [10], v případě potřeby upraveného v souladu s odstavcem 4, vystaví pro zásilku produktů osvědčení potvrzující výsledky uvedených kontrol.
2. Osvědčení podle odstavce 1 doprovází zásilku
- dokud je zásilka pod celním dohledem; v tomto případě musí být v dotyčném osvědčení odkaz na celní doklad, nebo
- pokud se dováží, až k prvnímu zařízení podle směrnice 89/662/EHS nebo k prvnímu středisku nebo prvnímu ústavu podle směrnice 90/425/EHS, pro které je určeno.
3. U zásilek, které jsou děleny na více částí, se ustanovení odstavce 1 a 2 vztahují na každou část.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku – včetně úprav přílohy B rozhodnutí 93/13/EHS – se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 6
1. Stanoviště hraniční kontroly
a) musí ležet v bezprostřední blízkosti místa vstupu na některé z území uvedených v příloze I jakož i na místě, které bylo určené podle čl. 38 odst. 1 prvního pododstavce písmen a) a b) nařízení (EHS) č. 2913/92 celními orgány.
Může ovšem ležet, pokud je to žádoucí ze zeměpisných důvodů (jako u vykládacích přístavních hrází nebo průsmyků), také v určité vzdálenosti od místa vstupu a při dopravě po železnici v první stanici určené příslušným orgánem; toto se stanoví postupem podle odstavce 2;
b) musí být podřízeno úřednímu veterinárnímu lékaři přímo odpovědnému za kontroly; úřední veterinární lékař může být podpořen speciálně k tomu vyškoleným pomocným personálem.
Musí se postarat o to, aby databáze podle čl. 1 odst. 1 třetí odrážky rozhodnutí 92/438/EHS byly stále aktuální.
2. Seznam stanovišť hraniční kontroly platný v den zveřejnění této směrnice může být postupem podle článku 29 později pozměněn nebo doplněn následovně:
a) doplněním dalších stanovišť hraniční kontroly, která
- byla navržena členským státem poté, co se příslušný orgán ujistil, že jsou splněny požadavky podle přílohy II této směrnice a rozhodnutí Komise 92/525/EHS ze dne 3. listopadu 1992 o podmínkách pro schválení stanovišť hraniční kontroly Společenství pověřených veterinárními kontrolami při dovozu produktů pocházejících ze třetích zemí [11],
- byla prověřena Komisí ve spolupráci s příslušným orgánem členského státu;
b) zrušením stanoviště hraniční kontroly při zjištění neplnění podmínek podle přílohy II, a sice buď v rámci kontroly provedené příslušným orgánem, nebo v návaznosti na kontroly podle článku 23, pokud členský stát nezohlední výsledky výše uvedených kontrol v přiměřené lhůtě, zejména pokud v rámci těchto kontrol bylo zjištěno vážné ohrožení zdraví lidí nebo zvířat.
3. Při existenci závažných důvodů týkajících se zejména veřejného zdraví nebo zdraví zvířat musí členský stát povolení stanoviště hraniční kontroly na svém území pozastavit.
Informuje Komisi a ostatní členské státy o tomto pozastavení a jeho důvodech.
Opětovné povolení stanoviště hraniční kontroly může být provedeno podle odst. 2 písmene a).
4. Komise sestaví a zveřejní seznam povolených stanovišť hraniční kontroly, včetně případů dočasně pozastavených povolení.
5. Až do přijetí rozhodnutí podle odst. 2 písmene a) zůstává seznam sestavený podle směrnice 90/675/EHS účinným bez dotčení případu stanoveného v odstavci 3.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 7
1. Ke každé zásilce, která je určena k dovozu na některé z území uvedených v příloze I, musí být přiložen originál veterinárního osvědčení nebo veterinárního dokladu nebo jiných dokladů předepsaných veterinárními právními předpisy.
Originální osvědčení nebo originální doklad se uchovává na stanovišti hraniční kontroly.
2. Aniž je dotčen článek 10, je třeba každou zásilku, která je určena k dovozu na některé z území uvedených v příloze I ze třetí země, podrobit kontrole totožnosti a prohlídce zboží ve smyslu čl. 4 odst. 4.
3. Celní orgán povolí dovoz zásilek bez dotčení celních ustanovení a zvláštních ustanovení, která je třeba přijmout podle čl. 10 odst. 2 a 3 a článku 18, teprve tehdy, až se prokáže, že výsledky požadovaných veterinárních kontrol jsou uspokojivé, až se o tomto vystaví osvědčení podle čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán bude mít záruku, že výdaje na kontroly stanovené ve směrnici Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna o financování veterinární a hygienické kontroly podle směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS (v kodifikovaném znění) [12] byly podle tam stanovených ustanovení uhrazeny nebo se ještě uhradí.
4. Splňuje-li zásilka podmínky dovozu, vydá úřední veterinární lékař dotyčné osobě ověřenou kopii originálního osvědčení nebo originálního dokladu a vystaví jí osvědčení o tom, že zásilka splňuje tyto podmínky na základě veterinárních kontrol provedených na stanovišti hraniční kontroly.
5. Na obchod s produkty podle směrnic 89/662/EHS a 90/425/EHS, které podle odstavce 3 smějí být dováženy na některé z území uvedených v příloze I této směrnice, se vztahují pravidla z uvedených směrnic, obzvláště pravidla z kapitoly II.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 8
1. Informování příslušného orgánu v místě určení se provede dodatečně přes počítačovou síť ANIMO podle směrnice 90/425/EHS, pokud
- jsou produkty určeny pro členský stát nebo oblast, které podle právních předpisů Společenství obdržely zvláštní podmínky,
- byly odebrány vzorky, výsledky však v okamžiku vypravení transportu nejsou stanovišti hraniční kontroly k dispozici,
- se jedná o dovoz povolený k určitému použití podle právních předpisů Společenství.
2. Každou zásilku podle odst. 1 první a třetí odrážky, která je určena pro některý jiný členský stát, je nutné na stanovišti hraniční kontroly na území členského státu, který byl dosažen jako první, podrobit ověření dokladů, kontrole totožnosti a prohlídce zboží podle čl. 4 odst. 3 a 4, přičemž má být zejména zjištěno, zda produkty odpovídají právním předpisům Společenství pro dotyčný stát určení nebo dotyčnou oblast určení. Dovážené maso nestažené srstnaté zvěře však podléhá kontrole totožnosti nebo prohlídce zboží, ke které nenáleží ani kontrola zdravotní nezávadnosti ani vyšetření na rezidua podle směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech [13]; tuto kontrolu nebo prohlídku je třeba provést podle směrnice Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách lovu zvěře a uvádění zvěřiny na trh [14] v zařízení určení, do kterého má být toto maso dopraveno pod dohledem celního orgánu postupem podle odst. 4 první odrážky tohoto článku společně s osvědčením podle čl. 5 odst. 1.
Výsledek těchto kontrol je nutné sdělit veterinárnímu orgánu, který je odpovědný za stanoviště hraniční kontroly, přes které proběhne dovoz těchto produktů.
Veterinární orgán přijme podle výsledku těchto kontrol opatření stanovená v článku 24.
3. Členské státy zajistí, aby v případě produktů, které se podle odst. 1 první a třetí odrážky přivážejí do jiného členského státu než do státu jejich určení, byla učiněna potřebná opatření, aby se zajistilo, že zásilka dorazí do stanoveného členského státu určení.
4. U přepravy produktů, které musí podle právních předpisů Společenství být pod dohledem od stanoviště hraniční kontroly jejich vstupu až po zařízení na místě určení, musí být splněny tyto podmínky:
- přeprava dotyčných zásilek proběhne mezi stanovištěm hraniční kontroly jejich vstupu a zařízením na místě určení pod dohledem příslušného orgánu v příslušným orgánem zaplombovaných, utěsněných dopravních prostředcích nebo kontejnerech. Produkty ve smyslu odst. 1 třetí odrážky zůstávají podle postupu T5, který je stanoven v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [15], až po místo určení pod celním dohledem; k tomu je třeba předložit v čl. 5 odst. 1 stanovené osvědčení, ve kterém se musí uvést povolené určení a případně způsob plánovaného zpracování,
- úřední veterinární lékař dotyčného stanoviště hraniční kontroly sdělí přes síť ANIMO veterinárnímu orgánu, který je odpovědný za zařízení v místě určení, původ a místo určení produktu,
- s produkty se v zařízení na místě určení naloží tak, jak to předepisují odpovídající právní předpisy Společenství,
- úřední veterinární lékař místa určení nebo, v případě stanoveném v kapitole 10 přílohy I směrnice 92/118/EHS, úřední veterinární lékař meziskladu, který je informován odpovědnou osobou zařízení určení nebo meziskladu, musí informovat do 15 dní úředního veterinárního lékaře stanoviště hraniční kontroly, který mu sdělil vypravení zásilky, o přivezení produktu na místo určení.
Provádí pravidelně kontroly, aby obzvláště kontrolami vstupních registrů – zaručil, že dotyčné produkty dorazily do zařízení určení.
5. Aniž je dotčen článek 20, je-li u příslušného orgánu vstupního stanoviště hraniční kontroly podán důkaz, že produkty, o kterých bylo prohlášeno, že jsou určeny pro schválené zařízení, nedorazily na místo určení, příslušný orgán přijme vůči osobě odpovědné za nakládku nutná opatření.
6. Členské státy předloží Komisi seznam schválených zařízení ve smyslu odstavce 4 pro dotyčné produkty v souladu s příslušnými předpisy Společenství.
Nesplní-li zařízení oznamovací povinnost, členský stát mu může odejmout schválení a uvalit na něj sankce přiměřené s ohledem na povahu podstoupeného rizika.
Komise zveřejní tyto seznamy a postará se o to, aby bylo členským státům oznamováno jejich aktuální znění.
7. Po konzultaci s celními orgány vypracovaná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 9
1. Kontrola totožnosti a prohlídka zboží u zásilek, které jsou určeny k dovozu do některé z oblastí Společenství uvedených v příloze I, a které dorazily na stanoviště hraniční kontroly, ale mají být dovezeny přes jiné hraniční kontrolní místo položené ve stejné oblasti nebo přes stanoviště hraniční kontroly položené na území jiného členského státu, proběhnou na určeném stanovišti hraniční kontroly, pokud se produkty dopravují vodní nebo vzdušnou cestou.
Na prvním dosaženém kontrolním místě se provedou tyto postupy:
a) Pokud se zásilka překládá z letadla nebo lodi v celním pásmu toho stejného přístavu nebo letiště, buď bezprostředně, nebo po vyložení na výkladové přístavní hrázi nebo dráze během časového období, které je kratší než minimální doba podle písmene b), musí o tom osoba odpovědná za nakládku informovat příslušný orgán.
Příslušný orgán může produkty výjimečně kvůli ohrožení zdraví pro lidi a zvířata podrobit kontrole dokladů na základě veterinárního osvědčení o původu nebo veterinárních dokladů o původu nebo na základě originálů jiných doprovodných dokladů dotyčné zásilky nebo na základě ověřené kopie těchto dokladů.
b) V ostatních případech, ve kterých se zásilka překládá,
i) se uschová po maximální a minimální období a za podmínky nebo podmínek, které se stanoví postupem v článku 2, pod kontrolou příslušného orgánu v celním pásmu přístavu nebo letiště pro účely přepravy vodní nebo vzdušnou cestou do stanoviště hraniční kontroly jiného členského státu,
ii) se podrobí kontrole dokladů ve vztahu k podkladům podle písmene a),
iii) se ve výjimečných případech bez dotčení článku 20 podrobí kontrole totožnosti a prohlídce zboží, pokud existuje riziko nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
3. Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou ustanovení tohoto článku rozšířit na případ, že přeložení se uskuteční na železnici.
Článek 10
1. Komise může na náležitě odůvodněnou žádost členských států nebo z vlastního podnětu postupem podle článku 29 snížit četnost prohlídek zboží, pokud jsou splněny určité předpoklady, a obzvláště pokud to nálezy předcházejících kontrol umožňují, pokud se na dovoz těchto produktů vztahují harmonizované podmínky, tzn. pokud jsou splněny následující tři podmínky:
a) pochází ze třetích zemí nebo regionů třetích zemí, které v místě původu poskytují dostatečné zdravotní záruky, co se týče kontrol produktů určených k dovozu do některé z oblastí uvedených v příloze I;
b) pochází, pokud je tato povinnost stanovena v právních předpisech Společenství, ze schválených zařízení podle seznamu sestaveného v souladu s právními předpisy Společenství nebo ze zařízení, která jsou schválena rozhodnutím Rady ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet některé produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [16], a byla podrobena prohlídce Společenstvím nebo státem;
c) dotyčné produkty jsou předmětem dovozních licencí.
2. Dříve než Komise předloží návrh na poskytnutí výjimek tohoto druhu pro produkty z dané třetí země, předloží Stálému veterinárnímu výboru zprávu o této třetí zemi při uvážení následujících hledisek:
a) záruky pro splnění požadavků Společenství, i ve vztahu na vyšetření reziduí poskytnuté dotyčnou třetí zemí ve vztahu k jeho celkovému území nebo části jeho území;
b) zdraví zvířat v dotyčné třetí zemi;
c) informace o celkové zdravotní situaci v dotyčné třetí zemi;
d) povaha třetí zemí přijatých opatření týkajících se kontroly a tlumení nákaz;
e) struktura, oprávnění, nezávislost a příslušnost veterinárních a jiných příslušných útvarů;
f) splnění minimálních požadavků na hygienu výroby předepsaných právem Společenství;
g) typ produktů nebo produktu a s tím spojené případné zdravotní riziko;
h) úprava povolování určitých látek a splnění požadavků podle směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo thyreostatickým účinkem a betamimetik [17] při chovu zvířat a podle směrnice 96/23/ES;
i) výsledek inspekčních dozorů Společenství nebo jednotlivých států;
j) výsledek dovozních kontrol;
k) analýza rizik spojených s povahou produktů, které se mají dovážet, s jejich obchodní úpravou nebo způsobem jejich dopravy.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, může být v rámci dohody o zrovnoprávnění pro veterinární oblast uzavřené mezi Společenstvím a třetí zemí ujednáno snížení četnosti kontrol na základě vzájemnosti.
Takovéto snížení musí být postupem podle článku 29 převzato do právních předpisů Společenství.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 11
1. Členský stát povolí jménem všech členských států, přes které zásilky přecházejí, tranzit zásilek ze třetí země do jiné třetí země, pouze tehdy pokud
a) tyto zásilky pocházejí ze třetí země, na jejíž produkty není vydán zákaz dovozu na území uvedená v příloze I a jsou určeny pro jinou třetí zemi. Příslušný orgán se může podle všeobecných kritérií, která je nutno stanovit podle odstavce 4, od tohoto požadavku odchýlit, pokud se zásilka podle čl.
9 odst. 1 písmene a) překládá z jednoho letadla do jiného nebo z jednoho plavidla na jiné v celním pásmu téhož přístavu nebo letiště a ihned poté se bez přerušení cesty přepravuje dál do oblastí uvedených v příloze I;
b) byl tento tranzit předem povolen úředním veterinárním lékařem hraničního kontrolního místa členského státu, ve kterém zásilka poprvé dorazila na některé z území uvedených v příloze I;
c) se osoba odpovědná za nakládku předem zaváže, že zásilku při vrácení produktů opět převezme, aby s ní naložila podle článku 17.
2. Povolení ve smyslu odstavce 1 se udělí, jen pokud jsou splněny následující podmínky:
a) k zásilkám, které jsou předloženy k tranzitu na stanovišti hraniční kontroly, musí být přiložena osvědčení nebo doklady podle čl. 7 odst. 1 a případně ověřený překlad těchto dokladů;
b) zásilka musí být na uvedeném stanovišti hraniční kontroly předložena za účelem kontroly dokladů a kontroly totožnosti.
Od kontroly dokladů a kontroly totožnosti může veterinární orgán příslušný pro námořní a leteckou přepravu upustit, pokud se zásilka
- nevykládá.
V tomto případě se kontrola dokladů omezí bez dotčení článku 20 na kontrolu palubního manifestu,
- podle čl. 9 odst. 1 písmene a) překládá z jednoho letadla do jiného nebo z jednoho plavidla na jiné v celním pásmu téhož přístavu nebo letiště.
Ve výjimečných případech, ve kterých existuje nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat nebo podezření na závady, je navíc třeba provést prohlídku zboží.
c) v případě tranzitu přes oblasti uvedené v příloze I po silnici, železnici nebo vodními cestami musí tato zásilka:
- být převezena pod celním dohledem podle postupu T1 podle nařízení (EHS) č. 2913/92 k výstupnímu místu na hranicích Společenství; přitom musí být přiloženo osvědčení podle odst. 2 písmeno a) a osvědčení podle čl. 5 odst. 1 s uvedením stanoviště hraniční kontroly, na kterém zásilka opustí Společenství,
- být po opuštění stanoviště hraniční kontroly vstupu přepravována bez překládání nebo jejího dělení v úředně zaplombovaných dopravních prostředcích nebo kontejnerech.
Překládka během této přepravy není přípustná,
- opustit Společenství přes stanoviště hraniční kontroly během nejvýše 30 dní po opuštění stanoviště hraniční kontroly vstupu, kromě všeobecné odchylky přiznané postupem podle odstavce 4, aby se zohlednily řádně odůvodněné situace zeměpisné odlehlosti;
d) úřední veterinární lékař povolující dopravu informuje úředního veterinárního lékaře výstupního stanoviště hraniční kontroly přes síť ANIMO;
e) úřední veterinární lékař výstupního stanoviště hraniční kontroly potvrdí v osvědčení podle čl. 5 odst. 1, že dotyčné zásilky opustily Společenství a doručí faxem nebo jiným způsobem kopii tohoto dokladu stanovišti hraniční kontroly vstupu.
Pokud úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly vstupu nebyl informován o tom, že produkty opustily Společenství během lhůty podle odst. 2 písmene c) třetí odrážky, obrátí se na příslušný celní orgán, který provede všechna potřebná šetření ke zjištění skutečného cíle produktů.
3. Všechny náklady vzniklé na základě tohoto článku, včetně inspekčních a kontrolních nákladů, které je třeba uhradit podle tohoto článku, nese osoba odpovědná za nakládku nebo její zástupce a nenahrazuje je členský stát; směrodatné jsou přitom zásady plynoucí z článku 1 směrnice 85/73/EHS.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména ohledně výměny informací mezi vstupním a výstupním stanovištěm hraniční kontroly, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 12
1. U zásilek produktů ze třetích zemí, které jsou určeny pro svobodné pásmo, svobodný sklad nebo celní sklad ve smyslu nařízení (EHS) č. 2913/92, může příslušný orgán povolit vstup do tohoto pásma nebo skladu jen tehdy, pokud osoba odpovědná za nakládku předem prohlásí, zda konečným určením těchto produktů je propuštění do volného oběhu v některé z oblastí uvedených v příloze I nebo se jedná o jiné konečné určení, které bude upřesněno, a zda tyto produkty splňují podmínky dovozu nebo nesplňují.
Pokud přesné konečné určení není uvedeno, musí být s produkty nakládáno, jako by byly určeny pro propuštění do volného oběhu v některé z oblastí uvedených v příloze I.
2. Zásilky podle odstavce 1 musí být podrobeny na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly kontrole dokladů, kontrole totožnosti a prohlídce zboží, aby se stanovilo, zda tyto produkty uvedené dovozní podmínky splňují nebo nesplňují.
Prohlídka zboží – kromě opodstatněného podezření na ohrožení zdraví lidí a zvířat – není nutná, pokud se prokáže již z kontroly dokladů, že dotyčné produkty nesplňují podmínky Společenství.
K těmto zásilkám musí být přiloženy doklady uvedené v čl. 7 odst. 1 a v případě potřeby ověřené překlady těchto dokladů.
Zjistí-li se při kontrolách podle odstavce 2, že podmínky Společenství jsou splněny, vystaví úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly osvědčení podle čl. 5 odst.
1, ke kterému je nutné přiložit celní doklady. Příslušné celní orgány a příslušné veterinární orgány stanoviště hraniční kontroly povolí vstup zásilky do skladu ve svobodném pásmu, do svobodného skladu nebo do celního skladu.
Tyto produkty se prohlásí za z veterinárního hlediska způsobilé pro pozdější propuštění do volného oběhu.
4. Zjistí-li se však při kontrolách podle odstavce 2, že produkty nesplňují požadavky Společenství, vystaví úřední veterinární lékař osvědčení podle čl. 5 odst. 1, ke kterému je nutné přiložit celní doklady. Celní orgány a veterinární orgány stanoviště hraniční kontroly smí v tomto případě povolit vstup produktů do skladu ve svobodném pásmu, do svobodného skladu nebo do celního skladu, pokud jsou bez dotčení článku 16 splněny následující předpoklady:
a) zásilky pochází ze třetí země, na jejíž produkty není podle čl. 11 odst. 1 písmena a) první věty vydán zákaz;
b) sklady ve svobodných pásmech a svobodné sklady musí být schváleny příslušným orgánem pro skladování produktů.
K získání tohoto schválení musí vyhovovat následujícím podmínkám:
- sestávají se z ohrazeného území, jehož vchody a východy podléhají stálé kontrole vedení skladu.
Nachází-li se sklad ve svobodném pásmu, musí být pásmo ohrazeno jako celek a být pod stálým dozorem celního orgánu,
- splňují podmínky pro schválení stanovené právními předpisy Společenství nebo, pokud chybí, vnitrostátními právními předpisy pro schválení skladů, ve kterých se mají skladovat dotyčné produkty,
- vedou denní záznamy o všech přivážených a odvážených zásilkách s uvedením druhu a množství produktu v každé zásilce, jakož i jména a adresy příjemce.
Tyto záznamy se musí uchovávat minimálně tři roky,
- disponují oddělenými skladovými a/nebo chladícími prostorami, které umožňují skladovat produkty, které nevyhovují veterinárním nařízením.
Příslušný orgán však může s ohledem na existující sklad povolit oddělené skladování těchto produktů v tomtéž prostoru, pokud se produkty, které neodpovídají předpisům Společenství, skladují v uzamykatelném ohrazení,
- disponují prostorami, které jsou vyhrazeny personálu, který provádí veterinární kontroly.
Pokud se při kontrolách podle odstavce 2 ukáže, že osoba odpovědná za nakládku učinila nepravdivé prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku, musí se zásilkou naložit podle článku 17.
5. Příslušné orgány přijmou potřebná opatření,
- aby se ověřilo, zda předpoklady pro schválení skladu jsou nadále plněny,
- aby produkty, které neodpovídají veterinárním předpisům Společenství, nebyly skladovány ve stejných prostorách nebo v jejich ohrazeních jako produkty, které tyto předpisy splňují,
- aby byla zajištěna účinná kontrola vstupů a výstupů skladu a dozor veterinárního orgánu během otevírací doby skladu.
Zejména musí dohlédnout, aby produkty, které neodpovídají předpisům Společenství, byly odstraněny z prostor - nebo jejich ohrazení, ve kterých byly skladovány - jen se schválením příslušného orgánu,
- aby byly provedeny vhodné kontroly, které vyloučí zhoršení jakosti, nahrazení skladovaných produktů nebo změnu balení, obalové úpravy nebo zpracování.
6. Členské státy mohou u produktů, které neodpovídají právním předpisům Společenství, vstup do celního skladu, svobodného skladu nebo svobodného pásma z důvodů zdraví zvířat nebo veřejného zdraví odepřít.
7. Zásilky je třeba do svobodných pásem, svobodných skladů nebo celních skladů dovézt pod celní závěrou.
8. Zásilky podle odstavce 4 tohoto článku mohou opustit svobodný sklad, celní sklad nebo svobodné pásmo, jen pokud se odvezou do třetí země nebo do skladu podle článku 13 nebo se určí ke zničení.
Přitom platí:
- pokud se zásilky vyváží do třetí země, je třeba použít čl. 11 odst. 1 písmeno c) a čl. 11 odst. 2 písmena a), c), d) a e),
- pokud se zásilky odváží do skladu podle článku 13, je nutné toto učinit postupem podle kontrolního celního formuláře T1.
Do osvědčení podle článku 13 je nutné zanést přesné údaje o tomto skladu,
- přeprava na místo, kde mají být zásilky zničeny, smí proběhnout teprve po denaturaci dotyčných produktů.
Další přeprava dotyčných zásilek proběhne bez přeložení pod dohledem příslušných orgánů v příslušným orgánech zaplombovaných, utěsněných dopravních prostředcích nebo kontejnerech.
Přeprava zásilek mezi sklady uvedenými v tomto článku není přípustná.
9. Všechny na základě tohoto článku vzniklé náklady, včetně nákladů na inspekci a kontrolu, které je nutné uhradit podle tohoto článku, nese osoba odpovědná za nakládku nebo její zástupce a nenahrazuje je členský stát; určující jsou přitom zásady plynoucí z článku 1 směrnice 85/73/EHS.
10. Členské státy předloží Komisi seznam
a) svobodných pásem, svobodných skladů nebo celních skladů podle odstavce 4;
b) hospodářských subjektů podle článku 13.
Komise se postará o zveřejnění seznamů podle písmena a) v Úředním věstníku Evropských společenství a sdělí členským státům názvy hospodářských subjektů uvedených v písmenu b).
11. Příslušný orgán musí v případě nedodržení podmínek uvedených v odstavcích 1 až 10, pokud se vztahují na celní a svobodný sklad, jejich schválení podle odst.
4 písmeno b) pozastavit nebo odebrat. Uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
V případě nesrovnalostí způsobených úmyslně nebo z hrubé nedbalosti se vůči osobě, která, poté co zásilka opustila sklad, je odpovědná za její přepravu, uplatní sankce stanovené podle práva dotyčného členského státu.
12. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména s ohledem na postupy kontrol při přívozu a odvozu zásilek v těchto pásmech nebo skladech, při přepravě zásilek mezi těmito pásmy a sklady, jakož i pro způsob skladování a povolenou manipulaci se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 13
1. Hospodářské subjekty, které bezprostředně zásobují dopravní prostředky v námořní dopravě produkty podle čl. 12 odst. 4 pro palubní stravování personálu a cestujících, musí kromě čl. 12 odst. 1 a 2, odst. 4 písmena a) a písmena b) druhé, třetí a čtvrté odrážky, jakož i odstavců 5, 6, 7 a 9 splňovat následující podmínky:
a) musí být předem schváleni příslušným orgánem jako hospodářské subjekty;
b) produkty, kterými se zásobují, nesmí být zpracovány, pokud nevyhovují v nezpracovaném stavu požadavkům Společenství;
c) musí disponovat uzavřenou budovou, jejíž vchody a východy jsou neustále kontrolovány osobou odpovědnou za sklad. Pro sklady ve svobodných pásmech se použije čl.
12 odst. 4 písmene b) první odrážka druhá věta;
d) musí se zavázat, že nebudou uvádět produkty podle čl. 12 odst. 4 v některé z oblastí uvedených v příloze I do volného oběhu;
e) musí neprodleně ohlásit podle písmene c) příslušnému orgánu, že jmenované produkty dorazily do skladu.
2. Hospodářské subjekty podle odstavce 1 musí
a) produkty bezprostředně dodat na palubu námořních dopravních prostředků nebo do speciálně k tomu povoleného skladu v přístavu určení, přičemž je třeba použít opatření k zajištění, aby dotyčné produkty nemohly být v žádném případě doručeny z přístavní zóny na jiné místo určení.
Přeprava z výstupního skladu do přístavu určení musí proběhnout podle postupu T1 stanoveného v nařízení (EHS) č. 2913/92 pod celním dohledem; přitom je nutné doložit veterinární osvědčení podle vzoru, který je třeba vyhotovit podle postupu v odstavci 6;
b) předem informovat příslušné orgány přístavní zóny členského státu, ze které se produkty dodávají, jakož i příslušné přístavní orgány členského státu určení o datu odeslání produktů společně s údaji o jejich místě určení;
c) v úředním dokladu předložit, že produkty dosáhly konečného určení;
d) vést záznam o příjmu a výdeji a tyto zápisy uchovávat minimálně tři roky.
Tento záznam musí umožňovat kontrolu součástí zásilky uchovávaných ve skladu.
3. Hospodářské subjekty musí dbát na to, aby produkty, které nevyhovují požadavkům Společenství, byla plavidla zásobována jen pro účely stravování pasažérů a palubního personálu mimo příbřežních zón oblastí uvedených v příloze I, tak jak jsou určeny vnitrostátními právními předpisy.
4. Příslušný orgán přístavní zóny členského státu, ze které jsou produkty dodávány, ohlásí zásilku příslušnému orgánu přístavní zóny členského státu určení nejpozději k okamžiku odeslání produktů a informuje jej sítí ANIMO o místě určení produktů.
5. Příslušný orgán odejme v případě nedodržení podmínek uvedených v tomto článku povolení uvedené v odst.
1 písmenu a). Informuje o tom Komisi a ostatní členské státy.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména ohledně kontrolních postupů při odbavení, přepravě a při dodávkách produktů, které jsou dodávány bezprostředně na paluby námořních dopravních prostředků, jakož i k prokázání, že tyto produkty dosáhly své zákonné určení, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 14
1. Produkty, jejichž celně schválené určení podle nařízení (EHS) č. 2913/92 se liší od celně schváleného určení stanoveného čl. 7 a čl. 12 odst. 3, se podrobí kontrole totožnosti a prohlídce zboží, aby se zaručilo, že produkty splňují dovozní podmínky, pokud se tyto produkty zničí nebo nevrátí.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
Článek 15
1. Členské státy povolí, aby ze třetí země vrácená zásilka produktů s původem ve Společenství se znovu dovezla, pokud
a) je k produktům přiložen
i) buď originál osvědčení nebo kopie osvědčení pro dotyčné zboží, která je ověřena příslušným orgánem, který osvědčení vystavil, ve kterém jsou uvedeny důvody vrácení a je potvrzeno, že existuje záruka, že podmínky skladování a převozu produktů byly dodrženy, a ve kterém je zaznamenáno, že s dotyčnými produkty nebylo nijak nakládáno,
ii) nebo v případě zaplombovaných kontejnerů osvědčení dopravce s uvedením, že s obsahem nebylo nakládáno, ani nebyl vyložen;
b) byly dotyčné produkty podrobeny kontrole dokladů a totožnosti a v případech uvedených v článku 20 prohlídce zboží;
c) tato zásilka je podle čl. 8 odst. 4 bezprostředně přivezena do zařízení původu členského státu, ve kterém bylo vystaveno osvědčení, a v případě tranzitu přes jiný členský stát byl tento tranzit předem povolen úředním veterinárním lékařem toho stanoviště hraniční kontroly, na které zásilka do některé z oblastí Společenství uvedených v příloze I dorazila nejdříve, pro všechny členské státy tranzitu.
2. Členský stát nesmí zpětný dovoz třetí zemí odepřené zásilky produktů s původem ve Společenství zamítnout, pokud příslušný orgán, který vystavil originál osvědčení, povolil zpětné přijetí zásilky a podmínky odstavce 1 jsou splněny.
3. V případě uvedeném v odstavci 1 a 2 proběhne další přeprava dotyčných produktů až do zařízení původu podle postupu stanoveného v čl. 8 odst. 4 v neprodyšných přepravních prostředcích, které jsou příslušným orgánem označeny a zaplombovány tak, že se plomby při otevření kontejnerů vylomí.
4. Úřední veterinární lékař schvalující přepravu informuje příslušný orgán v místě určení přes síť ANIMO.
5. Všechny náklady vzniklé na základě tohoto článku, včetně inspekčních a kontrolních výdajů, které se uhradí podle tohoto článku, musí nést osoba odpovědná za nakládku nebo její zástupce a členský stát je nenahrazuje; určující jsou přitom zásady vycházející z článku 1 směrnice 85/73/EHS.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 16
1. Tato kapitola se nevztahuje na
a) produkty, které jsou dováženy v osobních zavazadlech cestujících pro jejich vlastní potřebu, pokud nepřekračují nejvyšší hmotnost, která se stanoví podle odstavce 3, a produkty pochází z členského státu nebo ze třetí země nebo některé oblasti třetí země, které jsou uvedeny na seznamu sestaveném podle ustanovení Společenství a ze kterých není zakázán dovoz;
b) produkty, které jsou určeny v malých zásilkách soukromým osobám, pokud tyto produkty nejsou dováženy ke komerčním účelům, zaslané množství nepřekračuje nejvyšší hmotnost, která se stanoví podle odstavce 3, a produkty pochází ze třetí země nebo některé oblasti třetí země, které jsou uvedeny na seznamu sestaveném podle ustanovení Společenství a ze kterých není zakázán dovoz;
c) produkty, které jsou přiváženy k zajištění stravování personálu a cestujících v dopravních prostředcích v přeshraničním provozu, pokud se nevykládají v některé z oblastí podle přílohy I.
Pokud se takové produkty nebo kuchyňský odpad z nich vykládají, pak musí být tento materiál zničen.
Pokud je však takový materiál překládán v tom samém přístavu pod celním dohledem bezprostředně z jednoho dopravního prostředku v přeshraničním provozu na jiný, pak zničen být nemusí;
d) produkty až do množství, které se stanoví podle odstavce 3, které se tepelně zpracují ve vzduchotěsném obalu při hodnotě F0 minimálně 3,00 a
i) přivážejí se v osobním zavazadle cestujících pro jejich osobní spotřebu,
ii) jsou v malých zásilkách určeny pro soukromé osoby, pokud nejsou dováženy ke komerčním účelům;
e) produkty, které jsou odeslány jako vzorek zboží nebo jsou určeny pro výstavy, pokud nejsou určeny k tomu, aby byly uvedeny do oběhu, a které byly předem k tomuto účelu příslušným orgánem povoleny;
f) produkty, které jsou určeny pro zvláštní studie nebo analýzy, pokud je umožněno během úřední kontroly zajištění, že tyto produkty nebudou určeny pro lidskou spotřebu a po ukončení výstavy nebo zvláštních studií nebo analýz s výjimkou množství upotřebených během analýz, se za podmínek, které musí stanovit příslušné orgány, vyvezou ze Společenství nebo se zničí.
V případech uvedených pod písmenem e) a pod tímto písmenem se stát určení postará o to, aby dotyčné produkty nemohly být použity k jiným účelům než těm, ke kterým jsou na jeho území dováženy.
2. Odstavcem 1 zůstávají nedotčeny předpisy pro čerstvé maso a masné produkty podle čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných produktů ze třetích zemí [18].
3. Komise postupem podle článku 29 stanoví prováděcí pravidla, obzvláště nejvyšší hmotnost pro jednotlivé produkty, na které se může vztahovat výjimka podle odstavce 1.
Článek 17
1. Zásilky, které byly dovezeny do některé z oblastí Společenství bez předložení k veterinární kontrole podle čl. 3 a 4, se zabaví; přitom je povinností příslušných orgánů rozhodnout, zda se dotyčná zásilka podle odst. 2 písmene b) zničí nebo podle odst. 2 písmene a) zašle zpět.
2. Zjistí-li příslušný orgán při kontrolách podle této směrnice, že produkt nevyhovuje dovozním podmínkám nebo že se vyskytla nějaká závada, pak nařídí po konzultaci s osobou odpovědnou za nakládku nebo jejím zástupcem jedno z následujících opatření:
a) zpětné zaslání produktu stejným dopravním prostředkem ze stejného stanoviště hraniční kontroly během lhůty 60 dní z oblastí uvedených v příloze I na místo určení dohodnuté s osobou odpovědnou za nakládku, pokud tomu nic nebrání na základě výsledků veterinární kontroly a hygienických a veterinárních požadavků.
V tomto případě musí úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly:
- zahájit informační řízení podle čl. 1 odst. 1 první odrážky rozhodnutí 92/438/EHS,
- veterinární osvědčení přiložené k vrácené zásilce nebo přiložené veterinární doklady podle podmínek, které musí určit Komise postupem podle článku 7, prohlásit za neplatné, aby dotyčné produkty nemohly být znovu dovezeny přes jiné stanoviště hraniční kontroly;
b) nebo zničení produktů v zařízení stanoveném pro tento účel podle směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních předpisech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a ochranu před patogenním původci v krmivech živočišného původu, též z ryb [19], které je stanovišti hraniční kontroly nejblíže, pokud zpětné odeslání není možné, nebo je překročena lhůta 60 dní uvedená pod písmenem a), nebo osoba odpovědná za nakládku vydá okamžitý souhlas.
Až ke zpětnému odeslání produktů, na něž se vztahuje tento odstavec, nebo až k osvědčení důvodů jejich zamítnutí skladují dotyčné produkty příslušné orgány pod svou kontrolou na náklady osoby odpovědné za nakládku.
3. Pokud kontroly podle odstavce 1 a 2 prokáží závažné porušení nebo opakovaná porušení veterinárních právních předpisů Společenství, použijí se články 23 a 24.
4. Ustanovení odstavce 2 se neuplatňuje, pokud příslušný orgán schválil používání produktů podle směrnice 90/667/EHS, jestliže to nepředstavuje nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat.
5. Osoba odpovědná za nakládku nebo její zástupce nese náklady na zpětné odeslání nebo zneškodňování zásilky nebo jiné použití produktů.
Při nesrovnalostech způsobených hrubou nedbalostí nebo úmyslně musí dále členský stát vůči osobě odpovědné za nakládku uplatnit sankce stanovené podle vnitrostátních právních předpisů.
6. Použijí se ustanovení rozhodnutí 92/438/EHS.
7. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3, zejména sjednocení hodnotících kritérií pro rozhodnutí o vrácení, zabavení nebo o zneškodňování, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 18
Komise stanoví postupem podle článku 29 na základě plánů podle pododstavce 2 pravidla dovozu do určitých částí oblastí uvedených v příloze I, aby byly zohledněny přírodní podmínky, obzvláště odlehlost od kontinentálního území Společenství.
Za tímto účelem předloží Francouzská republika a Řecká republika Komisi svůj plán, který zejména v případě francouzských zámořských departementů na straně jedné a některých ostrovů a souostroví na druhé straně upřesní povahu kontrol, které je nutné provádět kvůli zvláštním přírodním zeměpisným podmínkám při dovozu produktů třetích zemí do těchto oblastí.
Tyto plány musí podat vysvětlení o kontrolách, kterými se má zajistit, aby produkty dovážené do těchto oblastí nebyly odsud v žádném případě posílány dál na ostatní území Společenství, v případě že tyto oblasti nedodrží nařízení veterinárních předpisů Společenství.
Článek 19
1. Komise sestaví postupem podle článku 29 seznam rostlinných produktů, které vzhledem k jejich dalšímu určení představují nebezpečí šíření nakažlivých nebo infekčních chorob zvířat, a proto musí být podrobeny zejména veterinárním kontrolám stanoveným v článku 4 této směrnice, jimiž má být ověřen původ a stanovené určení těchto rostlinných produktů.
Stejným postupem se stanoví:
- veterinární podmínky, které musí splňovat třetí země, a záruky, které musí být poskytnuty, zejména potřebný způsob nakládání s ohledem na zdraví zvířat,
- seznam třetích zemí, které na základě poskytnutých záruk smějí dovážet do Společenství rostlinné produkty podle prvního pododstavce,
- zvláštní kontrolní postupy, zejména se zřetelem na odběr vzorků u těchto produktů, především v případě dovozu volně ložených zásilek.
2. Čerstvé produkty rybolovu, které se přímo vylodí z rybářské lodi pod vlajkou třetí země, musí být podle nařízení Rady (EHS) č. 1093/94 ze dne 6. května 1994 o podmínkách, za kterých mohou rybářská plavidla třetích zemí přímo vykládat své úlovky v přístavech Společenství a obchodovat s nimi [20], před dovozem do některé z oblastí uvedených v příloze I podrobeny veterinárním kontrolám, které se vztahují na úlovky přímo vyložené z rybářských plavidel, které plují pod vlajkou členského státu.
Členské státy však mohou být odchylně od čl. 3 odst. 2 podle postupu článku 29 zmocněny provádět v této směrnici stanovené kontroly zmrazených a chlazených tuňáků, jež byli přímo – bez odstranění hlav a bez vykuchání – vyloženi z lodi, která patří smíšené společnosti zapsané podle odpovídajících ustanovení Společenství, pokud
- se tyto kontroly provedou příslušným orgánem nejbližšího stanoviště hraniční kontroly v závodě určení schváleném pro zpracování těchto produktů,
- zpracovatelský závod není vzdálen od stanoviště hraniční kontroly více než 75 km,
- jsou produkty převáženy z místa vykládky do zpracovatelského závodu pod celním dohledem postupem podle čl. 8 odst. 4 první odrážky.
3. Stanovištím hraniční kontroly, ve kterých se podle směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [21] překládají ryby, mohou být postupem podle článku 29 uděleny výjimky z čl. 6 odst. 1 písmene b), jakož i – pokud se týče personálu odpovědného za provádění kontrol a za vystavování osvědčení – z ustanovení čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1.
Článek 20
1. Při podezření na nedodržení veterinárních předpisů nebo při pochybnosti o
a) totožnosti nebo skutečném určení produktu;
b) dodržení záruk stanovených v předpisech pro dotyčný druh produktů;
c) dodržení v předpisech Společenství stanovených záruk s ohledem na zdraví zvířat a lidí
provede úřední veterinární lékař nebo příslušný orgán, aniž jsou dotčena ustanovení této kapitoly, na základě vlastního uvážení všechny účelné veterinární kontroly, aby se objasnilo, zda toto podezření je opodstatněné, nebo ne.
Vyšetřené produkty musí zůstat pod kontrolou příslušného orgánu, dokud nepředloží výsledek šetření.
Potvrdí-li se podezření, pak se kontroly produktů stejného původu podle čl. 17 odst. 3 zesílí.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 21
1. Rakouská republika zavede kontrolní systém podle této kapitoly ve lhůtě tří let od vstupu smlouvy o přistoupení v platnost.
Během tohoto přechodného období použije Rakousko opatření, která byla před okamžikem vstupu smlouvy o přistoupení v platnost stanovena postupem podle článku 29.
Těmito opatřeními musí být zajištěno, že všechny potřebné kontroly se provádějí v největší možné blízkosti vnějších hranic Společenství.
2. Finská republika zavede kontrolní systém podle této kapitoly ve lhůtě dvou let od vstupu smlouvy o přistoupení v platnost.
Během tohoto přechodného období použije Finsko opatření, která byla před okamžikem vstupu smlouvy o přistoupení v platnost stanovena postupem podle článku 29.
Těmito opatřeními musí být zajištěno, že všechny potřebné kontroly se provedou v největší možné blízkosti vnějších hranic Společenství.
3. Na návrh členského státu může být postupem podle článku 29 u stanovišť hraniční kontroly, která leží na hranicích se zeměmi, které připadají v úvahu jako kandidáti na přistoupení, během časového období dvou let po 1. červenci 1999, upuštěno od požadavků ve smyslu osmé odrážky přílohy II.
KAPITOLA II OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 22
1. Dojde-li na území třetí země k propuknutí nebo rozšíření některé choroby uvedené ve směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení nákaz zvířat ve Společenství [22] nebo je třeba se obávat, že by mohla zoonóza, jiná nemoc nebo jakákoliv jiná okolnost vážně ohrozit zdraví lidí nebo zvířat, nebo jsou-li nasnadě jiné závažné veterinární důvody pro ochranu lidského zdraví, obzvláště zjištění veterinárních odborníků Komise na stanovišti hraniční kontroly, Komise přijme z vlastního podnětu nebo na návrh některého členského státu neprodleně a podle závažnosti situace některé z následujících opatření:
- pozastavení dovozu z celého území nebo z části území dotyčné třetí země a případně třetí země tranzitu,
- určení zvláštních podmínek pro produkty z celého území nebo z části území dotyčné třetí země,
- na základě skutečných zjištění stanovení požadavků pro přiměřené prohlídky, které mohou zahrnovat specifické přešetření rizik pro zdraví lidí a zvířat a podle výsledků prohlídek častější prohlídky zboží.
2. Zjistí-li se v průběhu kontrol stanovených v této směrnici, že by zásilka produktů mohla ohrozit zdraví lidí nebo zvířat, přijme příslušný veterinární orgán neprodleně tato opatření:
- zabavení a zničení dotyčné zásilky,
- neprodlené informování ostatních stanovišť hraniční kontroly a Komise o zjištěních a o původu produktů podle rozhodnutí 92/438/EHS.
3. V případě uvedeném v odstavci 1 tohoto článku může Komise u produktů podle článků 11, 12 a 13 přijmout ochranná opatření.
4. Zástupci Komise mohou provést neprodleně prohlídku na místě v dotyčné třetí zemi.
5. Členský stát může přijmout pro produkty ochranná opatření, pokud oficiálně oznámí Komisi nezbytnost takových opatření a Komise pro ně nepoužila ustanovení podle odstavce 1 a 3 ani jimi nepověřila podle odstavce 6 Stálý veterinární výbor.
Přijme-li členský stát ochranná opatření vůči třetí zemi nebo zařízení třetí země podle tohoto odstavce, informuje o tom ostatní členské státy a Komisi v rámci Stálého veterinárního výboru.
Stálý veterinární výbor musí podle ustanovení článku 28 během deseti pracovních dní projednat rozšíření, změnu nebo zrušení opatření podle odstavce 1 a 3.
Postup podle článku 28 může být použit pro přijetí nezbytných rozhodnutí, včetně rozhodnutí o pohybu produktů uvnitř Společenství a tranzitu.
6. Rozhodnutí o změně, zrušení nebo prodloužení opatření podle odstavce 1, 2, 3 a 5 se přijmou postupem podle článku 28.
7. Prováděcí pravidla k této kapitole se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
KAPITOLA III INSPEKCE A KONTROLY
Článek 23
1. Veterinární znalci Komise mohou ve spolupráci s příslušnými orgány v míře nezbytné pro jednotné používání ustanovení této směrnice
a) prověřit, zda členské státy dodržují tyto požadavky;
b) provést kontroly na místě samém, aby se ujistily, že se kontroly provádí v souladu s touto směrnicí.
2. Členský stát, na jehož území se provádí inspekce, poskytne veterinárním znalcům Komise veškerou podporu potřebnou ke splnění jejich úkolů.
Výsledek kontrol je nutné před vypracováním a závěrečné zprávy a jejím uvolněním pro veřejnost projednat s příslušným orgánem dotyčného členského státu.
3. Komise ověří situaci ve Stálém veterinárním výboru, pokud to na základě výsledků kontroly považuje za žádoucí.
Potřebná rozhodnutí může přijmout postupem podle článku 28.
4. Komise sleduje vývoj situace a rozhodnutí podle odstavce 5 může postupem podle článku 28 odpovídajícím způsobem změnit nebo zrušit.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
Článek 24
1. Zjistí-li se na základě kontrol stanovených v této směrnici vážné porušení nebo opakovaná porušení veterinárních předpisů Společenství, přijme příslušný orgán ve vztahu k produktům, u kterých byly použity nepřípustné látky nebo produkty nebo vůči jejichž původu je třeba mít námitky, následující opatření:
- informuje Komisi o druhu použitých produktů a o dotyčné zásilce; Komise o tom neprodleně uvědomí všechna stanoviště hraniční kontroly,
- členské státy zpřísní kontroly všech zásilek produktů stejného původu.
Zejména je třeba na stanovišti hraniční kontroly zabavit deset po sobě následujících zásilek stejného původu, aby mohly být provedeny prohlídky zboží, včetně odběrů vzorků a laboratorních vyšetření podle přílohy III; zároveň je nutné složit jistotu na kontrolní výdaje.
Prokáží-li tyto opětovné kontroly, že nebyla dodržena ustanovení Společenství, se zásilkou nebo částmi zásilky musí být naloženo podle čl. 17 odst. 2 písmene a) a b).
- Komisi se podává zpráva o výsledku zpřísněných kontrol a Komise provádí na základě těchto informací veškerá nezbytná šetření, aby zjistila, z jakých důvodů a kde došlo ke zjištěným porušením předpisů.
2. Zjistí-li se na základě kontrol překročení nejvyšších hodnot reziduí, provádí se kontroly podle odstavce 1 druhé odrážky.
3. Dojde-li Komise u třetích zemí, které se Společenstvím uzavřely dohodu o rovnocennosti uplatňovaných standardů nebo kterým byla uznána nižší četnost kontrol, na základě zjištění u příslušných orgánů dotyčné třetí země k závěru, že tyto orgány nesplnily závazky přijaté v plánech podle čl. 29 odst. 1 směrnice 96/23/ES a poskytnuté záruky, pozastaví pro dotyčné produkty postupem podle článku 29 této směrnice možnost využívat snížené četnosti kontrol pro tuto zemi, dokud se neprokáže, že se nedostatky napravily. Pozastavení se bere zpět podle stejného postupu.
S ohledem na opětné poskytnutí možnosti využívat uvedené dohody se v případě potřeby odebere kontrolní tým Společenství, který sestává i ze znalců členských států, na místo samé, aby prověřil opatření přijatá v této věci; dotyčná třetí země musí nést při tom vzniklé náklady.
Článek 25
1. Dojde-li příslušný orgán členského státu na základě kontrol v místě uvedení na trh k přesvědčení, že v jiném členském státě nebyly dodrženy předpisy této směrnice na stanovišti hraniční kontroly, v celním skladu, ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu podle článku 12, spojí se neprodleně s ústředním orgánem dotyčného členského státu.
Ten přijme všechna potřebná opatření a informuje příslušný orgán prvního členského státu o povaze stanovených kontrol, o odpovídajících rozhodnutích a jejich důvodech.
Obává-li se příslušný orgán prvního členského státu, že tato opatření nepostačují, hledá společně s příslušným orgánem dotyčného členského státu nápravné cesty a prostředky, v případě potřeby pomocí návštěvy na místě.
Zjistí-li se na základě kontrol uvedených v pododstavci 1 opakované nedodržení ustanovení této směrnice, informuje příslušný orgán členského státu určení Komisi a příslušné orgány ostatních členských států.
Komise může na žádost příslušného orgánu členského státu určení nebo z vlastního podnětu přijmout podle povahy zjištěných porušení následující opatření:
- vyslat ve spolupráci s příslušnými státními orgány inspekční tým na prohlídku na místě,
- vybídnout příslušný orgán, aby zesílil kontroly na dotyčném stanovišti hraniční kontroly nebo v celním skladu, svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
Dokud Komise neučiní závěry, musí členský stát, jehož se opatření týkají, na žádost členského státu určení zesílit kontroly na dotyčném stanovišti hraniční kontroly nebo v celním skladě, svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
Členský stát určení může ze své strany zesílit kontroly produktů téhož původu.
Pokud inspekce podle pátého pododstavce první odrážky prokáže nedostatky, musí Komise na návrh jednoho ze dvou dotyčných členských států přijmout vhodná opatření postupem podle článku 28.
Tato opatření musí být neprodleně potvrzena nebo prověřena tímtéž postupem.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny opravné prostředky proti rozhodnutím příslušných orgánů podle právních předpisů členských států.
Rozhodnutí příslušných orgánů musí být osobě odpovědné za nakládku nebo jejímu zástupci sděleny s udáním důvodů.
Na žádost dotyčné osoby odpovědné za nakládku nebo jejího zástupce jim musí být písemně sděleno odůvodněné rozhodnutí s uvedením opravných prostředků stanovených podle právních předpisů platných v kontrolním členském státu a formou a lhůtami, během nichž lze opravné prostředky podat.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 26
1. Každý členský stát vypracuje program výměny úředníků, kteří jsou pověřeni prováděním kontrol produktů dovážených ze třetích zemí.
2. Komise a členské státy koordinují programy uvedené v odstavci 1 ve Stálém veterinárním výboru.
3. Členské státy přijmou všechna potřebná opatření, aby mohly být po koordinaci provedeny programy vypracované podle odstavce 2.
4. Provádění programu se ročně prověřuje ve Stálém veterinárním výboru na základě zprávy členských států.
5. Členské státy zlepšují a prohlubují výměnné programy na základě získaných zkušeností.
6. Společenství poskytuje příspěvek k umožnění účinného vytvoření výměnných programů.
Pravidla k finanční účasti Společenství, jakož i k tomu stanovené prostředky v rozpočtovém plánu Společenství jsou stanoveny v rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [23].
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku 1, 4 a 5 se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
Článek 27
Členské státy zajistí, aby úřední veterinární lékaři, ustavení pro stanoviště hraniční kontroly, museli absolvovat speciální doplňkové vzdělání uvedené v tomto článku.
Komise vydá postupem podle článku 29 pokyny, kterým musí vyhovovat tyto programy.
Komise pořádá minimálně jednou ročně semináře pro osoby odpovědné za tyto programy, aby byla zajištěna koordinace programů.
Financování opatření podle tohoto článku proběhne podle hlavy III rozhodnutí 90/424/EHS.
KAPITOLA IV OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přijme Stálý veterinární výbor, zřízený rozhodnutím Rady 68/361/EHS [24], rozhodnutí podle pravidel stanovených v článku 17 směrnice 89/662/EHS.
Článek 29
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přijme Stálý veterinární výbor rozhodnutí podle pravidel v článku 18 směrnice 89/662/EHS.
Článek 30
Přílohy II a III této směrnice mohou být doplněny postupem podle článku 29.
Článek 31
Povinnosti vyplývající z celních předpisů zůstávají nedotčeny.
Článek 32
Členské státy mohou pro provedení této směrnice využít finanční podporu Společenství podle článku 38 rozhodnutí 90/424/EHS.
Článek 33
Zrušuje se směrnice 90/675/EHS ode dne 30. června 1999.
Právní akty přijaté na základě směrnice 90/675/EHS zůstávají v platnosti, dokud se nepřijmou na základě této směrnice ustanovení, jež je nahradí.
V každém právním aktu, který se přijme na základě této směrnice, je v případě potřeby nutné uvést, od kterého okamžiku nahrazují jeho ustanovení příslušná ustanovení právního aktu přijatého na základě směrnice 90/675/EHS.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 34
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy budou používat od 1. července 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 35
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 36
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 18. prosince 1997, kterou se mění směrnice 71/118/EHS, 72/462/EHS, 85/73/EHS, 91/67/EHS, 91/492/EHS, 91/493/EHS, 92/45/EHS a 91/118/EHS, pokud jde o veterinární kontrolu produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/675/EHS, kterou se stanoví zásady veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [4] byla z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti zrušena a nahrazena směrnicí 97/78/ES [5];
vzhledem k tomu, že nahrazení směrnice 90/675/EHS směrnicí 97/78/ES má důsledky pro znění následujících směrnic Rady:
- směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [6],
- směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí, koz a čerstvého masa nebo masných produktů ze třetích zemí [7],
- směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinární a hygienické kontroly podle směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS (úplné znění) [8],
- směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech o uvádění vodních živočichů a produktů akvakultury na trh [9],
- směrnice Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci živých mlžů a jejich uvádění na trh [10],
- směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [11],
- směrnice Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách lovu zvěře a uvádění zvěřiny na trh [12],
- směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [13]
vzhledem k tomu, že tyto směrnice musí být uvedeny do souladu se směrnicí 97/78/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Směrnice 71/118/EHS se mění takto:
a) v čl. 14a odst. 2 písm. a) se zrušuje druhá věta;
b) v článku 17 se zrušuje druhý pododstavec.
2. Směrnice 72/462/EHS se mění takto:
a) v článku 31a se slova "článek 17 směrnice 90/675/EHS" nahrazují slovy "článek 18 směrnice 97/78/ES";
b) článek 31 se zrušuje.
3. V čl. 3 odst. 1 směrnice 85/73/EHS se slova "článku 20 směrnice 90/675/EHS" nahrazují slovy "článku 23 směrnice 97/78/ES".
4. Směrnice 91/67/EHS se mění takto:
a) článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
Zásady a pravidla stanovené v směrnicích 91/496/EHS a 97/78/ES, se použijí zejména pokud jde o organizaci kontrol, které mají být prováděny členskými státy a následná opatření po těchto kontrolách, a pro ochranná opatření, která mají být zavedena.";
b) článek 24 se zrušuje.
5. V čl. 10 směrnice 91/492/EHS se zrušuje druhý pododstavec.
6. Směrnice 91/493/EHS se mění takto:
a) v čl. 10 druhém pododstavci se slova "čl. 18 odst. 3 směrnice 90/675/EHS" nahrazují slovy "čl. 19 odst. 2 směrnice 97/78/ES",
b) v článku 12 se zrušuje odstavec 2.
7. Směrnice 92/45/EHS se mění takto:
a) v článku 17 se zrušuje odstavec 2;
b) v článku 19 se zrušuje druhý pododstavec.
8. Směrnice 92/118/EHS se mění takto:
a) v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci se slova "čl. 8 odst. 2 směrnice 90/675/EHS" nahrazují slovy "čl. 4 odst. 4 písm. b) směrnice 97/78/ES";
b) v článku 12 se zrušuje odstavec 2.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a vyhlásí před 1. červencem 1999 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy začnou používat ode dne 1. července 1999.
Opatření podle prvního pododstavce přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Dohodu o sociální politice připojenou k Protokolu (č. 14) o sociální politice přiloženému ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 2 odst. 2 této dohody,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy, ve spolupráci s Evropským parlamentem [3],
(1) vzhledem k tomu, že na základě Protokolu o sociální politice připojeného ke Smlouvě členské státy, s výjimkou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (dále jen "členské státy"), přející si pokračovat v cestě vytyčené Sociální chartou z roku 1989 mezi sebou uzavřely Dohodu o sociální politice;
(2) vzhledem k tomu, že Charta Společenství o základních sociálních právech pracovníků uznává důležitost boje proti všem formám diskriminace, včetně diskriminace na základě pohlaví, barvy pleti, rasy, názoru a víry;
(3) vzhledem k tomu, že bod 16 Charty Společenství o základních sociálních právech pracovníků týkající se rovného zacházení pro muže a ženy stanoví, mimo jiné, že by měly být posíleny akce směřující k provádění zásady rovnosti mezi muži a ženami, zejména v přístupu k zaměstnání, v odměňování, pracovních podmínkách, sociální ochraně, vzdělávání, odborném vzdělávání a rozvoji kariéry;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 3 odst. 2 Dohody o sociální politice konzultovala Komise se sociálními partnery na úrovni Společenství otázky možného zaměření akce Společenství týkající se důkazního břemene v případech diskriminace na základě pohlaví;
(5) vzhledem k tomu, že Komise po této konzultaci usoudila, že akce Společenství je účelná, a znovu konzultovala se sociálními partnery obsah zamýšleného návrhu v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené dohody; že sociální partneři předali Komisi svá stanoviska;
(6) vzhledem k tomu, že po druhém kole konzultací neinformovali sociální partneři Komisi o svém úmyslu zahájit postup, který by mohl vést k dohodě, stanovený v článku 4 uvedené dohody;
(7) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 1 uvedené dohody si Společenství a členské státy mimo jiné stanovily cíl zlepšit životní a pracovní podmínky; že účinné provádění zásady rovného zacházení s muži a ženami přispívá k dosažení tohoto cíle;
(8) vzhledem k tomu, že zásada rovného zacházení je definována v článku 119 Smlouvy, ve směrnici Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy [4] a ve směrnici Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky [5];
(9) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných pracovnic, pracovnic krátce po porodu nebo kojících pracovnic [6] také přispívá k účinnému provádění zásady rovného zacházení s muži a ženami; že uvedená směrnice by neměla působit proti výše uvedeným směrnicím o rovném zacházení; že pracovnice, kterých se uvedená směrnice týká, by proto měly mít stejný prospěch z úpravy pravidel o důkazním břemeni;
(10) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o Rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS [7] je rovněž založena na zásadě rovného zacházení pro muže a ženy;
(11) vzhledem k tomu, že odkazy na "soudní řízení" a "soud" zahrnují mechanismy, jimiž mohou být spory předkládány pro přezkoumání a rozhodnutí nezávislým subjektům, které mohou vynést rozhodnutí, jež jsou závazná pro strany sporu;
(12) vzhledem k tomu, že výraz "mimosoudní řízení" představuje zejména takové řízení, jako je smírčí a zprostředkovací řízení;
(13) vzhledem k tomu, že posouzení skutečností, které vedou ke zjištění, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, náleží vnitrostátním soudním nebo jiným příslušným orgánům v souladu s vnitrostátním právem nebo zvyklostmi;
(14) vzhledem k tomu, že je na členských státech, aby zavedly pro kterékoli stadium řízení pravidla dokazování, která jsou pro žalobce výhodnější;
(15) vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu zvláštní rysy právních systémů některých členských států, mimo jiné tam, kde je závěr o diskriminaci učiněn tehdy, když žalovaný není schopen soudu nebo jinému příslušnému orgánu prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení;
(16) vzhledem k tomu, že členské státy nemusí uplatňovat pravidla o důkazním břemenu na řízení, v nichž přísluší soudu nebo jinému příslušnému orgánu, aby vyšetřil skutečnosti případu; že těmito řízeními jsou řízení, v nichž se na žalobci nežádá, aby dokazoval skutečnosti, ale v nichž přísluší soudu nebo jinému příslušnému subjektu, aby je vyšetřil;
(17) vzhledem k tomu, že žalobci by mohli být zbaveni všech účinných prostředků k prosazení zásady rovného zacházení před vnitrostátními soudy, pokud by předložení důkazu o zřejmé diskriminaci nezpůsobilo uvalení břemene na žalovaného, dokázat, že jeho jednání není ve skutečnosti diskriminační;
(18) vzhledem k tomu, že Soudní dvůr Evropských společenství proto rozhodl, že pravidla o důkazním břemeni musí být upravena pro případy, kdy určité skutečnosti nasvědčují diskriminaci, a že pro účinné uplatnění zásady rovného zacházení musí v takových případech důkazní břemeno přejít na žalovaného;
(19) vzhledem k tomu, že je ještě obtížnější dokázat diskriminaci, pokud je nepřímá; že je proto důležité nepřímou diskriminaci definovat;
(20) vzhledem k tomu, že cíle přiměřeně upravit pravidla o důkazním břemeni nebylo ve všech členských státech uspokojivě dosaženo, a že proto v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 3b Smlouvy a zásadou proporcionality musí být tohoto cíle dosaženo Společenstvím; že tato směrnice se omezuje na minimum toho, jež se požaduje, a nepřekračuje to, co je k tomuto účelu nezbytné,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je zajistit, aby opatření přijatá členskými státy k provedení zásady rovného zacházení byla účinnější, aby se umožnilo všem osobám, které se cítí poškozeny tím, že v jejich případě nebyla dodržena zásada rovného zacházení, vymáhat své právo v soudním řízení poté, co se případně obrátily na jiné příslušné orgány.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se zásadou rovného zacházení rozumí neexistence jakékoli diskriminace na základě pohlaví, ani přímé, ani nepřímé.
2. Pro účely zásady rovného zacházení uvedené v odstavci 1 dochází k nepřímé diskriminaci tam, kde zdánlivě neutrální ustanovení, kritérium nebo zvyklost znevýhodňují podstatně větší podíl osob jednoho pohlaví, ledaže takové opatření, kritérium nebo zvyklost jsou odpovídající a nezbytné a mohou být odůvodněny objektivními okolnostmi, které se netýkají pohlaví.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na
a) situace, na něž se vztahuje článek 119 Smlouvy a směrnice 75/117/EHS, 76/207/EHS, a pokud jde o diskriminaci na základě pohlaví, 92/85/EHS a 96/34/ES;
b) jakékoli občanské nebo správní řízení týkající se veřejného nebo soukromého sektoru, které poskytuje prostředky k nápravě podle vnitrostátních právních předpisů ve vztahu k předpisům uvedeným v písmenu a), s výjimkou mimosoudních řízení dobrovolné povahy nebo stanovených vnitrostátními právními předpisy.
2. Tato směrnice se nevztahuje na trestní řízení, pokud členské státy nestanoví jinak.
Článek 4
Důkazní břemeno
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními soudními systémy nezbytná opatření, aby pokud se určitá osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo žalovanému prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
2. Tato směrnice nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.
3. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutečností přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.
Článek 5
Informovanost
Členské státy zajistí, aby o opatřeních přijatých k provedení této směrnice spolu s již platnými opatřeními byly všemi vhodnými prostředky informovány všechny dotyčné osoby.
Článek 6
Zachování úrovně ochrany
Provedení této směrnice není za žádných okolností dostatečným důvodem pro snížení obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje, aniž je tím dotčeno právo členských států reagovat na změny situace přijetím právních a správních předpisů lišících se od těch, které jsou platné v době, kdy byla tato směrnice oznámena, za předpokladu, že jsou splněny minimální požadavky obsažené v této směrnici.
Článek 7
Provádění
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost sdělí členské státy Komisi všechny informace potřebné k tomu, aby mohla vypracovat zprávu pro Evropský parlament a Radu o provádění této směrnice.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na dohodu o sociální politice připojenou k protokolu (č. 14) o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 4 odst. 2 této dohody,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že na základě protokolu o sociální politice mezi sebou členské státy s výjimkou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (dále jen "členské státy"), přející si pokračovat v cestě vytyčené Sociální chartou z roku 1989, uzavřely dohodu o sociální politice;
(2) vzhledem k tomu, že sociální partneři mohou v souladu s čl. 4 odst. 2 dohody o sociální politice společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise;
(3) vzhledem k tomu, že bod 7 Charty Společenství o základních sociálních právech pracovníků mimo jiné stanoví, že "dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků v Evropském společenství.
Tento proces musí vycházet ze sbližování těchto podmínek při zachování dosaženého zlepšení, zejména pokud jde o jiné formy zaměstnání, než je pracovní poměr na dobu neurčitou, jako jsou pracovní poměr na dobu určitou, částečný pracovní úvazek, dočasné práce a sezonní práce.";
(4) vzhledem k tomu, že Rada dosud nerozhodla o návrhu směrnice o některých pracovních vztazích, pokud jde o narušení hospodářské soutěže [1], v pozměněném znění [2], ani o návrhu směrnice o některých pracovních poměrech, pokud jde o pracovní podmínky [3];
(5) vzhledem k tomu, že závěry zasedání Evropské rady v Essenu zdůraznily potřebu přijmout opatření na podporu zaměstnanosti a rovných příležitostí pro ženy a muže a vyzvaly k přijetí opatření usilujících o "zvýšení růstu zaměstnanosti, zejména pružnější organizací práce způsobem, který by uspokojil jak přání zaměstnanců, tak i požadavky hospodářské soutěže";
(6) vzhledem k tomu, že Komise v souladu s čl. 3 odst. 2 dohody o sociální politice konzultovala se sociálními partnery otázku možného zaměření akce Společenství týkající se pružné pracovní doby a bezpečnosti pracovníků;
(7) vzhledem k tomu, že Komise po této konzultaci usoudila, že akce Společenství je účelná, a znovu konzultovala se sociálními partnery na úrovni Společenství obsah zamýšleného návrhu v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené dohody;
(8) vzhledem k tomu, že obecné mezioborové organizace [Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE), Evropské středisko veřejných podniků (CEEP) a Evropská konfederace odborových svazů (EKOS)] informovaly Komisi ve společném dopise ze dne 19. června 1996 o svém úmyslu zahájit postup podle článku 4 dohody o sociální politice; že společným dopisem ze dne 12. března 1997 požádaly Komisi o další tři měsíce; že Komise tomuto požadavku vyhověla;
(9) vzhledem k tomu, že uvedené mezioborové organizace uzavřely dne 6. června 1997 rámcovou dohodu o částečném pracovním úvazku; že podaly Komisi společnou žádost o provedení této rámcové dohody rozhodnutím Rady na návrh Komise v souladu s čl. 4 odst. 2 dohody o sociální politice;
(10) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 6. prosince 1994 o některých výhledech sociální politiky Evropské unie: příspěvek k hospodářské a sociální konvergenci v Evropské unii [4] vyzvala sociální partnery, aby využili daných příležitostí k uzavření dohod, neboť jsou zpravidla blíže sociální realitě a sociálním problémům;
(11) vzhledem k tomu, že podepsané strany chtěly uzavřít rámcovou dohodu o částečném pracovním úvazku, stanovící obecné zásady a minimální požadavky pro částečný pracovní úvazek; že vyjádřily své přání vytvořit obecný rámec pro odstranění diskriminace vůči zaměstnancům na částečný úvazek a přispět k rozvoji možností částečného pracovního úvazku na takovém základě, který je přijatelný jak pro zaměstnavatele, tak pro zaměstnance;
(12) vzhledem k tomu, že sociální partneři si přáli věnovat zvláštní pozornost částečnému pracovnímu úvazku, zatímco současně naznačili svůj záměr zvážit potřebu podobných dohod pro další formy pružné práce;
(13) vzhledem k tomu, že v závěrech zasedání Evropské rady v Amsterodamu hlavy států a předsedové vlád Evropské unie vřele uvítali dohodu uzavřenou mezi sociálními partnery o částečném pracovním úvazku;
(14) vzhledem k tomu, že vhodným nástrojem pro provedení rámcové dohody je směrnice ve smyslu článku 189 Smlouvy; že směrnice je pro členské státy závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům;
(15) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v čl. 3 písm. b) Smlouvy nemůže být cílů této směrnice dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů;
(16) vzhledem k tomu, že pokud jde o pojmy používané v rámcové dohodě, které v ní nejsou zvlášť vymezeny, ponechává tato směrnice členským státům volnost vymezit je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, obdobně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, za předpokladu, že tyto definice odpovídají obsahu rámcové dohody;
(17) vzhledem k tomu, že Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 14. prosince 1993 o provádění protokolu (č. 14) o sociální politice a se svým sdělením ze dne 18. září 1996 o rozvoji sociálního dialogu na úrovni Společenství, s přihlédnutím k zastoupení podepsaných stran a zákonnosti všech ustanovení rámcové dohody;
(18) vzhledem k tomu, že Komise vypracovala svůj návrh směrnice v souladu s čl. 2 odst. 2 dohody o sociální politice, který stanoví, že směrnice v oblasti sociální politiky by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
(19) vzhledem k tomu, že Komise v souladu se svým sdělením ze dne 14. prosince 1993 o provádění protokolu o sociální politice uvědomila Evropský parlament zasláním znění svého návrhu směrnice obsahující rámcovou dohodu;
(20) vzhledem k tomu, že Komise také uvědomila Hospodářský a sociální výbor;
(21) vzhledem k tomu, že ustanovení 6.1 rámcové dohody stanoví, že členské státy nebo sociální partneři mohou zachovat nebo zavést příznivější ustanovení;
(22) vzhledem k tomu, že ustanovení 6.2 rámcové dohody stanoví, že provádění této směrnice nesmí sloužit k odůvodnění jakéhokoli zhoršení stavu, který již existuje v každém členském státě;
(23) vzhledem k tomu, že Charta Společenství o základních sociálních právech pracovníků uznává význam boje proti všem formám diskriminace, zejména na základě pohlaví, barvy pleti, rasy, názorů nebo víry;
(24) vzhledem k tomu, že čl. F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství;
(25) vzhledem k tomu, že členské státy mohou pověřit sociální partnery na základě jejich společné žádosti prováděním této směrnice, pokud přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí;
(26) vzhledem k tomu, že provedení rámcové dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 1 dohody o sociální politice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je provedení Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené dne 6. června 1997 mezi obecnými mezioborovými organizacemi (UNICE, CEEP a EKOS), která je obsažena v příloze.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. ledna 2000 nebo zajistí, aby sociální partneři nejpozději do uvedeného data zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky stanovené touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členským státům může být poskytnut další nejvýše jeden rok, je-li to nezbytné, s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy.
O těchto okolnostech neprodleně uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 4/97 ze dne 3. ledna 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2153/96 [3], provádí nařízení (EHS) č. 2913/92;
vzhledem k tomu, že Rada přijala rozhodnutí 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod v rámci mnohostranných jednání Uruguayského kola (1986-1994) jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti [4]; že podle přílohy 1A zmíněného rozhodnutí, týkající se Dohody o pravidlech původu, se Společenství zavázalo zavést systém závazných informací o původu zboží;
vzhledem k tomu, že je nutné, při respektování zvláštní povahy každého systému pravidel původu, zlepšit konsistenci mezi těmito systémy k usnadnění celkové srozumitelnosti, zejména v oblasti všeobecných pravidel původu; že je nutné přihlédnout k vstupu v platnost kombinované nomenklatury přijaté po úpravě harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží a ke vstupu v platnost tiskopisu A osvědčení o původu zboží ve znění Unctad;
vzhledem k tomu, že by mělo být jasně určeno, které dokumenty se přikládají k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu s hospodářským účinkem, aby se zjednodušily formalit související s uplatňováním těchto režimů;
vzhledem k tomu, že je vhodné vymezit některé klíčové údaje, které má obsahovat potvrzení vydané při zaplacení cla po podání ústního celního prohlášení na důkaz, že celní formality týkající se dotyčného zboží byly splněny;
482/96 [5], kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se vydává celní kodex Společenství, zpružnilo poskytování alternativních důkazů o ukončení operací tranzitu Společenství v případě nevrácení výtisku 5 jednotného správního dokladu; že by měla být zavedena stejná pružnost při poskytování alternativních důkazů v případě nevrácení vratné kopie karnetu TIR nebo ATA;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 482/96 bylo doplněno ustanovení o stanovení závazných tras v rámci tranzitního režimu Společenství, zejména pro dopravu zboží, pro které je pozastavena možnost poskytování souborné jistoty; že by měla být stanovena totožná kontrolní opatření pro stejné zboží nacházející se v režimu TIR;
vzhledem k tomu, že by mělo být upraveno vracení dovozního cla po vývozu zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku (systém navracení) v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že podle článků 871 a 905 nařízení (EHS) č. 2454/93 musí Komise na základě informací poskytnutých členskými státy rozhodnout jak o situacích, které umožňují nezaúčtovat nevybrané dovozní nebo vývozní clo, tak o žádostech o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla;
vzhledem k tomu, že by mělo být zaručeno právo na slyšení osobám dotčeným rozhodnutím o zaúčtování nevybraného dovozního nebo vývozního cla a žadatelům o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla;
vzhledem k tomu, že, by mělo být upraveno odložení povinnosti dlužníka zaplatit clo v případech, kdy clo bude pravděpodobně vráceno, zejména na základě čl. 222 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2913/92, aby v těchto případech neprobíhalo vymáhací řízení;
vzhledem k tomu, že článek 24 nařízení (EHS) č. 2913/92 stanoví podmínky pro určení původu zboží; že různé součásti mohou pocházet z více než jedné země a mohou být předběžně smontovány v zemích jiných, než kde jsou smontovány definitivně do některých magnetických disket bez záznamu, že montáž z předběžně smontovaných prvků nemůže být považována za udělující status původu a že za těchto podmínek a k zajištění jednotného výkladu a používání zmíněného článku 24 je nezbytné pozměnit přílohu 11 nařízení (EHS) č.
2454/93;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 4/92 Výboru pro spolupráci mezi EHS a San Marinem ze dne 22. prosince 1992 [6] a rozhodnutí 1/96 Smíšeného výboru ES a Andorry ze dne 1. července 1996 [7] povolují použití tranzitního režimu Společenství mezi Společenstvím a Andorrou a Společenstvím a San Marinem; že je proto nezbytné doplnit seznam kódů používaných v kolonkách 51, 52 a 53 jednotného správního dokladu;
vzhledem k tomu, že je z hospodářských důvodů žádoucí rozšířit seznam v příloze 87;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V části I se hlava II nahrazuje tímto:
"HLAVA II
ZÁVAZNÉ INFORMACE
KAPITOLA 1
Definice
Článek 5
Pro účely této hlavy se rozumí:
1. závaznou informací:
informace o sazebním zařazení zboží nebo informace o původu zboží závazná pro orgány všech členských států Společenství, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článcích 6 a 7;
2. žadatelem:
- v záležitostech sazebního zařazení: každá osoba, která podala celním orgánům žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží,
- v záležitostech původu: znamená osobu, každá osoba, která podala celním orgánům žádost o vydání závazné informace o původu zboží a má opodstatněné důvody tak učinit;
3. oprávněná osoba:
osoba, které se závazná informace vydává.
KAPITOLA 2
Postup pro získání závazných informací – Oznámení informací žadatelům a jejich předávání Komisi
Článek 6
1. Žádost o vydání závazných informací se podává písemně příslušným celním orgánům členského státu nebo členských států, v nichž má být daná informace použita, nebo příslušným celním orgánům členského státu, v němž je žadatel usazen.
2. Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží se smí týkat pouze jediného typu zboží; žádost o vydání závazné informace o původu zboží se smí týkat pouze jediného typu zboží a jednoho souboru okolností udělujících status původu.
3. A) Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno a adresu oprávněné osoby;
b) jméno a adresu žadatele, pokud není oprávněnou osobou;
c) celní nomenklaturu, do níž má být zboží zařazeno. Pokud žadatel požaduje zařazení zboží do některé z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 3 písm. b) a odst. 6 písm. b) kodexu, musí v žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží tuto nomenklaturu výslovně uvést;
d) přesný popis zboží umožňující jeho ztotožnění a zařazení do celní nomenklatury;
e) složení zboží a případně zkušební metody použité k jeho stanovení, jestliže na tomto údaji závisí zařazení zboží;
f) případně jako přílohy vzorky, fotografie, plány, katalogy nebo jiné podklady, které by mohly celním orgánům pomoci ke správnému zařazení daného zboží do celní nomenklatury;
g) předpokládané zařazení;
h) souhlas s předložením překladu jakýchkoliv přiložených dokladů do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků dotyčného členského státu, pokud o něj celní orgány požádají;
i) vyznačení údajů, jež mají být považovány za důvěrné;
j) sdělení žadatele, zda podle jeho informací byla pro stejné nebo podobné zboží v rámci Společenství vydána závazná informace o sazebním zařazení zboží nebo zda byla podána žádost o její vydání;
k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy v databázi Komise Evropských společenství; kromě článku 15 kodexu se však na tyto informace vztahují předpisy o ochraně údajů platné v členských státech.
B) Žádost o vydání závazné informace o původu zboží musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno a adresu oprávněné osoby;
b) jméno a adresu žadatele, pokud není oprávněnou osobou;
c) příslušný právní základ ve smyslu článků 22 a 27 kodexu;
d) podrobný popis zboží a jeho sazební zařazení;
e) v potřebném rozsahu složení zboží a případně zkušební metody použité k jeho stanovení, a případně jeho cena ze závodu;
f) podmínky umožňující určení původu, použité materiály a jejich původ, sazební zařazení, odpovídající hodnoty a popis okolností (pravidla ke změně čísla sazebníku, přidaná hodnota, popis zpracování či opracování nebo jiné specifické pravidlo) umožňujících splnění příslušných podmínek; zejména musí být přesně uvedeno použité pravidlo původu a navrhovaný původ daného zboží;
g) veškeré vzorky, fotografie, plány, katalogy nebo jiné podklady o složení zboží a o materiálech, z nichž se skládá, které by mohly pomoci při popisu výrobního procesu nebo zpracování, kterými materiály prošly;
h) souhlas s předložením překladu případně přiložených dokladů do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků dotyčného členského státu, pokud o něj celní orgány požádají;
i) vyznačení údajů, jež mají být považovány za důvěrné, ať již ve vztahu k veřejnosti nebo k správním orgánům;
j) sdělení žadatele, zda podle jeho informací byla pro zboží nebo materiály stejné nebo podobné a materiálům uvedeným v písmenech d) nebo f) ve Společenství vydána závazné informace o sazebním zařazení zboží nebo závazná informace o původu zboží nebo zda byla podána žádost o její vydání;
k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy ve veřejně přístupné databázi Komise Evropských společenství; kromě článku 15 kodexu se však na tyto informace vztahují předpisy o ochraně údajů platné v členských státech.
4. Mají-li celní orgány po obdržení žádosti za to, že žádost neobsahuje všechny údaje potřebné ke kvalifikovanému posouzení, vyzvou žadatele, aby chybějící údaje doplnil.
Lhůty tří měsíců nebo 150 dnů, zmíněné v článku 7, počínají dnem, kdy mají celní orgány všechny informace potřebné k vydání rozhodnutí; celní orgány vyrozumí žadatele o obdržení žádosti a o dni, kterým uvedená lhůta počíná.
5. Seznam celních orgánů určených členskými státy k přijímání žádostí o vydání závazných informací a k jejich vydávání se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 7
1. Závazná informace bude žadateli oznámena co nejdříve.
a) V záležitostech sazebního zařazení: není-li možné oznámit závaznou informaci o sazebním zařazení zboží žadateli do tří měsíců od přijetí žádosti, vyrozumějí jej celní orgány o této skutečnosti a uvedou důvod odkladu a dobu, ve které budou pravděpodobně schopny požadovanou informaci oznámit.
b) V záležitostech původu: závazná informace musí být oznámena ve lhůtě 150 dnů ode dne přijetí žádosti.
2. Oznámení se provádí na tiskopise odpovídajícím vzoru uvedenému v příloze 1 (závazné informace o sazebním zařazení zboží) nebo v příloze 1A (závazné informace o původu zboží).
Na tiskopise se vyznačují údaje, jež mají být považovány za důvěrné.
Na tiskopise se rovněž uvádí právo podat opravný prostředek proti rozhodnutí celních orgánů podle článku 243 kodexu.
Článek 8
1. Celní orgány příslušného členského státu předají neprodleně Komisi kopii oznámené závazné informace o sazebním zařazení zboží (vyhotovení č. 2 v příloze 1) a údaje (vyhotovení č. 4 v téže příloze), nebo kopii oznámené závazné informace o původu zboží a údaje. Toto předání se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.
2. Na žádost kteréhokoli členského státu mu Komise neprodleně sdělí údaje obsažené v kopii tiskopisu a ostatní související informace.
Toto předání se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.
KAPITOLA 3
Ustanovení o rozporných závazných informacích
Článek 9
1. V případě rozporu mezi dvěma nebo více závaznými informacemi,
- Komise z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu zahrne tento bod k rozpravě na pořad jednání výboru, které se koná následující měsíc, a pokud tak neučiní, na pořad následujícího jednání,
- postupem projednávání ve výboru Komise přijme opatření k zajištění jednotného používání celní nomenklatury nebo pravidel původu co nejdříve do šesti měsíců od jednání zmíněného v první odrážce.
2. Pro účely odstavce 1 se závazné informace o původu zboží považují za rozporné, pokud určují různý původ zboží,
- které spadá do stejné položky sazebníku a jehož původ byl určen podle stejných pravidel původu a
- které bylo získáno stejným výrobním procesem.
KAPITOLA 4
Působnost závazných informací
Článek 10
1. Aniž jsou dotčeny články 5 a 64 kodexu, smí se závazné informace dovolávat pouze oprávněná osoba.
2. a) V záležitostech sazebního zařazení: celní orgány mohou požadovat, aby je oprávněná osoba při plnění celních formalit uvědomila o tom, že má k dispozici závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, která je předmětem celního řízení.
b) V záležitostech původu: orgány příslušné pro kontrolu použitelnosti závazné informace o původu zboží mohou požadovat, aby je oprávněná osoba při plnění celních formalit uvědomila o tom, že má k dispozici závaznou informaci o původu zboží, ke kterému jsou formality prováděny.
3. Oprávněná osoba může závaznou informaci uplatnit ve vztahu k určitému zboží pouze v případě, že
a) v záležitostech sazebního zařazení: věrohodně prokáže celním orgánům, že dotyčné zboží zcela odpovídá zboží uvedenému v předložené informaci;
b) v záležitostech původu: věrohodně prokáže orgánům uvedeným v odst. 2 písm. b), že dotyčné zboží a okolnosti určující jeho původ zcela odpovídají zboží a okolnostem uvedeným v předložené informaci.
4. Celní orgány (pro závazné informace o sazebním zařazení zboží) nebo orgány zmíněné v odst. 2 písm. b) (pro závazné informace o původu zboží) mohou požadovat překlad této závazné informace do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků daného členského státu.
Článek 11
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány kteréhokoli členského státu po 1. lednu 1991 jsou závazné pro příslušné orgány všech členských států za stejných podmínek.
Článek 12
1. Po přijetí některého z aktů nebo opatření podle čl. 12 odst. 5 kodexu učiní celní orgány kroky potřebné k zajištění toho, aby byly závazné informace vydávány pouze v souladu s daným aktem nebo opatřením.
2. a) U závazných informací o sazebním zařazení zboží se pro účely odstavce 1 přihlíží k těmto datům:
- pokud jde o nařízení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě i) kodexu, která se týkají změn celní nomenklatury, den, od kterého se nařízení použije,
- pokud jde o nařízení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě i) kodexu, která stanovují či ovlivňují zařazení zboží do celní nomenklatury, den jejich vyhlášení v řadě L Úředního věstníku Evropských společenství,
- pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii) kodexu, která se týkají změn vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře, den jejich zveřejnění v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství,
- pokud jde o rozsudky Soudního dvora Evropských společenství uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii) kodexu, den vynesení rozsudku,
- pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii), která se týkají přijetí stanoviska k zařazení nebo změny vysvětlivek k nomenklatuře harmonizovaného systému Světovou celní organizací, den sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
b) U závazných informací o původu zboží se pro účely odstavce 1 přihlíží k těmto datům:
- ohledně nařízení uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě i) kodexu, která se týkají určení původu zboží, a pravidel uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii), den, od kterého se nařízení použije,
- ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodu ii) kodexu, která se týkají změn vysvětlivek a stanovisek přijatých na úrovni Společenství, den jejich zveřejnění v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství,
- ohledně rozsudků Soudního dvora Evropských společenství uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, den vynesení rozsudku,
- ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, která se týkají stanovisek k původu nebo vysvětlivek přijatých Světovou obchodní organizací, den uvedený ve sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství,
- ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, která se týkají přílohy k Dohodě Světové obchodní organizace o pravidlech původu a opatření přijatých na základě mezinárodních dohod, den, od kterého se použijí.
3. Komise neprodleně sdělí data přijetí opatření a aktů uvedených v tomto článku celním orgánům.
KAPITOLA 5
Ustanovení o pozbytí platnosti závazných informací
Článek 13
Je-li závazná informace zrušena podle čl. 12 odst. 4 druhé věty kodexu nebo pozbude-li platnosti podle čl. 12 odst. 5 kodexu, uvědomí o tom celní orgány, které informaci vydaly, neprodleně Komisi.
Článek 14
1. Hodlá-li oprávněná osoba závaznou informaci, která pozbyla platnosti z důvodů uvedených v čl. 12 odst. 5 kodexu, používat po určitou dobu na základě odstavce 6 téhož článku, uvědomí o tom celní orgány a v případě potřeby jim poskytne veškeré podklady potřebné k prověření, zda jsou splněny příslušné podmínky.
2. Ve výjimečných případech, kdy Komise v souladu s čl. 12 odst. 7 druhým pododstavcem kodexu přijme opatření odchylná od odstavce 6 téhož článku nebo kdy podmínky uvedené v odstavci 1 týkající se možnosti nadále používat závaznou informaci o sazebním zařazení zboží nebo závaznou informaci o původu zboží nebyly splněny, vyrozumějí o tom celní orgány písemně oprávněnou osobu."
2. V části 1 hlavě IV se kapitola 2 nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 2
Preferenční původ zboží
Článek 66
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "výrobou" každé zpracování nebo přepracování, včetně sestavování nebo zvláštních postupů;
b) "materiálem" jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě;
c) "výrobkem" právě vyráběný výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d) "zbožím" jak materiál, tak výrobky;
e) "celní hodnotou" celní hodnota určená v souladu Dohodou z roku 1994 o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě);
f) "cenou ze závodu" v seznamech v přílohách 15, 19 a 20 cena zaplacená výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu zpracování nebo přepracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všeho materiálu použitého při výrobě po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu výrobku;
g) "hodnotou" v seznamech v přílohách 15, 19 a 20 celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, a není-li známa nebo nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve Společenství nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 67 odst. 1 nebo ve zvýhodněné republice nebo území ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
h) "kapitolami" a "čísly" kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i) "zařazením" zařazení výrobku nebo materiálu do určitého čísla;
j) "zásilkou" výrobky, které buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
Oddíl 1
Systém všeobecných celních preferencí
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 67
1. Pro účely uplatňování předpisů o celních preferencích poskytovaných Společenstvím na výrobky pocházející z rozvojových zemí (dále jen "zvýhodněné země") se za výrobky pocházející ze zvýhodněné země považují
a) výrobky, které byly v dané zemi zcela získány nebo vyrobeny ve smyslu článku 68;
b) výrobky, které byly v této zvýhodněné zemi vyrobeny s použitím jiných výrobků, než které jsou uvedeny v písmenu a), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 69.
2. Pro účely tohoto oddílu se výrobky pocházející ze Společenství ve smyslu odstavce 3 považují za výrobky pocházející ze zvýhodněné země, pokud byly v této zemi podrobeny zpracování nebo přepracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 70.
3. Odstavec 1 se použije přiměřeně k určování původu výrobků vyrobených nebo získaných ve Společenství.
4. Pokud Norsko a Švýcarsko poskytují všeobecné celní preference na výrobky pocházející ze zvýhodněných zemí zmíněných v odstavci 1 a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, považují se výrobky pocházející ze Společenství, Norska nebo Švýcarska, které jsou v některé zvýhodněné zemi podrobeny zpracování nebo přepracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 70, za pocházející z této zvýhodněné země.
První pododstavec se vztahuje pouze na výrobky pocházející ze Společenství, Norska nebo Švýcarska (podle pravidel původu týkajících se dotyčných celních preferencí), které jsou přímo vyváženy do zvýhodněných zemí.
Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství zveřejní datum, od kterého nabývají účinnosti ustanovení prvního a druhého pododstavce.
5. Odstavec 4 se uplatňuje za podmínky, že Norsko a Švýcarsko poskytují na základě vzájemnosti stejné zacházení výrobkům Společenství.
Článek 68
1. Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství se rozumějí
a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty tam sklizené;
c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d) produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
e) produkty tamního lovu a rybolovu;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo jejich pobřežní vody tamními plavidly;
g) výrobky vyrobené nebo získané na palubě tamních výrobních plavidel z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací tam provedených;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato země nebo Společenství výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) výrobky tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojmy "tamní plavidla" a "tamní výrobní plavidla" v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě,
- která plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států nebo společnosti, jejíž skutečné sídlo se nachází ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné země nebo členských států, a v případě společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná země nebo členské státy, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států,
- jejichž velitel a důstojníci jsou výhradně státními příslušníky zvýhodněné země nebo členských států
a - jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států.
3. Pojmy "zvýhodněná země" a "Společenství" zahrnují rovněž pobřežní vody této země nebo členských států.
4. Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo přepracovávají, se považují za součást území zvýhodněné země nebo členského státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 69
1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se pro účely článku 67 nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě.
2. U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu v příloze 15 musí být místo podmínky uvedené v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
Článek 70
Následující zpracování nebo zpracování se považují za nedostatečná k tomu, aby výrobku udělila status původu bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky čl. 69 odst. 1:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);
b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav výrobků), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování zásilek,
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení výrobků, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňuje podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za výrobek pocházející z některé zvýhodněné země nebo ze Společenství;
f) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až f);
g) porážení zvířat.
Článek 71
1. Odchylně od článku 69 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného výrobku, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 5 % ceny konečného výrobku ze závodu a jsou splněny podmínky stanovené v poznámce 3.4 v příloze 14.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na výrobky kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
Článek 72
1. Odchylně od článku 67 se při určování, zda je výrobek vyrobený ve zvýhodněné zemi, která je členem regionálního sdružení, původním výrobkem ve smyslu článku 67, považují výrobky pocházející z kterékoli jiné země daného regionálního sdružení použité při výrobě za výrobky pocházející ze země, v níž se daná výroba uskutečnila (regionální kumulace).
2. Země původu konečného výrobku se určuje podle článku 72a.
3. Regionální kumulace se vztahuje na tři různá regionální sdružení zvýhodněných zemí, které využívají systém všeobecných celních preferencí:
a) Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN) (Brunei-Darussalam, Filipíny, Indonésie, Malajsie, Singapur, Thajsko, Vietnam);
b) Středoamerický společný trh (CACM) (Guatemala, Honduras, Kostarika, Nikaragua, Salvador);
c) Andská skupina (Bolívie, Ekvádor, Kolumbie, Peru, Venezuela).
4. "Regionálním sdružením" se podle souvislosti rozumí ASEAN, CACM nebo Andská skupina.
Článek 72a
1. Je-li zboží pocházející z některé země regionálního sdružení zpracováno nebo přepracováno v jiné zemi stejného regionálního sdružení, pochází nadále z té země regionálního sdružení, v níž bylo provedeno poslední zpracování nebo přepracování, jestliže
a) zde přidaná hodnota podle definice v odstavci 3 je vyšší než nejvyšší celní hodnota použitých výrobků pocházejících z kterékoli jiné země regionálního sdružení, a
b) zpracování nebo přepracování, které zde bylo provedeno, přesahuje rámec úkonů uvedených v článku 70 a v případě textilních výrobků též rámec zpracovatelských operací uvedených v příloze 16.
2. Pokud nejsou splněny podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), pochází výrobek z té země regionálního sdružení, ze které pocházejí výrobky s nejvyšší celní hodnotou ze všech výrobků pocházejících ze zemí regionálního sdružení.
3. "Přidanou hodnotou" se rozumí cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech začleněných výrobků pocházejících z některé jiné země regionálního sdružení.
4. Původ zboží vyváženého ze země regionálního sdružení do jiné země stejné skupiny, kde má být dále zpracováno nebo přepracováno nebo odkud má být zpětně vyvezeno v případě, že nedochází k žádnému dalšímu zpracování ani přepracování, se prokazuje pomocí osvědčení o původu na tiskopise A vydaného v první uvedené zemi.
5. Status původu, nabytý nebo ponechaný podle článku 72, tohoto článku a článku 72b, se u zboží vyváženého ze země regionálního sdružení do Společenství prokazuje pomocí osvědčení o původu na tiskopise A vydaného podle odstavce 4, anebo pomocí prohlášení na faktuře vystaveného v uvedené zemi na základě osvědčení o původu na tiskopise A vydaného podle odstavce 4.
6. Země původu se vyznačuje v kolonce 12 osvědčení o původu na tiskopise A nebo na prohlášení na faktuře, a touto zemí je
- v případě výrobků vyvezených bez dalšího zpracování nebo přepracování podle odstavce 4 země výroby,
- v případě výrobků vyvezených po dalším zpracování nebo přepracování země původu, určená podle odstavce 1.
Článek 72b
1. Články 72 a 72a se použijí pouze tehdy, jestliže
a) je právní úprava obchodu mezi zeměmi regionálního sdružení s ohledem na regionální kumulaci totožná s ustanoveními tohoto oddílu;
b) se každá země regionálního sdružení zaváže, že bude dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a že zajistí nezbytnou administrativní spolupráci se Společenstvím i ostatními zeměmi regionálního sdružení, aby bylo zabezpečeno řádné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A a ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
O tomto závazku uvědomí Komisi sekretariát regionálního sdružení.
Sekretariáty se rozumějí
- Generální sekretariát ASEAN,
- Stálý sekretariát Středoamerického společného trhu,
- Junta del Acuerdo de Cartagena.
2. Komise uvědomí členské státy, jakmile jednotlivá regionální sdružení splní podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Ustanovení čl. 78 odst. 1 písm. b) se nevztahuje na výrobky pocházející ze zemí regionálního sdružení, pokud přecházejí přes území některé jiné země regionálního sdružení, bez ohledu na to, zda se zde uskutečňuje další zpracování nebo přepracování.
Článek 73
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 74
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní výrobky, jestliže jsou původními výrobky všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy výrobků, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní výrobek jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 75
Při určování, zda je výrobek původní, se nezjišťuje původ těchto prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
a) energie a palivo;
b) zařízení a vybavení;
c) stroje a nástroje;
d) zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení výrobku.
Článek 76
1. Ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí mohou být učiněny odchylky od ustanovení tohoto oddílu, jestliže k tomu opravňuje rozvoj stávajících průmyslových odvětví nebo zahájení činnosti nových průmyslových odvětví.
Nejméně rozvinuté země jsou uvedeny v nařízeních Rady (ES) a v rozhodnutí ESUO o uplatňování všeobecných celních preferencí v běžném roce.
K tomuto účelu podá dotyčná země Společenství žádost o udělení odchylky a připojí podklady vypracované podle odstavce 3.
2. Při zkoumání žádostí se přihlíží zejména
a) k případům, kdy by uplatňování platných pravidel o prokazování původu značně omezilo schopnost průmyslových odvětví ve zvýhodněné zemi pokračovat ve svém vývozu do Společenství, a zejména k případům, kdy by uplatnění pravidel mohlo vést k ukončení činnosti;
b) ke zvláštním případům, kdy může být jednoznačně prokázáno, že by se v důsledku uplatňování pravidel o prokazování původu neuskutečnily významné investice do některého průmyslového odvětví a kdy by odchylka podpořila investiční program, jenž by postupně umožnil dodržování těchto pravidel;
c) k hospodářským a sociálním dopadům rozhodnutí, která mají být přijata, zejména s ohledem na stav zaměstnanosti ve zvýhodněných zemích a ve Společenství.
3. Aby usnadnily zkoumání žádostí o udělení odchylky, předloží země, které je podávají, k jejich odůvodnění pokud možno úplné podklady, odpovídající zejména na tyto otázky:
- název konečného výrobku,
- druh a množství materiálů pocházejících ze třetích zemí,
- výrobní postup,
- přidaná hodnota,
- počet zaměstnanců daného podniku,
- předpokládaný objem vývozu do Společenství,
- další možné zdroje dodávek surovin,
- odůvodnění požadované doby platnosti,
- jiné poznámky.
4. Komise předloží žádost o odchylku výboru.
Rozhodne se o ní postupem podle článku 249 kodexu.
5. Použije-li se odchylka, uvede se v kolonce 4 osvědčení o původu na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře podle článku 90 tato poznámka:
"Odchylka — nařízení (ES) č. …"
6. Odstavce 1 až 5 platí i pro případné žádosti o prodloužení platnosti.
Článek 77
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto oddíle musí být splněny ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství nepřetržitě.
Je-li původní zboží vyvezené ze zvýhodněné země nebo ze Společenství do jiné země vráceno do zvýhodněné země nebo do Společenství, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím a
- bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Článek 78
1. Za dopravené přímo ze zvýhodněné země do Společenství nebo ze Společenství do dané zvýhodněné země se považuje
a) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země, s výjimkou jiné země téhož regionálního sdružení, použije-li se článek 72;
b) zboží, které tvoří jedinou zásilku a jehož přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné země nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud toto zboží zůstalo v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo tam podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jeho uchování v nezměněném stavu;
c) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje přes území Norska nebo Švýcarska a bylo následně zcela nebo částečně zpětně vyvezeno do Společenství nebo do zvýhodněné země, pokud toto zboží zůstalo v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jeho uchování v nezměněném stavu;
d) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné země nebo Společenství.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) a c) se prokazuje tak, že se příslušným celním orgánům předloží
a) buď ložný list, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu;
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 79
1. Jsou-li výrobky ze zvýhodněné země zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se na ně celní preference uvedené v článku 67, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející z dané zvýhodněné země, a je-li příslušným celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky přímo ze zvýhodněné země do země konání výstavy;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství;
c) výrobky byly do Společenství zaslány ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům ve Společenství se předloží osvědčení o původu zboží na tiskopise A obvyklým způsobem.
Musí v něm být uveden název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu výrobků a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu výrobky zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních místnostech s úmyslem prodat zahraniční výrobky.
Pododdíl 2
Prokazování původu
Článek 80
Na výrobky pocházející ze zvýhodněných zemí se ustanovení tohoto oddílu vztahují po předložení
a) buď osvědčení o původu na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17 nebo
b) v případech uvedených v čl. 90 odst. 1 prohlášení, jehož text je uveden v příloze 18, uvedeného vývozcem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu, který popisuje dotyčný výrobek dostatečně podrobně, aby umožnil jeho ztotožnění (dále jen "prohlášení na faktuře").
a) Osvědčení o původu na tiskopise A
Článek 81
1. Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67, pokud byly dopraveny do Společenství přímo ve smyslu článku 78, po předložení osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány nebo jiné příslušné vládní orgány zvýhodněné země a jestliže daná země
- sdělila Komisi údaje požadované podle článku 93,
- poskytuje Společenství pomoc tím, že umožňuje celním orgánům členských států ověřit pravost osvědčení a správnost údajů o skutečném původu dotyčných výrobků.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67.
3. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce.
4. Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené výrobky může být vydáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
5. Osvědčení vydává příslušný vládní orgán zvýhodněné země, pokud vyvážené výrobky mohou být považovány za výrobky pocházející z této země ve smyslu pododdílu 1.
Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn.
6. K přezkoumání, zda je splněna podmínka stanovená v odstavci 5, může příslušný vládní orgán požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považuje za účelné.
7. Příslušný vládní orgán zvýhodněné země dbá na to, aby tiskopisy osvědčení o původu zboží a žádosti byly řádně vyplněny.
8. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné.
V důsledku toho musí být v kolonce 12 tohoto osvědčení nezbytně obsažen údaj "Evropské společenství" nebo název některého členského státu.
9. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11.
Podpis, jenž má být v této kolonce obsažen a je vyhrazen příslušnému vládnímu orgánu vydávajícímu osvědčení, musí být učiněn rukou.
Článek 82
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí být ve lhůtě deseti měsíců ode dne vydání příslušnými vládními orgány zvýhodněné země předloženo celním orgánům členského státu dovozu, kterým byly výrobky předloženy.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, která jsou celním orgánům členského státu dovozu předložena po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijata pro účely uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67 pouze v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku mimořádných okolností.
3. V ostatních případech opožděného předložení osvědčení o původu zboží je mohou celní orgány členského státu dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím lhůty uvedené v odstavci 1.
4. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům původ prokazován pouze při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a) je dováženo v rámci pravidelných a trvalých obchodních operací značné obchodní hodnoty;
b) je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu a ve Společenství;
c) je zařazeno do stejné podpoložky (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d) pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a plní vstupní formality u stejného celního úřadu ve Společenství.
Tento postup lze použít na množství a období určená příslušnými celními orgány.
Uvedené období nesmí za žádných okolností přesáhnout tři měsíce.
Článek 83
Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené výrobky ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI a XVII čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, prokazuje se jejich původ celním orgánům pouze při dovozu první části.
Článek 84
Protože osvědčení o původu zboží na tiskopise A slouží k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67, je příslušný vládní orgán země vývozu povinen přijmout předpisy potřebné k ověření původu výrobků a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
Článek 85
Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům členského státu dovozu postupy uvedenými v článku 62 kodexu.
Tyto orgány mohou požadovat jejich překlad.
Dále mohou požadovat, aby bylo dovozní celní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění tohoto oddílu.
Článek 86
1. Odchylně od čl. 81 odst. 5 může být osvědčení o původu na tiskopise A ve výjimečných případech vydáno po skutečném vývozu výrobků, jichž se týká, jestliže
a) nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností, anebo
b) bylo celním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
2. Příslušný vládní orgán může vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověřil, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídajícími vývozními doklady a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných výrobků.
3. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka nebo .
Článek 87
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušný vládní orgán o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku nebo a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem prvopisu osvědčení.
2. Pro účely článku 82 nabývá duplikát platnosti dnem, kdy byl vydán prvopis osvědčení.
Článek 88
1. Jsou-li původní výrobky umístěny pod dohled celního úřadu ve Společenství, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více osvědčeními o původu na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto výrobků na jiné místo ve Společenství nebo do Norska nebo Švýcarska.
Náhradní osvědčení o původu na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se výrobky nacházejí.
2. Náhradní osvědčení vydané podle odstavce 1 nebo článku 89 se považuje za konečné osvědčení o původu výrobků v něm uvedených.
Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno.
V kolonce 4 se uvede jedna z poznámek nebo a datum vydání původního osvědčení a jeho pořadové číslo.
V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce.
V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce.
Do kolonek 3 až 9 je nutno přenést veškeré údaje obsažené v původním osvědčení, které se vztahují se na zpětně vyvážené výrobky.
V kolonce 10 je nutno uvést odkaz na fakturu zpětného vývozce.
V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celního orgánu, který náhradní osvědčení vydal.
Odpovědnost tohoto orgánu se týká pouze vydání náhradního osvědčení.
V kolonce 12 se uvedou místo původu a místo určení obsažené v původním osvědčení.
Tuto kolonku podepisuje zpětný vývozce.
Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
4. Celní úřad, který vydává náhradní osvědčení uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných nákladových kusů a pořadová čísla jednoho nebo více odpovídajících náhradních osvědčení.
Původní osvědčení musí daný celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let.
5. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. Vztahují-li se na zboží ve Společenství celní preference zmíněné v článku 67 na základě odchylky stanovené článku 76, použije se postup podle tohoto článku jen tehdy, je-li toto zboží určeno pro Společenství.
Článek 89
Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství se mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67 po předložení náhradního osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány Norska nebo Švýcarska na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného příslušnými orgány zvýhodněné země, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článku 78 a jestliže Norsko nebo Švýcarsko poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost a pravdivost vydaných osvědčení.
Ověřovací postup stanovený v článku 94 se použije přiměřeně. Lhůta uvedená v čl.
94 odst. 3 se prodlužuje na osm měsíců.
b) Prohlášení na faktuře
Článek 90
1. Prohlášení na faktuře může učinit
a) schválený vývozce Společenství, ve smyslu článku 90a, nebo
b) kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní výrobky, jejichž celková hodnota nepřesahuje 3000 ECU, pokud se na tento postup rovněž vztahuje pomoc zmíněná v čl. 81 odst. 1.
2. Prohlášení na faktuře může být učiněno, lze-li dotyčné výrobky považovat za pocházející ze Společenství nebo z některé zvýhodněné země ve smyslu tohoto oddílu.
3. Vývozce činící prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli předložit, na žádost celních nebo vládních orgánů země vývozu, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných výrobků a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto oddíle.
4. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině nebo angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu.
Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a tiskacím písmem.
5. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
Vývozce schválený ve smyslu článku 90a však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se celním nebo vládním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
6. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) podléhá použití prohlášení na faktuře těmto zvláštním podmínkám:
a) pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b) bylo-li zboží obsažené v zásilce již kontrolováno v zemi vývozu, pokud jde o definici pojmu "původní výrobek", může vývozce v prohlášení na faktuře na tuto kontrolu odkázat.
První pododstavec nezbavuje vývozce povinnosti splnit případné jiné formality požadované celními nebo poštovními předpisy.
Článek 90a
1. Celní orgány Společenství mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen "schválený vývozce"), který často odesílá zboží Společenství ve smyslu čl. 67 odst. 2 a který celním orgánům uspokojivě poskytuje veškeré záruky potřebné ke kontrole statusu původu výrobků a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto oddílu, aby činil prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu, jíž se týká.
2. Celní úřady mohou vázat poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
3. Celní úřady udělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře.
4. Celní úřady dohlížejí na využívání povolení schváleným vývozcem.
5. Celní úřady mohou povolení kdykoli odejmout.
Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neposkytuje záruky zmíněné v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jakýmkoli způsobem zneužívá.
Článek 90b
1. Status původu výrobků Společenství ve smyslu čl. 67 odst. 2 se prokazuje předložením
a) průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21, nebo
b) prohlášení uvedeného v článku 90.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova "pays bénéficaires du SPG" a "CE" nebo "GSP beneficiary countries" a "EC".
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o vydávání, na prohlášení na faktuře.
Článek 90c
1. Výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní výrobky, na které se vztahují celní preference ve smyslu článku 67, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud se jedná o dovoz zcela neobchodní povahy, pokud dovozce prohlásil, že výrobky splňují všechny podmínky pro uplatnění tohoto oddílu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
2. Za dovoz zcela neobchodní povahy se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně výrobků pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto výrobků zřejmé, že se nedovážejí pro obchodní účely.
Dále celková hodnota těchto výrobků nesmí u malých zásilek překročit 215 ECU a u výrobků nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 600 ECU.
Článek 91
1. Použije-li se čl. 67 odst. 2, 3 nebo 4, přihlížejí příslušné orgány zvýhodněné země, kterým je podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro výrobky, při jejichž výrobě byl použit materiál pocházející ze Společenství, z Norska nebo ze Švýcarska, k průvodnímu osvědčení EUR.1 nebo případně k prohlášení na faktuře.
2. V kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A se v případech uvedených v odstavci 1 uvede "cumul CE", "cumul Norvège", "cumul Suisse" nebo "EC cumulation", "Norway cumulation", "Switzerland cumulation".
Článek 92
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu výrobku, nepozbývá tím osvědčení platnosti, je-li možné nesporně prokázat, že se osvědčení vztahuje na předložené výrobky.
Zjevné formální chyby, například překlepy v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 3
Způsoby administrativní spolupráce
Článek 93
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Tato razítka jsou platná od data, kdy je Komise obdrží.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými orgány zvýhodněných zemí.
Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil s otisky vzorů razítek zmíněnými v tomto odstavci.
2. Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství datum, ke kterému nové zvýhodněné země ve smyslu článku 97 splní povinnosti podle odstavce 1.
3. Komise zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 93a
Při uplatňování předpisů o celních preferencích uvedených v článku 67 musí zvýhodněné země dodržovat ustanovení o původu zboží, o vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, o podmínkách pro použití prohlášení na faktuře a o administrativní spolupráci nebo zajistit jejich dodržování.
Článek 94
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány ve Společenství odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů o skutečném původu daných výrobků.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí celní orgány ve Společenství osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře příslušnému orgánu veřejné moci zvýhodněné země, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření.
Pokud byla vystavena faktura, přiloží ke kopii osvědčení na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře její prvopis nebo případně kopii a jakýkoli případný jiný průkazní doklad.
Celní orgány rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nebo v prohlášení na faktuře nejsou správné.
Jestliže se dané orgány rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 67 až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění výrobků, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření podle odstavce 1, musí být ověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být sděleny celním orgánům ve Společenství.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadené osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vztahují na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat celní preference uvedené v článku 67.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných podle článku 91 musí odpověď obsahovat zaslání jedné nebo více kopií odpovídajících průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření, o které požádaly, nebo jestliže výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, odmítnou příslušné orgány celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
První pododstavec se uplatňuje mezi zeměmi téhož regionálního sdružení pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných nebo prohlášení na faktuře učiněných v souladu s tímto oddílem.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace dávají podnět k domněnce, že nejsou dodržována ustanovení tohoto oddílu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet.
Společenství se může na šetření k tomuto účelu podílet.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí příslušný vládní orgán zvýhodněné země uchovávat kopie osvědčení o původu zboží a případné související vývozní doklady alespoň po dobu tří let.
Článek 95
Ustanovení čl. 78 odst. 1 písm. c) a článku 89 se použijí pouze v případě, že Norsko a Švýcarsko uplatňují v rámci celních preferencí, jež poskytují určitým výrobkům pocházejícím z rozvojových zemí, předpisy obdobné ustanovením Společenství.
Komise uvědomí celní orgány členských států o přijetí těchto předpisů Norskem a Švýcarskem a sdělí jim datum vstupu v platnost ustanovení uvedených v čl. 78 odst. 1 písm. c) a článku 89 a obdobných předpisů přijatých Norskem a Švýcarskem.
Tato ustanovení se použijí za podmínky, že Společenství, Norsko a Švýcarsko uzavřou dohodu, jež mimo jiné stanoví, že si vzájemně poskytují nezbytnou pomoc v záležitostech administrativní spolupráce.
Pododdíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 96
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "výrobky pocházející ze Společenství" nezahrnuje výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
2. Tento oddíl se použije přiměřeně při určování, zda lze určité výrobky považovat za výrobky pocházející z vyvážející zvýhodněné země, na kterou se vztahuje systém všeobecných celních preferencí, dovezené do Ceuty a Melilly nebo za pocházející z Ceuty a Melilly.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu na tiskopise A se použijí přiměřeně na výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
5. Španělské celní orgány zajistí uplatňování tohoto oddílu v Ceutě a Melille.
Pododdíl 5
Závěrečná ustanovení
Článek 97
Je-li země nebo území přijato nebo znovu přijato jako zvýhodněné v rámci systému všeobecných celních preferencí, pokud jde o výrobky uvedené v nařízeních Rady (ES) nebo v rozhodnutí ESUO, může být zmíněný systém uplatňován na zboží pocházející z této země nebo území za podmínky, že je vyváženo z této země nebo území ode dne uvedeného v čl. 92 odst. 3.
Oddíl 2
Republika Bosna a Hercegovina, Chorvatská republika; Svazová republika Jugoslávie; Bývalá jugoslávská republika Makedonie a území západního břehu Jordánu a pásma Gazy
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 98
1. Pro účely uplatňování předpisů o celních preferencích poskytovaných Společenstvím na výrobky pocházející z Republiky Bosna a Hercegovina, Chorvatské republiky, Svazové republiky Jugoslávie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a území západního břehu Jordánu a pásma Gazy (dále jen "zvýhodněné republiky a území") se za výrobky pocházející ze zvýhodněné republiky nebo území považují
a) výrobky, které byly v dané republice nebo území zcela získány nebo vyrobeny ve smyslu článku 99;
b) výrobky, které byly v této zvýhodněné republice nebo území vyrobeny s použitím jiných výrobků, než které jsou uvedeny v písmenu a), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 100.
2. Pro účely tohoto oddílu se výrobky pocházející ze Společenství ve smyslu odstavce 3 považují za výrobky pocházející ze zvýhodněné republiky nebo území, pokud byly v této republice nebo území podrobeny zpracování nebo přepracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 101.
3. Odstavec 1 se použije přiměřeně k určování původu výrobků vyrobených nebo získaných ve Společenství.
Článek 99
1. Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými ve zvýhodněné republice nebo území nebo ve Společenství se rozumějí
a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty tam sklizené;
c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d) produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
e) produkty tamního lovu a rybolovu;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo jejich pobřežní vody tamními plavidly;
g) výrobky vyrobené nebo získané na palubě tamních výrobních plavidel z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací tam provedených;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato republika nebo území nebo Společenství výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) výrobky tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojmy "tamní plavidla" a "tamní výrobní plavidla" v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné republice nebo území nebo v některém členském státě,
- která plují pod vlajkou zvýhodněné republiky nebo území nebo některého členského státu,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo území nebo členských států nebo společnosti, jejíž skutečné sídlo se nachází ve zvýhodněné republice nebo území nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné republiky nebo území nebo členských států, a v případě společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná republika nebo území nebo členské státy, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo území nebo členských států,
- jejichž velitel a důstojníci jsou výhradně státními příslušníky zvýhodněné republiky nebo území nebo členských států
a - jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo území nebo členských států.
3. Pojmy "zvýhodněná republika nebo území" a "Společenství" zahrnují rovněž pobřežní vody této republiky nebo území nebo členských států.
4. Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo přepracovávají, se považují za součást území zvýhodněné republiky nebo území nebo členského státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 100
1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se pro účely článku 98 nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě.
2. U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu
- v příloze 19 pro území západního břehu Jordánu a pásma Gazy, nebo
- v příloze 20 pro Republiku Bosna a Hercegovina, Chorvatskou republiku, Svazovou republiku Jugoslávie a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii,
musí být místo podmínky uvedené v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
Článek 101
Následující zpracování nebo přepracování se považují za nedostatečná k tomu, aby výrobku udělila status původu bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky čl. 100 odst. 1:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);
b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav výrobků), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování zásilek;
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení výrobků, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňuje podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za výrobek pocházející z některé zvýhodněné republiky nebo území nebo ze Společenství;
f) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až f);
g) porážení zvířat.
Článek 102
1. Odchylně od článku 100 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného výrobku, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 5 % ceny konečného výrobku ze závodu a jsou splněny podmínky stanovené v poznámce 3.4 v příloze 14.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na výrobky kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
Článek 103
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 104
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní výrobky, jestliže jsou původními výrobky všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy výrobků, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní výrobek jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 105
Při určování, zda je výrobek původní, se nezjišťuje původ těchto prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
a) energie a palivo;
b) zařízení a vybavení;
c) stroje a nástroje;
d) zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení výrobku.
Článek 106
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto oddíle musí být splněny ve zvýhodněné republice nebo území nebo ve Společenství nepřetržitě.
Je-li původní zboží vyvezené ze zvýhodněné republiky nebo území nebo ze Společenství do jiné země vráceno do zvýhodněné republiky nebo území nebo do Společenství, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím,
- bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Článek 107
1. Za dopravené přímo ze zvýhodněné republiky nebo území do Společenství nebo ze Společenství do dané zvýhodněné republiky nebo území se považuje
a) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země;
b) zboží, které tvoří jedinou zásilku a jehož přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné republiky nebo území nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud toto zboží zůstalo v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo tam podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jeho uchování v nezměněném stavu;
c) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné republiky nebo území nebo Společenství.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) se prokazuje tak, že se příslušným celním orgánům předloží
a) buď jediný ložný list, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu
nebo
b) potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu;
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 108
1. Jsou-li výrobky ze zvýhodněné republiky nebo území zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se na ně celní preference uvedené v článku 98, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející z dané zvýhodněné republiky nebo území, a je-li příslušným celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky přímo ze zvýhodněné republiky nebo území do země konání výstavy;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství;
c) výrobky byly do Společenství zaslány ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům ve Společenství se předloží průvodní osvědčení EUR.1 obvyklým způsobem.
Musí v něm být uveden název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu výrobků a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu výrobky zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních místnostech s úmyslem prodat zahraniční výrobky.
Pododdíl 2
Prokazování původu
Článek 109
Na výrobky pocházející ze zvýhodněných republik nebo území se ustanovení tohoto oddílu vztahují po předložení
a) buď průvodního osvědčení EUR.1, jehož vzor je uveden v příloze 21
nebo b) v případech uvedených v čl. 117 odst. 1 prohlášení, jehož text je uveden v příloze 22, uvedeného vývozcem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu, který popisuje dotyčný výrobek dostatečně podrobně, aby umožnil jeho ztotožnění (dále jen "prohlášení na faktuře").
a) Průvodní osvědčení EUR.1
Článek 110
1. Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 98, pokud byly dopraveny do Společenství přímo ve smyslu článku 107, po předložení průvodního osvědčení EUR.1 vydaného
- celními nebo vládními orgány Bosny a Hercegoviny, Chorvatska, Svazové republiky Jugoslávie nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, nebo
- obchodními komorami území západního břehu Jordánu a pásma Gazy,
jestliže tyto příslušné orgány zvýhodněných republik nebo území
- sdělily Komisi údaje požadované podle článku 121 a
- poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost dokladu a správnost údajů o skutečném původu dotyčných výrobků.
2. Průvodní osvědčení EUR.1 smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98.
3. Průvodní osvědčení EUR.1 se vydává na základě písemné žádosti podané vývozcem, nebo jeho jménem jeho pověřeným zástupcem.
Žádost se podává na tiskopise, jehož vzor je uveden v příloze 21 a který musí být vyplněn v souladu s tímto pododdílem.
Žádosti o průvodní osvědčení EUR.1 musí být příslušnými orgány zvýhodněné republiky nebo území uchovávány po dobu alespoň tří let.
4. Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené výrobky může být vydáno průvodní osvědčení EUR.1.
Vývozce se zaváže předložit na žádost příslušných orgánů jakýkoli dodatečný důkaz, který mohou požadovat pro zjištění správnosti statusu původu výrobků, vůči nimž má být uplatňováno preferenční zacházení, a dále se zaváže, že bude souhlasit s jakoukoli kontrolou ze strany těchto orgánů, pokud jde o okolnosti, za nichž byly výrobky získány.
5. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají příslušné orgány zvýhodněných republik nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu, pokud mohou být vyvážené výrobky považovány za původní ve smyslu tohoto oddílu.
6. Protože průvodní osvědčení EUR.1 slouží k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98, jsou příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu povinny přijmout předpisy potřebné k ověření původu výrobků a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
7. K přezkoumání, zda je splněna podmínka stanovená v odstavci 5, mohou příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považují za účelné.
8. Příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu dbají na to, aby tiskopisy uvedené v odstavci 1 byly řádně vyplněny.
9. Datum vydání průvodního osvědčení EUR.1 se uvádí v části osvědčení, která je vyhrazena pro celní orgány.
10. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu při vývozu výrobků, kterých se týká.
Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn.
Článek 111
Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené výrobky ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI a XVII čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, prokazuje se jejich původ celním orgánům pouze při dovozu první části.
Článek 112
Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům členského státu dovozu postupy uvedenými v článku 62 kodexu.
Tyto orgány mohou požadovat jejich překlad.
Dále mohou požadovat, aby bylo dovozní celní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění tohoto oddílu.
Článek 113
1. Odchylně od čl. 110 odst. 10 může být průvodní osvědčení EUR.1 ve výjimečných případech vydáno po skutečném vývozu výrobků, jichž se týká, jestliže
a) nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností, anebo
b) bylo celním orgánům uspokojivě prokázáno, že průvodní osvědčení EUR.1 bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
2. Příslušné orgány mohou vydat průvodní osvědčení EUR.1 dodatečně pouze v případě, že ověřily, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídajícími vývozními doklady a že průvodní osvědčení EUR.1 splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných výrobků.
3. V průvodních osvědčeních EUR.1 vydaných dodatečně musí být uvedena některá z těchto poznámek:
, , , , , , , , , , .
4. Poznámka uvedená v odstavci 3 se zapisuje do kolonky "Poznámky" průvodního osvědčení EUR.1.
Článek 114
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 může vývozce požádat příslušné orgány členského státu vývozu, který je vydal, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení.
2. Takto vydaný duplikát musí obsahovat některou z těchto poznámek:
"DUPLICADO" , , , , , , , , , .
3. Poznámka uvedená v odstavci 2 se zapisuje do kolonky "Poznámky" průvodního osvědčení EUR.1.
4. Duplikát nese datum vydání původního průvodního osvědčení EUR.1 a tímto datem nabývá platnosti.
Článek 115
1. Jsou-li původní výrobky umístěny pod dohled celního úřadu ve Společenství, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více průvodními osvědčeními EUR.1 pro účely zaslání všech nebo některých z těchto výrobků na jiné místo ve Společenství.
Náhradní průvodní osvědčení EUR.1 vydává celní úřad, pod jehož dohledem se výrobky nacházejí.
Článek 116
1. Průvodní osvědčení EUR.1 platí pět měsíců ode dne vydání ve zvýhodněné republice nebo území nebo ve Společenství a v této lhůtě musí být předloženo celním orgánům členského státu nebo zvýhodněné republiky nebo území dovozu.
2. Průvodní osvědčení EUR.1, která jsou celním orgánům členského státu předložena po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijata pro účely uplatnění preferenčního zacházení v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku mimořádných okolností.
3. V ostatních případech opožděného předložení ve smyslu odstavce 2 mohou celní orgány členského státu dovozu přijmout průvodní osvědčení EUR.1, pokud jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
b) Prohlášení na faktuře
Článek 117
1. Prohlášení na faktuře může učinit
a) schválený vývozce, ve smyslu článku 118, nebo
b) kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní výrobky, jejichž celková hodnota nepřesahuje 3000 ECU, pokud se na tento postup rovněž vztahuje pomoc zmíněná v čl. 110 odst. 1.
2. Prohlášení na faktuře může být učiněno, lze-li dotyčné výrobky považovat za pocházející ze Společenství nebo z některé zvýhodněné republiky nebo území ve smyslu tohoto oddílu.
3. Vývozce činící prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli předložit, na žádost celních orgánů Společenství nebo příslušných orgánů zvýhodněné republiky nebo území, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných výrobků a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto oddíle.
4. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 22, vyhotovuje vývozce v některém z jazykových znění uvedených v této příloze v souladu s vnitrostátními předpisy země vývozu, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu.
Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a tiskacím písmem.
5. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
Vývozce schválený ve smyslu článku 118 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se příslušným orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
6. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) podléhá použití prohlášení na faktuře těmto zvláštním podmínkám:
a) pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b) bylo-li zboží obsažené v zásilce již kontrolováno v republice nebo území vývozu, pokud jde o definici pojmu "původní výrobek", může vývozce v prohlášení na faktuře na tuto kontrolu odkázat.
První pododstavec nezbavuje vývozce povinnosti splnit případné jiné formality požadované celními nebo poštovními předpisy.
Článek 118
1. Celní orgány Společenství mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen "schválený vývozce"), který často odesílá zboží Společenství ve smyslu čl. 98 odst. 2 a který celním orgánům uspokojivě poskytuje veškeré záruky potřebné ke kontrole statusu původu výrobků a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto oddílu, aby činil prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotyčných výrobků.
2. Celní úřady mohou vázat poskytnout statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
3. Celní úřady udělí schválenému vývozci číslo povolení, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře.
4. Celní úřady dohlížejí na využívání povolení schváleným vývozcem.
5. Celní úřady mohou povolení kdykoli odejmout.
Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neposkytuje záruky zmíněné v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jakýmkoli způsobem zneužívá.
Článek 119
1. Výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní výrobky, na které se vztahují celní preference ve smyslu článku 98, aniž by bylo třeba předložit průvodní osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, pokud se jedná o dovoz zcela neobchodní povahy, pokud dovozce prohlásil, že výrobky splňují všechny podmínky pro uplatnění tohoto oddílu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
2. Za dovoz zcela neobchodní povahy se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně výrobků pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto výrobků zřejmé, že se nedovážejí pro obchodní účely.
Dále celková hodnota těchto výrobků nesmí u malých zásilek překročit 215 ECU a u výrobků nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 600 ECU.
Článek 120
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v dokladu o původu zboží a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu výrobku, nepozbývá tím doklad platnosti, je-li možné nesporně prokázat, že se osvědčení vztahuje na předložené výrobky.
Zjevné formální chyby, například překlepy v dokladu o původu zboží nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
Pododdíl 3
Způsoby administrativní spolupráce
Článek 121
1. Zvýhodněné republiky a území sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na jejich území příslušných pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole průvodních osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře.
Tato razítka jsou platná od data, kdy je Komise obdrží.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými orgány zvýhodněných republik a území.
Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil s otisky vzorů razítek zmíněnými v tomto odstavci.
2. Komise zašle zvýhodněným republikám a územím vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 122
1. Dodatečné ověření průvodních osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členského státu dovozu nebo příslušné orgány zvýhodněných republik nebo území odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
2. K provedení odstavce 1 vrátí příslušné orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky nebo území dovozu průvodní osvědčení EUR.1, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným orgánům zvýhodněné republiky nebo území nebo celním orgánům členského státu vývozu, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření.
K průvodnímu osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře přiloží veškeré související obchodní doklady nebo jejich kopie a k žádosti o dodatečné ověření poskytnou veškeré získané doklady a informace nasvědčující tomu, že údaje poskytnuté v osvědčení nebo prohlášení nejsou správné.
Jestliže se celní orgány členského státu dovozu rozhodnou pozastavit uplatňování preferenčního zacházení u příslušných výrobků až do výsledku ověření, propustí dovozci výrobky, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Celním orgánům členského státu dovozu nebo příslušným orgánům zvýhodněné republiky nebo území, které o ověření požádaly, budou výsledky ověření sděleny do šesti měsíců.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se průvodní osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře vztahuje na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat celní preference uvedené v článku 98.
4. Pro účely dodatečného ověření průvodních osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře uchovávají příslušné orgány zvýhodněných republik nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu jakékoliv vývozní doklady nebo kopie osvědčení, které se k nim vztahují po dobu alespoň tří let.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností neobdrží příslušné orgány odpověď do deseti měsíců od podání žádosti o ověření nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, odmítnou orgány, jež žádost podaly, uplatňovat celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
Pododdíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 123
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "výrobky pocházející ze Společenství" nezahrnuje výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
2. Tento oddíl se použije přiměřeně při určování, zda lze určité výrobky považovat za výrobky pocházející z vyvážejících zvýhodněných republik nebo území, na které se vztahují celní preference, dovezené do Ceuty a Melilly nebo za výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování průvodního osvědčení EUR.1 se použijí přiměřeně na výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
5. Španělské celní orgány zajistí uplatňování tohoto oddílu v Ceutě a Melille."
3. Článek 220 se nahrazuje tímto:
"Článek 220
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, přikládají se k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do celního režimu s hospodářským účinkem tyto doklady:
a) pro režim uskladňování v celním skladu:
- typu D: doklady uvedené v čl. 218 odst. 1 písm. a) a b),
- jiného než typu D: žádné doklady;
b) pro režim aktivního zušlechťovacího styku:
- systém navracení: doklady uvedené v čl. 218 odst. 1,
- podmíněný systém: doklady uvedené v čl. 218 odst. 1 písm. a) a b),
a případně písemné povolení daného celního režimu nebo kopie žádosti o povolení, pokud se použije čl. 556 odst. 1 druhý pododstavec;
c) pro režim přepracování pod celním dohledem doklady uvedené v čl. 218 odst. 1 písm. a) a b), a případně písemné povolení pro daný celní režim;
d) pro režim dočasného použití:
- s částečným osvobozením od dovozního cla: doklady uvedené v čl. 218 odst. 1,
- s úplným osvobozením od dovozního cla: doklady uvedené v čl. 218 odst. 1 písm. a) a b),
a případně písemné povolení pro daný celní režim;
e) pro režim pasivního zušlechťovacího styku doklady uvedené v čl. 221 odst. 1, a případně písemné povolení daného režimu nebo kopie žádosti o povolení, pokud se použije čl. 751 odst. 1 druhý pododstavec.
2. Na celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do kteréhokoli celního režimu s hospodářským účinkem se vztahuje čl. 218 odst. 2.
3. Celní orgány mohou povolit, aby písemné povolení režimu nebo kopie žádosti o povolení byly namísto přiložení k celnímu prohlášení uchovávány k jejich dispozici."
4. V článku 228 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"Potvrzení obsahuje alespoň tyto údaje:
a) popis zboží natolik přesný, aby umožnil jeho ztotožnění; může případně obsahovat sazební zařazení;
b) fakturovou hodnotu a/nebo případně množství zboží;
c) rozdělení vybraných poplatků;
d) datum vystavení;
e) název orgánu, který je vystavil.
Členské státy uvědomí Komisi, o vzorech potvrzení zavedených na základě tohoto článku.
Veškeré tyto informace Komise předá ostatním členským státům."
5. V článku 455 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Uspokojivý důkaz podle odstavce 2 se celním orgánům poskytuje
a) předložením celního nebo obchodního dokladu potvrzeného celními úřady, z něhož vyplývá, že dané zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží nebo
b) předložením celního dokladu o propuštění do některého celního režimu ve třetí zemi nebo jeho opisu nebo fotokopie; opis nebo fotokopii musí ověřit buď subjekt, který potvrdil prvopis dokladu, orgán dotyčné třetí země nebo orgán členského státu.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží nebo
c) v případě Úmluvy ATA důkazními prostředky uvedenými v článku 8 Úmluvy."
6. V oddílu 2 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 457b
1. Pokud se operace TIR týká stejného zboží, na které se vztahuje článek 362, nebo pokud to celní orgány považují za nutné, může celní úřad výstupu nebo vstupu pro zásilku stanovit závaznou trasu.
Stanovenou trasu mohou změnit pouze celní orgány členského státu, ve kterém se zásilka během pohybu po stanovené trase nachází, a to na žádost držitele karnetu TIR.
Celní orgány učiní odpovídající záznamy v karnetu TIR a neprodleně o tom uvědomí celní orgány úřadu odeslání nebo vstupu.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo možné potírat jakékoli porušení předpisů či nesrovnalosti a účinně je postihovat.
2. Z důvodu zásahu vyšší moci se přepravce může od stanovené trasy odchýlit.
Zásilka a karnet TIR musí být neprodleně předloženy nejbližším celním orgánům členského státu, ve kterém se zásilka nachází.
Tyto celní orgány neprodleně uvědomí celní úřad odeslání nebo vstupu a učiní odpovídající záznamy v karnetu TIR."
7. Článek 629 se nahrazuje tímto:
"Článek 629
Celní prohlášení nebo žádost o přidělení některého celně schváleného určení zušlechtěným výrobkům, nebo případně zboží v nezměněném stavu, podle článku 128 kodexu musí obsahovat všechny údaje potřebné k odůvodnění žádosti o vrácení cla."
8. Článek 630 se nahrazuje tímto:
"Článek 630
Aniž je dotčeno použití zjednodušených postupů, musí být každý zušlechtěný výrobek, nebo případně zboží v nezměněném stavu, kterému má být přiděleno některé celně schválené určení podle článku 128 kodexu, předložen celnímu úřadu, který ukončuje daný režim, a dále splnit celní formality stanovené pro toto určení v souladu s obecnými ustanoveními, které se jej týkají."
9. V článku 631 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. S výjimkou případů uvedených v článku 568 musí být celní prohlášení s návrhem na přidělení některého celně schváleného určení zušlechtěným výrobkům, nebo případně zboží v nezměněném stavu, podle článku 128 kodexu podáno některému z celních úřadů příslušných pro ukončení daného režimu, uvedených v povolení.";
10. v čl. 640 odst. 1 se písmeno j) nahrazuje tímto:
"j) odkazy na celní prohlášení, na jejichž podkladě bylo zušlechtěným výrobkům, nebo případně zboží v nezměněném stavu, přiděleno některé celně schválené určení uvedené v článku 128 kodexu,"
11. V části IV se hlava III mění takto:
a) název hlavy III se nahrazuje tímto:
"VYMÁHÁNÍ CELNÍHO DLUHU";
b) v čl. 871 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Musí také obsahovat podepsané prohlášení účastníka řízení ve věci předkládané Komisi potvrzující, že se s věcí seznámil, a obsahující buď prohlášení, že nemá, co by dodal, nebo uvádějící všechny další informace, k nímž by podle jeho názoru mělo být přihlíženo.";
c) vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 876a
1. Celní úřady odloží povinnost dlužníka zaplatit clo až do okamžiku rozhodnutí o žádosti, pokud je v případě, kdy zboží již není pod celním dohledem, poskytnuta jistota na částku tohoto cla, a pokud
a) v případech, kdy byla podána žádost o zrušení platnosti celního prohlášení, bude této žádosti pravděpodobně vyhověno;
b) se v případech, kdy byla předložena žádost o prominutí cla podle článku 236 ve spojení s čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu nebo podle článku 238 nebo 239, celní orgány domnívají, že podmínky stanovené v dotyčném ustanovení lze považovat za splněné;
c) v případech jiných než zmíněných v písmenu b) byla podána žádost o prominutí cla podle článku 236 kodexu a podmínky stanovené v čl. 244 druhém pododstavci kodexu byly splněny.
Poskytnutí jistoty není nutné požadovat v případech, kdy by tento požadavek dlužníkovi vzhledem k jeho situaci pravděpodobně způsobil vážné hospodářské nebo sociální obtíže.
2. Pokud je zboží za jedné z okolností zmíněných ve čl. 233 písm. c) druhé odrážce nebo písm. d) kodexu zajištěno, odloží celní orgány povinnost dlužníka zaplatit clo, pokud se domnívají, že lze považovat za splněné podmínky pro zabavení zboží."
12. V čl. 905 odst. 2 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Musí také obsahovat prohlášení o vrácení nebo prominutí cla podepsané žadatelem, jež osvědčuje, že se se spisem seznámil, a buď potvrzuje, že nemá co dodat, nebo uvádí veškeré dodatečné informace, které by v něm měly podle jeho názoru být zahrnuty."
13. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha 1A.
14. Příloha 11 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
15. Příloha 14 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
16. Příloha 15 se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
17. Příloha 17 se nahrazuje přílohou V tohoto nařízení.
18. Příloha 18 se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení.
19. Příloha 19 se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
20. Příloha 20 se nahrazuje přílohou VIII tohoto nařízení.
21. Příloha 22 se nahrazuje přílohou IX k tomuto dokumentu.
22. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou X tohoto nařízení.
23. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou XI tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 8. ledna 1997, kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2034/96 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že eprinomektin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že octan zinečnatý, chlorid zinečnatý, glukonan zinečnatý, olean zinečnatý, stearan zinečnatý, chlorhexidin, glyceroformal, hesperidin, hesperidinmethylchalkon, menbuton a miripiriumchlorid musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že flumekvin, doxycyklin, albendazolsulfoxid musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že maximální limity reziduí pro chlorpromazin nelze stanovit, protože jeho rezidua v potravinách živočišného původu představují při jakémkoli limitu riziko pro zdraví spotřebitele; že chlorpromazin musí být proto zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II, III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 23/97 ze dne 20. prosince 1996 o statistice úrovně a struktury nákladů práce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí,
vzhledem k tomu, že k plnění úkolů, které jí jsou uloženy, musí být Komise neustále informována o úrovni, vývoji a struktuře nákladů práce zaměstnavatelů a odměn za práci zaměstnanců v členských státech;
vzhledem k tomu, že rozvoj Společenství a vytvoření jednotného trhu zvyšují potřebu srovnatelných údajů o úrovni, vývoji a struktuře nákladů práce zaměstnavatelů a mezd a platů zaměstnanců, zejména jako prostředku pro analýzu růstu, konkurenceschopnosti, zaměstnanosti, pokroku v oblasti ekonomické a sociální soudržnosti a pro zavedení spolehlivého srovnávání mezi členskými státy a regiony Společenství;
vzhledem k tomu, že nejlepší metodou pro zjištění úrovně, vývoje a struktury nákladů práce zaměstnavatelů a mezd a platů zaměstnanců je vypracovat specifickou statistiku nákladů práce, jak to bylo naposledy učiněno v roce 1993 na základě nařízení Rady (EHS) č. 3949/92 ze dne 21. prosince 1992 o organizaci statistického zjišťování nákladů práce v průmyslu a v odvětví služeb [1], které se zakládalo na účetních údajích z roku 1992;
vzhledem k tomu, že z důvodu změn ve výši a složení výdajů, které mají podniky v oblasti mezd a platů, a s tím souvisejících příspěvků zaměstnavatelů je třeba vypracovat novou statistiku Společenství, založenou na účetních údajích za rok 1996, aby bylo možno aktualizovat výsledky předchozího zjišťování;
vzhledem k tomu, že podle nařízení (ES) č. 2223/96 [2] slouží evropský systém národních a regionálních účtů v Evropském společenství (ESA 95) jako podklad pro normy, definice a účetní postupy v členských státech, aby byly splněny potřeby Společenství; že toto nutně vyžaduje vytvoření úplných, spolehlivých a srovnatelných statistických zdrojů na národní a regionální úrovni; že úroveň členění uplatňovaná u různých proměnných se omezuje na to, co je nutné pro zajištění srovnatelnosti s předchozím zjišťováním a s požadavky národních účtů;
vzhledem k tomu, že statistické informace, které jsou k dispozici v každém členském státě, neposkytují použitelný základ pro srovnávání, zejména s ohledem na rozdíly mezi právními předpisy a správními postupy členských států; že statistika Společenství musí být proto vytvářena a její výsledky zpracovány na základě společných definic a harmonizovaných metodik;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je navrhované vytvoření společných statistických norem umožňujících harmonizované informace činností, jejíchž cílů může být z hlediska rozsahu nebo účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tyto normy budou v každém členském státě zavádět subjekty a instituce pověřené sestavováním úředních statistik;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady č. 93/464 ze dne 22. července 1993 o rámcovém programu prioritních akcí v oblasti statistických informací v letech 1993 až 1997 [3] je vypracování statistiky Společenství o nákladech práce jednou z prioritních akcí statistického programu pro léta 1993 až 1997;
vzhledem k tomu, že země, které mají správní nebo jiné vhodné statistické zdroje, mohou přistoupit k použití těchto zdrojů nebo je jinak spojit se zjednodušeným dotazníkem, pokud bude tato metoda slučitelná se schválenými definicemi a metodikami a pokud bude odpovídat celkovému souhrnu požadovaných proměnných;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zjednodušit správní postupy pro podniky, zejména u malých a středních podniků, a podporovat nové technologie sběru a zpracování údajů; že může být přesto nutné sbírat přímo u podniků údaje, které jsou nezbytné pro sestavení statistiky nákladů práce prostřednictvím metod, které jsou vyčerpávající, spolehlivé a aktuální, aniž by zúčastněným stranám, zejména malým a středním podnikům, vzniklo nějaké zatížení neúměrné výsledkům, které uživatelé uvedených statistik mohou rozumně očekávat;
vzhledem k tomu, že se jeví vhodné, aby byly přijaty výjimky pro určité členské státy, kterými by se přihlédlo k určitým technickým obtížím, kterým tyto státy čelí při sběru určitých druhů informací, za předpokladu, že tím nebude dotčena úroveň statistických informací;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy Evropských společenství, zřízený rozhodnutím č. 89/382/EHS, Euratom [4], byl konzultován Komisí podle článku 3 uvedeného rozhodnutí a zaujal k tomuto nařízení souhlasné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
Členské státy a Komise v rámci svých oblastí působnosti sestaví statistiku Společenství o úrovni a struktuře nákladů práce zaměstnavatelů v oblasti ekonomických činností vymezených v článku 3.
Článek 2
Sledované období
Statistika se sestavuje na základě informací za účetní období 1996 s výhradou zvláštních ustanovení, která jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Oblast působnosti
Statistika zahrnuje všechny ekonomické činnosti vymezené v sekcích C (dobývání nerostných surovin), D (zpracovatelský průmysl), E (výroba a rozvod elektřiny, plynu a vody), F (stavebnictví), G (obchod, opravy motorových vozidel a spotřebního zboží) a H (pohostinství a ubytování), ve skupině 63.3 (cestovní kanceláře, průvodcovská činnost; pomocné činnosti v cestovním ruchu jinde neuvedené), v sekci I (doprava, skladování, pošty a komunikace), v oddílech 65 (peněžnictví kromě pojištění a pojištění důchodu) a 66 (pojišťovnictví kromě sociálního zabezpečení), v sekci J (peněžnictví a pojišťovnictví) a v sekci K (činnosti v oblasti nemovitostí, pronajímání movitostí, služby pro podniky) obecné odvětvové klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (dále jen "NACE Rev. 1") vytvořené nařízením Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [5], s výhradou zvláštních ustanovení, která jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Zpravodajská povinnost
Sestavení statistiky nákladů práce je založeno na statistických jednotkách vymezených v nařízení Rady (EHS) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [6] a poskytuje informace o místních jednotkách, klasifikovaných podle jejich hlavní činnosti, podle regionů, alespoň na úrovni 1 Klasifikace územních statistických jednotek (NUTS 1) vytvořené Komisí, a podle velikostní třídy s ohledem na počet zaměstnanců podniku, na kterém jsou místní jednotky závislé.
Zpravodajská povinnost existuje pouze pro podniky s 10 a více zaměstnanými osobami.
Článek 5
Požadované informace
S výhradou zvláštních ustanovení obsažených v příloze se sbírají údaje:
1. o celkových nákladech práce, včetně odměn za práci zaměstnanců, o nákladech na odborné vzdělávání, ostatních výdajích, daních a podporách přímo souvisejících s náklady práce;
2. o celkovém počtu zaměstnanců a
3. o odpracované pracovní době.
Článek 6
Sběr údajů
1. Zjišťování provedou příslušné statistické služby členských států, které navrhnou vhodné metody pro sběr informací.
2. Zaměstnavatelé a ostatní osoby se zpravodajskou povinností odpoví na otázky pravdivě, úplně a ve stanovených lhůtách.
Členské státy přijmou příslušná opatření, aby se zabránilo jakémukoli porušení zpravodajské povinnosti, uvedené v článku 5.
3. Zjišťování není třeba provádět, pokud členské státy mají informace z jiných vhodných zdrojů nebo jsou schopny provést odhady potřebných údajů použitím statistických inferenčních metod, pokud u všech jednotek, u kterých se vypracovávají statistické údaje, nebyly některé nebo všechny proměnné zjišťovány.
Informace z jiných vhodných zdrojů nebo odhady nezbytných údajů je možné použít pouze v případě, že alespoň vyhovují požadavkům zjišťování, pokud jde o přesnost, úroveň a včasnost.
4. Členské státy vezmou při výběru a kombinaci zdrojů a při používání odhadů uvedených v odstavci 3 ohled na zatížení podnikatelů, zejména malých a středních podniků, a na požadavky na reprezentativnost v souladu s článkem 7.
5. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost všechny informace, zejména o metodice, potřebné pro uplatnění tohoto nařízení, a zejména všechny informace potřebné pro vyhodnocení jejich spolehlivosti a srovnatelnosti, pokud se údaje odvozují z administrativních zdrojů.
Článek 7
Reprezentativnost
Spolehlivosti a porovnatelnosti na vysoké úrovni kvality se dosáhne použitím velikosti vzorků, která umožní, aby relativní směrodatná odchylka odhadu nepřekročila u proměnné "hodinové náklady práce" podle oddílů NACE Rev. 1 hodnotu 3 %.
Článek 8
Zpracování výsledků
Statistické služby členských států zpracují odpovědi na otázky uvedené v čl. 6 odst. 2 nebo informace z jiných zdrojů uvedené v čl. 6 odst. 3 tak, aby bylo dosaženo porovnatelných výsledků.
Článek 9
Předání výsledků
Výsledky se předávají do 18 měsíců od konce kalendářního roku odpovídajícího sledovanému období, včetně důvěrných údajů, v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 15. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [7].
Článek 10
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, zejména:
- používané definice,
- úroveň členění, které se použije u proměnných,
- obecné zásady ohledně přesnosti a kvalitativní kritéria,
- vhodné formy předávaných proměnných
a - předávané výsledky,
budou stanoveny postupem podle článku 11.
Článek 11
Postup
Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy Evropských společenství (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje. Komise přijme opatření, která mají okamžitou účinnost.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tom případě:
- Komise odloží nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení účinnost opatření, o kterých rozhodla.
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. ledna 1997, kterým se stanoví pravidla pro vystavování osvědčení pro kožešiny a zboží, které spadají do působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3254/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 ze dne 4. listopadu 1991 o zákazu používání nášlapných pastí ve Společenství a dovozu kožešin a zboží z určitých volně žijících živočichů ze zemí, kde jsou tito živočichové odchytáváni pomocí nášlapných pastí nebo jiných metod odchytu, které nesplňují mezinárodní normy humánního odchytu do pastí[1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, žeaniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 3626/82[2] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2727/95[3], nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 může být přiměřeně prováděno pouze prostřednictvím osvědčení, která by měla být vydávána příslušnými orgány vyvážejících a zpětně vyvážejících zemí, a prostřednictvím stanovení požadavků pro tato osvědčení;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 5 nařízení (EHS) č. 3254/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Kožešiny a další zboží uvedené v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 smí být oprávněno k celnímu projednání jinému než pro vnější tranzit, který má za cíl jejich dopravu mimo celní území Společenství, pouze tehdy, jestliže pocházejí ze živočichů
a) kteří byli odchyceni v zemích zahrnutých v seznamu uvedeném v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 a pokud je dotyčný druh v seznamu u příslušné země uveden nebo
b) kteří byli odchyceni v nějakém členském státu nebo
c) kteří se narodili a byli odchováni v zajetí.
2. Pro účel odstavce 1 odevzdá dovozce nebo jeho zmocněný zástupce osvědčení, které bylo vydáno příslušným orgánem vyvážející nebo zpětně vyvážející země, na hraničním celním úřadě v místě dovozu do Společenství.
Článek 2
Formulář osvědčení podle čl. 1 odst.
2 musí být v souladu se vzorem uvedeným v příloze. Tyto formuláře musí být předtištěny a vyplněny v jednom úředním jazyce Společenství.
Pokud je to nutné, může být požadován překlad do některého jiného jazyka Společenství.
2. Papír formuláře je bílý s gramáží alespoň 55 g/m2. Formát formuláře je přibližně 210 x 297 mm.
3. Příslušné orgány určené třetími zeměmi k vydávání osvědčení uvedených v čl. 1 odst. 2 musí být oznámeny Komisi, která o tom uvědomí členské státy a na žádost i další zúčastněné třetí strany.
Článek 3
1. Ustanovení článku 1 se nevztahují na:
- hotové zboží, které spadá pod postup pro dočasný dovoz a není určeno k prodeji ve Společenství, ale pouze pro zpětný vývoz, ani na
- hotové zboží pro osobní a soukromé použití, ani na
- případy, kdy kožešiny a zboží z nich vyrobené jsou opětovně dováženy do Společenství následně po vnějším zpracování a za předpokladu předložení důkazů, že tyto kožešiny nebo zboží z nich vyrobené byly předtím vyvezeny nebo opětovně vyvezeny ze Společenství.
2. Pokud dovoz do Společenství kožešin a zboží, které spadají do působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3254/91, podléhá rovněž povinnosti předkládat dovozní doklady podle nařízení (EHS) č. 3626/82, smí být tyto doklady vydány pouze tehdy, jestliže kožešiny nebo zboží splňují požadavky obou uvedených nařízení. V případech, že je takto vydán dovozní doklad stanovený v nařízení (EHS) č. 3626/82, musí být tento doklad přijímán namísto osvědčení uvedeného v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že v usnesení ze dne 14. listopadu 1989 o vnitřním obchodu v rámci vnitřního trhu [4] požádala Rada Komisi zejména o zlepšení statistik obchodu tím, že tyto statistiky budou slučitelné s definicemi Společenství a v nezbytném rozsahu budou předávány Statistickému úřadu Evropských společenství ve větším počtu;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 92/326/EHS [5] přijala Rada dvouletý program rozvoje evropské statistiky služeb v letech 1992 a 1993; že tento program zahrnuje vypracovávání harmonizovaných statistik na státní a regionální úrovni, zejména o obchodní činnosti;
(3) vzhledem k tomu, že směrnicí 78/660/EHS [6] přijala Rada opatření ke zlepšení koordinace předpisů jednotlivých členských států týkajících se předkládání, obsahu a uveřejňování ročních účetních závěrek a výročních zpráv, jakož i metodiky hodnocení u některých forem společností;
(4) vzhledem k tomu, že Společenství mezitím dosáhlo významného pokroku směrem k integraci; že nové politiky a hlavní směry v oblasti hospodářství, hospodářské soutěže, sociální politiky, životního prostředí a podnikání vyžadují iniciativy a rozhodnutí založené na relevantních statistických údajích; že informace poskytované podle stávajících právních předpisů Společenství nebo dostupné v jednotlivých členských státech nejsou vyhovující nebo dostatečně srovnatelné na to, aby mohly sloužit jako spolehlivý základ činnosti Komise;
(5) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 93/379/EHS [7] Rada přijala víceletý akční program opatření Společenství na podporu stěžejních oblastí a k zabezpečení kontinuity a sjednocení podnikatelské politiky ve Společenství, zejména u malých a středních podniků; že statistiky jsou potřebné pro vyhodnocování dopadů opatření podniknutých pro dosažení cílů uvedených v tomto rozhodnutí, zejména pro získávání srovnatelných statistických údajů o podnicích ve všech odvětvích, statistických údajů o vnitrostátních a zahraničních dodavatelsko-odběratelských vztazích mezi podniky a pro získávání hodnotnějších statistik o malých a středních podnicích; že zpravodajská povinnost spojená s předkládáním těchto údajů nesmí malým a středním podnikům způsobovat nadměrné zatížení;
(6) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 93/464/EHS [8] přijala Rada rámcový program prioritních činností v oblasti statistických informací v letech 1993 až 1997;
(7) vzhledem k tomu, že existuje potřeba statistických údajů o chování podniků, a to především v oblasti výzkumu, vývoje a inovací, ochrany životního prostředí, investic, ekologických odvětví, cestovního ruchu a odvětví špičkových technologií; že vývoj ve Společenství a fungování vnitřního trhu způsobí zvýšenou potřebu srovnatelných údajů o struktuře mezd, o nákladech práce a o vzdělávání a odborné přípravě;
(8) vzhledem k tomu, že správné uplatňování směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [9] vyžaduje úplné a spolehlivé zdroje statistických informací;
(9) vzhledem k tomu, že sestavování národních a regionálních účtů v souladu s Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů (ESA) vyžaduje vytváření srovnatelných, úplných a spolehlivých zdrojů statistických informací;
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné mít k dispozici regionální ukazatele a regionální účty;
(11) vzhledem k tomu, že pro plnění úkolů, které jí svěřuje Smlouva, zejména pokud jde o vnitřní trh, musí mít Komise k dispozici úplné, aktuální, spolehlivé a srovnatelné informace o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství;
(12) vzhledem k tomu, že uspokojování potřeb Společenství týkajících se informací o hospodářské konvergenci vyžaduje standardizaci;
(13) vzhledem k tomu, že podniky a jejich profesní sdružení potřebují výše uvedené informace k tomu, aby byly schopny poznávat své trhy a porovnávat svou činnost a svou výkonnost s činnostmi a výkonností svých konkurentů na regionální, státní a mezinárodní úrovni;
(14) vzhledem k tomu, že vytváření společných statistických norem umožňujících vytváření harmonizovaných statistik může být účinně prováděno pouze na úrovni Společenství; že tyto normy budou používány v každém členském státě pod dohledem orgánů a institucí pověřených vypracováváním úředních statistik;
(15) vzhledem k tomu, že nejlepší metoda hodnocení struktury, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství spočívá ve vypracovávání statistik na základě společných metodických zásad a společných definic jednotlivých ukazatelů; že harmonizované statistiky splňující požadavky Komise a podniků na spolehlivost, rychlost, pružnost a dostatečnou úroveň podrobnosti členění mohou být založeny jen na údajích získaných koordinovaně;
(16) vzhledem k tomu, že činnostní jednotka (ČJ) odpovídá jednomu nebo více provozním útvarům podniku; že má-li být možno zjišťovat údaje o ČJ, je nutné, aby informační systém podniku byl schopen u každé ČJ stanovit nebo vypočítat minimálně hodnotu produkce a mezispotřeby, nákladů práce, provozní přebytek, zaměstnanost a tvorbu hrubého fixního kapitálu; že ČJ zařazené do určité položky statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1) mohou prostřednictvím vedlejších činností, které není možné zjistit z dostupných účetních dokladů, produkovat výrobky nezařazené do typické homogenní skupiny, do níž by z důvodu povahy činnosti náležely; že ČJ a podnik jsou totožné, pokud podnik nemůže stanovit nebo vypočítat pro jedno nebo více provozních útvarů údaje o veškerých výše uvedených proměnných;
(17) vzhledem k tomu, že statistické údaje získávané v systému Společenství musí být v uspokojivé kvalitě a kvalita i zatížení, kterou její dosažení přináší, musí být mezi jednotlivými členskými státy srovnatelné; že je proto nezbytné společně stanovit kritéria umožňující splnění těchto požadavků;
(18) vzhledem k tomu, že je nezbytné zjednodušit správní postupy zejména pro malé a střední podniky mimo jiné prostřednictvím podpory nových technologií sběru a zpracování údajů; že nezbytnost přímého shromažďování údajů v podnicích pro sestavení statistik má za následek, že metody a techniky musí zabezpečit, aby údaje byly spolehlivé a aktuální, aniž by to zejména pro malé a střední podniky přinášelo zatížení převyšující svým objemem přínos, který uživatelé uvedených statistik mohou odůvodněně očekávat;
(19) vzhledem k tomu, že provádění a rozvíjení Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS) vyvolalo poté, co byla tato dohoda podepsána, zvýšenou potřebu informací o velikosti trhů signatářů a o jejich podílech na těchto trzích;
(20) vzhledem k tomu, že je nutné, aby existoval právní rámec společný pro všechny činnosti a oblasti statistiky podnikání pokrývající také činnosti a oblasti, za které ještě nejsou statistiky vypracovávány;
(21) vzhledem k tomu, že směrnice 64/475/EHS [10] a 72/221/EHS [11], jejichž úkolem je vypracovávání ucelených statistik, nemohly zohlednit hospodářské a technické změny, které nastaly od jejich přijetí, a měly by proto být zrušeny;
(22) vzhledem k tomu, že další upřesnění pravidel pro sběr a statistické zpracování údajů a pro zpracování a předávání výsledků vyžaduje, aby byla Komisi, které je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [12], svěřena pravomoc přijímat prováděcí opatření k tomuto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit společný rámec pro shromažďování, zpracovávání, předávání a vyhodnocování statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství.
Článek 2
Vypracovávání statistik má především za cíl analyzovat
i) strukturu a vývoj podnikatelských činností;
ii) použité výrobní činitele a jiné prvky umožňující měřit činnost, výkonnost a konkurenceschopnost podniků;
iii) rozvoj podniků a trhů na úrovni regionů, členských států, Společenství a na mezinárodní úrovni;
iv) strategii a politiku podniků;
v) malé a střední podniky;
vi) specifické ukazatele za podniky u jednotlivých seskupení činností.
Článek 3
1.Toto nařízení se týká všech tržních činností v sekcích C až K a M až O statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1).
Toto nařízení se týká statistických jednotek, jejichž druhy jsou uvedeny v oddílu I přílohy nařízení Rady (ES) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [13] a které jsou spadají pod některou z činností uvedených v odstavci 1.
Používání jednotlivých jednotek pro vypracovávání statistik je upřesněno v přílohách tohoto nařízení.
Článek 4
1. Statistiky, které mají být vypracovávány pro oblasti uvedené v článku 2, se seskupují do modulů.
Tyto moduly jsou definovány v přílohách.
2. Každý modul obsahuje tyto údaje:
i) činnosti, za které mají být vypracovávány statistiky navržené podle rozsahu uvedeného v čl. 3 odst. 1;
ii) druhy statistických jednotek, které mají být použity pro vypracovávání statistik, ze seznamu statistických jednotek uvedeného v čl. 3 odst. 2;
iii) seznamy ukazatelů, za které mají být vypracovávány statistiky v oblastech uvedených v článku 2, a sledované období pro tyto ukazatele;
iv) seznam statistik, které mají být vypracovávány v oblasti podnikatelské demografie;
v) frekvence vypracovávání statistik, která je roční nebo víceletá.
Pokud se jedná o víceleté statistiky, vypracovávají se nejméně jednou za deset let;
vi) časový plán uvádějící první sledované roky, za které se mají statistiky vypracovávat;
vii) požadavky na reprezentativnost a hodnocení kvality;
viii) lhůtu, ve které je nutné po uplynutí sledovaného období statistické údaje předat;
ix) maximální délku přechodného období, kterou je možné povolit.
Článek 5
Moduly uvedené v tomto nařízení jsou tyto:
- společný modul pro roční strukturální statistiku definovaný v příloze 1,
- podrobný modul pro strukturální statistiku průmyslu definovaný v příloze 2,
- podrobný modul pro strukturální statistiku obchodu definovaný v příloze 3,
- podrobný modul pro strukturální statistiku stavebnictví definovaný v příloze 4.
Článek 6
1. Členské státy shromažďují údaje nezbytné pro sledování ukazatelů ze seznamů obsažených v modulech uvedených v článku 5.
2. Členské státy mohou získat potřebné údaje tak, že uplatní zásadu administrativního zjednodušení a kombinují tyto zdroje:
- povinná zjišťování: právní jednotky, ke kterým patří nebo z nichž se skládají statistické jednotky, jimž byla členskými státy stanovena zpravodajská povinnost, jsou povinny dodávat včasné, přesné a úplné informace,
- jiné zdroje, které jsou přinejmenším stejně hodnotné s ohledem na přesnost a kvalitu,
- postupy statistického odhadování v případě, že některé ukazatele nebyly sledovány u všech jednotek.
3. Pro snížení zatížení při plnění zpravodajské povinnosti mají orgány členských států a Společenství v mezích a za podmínek stanovených jednotlivými členskými státy a Komisí ve svých oblastech působnosti přístup k administrativním zdrojům informací v oblastech činnosti jejich orgánů veřejné správy, pokud jsou zjišťované údaje nezbytné pro splnění požadavku na přesnost uvedených v článku 7.
4. Členské státy a Komise podpoří v rámci svých pravomocí vytvoření podmínek pro zvýšené používání elektronického přenosu údajů a jejich automatizovaného zpracování.
Článek 7
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění toho, aby předávané údaje odrážely strukturu základního souboru statistických jednotek uvedených v přílohách.
2. Hodnocení kvality se provádí srovnáváním přínosu dostupnosti údajů s náklady na sběr údajů a se zatížením podniků, zejména malých.
3. Členské státy předají Komisi na její žádost veškeré informace nezbytné pro hodnocení uvedené v odstavci 2.
Článek 8
1. Členské státy zpracovávají na základě zjišťovaných a odhadovaných údajů srovnatelné výsledky a dodržují členění stanovené pro každý modul uvedený v článku 5.
2. Za účelem vypracovávání agregovaných statistik Společenství sestaví členské státy výsledky na úrovni členských států podle členění klasifikace NACE rev. 1 uvedeného v modulech v přílohách nebo určeného postupem podle článku 13.
Článek 9
1. Členské státy předají Statistickému úřadu Evropských společenství výsledky uvedené v článku 8 včetně důvěrných údajů v souladu s platnými předpisy Společenství v oblasti sdělování statistických informací, na které se vztahuje ochrana individuálních statistických informací.
Tyto předpisy Společenství se na dotyčné výsledky použijí, pokud obsahují důvěrné informace.
2. Výsledky se předávají ve vhodném technickém formátu a ve lhůtě, která se počítá od konce sledovaného období a která se stanoví pro každý modul uvedený v článku 5 tak, že nepřesáhne 18 měsíců.
Malé množství předběžných odhadovaných výsledků se dále předá ve lhůtě, která se počítá od konce sledovaného období a která se stanoví pro každý modul uvedený v článku 5 tak, že nepřesáhne deset měsíců.
Článek 10
Členské státy sdělí Komisi na její žádost všechny užitečné informace o provádění tohoto nařízení v členských státech.
Článek 11
1. Pokud je nutné národní statistické systémy upravovat ve větší míře, mohou být během přechodných období povoleny odchylky od příloh.
2. Pokud není možné ustanovení tohoto nařízení dodržovat z důvodu odchylek povolených podle nařízení Rady (EHS) č. 2186/93 ze dne 22. července 1993 o koordinaci postupu ve Společenství při zřizování registru hospodářských subjektů pro statistické účely, muže být členskému státu povoleno dodatečné přechodné období pro vypracovávání statistik [14].
3. Povinnosti stanovené tímto nařízením je třeba splnit nejpozději do konce přechodného období.
Článek 12
Komise stanoví postupem podle článku 13 prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně opatření pro přizpůsobení hospodářskému a technickému vývoji ve shromažďování a statistickém zpracování údajů a ve zpracování a předávání výsledků, přičemž zohledňuje zásadu, že přínos opatření musí převýšit jeho náklady že ve srovnání s původními ustanoveními tohoto nařízení nevzniknou členským státům ani podnikům žádné dodatečné náklady; zejména jde o:
i) aktualizaci seznamu ukazatelů, statistik podnikatelské demografie a předběžných výsledků, pokud z takové aktualizace po kvantitativním hodnocení nevyplývá ani zvýšení počtu šetřených jednotek, ani zvýšení zátěže u jednotek, které by bylo neúměrné vzhledem k očekávaným výsledkům (články 4 a 9);
ii) frekvenci vypracovávání statistik (článek 4);
iii) definice ukazatelů a jejich vhodnost u určitých činností (článek 4);
iv) definici sledovaného období (článek 4);
v) první sledovaný rok pro vypracovávání předběžných výsledků (článek 9);
vi) kritéria hodnocení kvality (článek 7);
vii) členění výsledků, zejména klasifikace, které je třeba použít, a kombinace velikostních tříd (článek 8);
viii) vhodný technický formát pro předávání výsledků (článek 9);
ix) aktualizaci lhůt pro předávání údajů (článek 9);
x) přechodné období a odchylky od tohoto nařízení povolené pro toto období (článek 11).
Článek 13
1. Komisi je nápomocen výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom.
2. Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 14
1. Ve lhůtě tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o statistikách sestavených podle tohoto nařízení, zejména o jejich kvalitě a o zatížení, které pro podniky představují.
2. Ve zprávách uvedených v odstavci 1 Komise navrhne změny, které bude považovat za potřebné.
Článek 15
Použitelnost směrnic 64/475/EHS a 72/221/EHS končí předáním veškerých údajů pro sledovaný rok 1994.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 16. ledna 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1859/82 o výběru vykazujících podniků pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2801/95 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Komise (EHS) č. 1859/82 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1381/96 [4], stanoví počet vykazujících podniků vybíraných v každé oblasti pro každé účetní období; že počet vykazujících podniků vybíraných v každé oblasti v těchto členských státech je nutno stanovit pro rok 1997 a pro další účetní období tak, aby zemědělské podniky
ze dne 19. prosince 1996, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 28, 100a a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], stanoví, že celní území Společenství nezahrnuje Alandy, pokud nebylo učiněno prohlášení podle čl. 227 odst.
5 Smlouvy; že by uvedené nařízení mělo být změněno, neboť takové prohlášení bylo učiněno dotyčné ostrovy tvoří nedílnou součást Finské republiky;
(2) vzhledem k tomu, že Prozatímní dohoda o obchodu a celní unii mezi Evropským hospodářským Společenstvím a Sanmarinskou republikou ze dne 27. listopadu 1992 [5] vymezuje území, na která se uvedená dohoda vztahuje; že proto území San Marina nemůže být považováno za součást celního území Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba ve všech případech zajistit, že zboží získané nebo vyrobené ze zboží, které není zbožím Společenství, propuštěné do režimu s podmíněným osvobozením od cla nevstoupí do hospodářského oběhu Společenství, aniž by bylo zaplaceno dovozní clo, i když nabylo původu ve Společenství; že je proto třeba upravit definici zboží Společenství; že se toto zboží musí nalézat v témže režimu s podmíněným osvobozením od cla, ve kterém se nalézá zboží, z nějž bylo získáno nebo vyrobeno;
(4) vzhledem k tomu, že Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola [6] směřuje k odstranění zemědělských dávek;
(5) vzhledem k tomu, že Dohoda o pravidlech původu uzavřená v rámci Uruguayského kola [7] vyžaduje, aby smluvní strany vydaly osvědčení o původu zboží kterékoliv osobě mající oprávněný zájem;
(6) vzhledem k tomu, že některé zboží je podrobeno dovoznímu clu vyjádřenému v ECU; že tato cla vyjádřená v ECU musí být rychleji přepočítávána na národní měny, aby bylo zabráněno odklonu obchodu;
(7) vzhledem k tomu, že v jiných případech, ve kterých celní předpisy vyjadřují částky v ECU, musí být přepočet těchto částek na národní měny zpružněn;
(8) vzhledem k tomu, že pro účely přípravy celních formalit musí mít hospodářské subjekty možnost prověřit zboží nejen při přímém dovozu, ale i při ukončení režimu vnějšího tranzitu;
(9) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 93/329/EHS ze dne 15. března 1993 o uzavření Úmluvy o dočasném použití a přijetí jejích příloh [8] Společenství přijalo Úmluvu o dočasném použití sjednanou v rámci Rady pro celní spolupráci a uzavřenou v Istanbulu dne 26. června 1990; že lze proto karnet ATA používat i na základě uvedené úmluvy;
(10) vzhledem k tomu, že v aktivním zušlechťovacím styku – systému navracení – by měla být možnost navracení v některých případech rozšířena na zboží v nezměněném stavu; že bylo-li dovozní clo vráceno v rámci systému navracení, musí být nicméně následující propuštění do volného oběhu možné bez zvláštního povolení, jako je to v systému podmíněného osvobození od cla;
(11) vzhledem k tomu, že oznámení zpětného vývozu zboží dříve dovezeného na celní území Společenství se nejeví ve všech případech jako nezbytné;
(12) vzhledem k tomu, že tam, kde právní předpisy Společenství stanoví úplné nebo částečné osvobození od vývozního nebo dovozního cla, musí se toto úplné nebo částečné osvobození vztahovat na všechny případy bez ohledu na okolnosti vzniku tohoto dluhu; že se za těchto okolností nejeví použití základní sazby cla vhodnou sankcí v případě porušení pravidel celního řízení;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba zřetelněji vymezit případy, ve kterých je povinnost dlužníka splatit clo odložena;
(14) vzhledem k tomu, že celní dluh musí vždy zaniknout, je-li zrušena platnost celního prohlášení; že tyto případy nejsou omezeny na případy stanovené v článku 66 celního kodexu Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství [9] se stal nadbytečným;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění toho, aby celní kodex zůstal snadno použitelným v praxi, vyjádřila Komise připravenost zveřejňovat každoroční aktualizované verze kodexu a předpisů, které jej provádějí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2913/92 se mění takto:
1. V článku 3:
a) se odstavec 1 mění takto:
- pátá odrážka se nahrazuje tímto:
- "— území Francouzské republiky, s výjimkou zámořských území a Saint-Pierre et Miquelon a Mayotte,"
- třináctá odrážka se nahrazuje tímto:
- "— území Finské republiky,";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. S ohledem na příslušnou úmluvu a přestože se nachází mimo území Francouzské republiky, považuje se za součást celního území Společenství rovněž území Monackého knížectví, jak je vymezuje celní úmluva podepsaná v Paříži dne 18. května 1963 (Journal officiel de la République française ze dne 27. září 1963, s. 8679)."
2. Článek 4 se mění takto:
a) závěrečná část bodu 5 se nahrazuje tímto:
"…; tento pojem zahrnuje mimo jiné i závaznou informaci ve smyslu článku 12;"
b) první odrážka bodu 7 se nahrazuje tímto:
"— zcela vyrobené nebo získané na celním území Společenství za podmínek uvedených v článku 23, aniž k němu bylo přidáno zboží dovezené ze zemí nebo území, které netvoří součást celního území Společenství.
Zboží vyrobené nebo získané ze zboží propuštěného do režimu s podmíněným osvobozením od cla se nepovažuje za zboží Společenství v případech zvláštního hospodářského významu stanovených postupem projednávání ve výboru,";
c) ve druhé odrážce bodu 10 se zrušují slova "zemědělské dávky a jiné";
d) ve druhé odrážce bodu 11 se zrušují slova "zemědělské dávky a jiné".
3. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Celní orgány vydávají na základě písemné žádosti závazné informace o sazebním zařazení zboží nebo závazné informace o původu zboží způsobem stanoveným postupem projednávání ve výboru.
2. Závazná informace o sazebním zařazení zboží nebo závazná informace o původu zboží je závazná pro celní orgány ve vztahu k oprávněné osobě pouze pro účely sazebního zařazení zboží nebo určení původu zboží.
Závazná informace o sazebním zařazení zboží nebo závazná informace o původu zboží je závazná pro celní orgány pouze pro zboží, u něhož byly splněny celní formality po dni vydání této závazné informace.
Pokud se jde o původ zboží, rozumí se těmito formalitami formality spojené s použitím článků 22 a 27.
3. Oprávněná osoba musí prokázat, že
- pro účely sazebního zařazení zboží: zboží uvedené v celním prohlášení zcela odpovídá zboží, které je popsáno v informaci,
- pro účely původu zboží: dotyčné zboží a okolnosti rozhodné pro určení původu zboží zcela odpovídají zboží a okolnostem, které jsou popsány v informaci.
4. Závazná informace je platná po dobu šesti let ode dne vydání, pokud se jedná o sazební zařazení zboží, a po dobu tří let ode dne vydání, pokud se jedná o původ zboží.
Odchylně od článku 8 je závazná informace zrušena, byla-li vydána na základě nesprávných nebo neúplných údajů poskytnutých žadatelem.
5. Závazná informace pozbývá platnosti:
a) v případě informace o sazebním zařazení zboží:
i) bylo-li vydáno nařízení a informace, proto nadále není v souladu s takto stanoveným právem;
ii) není-li již v souladu s výkladem některé z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 6
- na úrovni Společenství z důvodů změny vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře nebo na základě rozsudku Soudního dvora Evropských společenství, nebo
- na mezinárodní úrovni z důvodu stanoviska k zařazení zboží nebo z důvodu změny vysvětlivek k nomenklatuře harmonizovaného systému označování a číselného popisu zboží přijaté Světovou celní organizací, založenou roku 1952 pod názvem "Rada pro celní spolupráci";
iii) je-li odvolána nebo změněna v souladu s článkem 9 a bylo-li toto odvolání nebo změna oznámeno oprávněné osobě.
Dnem, kdy závazná informace pozbývá platnosti v případech uvedených v bodech i) a ii), je den vyhlášení dotyčných opatření nebo, v případě mezinárodních opatření, den zveřejnění sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství;
b) v případě informace o původu zboží:
i) bylo-li vydáno nařízení nebo sjednalo-li Společenství dohodu a informace proto nadále není v souladu s takto stanoveným právem;
ii) není-li nadále v souladu
- na úrovni Společenství s vysvětlivkami a stanovisky přijatými za účelem výkladu předpisů nebo s rozsudkem Soudního dvora Evropských společenství,
- na mezinárodní úrovni s Dohodou o pravidlech původu uzavřenou v rámci Světové obchodní organizace (WTO) nebo s vysvětlivkami nebo stanovisky k původu přijatými za účelem výkladu uvedené dohody;
iii) je-li odvolána nebo změněna v souladu s článkem 9, byla-li oprávněná osoba vyrozuměna předem.
Dnem, kdy závazná informace pozbývá platnosti v případech uvedených v bodech i) a ii), je den uvedený při vyhlášení dotyčných opatření nebo, v případě mezinárodních opatření, den uvedený ve sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Oprávněná osoba, které byla vydána závazná informace, která pozbývá platnosti podle odst. 5 písm. a) bodu ii) nebo iii) nebo písm. b) bodu ii) nebo iii), může tuto informaci nadále používat po dobu šesti měsíců ode dne zveřejnění nebo oznámení, jestliže na základě této závazné informace uzavřela předtím, než bylo přijato dané opatření, závazné a konečné smlouvy o prodeji nebo nákupu zboží.
Jedná-li se však o produkty, pro něž se předkládá potvrzení o dovozu, vývozu nebo stanovení předem při vyřizování celních formalit, je doba šesti měsíců nahrazena dobou platnosti potvrzení.
V případech uvedených v odst. 5 písm. a) bodě i) a písm. b) bodě i) lze nařízením nebo dohodou stanovit dobu, po kterou se použije první pododstavec.
7. Zařazení nebo určení původu podle závazné informace lze za podmínek stanovených v odstavci 6 použít pouze pro účely
- vyměření dovozních a vývozních cel,
- výpočtu vývozních náhrad a dalších částek, jimiž jsou dotovány dovozy nebo vývozy v rámci společné zemědělské politiky,
- použití potvrzení o dovozu, vývozu nebo stanovení předem, které se předkládá při vyřizování formalit pro přijetí celního prohlášení týkajícího se daného zboží, pokud byla potvrzení vystavena na základě dotyčné informace.
Mimo to lze ve výjimečných případech, kdy hrozí, že bude narušeno řádné fungování režimů stanovených v rámci společné zemědělské politiky, přijmout rozhodnutí o odchylce od odstavce 6 postupem podle článku 38 nařízení (EHS) č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [10] a odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů."
4. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
1. Hodnota ECU v národních měnách použitelná pro účely sazebního zařazení zboží a stanovení dovozního cla se stanoví jednou měsíčně.
Jako přepočítací koeficienty se použijí koeficienty zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství předposlední pracovní den měsíce.
Tyto koeficienty se uplatňují během následujícího měsíce.
Liší-li se však použitelný koeficient na počátku měsíce o více než 5 % od koeficientu zveřejněného předposlední pracovní den před 15. dnem daného měsíce, uplatňuje se tento pozdější kurz od 15. dne do konce daného měsíce.
2. Hodnota ECU v národních měnách použitelná v rámci celních předpisů v případech jiných než uvedených v odstavci 1 se stanoví jednou ročně.
Jako přepočítací koeficienty se použijí koeficienty platné v první pracovní den měsíce října s účinkem od 1. ledna následujícího kalendářního roku.
Jestliže není k dispozici přepočítací koeficient pro určitou národní měnu, použije se přepočítací koeficient platný ke dni, pro který byl koeficient naposledy zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Celní orgány mohou zaokrouhlit nahoru nebo dolů částku vyplývající z přepočtu částky vyjádřené v ECU na jejich národní měnu pro účely jiné než sazební zařazení zboží nebo stanovení dovozního nebo vývozního cla.
Zaokrouhlená částka se nesmí lišit od původní částky o více než 5 %.
Celní orgány mohou ponechat nezměněnu hodnotu částky vyjádřené v ECU v národní měně, pokud v okamžiku roční úpravy podle odstavce 2 přepočet této částky před výše uvedeným zaokrouhlením vykazuje odchylku menší než 5 % hodnoty v národní měně nebo snížení této hodnoty."
5. V čl. 20 odst. 3 písm. c) druhé odrážce se zrušují slova "zemědělské dávky a jiné".
6. V článku 31 se odstavec 1 mění takto: v první a druhé odrážce se doplňují slova "z roku 1994".
7. V článku 55 se číslo "43" nahrazuje číslem "42".
8. V čl. 83 písm. a) se zrušují slova "podle článku 66".
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 87a
V případech uvedených druhé větě čl. 4 odst. 7 první odrážce se jakýkoliv produkt nebo zboží vyrobené nebo získané ze zboží propuštěného do režimu s podmíněným osvobozením od cla považuje za propuštěný do téhož celního režimu."
10. V čl. 91 odst. 2 písm. c) se zrušují slova "(Úmluva ATA)".
11. V článku 112 se oddstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Jestliže bylo v souladu s čl. 76 odst. 1 písm. c) dovozové zboží propuštěno do režimu volného oběhu, přihlíží se pro účely článku 214 ke druhu, celní hodnotě a množství, které má zboží v okamžiku propuštění do režimu uskladňování v celním skladu.
První pododstavec se použije za podmínky, že tyto podklady pro vyměření cel byly uznány nebo schváleny v době propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu, pokud deklarant nepožádá o jejich použití v okamžiku vzniku celního dluhu.
První pododstavec se použije, aniž je dotčena kontrola po propuštění zboží ve smyslu článku 78."
12. V čl. 124 odst. 1 třetí odrážce se zrušují slova "zemědělské dávce nebo jinému".
13. Článek 128 se mění takto:
a) odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Držitel povolení může žádat vrácení nebo prominutí dovozního cla, prokáže-li v souladu s požadavky celních orgánů, že dovozové zboží propuštěné do volného oběhu v systému navracení v podobě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu bylo
- vyvezeno nebo
- propuštěno, s ohledem na následný zpětný vývoz, do režimů tranzitu, uskladňování v celním skladu, dočasného použití nebo aktivního zušlechťovacího styku (podmíněného systému) anebo umístěno do svobodného pásma nebo svobodného skladu,
za předpokladu, že byly současně splněny všechny podmínky stanovené pro použití daného režimu.
2. Pro účely přidělení celně schváleného určení uvedeného v odstavci 1 druhé odrážce jsou zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu považovány za zboží, které není zbožím Společenství.";
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Aniž je dotčen čl. 122 písm. b) a jsou-li zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu propuštěné do některého celního režimu nebo umístěné do svobodného pásma nebo svobodného skladu podle odstavce 1 propuštěny do volného oběhu, považuje se částka vráceného nebo prominutého dovozního cla v těchto případech za výši celního dluhu."
14. V čl. 163 odst. 2 písm. c) se zrušují slova "(Úmluva ATA)".
15. V čl. 182 odst. 3 se první věta nahrazuje tímto:
"3. S výjimkou případů určených postupem projednávání ve výboru musí být zpětný vývoz nebo zničení zboží celním orgánům předem oznámeno."
16. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 212a
Jestliže celní předpisy stanoví částečné nebo úplné osvobození od dovozního nebo vývozního cla podle článků 181 až 187, použije se toto částečné nebo úplné osvobození v případech, kdy vznikl celní dluh podle článků 202 až 205, 210 nebo 211, pokud zúčastněná osoba nejednala podvodně ani z hrubé nedbalosti a pokud prokáže, že ostatní podmínky pro poskytnutí částečného nebo úplného osvobození od cla byly splněny."
17. V čl. 217 odst. 1 druhém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) pokud částka cla dlužného podle právních předpisů přesahuje částku cla stanovenou na základě závazné informace."
18. V článku 222 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Okolnosti a podmínky, za nichž se pozastavuje povinnost dlužníka zaplatit clo, lze rovněž stanovit postupem projednávání ve výboru,
- je-li podána žádost o prominutí cla podle článků 236, 238 nebo 239,
nebo - je-li zboží zajištěno za účelem následného zabavení podle čl. 233 písm. c) druhé odrážky nebo písm. d)."
19. V čl. 233 prvním pododstavci písm. c) první odrážce se zrušují slova "podle článku 66".
20. V čl. 251 odst. 1 dvacáté šesté odrážce se zrušují slova "s výjimkou čl. 3 odst. 3 písm. b)".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. ledna 1997, kterým se počtvrté mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ověření čisté hmotnosti uvedené v celních prohlášeních s návrhem na propuštění banánů do volného oběhu přináší problémy v metodologii a jednotném uplatňování; že je proto vhodné přesně určit metody pro určení a kontrolu čisté hmotnosti banánů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [3] se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
""Článek 290a"
Kontrola banánů kódu KN 08030019 pro účely kontroly čisté hmotnosti při dovozu se týká nejméně 10 % celních prohlášení za rok na jeden celní úřad.
Kontrola banánů se provádí při propouštění do volného oběhu podle pravidel uvedených v příloze 38b."
2. Vkládá se nová příloha, která zní:
""Příloha 38b"
1. Pro účely článku 290a určí celní orgány nadřízené celnímu úřadu, u kterého je celní prohlášení s návrhem na propuštění čerstvých banánů do oběhu podána, jejich čistou hmotnost na základě vzorku jednotek balení pro každý typ balení a pro každé místo původu.
Zvážené jednotky balení představují reprezentativní vzorek celního prohlášení. Vzorek obsahuje alespoň tyto množství:
Počet navržených jednotek balení (podle typu obalu a původu) _BAR_ Počet jednotek balení ke kontrole _BAR_
— do 400 _BAR_ 5 _BAR_ — od 401 do 700 _BAR_ 7 _BAR_
— více než 2000 _BAR_ 15 _BAR_ Pokud se na celý náklad zásilky vztahuje jediné celní prohlášení, smí celní úřad, pokud neexistuje podezření z podvodu, založit výpočet čisté hmotnosti na nejméně patnácti jednotkách balení (stejného typu balení a ze stejného místa původu).
Čistá hmotnost se určí
- otevřením nejméně jedné jednotky balení a výpočtem hmotnosti balení,
- přijetím hmotnosti tohoto balení za hmotnost každého balení stejného typu a jejím odečtením od hmotnosti všech jednotek zváženého balení,
- přijetím takto stanovené průměrné hmotnosti na jednotku balení banánů, založené na hmotnosti zkontrolovaného vzorku, za základ pro určení čisté hmotnosti banánů, na které se prohlášení vztahuje."
Článek 2
Komise přezkoumá míru kontroly stanovenou v článku 1 do 1. ledna 1998.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. února 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 92/97 ze dne 20. ledna 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. června 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 2. prosince 1996, kterým se mění a aktualizuje nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k tomu, že v zájmu soudržnosti a přehlednosti je třeba upravit znění některých ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [3] a nařízení Rady (EHS) č.
574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [4], a zrušit jiná ustanovení, která se stala neplatnými a nadbytečnými; že tyto změny jsou výlučně technického rázu a jejich účelem je vylepšit uvedená nařízení;
vzhledem k tomu, že od poslední aktualizace nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 prostřednictvím nařízení Rady (EHS) č. 2001/83 [5] bylo provedeno několik změn; že je proto vhodné pro lepší zajištění větší průhlednosti a přístupnosti příslušných pravidel Společenství přijmout nové aktualizované znění výše uvedených nařízení, formou jednoho textu pro každé z nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72, která jsou uvedena v tomto pořadí v části I a II přílohy A; že je také vhodné představit v dodatku k části II této přílohy znění článku 95 nařízení (EHS) č. 574/72 ve znění nařízení (ES) č. 3095/95 [6], které je použitelné ode dne 1. ledna 1998, nebo ve vztahu k Francouzské republice ode dne 1. ledna 2002;
vzhledem k tomu, že článek 106 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství týkající se platební bilance byl zrušen článkem G Smlouvy o Evropské unii a že čl. 73b odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství zakazuje veškerá omezení plateb mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že k dosažení cíle volného pohybu pracovníků v oblasti sociálního zabezpečení je nezbytné a vhodné, aby pravidla pro koordinaci vnitrostátních systémů sociálního zabezpečení byla pozměněna právním nástrojem Společenství, který je závazný a přímo použitelný v každém členském státě;
vzhledem k tomu, že změny zavedené tímto nařízením jsou v souladu s podmínkou stanovenou čl. 3b třetím pododstavcem Smlouvy o založení Evropského společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. V článku 82 se odstavec 4 mění takto:
"4. Poradnímu výboru předsedá zástupce Komise.
Předseda nehlasuje.".
2. V článku 88 se první věta nahrazuje tímto:
"Převody peněžních prostředků prováděné na základě tohoto nařízení se případně uskutečňují v souladu s dohodami platnými v této oblasti mezi dotyčnými členskými státy v době převodu."
3. Článek 100 se zrušuje.
Článek 2
Název, body odůvodnění, obsah a ustanovení nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 se nahrazují textem uvedeným v příloze A v tomto pořadí v části I a II, který bere v úvahu změny uskutečněné v článku 1 tohoto nařízení.
Příloha B obsahuje seznam pozměňujících aktů k nařízením uvedeným v předchozím pododstavci.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. ledna 1997, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c [3],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [4], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je od 7. února 1994 účastníkem Basilejské úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
vzhledem k tomu, že na druhé konferenci stran Basilejské úmluvy bylo jednomyslně přijato rozhodnutí ("rozhodnutí II/12") okamžitě zakázat všechny vývozy nebezpečných odpadů určených ke konečnému odstranění ze zemí OECD do nečlenských zemí OECD a od 1. ledna 1998 zakázat všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k recyklaci nebo využití ze zemí OECD do nečlenských zemí OECD;
vzhledem k tomu, že třetí konference stran Basilejské úmluvy přijala rozhodnutí ("rozhodnutí III/1") změnit úmluvu a zakázat všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k odstranění ze zemí uvedených v příloze VII úmluvy do zemí, které v tomto seznamu nejsou uvedeny, a zakázat od 1. ledna 1998 všechny vývozy nebezpečných odpadů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) úmluvy, které jsou určeny k využití, ze zemí jmenovaných v příloze VII úmluvy do zemí, které v tomto seznamu nejsou uvedeny;
vzhledem k tomu, že definice nebezpečných odpadů v rámci Společenství se v současné době zcela neshodují s definicemi Basilejské úmluvy, což by mohlo vést k tomu, že odpady zahrnuté v zákazu vývozu podle Basilejské úmluvy by mohly být i nadále vyváženy ze Společenství, musí být definice a seznamy Společenství v tomto směru upraveny;
vzhledem k tomu, že je nezbytné připojit k nařízení (EHS) č. 259/93 přílohu V, která by zahrnula nebezpečné odpady, na něž se vztahuje zákaz vývozu podle Basilejské úmluvy;
vzhledem k tomu, že Komise má nejpozději do 1. ledna 1998 uvedenou přílohu V přezkoumat a změnit a plně přitom zohlednit odpady, které jsou uvedeny v seznamu odpadů přijatém v souladu s čl. 1 odst.
4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [5] a ve všech seznamech odpadů označených jako nebezpečné pro účely Basilejské úmluvy; že vývoz odpadů k využití v příloze V s výjimkou vývozu do zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, musí být od 1. ledna 1998 zakázán;
vzhledem k tomu, že může být nezbytné občas přílohu V přezkoumat a pozměnit, aby mohla reagovat na dohodu stran Basilejské úmluvy, pokud se týká odpadů, které by mohly být pro účely úmluvy považovány za nebezpečné;
vzhledem k tomu, že je požadována spolupráce a aktivní práce stran k zajištění účinného provádění rozhodnutí II/12 a III/1 konference stran Basilejské úmluvy;
vzhledem k tomu, že s ohledem na odpady určené k odstranění zakazuje článek 14 nařízení (EHS) č. 259/93 veškerý vývoz těchto druhů odpadů do nečlenských zemí OECD; že článek 18 uvedeného nařízení zakazuje veškerý vývoz odpadů do zemí AKT;
vzhledem k tomu, že uvedené nařízení v současné době nezajišťuje úplný zákaz vývozu nebezpečných odpadů určených k recyklaci nebo využití do nečlenských zemí OECD;
vzhledem k tomu, že uvedené nařízení by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 16 nařízení (EHS) č. 259/93 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Veškerý vývoz odpadů určených k využití uvedených v příloze V se zakazuje s výjimkou vývozu do:
a) zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD;
b) ostatních zemí:
- které jsou stranami Basilejské úmluvy či se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely dvoustranné, mnohostranné nebo regionální dohody nebo ujednání v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a odstavcem 2 tohoto článku.
Každý takový vývoz však bude po 1. lednu 1998 zakázán,
- se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody a ujednání přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, pokud jsou tyto dohody slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a odstavcem 2 tohoto článku.
Tyto dohody a ujednání musí být Komisi oznámeny do tří měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení nebo ode dne použitelnosti těchto dohod a ujednání, podle toho, co nastane dříve, a zaniknou, jakmile se uzavřou dohody a ujednání v souladu s první odrážkou.
Každý takový vývoz však bude po 1. lednu 1998 zakázán.
Komise postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS co nejdříve, nejpozději však před 1. lednem 1998, přezkoumá a pozmění přílohu V tohoto nařízení a plně zohlední odpady, které jsou uvedeny v seznamu odpadů přijatém v souladu s čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince o nebezpečných odpadech [6] a v jakýchkoli seznamech odpadů označených pro účely Basilejské úmluvy jako nebezpečné.
Stejným postupem musí být revidována a případně dále pozměněna příloha V. Komise přílohu prověří zejména z hlediska platnosti rozhodnutí stran Basilejské úmluvy, pokud se týká odpadů, které musí být pro účely úmluvy označeny jako nebezpečné, a změn seznamu odpadů přijatých v souladu s čl. 1 odst.
Článek 2
V nařízení (EHS) č. 259/93 se doplňuje příloha V, která zní:
"
ze dne 23. ledna 1997, kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [2] pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne dnem jejich přistoupení šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisné označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 142/97 ze dne 27. ledna 1997 o podávání informací o určitých existujících látkách ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 793/93 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že Komise potřebuje příslušné informace o určitých látkách za účelem zahájení postupu hodnocení podle článků 69, 84 a 112 smlouvy o přistoupení, dosud nepoužitých v nových členských státech, protože tato informace musí být dostupná dříve, než budou dostupné všechny informace požadované články 3 a 4 nařízení (EHS) č. 793/93;
vzhledem k tomu, že článek 12 předpokládá že výrobci a dovozci budou mít povinnost dodat dostupné informace o určitých látkách, o kterých se má za to, že představují vážná rizika pro člověka a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1488/94 [2] nastiňuje principy hodnocení rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí v souladu s nařízením (EHS) č. 793/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výrobce (výrobci) a dovozce (dovozci) látek uvedených v příloze tohoto nařízení předají Komisi do čtyř měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost všechny závažné a dostupné informace týkající se expozice člověka a životního prostředí těmto látkám.
Informacemi o expozici se rozumí informace o emisi chemikálie nebo o expozici lidské populace nebo složek životního prostředí v různých fázích životního cyklu látky podle čl. 3 odst. 3 a přílohy 1A nařízení (ES) č. 1488/94, kde:
- se lidskou populací rozumí pracovníci, spotřebitelé a osoby exponované nepřímo přes životní prostředí,
- složky životního prostředí jsou voda, půda a ovzduší, stejně jako informace týkající se osudu chemikálií v čistírnách odpadních vod a jejich akumulace v potravinových řetězech,
- životní cyklus látky je chápán jako výroba, přeprava, skladování, komerční úprava v přípravku nebo jiné zpracování, použití a zneškodnění nebo obnova.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost vyhlášením
Nařízení Komise (ES) č. 143/97 ze dne 27. ledna 1997, které se týká třetího seznamu prioritních látek ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 793/93 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na články 8 a 10 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že se nařízení (EHS) č.
793/93 předpokládá zavedení systému hodnocení a kontroly rizik existujících látek a že za účelem provedení hodnocení rizika těchto látek je vhodné určit prioritní látky vyžadující pozornost;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho článek 8 nařízení (EHS) č. 793/93 požaduje, aby Komise vypracovala seznam prioritních látek, a že článek 8 dále určuje faktory, které musí být zohledněny při vypracování uvedeného seznamu;
vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (EHS) č. 793/93 předpokládá, že za hodnocení každé látky na prioritních seznamech bude odpovědný některý členský stát, a že přidělení látek musí zajistit spravedlivou dělbu povinností mezi členské státy;
vzhledem k tomu, že první a druhý prioritní seznam byly přijaty nařízeními Komise (ES) č.
1179/94 ze dne 25. května 1994 [2] a č. 2268/95 ze dne 27. září 1995 [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Třetí seznam prioritních látek podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 793/93 je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Tento seznam prioritních látek také určuje členský stát, který je odpovědný za každou z těchto látek.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost vyhlášením
Nařízení Komise (ES) č. 164/97 ze dne 30. ledna 1997, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Francii podle rozhodnutí 97/18/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 222/96 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutím 97/18/ES [3] opatření navržená Francií za účelem kontroly a eradikace bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) v tomto členském státě; že v souladu s uvedeným rozhodnutím je nutné poskytnout Francii finanční pomoc na porážku příslušných zvířat v souladu s nařízením Komise (ES) č. 716/96 ze dne 19. dubna 1996, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
2423/96 [5]; že je proto nutné stanovit příspěvek Společenství ve výši 70 % tržní hodnoty poražených zvířat; že za účelem stanovení tržní hodnoty je vhodné, aby Francie zavedla systém, který zaručí přiměřené a objektivní ohodnocení každého zvířete;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby příslušná zvířata byla poražena a zlikvidována takovým způsobem, aby nevzniklo žádné nebezpečí pro zdraví lidí a ostatních zvířat; že je proto nezbytné, aby francouzské orgány stanovily podmínky pro likvidaci těchto zvířat a pro kontroly, které mají provést;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit ustanovení, aby odborníci Komise mohli kontrolovat dodržování stanovených podmínek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Francie je oprávněna vyplácet náhradu pro skot chovaný v zemědělském podniku na území Francie a poražený v souladu s eradikačním plánem Francie schváleným rozhodnutím 97/18/ES.
2. Zvířata uvedená v odstavci 1 jsou poražena buď v zemědělském podniku, nebo v kafilérii. Žádná část uvedených zvířat se nesmí dostat potravinového a krmivového řetězce nebo být použita pro výrobu kosmetických nebo farmaceutických výrobků.
Po porážce v zemědělském podniku jsou zvířata neprodleně přepravena do spaloven nebo kafilérií, kde jsou po zpracování zlikvidována.
3. Příslušný francouzský orgán
- je odchylně od odstavce 1 oprávněn před zpracováním a likvidací podrobit laboratornímu vyšetření vzorky mozku poražených zvířat,
- je oprávněn použít před zpracováním a likvidací omezený počet zvířat pro výzkumné a vzdělávací účely,
- provede nezbytné administrativní kontroly a zkontroluje na místě činnosti uvedené v odstavci 2 a
- zkontroluje tyto činnosti na základě častých a neohlášených inspekcí, které mají zejména prověřit, že byl všechen natřený materiál účinně zničen. Výsledky těchto prověření, kontrol a vyšetření jsou poskytnuty Komisi na její žádost.
4. Kůže zvířat uvedených v odstavci 1 nejsou zlikvidovány, pokud byly ošetřeny tak, že je lze použít pouze pro výrobu kůže.
Článek 2
1. Částka náhrady, kterou je příslušný francouzský orgán oprávněn vyplácet producentům nebo jejich zástupcům podle čl. 1 odst. 1, odpovídá objektivní tržní hodnotě pro každé zvíře ve Francii, která se stanoví na základě systému individuálního a objektivního ohodnocení zvířete schváleného příslušným francouzským orgánem.
2. Společenství spolufinancuje 70 % výdajů na částku náhrady uvedenou v odstavci 1, která se vyplácí pro zvířata poražená podle článku 1.
3. Odchylně od odstavce 1 jsou příslušné francouzské orgány oprávněny vyplácet příplatky pro skot poražený v rámci tohoto režimu.
Společenství se na financování těchto výdajů nepodílí.
Článek 3
Francie přijme všechna opatření nezbytná k použití tohoto režimu.
Co nejdříve informuje Komisi o přijatých opatřeních a o všech jejich změnách.
Článek 4
Příslušný francouzský orgán
a) informuje Komisi ihned po každém použití plánu uvedeného v článku 1:
- o počtu zvířat na porážku,
- o počtu poražených zvířat,
- o průměrné tržní ceně poraženého zvířete a
- o celkové částce příplatků uvedených v čl. 2 odst. 3
b) každé čtvrtletí vypracuje podrobnou zprávu o kontrolách, které provedl na základě opatření uvedených v článku 3, a každé čtvrtletí ji předá Komisi.
Článek 5
Aniž je dotčen článek 9 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [6], odborníci Komise, které v případě potřeby doprovázejí odborníci z ostatních členských států, provádějí ve spolupráci s příslušnými francouzskými orgány kontroly na místě, aby prověřili dodržování všech ustanovení tohoto nařízení.
Článek 6
Opatření přijatá podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 196/97 ze dne 31. ledna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2184/96 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2184/96 ze dne 28. října 1996 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2184/96 stanovuje, že cla vypočtená v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č.
3072/95 se mají snížit o částku odpovídající 25 % hodnoty tohoto cla, při omezení ročního objemu na 32000 tun; že toto množství zahrnuje všechny druhy rýže bez ohledu na jejich stupeň zpracování; že je proto nezbytné otevřít tuto kvótu a stanovit určitá pravidla pro její správu;
vzhledem k tomu, že pro zajištění řádné správy těchto opatření je třeba stanovit zvláštní pravidla týkající se podávání žádostí a vydávání licencí; že tato pravidla buď doplní nebo odchylně upraví ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po schválení nařízení (ES) č. 2184/96 Radou by mělo být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 2942/73 ze dne 30. října 1973, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2412/73 o dovozech rýže z Egyptské arabské republiky [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1373/96 [6];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóta za hospodářský rok ve výši 32000 tun rýže spadající pod kód KN 1006 pocházející a dovážené z Egypta, zvýhodněná snížením cla o 25 % hodnoty tohoto cla vypočteného podle článku 11 nařízení (ES) č. 3072/95, se otevírá v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 2
1. Žádosti o dovozní licence se podávají na množství nejméně 100 tun a nejvíce 1000 tun rýže.
2. K žádosti o dovozní licence se přikládá:
- doklad, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která provozuje obchodní činnost v odvětví rýže nejméně 12 měsíců a která je zapsána v rejstříku v tom členském státě, ve kterém se žádost předkládá,
- doklad, že jistota ve výši 5 ECU za tunu byla složena u příslušného orgánu dotčeného členského státu na důkaz dobré víry žadatele.
Článek 3
1. Žádost o licenci a dovozní licence obsahuje následující údaje a musí splňovat následující podmínky:
a) v kolonkách 7 a 8 žádosti o licenci a dovozní licence musí být vyznačeno slovo "Egypt" a "ano" musí být označeno křížkem;
b) v kolonce 24 žádosti o licenci a dovozní licence musí být uveden jeden z následujících údajů:
- Derecho de aduana reducido de 25 % [Reglamento (CE) no 196/97]
- Told nedsat med 25 % (Forordning (EF) nr.
196/97)
- Um 25 % ermäßigter Zollsatz (Verordnung (EG) Nr. 196/97)
- Δασμός μειωμένος κατά 25 % [Κανονισμός (EK) αριφ.
196/97]
- Reduced duty by 25 % (Regulation (EC) No 196/97)
- Droit réduit de 25 % [Règlement (CE) no 196/97]
- Dazio ridotto del 25 % [Regolamento (CE) n. 196/97]
- Douanerecht verminderd met 25 % (Verordening (EG) nr.
196/97)
- Direito reduzido em 25 % [Regulamento (CE) no 196/97]
- Tulli, jota on alennettu 25 % (Asetus (EY) N:o 196/97)
- Tullsatsen nedsatt med 25 % (Förordning (EG) nr 196/97);
c) odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství zapsané v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. V kolonce 19 dovozní licence se podle toho zapíše číslo "0";
d) odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou práva vznikající na základě dovozní licence převoditelná.
2. Odchylně od článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [7] je výše jistoty týkající se dovozních licencí rovna 25 % hodnoty cla vypočteného v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č. 3072/95, uplatňovaného v den podání žádosti.
3. Způsobilost ke snížení cla uvedeného v článku 1 je podmíněna předložením v době propuštění do volného oběhu přepravního dokladu a průvodního osvědčení EUR 1 v souladu s ustanoveními protokolu 2 k dohodě o spolupráci, vydaných v Egyptě a vztahujících se k dotyčnému množství.
Článek 4
1. V den, kdy mají být žádosti o licenci podány, informují členské státy dálnopisem nebo faxem Komisi o množstvích, rozdělených podle jednotlivých kódů KN, pro která byly žádosti o dovozní licence podány, jakož i o jménech a adresách žadatelů.
2. Dovozní licence jsou vydávány jedenáctý pracovní den po dni podání žádosti, pokud množství uvedené v článku 1 není dosaženo.
Odchylně od čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1162/95 je doba platnosti dovozních licencí omezena do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla licence vydána v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88.
3. V den, kdy žádaná množství překročí množství uvedené v článku 1, stanoví Komise jednotné procentní snížení pro požadovaná množství a sdělí toto rozhodnutí členským státům do deseti pracovních dnů ode dne, kdy byly žádosti podány.
4. Je-li množství, na které se dovozní licence vydává, menší než množství požadované, sníží se úměrně tomu výše jistoty uvedená v čl. 3 odst. 2.
5. Jistota na důkaz dobré víry uvedená v čl. 2 odst. 2 druhé odrážce se uvolní, jakmile je vydána licence.
Článek 5
Členské státy sdělí Komisi dálnopisem nebo faxem následující informace:
a) do dvou pracovních dnů od vydání, množství na která byly dovozní licence vydány, s uvedením data, jakož i jména a adresy držitele;
b) v poslední pracovní den každého měsíce následujícího po měsíci propuštění do volného oběhu, množství, rozdělená podle kódů KN, jenž byla skutečně propuštěna do volného oběhu.
Výše uvedené informace musí být sděleny stejným způsobem, ale odděleně od informací o ostatních žádostech o dovozní licence v odvětví rýže.
Článek 6
Čl. 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se použije.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 2942/73 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 17/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že somatosalmmusí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že v souladu s postupem stanoveným v článku 8 nařízení (EHS) č. 2377/90 byl návrh na opatření, která mají být přijata, předán Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu v oblasti veterinárních léčivých přípravků technickému pokroku; že výbor nebyl schopen předložit stanovisko; že Komise proto navrhla Radě opatření, která mají být přijata;
vzhledem k tomu, že Rada nerozhodla ani nehlasovala proti navrženým opatřením prostou většinou ve vymezené tříměsíční lhůtě; že je proto povinností Komise, aby přijala opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 226/97 ze dne 6. února 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2443/96 o dodatečných opatřeních pro přímou podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2443/96 ze dne 17. prosince 1996 o dodatečných opatřeních pro přímou podporu příjmů producentů nebo odvětví hovězího a telecího masa [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v zájmu transparentnosti mezi členskými státy, sledování a řádné správy dodatečných plateb stanovených nařízením (ES) č. 2443/96 je vhodné, aby členské státy informovaly Komisi o způsobu poskytování těchto plateb, národních prováděcích pravidlech pro opatření stanovená uvedeným nařízením, jakož i o závěrečné rozvaze;
vzhledem k tomu, že za účelem umožnit členským státům co nejrychlejší provedení nařízení (ES) č. 2443/96 je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o dodatečné platby podle nařízení (ES) č. 2443/96, sdělí členské státy Komisi:
a) neprodleně popis objektivních kriterií a opatření učiněných pro usměrnění trhu jako podklad pro metodu poskytování podpory:
- pro přímou podporu příjmu výrobců na základě oznámení dodaných obnosů, vyměřovacích podkladů a předpokládaných platebních termínů,
- pro přímou podporu sektoru hovězího a telecího masa na základě oznámení druhu učiněných opatření, vyměřovacích podkladů a předpokládaných platebních termínů;
b) nejpozději do 15. listopadu 1997 spočítané celkové obnosy vyplacené podpory podle udání počtu a druhu příjemců podpory jakož i dotčená opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 1996,
(1) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se nových potravin nebo nových složek potravin mohou bránit volnému pohybu potravin; že mohou vytvářet podmínky pro nekalou soutěž, a tak přímo ovlivňovat fungování vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že za účelem ochrany veřejného zdraví je nezbytné zajistit, aby nové potraviny a nové složky potravin podléhaly jednotnému posuzování bezpečnosti prostřednictvím postupu Společenství předtím, než jsou ve Společenství uvedeny na trh; že pro nové potraviny a nové složky potravin, které jsou v podstatě rovnocenné stávajícím potravinám nebo složkám potravin, by měl být stanoven zjednodušený postup;
(3) vzhledem k tomu, že na potravinářské přídatné látky, látky určené k aromatizaci potravin a na extrakční rozpouštědla se vztahují jiné předpisy Společenství, a měly by být proto vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení;
(4) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena vhodná opatření pro uvádění na trh nových potravin a nových složek potravin, které pocházejí z rostlinných odrůd, na které se vztahují směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [4] a směrnice Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [5];
(5) vzhledem k tomu, že s novými potravinami nebo novými složkami potravin, které obsahují geneticky modifikované organismy nebo se z nich skládají, mohou být spojena rizika pro životní prostředí; že směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [6] stanoví, že u takových výrobků se musí vždy provést posouzení rizika pro životní prostředí, aby byla zajištěna jejich bezpečnost vůči životnímu prostředí; že pro zřízení jednotného systému Společenství pro posuzování takových výrobků musí toto nařízení upravit posuzování specifických rizik pro životní prostředí, které musí být v souladu s postupem stanoveným v článku 10 směrnice 90/220/EHS stejné jako posuzování podle uvedené směrnice, ale musí rovněž zahrnovat posouzení vhodnosti výrobku jako potraviny nebo složky potraviny;
(6) vzhledem k tomu, že veškeré otázky týkající se tohoto nařízení, které mohou mít vliv na veřejné zdraví, by měly být konzultovány s Vědeckým výborem pro potraviny, zřízeným rozhodnutím 74/234/EHS [7];
(7) vzhledem k tomu, že na nové potraviny nebo nové složky potravin se vztahují směrnice Rady 89/397/EHS ze dne14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [8] a směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [9];
(8) vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předpisů Společenství týkajících se označování potravin, měly by být stanoveny doplňující zvláštní požadavky na označování; že tyto požadavky musí být přesně stanoveny, aby se spotřebiteli zajistila dostupnost nezbytných informací; že vymezené skupiny obyvatelstva s pevnými stravovacími návyky by měly být informovány v případě, že je v nové potravině přítomen materiál, jenž není obsažen v současné rovnocenné potravině, což u těchto skupin vzbuzuje obavy etické povahy; že potraviny a složky potravin, které obsahují geneticky modifikované organismy a jsou uváděny na trh, musí být bezpečné z hlediska lidského zdraví; že toto zabezpečení je zajištěno dodržením postupu pro udílení souhlasu stanoveného ve směrnici 90/220/EHS nebo zvláštním hodnotícím postupem, který je uveden v tomto nařízení; že pokud je organismus v právu Společenství vymezen, pokud jde o označování, představuje informace pro spotřebitele o přítomnosti geneticky modifikovaného organismu doplňující požadavek na potraviny a složky potravin uvedené v tomto nařízení;
(9) vzhledem k tomu, že pokud jde o potraviny a složky potravin, které jsou určeny k uvedení na trh a k dodání konečnému spotřebiteli a které mohou obsahovat jak geneticky modifikované, tak obvyklé výrobky, a aniž by byly dotčeny ostatní požadavky na označování stanovené v tomto nařízení, považuje se informování spotřebitele o možnosti případné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v dotyčných potravinách a složkách potravin, s výjimkou zejména pokud jde o volně ložené zásilky, za splnění požadavků článku 8;
(10) vzhledem k tomu, že nic nesmí bránit dodavateli, aby informoval spotřebitele při označování potraviny nebo složky potraviny, že dotyčný výrobek není novou potravinou ve smyslu tohoto nařízení nebo že postupy používané k získání nových potravin uvedených v čl. 1 odst. 2 nebyly použity při výrobě uvedené potraviny nebo složky potraviny;
(11) vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo stanovit postup, který zajistí úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím 69/414/EHS [10];
(12) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl Evropským parlamentem, Radou a Komisí přijat modus vivendi, pokud jde o prováděcí opatření k právním aktům přijímaným postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [11],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na uvádění nových potravin nebo nových složek potravin na trh ve Společenství.
2. Toto nařízení se vztahuje na uvádění na trh ve Společenství takových potravin a složek potravin, které dosud nebyly ve významné míře používány ve Společenství k lidské spotřebě a které patří do těchto skupin:
a) potraviny a složky potravin, které obsahují geneticky modifikované organismy ve smyslu směrnice 90/220/EHS nebo se z nich skládají;
b) potraviny a složky potravin vyrobené z geneticky modifikovaných organismů, ale neobsahující tyto organismy;
c) potraviny a složky potravin s novou nebo záměrně modifikovanou primární molekulární strukturou;
d) potraviny a složky potravin skládající se z mikroorganismů, hub nebo řas nebo z nich izolované;