vzhledem k tomu, že neexistence harmonizovaných norem může vést k situaci, že nadále nebude moci být zajištěna přiměřená úroveň ochrany a kontroly shody, pokud se týká přileb pro uživatele jednostopých motorových vozidel; že ochrana osob v případě nehody tak může být ohrožena; že aby bylo zabráněno snížení úrovně bezpečnosti a kontroly mají být takové přilby vyňaty z oblasti působnosti směrnice 89/686/EHS až do zavedení zvláštních požadavků na tyto přilby,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 89/686/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 5 odst. 3 se zrušuje.
2. Poslední odrážka čl. 8 odst. 4 písm. a) se zrušuje.
3. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. Členské státy do 31. prosince 1991 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. července 1992.
2. Dále členské státy povolí až do 30. června 1995 uvádět na trh a do provozu OOP vyhovující vnitrostátním právním předpisům platným na jejich území k 30. červnu 1992.
3. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice."
4. V příloze I se doplňuje nový bod 5, který zní:
"5. Přilby a zorníky určené pro uživatele jednostopých nebo dvoustopých vozidel."
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do tří měsíců od přijetí této směrnice.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. října 1993 o právu pobytu pro studenty
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 7 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že čl.
3 písm. c) Smlouvy stanoví, že činnost Společenství zahrnuje za podmínek stanovených Smlouvou odstranění překážek volného pohybu osob mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy stanoví, že vnitřní trh musí být vytvořen nejpozději do 31. prosince 1992; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je v souladu se Smlouvou zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že v souladu s judikaturou Soudního dvora zakazují články 128 a 7 Smlouvy jakoukoli diskriminaci mezi státními příslušníky členských států při přístupu k odbornému vzděláníve Společenství a že přístup příslušníka členského státu k odbornému vzdělání v jiném členském státě zahrnuje pro tohoto příslušníka právo pobytu v tomto jiném členském státě;
vzhledem k tomu, že k zajištění přístupu k odbornému vzdělání je vhodné stanovit podmínky, které by usnadnily účinný výkon tohoto práva pobytu;
vzhledem k tomu, že právo pobytu pro studenty je součástí souboru souvisejících opatření určených pro podporu odborného vzdělávání;
vzhledem k tomu, že osoby požívající práva pobytu se nesmí stát přílišným zatížením pro veřejné finance hostitelského členského státu;
vzhledem k tomu, že za současného stavu práva Společenství nespadá podpora poskytovaná studentům, jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, do oblasti působnosti Smlouvy ve smyslu článku 7 této smlouvy;
vzhledem k tomu, že právo pobytu může být skutečně vykonáváno pouze tehdy, je-li přiznáno rovněž manželce nebo manželovi a nezaopatřeným dětem;
vzhledem k tomu, že je vhodné zajistit, aby pro osoby oprávněné z této směrnice platila správní úprava obdobná té, která je stanovena zejména ve směrnici Rady 68/360/EHS ze dne 15. října 1968 o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství [4] a ve směrnici Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví [5];
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na studenty, kteří požívají práva pobytu díky skutečnosti, že vykonávají nebo vykonávali hospodářskou činnost nebo jsou rodinnými příslušníky migrujícího pracovníka;
vzhledem k tomu, že Soudní dvůr svým rozsudkem ze dne 7. července 1992 ve věci C-295/90 zrušil směrnici Rady 90/366/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu pro studenty [6], ale ponechal v platnosti účinky zrušené směrnice, dokud nevstoupí v platnost směrnice přijatá na odpovídajícím právním základě;
vzhledem k tomu, že je vhodné zachovat účinky směrnice 90/366/EHS v období před 31. prosincem 1993, dnem, ke kterému členské státy musí přijmout právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro upřesnění podmínek usnadňujících výkon práva pobytu a s cílem zajistit přístup k odbornému vzdělání bez diskriminace pro státního příslušníka členského státu, který byl přijat k odbornému vzdělávání v jiném členském státě, přiznávají členské státy právo pobytu každému studentovi, který je státním příslušníkem členského státu a který nepožívá toto právo na základě jiných právních předpisů Společenství, a rovněž manželce nebo manželovi studenta a nezaopatřeným dětem, pokud student prokáže dotyčnému vnitrostátnímu orgánu prohlášením nebo obdobnými prostředky, které si zvolí a které jsou přinejmenším rovnocenné, že má dostatečné prostředky, aby se nestal během svého pobytu zatížením pro systém sociálního zabezpečení hostitelského členského státu, a za podmínky, že je zapsán do uznaného vzdělávacího zařízení, aby v něm jako hlavní činnost získal odborné vzdělání, a že má v hostitelském členském státě uzavřeno nemocenské pojištění vůči všem rizikům.
Článek 2
1. Právo pobytu je omezeno na dobu získávání vzdělání.
Právo pobytu se doloží vydáním dokladu označovaného jako "povolení k pobytu pro státního příslušníka členského státu Společenství", jehož platnost může být omezena na dobu vzdělávání nebo na jeden rok, pokud je doba vzdělávání delší než jeden rok, v tom případě je platnost povolení k pobytu každoročně prodlužována.
Nemá-li některý rodinný příslušník státní příslušnost některého členského státu, je mu vydán doklad o pobytu, který má stejnou platnost jako doklad vydaný státnímu příslušníkovi, na kterém je závislý.
Pro účely vydání povolení k pobytu nebo dokladu o pobytu může členský stát od žadatele požadovat pouze předložení platného průkazu totožnosti nebo cestovního pasu a doklad, že splňuje podmínky stanovené v článku 1.
2. Články 2, 3 a 9 směrnice 68/360/EHS se vztahují obdobně na osoby oprávněné z této směrnice.
Manželka nebo manžel a nezaopatřené děti státního příslušníka členského státu oprávněného k pobytu na území členského státu jsou oprávněni kdekoli na území tohoto členského státu vykonávat zaměstnání nebo samostatně výdělečnou činnost, i když nejsou státními příslušníky žádného členského státu.
Členské státy se mohou odchýlit od ustanovení této směrnice pouze z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví; v tom případě se použijí články 2 až 9 směrnice 64/221/EHS.
Článek 3
Tato směrnice nezakládá pro studenty požívající právo pobytu nárok na výplatu stipendií od hostitelského státu.
Článek 4
Právo pobytu je zachováno, dokud osoby je požívající splňují podmínky stanovené v článku 1.
Článek 5
Nejpozději tři roky po provedení této směrnice a poté každé tři roky vypracuje Komise zprávu o uplatňování této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
Komise bude věnovat zvláštní pozornost všem obtížím, které mohou v jednotlivých členských státech vyplynout z uplatňování článku 1; popřípadě předloží Radě návrhy na odstranění těchto obtíží.
Článek 6
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1993.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Pro období předcházející tomuto dni jsou zachovány účinky směrnice 90/366/EHS.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2, článek 66 a článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že Bernská úmluva o ochraně literárních a uměleckých děl a Mezinárodní úmluva o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a záznamů rozhlasových organizací (Římská úmluva) stanovují pouze minimální dobu ochrany práv, ke kterým se vztahují, přičemž smluvním státům poskytují možnost, aby tyto doby prodloužily; že určité členské státy tuto možnost využily; že navíc určité členské státy nepřistoupily k Římské úmluvě;
(2) vzhledem k tomu, že v důsledku toho existují rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy, které upravují dobu ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících, které brání volnému pohybu zboží a služeb a narušují soutěž na společném trhu; že by proto s přihlédnutím k hladkému fungování vnitřního trhu měly být harmonizovány právní předpisy členských států, aby se doby ochrany v celém Společenství sjednotily;
(3) vzhledem k tomu, že harmonizace se musí vztahovat nejen na dobu ochrany jako takovou, ale také na určitá prováděcí ustanovení, jako je den, od kterého se doba ochrany počítá;
(4) vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice není dotčeno použití čl. 14bis odst. 2 písm. b), c) a d) a odst. 3 Bernské úmluvy členskými státy;
(5) vzhledem k tomu, že minimální doba ochrany stanovená Bernskou úmluvou, a to život autora a 50 let po jeho smrti, byla zamýšlena tak, aby poskytla ochranu autorovi a prvním dvěma generacím jeho potomků; že průměrná délka života ve Společenství se prodloužila do té míry, že tato doba není dostatečná k tomu, aby pokryla dvě generace;
(6) vzhledem k tomu, že některé členské státy poskytly dobu ochrany delší než 50 let po smrti autora, aby vyrovnaly vliv světových válek na využití autorových děl;
(7) vzhledem k tomu, že k ochraně práv souvisejících zavedly některé členské státy dobu ochrany 50 let po oprávněném vydání nebo oprávněném sdělení veřejnosti;
(8) vzhledem k tomu, že podle postoje Společenství, který byl přijat pro Uruguayské kolo jednání v rámci Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) by doba ochrany pro výrobce zvukových nosičů měla být 50 let po prvním vydání;
(9) vzhledem k tomu, že zachovávání nabytých práv je jednou z obecných právních zásad chráněných právním řádem Společenství; že proto harmonizace doby ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících nemůže mít za následek snížení ochrany, kterou v současné době nositelé práv ve Společenství požívají; že za účelem zachování dopadů přechodných opatření na minimální úrovni a umožnění vnitřnímu trhu, aby v praxi fungoval, by harmonizace doby ochrany měla probíhat na základě nejdelší lhůty;
(10) vzhledem k tomu, že ve svém sdělení ze dne 17. ledna 1991 "Doplňující informace k Zelené knize — Pracovní program Komise v oblasti autorského práva a práv s ním souvisejících" Komise zdůrazňuje potřebu harmonizovat autorské právo a práva s ním související na vysoké úrovni ochrany, protože tato práva jsou pro duševní tvorbu zásadní, a dále zdůrazňuje, že jejich ochrana zajišťuje udržení a vývoj tvořivosti v zájmu autorů, kulturních odvětví, spotřebitelů a společnosti jako celku;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem zavedení vysoké úrovně ochrany, která bude současně splňovat požadavky vnitřního trhu a uspokojovat potřebu zavést právní prostředí, které bude napomáhat k harmonickému rozvoji literární a umělecké tvorby ve Společenství, by měla být doba ochrany autorského práva harmonizována na 70 let po smrti autora nebo 70 let poté, co byla oprávněně sdělena veřejnosti a u práv souvisejících 50 let po události, od které lhůta běží;
(12) vzhledem k tomu, že souborná díla jsou chráněna podle čl. 2 odst. 5 Bernské úmluvy, pokud na základě jejich výběru a uspořádání jejich obsahu tvoří duševní výtvor; že tato díla jsou chráněna jako taková, aniž je dotčeno autorské právo ke každé součásti, která tvoří součást takového souborného díla; že proto může být zvláštní doba ochrany použita na díla, která tvoří součást souborného díla;
(13) vzhledem k tomu, že ve všech případech, kdy je jedna nebo více fyzických osob identifikována jako autor, by měla být doba ochrany počítána od jejich smrti; že otázka autorství celého díla nebo jeho části je skutkovou otázkou, o které mají rozhodovat vnitrostátní soudy;
(14) vzhledem k tomu, že doba ochrany by měla být počítána od 1. ledna roku, který následuje po příslušné události tak, jak je uvedeno v Bernské a Římské úmluvě;
(15) vzhledem k tomu, že článek 1 směrnice Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů [4] stanoví, že členské státy mají chránit počítačové programy jako literární díla podle autorského práva ve smyslu Bernské úmluvy; že tato směrnice harmonizuje dobu ochrany literárních děl ve Společenství; že článek 8 směrnice 91/250/EHS, který pouze obsahuje předběžnou úpravu doby ochrany počítačových programů, by tedy měl být zrušen;
(16) vzhledem k tomu, že články 11 a 12 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem [5] obsahují, aniž je dotčena další harmonizace, ustanovení pouze o minimální době ochrany; že tato směrnice takovou další harmonizaci stanovuje; že tyto články by tedy měly být zrušeny;
(17) vzhledem k tomu, že ochrana fotografií je v členských státech upravena rozdílně; že za účelem dosažení dostatečné harmonizace doby ochrany fotografických děl, zejména těch, které jsou vzhledem ke své umělecké nebo odborné povaze významné v rámci vnitřního trhu, je nezbytné vymezit úroveň původnosti, kterou požaduje tato směrnice; že fotografické dílo je ve smyslu Bernské úmluvy považováno za původní dílo, pokud se jedná o autorův vlastní duševní výtvor, který odráží jeho osobnost, přičemž se neberou v úvahu žádná jiná kritéria, například hodnota nebo účel; že ochranu ostatních fotografií by měly upravovat vnitrostátními právními předpisy;
(18) vzhledem k tomu, že za účelem zabránění rozdílům v době ochrany týkající se souvisejících práv je nezbytné stanovit stejný časový bod, od kterého se počítá doba v celém Společenství; že by výkon, záznam, přenos a oprávněné sdělení veřejnosti, to znamená prostředky, kterými se předmět práva souvisejícího s právem autorským stává obecně vnímatelný osobám všemi příslušnými způsoby, měly být vzaty v úvahu pro výpočet doby ochrany bez ohledu na zemi, kde se tento výkon, záznam, přenos, oprávněné vydání nebo oprávněné sdělení veřejnosti uskutečňuje;
(19) vzhledem k tomu, že práva vysílacích organizací k jejich vysílání by neměla být časově neomezená, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, pomocí kabelu nebo prostřednictvím družice; že je proto nezbytné, aby doba ochrany běžela pouze od prvního přenosu konkrétního vysílání; že tomuto ustanovení je třeba rozumět tak, že vylučuje, aby nová doba běžela v případech, kdy vysílání je totožné s předešlým vysíláním;
(20) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít volnost zachovat nebo zavést jiná práva související s právem autorským, zejména pokud jde o ochranu kritických a vědeckých vydání; že za účelem zajištění transparentnosti na úrovni Společenství je však nezbytné, aby členské státy, které zavádějí nová práva související s právem autorským, o nich uvědomily Komisi;
(21) vzhledem k tomu, že je užitečné jasně stanovit, že se harmonizace stanovená touto směrnicí nevztahuje na osobnostní práva;
(22) vzhledem k tomu, že u děl, jejichž zemí původu je ve smyslu Bernské úmluvy třetí země a jejichž autor není státním příslušníkem členského státu Společenství, by se mělo použít srovnání dob ochrany za předpokladu, že doba přiznávaná ve Společenství nesmí být delší, než je doba stanovená v této směrnici;
(23) vzhledem k tomu, že pokud nositel práv, který není státním příslušníkem členského státu Společenství, má nárok na ochranu podle mezinárodních smluv, měla by doba ochrany souvisejících práv být stejná jako doba stanovená v této směrnici, s tím, že nesmí být delší než doba, která je stanovena ve třetí zemi, které je nositel práv státním příslušníkem;
(24) vzhledem k tomu, že srovnání dob ochrany v členských státech by se nemělo dostat do konfliktu s jejich mezinárodními závazky;
(25) vzhledem k tomu, že z důvodu hladkého fungování vnitřního trhu by se tato směrnice měla uplatňovat od 1. července 1995;
(26) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít volnost přijmout ustanovení o výkladu, změnách a dalším plnění smluv o využívání chráněných děl a jiných předmětů, které byly uzavřeny před prodloužením doby ochrany vyplývající z této směrnice;
(27) vzhledem k tomu, že úcta k nabytým právům a oprávněná očekávání tvoří součást právního řádu Společenství; že členské státy mohou zejména stanovit, že za určitých okolností nemusí autorské právo a práva s ním související, která se podle této směrnice obnoví, zavazovat k placení osoby, které v dobré víře přikročily k využívání děl v době, kdy taková díla byla volná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Trvání autorského práva
1. Práva autora literárního nebo uměleckého díla ve smyslu článku 2 Bernské úmluvy trvají po dobu autorova života a 70 let po jeho smrti bez ohledu na den, kdy bylo dílo oprávněně sděleno veřejnosti.
2. U díla spoluautorů se doba stanovená v odstavci 1 počítá od smrti posledního žijícího autora.
3. U anonymních děl či pseudonymních děl trvá doba ochrany 70 let od oprávněného sdělení díla veřejnosti.
Pokud však autorem přijatý pseudonym nevzbuzuje žádné pochyby o jeho totožnosti, nebo pokud autor odhalí svou totožnost během doby uvedené v první větě, řídí se doba ochrany podle odstavce 1.
4. Pokud členský stát přijme zvláštní ustanovení o autorském právu pro díla kolektivní nebo o právnické osobě označené za nositele práv, počítá se doba ochrany podle ustanovení odstavce 3, s výjimkou případů, kdy fyzické osoby, které vytvořily dílo jako takové, jsou označeny jako takové ve verzích díla, které byly sděleny veřejnosti.
Tímto odstavcem nejsou dotčena práva identifikovaných autorů, jejichž identifikovatelné příspěvky jsou obsaženy v takových dílech, na jejichž příspěvky se odstavec 1 nebo 2 vztahuje.
5. V případě, že dílo je vydáno ve svazcích, po částech, číslech nebo epizodách a doba ochrany běží od doby, kdy dílo bylo oprávněně sděleno veřejnosti, běží doba ochrany pro každou takovou část samostatně.
6. V případech děl, u kterých se doba ochrany nepočítá od smrti autora nebo autorů, a která nebyla oprávněně sdělena veřejnosti v průběhu sedmdesáti let od jejich vytvoření, ochrana skončí.
Článek 2
Kinematografická a audiovizuální díla
1. Hlavní režisér kinematografického nebo audiovizuálního díla se považuje za jeho autora nebo jednoho z autorů.
Členské státy mohou označit i jiné spoluautory.
2. Doba ochrany kinematografických nebo audiovizuálních děl končí 70 let po smrti poslední z těchto žijících osob, bez ohledu na skutečnost, zda jsou tyto osoby označeny za spoluautory: hlavního režiséra, autora scénáře, autora dialogu a skladatele hudby, která byla zvlášť vytvořena pro užití v kinematografickém nebo audiovizuálním díle.
Článek 3
Trvání práv souvisejících s právem autorským
1. Práva výkonných umělců uplynou za 50 let ode dne podání výkonu.
Pokud je však záznam výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, uplynou práva za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve.
2. Práva výrobců zvukových nosičů uplynou za 50 let po pořízení záznamu.
Pokud je však zvukový záznam v průběhu této doby oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti, uplynou práva za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo sdělení veřejnosti, podle toho, která z těchto skutečností nastane dříve.
3. Práva výrobců prvotního záznamu filmu uplynou za 50 let od pořízení záznamu.
Pokud však byl film v průběhu této doby oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti, potom práva uplynou za 50 let ode dne prvního takového vydání nebo prvního sdělení veřejnosti, a to podle toho, která z těchto skutečností nastane dříve.
"Filmem" se rozumí kinematografické nebo audiovizuální dílo nebo pohyblivé obrazové sekvence bez ohledu na to, zda jsou doprovázeny zvukem či nikoliv.
4. Práva vysílacích organizací uplynou za 50 let ode dne prvního vysílání, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, pomocí kabelu nebo prostřednictvím družice.
Článek 4
Ochrana dosud nezveřejněných děl
Každá osoba, která po uplynutí autorskoprávní ochrany poprvé oprávněně vydá nebo oprávněně sdělí veřejnosti dosud nezveřejněné dílo, požívá ochrany na úrovni majetkových práv autorských.
Doba ochrany takových práv trvá 25 let ode dne, kdy bylo dílo oprávněně vydáno nebo oprávněně sděleno veřejnosti.
Článek 5
Kritická a vědecká vydání
Členské státy mohou chránit kritická a vědecká vydání děl, která se stala z hlediska práva autorského volná.
Maximální doba ochrany takových práv činí 30 let ode dne, kdy bylo takové vydání poprvé oprávněně vydáno.
Článek 6
Ochrana fotografií
Fotografie, které jsou původní v tom smyslu, že jsou autorovým vlastním duševním výtvorem, jsou chráněny podle článku 1.
Na rozhodování o jejich způsobilosti k ochraně se nepoužijí žádná další kritéria.
Členské státy mohou stanovit i ochranu ostatních fotografií.
Článek 7
Ochrana ve vztahu ke třetím zemím
1. Pokud je zemí původu díla ve smyslu Bernské úmluvy třetí země a autor díla není státním příslušníkem členského státu Společenství, uplyne doba ochrany poskytovaná členskými státy v den, kdy uplyne ochrana přiznávaná v zemi původu díla, nemůže však být delší, než je doba stanovená v článku 1.
2. Doba ochrany stanovená v článku 3 se vztahuje také na nositele práv, kteří nejsou státními příslušníky členského státu Společenství, pokud jim členské státy ochranu poskytují.
Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky členských států, doba ochrany přiznávaná členskými státy však uplyne nejpozději v den uplynutí ochrany přiznávané v zemi, které je nositel práv státním příslušníkem, a nesmí být delší než doba stanovená v článku 3.
3. Členské státy, které v den přijetí této směrnice přiznávají, zejména v souladu s jejich mezinárodními závazky, delší dobu ochrany, než je ta, která vyplývá z ustanovení odstavců 1 a 2, mohou zachovat tuto ochranu až do uzavření mezinárodních smluv o době ochrany autorského práva nebo práv s ním souvisejících.
Článek 8
Počítání dob
Doby stanovené v této směrnici se počítají od 1. ledna roku následujícího po události, od které běží.
Článek 9
Osobnostní práva
Tato směrnice se nedotýká předpisů členských států upravujících osobnostní práva.
Článek 10
Přechodná ustanovení
1. Pokud doba ochrany, která je delší než odpovídající doba stanovená v této směrnici, již běží v členském státě v den uvedený v čl. 13 odst. 1 této směrnice, nezpůsobí tato směrnice zkrácení doby ochrany v uvedeném členském státě.
2. Doba ochrany stanovená v této směrnici se vztahuje na všech na díla a předměty ochrany, které jsou chráněny alespoň v jednom členském státě v den uvedený v čl. 13 odst. 1 podle vnitrostátních předpisů o autorském právu nebo právech s ním souvisejících, nebo které splňují podmínky ochrany podle směrnice 92/100/EHS.
3. Touto směrnicí nejsou dotčena žádná využívání uskutečněná přede dnem uvedeným v čl. 13 odst. 1. Členské státy přijmou nezbytná ustanovení zejména na ochranu práv nabytých třetími osobami.
4. Členské státy nejsou povinny používat čl. 2 odst. 1 na kinematografická nebo audiovizuální díla, která byla vytvořena před 1. červencem 1994.
5. Členské státy mohou stanovit den počátku použitelnosti čl. 2 odst. 1, tento den však nesmí být pozdější než 1. červenec 1997.
Článek 11
Technická úprava
1. Článek 8 směrnice 91/250/EHS se zrušuje.
2. Články 11 a 12 směrnice 92/100/EHS se zrušují.
Článek 12
Oznamovací postup
Členské státy oznámí Komisi bez odkladu všechny návrhy právních předpisů týkajících se zavedení nových souvisejících práv včetně hlavních důvodů pro jejich zavedení a zamýšlenou dobu ochrany.
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními článků 1 až 11 této směrnice nejpozději do 1. července 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
2. Členské státy použijí článek 12 ode dne oznámení této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření související s vnitřním trhem; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že obchod s potravinami zaujímá na vnitřním trhu velmi důležité postavení;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné, aby uplatňování směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [4] bylo ve všech členských státech jednotné; že uvedená směrnice stanoví obecná pravidla pro úřední dozor nad potravinami;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit doplňující pravidla ke zlepšení postupů dozoru platných ve Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy mají přijmout nezbytná opatření pro zajištění dostatečné technické a administrativní způsobilosti pro pracovníky příslušných orgánů;
vzhledem k tomu, že k zajištění kvality zjišťovaných údajů má být pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami zaveden systém norem jakosti; že tento systém má být v souladu s obecně přijatými a normalizovanými hodnotami; že je kromě toho nezbytné, aby tyto laboratoře užívaly, kdykoli je to možné, validované metody analýzy;
vzhledem k tomu, že vývoj obchodu s potravinami mezi různými členskými státy nutně vyžaduje užší spolupráci mezi orgány vykonávajícími dozor nad potravinami;
vzhledem k tomu, že pro odpovědné pracovníky Komise, kteří se specializují na dozor nad potravinami a kteří spolupracují s určenými odpovědnými pracovníky členských států, je třeba stanovit obecná pravidla pro zajištění jednotného uplatňování předpisů o potravinách;
vzhledem k tomu, že mají být přijata ustanovení, podle nichž si musí vnitrostátní orgány a Komise poskytovat vzájemnou správní podporu, aby zajistily řádné uplatňování předpisů o potravinách, zejména pomocí preventivních opatření a odhalováním protiprávních jednání nebo podezření z protiprávního jednání;
vzhledem k tomu, že s ohledem na povahu informací vyměňovaných podle této směrnice se má na tyto informace vztahovat obchodní nebo profesní tajemství;
vzhledem k tomu, že má být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice doplňuje směrnici 89/397/EHS.
2. Pro účely této směrnice se použije čl.1 odst. 2, 3 a 4 směrnice 89/397/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby byl v příslušných orgánech dostatečný počet přiměřeně kvalifikovaných a zkušených pracovníků, zejména v oblasti chemie, chemie potravin, veterinárního lékařství, lékařství, potravinářské mikrobiologie, hygieny potravin, potravinářské technologie a práva, nebo aby tyto pracovníky měly orgány k dispozici, aby bylo možné odpovídajícím způsobem vykonávat dozor podle článku 5 směrnice 89/397/EHS.
Článek 3
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že laboratoře podle článku 7 směrnice 89/397/EHS splňují obecná kritéria pro práci zkušebních laboratoří uvedená v evropské normě EN 45001, doplněné o normalizované pracovní postupy, a aby zajistily namátkové prověření jejich dodržování pracovníky zajišťujícími kvalitu podle zásad OECD číslo 2 a 7 o správné laboratorní praxi ve smyslu oddílu ii) přílohy 2 rozhodnutí Rady OECD ze dne 12. května 1981 o vzájemném uznávání údajů při posuzování chemikálií.
2. Pro hodnocení laboratoří podle článku 7 směrnice 89/397/EHS členské státy
a) používají kritéria uvedená v evropské normě EN 45002 a
b) je-li to vhodné, vyžadují používání metod pro hodnocení odborné úrovně.
U laboratoří, které vyhovují kritériím hodnocení, se má za to, že splňují kritéria podle odstavce 1.
Laboratoře, které nevyhovují kritériím hodnocení, se nepovažují za laboratoře ve smyslu článku 7 uvedené směrnice.
3. Členské státy určí subjekty příslušné pro hodnocení laboratoří podle článku 7 směrnice 89/397/EHS.
Tyto subjekty musí vyhovovat obecným kritériím pro akreditační subjekty pro laboratoře, stanoveným v evropské normě EN 45003.
4. Akreditace a hodnocení zkušebních laboratoří podle tohoto článku se může týkat jednotlivých zkoušek nebo skupin zkoušek.
Jakákoli odchylka ve způsobu použití technických norem uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 se přijímá postupem podle článku 8.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby validace metod analýzy používaných pro úřední dozor nad potravinami v laboratořích podle článku 7 směrnice 89/397/EHS vyhovovala, kdykoli to bude možné, odstavcům 1 a 2 přílohy směrnice Rady 85/591/EHS ze dne 23. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [5].
Článek 5
1. Komise jmenuje a pověří zvláštní odpovědné pracovníky pro spolupráci s příslušnými orgány členských států při sledování a hodnocení rovnocennosti a účinnosti systémů úředního dozoru nad potravinami používaných těmito orgány.
Komise posílá pravidelné zprávy o práci těchto svých pracovníků dotyčným členským státům.
Komise zajistí, aby tito odpovědní pracovníci měli dostatečnou kvalifikaci a vykazovali odpovídající znalosti a zkušenosti k výkonu tohoto úkolu; prováděcí pravidla k tomuto účelu mohou být přijata postupem podle článku 8.
Příslušné orgány členských států spolupracují s odpovědnými pracovníky určenými Komisí a poskytují jim veškerou nezbytnou pomoc umožňující splnění jejich úkolů.
2. Na základě úkolů uvedených v odstavci 1 povolí členské státy k tomu, aby určení odpovědní pracovníci Komise doprovázeli odpovědné pracovníky jejich příslušných orgánů při provádění úkonů uvedených v článku 5 směrnice 89/397/EHS.
Odpovědnost za provádění úkonů dozoru zůstává v každém případě na odpovědných pracovnících příslušných orgánů členských států.
Komise upozorní členské státy alespoň pět pracovních dní před zahájením těchto úkonů.
Po provedení každého úkonu podle tohoto odstavce předá Komise zprávu o činnosti svých zvláštních odpovědných pracovníků příslušným členským státům.
Při provádění úkonů podle tohoto odstavce se určení odpovědní pracovníci Komise prokazují písemným zmocněním, které uvádí jejich totožnost a služební postavení.
Určení odpovědní pracovníci Komise postupují podle pravidel a postupů, které musí dodržovat odpovědní pracovníci příslušných orgánů členských států.
3. Komise předkládá členským státům a Evropskému parlamentu každý rok zprávu o uplatňování tohoto článku.
Článek 6
1. Příslušné orgány členských států si navzájem poskytují správní pomoc při všech postupech dozoru v souvislosti s právními předpisy a normami jakosti pro potraviny, jakož i při všech postupech týkajících se porušení předpisů o potravinách.
2. Pro usnadnění této správní pomoci určí každý členský stát jediný styčný subjekt.
Subjekt určený členským státem udržuje vhodné spojení se styčnými subjekty ostatních členských států.
Úkolem těchto subjektů je pomáhat při komunikaci a provádět její koordinaci, a zejména předávat a přijímat žádosti o pomoc.
3. Členské státy uvědomí Komisi o všech užitečných údajích týkajících se jimi určených styčných subjektů.
Seznam určených styčných subjektů a související údaje se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
4. Při obdržení odůvodněné žádosti zajistí dotyčný subjekt, aby byly žadateli poskytnuty veškeré nezbytné informace, aby umožnil uvedenému subjektu zaručit soulad s právními předpisy a normami jakosti pro potraviny v rámci jeho místní příslušnosti, s výjimkou informací, které nemohou být zveřejněny, protože jsou předmětem soudního řízení.
5. Informace a dokumenty poskytované podle odstavce 4 se předávají neprodleně, buď prostřednictvím styčného subjektu, nebo přímo.
Pokud nemohou být zaslány originály, mohou být zaslány jejich kopie.
6. Pokud při výměně informací vyjde najevo, že se mohl vyskytnout případ porušení předpisů nebo pravidel Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů buď členského státu, který je příjemcem informace, nebo členského státu, který je jejím poskytovatelem, oznámí včas příslušný orgán členského státu, na jehož území došlo k údajnému protiprávnímu jednání, zpět příslušnému orgánu jiného členského státu
- opatření, která je možno přijmout pro řešení údajného protiprávního jednání, a také
- opatření, která sám učinil, včetně opatření k předejití opětovného výskytu údajného protiprávního jednání.
Kopii takové zprávy může obdržet Komise buď z podnětu členského státu, který je odesilatelem, nebo který je příjemcem.
7. Tento článek se použije, aniž bylo dotčeno rozhodnutí Rady 89/45/EHS ze dne 21. prosince 1988 o nebezpečích vznikajících při používání spotřebitelských výrobků [6] a směrnice Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků [7].
Článek 7
1. Na informace poskytnuté v jakékoli formě podle článku 6 této směrnice se vztahuje profesní tajemství.
V trestním řízení mohou být informace použity pouze po předchozím souhlasu poskytujícího členského státu, uděleném těm členským státům, které jsou stranami v tomto řízení, podle platných mezinárodních smluv o vzájemné pomoci v trestních věcech.
2. Pokud má některý členský stát předpisy povolující osobám volný přístup k informacím, které jsou v držení příslušných orgánů, musí být tato skutečnost uvedena současně s žádostí jinému členskému státu, nebo pokud nebyla taková žádost podána, při výměně informací.
Pokud členský stát poskytující informaci uvede, že informace obsahuje profesní nebo obchodní tajemství, zajistí členský stát, který ji přijímá, aby tato informace nebyla vyzrazena mimo rámec uvedený v odstavci 1.
Pokud přijímající členský stát nemá možnost tímto způsobem omezit šíření informace, není v rozporu s požadavky této směrnice, pokud poskytující stát odmítne tuto informaci poskytnout.
3. Jakékoli odmítnutí poskytnout informace podle tohoto článku musí být odůvodněno.
Článek 8
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny zřízený rozhodnutím 69/414/EHS [8] (dále jen "výbor").
2. Výboru přednese věc jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu
- s touto směrnicí s výjimkou článku 3 do 1. května 1995,
- s článkem 3 do 1. listopadu 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. listopadu 1993 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rybářských plavidlech (třináctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], vypracovaný po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 21. prosince 1987 o bezpečnosti, hygieně a ochraně zdraví při práci [4] vzala na vědomí úmysl Komise předložit Radě minimální požadavky týkající se organizace bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců na pracovišti;
vzhledem k tomu, že v rámci různých opatření Společenství pro oblast rybolovu by měla být přijata opatření pro bezpečnost a zdraví při práci;
vzhledem k tomu, že pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků určených pro zajištění vyšší úrovně bezpečnosti a zdraví na rybářských plavidlech;
vzhledem k tomu, že z důvodů specifických a obzvláště obtížných pracovních a životních podmínek na rybářských plavidlech je výskyt smrtelných úrazů u pracovníků v námořním rybolovu velmi vysoký;
vzhledem k tomu, že dne 15. dubna 1988 Evropský parlament přijal usnesení, ve kterém uznává důležitost prevence pro bezpečnost práce na rybářských plavidlech;
vzhledem k tomu, že pro bezpečnost a zdraví uvedených zaměstnanců je třeba přednostně zajistit možnost lokalizace plavidla v případě nebezpečí, zejména prostřednictvím využití nových technologií;
vzhledem k tomu, že tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst.
1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5]; že se proto uvedená směrnice vztahuje v plném rozsahu na práci na rybářských plavidlech, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice;
vzhledem k tomu, že samostatné směrnice již přijaté v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci se vztahují, není-li uvedeno jinak, na námořní rybolov; že je proto třeba v některých případech upřesnit zvláštní rysy této činnosti, aby bylo možno zajistit použití samostatných směrnic nejvhodnějším způsobem;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/29/EHS ze dne 31. března 1992 o minimálních bezpečnostních a zdravotních předpisech pro zlepšení lékařské péče na palubách plavidel [6] se plně vztahuje na rybolov na moři;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
1. Tato směrnice, která je třináctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rybářských plavidlech vymezených v článku 2.
2. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "rybářským plavidlem" rozumí všechna plavidla plující pod vlajkou některého členského státu nebo zapsaná pod plnou soudní pravomocí členského státu a používaná pro obchodní účely buď pro rybolov, nebo pro rybolov a zpracování ryb nebo jiných živých organismů z moře;
b) "novým rybářským plavidlem" rozumí všechna rybářská plavidla o délce mezi kolmicemi nejméně 15 metrů, pro něž v den nebo po dni uvedeném v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci
i) je uzavřena smlouva o stavbě nebo zásadní přestavbě, nebo
ii) byla uzavřena smlouva o stavbě nebo zásadní přestavbě před dnem uvedeným v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci a která je dodána tři nebo více let po tomto dni, nebo
iii) v případě, že chybí smlouva o stavbě,
- je položen kýl nebo
- začíná stavba ztotožnitelná s určitým plavidlem nebo
- započala montáž zahrnující nejméně 50 tun nebo 1 % z celkové předpokládané hmotnosti stavebního materiálu, podle toho, která hodnota je menší;
c) "stávajícím rybářským plavidlem" rozumí všechna rybářská plavidla o délce mezi kolmicemi nejméně 18 metrů, která nejsou novým rybářským plavidlem;
d) "plavidlem" rozumí všechna nová nebo stávající rybářská plavidla;
e) "zaměstnancem" rozumí každá osoba vykonávající na palubě plavidla profesní činnost, jakož i stážisté a učni, s výjimkou pozemního personálu vykonávajícího práce na palubě plavidla v přístavišti a přístavních lodivodů;
f) "provozovatelem námořního plavidla" rozumí zaregistrovaný vlastník plavidla, ledaže plavidlo bylo pronajato bez posádky nebo je zcela nebo částečně spravováno fyzickou nebo právnickou osobou odlišnou od zaregistrovaného vlastníka, v souladu s dohodou o správě; v tomto případě je za provozovatele námořního plavidla považován nájemce plavidla bez posádky nebo fyzická nebo právnická osoba zajišťující správu plavidla;
g) "kapitánem" rozumí zaměstnanec, který v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi řídí loď nebo je za ni odpovědný.
Článek 3
Obecná ustanovení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) provozovatelé námořních plavidel zajistili, že jejich plavidla jsou užívána bez ohrožení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců, zejména s ohledem na předvídatelné meteorologické podmínky, aniž je dotčena odpovědnost kapitána;
b) při použití čl. 8 odst. 4 směrnice 89/391/EHS byla vzata v úvahu jakákoli rizika, kterým čelí ostatní zaměstnanci;
c) všechny jevy na moři, které ovlivňují nebo by mohly ovlivnit bezpečnost a zdraví zaměstnanců na palubě, byly zapsány do podrobné zprávy pro příslušné orgány a zaznamenány podrobně a pečlivě do lodního deníku, pokud takový deník pro daný typ plavidla vyžadují platné vnitrostátní právní předpisy, nebo, pokud takový deník neexistuje, do dokumentu určeného k tomuto účelu.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byla plavidla podrobována pravidelným kontrolám, pokud jde o dodržování této směrnice, orgány zvlášť zmocněnými k jejich provádění.
Některé kontroly týkající se dodržování této směrnice mohou být prováděny na moři.
Článek 4
Nová rybářská plavidla
Nová rybářská plavidla musí splňovat minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví uvedené v příloze I nejpozději ke dni uvedenému v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci.
Článek 5
Stávající rybářská plavidla
Stávající rybářská plavidla musí splňovat minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví uvedené v příloze II nejpozději do sedmi let ode dne uvedeného v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci.
Článek 6
Rozsáhlé opravy, přestavby a změny
Pokud plavidla procházejí rozsáhlými opravami, přestavbami a změnami v den nebo po dni uvedeném v čl.
13 odst. 1 prvním pododstavci, musí tyto rozsáhlé opravy, přestavby a změny splňovat minimální požadavky uvedené v příloze I.
Článek 7
Vybavení a údržba
1. Pro ochranu bezpečnosti a zdraví zaměstnanců přijmou členské státy nezbytná opatření, aby provozovatelé námořního plavidla, aniž je dotčena odpovědnost kapitána,
a) zajistili technickou údržbu plavidel a jejich zařízení a vybavení, zejména těch, která jsou uvedena v přílohách I a II, a co nejrychlejší odstranění jakýchkoli zjištěných závad, které by mohly mít vliv na bezpečnost a zdraví zaměstnanců;
b) přijali opatření k zajištění, aby plavidla a jejich vybavení a zařízení byla pravidelně čištěna za účelem udržení vhodné úrovně hygieny;
c) udržovali na palubě plavidla dostatečný počet vhodných záchranných a nouzových prostředků v dobrém stavu;
d) vzali v úvahu minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví, pokud jde o záchranné a nouzové prostředky vyjmenované v příloze III;
e) aniž je dotčena směrnice Rady 89/656/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání osobních ochranných prostředků zaměstnanci při práci (třetí samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [7], vzali v úvahu zvláštnosti osobních ochranných pomůcek uvedené v příloze IV této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby pro ochranu bezpečnosti a zdraví zaměstnanců poskytl provozovatel námořního plavidla kapitánovi všechny potřebné prostředky, aby mohl splnit povinnosti vyplývající z této směrnice.
Článek 8
Informování zaměstnanců
1. Aniž je dotčen článek 10 směrnice 89/391/EHS, jsou zaměstnanci nebo jejich zástupci informováni o všech opatřeních, která mají být přijata a týkají se bezpečnosti a ochrany zdraví na palubě plavidel.
2. Informace musejí být všem dotyčným zaměstnancům srozumitelné.
Článek 9
Školení zaměstnanců
1. Aniž je dotčen článek 12 směrnice 89/391/EHS, obdrží zaměstnanci vhodné školení, zejména formou přesných a srozumitelných pokynů, o bezpečnosti a ochraně zdraví na plavidlech, a zvláště o předcházení nehodám.
2. Školení uvedené v odstavci 1 zahrnuje zejména boj s požárem, používání záchranných a nouzových prostředků a pro dotčené zaměstnance používání rybářských zařízení a vlečných mechanismů, jakož i používání různých typů signalizace, včetně signalizace rukama.
Školení podléhá nezbytným aktualizacím z důvodu změn činností na palubě.
Článek 10
Podrobné školení osob způsobilých k řízení plavidla
Aniž je dotčen čl. 5 odst. 3 směrnice 92/29/EHS, musí osoby způsobilé k řízení plavidla obdržet podrobné školení týkající se
a) prevence nemocí z povolání a pracovních úrazů na palubě a opatření, která mají být přijata v případě nehody;
b) stability a údržby plavidla za všech předvídatelných podmínek při nakládání a během rybolovu;
c) radiové navigace a komunikace, včetně postupů.
Článek 11
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice včetně příloh, a umožňují jejich účast.
Článek 12
Úpravy příloh
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s
- přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkajících se určitých aspektů bezpečnosti a zdraví na plavidlech nebo
- technickým rozvojem, změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích nebo poznatcích v oblasti bezpečnosti a zdraví na plavidlech
se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 13
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. listopadu 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Každé čtyři roky předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
4. Komise pravidelně předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice, s přihlédnutím k odstavcům 1, 2 a 3.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že ustanovení směrnice 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4] se plně vztahují na oblasti, na které se vztahuje tato směrnice, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení v ní obsažená;
vzhledem k tomu, že Charta Společenství o základních sociálních právech pracovníků, kterou na zasedání Evropské rady ve Štrasburku dne 9. prosince 1989 přijaly hlavy států nebo předsedové vlád jedenácti členských států, uvádí zejména v bodě 7 prvním pododstavci, v bodě 8 a 19 prvním pododstavci:
"7. Dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků v Evropském společenství.
Tento proces musí vyplývat z přibližování těchto podmínek při zachování dosaženého zlepšení, zejména pokud jde o délku a organizaci pracovní doby a jiné formy zaměstnání, než je pracovní poměr na dobu neurčitou, jako jsou pracovní poměr na dobu určitou, práce na zkrácený úvazek, dočasné práce a sezonní práce.
8. Každý pracovník v Evropském společenství má právo na odpočinek v týdnu a na placenou dovolenou za kalendářní rok, jejichž trvání musí být postupně harmonizováno v souladu s vnitrostátními zvyklostmi.
19. Každému pracovníkovi musí být vytvořeny uspokojivé bezpečné a zdravé podmínky v jeho pracovním prostředí.
Musí být přijata vhodná opatření, aby se dosáhlo další harmonizace podmínek v této oblasti a zároveň byla zachována již učiněná zlepšení."
; vzhledem k tomu, že zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví pracovníků v práci je cíl, který nesmí být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,
vzhledem k tomu, že stanovení minimálních požadavků na úpravu pracovní doby může zlepšit pracovní podmínky pracovníků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že pro zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků Společenství jim musí být poskytnuty minimální denní, týdenní a roční doby odpočinku a vhodné přestávky; že je také v této souvislosti nezbytné stanovit maximální délku týdenní pracovní doby;
vzhledem k tomu, že by mělo být přihlédnuto k zásadám Mezinárodní organizace práce s ohledem na úpravu pracovní doby, včetně těch, které se týkají noční práce;
vzhledem k tomu, že pokud jde o dobu odpočinku v týdnu, mělo by být náležitě přihlédnuto k různorodosti kulturních, etnických, náboženských a jiných faktorů v členských státech; že zejména všem členským státům přísluší rozhodnutí, zda má být neděle zahrnuta do odpočinku v týdnu, a pokud ano, tak v jaké míře;
vzhledem k tomu, že výzkum ukázal, že lidské tělo je v noci citlivější na rušivé vlivy okolí a také na určité ztížené způsoby organizace práce a že dlouhá doba noční práce může škodit zdraví pracovníků a může ohrozit bezpečnost na pracovišti;
vzhledem k tomu, že je nutné omezit délku noční práce včetně přesčasů a stanovit, aby zaměstnavatelé v případě používání nočních pracovníků tuto skutečnost oznámili příslušným orgánům, pokud to vyžadují;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby noční pracovníci měli před svým zařazením na noční práci nárok na bezplatné posouzení svého zdravotního stavu a následné pravidelné lékařské prohlídky a aby mohli být, kdykoli je to možné, převedeni na práci ve dne, která je pro ně vhodná, jestliže mají zdravotní potíže;
vzhledem k tomu, že situace pracovníků pracujících v noci a ve směnách vyžaduje, aby úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví byla přizpůsobena povaze jejich práce a aby organizace a fungování služeb a prostředků pro ochranu a prevenci byly účinné;
vzhledem k tomu, že zvláštní pracovní podmínky mohou mít škodlivé účinky na bezpečnost a zdraví pracovníků; že organizace práce podle určitého režimu musí přihlížet k obecné zásadě, že práce musí být přizpůsobena člověku;
vzhledem k tomu, že z důvodů zvláštní povahy některých prací může být nezbytné přijmout zvláštní opatření týkající se úpravy pracovní doby v určitých odvětvích nebo činnostech, které jsou vyňaty z působnosti této směrnice;
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k otázce, která by mohla být vyslovena při úpravě pracovní doby uvnitř podniku, je žádoucí stanovit pružnost při použití určitých ustanovení této směrnice, přitom však zajistit soulad se zásadami bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby členské státy nebo sociální partneři, podle okolností, mohli stanovit odchylky od některých ustanovení; že obecným pravidlem v případě jakékoli odchylky zůstává, že dotyčným pracovníkům musí být poskytnuty odpovídající náhradní doby odpočinku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví pro úpravu pracovní doby.
2. Tato směrnice se vztahuje na
a) minimální doby denního odpočinku, odpočinku v týdnu a dovolené za kalendářní rok, na přestávky a maximální týdenní pracovní dobu a
b) některé aspekty noční práce, práce na směny a rozvržení práce a pracovní doby.
3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činnosti, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž je dotčen článek 17 této směrnice, s výjimkou letecké, železniční, silniční, námořní a vnitrozemské říční a jezerní dopravy, mořského rybolovu, ostatních prací na volném moři a činností lékařů při jejich vzdělávání.
4. Ustanovení směrnice 89/391/EHS jsou plně použitelná na otázky uvedené v odstavci 2, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice:
1. "pracovní dobou" se rozumí jakákoli doba, během níž pracovník pracuje, je k dispozici zaměstnavateli a vykonává svoji činnost nebo povinnosti, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
2. "dobou odpočinku" se rozumí jakákoli doba, která není pracovní dobou;
3. "noční dobou" se rozumí jakákoli doba nejméně sedmi hodin, vymezená vnitrostátními právními předpisy, která ve všech případech musí zahrnovat dobu mezi půlnocí a pátou hodinou ráno;
4. "nočním pracovníkem" se rozumí:
a) na jedné straně každý pracovník, který během noční doby pracuje nejméně tři hodiny své běžné denní pracovní doby, a
b) na druhé straně jakýkoli pracovník, který pravděpodobně odpracuje během noční doby určitou část své roční pracovní doby, vymezené podle volby dotyčného členského státu
i) buď vnitrostátními právními předpisy po konzultaci se sociálními partnery, nebo
ii) kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými mezi sociálními partnery na vnitrostátní nebo regionální úrovni;
5. "prací na směny" se rozumí jakýkoli způsob organizace práce ve směnách, při kterém pracovníci jeden druhého střídají na stejných pracovištích podle určitého rozvrhu, včetně střídajících se turnusů, a který může být nepřetržitý nebo přerušovaný, což představuje pro pracovníky nutnost pracovat v různou dobu během určitého období dnů nebo týdnů;
6. "pracovníkem na směny" se rozumí každý pracovník, jehož rozvrh práce zahrnuje práci na směny.
ODDÍL II MINIMÁLNÍ DOBY ODPOČINKU − JINÉ ASPEKTY ÚPRAVY PRACOVNÍ DOBY
Článek 3
Denní odpočinek
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby každý pracovník měl nárok na minimální denní odpočinek po dobu jedenácti po sobě jdoucích hodin během 24 hodin.
Článek 4
Přestávky
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby měl při pracovní době delší než šest hodin každý pracovník nárok na přestávku na odpočinek, jejíž podrobnosti, včetně délky a podmínek pro její přiznání, stanoví kolektivní smlouvy nebo dohody uzavřené mezi sociálními partnery, nebo nejsou-li takové dohody, vnitrostátní právní předpisy.
Článek 5
Doba odpočinku v týdnu
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby za každé období sedmi dnů měl každý pracovník nárok na minimální nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin a navíc jedenáctihodinový denní odpočinek stanovený v článku 3.
Minimální doba odpočinku uvedená v prvním pododstavci zpravidla zahrnuje neděli.
Je-li to zdůvodněno objektivními, technickými nebo organizačními podmínkami, může být uplatňována minimální doba odpočinku 24 hodin.
Článek 6
Maximální délka týdenní pracovní doby
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby v souladu s potřebou chránit bezpečnost a zdraví pracovníků:
1. byla délka týdenní pracovní doby omezena právními nebo správními předpisy nebo kolektivními smlouvami nebo dohodami mezi sociálními partnery;
2. nepřekračovala průměrná délka pracovní doby pro každé období sedmi dnů včetně přesčasů 48 hodin.
Článek 7
Dovolená za kalendářní rok
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby měl každý pracovník nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů v souladu s podmínkami pro získání a přiznávání této dovolené stanovenými vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Minimální dobu placené dovolené za kalendářní rok nelze nahradit finanční náhradou, s výjimkou případů ukončení pracovního poměru.
ODDÍL III NOČNÍ PRÁCE − PRÁCE NA SMĚNY − ROZVRŽENÍ PRÁCE
Článek 8
Délka noční práce
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
1. běžná pracovní doba pro noční pracovníky nepřesahovala v průměru osm hodin za 24 hodin;
2. noční pracovníci, jejichž práce je spojena se zvláštními riziky nebo těžkou fyzickou nebo duševní námahou, nepracovali více než osm hodin za období 24 hodin, během kterého vykonávají noční práci.
Pro tyto účely vymezují práci spojenou se zvláštními riziky nebo těžkou fyzickou nebo duševní námahou vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti nebo kolektivní smlouvy nebo dohody uzavřené mezi sociálními partnery, s přihlédnutím k účinkům a rizikům spojeným s noční prací.
Článek 9
Posouzení zdravotního stavu a převedení nočních pracovníků na práci ve dne
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
a) měli noční pracovníci nárok na bezplatné posouzení svého zdravotního stavu před zařazením na noční práci a poté v pravidelných intervalech;
b) byli noční pracovníci, kteří trpí zdravotními potížemi spojenými se skutečností, že vykonávají noční práci, převedeni, kdykoli je to možné, na práci ve dne, pro kterou mají předpoklady.
2. Bezplatné posouzení zdravotního stavu uvedené v odst. 1 písm. a) musí zachovávat lékařské tajemství.
3. Bezplatné posouzení zdravotního stavu uvedené v odst. 1 písm. a) může tvořit součást státního systému zdravotní péče.
Článek 10
Záruky pro práci v noci
Členské státy mohou za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi podmínit práci některých kategorií nočních pracovníků určitými zárukami, jde-li o pracovníky, u nichž vznikají rizika pro bezpečnost nebo zdraví spojená s prací vykonávanou v noční době.
Článek 11
Oznámení v případě pravidelného používání nočních pracovníků
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby zaměstnavatel, který pravidelně používá noční pracovníky, sdělil tuto informaci příslušným orgánům na jejich žádost.
Článek 12
Bezpečnost a ochrana zdraví
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
1. byla nočním pracovníkům a pracovníkům na směny poskytnuta ochrana bezpečnosti a zdraví odpovídající charakteru jejich práce;
2. byly nočním pracovníkům a pracovníkům na směny kdykoli k dispozici odpovídající služby pro ochranu a prevenci nebo prostředky, pokud jde o jejich bezpečnost a ochranu jejich zdraví, rovnocenné těm, které mají k dispozici ostatní pracovníci.
Článek 13
Rozvržení práce
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby zaměstnavatel, který zamýšlí organizovat práci podle určitého režimu, přihlédl k obecné zásadě, že práce má být přizpůsobena člověku, s cílem zejména omezit monotónní práce a práce s vnuceným pracovním tempem, v závislosti na typu pracovní činnosti a na požadavcích bezpečnosti práce a ochrany zdraví, zejména pokud jde o přestávky během pracovní doby.
ODDÍL IV RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Specifičtější ustanovení Společenství
Tato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky pro některá povolání nebo pracovní činnosti.
Článek 15
Příznivější ustanovení
Tato směrnice se nedotýká práva členských států používat nebo zavést právní a správní předpisy, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků, nebo napomáhat nebo umožňovat uplatňování kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků.
Článek 16
Referenční období
Členské státy mohou stanovit:
1. pro použití článku 5 (doba odpočinku v týdnu) referenční období nepřesahující 14 dnů;
2. pro použití článku 6 (maximální týdenní pracovní doba) referenční období nepřesahující čtyři měsíce.
Doby placené dovolené za kalendářní rok přiznané podle článku 7 a doby volna z důvodů nemoci se nezahrnují nebo jsou při výpočtu průměru neutrální;
3. pro použití článku 8 (délka noční práce) referenční období vymezené po konzultaci se sociálními partnery nebo kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými sociálními partnery členského státu nebo regionu.
Jestliže do tohoto referenčního období spadá minimální 24hodinová doba odpočinku v týdnu vyžadovaná podle článku 5, nezahrnuje se do výpočtu průměru.
Článek 17
Odchylky
1. Při dodržování obecných zásad ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků se členské státy mohou odchýlit od článků 3, 4, 5, 6, 8 a 16, pokud se vzhledem ke zvláštní povaze dotyčných činností délka pracovní doby neměří nebo není předem určena nebo si ji mohou určit sami pracovníci, zejména v případě:
a) vrcholových řídících pracovníků nebo jiných osob majících pravomoc nezávisle rozhodovat,
b) pracovníků, kteří jsou rodinnými příslušníky, nebo
c) pracovníků vykonávajících náboženské obřady v kostelech a náboženských společenstvích.
2. Prostřednictvím právních a správních předpisů nebo prostřednictvím kolektivních smluv a dohod mezi sociálními partnery mohou být za předpokladu, že dotyčným pracovníkům jsou poskytnuty rovnocenné náhradní doby odpočinku a že ve výjimečných případech, kdy není z objektivních důvodů možné poskytnout tyto náhradní doby odpočinku, je dotyčným pracovníkům poskytnuta odpovídající ochrana, přijaty odchylky:
2.1 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálená nebo při nichž jsou od sebe vzdálená různá pracoviště pracovníka;
b) v případě činností ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku nebo osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;
c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejména:
i) služby týkající se přijímání, léčení nebo péče poskytované v nemocnicích nebo podobných ústavech, ubytovacích zařízeních a věznicích;
ii) pracovníci v přístavech a na letištích;
iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;
iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody, elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;
v) odvětví, kde práce nemůže být přerušena z technických důvodů;
vi) činnosti výzkumu a vývoje;
vii) zemědělství;
d) v případě předvídatelného nárůstu činností, zejména:
i) v zemědělství;
ii) v cestovním ruchu;
iii) v poštovních službách;
2.2 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) za okolností popsaných v čl. 5 odst. 4 směrnice 89/391/EHS;
b) v případech nehody nebo bezprostředního nebezpečí nehody;
2.3 od článků 3 a 5:
a) v případě činností při práci na směny pokaždé, když pracovník střídá směnu a nemůže si vzít denní odpočinek nebo dobu odpočinku v týdnu mezi skončením jedné směny a začátkem další směny;
b) v případě činností zahrnujících doby práce rozložené během dne, zejména úklidových prací.
3. Prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery členského státu nebo regionu, nebo v souladu s pravidly stanovenými v těchto smlouvách prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery na nižší úrovni mohou být provedeny odchylky od článků 3, 4, 5, 8 a 16.
Členské státy, ve kterých není žádný zákonem stanovený systém zajišťující uzavírání kolektivních smluv nebo dohod mezi sociálními partnery na úrovni členského státu nebo regionu o otázkách, na které se vztahuje tato směrnice, nebo členské státy, ve kterých je zvláštní právní rámec pro tento účel a v jeho hranicích, mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi povolit odchylky od článků 3, 4, 5, 8 a 16 prostřednictvím kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery na odpovídající kolektivní úrovni.
Odchylky stanovené v prvním a druhém pododstavci jsou povoleny za podmínky, že dotyčným pracovníkům jsou přiznány rovnocenné náhradní doby odpočinku nebo, ve výjimečných případech, pokud z objektivních důvodů není možné přiznat takové doby odpočinku, je dotyčným pracovníkům poskytnuta odpovídající ochrana.
Členské státy mohou stanovit pravidla:
- pro uplatňování tohoto odstavce sociálními partnery a
- pro rozšíření ustanovení kolektivních smluv nebo dohod uzavřených podle tohoto odstavce na jiné pracovníky v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
4. Možnost odchýlit se od čl. 16 bodu 2, stanovená v odst. 2 bodech 2.1. a 2.2. a v odstavci 3 tohoto článku, nesmí mít za následek stanovení referenčního období přesahujícího šest měsíců.
Členské státy mají však možnost za předpokladu, že dodržují obecné zásady vztahující se k bezpečnosti a ochraně zdraví pracovníků, dovolit z objektivních nebo technických důvodů nebo důvodů týkajících se organizace práce, aby bylo kolektivními smlouvami nebo dohodami uzavřenými mezi sociálními partnery stanoveno jiné referenční období, které v žádném případě nepřesahuje 12 měsíců.
Před uplynutím období sedmi let ode dne uvedeného v čl. 18 odst. 1 písm. a) Rada tento odstavec znovu přezkoumá na základě návrhu Komise doprovázeného hodnotící zprávou a rozhodne o dalším postupu.
Článek 18
Závěrečná ustanovení
1. a) Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. listopadu 1996 nebo zajistí, aby do tohoto dne byla přijata nezbytná opatření dohodou sociálních partnerů, přičemž členské státy jsou povinny přijmout všechna nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky uložené touto směrnicí.
b) i) Členské státy však mají možnost neuplatňovat článek 6 při dodržování obecné zásady bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků a za předpokladu, že přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
- žádný zaměstnavatel nevyžadoval, aby pracovník pracoval déle než 48 hodin během období sedmi dnů, vypočteného jako průměr pro referenční období uvedené v čl. 16 bodě 2, bez předchozího souhlasu pracovníka s vykonáváním takové práce,
- žádnému pracovníkovi nevznikla ze strany zaměstnavatele újma, protože nesouhlasí s takovou prací,
- zaměstnavatel vedl aktualizované záznamy o všech pracovnících, kteří vykonávají takovou práci,
- záznamy byly dány k dispozici příslušným orgánům, které mohou z důvodů spojených s bezpečností práce nebo ochranou zdraví pracovníků zakázat nebo omezit možnost překročení maximální týdenní pracovní doby,
- zaměstnavatel poskytl příslušným orgánům na jejich žádost informace o případech, kdy pracovníci dali souhlas k práci přesahující 48 hodin v období sedmi dnů, vypočtené jako průměr pro referenční období uvedené v čl. 16 bodě 2.
Před uplynutím období sedmi let ode dne uvedeného v písmenu a) Rada tento bod znovu přezkoumá na základě návrhu Komise doprovázeného hodnotící zprávou a rozhodne o dalším postupu.
ii) Podobně mají členské státy možnost, pokud jde o použití článku 7, využít přechodného období ne delšího než tři roky ode dne uvedeného v písmenu a) za předpokladu, že během tohoto přechodného období:
- každý pracovník dostává třítýdenní placenou dovolenou za kalendářní rok, splní-li podmínky pro vznik nároku nebo na přiznání takové dovolené stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, a
- třítýdenní placenou dovolenou za kalendářní rok nelze nahradit peněžní náhradou, s výjimkou případů ukončení pracovního poměru.
c) Členské státy o tom neprodleně uvědomí Komisi.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet s přihlédnutím k měnícím se okolnostem odlišná právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby, za předpokladu, že plní minimální požadavky stanovené v této směrnici, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany již poskytované pracovníkům.
4. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
5. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
6. Každých pět let podává Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s přihlédnutím k odstavcům 1, 2, 3, 4 a 5.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 25. listopadu 1993, kterou se stanoví příloha VII D obsahující informace požadované pro technickou dokumentaci uvedenou v článku 12 sedmé změny směrnice Rady 67/548/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/72/EHS [2], a zejména na článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu s ustanoveními směrnice 67/548/EHS by jakákoliv nová látka uváděná na trh měla být oznámena příslušným orgánům členských států formou oznámení obsahujícího určité informace včetně technické dokumentace; že článek 12 uvedené směrnice vyžaduje, že by měla být stanovena specifická opatření týkající se technické dokumentace pro polymery;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby technická dokumentace obsahovala sadu zkoušek pro polymery, která by poskytla informace nezbytné k hodnocení jejich předvídatelných rizik pro člověka a pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že je vhodné za účelem vyvarování se zbytečných zkoušek rozdělit polymery do skupin a přitom vyžadovat pouze zkoušení reprezentativních členů skupiny; že takové zkoušení musí nadále zabezpečovat vysokou úroveň ochrany;
vzhledem k tomu, že pro některé polymery o vysoké molekulové hmotnosti je vědecky opodstatněné a vhodné definovat omezenou sadu zkoušek (RTP);
vzhledem k tomu, že je třeba vyvinout kritéria pro definování těchto polymerů o vysoké molekulové hmotnosti, pro které se omezená sada zkoušek považuje za dostatečnou;
vzhledem k tomu, že tato kritéria musí zajistit vysokou úroveň ochrany člověka a životního prostředí, přičemž zajistí, že průmysl bude i nadále motivován, aby investoval do dalšího rozvoje nových a lepších polymerů;
vzhledem k tomu, že při zvážení omezené zkušenosti s oznamováním polymerů a neúplné znalosti rizik spojených s těmito látkami mohou přesná kritéria pro polymery s omezenou sadou zkoušek vyžadovat změny na základě zkušeností získaných s takovými oznámeními provedenými v souladu s novými specifickými požadavky stanovenými touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 29 směrnice 67/548/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Do přílohy VII směrnice 67/548/EHS se vkládá příloha této směrnice ve formě přílohy VII D.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1993 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstoupí v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 6. prosince 1993, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu občanů Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě a nejsou jeho státními příslušníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 8b odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Smlouva o Evropské unii představuje novou etapu při vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy; že jedním z jejích úkolů je vytvářet soudržným a solidárním způsobem vztahy mezi národy členských států; že základní cíle Unie zahrnují posílení ochrany práv a zájmů státních příslušníků jejích členských států zavedením občanství Unie;
vzhledem k tomu, že hlava II Smlouvy o Evropské unii pozměňující Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství s ohledem na založení Evropského společenství zavádí občanství Unie pro všechny občany členských států a na základě toho jim přiznává soubor práv;
vzhledem k tomu, že právo občanů volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě, v němž mají bydliště, stanovené v čl. 8b odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství, představuje uplatňování zásady nediskriminace mezi státními příslušníky daného členského státu a státními příslušníky jiného členského státu a důsledek práva volného pohybu a pobytu uvedeného v článku 8a Smlouvy;
vzhledem k tomu, že čl. 8b odst. 2 Smlouvy o ES se týká pouze možnosti výkonu práva volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu, aniž je dotčen čl. 138 odst. 3 Smlouvy o ES, který předpokládá stanovení jednotného postupu pro tyto volby ve všech členských státech; že v podstatě usiluje o zrušení podmínky státní příslušnosti, kterou nyní uplatňuje většina členských států při výkonu těchto práv;
vzhledem k tomu, že použití článku 8b odst. 2 Smlouvy o ES nepředpokládá harmonizaci volebních systémů členských států; že kromě toho v souladu se zásadou proporcionality uvedenou v čl. 3b odst. 3 Smlouvy nesmějí právní předpisy Společenství z této oblasti upravovat více, než je nezbytné k dosažení cíle uvedeného v čl. 8b odst. 2 Smlouvy o ES;
8b odst. 2 Smlouvy o ES je zajistit, aby všichni občané Unie, ať jsou či nejsou státními příslušníky členského státu, v němž mají bydliště, mohli v tomto státě vykonávat své právo volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu za stejných podmínek; že je proto nezbytné, aby podmínky týkající se doby a prokazování bydlení platné pro osoby, které nejsou státními příslušníky tohoto členského státu, byly totožné s podmínkami, které případně platí pro státní příslušníky tohoto členského státu;
8b odst. 2 Smlouvy o ES stanoví právo občana volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě, v němž má bydliště, aniž by jím bylo nahrazováno právo volit a být volen v členském státě, jehož je občan Unie státním příslušníkem; že musí být respektována svoboda občanů Unie zvolit si členský stát, v němž se zúčastní voleb, přičemž se musí dbát, aby tato svoboda nebyla zneužívána osobami, které volí nebo jsou voleny ve více než v jednom státě;
vzhledem k tomu, že každá výjimka z obecných pravidel této směrnice musí být podle čl. 8b odst. 2 Smlouvy o ES odůvodněna zvláštními obtížemi některého členského státu; že každá výjimka musí být přezkoumána na základě její skutečné povahy;
vzhledem k tomu, že tyto zvláštní obtíže se mohou projevit zejména v členském státě, v němž poměr občanů Unie, kteří zde mají bydliště, aniž by byli jeho státními příslušníky, a kteří dosáhli věku pro právo volit, významně přesahuje průměr; že poměr 20 % těchto občanů ze všech oprávněných voličů opravňuje k použití odchylných ustanovení, která berou v úvahu dobu, po kterou zde má občan bydliště;
vzhledem k tomu, že cílem občanství Unie je snazší integrace občanů Unie v hostitelské zemi a že v této souvislosti je v souladu se záměry autorů Smlouvy, aby se zamezilo jakémukoli rozlišování mezi listinami kandidátů, kteří jsou státními příslušníky daného členského státu, a kandidátů, kteří nejsou jeho státními příslušníky;
vzhledem k tomu, že nebezpečí rozlišování se týká zvláště členského státu, v němž poměr počtu občanů Unie, kteří nejsou jeho státními příslušníky a kteří dosáhli věku pro právo volit, přesahuje 20 % všech občanů Unie, kteří dosáhli věku pro právo volit a kteří zde mají bydliště, a že je proto důležité, aby tento členský stát mohl v souladu s článkem 8b Smlouvy přijmout zvláštní předpisy o sestavování kandidátních listin;
vzhledem k tomu, že je nutno vzít v úvahu, že v některých členských státech mají státní příslušníci ostatních členských států, kteří zde mají bydliště, právo volit ve volbách do parlamentu členského státu, a že se tedy určitá ustanovení této směrnice v dotyčných státech nemohou uplatnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví pravidla, podle kterých občané Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě, jehož nejsou státními příslušníky, v něm mohou ve volbách do Evropského parlamentu vykonávat právo volit a být volen.
2. Tato směrnice se nedotýká předpisů jednotlivých členských států upravujících právo volit a být volen jeho státních příslušníků, kteří mají bydliště mimo jeho volební obvod.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "volbami do Evropského parlamentu" volby do Evropského parlamentu na základě přímého, všeobecného volebního práva, v souladu s aktem ze dne 20. září 1976 [2];
2) "volebním obvodem" území členského státu, v němž jsou členové Evropského parlamentu voleni občany tohoto státu v souladu s výše uvedeným aktem a v souladu s volebním zákonem tohoto členského státu;
3) "členským státem bydliště" členský stát, v němž občan Unie má bydliště, ale není jeho státním příslušníkem;
4) "členským státem původu" členský stát, jehož je občan Unie státním příslušníkem;
5) "voličem Společenství" každý občan Unie, který je oprávněn volit ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě svého bydliště v souladu s touto směrnicí;
6) "občanem Společenství oprávněným kandidovat" každý občan Unie, který má právo být volen ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě svého bydliště v souladu s touto směrnicí;
7) "seznamem voličů" úřední rejstřík všech voličů oprávněných volit v daném volebním okrsku nebo správním obvodu, sestavený a aktualizovaný příslušným orgánem podle volebních předpisů členského státu bydliště, nebo evidence obyvatelstva, postihuje-li způsobilost osob volit;
8) "rozhodným dnem" den nebo dny, k nimž občané Unie musí podle práva členského státu bydliště splnit podmínky pro výkon práva volit nebo být volen v tomto státě;
9) "čestným prohlášením" prohlášení dotyčné osoby, za jehož nesprávnost hrozí sankce podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 3
Každá osoba, která k rozhodnému dni
a) je občanem Unie ve smyslu čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce Smlouvy a
a) není státním příslušníkem členského státu bydliště, ale splňuje podmínky, které členský stát bydliště stanoví pro právo volit a být volen vlastním státním příslušníkům,
má právo volit a být volena ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě bydliště, pokud nebyla na základě článků 6 a 7 tohoto práva zbavena.
Musí-li státní příslušníci členského státu bydliště, aby mohli být voleni, být jeho státními příslušníky po určitou minimální dobu, je občanům Unie přiznáno splnění této podmínky, jsou-li po tuto dobu státními příslušníky kteréhokoli členského státu.
Článek 4
1. Voliči Společenství vykonávají své právo volit a být voleni v členském státě jejich bydliště nebo v členském státě původu.
Nikdo nesmí volit v týchž volbách vícekrát než jednou.
2. Nikdo nesmí být volen v týchž volbách ve více než jednom členském státě.
Článek 5
Pokud jsou státní příslušníci členského státu bydliště povinni pro výkon práva volit nebo být volen mít ve volebním obvodu členského státu bydliště po určitou minimální dobu, považuje se tato podmínka u voličů Společenství a občanů Společenství oprávněných kandidovat za splněnou, pokud měli po odpovídající dobu bydliště v jiných členských státech.
Uplatněním tohoto ustanovení nejsou dotčeny zvláštní podmínky týkající se délky pobytu v daném volebním okrsku nebo správním obvodu.
Článek 6
1. Každý občan Unie, který má bydliště v některém členském státě, jehož není státním příslušníkem, a který je individuálním rozhodnutím v trestním nebo občanském řízení zbaven práva být volen buď podle právních předpisů členského státu bydliště, nebo právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva v členském státě bydliště ve volbách do Evropského parlamentu.
2. Kandidatura kteréhokoli občana Unie ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě jeho bydliště bude prohlášena za nepřípustnou, nemůže-li předložit písemné potvrzení podle čl. 10 odst. 2.
Článek 7
1. Členský stát bydliště může ověřovat, zda občané Unie, kteří projevili vůli vykonávat zde své právo volit, nejsou v členském státě původu tohoto práva zbaveni individuálním rozhodnutím v trestním nebo občanském řízení.
Pro účely odstavce 1 tohoto článku může členský stát bydliště uvědomit členský stát původu o prohlášení uvedeném v čl. 9 odst.
2. Za tímto účelem poskytne členský stát původu v přiměřené lhůtě a vhodným způsobem užitečné běžně dostupné informace; tyto informace smějí obsahovat pouze údaje naprosto nezbytné pro uplatnění tohoto článku a smějí být použity pouze k tomuto účelu.
Popírají-li poskytnuté informace obsah prohlášení, přijme členský stát bydliště vhodná opatření, aby zabránil dotyčné osobě hlasovat.
3. Členský stát původu může poskytnout členskému státu bydliště v přiměřené lhůtě a vhodným způsobem jakékoli informace nezbytné pro uplatnění tohoto článku.
Článek 8
1. Volič Společenství vykoná své právo volit v členském státě bydliště, pokud k tomu vyjádří svou vůli.
2. Pokud je v členském státě bydliště účast ve volbách povinná, vztahuje se tato povinnost na voliče Společenství, kteří vyjádřili svou vůli volit.
KAPITOLA II VÝKON PRÁVA VOLIT A PRÁVA BÝT VOLEN
Článek 9
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byl voliči Společenství, který projevil vůli v něm volit, umožněn zápis do seznamu voličů s dostatečným předstihem přede dnem konání voleb.
2. Pro zápis seznamu voličů musí volič Společenství předložit stejné doklady jako volič, který je státním příslušníkem daného členského státu.
Dále musí učinit čestné prohlášení obsahující
a) jeho státní příslušnost a adresu ve volebním obvodu členského státu bydliště,
b) v případě potřeby volební okrsek nebo správní obvod v jeho členském státě původu, v jehož seznamu voličů je jeho jméno naposledy zapsáno, a
c) prohlášení, že vykoná své právo volit pouze v členském státě bydliště.
3. Členský stát bydliště může dále požadovat od voliče Společenství, aby
a) uvedl ve svém čestném prohlášení, že není zbaven práva volit ve svém členském státě původu,
b) předložil platný průkaz totožnosti a
c) uvedl datum, od kterého pobývá v tomto státě nebo v jiném členském státě.
4. Voliči Společenství zapsaní do seznamu voličů zde zůstanou zapsáni za týchž podmínek jako voliči, kteří jsou státními příslušníky, až do doby, kdy požádají o vymazání, nebo až do úředního výmazu z důvodu, že přestali splňovat podmínky pro výkon práva volit.
Článek 10
1. Při podání žádosti o kandidaturu se musí každý občan Společenství uplatňující své právo být zvolen prokázat stejnými doklady jako kandidát, který je státním příslušníkem daného členského státu.
Dále musí učinit čestné prohlášení obsahující
a) jeho státní příslušnost a adresu ve volebním obvodu členského státu bydliště,
b) prohlášení, že nekandiduje ve volbách do Evropského parlamentu v jiném členském státě, a
c) v případě potřeby volební okrsek nebo správní obvod v členském státě původu, v jehož seznamu voličů je jeho jméno naposledy zapsáno.
2. Občan Společenství, který předkládá svou kandidaturu, musí předložit písemné potvrzení příslušných správních orgánů členského státu původu dokládající, že v uvedeném členském státě není zbaven práva být volen nebo že žádná taková nezpůsobilost není těmto orgánům známa.
3. Členský stát bydliště může od občana Společenství oprávněného kandidovat požadovat také předložení platného průkazu totožnosti. Může od něj rovněž požadovat uvedení dne, od kterého je státním příslušníkem některého členského státu.
Článek 11
1. Členský stát bydliště informuje dotyčnou osobu o tom, jak byla vyřízena její žádost o zápis do seznamu voličů, nebo o rozhodnutí ve věci přípustnosti její kandidatury.
2. V případě odmítnutí zápisu do seznamu voličů nebo zamítnutí kandidatury může dotyčná osoba využít stejných opravných prostředků, jaké stanoví právní předpisy členského státu bydliště pro obdobné případy týkající se voličů a kandidátů, kteří jsou jeho státními příslušníky.
Článek 12
Členský stát bydliště včas a vhodným způsobem uvědomí voliče Společenství a občany Společenství oprávněné kandidovat o podmínkách a pravidlech pro výkon práva volit a být volen v tomto státě.
Článek 13
Členské státy si navzájem vyměňují informace požadované pro provedení článku 4.
Členský stát bydliště poskytne za tímto účelem na základě čestného prohlášení uvedeného v článcích 9 a 10 členskému státu původu s dostatečným předstihem před dnem konání voleb informace o státních příslušnících členského státu původu, kteří jsou zapsáni do seznamů voličů nebo podali kandidaturu.
Členský stát původu přijme v souladu se svými právními předpisy vhodná opatření k zajištění toho, aby jeho státní příslušníci nevolili více než jednou nebo nekandidovali ve více než jednom členském státě.
KAPITOLA III ODCHYLNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
1. Jestliže v některém členském státě ke dni 1. lednu 1993 přesahuje poměr občanů Unie, kteří zde mají bydliště, aniž by byli jeho státními příslušníky, a kteří dosáhli věku pro právo volit, 20 % celkového počtu všech občanů Unie, kteří dosáhli věku pro právo volit a kteří zde mají bydliště, může tento členský stát odchylně od článků 3, 9 a 10
a) vyhradit právo volit voličům Společenství, kteří mají bydliště v tomto členském státě po určitou minimální dobu, jež nesmí přesáhnout pět let;
b) vyhradit právo být volen občanům Společenství oprávněným kandidovat, kteří mají bydliště v tomto členském státě po určitou minimální dobu, jež nesmí přesáhnout deset let.
Těmito ustanoveními nejsou dotčena vhodná opatření, která může tento členský stát uplatnit při sestavování kandidátních listin a která mají zejména usnadnit zapojení občanů Unie, kteří nejsou jeho státními příslušníky.
Voliči a občané Společenství oprávnění kandidovat, kteří z důvodu, že mají bydliště mimo svůj členský stát původu, nebo z důvodu délky jejich pobytu nemají právo zde volit nebo být voleni, však nepodléhají podmínkám délky pobytu stanoveným v prvním pododstavci.
2. Pokud právní předpisy členského státu ke dni 1. února 1993 stanoví, že státní příslušníci jednoho členského státu, kteří mají bydliště v jiném členském státě, zde mají právo volit do parlamentu tohoto státu a mohou být za tímto účelem být zapsáni do seznamu voličů za naprosto stejných podmínek jako voliči, kteří jsou státními příslušníky tohoto státu, může první členský stát odchylně od této směrnice upustit od použití článků 6 a 13 na tyto státní příslušníky.
3. Ke dni 31. prosince 1997 a poté 18 měsíců před každými volbami do Evropského parlamentu předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, v níž ověří, zda přetrvávají důvody pro povolení výjimek udělených dotyčným členským státům podle čl.
8b odst. 2 Smlouvy o ES, a případně navrhne vhodné úpravy.
Členské státy, které využijí výjimky podle odstavce 1, předloží Komisi všechna potřebná odůvodnění.
Článek 15
Pro čtvrté přímé volby do Evropského parlamentu se použijí tato zvláštní ustanovení:
a) občané Unie, kteří ke dni 15. února 1994 již mají právo volit do Evropského parlamentu v členském státě bydliště a kteří jsou zapsáni v seznamu voličů v členském státě bydliště, nepodléhají formalitám uvedeným v článku 9;
b) členské státy, v nichž byly volební seznamy uzavřeny před dnem 15. února 1994, provedou opatření nezbytná k tomu, aby bylo voličům ve Společenství, kteří projeví vůli vykonat zde své právo volit, umožněno zapsat se do volebního seznamu v přiměřené lhůtě před dnem konání voleb;
c) členské státy, které nesestavují zvláštní seznamy voličů, ale označují způsobilost osob volit v evidenci obyvatelstva, a členské státy, v nichž není účast ve volbách povinná, mohou použít tento systém pro voliče Společenství, kteří jsou ve zmíněné evidenci uvedeni a kteří, poté co byli jednotlivě informováni o svých právech, neprojeví vůli využít své právo volit ve svém členském státě původu.
Tyto členské státy předají orgánům členského státu původu doklad o tom, že tito voliči projevili vůli volit v členském státě bydliště;
d) členské státy, v nichž je vnitrostátní postup při určování kandidátů politických stran a skupin upraven zákonem, mohou rozhodnout, že všechny tyto postupy zahájené v souladu s tímto zákonem před dnem 1. února 1994 a rozhodnutí přijatá v této souvislosti zůstávají v platnosti.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do dne 31. prosince 1995 zprávu o uplatnění této směrnice při volbách do Evropského parlamentu konaných v červnu 1994.
Na základě této zprávy může Rada jednající jednomyslně, na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijmout předpisy měnící tuto směrnici.
Článek 17
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. února 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 18
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. prosince 1993, kterou se mění směrnice 93/10/EHS o materiálech a předmětech vyrobených z celofánu určených pro styk s potravinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 2 směrnice Komise 92/15/EHS [2] od 1. července 1994 zakazuje obchodování s celofánem určeným pro styk s potravinami, který není v souladu se směrnicí Rady 83/229/EHS [3], a jeho použití;
vzhledem k tomu, že článek 5 směrnice 93/10/EHS [4] od 1. ledna 1994 zakazuje obchodování s týmiž výrobky, které nejsou v souladu s uvedenou směrnicí ani se směrnicí 83/229/EHS, a jejich použití;
vzhledem k tomu, že článek 5 směrnice 93/10/EHS by tedy měl být změněn, aby byl odstraněn rozpor mezi dny stanovenými ve směrnicích 92/15/EHS a 93/10/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Druhá odrážka čl. 5 odst. 1 směrnice 93/10/EHS se nahrazuje tímto:
"— zakáží od 1. ledna 1994 obchodování s celofánem určeným pro styk s potravinami, který není v souladu s touto směrnicí ani se směrnicí 83/229/EHS, a jeho použití, s výjimkou celofánu, který je zakázán směrnicí 92/15/EHS od 1. července 1994."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 10. prosince 1993, kterou se mění směrnice Komise 91/155/EHS, kterou se k provedení článku 10 směrnice 88/379/EHS vymezují a stanoví podrobná opatření k systému specifických informací pro nebezpečné přípravky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/379/EHS ze dne 7. června 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/18/EHS [2], a zejména na čl.
10 odst.
2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 směrnice 88/379/EHS vyžaduje, aby Komise stanovila podrobná opatření k uplatňování informačního systému ve formě bezpečnostních listů vztahujících se na nebezpečné přípravky; že směrnice Komise 91/155/EHS [3] stanoví z tohoto důvodu taková podrobná opatření;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [4], naposledy pozměněná směrnicí Komise 92/21/EHS [5], a zejména článek 27 uvedené směrnice vyžadují, aby Komise stanovila obecná pravidla pro vypracování, distribuci, obsah a rozsah bezpečnostního listu vztahující se na nebezpečné látky;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby opatření týkající se bezpečnostních listů byla stejná pro látky i pro přípravky; že takový přístup byl předvídán ve směrnici 91/155/EHS; že je proto nezbytné pozměnit v tomto smyslu směrnici 91/155/EHS;
vzhledem k tomu, že je nutné provést určité změny přílohy z důvodu zabezpečení ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že v důsledku změn směrnice 91/155/EHS musí být zrušen článek 4 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic o odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/155/EHS se mění takto:
1. Zrušuje se článek 4.
2. Příloha se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1995.
Informační systémy typu bezpečnostních listů, které se používají v některých členských státech, se však mohou používat až do 1. července 1995.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech[4] stanoví zásady pro povolování a používání těchto doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 87/153/EHS ze dne 16. února 1987, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat[5], představuje nejen pomůcku, která definuje vědecké údaje umožňující identifikovat a charakterizovat tyto produkty, ale i nezbytné studie pro vyhodnocení především jejich účinnosti a neškodnosti pro člověka, zvířata a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že vědeckotechnický pokrok umožňuje užití některých enzymů, mikroorganismů a jejich přípravků v krmivech, především za účelem zlepšení jejich stravitelnosti nebo stabilizace střevní mikroflóry zvířat, či za účelem omezení vylučování některých nežádoucích látek do životního prostředí; že v současné době neexistují u této nové generace produktů kritéria pro vyhodnocování žádostí o schválení produktu jako doplňkové látky;
vzhledem k tomu, že je důležité dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich a jejich uvádění na trh na národní úrovni, dokud nebudou změněny hlavní směry a aby bylo možné pořídit dokumentace pro tyto produkty, za předpokladu, že neohrožují život lidí nebo zvířat;
vzhledem k tomu, že povolení těchto produktů je podmíněno jejich registrací na úrovni členských států a tím, že jsou Komisi poskytnuty určité údaje opravňující zápis daného produktu do národního seznamu;
vzhledem k tomu, že členské státy nemohou omezit uvádění na trh živočišných produktů získaných z krmiv obsahujících enzymy, mikroorganismy nebo přípravky z nich v případě, že jsou tyto zapsány na národním seznamu vyhotoveném v souladu s ustanoveními této směrnice;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice se nevztahují na enzymy, mikroorganismy ani na přípravky z nich používané jako konzervační látky pro siláže;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice se uplatňují, aniž je tím dotčena směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí[6];
vzhledem k tomu, že tato směrnice se musí uplatňovat bez dotčení směrnice 70/524/EHS;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho by měla být urychleně pozměněna směrnice 87/153/EHS, aby zde byla pravidla nezbytná ke zvláštnímu výzkumu doplňkových látek náležejících do nových skupin enzymů a mikroorganismů; že do té doby budou dokumentace, které mají být předány za účelem vyhodnocení produktů zapsaných do národních seznamů, sestavovány podle hlavních směrů obecně stanovených pro doplňkové látky;
vzhledem k tomu, že je nezbytné poskytnout průmyslu dostatečný časový prostor k tomu, aby zavedl do praxe nová ustanovení o označování enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich, jakož i premixů a krmiv, které je obsahují,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice upravuje používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a jejich uvádění na trh.
2. Tato směrnice se uplatňuje, aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 70/524/EHS, a zejména ta, která se týkají schvalování enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich jako doplňkových látek.
Článek 2
1. Odchylně od článku 3 směrnice 70/524/EHS členské státy dočasně povolí na svém území používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a jejich uvádění na trh, pokud ovšem tyto produkty na základě dostupných údajů neohrožují zdraví lidí nebo zvířat a pokud jsou uvedeny na seznamu sestaveném v souladu s článkem 3.
2. Jiné způsoby užití pro výživu zvířat než zapracování těchto produktů do krmiv jsou zakázány.
Článek 3
Na základě informací poskytnutých osobami odpovědnými za uvedení těchto produktů na trh poskytnou členské státy:
a) Komisi do 1. listopadu 1994:
- seznam enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich, používaných na jejich území, podle vzoru uvedeného v příloze I,
- technickou specifikaci, kterou ke každému produktu vypracuje osoba odpovědná za jeho uvedení do oběhu podle vzoru uvedeného v příloze II;
b) Komisi a ostatním členským státům do 1. ledna 1996 dokumentace, na jejichž základě odpovědné osoby dané produkty schválily a požádaly o jejich zapsání do seznamu uvedeného v písm. a) první odrážce.
Článek 4
1. Komise bude členským státům sdělovat tak, jak jí budou požadované informace postupně docházet, seznamy enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich, které jí byly zaslány v souladu s článkem 3.
2. V případě, kdy se některý enzym, mikroorganismus nebo přípravek z nich vyrobený objeví zároveň na několika národních seznamech, mohou se dotyčné členské státy dohodnout, že k danému produktu společně předloží jen jednu dokumentaci.
V takovém případě Komisi informuje stát, který je předložením dokumentace pověřen.
3. Na základě dokumentací předaných v souladu s článkem 3 Komise do 31. března 1996 uveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství řada C seznam enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich povolených jednotlivými členskými státy.
Článek 5
Do 1. ledna 1997 bude postupem podle článku 24 směrnice 70/524/EHS pro schvalování doplňkových látek ve výživě zvířat rozhodnuto o dokumentacích uvedených v čl. 3 písm. b).
Článek 6
Zjistí-li členské státy, že v případě některého enzymu, mikroorganismu nebo přípravku užívaného na jejich území nelze vyhovět některé z podmínek uvedených v článku 3, učiní všechna nezbytná opatření, která zabrání dalšímu používání tohoto enzymu, mikroorganismu nebo přípravku z nich vyrobeného anebo jejich uvádění na trh na jejich území.
Článek 7
1. Enzymy, mikroorganismy a přípravky z nich, jakož i premixy a krmné směsi, v nichž jsou obsaženy, mohou být uvedeny na trh pouze, pokud jsou na obalu, nádobě nebo na etiketě na nich připevněné uvedeny následující údaje, které musí být dobře viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné a za které je odpovědný výrobce, balírna, dovozce, prodejce nebo distributor usazený ve Společenství:
A. U enzymů a přípravků z nich vyrobených:
a) specifický název aktivní(ních) složky(složek) dle její(jejich) enzymatické(kých) aktivit(y) a identifikační číslo podle International Union of Biochemistry;
b) jednotky aktivity (jednotky aktivity[7] na gram nebo na mililitr);
c) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto odstavci;
d) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li tento odpovědný za údaje na etiketě;
e) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby;
f) referenční číslo šarže a datum výroby;
g) návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití;
h) čistá hmotnost a u tekutých produktů buď čistý objem, nebo čistá hmotnost;
i) údaj "určeno pouze k výrobě krmiv".
B. U mikroorganismů a přípravků z nich vyrobených:
a) uvedení kmene(ů) podle mezinárodně uznávaných nomenklaturních kódů a depozitní číslo(a) daného kmene;
b) počet jednotek tvořících kolonie (CFU/g);
c) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto odstavci;
d) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li tento odpovědný za údaje na etiketě;
e) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby;
f) referenční číslo šarže a datum výroby;
g) návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití;
h) čistá hmotnost a u tekutých produktů buď čistý objem, nebo čistá hmotnost;
i) údaj "určeno pouze k výrobě krmiv";
j) popřípadě údaje o významných zvláštnostech odrážejících výrobní proces.
C. U premixů s přidanými enzymy:
a) označení "premix";
b) údaj "určeno pouze k výrobě krmiv";
c) návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití premixů;
d) druh nebo kategorie zvířat, kterým je premix určen;
e) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto odstavci;
f) čistá hmotnost a u tekutých produktů buď čistý objem, nebo čistá hmotnost;
g) specifický název aktivní(ních) složky(složek) dle její(jejich) enzymatické(kých) aktivit(y) a identifikační číslo podle International Union of Biochemistry;
h) jednotky aktivity (jednotky aktivity na gram nebo na mililitr);
i) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby;
j) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li tento odpovědný za údaje na etiketě.
D. U premixů s přidanými mikroorganismy:
a) označení "premix";
b) údaj "určeno pouze k výrobě krmiv";
c) návod k použití s případným doporučením ohledně bezpečného použití premixů;
d) druh nebo kategorie zvířat, kterým je premix určen;
e) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje uvedené v tomto odstavci;
f) čistá hmotnost a u tekutých produktů buď čistý objem, nebo čistá hmotnost;
g) uvedení kmene(ů) podle mezinárodně uznávaných nomenklaturních kódů a depozitní číslo(a) daného kmene;
h) počet jednotek tvořících kolonie (CFU/g);
i) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby;
j) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo výrobce, není-li tento odpovědný za údaje na etiketě;
k) popřípadě údaje o významných zvláštnostech odrážejících výrobní proces.
E. U krmných směsí s přidanými enzymy:
a) specifický název aktivní(ních) složky(složek) dle její(jejich) enzymatické(kých) aktivit(y) a identifikační číslo podle International Union of Biochemistry;
b) jednotky aktivity (jednotky aktivity na kilogram nebo na litr), pokud je lze změřit úřední nebo vědecky uznávanou metodou;
c) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby.
F. U krmných směsí s přidanými mikroorganismy:
a) uvedení kmene(ů) podle mezinárodně uznávaných nomenklaturních kódů a depozitní číslo(a) daného kmene;
b) počet jednotek tvořících kolonie (CFU/g) na kilogram, pokud je lze změřit úřední nebo vědecky uznávanou metodou;
c) konečný termín garance nebo doba trvanlivosti od data výroby;
d) popřípadě údaje o významných zvláštnostech odrážejících výrobní proces.
2. Na obalech, nádobách nebo etiketách k nim připevněných mohou být uvedeny i jiné údaje, jako například obchodní název produktu, než ty, jež jsou stanoveny v odstavci 1 bodech A, B, C a D za podmínky, že budou zřetelně odděleny od výše uvedených údajů.
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do:
- 1. ledna 1995, pokud jde o článek 7, a
- 1. října 1994, pokud jde o ostatní ustanovení.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. prosince 1993, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1268/EHS o spotřebě paliva motorových vozidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice;
s ohledem na směrnici Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřeby paliva motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 89/491/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 80/1268/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schválení typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 80/1268/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že je třeba odkázat na směrnici Rady 70/220/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí 93/59/EHS [6], týkající se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel, protože uvedená směrnice obsahuje technická a správní ustanovení, která se vztahují i na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že se zřetelem k rostoucím obavám z účinků emisí oxidu uhličitého na životní prostředí stanovil pátý akční program Evropských společenství pro životní prostředí schválený Radou dne 16. prosince 1992 jako cíl stabilizaci těchto emisí; že je nutné stanovit emise oxidu uhličitého z lehkých motorových vozidel v rámci ES schválení typu; že je účelné založit měření oxidu uhličitého na zkušebním postupu stanoveném směrnicí 70/220/EHS pro měření látek znečišťujících ovzduší emitovaných z motorových vozidel, a na základě výsledků těchto měření pak vypočítat spotřebu paliva;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 80/1268/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 80/1268/EHS o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho emisí oxidu uhličitého nebo spotřeby paliva, pokud jsou hodnoty emisí a spotřeby paliva stanoveny podle příloh I a II a uvedeny v dokladu předávaném majiteli vozidla při jeho koupi způsobem a formou, které určí každý členský stát."
3. Přílohy se nahrazují přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. dubna 1994 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se emisí oxidu uhličitého nebo spotřeby paliva
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej vozidel nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud byly hodnoty emisí a spotřeby stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1996 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se emisí oxidu uhličitého a spotřeby paliva, pokud hodnoty emisí a spotřeby nebyly stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. ledna 1997 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS,
z důvodů týkajících se emisí oxidu uhličitého a spotřeby paliva, pokud hodnoty emisí a spotřeby paliva nebyly stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Dvanáctá směrnice Komise 93/117/ES ze dne 17. prosince 1993, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádějí metody odběru vzorků a analýzy Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 3768/85 [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/373/EHS stanoví, že se úřední kontroly krmiv, které mají potvrdit dodržování podmínek předepsaných právními a správními předpisy o kvalitě a složení krmiv, provádějí za použití metod Společenství pro odběr vzorků a analytických metod Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno stanovit analytické metody Společenství pro kontrolu dodržování podmínek při používání doplňkových látek robenidinu a methylbenzoátu v krmivech;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy stanoví, že při analýzách provedených v rámci úředních kontrol týkajících se obsahu robenidinu a methylbenzochátu v krmivech se používají metody popsané v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být za takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 93/119/ES
ze dne 22. prosince 1993
o ochraně zvířat při porážení nebo usmrcování
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 74/577/EHS [4] stanovila pravidla ohledně omračování zvířat před porážkou;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 88/306/EHS [5] byla jménem Společenství schválena Evropská úmluva o ochraně jatečných zvířat; že oblast upravená Úmluvou v dané problematice je širší než existující předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní předpisy ohledně ochrany zvířat v době jejich porážky nebo usmrcení mají dopad na podmínky hospodářské soutěže, a v důsledku toho ovlivňují fungování společného trhu ve sféře zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné stanovit společné minimální požadavky k ochraně zvířat v době jejich porážky nebo usmrcení, aby byl zajištěn racionální rozvoj produkce a aby bylo usnadněno dosažení vnitřního trhu se zvířaty a produkty živočišné výroby;
vzhledem k tomu, že v době porážky nebo usmrcení musí být zvíře ušetřeno veškeré bolesti nebo utrpení, kterému je možno se vyhnout;
vzhledem k tomu, že je nicméně nezbytné povolit vědecko-technické pokusy a vzít v úvahu i zvláštní požadavky určitých náboženských rituálů;
vzhledem k tomu, že pravidla musí rovněž zajistit uspokojivou ochranu během porážky nebo usmrcení těm zvířatům, na něž se Úmluva nevztahuje;
vzhledem k tomu, že v prohlášení o ochraně zvířat připojeném k Závěrečnému aktu smlouvy o Evropské unii Konference vyzývá Evropský parlament, Radu a Komisi, jakož i členské státy, aby při vypracování a provádění právních předpisů Společenství ve sféře společné zemědělské politiky plně zohledňovaly požadavky na dobré životní podmínky zvířat;
vzhledem k tomu, že činnost Společenství přitom musí splňovat požadavky, které vyplývají ze zásady subsidiarity ustanovené v článku 3b Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je vhodné zrušit směrnici 74/577/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na přehánění, ustájení, znehybnění, omračování, porážku a usmrcení zvířat chovaných a držených pro produkci masa, kůže, kožešiny nebo jiných produktů a na postupy usmrcování zvířat v rámci tlumení nákaz.
2. Tato směrnice se nevztahuje:
- na vědecko-technické pokusy týkající se postupů uvedených v odstavci 1 uskutečněné pod kontrolou příslušného orgánu,
- na zvířata, která jsou usmrcována při kulturních nebo sportovních akcích,
- na volně žijící zvěř usmrcovanou v souladu s článkem 3 směrnice 92/45/EHS.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "jatkami" všechny provozovny nebo zařízení používané pro komerční porážku zvířat uvedených v čl. 5 odst.
2. "přeháněním" proces vykládky nebo odvedení zvířete z vykládkové rampy, z míst ustájení nebo jatečních ohrad až do míst nebo prostor porážky;
3. "ustájením" proces držení zvířete za účelem poskytnutí eventuální nezbytné péče (napájení, krmení, odpočinek) před jeho porážkou v prostorách stájí, ohradách nebo krytých prostorách nebo loukách užívaných jatkami;
4. "znehybněním" každý postup, jehož použití u zvířete má za účel usnadnit účinné omráčení nebo usmrcení;
5. "omráčením" každý postup, jehož použití okamžitě uvede zvíře do stavu bezvědomí, ve kterém je udržováno až do smrti;
6. "usmrcením" každý postup, který způsobí smrt zvířete;
7. "porážkou" usmrcení zvířete vykrvením;
8. "příslušným orgánem" ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění veterinární kontroly nebo jakýkoli orgán, na který je tato pravomoc převedena.
Nicméně orgán náboženské obce, jehož jménem se porážka provádí, musí být v členském státě příslušný pro provádění a pro kontrolu zvláštních ustanovení pro porážku podle určitých náboženských rituálů.
Tento orgán působí, pokud jde o uvedená ustanovení, pod zodpovědností úředního veterináře, jak je definováno v článku 2 směrnice 64/433/EHS.
Článek 3
Během přehánění, ustájení, znehybnění, omráčení, porážky nebo usmrcení musí být zvířata ušetřena veškerého vzrušení, bolesti nebo utrpení, kterému se lze vyhnout.
KAPITOLA II Požadavky na jatky
Článek 4
Konstrukce, zařízení a vybavení jatek a jejich provoz musí poskytovat možnost ušetřit zvířata veškerého vzrušení, bolesti a utrpení, kterému se lze vyhnout.
Článek 5
1. Lichokopytníci, přežvýkavci, prasata, králíci a drůbež přepravení do jatek za účelem porážky musí být:
a) přeháněni a v případě potřeby ustájeni v souladu s pokyny uvedenými v příloze A;
b) znehybněni v souladu s pokyny uvedenými v příloze B;
c) omráčeni bezprostředně před porážkou nebo před usmrcením v souladu s ustanoveními přílohy C;
d) vykrveni v souladu s pokyny uvedenými v příloze D.
2. Požadavky uvedené v odstavci 1 bod c) se nevztahují na zvířata, k jejichž porážce se používají zvláštní metody na základě určitých náboženských rituálů.
3. Příslušné orgány členských států mohou při dodržení obecných pravidel Smlouvy v zařízeních, na něž se vztahují odchylky ve smyslu ustanovení článků 4 a 13 směrnice 64/433/EHS, článku 4 směrnice 91/498/EHS a článků 7 a 18 směrnice 71/118/EHS, u skotu udělovat odchylky od ustanovení uvedených v odst. 1 bod a), a - pokud se týká drůbeže, králíků, prasat, ovcí a koz - odchylky od ustanovení uvedených v odstavci 1 bod a), jakož i z postupů pro omráčení a usmrcení uvedených v příloze C, za předpokladu, že jsou dodrženy požadavky stanovené v článku 3.
Článek 6
1. Nástroje, zařízení ke znehybnění, vybavení a zařízení sloužící k omračování nebo k usmrcování zvířat musí být koncipovány, sestrojeny, udržovány a používány tak, aby k omráčení nebo usmrcení docházelo rychle a účinně, v souladu s ustanoveními této směrnice.
Příslušný orgán ověří, zda nástroje, materiál ke znehybnění a jiné vybavení sloužící k omračování nebo usmrcování odpovídají výše uvedeným zásadám, a pravidelně kontroluje, zda jsou v dobrém stavu, aby umožnily dosažení výše uvedených cílů.
2. V místě porážky musí být vhodné vybavení a musejí zde být uloženy vhodné náhradní nástroje tak, aby mohly být v naléhavém případě použity.
Jsou vhodným způsobem udržovány a pravidelně kontrolovány.
Článek 7
Všechny osoby, které se věnují činnosti, jako je přehánění, ustájení, znehybnění, omráčení, porážka nebo usmrcování zvířat, musí mít bezpodmínečně potřebné znalosti a schopnosti, aby uvedené činnosti mohly provádět humánním a účinným způsobem, v souladu s požadavky této směrnice.
Příslušný orgán se ujistí o způsobilosti, schopnostech a odborných znalostech osob zaměstnaných za účelem porážení zvířat.
Článek 8
Inspekce a kontrola na jatkách se provádějí pod zodpovědností příslušného orgánu, který má stále volný přístup do všech částí jatek, aby se mohl ujistit o dodržování ustanovení této směrnice.
Tyto inspekce a kontroly mohou být nicméně uskutečňovány i během kontrol prováděných za jinými účely.
KAPITOLA III Porážka a usmrcování zvířat mimo jatky
Článek 9
1. Ustanovení čl. 5 odst. 1 body b), c) a d) se použijí na porážky provedené mimo jatky u zvířat uvedených v čl. 5 odst. 1.
2. Členské státy však mohou přiznat odchylky od odstavce 1, pokud se týče porážky nebo usmrcování drůbeže, králíků, prasat, ovcí a koz mimo jatky prováděné majitelem za účelem vlastní spotřeby, za předpokladu, že jsou splněny pokyny uvedené v článku 3 a když prasata, ovce a kozy byly předem omráčeny.
Článek 10
1. Když zvířata uvedená v čl. 5 odst. 1 musí být poražena nebo usmrcena v rámci tlumení nákaz, musí to být provedeno podle přílohy E.
2. Kožešinová zvířata se usmrcují podle přílohy F.
3. Nadpočetná jednodenní kuřata, jak jsou definována v čl. 2 odst. 3 směrnice 90/539/EHS, a nadpočetná embrya v líhních, která mají být vyřazena, se usmrcují co možná nejrychleji podle přílohy G.
Článek 11
Ustanovení článku 9 a 10 se nepoužijí v případě, kdy musí být zvíře z naléhavých důvodů usmrceno okamžitě.
Článek 12
Zraněná nebo nemocná zvířata musí být poražena nebo usmrcena na místě.
Nicméně příslušný orgán může povolit převoz zraněných nebo nemocných zvířat za účelem porážky nebo usmrcení za předpokladu, že to uvedeným zvířatům nepřivodí utrpení navíc.
KAPITOLA IV Závěrečná ustanovení
Článek 13
1. Pokud je to nutné, Rada stanoví na návrh Komise kvalifikovanou většinou pravidla týkající se ochrany během porážky nebo usmrcení ohledně jiných zvířat, než těch, jež jsou uvedena v této směrnici.
2. a) Přílohy této směrnice pozměňuje Rada na návrh Komise postupem podle odstavce 1, zejména z důvodu jejich přizpůsobení vědecko-technickému pokroku.
b) Kromě toho Komise předloží nejpozději 31. prosince 1995 Radě zprávu vypracovanou na základě stanoviska Vědeckého veterinárního výboru, která bude obsahovat vhodné návrhy týkající se zejména používání:
- pistolí s volným projektilem působících na úrovni mozku, nebo jiných plynů, než které jsou uvedeny v příloze C, nebo jejich kombinací používaných k omráčení, a to zejména oxidu uhličitého pro omračování drůbeže,
- jiných plynů, než které jsou uvedeny v příloze C, nebo jejich kombinací používaných k usmrcování zvířat,
- veškerých jiných vědecky uznaných postupů používaných k omračování nebo usmrcování zvířat.
Rada rozhodne o těchto návrzích kvalifikovanou většinou.
c) Odchylně od bodu a) a nejpozději 31. prosince 1995 předloží Komise postupem podle článku 16 Stálému veterinárnímu výboru zprávu vypracovanou na základě stanoviska Vědeckého veterinárního výboru, a to spolu se vhodnými návrhy na stanovení:
i) intenzity a délky použití proudu nezbytného k omráčení různých druhů zvířat, kterých se tento způsob omráčení týká,
ii) koncentrace plynu a trvání expozice, která je nezbytná k omráčení různých druhů zvířat, kterých se tento způsob omračování týká.
d) Až do počátku používání odstavců b) a c) se použijí příslušná vnitrostátní pravidla v souladu se obecnými ustanoveními Smlouvy.
Článek 14
1. Znalci Komise mohou, v nezbytné míře nutné pro zajištění jednotného používání této směrnice, provádět kontroly na místě.
Za tímto účelem mohou kontrolovat reprezentativní vzorek zařízení, aby se ujistili, že příslušný orgán kontroluje v uvedených zařízeních uplatňování požadavků této směrnice.
Komise informuje členské státy o výsledku provedených kontrol.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se provádějí ve spolupráci s příslušným orgánem.
3. Členský stát, na jehož území se provádí kontrola, poskytne znalcům veškerou nezbytnou pomoc při výkonu jejich povinností.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 16.
Článek 15
Během inspekcí jatek nebo zařízení, která jsou nebo která mají být schválena ve třetích zemích za účelem možností vývozu do Společenství v souladu s předpisy Společenství, se znalci Komise ujistí, že zvířata uvedená v článku 5 byla poražena za podmínek zaručujících humánní zacházení, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám zaručeným touto směrnicí.
Aby mohlo být maso pocházející ze třetí země dovezeno, zdravotní osvědčení, které doprovází toto maso, by mělo být doplněno osvědčením potvrzujícím dodržování tohoto požadavku.
Článek 16
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru bez odkladu jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti dané otázky. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 17
Směrnice 74/577/EHS se zrušuje od 1. ledna 1995.
Článek 18
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy, a to včetně případných sankcí, nutné k dosažení souladu s touto směrnicí k 1. lednu 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Avšak od data stanoveného v odstavci 1 si členské státy mohou v souladu s obecnými pravidly Smlouvy ponechat nebo mohou zavést na svém území přísnější opatření, než jsou opatření uvedená v této směrnici.
Členské státy o nich uvědomí Komisi.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 93/120/ES
ze dne 22. prosince 1993,
kterou se mění směrnice Rady 90/539/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že s ohledem na tendenci v drůbežářském odvětví k větším jednotkám a k intenzivnějšímu hospodaření je třeba přizpůsobit některé aspekty směrnice 90/539/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [4] tak, aby se vyjasnily požadavky a zjednodušilo jejich uplatňování v členských státech;
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 92/66/EHS o opatřeních Společenství pro tlumení newcastleské choroby [5] a směrnici 92/40/EHS o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků [6], čímž umožnila zjednodušení směrnice 90/539/EHS;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zprávu Komise pro Radu o rizicích přenosu newcastleské choroby a o podmínkách, které musejí očkovací látky proti newcastleské chorobě splňovat, by měly být určité členské státy nebo oblasti případně schváleny jako oblasti, které proti této chorobě neočkují; že by však mělo být přijato opatření, na jehož základě by byl tento status v případě potřeby zrušen;
vzhledem k tomu, že je nezbytné změnit obchodní pravidla použitelná na třetí země s cílem zajistit, aby byla rovnocenná s pravidly použitelnými v členských státech, zejména pokud jde o newcastleskou chorobu a influenzu ptáků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/539/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se bod 3 nahrazuje tímto:
"jednodenními kuřaty". : veškerá drůbež mladší než 72 hodin, ještě nekrmená; pižmovky velké (Cairina moschata) a jejich kříženci se však mohou krmit;".
2. V článku 2 se bod 7 nahrazuje tímto:
"hejnem". : veškerá drůbež téhož nákazového statusu, chovaná v týchž prostorách nebo v ohradě a vytvářející jednu epizootologickou jednotku.
V případě drůbeže chované v uzavřených prostorách sem patří všichni ptáci sdílející týž objem vzduchu;".
3. V čl. 2 bodu 9 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) chovným zařízením
i) buď chovné zařízení pro chovnou drůbež, jehož činnost spočívá v péči o chovnou drůbež do doby, než taková drůbež dosáhne reprodukčního stádia,
nebo
ii) chovné zařízení pro užitkovou drůbež, jehož činnost spočívá v péči o nosnou užitkovou drůbež do doby, než taková drůbež dosáhne nosného stádia;".
4. V článku 2 se odstavec 15 zrušuje.
5. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Za účelem obchodování ve Společenství
a) musejí násadová vejce, jednodenní kuřata, chovná drůbež a užitková drůbež splňovat podmínky, které jsou stanoveny v článcích 6, 12, 15 a 17. Musejí rovněž splňovat všechny podmínky podle článků 13 a 14.
Kromě toho:
- násadová vejce musejí splňovat podmínky stanovené v článku 7,
- jednodenní kuřata musejí splňovat podmínky stanovené v článku 8,
- chovná drůbež a užitková drůbež musí splňovat podmínky stanovené v článku 9;
b) jatečná drůbež musí splňovat podmínky stanovené v článcích 10, 12, 15 a 17 a rovněž podmínky stanovené na základě článků 13 a 14;
c) drůbež (včetně jednodenních kuřat) určená k dodávce zvěře k zazvěření musí splňovat podmínky stanovené v článcích 10a, 12, 15 a 17 a rovněž podmínky stanovené na základě článků 13 a 14."
6. V čl. 6 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) nesmějí být umístěny v oblasti, která je z veterinárních důvodů předmětem restriktivních opatření podle právních předpisů Společenství v důsledku vzniku ohniska choroby, vůči níž je drůbež vnímavá;".
7. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. z hejna, které v době odeslání nevykazuje žádné klinické známky nakažlivé choroby drůbeže ani podezření na ni;".
8. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
V době odeslání musejí násadová vejce:
1. pocházet z hejn, která:
- se nacházela po dobu delší než šest týdnů v jednom nebo více zařízeních Společenství ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a),
- v případě, že byla očkována, byla očkována v souladu s podmínkami očkování podle přílohy III,
- prodělala během 72 hodin před odesláním buď veterinární prohlídku, kterou provedl úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař, a v době prohlídky nevykazovala žádné klinické známky nakažlivé choroby ani podezření na ni,
- nebo je úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař každý měsíc kontrolovali, přičemž poslední kontrola se uskutečnila maximálně 31 dnů před odesláním.
Pokud je vybrána tato možnost, úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař musí rovněž provést kontrolu záznamů nákazového statusu hejna a na základě aktuálních informací, které poskytla osoba pověřená péčí o hejno během 72 hodin před odesláním, zhodnotit aktuální nákazový status.
V případě, že na základě záznamů nebo jiných informací vznikne podezření na chorobu, musí úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař provést veterinární prohlídku, při níž se vyloučí možnost výskytu nakažlivé choroby drůbeže;
2. být označena v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 1868/77;
3. být dezinfikována v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře.
Pokud se nakažlivé choroby drůbeže, které se mohou přenášet vejci, objeví v hejnu, které dodávalo vejce v době jejich inkubace, musejí být kromě toho uvědoměny zúčastněná líheň a orgán či orgány příslušné pro líheň a hejno původu."
9. V článku 8 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) splňovat podmínky očkování v příloze III, pokud byla očkována;".
10. V článku 9 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) splňovat podmínky očkování v příloze II, pokud byla očkována;".
11. V článku 9 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) podrobila se během 48 hodin před odesláním veterinární prohlídce, kterou provedl úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař, a v době prohlídky nevykazovala žádné klinické známky nakažlivé choroby drůbeže či podezření na ni;".
12. V článku 10 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) kde veterinární prohlídka, kterou během pěti dnů před odesláním provedl úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař u hejna, k němuž patří drůbež, která má být poražena, neprokázala žádné klinické známky nakažlivé choroby drůbeže či podezření na ni;".
13. V článku 10 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) které se nenachází v oblasti, která je v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů předmětem restriktivních opatření v důsledku vzniku ohniska choroby, vůči níž je drůbež vnímavá."
14. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
1. V době odeslání musí drůbež starší než 72 hodin, určená k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře, pocházet z hospodářství:
a) kde byla chována od vylíhnutí nebo po dobu delší než 21 dnů a kde se během dvou týdnů před odesláním nedostala do styku s nově příchozí drůbeží;
b) které není předmětem restriktivních veterinárních opatření, která se vztahují na drůbež;
c) kde veterinární prohlídka, kterou během 48 hodin před odesláním provedl úřední veterinární lékař nebo zmocněný veterinární lékař u hejna, k němuž patří drůbež, která má být odeslána, neprokázala žádné klinické známky nakažlivé choroby drůbeže či podezření na ni;
d) které se nenachází v oblasti, která je z veterinárních důvodů předmětem zákazu v souladu s právními předpisy Společenství v důsledku ohniska choroby, vůči níž je drůbež vnímavá.
2. Články 6 a 9a se nevztahují na drůbež podle odstavce 1."
15. V čl. 11 odst. 2 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— splňují podmínky očkování v příloze III, pokud byla očkována;".
16. V čl. 11 odst. 2 se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— která se nenacházejí v oblasti, která je z veterinárních důvodů předmětem restriktivních opatření v souladu s právními předpisy Společenství v důsledku vzniku ohniska choroby, vůči níž je drůbež vnímavá;".
17. V čl. 11 odst. 2 se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"Všichni ptáci v zásilce musejí měsíc před odesláním při sérologických testech na protilátky proti Salmonelle pullorum a Salmonelle gallinarum v souladu s přílohou II kapitolou III reagovat negativně.
U násadových vajec nebo jednodenních kuřat se hejno původu musí během tří měsíců před odesláním podrobit sérologickým testům na Salmonellu pullorum a Salmonellu gallinarum, při nichž může být infekce odhalena při prevalenci 5 % s 95 % spolehlivostí."
18. V článku 12 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Jestliže chtějí být členský stát nebo oblast či oblasti členského státu stanoveny jako oblasti, kde se neočkuje proti newcastleské chorobě, mohou předložit program podle čl. 13 odst. 1.
Komise prověří programy, které jí členské státy předložily.
Programy mohou být schváleny postupem podle článku 32 na základě kritérii podle čl. 13 odst.
1. Jakékoli další všeobecné nebo konkrétní záruky, které mohou být v obchodu uvnitř Společenství požadovány, mohou být vymezeny v souladu s týmž postupem.
Pokud jsou členský stát nebo oblast či oblasti členského státu toho názoru, že dosáhly statusu oblasti, kde se neprovádí očkování proti newcastleské chorobě, mohou Komisi požádat o vyhlášení takového statusu postupem podle článku 32.
Při určení statusu oblasti, kde se neprovádí očkování proti newcastleské chorobě, se u členského státu nebo oblasti berou v úvahu údaje podle čl. 14 odst. 1 a zejména tato kritéria:
- s výjimkou povinného očkování poštovních holubů podle čl. 17 odst. 3 směrnice 92/66/EHS nebylo očkování proti newcastleské chorobě u drůbeže podle článku 1 povoleno během předchozích dvanácti měsíců,
- hejna chovné drůbeže byla alespoň jeden rok sérologicky sledována na přítomnost newcastleské choroby v souladu s prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 32,
- v hospodářstvích se nenachází žádná drůbež, u níž by bylo očkování proti newcastleské chorobě provedeno během předchozích dvanácti měsíců, s výjimkou poštovních holubů očkovaných podle čl. 17 odst. 3 směrnice 92/66/EHS.
3. Komise může status oblasti, kde se neprovádí očkování proti newcastleské chorobě, pozastavit postupem podle článku 32 buď:
i) v případě vážné epizoocie newcastleské choroby, kterou není možné dostat pod kontrolu;
ii) nebo v případě zrušení legislativních omezení, která zakazují pravidelné očkování proti newcastleské chorobě.
4. Podmínky uvedené v odstavci 1 přezkoumá Rada, která rozhoduje kvalifikovanou většinou na návrh Komise předtím, než právní předpisy ke sladění používání očkovacích látek proti newcastleské chorobě vstoupí v platnost, nejpozději však dne 31. prosince 1994."
19. V článku 15 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jednodenní kuřata a násadová vejce se musejí převážet:
- buď v nepoužitých nevratných přepravkách určených k tomuto účelu, které se použijí pouze jednou a potom jsou zničeny,
- nebo v přepravkách, které mohou být použity znovu, pokud jsou před každým použitím vyčištěny a dezinfikovány.
V každém případě musejí takové přepravky:
a) obsahovat pouze jednodenní kuřata nebo násadová vejce téhož druhu, skupiny a typu drůbeže pocházející z téhož zařízení;
b) být opatřeny štítkem:
- s názvem členského státu původu a oblasti původu,
- s číslem schválení zařízení původu podle přílohy II kapitoly I bodu 2,
- s počtem kuřat nebo vajec v každém balení,
- s druhy drůbeže, k nimž vejce nebo kuřata patří."
20. V čl. 15 odst. 3 se zrušuje třetí odrážka.
21. V čl. 15 odst. 4 se vkládá nový bod, který zní:
"c) drůbež určená k dodávce k zazvěření musí být neprodleně přepravena do bodu určení, aniž přijde do styku s jinou drůbeží, s výjimkou drůbeže určené k dodávce zvěře k zazvěření a odpovídající podmínkám této směrnice."
22. V článku 17 se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— je opatřeno razítkem a podpisem, které se liší od barvy osvědčení."
23. Článek 19 se zrušuje.
24. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
1. Drůbež a násadová vejce musejí pocházet ze třetích zemí:
a) v nichž jsou influenza ptáků a newcastleská choroba podle definice ve směrnici Rady 92/40/EHS a 92/66/EHS chorobami povinnými hlášením;
b) v nichž se influenza ptáků a newcastleská choroba nevyskytují,
nebo
které, ačkoli nejsou prosté těchto chorob, je tlumí opatřeními, která jsou alespoň rovnocenná opatřením stanoveným ve směrnicích 92/40/EHS a 92/66/EHS.
2. Další kritéria třídění třetích zemí s ohledem na odst. 1 písm. b), zejména pokud jde o typ použité očkovací látky, se stanoví postupem podle článku 32 do 1. ledna 1995.
3. Komise může postupem podle článku 32 rozhodnout, za jakých podmínek se odstavec 1 použije pouze na část území třetích zemí."
25. V článku 24 se písmeno h) se nahrazuje tímto:
"h) být opatřeno razítkem a podpisem, které se liší od barvy osvědčení."
26. Článek 35 se zrušuje.
27. V příloze I se státní referenční laboratoř pro Dánsko nahrazuje tímto:
"National Veterinary Laboratory
Poultry Disease Division
Hangøvej 2 DK
-8200 Aarhus N" .
28. V příloze IV vzoru 5 bodu 14 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) ptáci popsaní výše splňují ustanovení článků 10 a 15 směrnice 90/539/EHS;".
29. V příloze IV vzoru 6 bodu 14 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) ptáci popsaní výše splňují ustanovení článků 10a a 15 směrnice 90/539/EHS;".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 93/121/ES
ze dne 22. prosince 1993,
kterou se mění směrnice 91/494/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že čl.
3 část A bod 1 směrnice Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [4] stanoví pravidla pro očkování proti Newcastleské chorobě u hejn, z nichž pochází drůbeží maso určené pro členské státy či oblasti členských států a jejichž status byl uznán v souladu s čl. 12 odst.
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit pravidla pro očkování proti Newcastleské chorobě použitelná od 1. ledna 1993 pro obchod s čerstvým drůbežím masem určeným pro členské státy či oblasti členských států, jejichž status byl uznán v souladu s čl. 12 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 92/66/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení Newcastleské choroby [6], a směrnici 92/40/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [7], a tak umožnila zjednodušení směrnice 91/494/EHS;
vzhledem k tomu, že je žádoucí umožnit jako náhradní možnost použití zvláštního označení definovaného v článku 5 směrnice 91/494/EHS;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit obchodní pravidla používaná pro třetí země, aby se zajistila jejich rovnocennost s pravidly, která se používají pro členské státy, zejména pokud jde o Newcastleskou chorobu a influenzu ptáků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/494/EHS se mění takto:
1. v čl. 3 části A se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. byla držena na území Společenství od vylíhnutí nebo byla dovezena ze třetích zemí v souladu s požadavky kapitoly III směrnice 90/539/EHS. Drůbeží maso určené pro členské státy či oblasti členských států, jejichž status byl uznán v souladu s čl.
12 odst. 2 uvedené směrnice, musí pocházet z drůbeže, která nebyla očkována proti Newcastleské chorobě živou očkovací látkou během 30 dnů před porážkou.
Toto pravidlo Rada na návrh Komise přezkoumá kvalifikovanou většinou předtím, než právní předpisy Společenství harmonizující používání očkovací látky proti Newcastleské chorobě vstoupí v platnost, avšak nejpozději do 31. prosince 1994."
2. v čl. 3 části A bodu 2 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— který se nenachází v oblasti, která z veterinárních důvodů podléhá restriktivním opatřením zahrnujícím kontroly drůbežího masa v souladu s právními předpisy Společenství v důsledku vzplanutí choroby, vůči níž je drůbež vnímavá;";
3. v článku 5 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Odchylně od odstavců 1 a 2 a v případě nákazy zvířat Newcastleskou chorobou může být čerstvé drůbeží maso označeno v souladu s čl. 3 odst. 1 částí A písm. e) směrnice 71/118/EHS s označením zdravotní nezávadnosti popsaným v příloze I kapitole X bodu 44 písm. a) a b) směrnice 71/118/EHS za předpokladu, že takové maso pochází z drůbeže, která:
a) pochází z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru definovaném v čl. 9 odst. 1 směrnice 92/66/EHS, avšak nikoli v ochranném pásmu definovaném v čl. 9 odst. 1 směrnice 92/66/EHS, a ohledně které nebyl na základě epizootologického vyšetření zaznamenán žádný kontakt s některým z nakažených hospodářství;
b) pochází z hejna, u něhož se na reprezentativním vzorku hejna provede pět dnů před odesláním drůbeže virologické vyšetření s negativním výsledkem; odběr vzorku musí být proveden veterinárním lékařem určeným příslušným orgánem;
c) pochází z hospodářství, kde nebyly zjištěny žádné známky nebo klinické příznaky, které by mohly poukazovat na přítomnost Newcastleské choroby po klinickém vyšetření veterinárním lékařem jmenovaným příslušnými orgány; toto vyšetření musí být provedeno do 24 hodin před odesláním drůbeže;
d) aniž jsou dotčena ustanovení čl. 3 části A bodu 3, je přímo přepravena z hospodářství původu na jatka; dopravní prostředek použitý pro přepravu musí zapečetit úřední veterinární lékař a před a po každé přepravě musí být vyčištěn a vydezinfikován;
e) je vyšetřena na jatkách v době veterinárních prohlídek před porážkou a po porážce s cílem zjistit příznaky Newcastleské choroby.
Členské státy, které použijí tato ustanovení, uvědomí ostatní členské státy a Komisi v rámci Stálého veterinárního výboru o opatřeních, která v této věci přijaly.
Obecná kritéria pro odběr vzorků, jejich četnost a veškeré podmínky, které je nutno dodržovat při provádění písmen a), b) a c), se stanoví postupem podle článku 17 po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem a do 1. ledna 1995.
4. Do 1. ledna 1998 Komise předloží Radě zprávu o zkušenostech získaných během provádění těchto ustanovení spolu s případnými návrhy, o nichž Rada rozhodne kvalifikovanou většinou."
4. článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Čerstvé drůbeží maso musí pocházet ze zemí:
a) ve kterých influenza ptáků a Newcastleská choroba jsou choroby povinné hlášením v celé zemi v souladu s mezinárodními normami;
b) prostých influenzy ptáků a Newcastleské choroby; nebo
které ač nejsou těchto chorob prosté používají opatření ke tlumení, jež jsou přinejmenším rovnocenná opatřením stanoveným ve směrnicích 92/40/EHS a 92/66/EHS.
2. Doplňková kritéria pro třídění třetích zemí, pokud jde o odstavec 1, se stanoví postupem podle článku 17 do 1. ledna 1995.
Při provádění odstavce 1 přijme Komise na základě osvědčení veškerá opatření nezbytná k zajištění jednotlivých veterinárních situací v některých oblastech Společenství.
3. Komise může postupem podle článku 17 rozhodnout, za jakých podmínek se odstavec 1 použije pouze pro část území třetích zemí."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Nařízení Komise (EHS) č. 25/93 ze dne 8. ledna 1993 o vydávání dovozních dokladů pro některé druhy konzervovaného pravého a nepravého tuňáka z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3900/92 [2], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 3759/92, pokud jde o dovozní režim Společenství pro konzervovaného pravého a nepravého tuňáka a sardinky z některých třetích zemí, a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení přidělil novým dovozcům 11115 tun z celkového dostupného množství 74100 tun; že čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení stanoví, že převyšují-li množství, pro která byly podány žádosti o dovozní doklady, dostupná množství, Komise stanoví jednotné procento, které se použije pro snížení požadovaných množství;
vzhledem k tomu, že množství pro nové dovozce, o která bylo požádáno 4. a 5. ledna 1993, převyšují dostupná množství; že je proto vhodné stanovit v jakém rozsahu je možné dovozní doklady vydávat;
vzhledem k tomu, že množství, pro která byly vydány dovozní doklady, dosahují celkové výše 11115 tun; že je proto nutné pozastavit vydávání těchto dokladů novým dovozcům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní doklady, o které bylo požádáno 4. a 5. ledna 1993 a 6. ledna 1993 podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3900/92 a které byly předány Komisi, pro konzervovaného tuňáka rodu Thunnus, tuňáka pruhovaného nebo pelamidu (Euthynnus pelamis) a ostatní druhy rodu Euthynnus kódů KN ex16041411, ex16041419 a ex16042070 pocházející ze třetích zemí uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení, se vydávají do výše 3,61 % požadovaných množství.
Vydávání dovozních dokladů pro produkty uvedené v prvním pododstavci se pozastavuje pro žádosti podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3900/92 podané od 6. ledna 1993.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. ledna 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 18. ledna 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3002/92, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a/nebo místa určení intervenčních produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2046/92 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 a čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o zřízení společné organizace trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k tomu, že členským státům musí být poskytnut dostatek času k reorganizaci jejich kontrolních orgánů, která je nezbytná ke splnění požadavku, aby za ověřování použití a/nebo místa určení všech produktů bez ohledu na jejich původ byl pro každé zvláštní opatření nebo část zvláštního opatření odpovědný jediný kontrolní orgán;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy si mohou nicméně po šest měsíců od 1. ledna 1993 ponechat stávající kontrolní orgány pro každé zvláštní opatření nebo jeho část."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 85/93 ze dne 19. ledna 1993 o kontrolních subjektech v odvětví tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na čl. 20 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 20 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2075/92 zřídí každý producentský členský stát, jehož produkce překročí minimální množství, zvláštní subjekt, jehož úkolem jsou kontroly a ostatní činnosti v rámci právní úpravy Společenství v odvětví tabáku; že tento subjekt musí být schopen plnit úkoly stanovené v uvedeném nařízení; že každý kontrolní subjekt musí proto disponovat minimálními pravomocemi pro plnění těchto úkolů;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádného a účinného použití právní úpravy Společenství v odvětví tabáku stanoví čl. 20 odst.
3 uvedeného nařízení, že příslušný členský stát vybaví kontrolní subjekt pravomocemi, jež jsou nutné k plnění svěřených úkolů; že za tímto účelem udělí každý příslušný členský stát kontrolorům pravomoci vyžadovat informace a provádět prověřování, která jsou nezbytná k plnění úkolů subjektu;
vzhledem k tomu, že kontrola použití právní úpravy Společenství předpokládá, že vlastností tabáku budou zaručeny; že je proto důležité povolit kontrolorům odběr kontrolních vzorků tabáku, který mají v držbě kontrolované subjekty trhu;
vzhledem k tomu, že je v zájmu zvýšení účinnosti kontrol nutné vytvořit v rámci každého kontrolního subjektu vnitřní kontrolní jednotku;
vzhledem k tomu, že příslušné členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření k ochraně práv kontrolovaných osob, jejichž zájmy by mohly být kontrolami dotčeny;
vzhledem k tomu, že kontrolní subjekt vykonává svou činnost v rámci pracovního programu a rozpočtu, které sestaví příslušný členský stát po konzultaci Komise na návrh subjektu; že je proto vhodné stanovit minimální náplň programu a rozpočet, jakož i postup pro jejich stanovení a případné změny;
vhledem k tomu, že podle čl. 20 odst.
4 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2075/92 Komise stále sleduje činnost subjektů; že by proto měl být stanoven postup, podle něhož budou Komise a příslušný členský stát informováni o průběhu těchto činností;
vzhledem k tomu, že za účelem řádné kontroly fungování a činností subjektu prováděné Komisí je vhodné Komisi umožnit, aby byla zastoupena uvnitř kontrolních subjektů a stanovit prováděcí pravidla pro toto zastoupení;
vzhledem k tomu, že se Společenství podílí na financování výdajů kontrolních subjektů; že je nutné stanovit metodu financování a případně i příslušné kontrolní postupy;
vzhledem k tomu, že čl.
20 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení stanoví, že kontrolní subjekt pravidelně zpravuje členský stát a Komisi o vykonaných činnostech, že je nutné stanovit lhůty pro předání těchto zpráv;
vzhledem k tomu, že s ohledem na lhůtu nutnou pro zřízení kontrolních subjektů v producentských členských státech je nutné stanovit zvláštní prováděcí pravidla pro rok 1993;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Kontrolní subjekty podle čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 zřídí každý příslušný členský stát nejpozději do 30. dubna 1993.
2. Za účelem zajištění řádného použití právní úpravy Společenství v odvětví tabáku je v souladu s pracovním programem podle článku 3 povinností kontrolních subjektů zejména:
a) kompletně prověřovat všechny dodávky tabáku určené prvním zpracovatelům;
b) vystavovat kontrolní osvědčení podle článku 12 nařízení Komise (EHS) č. 3478/92 [2];
c) provádět časté, neohlášené kontroly prvních zpracovatelů;
d) na základě těchto kontrol případně navrhovat uložení sankcí správními nebo soudními orgány.
3. Příslušný členský stát může z vlastního podnětu nebo na žádost Komise pověřit kontrolní subjekty,
a) aby provedly jakoukoli jinou kontrolu, kterou v odvětví stanoví právní úprava Společenství;
b) aby provedly zvláštní šetření v odvětví tabáku.
4. Na základě zjištění provedených kontrolním subjektem přijme členský stát v nejkratší možné době nezbytná opatření.
Článek 2
1. Kontrolnímu subjektu je udělena právní subjektivita nezbytná k plnění úkolů v souladu s právní úpravou příslušného členského státu.
2. V rámci pracovního programu a rozpočtu podle čl. 20 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2075/92 musí mít každý kontrolní subjekt autonomní pravomoc při přijímání nejvhodnějších pracovníků, organizaci své činnost a při vynakládání výdajů spojených s touto činností.
3. Počet pracovníků kontrolního subjektu, jejich kvalifikace, vzdělání, zkušenost, prostředky, kterými budou disponovat, a organizace práce by měly umožňovat plnění úkolů subjektu.
Zejména pracovníci pověření kontrolami musí mít potřebné technické znalosti a zkušenosti pro provádění kontrol stanovených v odstavci 4, zejména pokud jde o posouzení agronomických dat, technickou kontrolu produkce a zpracování a o kontrolu skladového a finančního účetnictví.
4. Za účelem plnění úkolů, které jsou kontrolorům uloženy podle čl. 20 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2075/92, musí být kontroloři příslušného členského státu vybaveni potřebnými pravomocemi pro získání všech informací a důkazů a pro provádění všech kontrol producentů, jejich organizací, zpracovatelů nebo ostatních hospodářských subjektů, na které se vztahuje právní úprava v odvětví tabáku, a zejména oprávnění odběru vzorků tabáku, které mají v držbě kontrolované fyzické nebo právnické osoby.
5. Každý kontrolní subjekt zřídí vnitřní kontrolní jednotku, která neohlášeně kontroluje činnost ostatních jednotek, zejména řádné vystavování kontrolních osvědčení.
6. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k ochraně práv, která požívají kontrolované fyzické nebo právnické osoby podle právního řádu členského státu.
7. Každý členský stát přizná zjištěním kontrolorů nejvyšší stupeň průkaznosti podle svého právního řádu.
Článek 3
1. Pro každý rok, počínaje rokem 1993, navrhne kontrolní subjekt pracovní program a předběžný rozpočet.
Pracovní program by měl zaručit, aby fyzické a právnické osoby, které mají být kontrolovány, představovaly reprezentativní výběr.
Program kontrol by měl být stanoven na základě analýzy rizika v jednotlivých hospodářských odvětvích a produkčních oblastech.
2. Pracovní program zahrnuje zejména:
a) plán a prováděcí předpisy zamýšlených kontrol;
b) údaje o ostatních činnostech, které mají být provedeny na žádost členského státu nebo Komise podle čl. 1 odst. 3;
c) zamýšlená školení pracovníků;
d) jmenný seznam pracovníků kontrolního subjektu příslušných pro kontakt s Komisí.
Pro každé zadání úkolu v rámci pracovního programu musí subjekt kromě toho uvést předběžné nasazení pracovníků v pracovních dnech na osobu a časový plán prací.
3. Rozpočet kontrolního subjektu zahrnuje v dostatečně podrobné formě alespoň tyto kapitoly:
1. seznam pracovních míst,
2. výdaje na osobu,
3. administrativní výdaje,
4. výdaje na zvláštní opatření,
5. investiční výdaje,
6. ostatní výdaje,
7. příjmy od příslušného členského státu,
8. příspěvek Společenství podle čl. 20 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2075/92,
9. ostatní příjmy.
4. Při sestavování návrhu pracovního programu a předběžného rozpočtu zohlední kontrolní subjekt rozsah kontrol, které mají být provedeny na základě právní úpravy Společenství, zkušenosti získané v minulých letech a, aniž je dotčena odpovědnost příslušného členského státu, případná zjištění a poznámky Komise před vypracováním návrhu.
Článek 4
1. Každý rok, nejpozději do 15. srpna, předá kontrolní subjekt příslušnému členskému státu svůj návrh pracovního programu a předběžný rozpočet.
Členský stát na základě tohoto návrhu vypracuje pracovní program a předběžný rozpočet; obojí předá Komisi nejpozději do 15. září každého roku.
Komise může od členského státu do 30 dní požadovat, aniž je dotčena odpovědnost příslušného členského státu, jakoukoli změnu v rozpočtu a pracovním programu, kterou považuje za účelnou, s ohledem na řádné fungování právní úpravy Společenství v odvětví tabáku.
2. Pracovní program a rozpočet kontrolního subjektu jsou definitivně přijaty příslušným členským státem nejpozději do 31. října každého roku a jsou neprodleně předány Komisi.
3. Příslušné členské státy mohou případně v zájmu zvýšení účinnosti kontrol změnit se souhlasem Komise pracovní program a rozpočet kontrolního subjektu v průběhu roku, pokud se tím nezvýší celková částka uvedená v rozpočtu.
4. V případě mimořádné situace, zejména pokud možnost podvodu vážně ohrožuje řádné použití právní úpravy Společenství v odvětví tabáku, informuje kontrolní subjekt příslušný členský stát a Komisi.
V tomto případě může subjekt po předchozím souhlasu příslušného členského státu změnit svůj pracovní program a prováděcí pravidla kontrol.
Členský stát o tom neprodleně informuje Komisi.
Pokud během roku členský stát nebo Komise pověří kontrolní subjekt zvláštním šetřením, pracovní program a rozpočet se odpovídajícím způsobem změní.
Tyto změny se provedou postupem podle odstavců 1 a 2.
Článek 5
1. Aby mohli pracovníci Komise sledovat práce kontrolního subjektu podle čl. 20 odst. 4 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2075/92, předá kontrolní úřad příslušnému členskému státu a Komisi nejpozději do 15. dne každého měsíce pracovní program na další měsíc. Komise a příslušný členský stát jsou kromě toho kontrolním subjektem ihned informováni o každé případné změně v provádění měsíčního pracovního programu.
2. Kontrolní subjekt předá členskému státu a Komisi do 30 dní po skončení každého čtvrtletí kromě souhrnné zprávy o provedených činnostech také finanční výpis, který vykazuje stav pokladních prostředků, jakož i výdaje podle rozpočtových kapitol a přehled správních a soudních sankcí uvalených na základě kontrol provedených během čtvrtletí.
3. Zástupci Komise, příslušného členského státu a kontrolního subjektu se scházejí nejméně jednou za čtvrtletí, aby posoudili dosavadní a plánované činnosti kontrolního subjektu, účinnost těchto činností a obecné fungování subjektu.
4. Komise se může zúčastnit zasedání řídících a poradních grémií kontrolního subjektu.
Za tímto účelem předá subjekt Komisi nejméně 15 dní před každým zasedáním řídícího nebo poradního grémia dálnopisem nebo faxem datum zasedání a pořad jednání, případně také dokumenty, které mají být projednány.
Zástupce Komise nehlasuje.
Článek 6
1. Příslušný členský stát předá Komisi každý rok nejpozději do 31. května účetní závěrku kontrolního úřadu za předcházející rok spolu se zprávou orgánu členského státu, který je pověřen dohledem nad kontrolním subjektem.
2. Do šesti měsíců od data uvedeného v odstavci 1 rozhodne Komise o částce, která se poskytne pro uvedený hospodářský rok producentským členským státům jako příspěvek na výdaje kontrolního subjektu. Tato částka bude vyplacena po odečtení záloh podle odstavce 4 a podle čl. 8 odst. 3, jakmile bude stanoveno, že subjekt splnil své úkoly.
3. Za účelem přezkoumání účetní závěrky mají úředníci Komise také přístup k finančním dokladům a dokladům kontrolního subjektu.
4. Částka poskytnutá kontrolního subjektu na provozní výdaje pro určitý rok je vyplácena formou zálohy v tříměsíčních splátkách, které stanoví Komise se souhlasem příslušného členského státu na základě návrhu rozpočtu subjektu. Komise však může změnit výši měsíčních splátek s ohledem na tempo výdajů, které vyplývá ze čtvrtletní zprávy podle čl. 5 odst. 2.
Článek 7
Zprávy o své činnosti podle čl. 20 odst. 4 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2075/92 předá kontrolní subjekt do 30 dní po skončení každého čtvrtletí.
Článek 8
1. Návrh pracovního programu a předběžný rozpočet pro rok 1993 sestaví příslušný členský stát v souladu s čl. 3 odst. 2 a 3 a předá je Komisi nejpozději do 30. dubna 1993.
Návrh programu by měl zejména stanovit plán přijímání nových pracovníků kontrolního subjektu pro uvedený rok.
Pracovní program subjektu, včetně kontrol, které mají být provedeny, musí být sestaven se zvláštním ohledem na uvedený plán přijímání nových pracovníků a na plánovaný program školení.
Současně příslušné členské státy předají Komisi návrh stanov kontrolního subjektu.
Tento návrh musí mimo jiné obsahovat postup pro přijímání nových pracovníků, který poskytuje dostatečné záruky pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst.
Komise může od členského státu do 30 dní požadovat, aniž je dotčena odpovědnost tohoto členského státu, jakoukoli změnu v rozpočtu a pracovním programu, kterou považuje za nezbytnou, a předat ve stejné lhůtě případné poznámky ke stanovám.
2. Pracovní program a rozpočet pro rok 1993 přijme členský stát nejpozději do 31. května 1993.
3. Po obdržení návrhu pracovního programu pro rok 1993 a návrhu rozpočtu a na jeho základě může Komise příslušným členským státům za účelem usnadnění zřízení kontrolního subjektu vyplatit formou zálohy částku, která odpovídá výdajům na zřízení subjektu.
Článek 9
Příslušné členské státy zajistí pomocí stávajících prostředků provádění kontrol stanovených právní úpravou Společenství až do okamžiku, kdy je subjekt schopen provádět všechny činnosti a kontroly, kterými byl pověřen.
Článek 10
Členské státy informují Komisi o opatřeních provedených v rámci tohoto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 86/93 ze dne 19. ledna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2077/92 o mezioborových organizacích a dohodách v odvětví tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2077/92 ze dne 30. června 1992 o mezioborových organizací a dohodách v odvětví tabáku [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že za účelem dostatečné reprezentativnosti musí mezioborová organizace zastupovat nejméně jednu třetinu množství, která jsou produkována, zpracována nebo nakoupena členy z jednotlivých oborů; že za účelem zabránit nerovnováze mezi jednotlivými regiony by se měla reprezentativnost mezioborové organizace vztahovat na celé území jejího působení;
vzhledem k tomu, že je vhodné upřesnit, že obchod s tabákem zahrnuje rovněž nákup baleného tabáku konečnými spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit údaje, které musí mezioborové organizace poskytnout Komisi, pokud je Komise za uznání těchto organizací zodpovědná;
vzhledem k tomu, že uznání musí být odebráno, jakmile již nejsou splněny podmínky pro uznání; že je přesto vhodné stanovit možnost omezit tuto zpětnou působnost v závislosti na okolnostech;
vzhledem k tomu, že minimální reprezentativnost mezioborových organizací na meziregionální úrovni musí odpovídat reprezentativnosti stanovené pro mezioborové organizace na regionální úrovni;
vzhledem k tomu, že příspěvky, které mají platit nečlenové podle čl. 9 odst. 7 nebo čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2077/92, musí být přesné a ověřitelné částky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"Mezioborová organizace" ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2077/92 je reprezentativní organizací na regionální úrovni, pokud zastupuje nejméně jednu třetinu množství, která jsou produkována, zpracovávána nebo nakoupena členy z jednotlivých oborů, kteří působí v produkci, prvním zpracování nebo obchodu s tabákem nebo skupinami odrůd tabáku, kterými se mezioborová organizace zabývá.
Pokud mezioborová organizace působí na meziregionální úrovni nebo na úrovni Společenství, musí doložit dodržení podmínek uvedených v předchozím odstavci pro každý příslušný region.
Obchod s tabákem zahrnuje výrobu tabákových výrobků.
Článek 2
Pro účely použití článku 4 nařízení (EHS) č. 2077/92 požádají mezioborové organizace, které vykonávají své činnosti na území několika členských států nebo pouze na jeho části nebo v rámci celého Společenství, Komisi o uznání a ke své žádosti přiloží všechny doklady, z nichž vyplývá toto:
- pokračování více činností uvedených v článku 3 tohoto nařízení,
- geografický rozsah jejich činností,
- jejich právní základ podle národního práva nebo práva Společenství,
- splnění podmínek reprezentativnosti uvedených v článku 1.
Mezioborové organizace předají Komisi všechny ostatní doklady a údaje, které jsou nutné k popisu jejich činností.
Článek 3
Odnětí uznání podle čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2077/92 má účinky od okamžiku, kdy již nejsou splněny podmínky pro uznání.
Rozhodnutí o odnětí uznání však může být omezeno v závislosti na důvodu odnětí a vydaných opatřeních.
Článek 4
Za účelem použití čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2077/92 je rozšíření na meziregionální úrovni možné pouze tehdy, pokud příslušné mezioborové organizace zastupují v každém dotyčném regionu a pro každý z příslušných oborů nejméně dvě třetiny produkce a/nebo příslušného obchodu.
Článek 5
Pokud mezioborová organizace požádá, aby samostatné hospodářské subjekty nebo seskupení hospodářských subjektů, které nejsou členy žádné organizace, platily členské příspěvky podle čl. 9 odst. 7 nebo čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2077/92, poskytne tato organizace členskému státu nebo Komisi všechny údaje, které jsou nezbytné ke stanovení výše příspěvků, jež se vybírají od nečlenů. Členský stát a Komise mohou u příslušné mezioborové organizace provést kontroly, které považují za nutné.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k tomu, že vzrůstá nerovnováha mezi rozvojem leteckého dopravního systému v Evropě a možnostmi přiměřené letištní infrastruktury uspokojit požadavky; že následkem toho je narůstající počet přetížených letišť ve Společenství;
vzhledem k tomu, že přidělování letištních časů na přetížených letištích by mělo být založeno na neutrálních, průhledných a nediskriminačních pravidlech;
vzhledem k tomu, že požadavek neutrality je nejlépe zaručen, je-li rozhodnutí koordinovat letištní provoz učiněno státem příslušným pro toto letiště, a to na základě objektivních měřítek;
vzhledem k tomu, že za určitých podmínek je za účelem usnadnění provozu žádoucí, aby byl členský stát schopen určit koordinované letiště, pokud jsou dodrženy zásady průhlednosti, neutrality a nediskriminace;
vzhledem k tomu, že členský stát příslušný pro koordinované letiště by měl zajistit jmenování koordinátora s nezpochybnitelnou neutralitou;
vzhledem k tomu, že průhlednost informací je hlavním prvkem pro zajištění objektivního postupu pro přidělování letištních časů;
vzhledem k tomu, že zásady stávajícího systému přidělování letištních časů by mohly být základem pro toto nařízení, za předpokladu harmonického vývoje zároveň s novými tendencemi v dopravě ve Společenství;
vzhledem k tomu, že politika Společenství směřuje ke zjednodušení hospodářské soutěže a podpoře přístupu na trh, jak stanoví nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [4], a že tyto cíle vyžadují silnou podporu dopravců, kteří hodlají zahájit provoz na trasách Společenství;
vzhledem k tomu, že stávající systém zachovává historická práva;
vzhledem k tomu, že měla by být přijata ustanovení umožňující nové vstupy na trh Společenství;
vzhledem k tomu, že za stanovených podmínek je nezbytné přijmout zvláštní opatření pro udržení přiměřené domácí letecké dopravy do regionů daného členského státu;
vzhledem k tomu, že je také nezbytné předcházet situacím, kdy jsou následkem nedostatku letištních časů výhody liberalizace nerovnoměrně rozprostřeny a hospodářská soutěž je narušena;
vzhledem k tomu, že je žádoucí co nejlépe využít stávající letištní časy za účelem naplnění uvedených cílů;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby třetí země poskytovaly dopravcům Společenství rovné zacházení;
vzhledem k tomu, že použitím tohoto nařízení nejsou dotčena pravidla hospodářské soutěže ze Smlouvy, zejména článků 85 a 86;
vzhledem k tomu, že opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a že se tento režim dosud nestal použitelným;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo být přezkoumáno po uplynutí určité doby použitelnosti za účelem posouzení jeho funkčnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti 1. Toto nařízení se vztahuje na přidělování letištních časů na letištích Společenství.
2. Tato směrnice se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost této směrnice pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 2
Definice Pro účely tohoto nařízení se:
a) "letištním časem" rozumí plánovaný čas přistání nebo odletu, který je k dispozici nebo je přidělen pohybu letadla v určitý den na koordinovaném letišti podle podmínek tohoto nařízení;
b) "novým vstupujícím" rozumí:
i) letecký dopravce žádající letištní časy na letišti kterýkoli den, který má nebo kterému byly přiděleny méně než čtyři letištní časy na daném letišti v daný den, nebo
ii) letecký dopravce žádající letištní časy pro dopravu bez mezipřistání mezi dvěma letišti Společenství, kde nejvýše dva jiní letečtí dopravci provozují přímou dopravu mezi těmito letišti nebo letištními systémy v daný den a který má nebo kterému byly přiděleny méně než čtyři letištní časy na daném letiěti v daný den pro tuto dopravu bez mezipřistání.
Letecký dopravce, který má více než 3 % všech letištních časů, které jsou pro daný den na určitém letišti k dispozici, nebo více než 2 % všech letištních časů, které jsou pro daný den k dispozici v letištním systému, jehož je letiště součástí, se nepovažuje za nového vstupujícího na dané letiště;
c) "přímou dopravou" rozumí doprava mezi dvěma letišti včetně mezipřistání týmž letadlem a pod stejným číslem letu;
d) "plánovacím obdobím" rozumí letní nebo zimní období, jak je používáno v letových řádech leteckých dopravců;
e) "leteckým dopravcem Společenství" rozumí letecký dopravce s platnou provozní licencí vydanou členským státem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [5];
f) "koordinovaným letištěm" rozumí letiště, kde byl jmenován koordinátor za účelem usnadnění provozu leteckých dopravců, kteří provozují nebo hodlají provozovat dopravu na tomto letišti;
g) "plně koordinovaným letištěm" rozumí koordinované letiště, kde pro uskutečnění přistání nebo vzletu v čase, kdy je letiště plně koordinováno, musí mít letecký dopravce letištní čas přidělený koordinátorem;
h) "letištním systémem" rozumí dvě nebo více letišť seskupených k obsluze jednoho města nebo aglomerace, jako je uvedeno v příloze II nařízení (EHS) č. 2408/92.
Článek 3
Podmínky pro koordinaci letiště 1. Členský stát není povinen určit kterékoli letiště jako koordinované jinak než na základě tohoto článku.
2. Členský stát však může stanovit, že kterékoli letiště je určeno jako koordinované, pokud jsou dodrženy zásady průhlednosti, neutrality a nediskriminace.
3. i) Pokud letečtí dopravci představující více než polovinu dopravních operací na letišti nebo letištní orgán usoudí, že kapacita je nedostatečná pro současný nebo plánovaný provoz na určité období nebo
ii) pokud nově vstupující vyvolají vážné obtíže v zajištění letištních časů nebo
iii) pokud to členský stát shledá nezbytným,
zajistí co nejdříve provedení důkladné analýzy kapacity letiště, s ohledem na obecně uznávané postupy, s cílem určit možnosti zvýšení kapacity v krátké době pomocí změn infrastruktury nebo provozních změn a stanovit časový rámec předpokládaný pro vyřešení obtíží.
Analýza je pravidelně aktualizována.
Analýza i způsob jejího provedení je k dispozici zúčastněným osobám.
4. Pokud po konzultaci s leteckými dopravci, kteří používají letiště pravidelně, jejich zastupujícími organizacemi, letištními orgány, orgány řízení letového provozu a organizacemi cestujících, existují-li, neprokáže analýza možnost vyřešení vážných obtíží v krátkém čase, zajistí členský stát určení letiště jako plně koordinovaného po dobu výskytu kapacitních obtíží.
5. Pokud je kapacita pro skutečný nebo plánovaný provoz na plně koordinovaném letišti dostatečná, je jeho určení jako plně koordinované zrušeno.
Článek 4
1. Členský stát příslušný pro koordinované nebo plně koordinované letiště zajistí jmenování fyzické nebo právnické osoby s podrobnými znalostmi koordinace letištních letových řádů jako letištního koordinátora na základě konzultace s leteckými dopravci, kteří používají letiště pravidelně, jejich zastupujícími organizacemi a s letištními orgány.
Stejný koordinátor může být jmenován pro více než jedno letiště.
2. Členský stát zajistí, aby koordinátor vykonával úkoly stanovené v tomto nařízení zcela nezávisle.
3. Koordinátor jedná v souladu s tímto nařízením neutrálně, bez diskriminace a průhledně.
4. Koordinátor se účastní mezinárodních konferencí leteckých dopravců o letových řádech při dodržení práva Společenství.
5. Koordinátor je pověřen přidělováním letištních časů.
6. Koordinátor dohlíží na využívání letištních časů.
7. Pokud jsou letištní časy přiděleny, sdělí koordinátor na žádost a včas všem zúčastněným osobám pro posouzení tyto informace:
a) historické letištní časy rozčleněné podle leteckých společností a seřazené chronologicky pro všechny letecké dopravce využívající letiště;
b) požadované letištní časy (první podání) rozčleněné podle leteckých dopravců a seřazené chronologicky pro všechny letecké dopravce;
c) všechny přidělené letištní časy a všechny nevyřízené žádosti o letištní časy rozčleněné podle leteckých dopravců a seřazené chronologicky pro všechny letecké dopravce;
d) zbylé dostupné letištní časy;
e) veškeré informace o kriteriích používaných při přidělování.
8. Informace v odstavci 7 jsou sděleny nejpozději v době dané konference o letových řádech, nebo podle potřeby v průběhu konference a po ní.
Článek 5
1. Členský stát zajistí, aby na letišti určeném jako plně koordinované, byl koordinátorovi uvedenému v článku 4 nápomocen koordinační výbor jako poradní orgán.
Účast ve výboru je otevřena přinejmenším pro letecké dopravce nebo jejich zastupující organizace používající letiště pravidelně, příslušné letištní orgány a zástupce řízení letového provozu.
Stejný koordinační výbor může být zřízen pro více než jedno letiště.
Úkolem koordinačního výboru je, mimo jiné, vydávat stanoviska k:
- možnostem zvýšení kapacity stanovené v souladu s článkem 6,
- způsobům zlepšení provozních podmínek na daném letišti,
- stížnostem na přidělení letištních časů podle čl. 8 odst. 7,
- způsobům dohledu nad využitím přidělených letištních časů,
- zásadám pro přidělování letištních časů s ohledem na místní podmínky,
- vážným potížím pro nově vstupující podle článku 10.
2. Odstavec 1 lze použít pro letiště určená jako koordinovaná podle článku 3.
Článek 6
1. Na letišti, kde se přidělují letištní časy, stanoví příslušné orgány dvakrát ročně kapacitu dostupnou pro přidělování letištních časů ve spolupráci se zástupci řízení letového provozu, celních a imigračních orgánů a s leteckými dopravci používajícími letiště nebo jejich zastupujících organizací a letištním koordinátorem, v souladu s obecně uznanými metodami.
Pokud příslušným orgánem není letištní orgán, je také konzultován.
Stanovení kapacity je založeno na objektivních analýzách možností vyhovět letovému provozu s ohledem na rozdílné typy provozu na tomto letišti.
Výsledná stanovená kapacita je sdělena letištnímu koordinátorovi dostatečně dlouho před prvním přidělením letištních časů pro účely konferencí o letových řádech.
2. Odstavec 1 lze použít pro letiště určená jako koordinovaná podle článku 3.
Článek 7
Informace pro koordinátora Letečtí dopravci, kteří provozují nebo hodlají provozovat dopravu na koordinovaném nebo plně koordinovaném letišti, poskytnou koordinátorovi příslušné informace jím požadované.
Článek 8
Postup při přidělování letištních časů 1. a) S výhradou článku 10 opravňuje letištní čas využívaný leteckým dopravcem a schválený koordinátorem tohoto leteckého dopravce žádat stejný letištní čas v dalším odpovídajícím období letového řádu.
b) Pokud nemůže být vyhověno všem žádostem o letištní časy daných leteckých dopravců, upřednostní se obchodní letecká doprava, a zejména pravidelná doprava a programovaná nepravidelná doprava.
c) Koordinátor také zohlední další pravidla priorit stanovená v odvětví leteckých dopravců a, je-li to možné, i hlavní směry doporučené koordinačním výborem, které umožňují brát v úvahu místní podmínky, pokud jsou v souladu s právem Společenství.
2. Pokud požadovaný letištní čas nemůže být přidělen, vyrozumí koordinátor žádajícího leteckého dopravce o důvodech a stanoví nejbližší náhradní letištní čas.
3. Koordinátor vždy usiluje o přidělení ad hoc požadovaných letištních časů pro všechny druhy letectví včetně všeobecného letectví.
K tomuto účelu lze využít letištní časy, které jsou k dispozici v poolu podle článku 10, ale které dosud nejsou přiděleny, jakož i letištní časy, které lze uvolnit na poslední chvíli.
4. Letištní časy mohou být mezi leteckými dopravci svobodně vyměňovány nebo převáděny leteckým dopravcem z jedné trasy nebo druhu dopravy na druhou na základě vzájemné dohody nebo jako výsledek celkového nebo částečného převzetí nebo jednostranně.
Všechny výměny nebo přesuny musí být průhledné a podléhají potvrzení koordinátorem, že operace je proveditelná a že
a) letištní provoz nebude dotčen;
b) jsou dodržována omezení uložená členským státem v souladu s článkem 9;
c) změna využití nespadá do působnosti článku 11.
5. Letištní časy přidělené nově vstupujícím provozovatelům dopravy mezi dvěma letišti Společenství nesmějí být mezi leteckými dopravci vyměňovány nebo přesouvány z jedné trasy na druhou podle odstavce 4 po dobu dvou sezón.
6. Komise může po konzultaci s leteckými dopravci, koordinátory a letištními orgány doporučit zavést doporučené normy pro automatizované systémy využívané koordinátory za účelem zajištění řádného provedení článků 4 a 7.
7. Stížnosti na přidělování letištních časů posuzuje záležitost koordinační výbor a může předložit koordinátorovi návrhy na vyřešení potíží.
8. Pokud nelze potíže po posouzení koordinačním výborem vyřešit, může daný členský stát stanovit zprostředkování organizací zastupující letecké dopravce nebo jinou třetí osobou.
Článek 9
Regionální služby 1. Členský stát může vyhradit určité letištní časy na plně koordinovaném letišti pro domácí pravidelnou dopravu:
a) na trase na letiště sloužící pro okrajové nebo rozvojové oblasti na jeho území, je-li taková trasa považována za důležitou pro hospodářský rozvoj regionu, kde se letiště nachází, pokud
i) jsou dané letištní časy používány na této trase v době vstupu tohoto nařízení v platnost;
ii) na této trati provozuje dopravu jediný letecký dopravce;
iii) žádný jiný druh dopravy nemůže zajistit přiměřenou dopravu;
iv) vyhrazení letištních časů končí, pokud druhý letecký dopravce zřídí domácí pravidelnou dopravu na této trase se stejným počtem frekvencí jako první letecký dopravce a provozuje ji nejméně jednu sezónu;
b) na trasách, na kterých byl zaveden závazek veřejné služby v souladu s právními předpisy Společenství.
2. Postupy podle čl. 4 odst. 1 až čl. 4 odst. l bod i) nařízení (EHS) č. 2408/92 se použijí, pokud má jiný letecký dopravce Společenství zájem provozovat dopravu na trase a není schopen získat od koordinátora letištní časy v rámci jedné hodiny před nebo po požadovaných časech.
3. Členský stát sdělí Komisi seznam tras, na kterých byly letištní časy na plně koordinovaném letišti takto vyhrazeny.
Poprvé tak učiní při vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise zveřejní přehled těchto tras v Úředním věstníku Evropských společenství nejpozději dva měsíce po sdělení.
Článek 10
Pool letištních časů 1. Na letišti, kde se uskutečňuje přidělování letištních časů, se zřídí pool pro každé koordinované období, jenž obsahuje nově vytvořené letištní časy, nepoužité letištní časy a letištní časy, jichž se letecký dopravce vzdal v průběhu nebo na konci sezóny nebo které se staly dostupnými z jiných důvodů.
2. Všechny nevyužité letištní časy jsou odebrány a umístěny do vhodného poolu letištních časů, pokud nelze jeho nevyužití odůvodnit zavedením nového typu letadla nebo uzavřením letiště nebo vzdušného prostoru nebo jiným podobným výjimečným případem.
3. Letištní časy přidělené leteckému dopravci pro pravidelnou dopravu nebo programovanou nepravidelnou dopravu na určitý okamžik dne a na týž den v týdnu a na určité období, jež může trvat až celé plánovací období, neopravňují tohoto leteckého dopravce ke stejné sérii letištních časů pro další odpovídající období, pokud nemůže koordinátorovi uspokojivě prokázat, že s jeho povolením využil nejméně 80 % času po období, na které byly přiděleny.
4. Letištní časy přidělené leteckému dopravci před 31. lednem na následující letní sezónu nebo před 31. srpnem na následující zimní sezónu, které jsou koordinátorovi před těmito daty vráceny k novému přidělení, se nezohlední při výpočtu procenta využití.
5. Pokud 80 % využití série letištních časů nelze prokázat, jsou všechny letištní časy tvořící tyto série umístěny do poolu letištních časů, nevyplývá-li jejich nevyužití prokazatelně z kteréhokoli z těchto důvodů:
a) nepředvídatelné a neodvratné případy mimo kontrolu leteckého dopravce vedoucí například k:
- zákazu provozu typu letadel obecně používaného k dané dopravě nebo
- uzavření letiště nebo vzdušného prostoru;
b) obtíže vztahující se k zahájení nových pravidelných služeb osobní dopravy letadlem nejvýše s osmdesáti místy na trase mezi regionálním letištěm a koordinovaným letištěm, jehož kapacita nepřesahuje 30000 míst ročně nebo
c) vážné finanční potíže daného leteckého dopravce Společenství a následné udělení dočasné licence příslušnými orgány až do finanční reorganizace leteckého dopravce v souladu s čl. 5 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2407/92;
d) přerušení série nepravidelných služeb kvůli zrušení turistických cest provozovatelem, zejména mimo hlavní sezónu, pokud celkové využití letištních časů není nižší než 70 %;
e) přerušení série služeb kvůli činům poškozujícím tyto služby, které prakticky, anebo technicky znemožňují leteckému dopravci provozovat dopravu tak, jak bylo plánováno.
6. Pokud u nově vstupujících vážné problémy přetrvávají, zajistí členský stát svolání schůze letištního koordinačního výboru, jejímž účelem je posouzení možností nápravy situace.
Komise je na toto jednání pozvána.
7. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2408/92, rozdělují se letištní časy zařazené do poolu mezi žádající dopravce. 50 % těchto letištních časů se přidělí nově vstupujícím, pokud není počet žádostí nově vstupujících nižší než 50 %.
8. Nově vstupující, kterému byly nabídnuty letištní časy v rozmezí dvou hodin před a po požadovaném čase, ale který tuto nabídku nepřijal, ztrácí postavení nově vstupujícího.
Článek 11
Ochranný mechanismus 1. Pokud nelze nalézt řešení na základě odstavce 2 a s ohledem na to, že hospodářská soutěž mezi danými leteckými dopravci nemá být narušena, nelze leteckému dopravci umožnit využití pružnosti podle čl. 8 odst. 4 za účelem zavedení jedné nebo více dalších frekvencí na trase mezi plně koordinovaným letištěm ve Společenství a letištěm v jiném členském státě, nebyl-li jiný letecký dopravce Společenství, kterému vydal licenci jiný členský stát, přes vážné a důsledné úsilí schopen získat letištní
časy pro přistání a odlet, které mohou být racionálně využívány pro poskytování jedné nebo více dalších frekvencí na trati v rozmezí dvou hodin před nebo po časech požadovaných od koordinátora.
2. S ohledem na to, že hospodářská soutěž mezi příslušnými leteckými dopravci nemá být narušena, usilují členské státy příslušné pro plně koordinované letiště podle odstavce 1 o usnadnění dohody mezi těmito leteckými dopravci.
Náhradní řešení problému se má hledat v:
- úsilí o zajištění kladného vyřízení žádosti o přidělení letištních časů leteckého dopravce, kterému vydal licenci jiný členský stát,
- rozumném využití pružnosti podle čl. 8 odst. 4 tímto dopravcem.
3. Daný členský stát může požádat Komisi o posouzení použití tohoto článku do dvou měsíců od sdělení informace leteckého dopravce koordinátorovi o úmyslu využít pružnosti podle čl. 8 odst. 4.
Článek 12
Obecná ustanovení 1. Kdykoli se jeví, že třetí země, pokud jde o přidělení letištních časů na letištích,
a) neposkytuje leteckým dopravcům Společenství zacházení srovnatelné s tím, které zaručují členské státy leteckým dopravcům z této země nebo
b) neposkytuje leteckým dopravcům Společenství fakticky národní zacházení nebo
c) poskytuje leteckým dopravcům jiných třetích zemí výhodnější zacházení než leteckým dopravcům Společenství,
lze přijmout vhodná opatření na nápravu situace ve vztahu k danému letišti nebo letištím, včetně pozastavení všech nebo některých povinností tohoto nařízení ve vztahu k leteckému dopravci této třetí země v souladu s právními předpisy Společenství.
2. Členské státy uvědomí Komisi o všech závažných právních nebo faktických potížích u leteckých dopravců Společenství při přidělování letištních časů na letištích ve třetích zemích.
Článek 13
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o působení tohoto nařízení tři roky po jeho vstupu v platnost.
Zpráva se bude týkat mimo jiné:
a) struktury odvětví letecké dopravy;
b) pokroku odvětví při snižování nevyužívaných letištních časů;
c) velikosti poolů letištních časů podle čl. 10 odst. l v každé sezóně na vybraných letištích;
d) množství neúspěšných žádostí o letištní časy v každé sezóně na vybraných letištích;
e) počtu nově vstupujících, kteří žádají o letištní časy v každé sezóně na vybraných letištích;
f) využití postupu pro řešení sporů ve smyslu článku 8.
2. Členské státy a Komise spolupracují při uplatňování tohoto nařízení, zejména pokud jde o sběr informací pro zprávu podle odstavce 1.
Článek 14
Přezkum Rada, na základě návrhu Komise předloženého nejpozději do 1. ledna 1996 rozhodne o nezměněném zachování nebo přezkumu tohoto nařízení do 1. července 1997.
Článek 15
Účinnost Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po zveřejnění
Nařízení Komise (EHS) č. 183/93 ze dne 29. ledna 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2046/92 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2568/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3288/92 [4] definuje charakteristiky různých druhů olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a příslušné metody analýzy; že nařízení (EHS) č.
2568/91 rovněž pozměňuje doplňkové poznámky 2, 3 a 4 ke kapitole 15 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č.
vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností je třeba metody analýzy pozměnit nebo je v některých případech stanovit přesněji; že je rovněž zřejmé, že text nařízení (EHS) č. 2568/91 obsahuje některé chyby;
vzhledem k tomu, že s ohledem na probíhající studie by mělo být prodlouženo období, během něhož mohou členské státy používat vyzkoušené, vědecky opodstatněné vnitrostátní metody analýz;
vzhledem k tomu, že na základě nových výzkumných poznatků je třeba upravit charakteristiky olivového oleje a olivového oleje z pokrutin definované v nařízení (EHS) č. 2568/91, aby byla lépe zajištěna čistota produktů uváděných na trh a stanovena příslušná metoda analýzy;
vzhledem k tomu, že v zájmu přijetí nástrojů nutných pro uplatňování nových metod je nezbytné jejich účinnost o několik měsíců odložit;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2568/91 je proto třeba pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2568/91 se mění takto:
1. V čl. 3 prvním pododstavci se datum "31. prosince 1992" nahrazuje datem "28. února 1993".
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Doplňkové poznámky 2, 3 a 4 ke kapitole 15 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 [7] se nahrazují doplňkovými poznámkami uvedenými v příloze XIV tohoto nařízení.";
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost 21. dnem po vyhlášení
ze dne 29. ledna 1993, kterým se vymezuje obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k tomu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k tomu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin [1] a zejména na čl. 5 odst. 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro účely čl. 5 odst.
3 písm. b) a c) a odstavce 4 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 (dále jen "nařízení") musí být vypracován vyčerpávající seznam v oddílech A, B a C přílohy VI uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že pro účely tří oddílů přílohy VI nařízení musí být vypracovány určité definice, aby byl zajištěn soulad s ostatními příslušnými souvisejícími předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že jakákoli složka nebo prostředky nápomocné při zpracování uvedené v příloze VI nařízení by měly být používány pouze v souladu s právními požadavky týkajícími se přípravy potravin a podle osvědčených postupů při výrobě potravin;
vzhledem k tomu, že by příloha VI nařízení měla brát v úvahu očekávání spotřebitelů, že zpracované produkty ekologického zemědělství budou obsahovat výlučně složky vyskytující se v přírodě;
vzhledem k tomu, že však další složky nebo prostředky nápomocné při zpracování, které smějí být použity v běžně zpracovávaných potravinách a které pokud možno existují v přírodě, mohou být zařazeny do přílohy VI nařízení za předpokladu, že bylo prokázáno, že bez přístupu ke zdrojům takových sloučenin je nemožné vyrábět nebo uchovávat ekologické potraviny;
vzhledem k tomu, že s ohledem na enzymy odvozené z mikroorganismů musí být dále zkoumáno, zdali takové výrobky získané z geneticky modifikovaných mikroorganismů ve smyslu směrnice Rady 90/220/EHS [2] mohou být použity v potravinách, jejichž označení odkazuje na metody ekologického zemědělství; že tato otázka bude podrobně přezkoumávána, pokud bude takový enzym schválen k použití v potravinách podle příslušných právních předpisů Společenství.
vzhledem k tomu, že uvedená příloha VI bude muset být pravidelně přezkoumávána ve světle získaných zkušeností a vývoje určitých ekologicky vyprodukovaných složek zemědělského původu dostupných na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že jsou nezbytná prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 5 odst. 4 nařízení, aby bylo zajištěno jednotné provádění této odchylky v členských státech, pokud nebyly produkty, na které se tato odchylka vztahuje, zařazeny do oddílu C přílohy VI nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 je vymezen v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
K oddílům A a B přílohy VI nelze přijmout změny, pokud nejsou splněny alespoň tyto požadavky:
a) pro potravinářské přísady, na které se vztahuje oddíl A bod 1 přílohy VI, aniž jsou dotčeny požadavky na přijetí přísad stanovené ve směrnici Rady 89/107/EHS [3], se zařadí pouze takové sloučeniny, u kterých bylo prokázáno, že bez přístupu ke zdrojům takových sloučenin je nemožné takové potraviny produkovat nebo uchovávat;
b) pro prostředky nápomocné při zpracování, na které se vztahuje část B přílohy VI, jsou zařazeny pouze takové sloučeniny, které jsou přijímány v obecném zpracování potravin a u kterých bylo prokázáno, že bez přístupu ke zdrojům takových sloučenin je nemožné takové potraviny produkovat.
Článek 3
1. Pokud nebyla složka zemědělského původu zařazena do oddílu C přílohy VI nařízení, může být taková složka používána podle odchylky stanovené v čl. 5 odst. 4 nařízení za těchto podmínek:
a) provozovatel poskytl příslušnému orgánu členského státu všechny potřebné důkazy prokazující, že daná složka vyhovuje čl. 5 odst. 4;
b) příslušný orgán členského státu oprávnil k jeho používání na dobu nejvýše tří měsíců, která může být zkrácena, pokud se prokáže, že je složka dostupná ve Společenství.
2. Pokud bylo uděleno oprávnění podle odstavce 1, oznámí členský stát neprodleně dalším členským státům a Komisi tyto informace:
a) den vydání oprávnění;
b) název dané složky zemědělského původu;
c) požadovaná množství a odůvodnění pro tato množství;
d) důvody a očekávanou dobu nedostatku.
3. Pokud informace předložené kterýmkoli členským státem Komisi a členskému státu, který udělil oprávnění, prokáží, že dodávky jsou dostupné během období nedostatku, členský stát uváží zrušení oprávnění nebo zkrácení doby platnosti a informuje Komisi a ostatní členské státy do 10 dnů ode dne přijetí informace o opatřeních, která učinil.
4. Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise se záležitost předloží k přezkoumání výboru uvedenému v článku 14 nařízení.
V souladu s postupem uvedeným v článku 14 může být rozhodnuto, že oprávnění bude zrušeno nebo doba platnosti změněna nebo popřípadě se daná složka zařadí do oddílu C přílohy VI.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost patnáctým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Společenství dne 22. března podepsalo Basilejskou úmluvu o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
vzhledem k tomu, že opatření týkající se odpadů jsou obsažena v článku 39 úmluvy AKT-EHS ze dne 15. prosince 1989;
vzhledem k tomu, že Společenství potvrdilo Rozhodnutí rady Organizace pro hospodářskou spolupráci (OECD) ze dne 30. března 1992 o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití;
vzhledem k tomu, co bylo uvedeno, musí být směrnice 84/631/EHS [4], která organizuje dozor nad přeshraniční přepravou nebezpečných odpadů a její kontrolu, nahrazena nařízením;
vzhledem k tomu, že dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola jsou předmětem vnitrostátní odpovědnosti; že však dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola musí vyhovovat minimálním kritériím, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví;
vzhledem k tomu, že je důležité uspořádat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohlední nutnost uchovávání, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [5] stanoví v čl.
5 odst. 1, že členský stát musí vhodnými opatřeními zřídit přiměřenou integrovanou síť zařízení pro odstraňování odpadů tam, kde je to nutné nebo žádoucí, i ve spolupráci s jinými členskými státy, která umožní soběstačnost při odstraňování odpadů Společenství jako celku a umožní zároveň členským státům, aby dosahovaly tohoto cíle individuálně, s ohledem na zeměpisné podmínky nebo na potřebu specializovaných zařízení pro určité typy odpadů; že článek 7 uvedené směrnice požaduje, případně i ve spolupráci s dotčenými členskými státy, zpracování plánů nakládání s odpady, které budou postoupeny Komisi, a stanoví, že členské státy mohou přijmout nezbytná opatření k zabránění pohybu odpadů, která nejsou v souladu s jejich plány nakládání s odpady, a že musí Komisi a ostatní členské státy o takovýchto opatřeních uvědomit;
vzhledem k tomu, že je podle typu odpadů a jejich určení nezbytné používat různé postupy včetně toho, zda mají být odstraněny nebo využity;
vzhledem k tomu, že přeprava odpadů musí být předem oznámena příslušným orgánům tak, aby byly přesně informovány zejména o typu, pohybu a odstraňování nebo využívání odpadu, a mohly tak přijmout všechna nezbytná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí, včetně možnosti vznést odůvodněné námitky vůči přepravě;
vzhledem k tomu, že členské státy musí být schopny uskutečnit zásady blízkosti, priority využívání odpadů a soběstačnosti na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni — v souladu se směrnicí 75/442/EHS — tím, že mohou v souladu se Smlouvou přijmout opatření k úplnému nebo částečnému zákazu, nebo si zcela vyhradit přepravu odpadů k odstraňování, s výjimkou nebezpečného odpadu produkovaného členským státem, zasílaného v tak malém množství, že zřizování nového specializovaného vlastního zařízení by bylo neekonomické; že specifický problém odstraňování takových malých množství vyžaduje spolupráci mezi dotčenými členskými státy a možnost obrátit se na postupy Společenství;
vzhledem k tomu, že vývoz odpadů určených k odstranění do třetích zemí musí být kvůli ochraně životního prostředí těchto zemí zakázán; že výjimky by se mohly vztahovat na vývoz do zemí ESVO, které jsou také stranami Basilejské úmluvy;
vzhledem k tomu, že vývoz odpadů k využití do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, musí splňovat podmínky zajišťující nakládání s odpady šetrné k životnímu prostředí;
vzhledem k tomu, že dohody nebo ustanovení o vývozu odpadů k využití se zeměmi, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, musí podléhat pravidelnému přezkoumání Komisí vedoucímu popřípadě k předložení návrhu na přehodnocení podmínek, za kterých se takový vývoz uskutečňuje, včetně možnosti jeho zákazu;
vzhledem k tomu, že přeprava odpadů k využití uvedených v zeleném seznamu OECD je obecně osvobozena od kontrolních postupů tohoto nařízení, protože takové odpady, jsou-li správně využívány, nepředstavují běžně v zemi určení riziko pro životní prostředí; že v souladu s právními předpisy Společenství a rozhodnutím OECD jsou nezbytné určité výjimky z této výlučnosti; že určité výjimky jsou též třeba k usnadnění sledování takových zásilek uvnitř Společenství a k zohlednění zvláštních případů; že na takové odpady se vztahuje směrnice 75/442/EHS;
vzhledem k tomu, že vývoz odpadů k využití uvedených v zeleném seznamu OECD do zemí, na které se rozhodnutí OECD nevztahuje, musí být předmětem konzultací Komise se zemí určení; že může být vhodné, aby Komise na základě těchto konzultací předložila návrhy Radě;
vzhledem k tomu, že vývoz odpadů k využití do zemí, které nejsou stranami Basilejské úmluvy, musí být předmětem zvláštních dohod mezi těmito zeměmi a Společenstvím; že členské státy musí mít ve výjimečných případech možnost uzavřít po dni vstupu v platnost tohoto nařízení dvoustranné dohody o dovozu zvláštních odpadů dříve, než uzavře takové dohody Společenství, v případě odpadů k využití proto, aby nebyl narušen proces nakládání s odpady, a v případě odpadů k odstranění, pokud odesílající země nemá nebo nemůže rozumným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení k odstranění těchto odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí;
vzhledem k tomu, že musí být přijato ustanovení k případnému navrácení odpadů nebo k jejich alternativnímu odstranění nebo využití způsobem šetrným k životnímu prostředí, jestliže přeprava nemůže být dokončena v souladu se zasílacími podmínkami nákladního listu nebo smlouvy;
vzhledem k tomu, že v případě nedovolené přepravy musí osoba, jejíž činnost je příčinou takové přepravy, tyto odpady vzít zpět a/nebo je odstranit nebo využít způsobem šetrným k životnímu prostředí; že pokud tak neučiní, musí příslušné orgány odesílající nebo přijímající země vhodným způsobem zasáhnout;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby byl ustanoven systém finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění;
vzhledem k tomu, že členské státy musí zajistit příslušné informace Komisi o provádění tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že musí být zavedeny dokumenty stanovené tímto nařízením a musí být přijaty přílohy podle postupu Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I ROZSAH A DEFINICE
Článek 1
1. Toto nařízení platí pro přepravu odpadů v rámci Společenství, dovozu a vývozu mimo Evropské společenství.
2. Z oblasti působnosti tohoto nařízení se vylučuje:
a) vykládka na pobřeží odpadů vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, včetně odpadních vod a zbytků za předpokladu, že takový odpad je předmětem zvláštních závazných nástrojů mezinárodního práva;
b) přeprava odpadů vznikajících při civilní letecké dopravě;
c) přeprava radioaktivních odpadů definovaných článkem 2 směrnice 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole [6];
d) přeprava odpadů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS, pokud jsou již zahrnuty pod jiné příslušné právní úpravy;
e) přeprava odpadů do Společenství v souladu s požadavky protokolu o ochraně životního prostředí ke Smlouvě o Antarktidě.
3. a) Z ustanovení tohoto nařízení je též vyloučena přeprava odpadů určených pouze k využití a uvedených v příloze II, s výjimkou stanovenou v písmenech b), c), d), a e), v článku 11 a čl. 17 odst. 1, 2, a 3.
b) Na takové odpady se vztahují všechna ustanovení směrnice 75/442/EHS.
Zejména se jedná o:
- odpady určené pro řádně oprávněná zařízení povolená podle článků 10 a 11 směrnice 75/442/EHS,
- odpady, na které se vztahují ustanovení článků 8, 12, 13 a 14 směrnice 75/442/EHS.
c) Některé odpady uvedené v příloze II však mohou být kontrolovány, jestliže mimo jiné vykazují nějaký prvek nebezpečnosti uváděný v příloze II směrnice Rady 91/689/EHS [7], jako by byly uvedeny v příloze III nebo IV.
Tyto odpady a rozhodnutí, který ze dvou postupů musí být uplatněn, musí být stanoveny postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
Takové odpady jsou uvedeny v příloze II písm. a).
d) Ve výjimečných případech může být přeprava odpadů uvedených v příloze II z důvodů ochrany životního prostředí nebo ochrany zdraví kontrolována členskými státy, jako by se jednalo o odpady uvedené v příloze III nebo IV.
Členské státy, které využijí této možnosti, musí okamžitě Komisi takové případy oznámit a případně uvědomit členské státy a zdůvodnit své rozhodnutí.
Komise postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS může takové opatření potvrdit včetně toho, že případně doplní takové odpady do přílohy IIA.
e) Jsou-li odpady uvedené v příloze II přepravovány v rozporu s tímto nařízením nebo směrnicí 75/442/EHS, mohou členské státy uplatnit vhodná ustanovení článků 25 a 26 tohoto nařízení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) odpad definuje v čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
b) "příslušnými orgány" rozumějí příslušné orgány určené buď členskými státy v souladu s článkem 36, nebo třetími zeměmi;
c) "příslušným orgánem pro odesílání" rozumí příslušný orgán určený členskými státy v souladu s článkem 36 pro oblast, ze které je přeprava odesílána, nebo určený třetími zeměmi;
d) "příslušným orgánem pro příjem" rozumí příslušný orgán určený členskými státy v souladu s článkem 36 pro oblast, kde je přeprava přijímána nebo kde se odpad naloďuje před odstraněním na moři, aniž jsou dotčeny stávající úmluvy o odstraňování odpadů na moři, nebo určený třetími zeměmi;
e) "příslušným orgánem pro tranzit" rozumí jediný orgán určený členskými státy v souladu s článkem 36 pro stát, přes který se přeprava provádí;
f) "kontaktním subjektem" rozumí ústřední subjekt určený každým členským státem a Komisí v souladu s článkem 37;
g) "oznamovatelem" rozumí jakákoli fyzická osoba nebo společnost, kterým je svěřena oznamovací povinnost, to znamená níže uvedená osoba, která zamýšlí přepravovat odpady nebo přepravu provedla:
i) osoba, která svojí činností produkuje odpady (původní původce odpadu), nebo
ii) tam, kde to není možné, osoba, která odpad sbírá, oprávněná k tomuto účelu členským státem, nebo registrovaný a oprávněný obchodník nebo zprostředkovatel, který zařizuje odstraňování nebo využívání odpadů, nebo
iii) pokud tyto osoby nejsou známy nebo nemají oprávnění, osoba, která odpady vlastní nebo nad nimi má právní kontrolu (držitel odpadu), nebo
iv) v případě dovozu odpadů do Společenství nebo tranzitu přes Společenství osoba určená vnitrostátním právním předpisem zasílajícího státu, nebo neexistuje-li zatím takové ustanovení, osoba, která odpad vlastní nebo nad ním má právní kontrolu (držitel odpadu);
h) "příjemcem" rozumí osoba nebo podnik, kterým je odpad přepravován k využití nebo odstranění;
i) odstraňování odpadu definuje v čl. 1 písm. e) směrnice 75/442/EHS;
j) "oprávněným střediskem" rozumí jakékoli zařízení nebo podnik pověřený nebo oprávněný podle článku 6 směrnice 75/439/EHS [8], článků 9, 10, a 11 směrnice 75/442/EHS a článku 6 směrnice 76/403/EHS [9];
k) "využití" definuje v čl. 1 písm. f) směrnice 75/442/EHS;
l) "odesílajícím státem" rozumí jakýkoli stát, odkud je přeprava odpadu plánována nebo prováděna;
m) "přijímajícím státem" rozumí jakýkoli stát, kam je přeprava odpadu plánována nebo prováděna k odstranění nebo využití nebo k naloďování před odstraněním na moři, aniž jsou dotčeny stávající úmluvy o odstraňování odpadů na moři;
n) "tranzitním státem" rozumí jakýkoli stát, jiný než odesílající či přijímající, přes který je přeprava plánována nebo prováděna;
o) "nákladním listem" rozumí standardní nákladní doklad vystavený v souladu s článkem 42;
p) "Basilejskou úmluvou" rozumí Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
q) "čtvrtou Loméskou úmluvou" rozumí Loméská úmluva ze dne 15. prosince 1989;
r) "rozhodnutím OECD" rozumí rozhodnutí Rady OECD ze dne 30. března 1992 o kontrole pohybů odpadů určených k využití přes hranice.
HLAVA II PŘEPRAVA ODPADŮ MEZI ČLENSKÝMI STÁTY Kapitola A Odpady určené k odstranění
Článek 3
1. Zamýšlí-li oznamovatel přepravit odpad k odstranění z jednoho členského státu do jiného členského státu a/nebo provést tranzit přes jeden nebo více členských států, aniž je dotčena platnost čl. 25 odst. 2 a čl. 26 odst. 2, oznámí to příslušnému orgánu přijímajícího státu a kopii tohoto oznámení zašle příslušným orgánům odesílajícího státu, příslušnému orgánu pro tranzit a příjemci.
2. Oznámení musí povinně zachycovat všechny fáze přepravy z místa odeslání do místa konečného určení.
3. Oznámení se provádí pomocí nákladního listu, který vydává příslušný orgán pro odesílání.
4. Při oznamování vyplní oznamovatel nákladní list, a pokud je o to příslušnými orgány požádán, dodá doplňující informace a dokumentaci.
5. V nákladním listu oznamovatel předloží informace týkající se zejména:
- původu, složení a množství odpadů určených k odstranění a také, jedná-li se o případ podle čl. 2 písm. g) bodu ii), totožnosti původce odpadu a v případě odpadů z různých zdrojů i podrobný soupis odpadů i totožnost jejich původců, pokud je známa,
- plánů přepravních tras a pojištění proti škodám způsobeným třetím stranám,
- opatření, která se mají přijmout k zajištění bezpečné přepravy, a zejména k plnění podmínek stanovených pro přepravu dotčenými členskými státy,
- totožnosti příjemce odpadů, sídla střediska na odstraňování odpadů a druhu a platnosti oprávnění, na jehož základě je středisko provozováno.
Toto středisko musí mít přiměřenou technickou kapacitu k odstranění příslušných odpadů za podmínek, které nepředstavují nebezpečí pro lidské zdraví nebo pro životní prostředí,
- operací patřících k odstraňování odpadu, jak jsou uvedeny v příloze II A směrnice 75/442/EHS.
6. Oznamovatel musí o odstranění odpadů uzavřít s příjemcem smlouvu.
Tato smlouva může zahrnovat některé nebo všechny informace uvedené v odstavci 5.
Smlouva musí zahrnovat povinnost:
- oznamovatele převzít v souladu s článkem 25 a čl. 26 odst. 2 odpady zpět, pokud nebyla přeprava dokončena tak, jak bylo plánováno, nebo byla uskutečněna v rozporu s tímto nařízením,
- příjemce podat oznamovateli co nejdříve, nejpozději však do 180 dnů od obdržení odpadů, potvrzení, že odpad byl odstraněn způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Kopie této smlouvy musí být na požádání zaslána příslušnému orgánu.
Pokud jsou odpady přepravovány mezi dvěma zařízeními, která spravuje táž právnická osoba, může být tato smlouva nahrazena prohlášením této právnické osoby, která zajišťuje odstraňování odpadů.
7. S informacemi poskytnutými podle odstavců 4 a 6 se nakládá v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy jako s důvěrnými.
8. Příslušný orgán pro odesílání může v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout, že oznámení příslušnému orgánu pro příjem předá namísto oznamovatele sám a kopie zašle příjemci a příslušnému orgánu pro tranzit.
Příslušný orgán pro odesílání může v souladu s čl. 4 odst.
3 rozhodnout, že neprovede oznámení, má-li sám proti přepravě bezprostřední námitky. O těchto námitkách příslušný orgán pro odesílání neprodleně uvědomí oznamovatele.
Článek 4
1. Ve lhůtě tří pracovních dnů od obdržení oznámení zašle příslušný orgán pro příjem oznamovateli potvrzení o přijetí oznámení a jeho kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
2. a) Příslušný orgán pro příjem rozhodne do 30 dnů od odeslání potvrzení, zda přepravu povoluje, ať s podmínkami, nebo bez nich, nebo zda ji zamítá.
Může si rovněž vyžádat doplňující informace.
Příslušný orgán pro příjem vydá své schválení pouze tehdy, pokud nejsou žádné námitky z jeho strany nebo ze strany ostatních příslušných orgánů.
Souhlas podléhá všem podmínkám přepravy uvedeným v písmenu d).
Příslušný orgán pro nevydá rozhodnutí dříve než 21 dní po odeslání potvrzení.
Může však rozhodnout dříve, pokud má písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
Příslušný orgán pro příjem zašle oznamovateli své rozhodnutí písemně a jeho kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
b) Příslušný orgán pro odesílání a příslušný orgán pro tranzit mohou vznést námitky během 20 dnů od odeslání potvrzení.
Mohou rovněž vyžadovat doplňující informace.
Námitky se předají písemně oznamovateli, kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům.
c) Námitky a podmínky uvedené v písmenech a) a b) musí vycházet z odstavce 3.
d) Příslušné orgány pro odesílání a pro tranzit mohou v rámci své pravomoci během 20 dnů od odeslání potvrzení stanovit podmínky týkající se přepravy odpadu.
Tyto podmínky musí být sděleny písemně oznamovateli, spolu s kopiemi pro příslušné dotčené orgány, a musí být zapsány do nákladního listu.
Nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravní operace prováděné plně v jejich příslušnosti a musí brát v úvahu stávající dohody, zvláště příslušné mezinárodní úmluvy.
3. a) i) Pro provádění zásad blízkosti, priority využívání a zásady soběstačnosti na úrovni Společenství i na úrovni jednotlivých států a v souladu se směrnicí 75/442/EHS mohou členské státy podle Smlouvy přijmout opatření k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadů nebo mohou s přepravou odpadů zásadně nesouhlasit.
Taková opatření musí být bezodkladně oznámena Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
ii) V případě nebezpečných odpadů (jak jsou definovány v čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS), které se v odesílajícím členském státu produkují v tak malých množstvích za rok, že zřízení nových specializovaných zařízení k odstraňování odpadů v tomto státu by bylo nehospodárné, se bod i) neuplatní.
iii) Přijímající členský stát spolupracuje s odesílajícím členským státem, který zvažuje možnost uplatnění bodu ii) s cílem vyřešení problému dvoustrannou dohodou.
Pokud není nalezeno uspokojivé řešení, kterýkoli z těchto členských států může záležitost předložit Komisi, která problém rozhodne postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
b) Příslušné orgány pro odesílání a pro příjem mohou po zvážení zeměpisných okolností a potřeby specializovaného zařízení pro určité druhy odpadů vznést odůvodněné námitky k plánované přepravě odpadů, pokud není v souladu se směrnicí 75/442/EHS, a zejména s články 5 a 7:
i) aby byla prováděna zásada soběstačnosti ve Společenství a na úrovních jednotlivých států;
ii) v případě, kdy musí zařízení odstraňovat odpady z bližšího zdroje a příslušný orgán dává přednost tomuto odpadu;
iii) aby se zajistilo, že přeprava je v souladu s plány nakládání s odpady.
c) Příslušné orgány pro odesílání, příjem a tranzit odpadů mohou navíc vznést odůvodněné námitky k plánované přepravě, pokud:
- není v souladu s vnitrostátními právními předpisy a předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví,
- oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy.
V tomto případě může příslušný orgán pro odesílání zamítnout veškerou přepravu, která se týká uvedené osoby, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nebo
- je-li zásilka v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených daným členským státem nebo dotčenými členskými státy.
4. Jestliže se během lhůt stanovených v odstavci 2 příslušné orgány ujistí, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny a že podmínky týkající se přepravy budou splněny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Pokud následně dojde k jakékoli podstatné změně v podmínkách dané přepravy, musí být podáno nové oznámení.
5. Příslušný orgán pro odesílání potvrdí povolení řádným razítkem na nákladním listu.
Článek 5
1. Přeprava může být provedena teprve poté, kdy oznamovatel obdrží povolení od příslušného orgánu pro příjem.
2. Jakmile oznamovatel povolení obdrží, vyplní datum přepravy, případně požadovaným způsobem doplní nákladní list a zašle kopie příslušným orgánům tři pracovní dny před zahájením přepravy.
3. Každá přeprava musí být provázena kopií, nebo je-li to příslušnými orgány vyžadováno, exemplářem nákladního listu s povolovacím razítkem.
4. Všechny podniky podílející se na transakci vyplní nákladní list na označených místech, podepíší jej a ponechají si jeho kopii.
5. Během tří pracovních dnů po přijetí odpadů určených k odstranění zašle příjemce kopie vyplněného nákladního listu, kromě potvrzení uvedeného v odstavci 6, oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům.
6. Pokud možno co nejdříve, nejpozději však do 180 dnů od přijetí odpadů, zašle příjemce v rámci vlastní odpovědnosti potvrzení o odstranění odpadu oznamovateli a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Toto potvrzení je součástí nákladního listu, který přepravu doprovází, anebo je k němu připojeno.
Kapitola B Odpady určené k využití
Článek 6
1. Chce-li oznamovatel zaslat odpad určený k využití, který je uveden v příloze III, z jednoho členského státu do jiného členského státu anebo zaslat tento odpad tranzitem přes jeden nebo více členských států, vyrozumí oznámením příslušný orgán pro příjem a kopie tohoto oznámení zašle příslušným orgánům pro odesílání a pro tranzit, jakož i příjemci, aniž je dotčen čl. 25 odst. 2 a čl. 26 odst. 2.
2. Oznámení povinně zahrne všechny dílčí fáze přepravy z místa odeslání do místa konečného určení.
3. Oznámení je provedeno pomocí nákladního listu, který je vystaven příslušným orgánem pro odesílání.
4. Při oznamování vyplní oznamovatel nákladní list a dodá, bude-li o to příslušným orgánem požádán, doplňující informace a doklady.
5. V nákladním listu oznamovatel předloží informace týkající se zejména:
- původu, složení a množství odpadů určených k využití, včetně totožnosti jejich původce, a v případě odpadů z různých zdrojů i podrobný soupis odpadů a totožnost jejich původců, pokud je známa,
- plánů přepravních tras a pojištění proti škodám způsobeným třetím stranám,
- opatření, která se mají přijmout k zajištění bezpečné přepravy, zejména ke splnění podmínek, které stanovily pro přepravu dotčené členské státy,
- totožnosti příjemce odpadů, sídla střediska pro využívání odpadů a druhu a platnosti oprávnění, na jehož základě je středisko provozováno.
Toto středisko musí mít přiměřenou technickou kapacitu pro využití příslušných odpadů za podmínek, které nepředstavují nebezpečí pro lidské zdraví nebo životní prostředí,
- operací patřících k využívání odpadů, jak jsou uvedeny v příloze II B směrnice 75/442/EHS.
- plánovaných metod odstranění zbytkových odpadů po provedené recyklaci,
- množství recyklovaného materiálu v poměru ke zbytkovým odpadům,
- odhadu hodnoty recyklovaných materiálů.
6. Oznamovatel musí o využití daných odpadů uzavřít s příjemcem smlouvu.
Tato smlouva může zahrnovat některé nebo všechny informace uvedené v odstavci 5.
Smlouva musí zahrnovat povinnost:
- oznamovatele převzít v souladu s články 25 a čl. 26 odst. 2 odpady zpět, pokud nebyla přeprava dokončena tak, jak bylo plánováno, nebo byla uskutečněna v rozporu s tímto nařízením,
- příjemce podat v případě další přepravy odpadů určených k využití do jiného členského státu nebo do třetí země oznámení o původním odesílajícím státu,
- příjemce podat oznamovateli co nejdříve, nejpozději však do 180 dnů od obdržení odpadů, potvrzení, že odpad byl využit způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Kopie této smlouvy musí být na požádání zaslána příslušnému orgánu.
Pokud je odpad přepravován mezi dvěma zařízeními, která spravuje táž právnická osoba, může být tato smlouva nahrazena prohlášením této právnické osoby, která zajišťuje využití odpadů.
7. S informacemi poskytnutými podle odstavců 4 až 6 se nakládá v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy jako s důvěrnými.
8. Příslušný orgán pro odesílání může v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout, že oznámení příslušnému orgánu pro příjem předá namísto oznamovatele sám a kopie zašle příjemci a příslušnému orgánu pro tranzit.
Článek 7
1. Ve lhůtě tří pracovních dnů od obdržení oznámení zašle příslušný orgán pro příjem oznamovateli potvrzení o přijetí oznámení a jeho kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
2. Příslušné orgány pro příjem, odesílání a tranzit mají 30 dnů od odeslání potvrzení na uplatnění námitek proti přepravě.
Tyto námitky musí vycházet z odstavce 4.
Jakékoli námitky musí být podány písemně oznamovateli a ostatním dotčeným příslušným orgánům ve lhůtě třiceti dnů.
Dotčené příslušné orgány mohou rozhodnout o vydání písemného souhlasu ve lhůtě kratší než 30 dnů.
Písemný souhlas nebo námitky mohou být podány poštou anebo faxem s následným zasláním poštou.
Tento souhlas pozbude platnosti po uplynutí jednoho roku, není-li stanoveno jinak.
3. Příslušné orgány pro odesílání, příjem a tranzit mohou v rámci své příslušnosti během 20 dnů od odeslání potvrzení stanovit podmínky týkající se přepravy odpadu.
Tyto podmínky musí být sděleny písemně oznamovateli, spolu s kopiemi pro příslušné dotčené orgány, a musí být zapsány do nákladního listu.
Nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravní operace prováděné plně v jejich příslušnosti a musí brát v úvahu stávající dohody, zvláště příslušné mezinárodní úmluvy.
4. a) Příslušné orgány pro příjem a odesílání mohou vznést proti plánované přepravě odůvodněné námitky:
- v souladu se směrnicí 75/442/EHS, a zejména článkem 7 uvedené směrnice nebo
- pokud daná přeprava není v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví; nebo
- pokud byl oznamovatel nebo příjemce v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy.
V takovém případě může příslušný orgán pro odesílání v souladu s vnitrostátními právními předpisy veškerou přepravu týkající se dané osoby zamítnout, nebo
- pokud je přeprava v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených dotčeným členským státem či státy nebo
- pokud poměr využitelných a nevyužitelných odpadů, odhadnutá hodnota materiálů, které se mají nakonec získat, či náklady na využití a náklady na odstranění nevyužitelných podílů z hlediska hospodárnosti či životního prostředí využití neospravedlňují.
b) Příslušné orgány pro tranzit mohou vznést odůvodněné námitky proti plánované přepravě na základě písm. a) druhé, třetí a čtvrté odrážky.
5. Jestliže se během lhůty stanovené v odstavci 2 příslušné orgány ujistí, že problémy, které vedly ke vznesení jejich námitek, jsou vyřešeny, a že podmínky týkající se přepravy budou splněny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Pokud dojde následně k jakékoli podstatné změně v podmínkách přepravy, musí být podáno nové oznámení.
6. V případě předem ohlášeného písemného souhlasu potvrdí příslušný orgán povolení řádným razítkem na nákladním listu.
Článek 8
1. Přeprava může být zahájena po uplynutí 30 dnů, pokud během tohoto období nebyly podány žádné námitky.
Období tichého souhlasu s přepravou však končí uplynutím jednoho roku od uvedeného data.
Pokud se příslušné orgány rozhodnou vydat písemný souhlas, může být přeprava zahájena ihned po obdržení všech nezbytných souhlasných vyjádření.
2. Oznamovatel vyplní v nákladním listu datum přepravy i další údaje a zašle kopie příslušným orgánům tři pracovní dny před prováděním přepravy.
3. Každou přepravu doprovází kopie, nebo požadují-li to příslušné orgány, exemplář nákladního listu.
4. Všechny podniky, které se na dané operaci podílejí, musí vyplnit nákladní list na označených místech, podepsat ho a ponechat si jeho kopii.
5. Během tří pracovních dní od přijetí odpadů určených k využití zašle příjemce kopie vyplněného nákladního listu, s výjimkou potvrzení uvedeného v odstavci 6, oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům.
6. Pokud možno co nejdříve, nejpozději však do 180 dnů od přijetí odpadů příjemcem, zašle příjemce v rámci vlastní odpovědnosti potvrzení o využití odpadu oznamovateli a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Toto potvrzení je součástí nákladního listu, který doprovází přepravu, nebo je k němu připojeno.
Článek 9
1. Příslušné orgány, pod jejichž příslušnost spadají určitá zařízení k využití odpadů, mohou bez ohledu na článek 7 rozhodnout, že nevznesou námitky proti přepravě některých druhů odpadů do určitého zařízení k využití odpadů.
Takové rozhodnutí může být omezeno na určité časové období, může však být kdykoli odvoláno.
2. Příslušné orgány, které zvolí tuto možnost, uvědomí Komisi o názvu, adrese, použitých technologiích a druzích odpadů zpracovávaných v daném zařízení k využívání odpadů, na které se rozhodnutí vztahuje, a též o období jeho platnosti.
Veškerá zrušení musí být rovněž oznámena Komisi.
Komise tyto informace neprodleně zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům ve Společenství a sekretariátu OECD.
3. Veškerá zamýšlená přeprava do těchto zařízení vyžaduje oznámení dotčeným příslušným orgánům v souladu s článkem 6.
Takové oznámení musí být doručeno dříve, než je přeprava zahájena.
Příslušné orgány členských států pro odesílání a tranzit mohou vznést na základě čl. 7 odst. 4 námitky proti jakékoli takové přepravě nebo uložit podmínky ke způsobu přepravy.
4. V případech, kdy se po příslušných orgánech jednajících podle vnitrostátních právních předpisů vyžaduje, aby přezkoumaly smlouvu uvedenou v čl. 6 odst. 6, uvědomí o tom tyto orgány Komisi. V těchto případech musí být příslušná oznámení a smlouvy nebo jejich části, které mají být přezkoumány, doručeny sedm dní před datem přepravy, aby toto přezkoumání mohlo být řádně provedeno.
5. Pro vlastní přepravu platí čl. 8 odst. 2 až 6.
Článek 10
Přeprava odpadů určených k využití, jejichž seznam je uveden v příloze IV, a odpadů, které ještě nebyly zařazeny do přílohy II, přílohy III nebo přílohy IV, podléhá stejným postupům, jaké jsou uvedeny v článcích 6 až 8, kromě toho, že souhlas dotčených příslušných orgánů musí být vydán písemně před zahájením přepravy.
Článek 11
1. Pro usnadnění sledování přepravy odpadů určených k využití, uvedených v příloze II, musí být tato přeprava doprovázena těmito informacemi podepsanými držitelem odpadu:
a) jméno a adresa držitele;
b) obvyklý obchodní popis odpadů;
c) množství odpadů;
d) název a adresa příjemce;
e) činnosti a postupy patřící k využití odpadů, jak jsou uvedeny v příloze II. B směrnice 75/442/EHS;
f) předpokládané datum přepravy.
2. S informacemi uvedenými v odstavci 1 se nakládá v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy jako s důvěrnými.
Kapitola C Přeprava odpadů k odstranění a využití mezi členskými státy s tranzitem přes třetí země
Článek 12
Aniž je dotčena platnost článků 3 až 10, dochází-li k přepravě odpadů mezi členskými státy s tranzitem přes jeden nebo více třetích států,
a) oznamovatel zašle kopii oznámení příslušnému orgánu či orgánům třetí země nebo zemí;
b) příslušný orgán pro příjem se dotáže příslušného orgánu ve třetí zemi či zemích, zda si přeje zaslat svůj písemný souhlas s plánovanou přepravou:
- v případě smluvních stran Basilejské úmluvy během 60 dnů, pokud se nezřekne tohoto práva v souladu s ustanoveními této úmluvy, nebo
- v případě států, které nejsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, v termínu dohodnutém mezi příslušnými orgány.
V obou případech příslušný orgán pro příjem před vydáním svého povolení případně na tento souhlas vyčká.
HLAVA III PŘEPRAVA ODPADŮ NA ÚZEMÍ JEDNOTLIVÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 13
1. Hlavy II, VII a VIII se neuplatní na přepravu odpadů uvnitř členského státu.
2. Členské státy musí však zavést vhodný systém dozoru nad přepravou odpadů a její kontroly v rámci své příslušnosti.
Tento systém by měl zohlednit nutnost souladu se systémem Společenství, který se tímto nařízením zavádí.
3. Členské státy uvědomí Komisi o svém systému dozoru nad přepravou odpadů a jejich kontroly.
Komise o něm musí uvědomit ostatní členské státy.
4. Členské státy mohou v rámci své příslušnosti uplatnit systém stanovený v hlavách II, VII a VIII tohoto nařízení. HLAVA IV
VÝVOZ ODPADŮ Kapitola A Odpady určené k odstranění
Článek 14
1. Veškerý vývoz odpadů určených k odstranění se zakazuje, s výjimkou vývozu do zemí ESVO, které jsou rovněž stranami Basilejské úmluvy.
2. Aniž je dotčena platnost čl. 25 odst. 2 a čl. 26 odst. 2, vývoz odpadů určených k odstranění do některé země ESVO se rovněž zakazuje:
a) jestliže přijímající země ESVO dovoz takových odpadů zakáže nebo pokud nedala k určitému dovozu těchto odpadů písemný souhlas;
b) jestliže příslušný orgán pro odesílání ve Společenství má důvod se domnívat, že s odpadem nebude v dotyčném státu ESVO místa určení nakládáno v souladu s postupy šetrnými k životnímu prostředí.
3. Příslušný orgán pro odesílání musí vyžadovat, aby se s jakýmkoli odpadem určeným k odstranění schváleným k vývozu do zemí ESVO po celou dobu přepravy i v přijímající zemi nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 15
1. Oznamovatel zašle v souladu s čl. 3 odst. 5 oznámení příslušnému orgánu pro odesílání prostřednictvím nákladního listu a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci. Nákladní list vydává příslušný orgán pro odesílání.
Po obdržení oznámení zašle příslušný orgán pro odesílání během tří pracovních dní oznamovateli písemné potvrzení o přijetí oznámení a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
2. Příslušný orgán pro odesílání musí mít na schválení přepravy, s podmínkami nebo bez nich, nebo pro její zamítnutí lhůtu 70 dnů od odeslání potvrzení.
Může rovněž vyžadovat doplňující informace.
Souhlas vydá pouze tehdy, nejsou-li z jeho strany nebo ze strany ostatních příslušných orgánů námitky a pokud zároveň obdržel od oznamovatele kopie uvedené v odstavci 4.
Je-li to vhodné, je souhlas podmíněn podmínkami přepravy podle odstavce 5.
Příslušný orgán pro odesílání nerozhodne dříve než po 61 dnech od odeslání potvrzení o přijetí.
Může však rozhodnout dříve, pokud má písemný souhlas ostatních příslušných orgánů.
Ověřenou kopii rozhodnutí odešle ostatním dotčeným příslušným orgánům, celnímu orgánu v místě vývozu ze Společenství a příjemci.
Příslušné orgány pro odesílání a přepravu ve Společenství mohou během 60 dnů od odeslání potvrzení vznést námitky založené na čl. 4 odst.
3. Mohou rovněž vyžadovat doplňující informace.
Jakékoli námitky musí být podány oznamovateli písemně a kopie zaslány ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Oznamovatel poskytne příslušnému orgánu pro odesílání kopii:
a) písemného souhlasu přijímající země ESVO s plánovanou přepravou;
b) potvrzení přijímající země ESVO o existenci smlouvy mezi oznamovatelem a příjemcem, která stanovuje nakládání s danými odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí; na žádost musí být předložena kopie uvedené smlouvy.
Smlouva musí rovněž stanovit, že po příjemci je požadováno, aby zajistil, že:
- během tří pracovních dní od přijetí odpadů určených k odstranění zaslal oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům kromě potvrzení uvedeného v druhé odrážce také řádně vyplněný nákladní list,
- pokud možno co nejdříve, ale nejpozději do 180 dnů od přijetí odpadů, na svoji odpovědnost zaslal potvrzení o odstranění odpadů oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům.
Formulář tohoto potvrzení je součástí nákladního listu, který zásilku doprovází.
Smlouva dále stanoví, že pokud příjemce vydá nesprávné potvrzení, jehož následkem je ztráta nároku na finanční záruku, nese potom náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady na území v příslušnosti příslušného orgánu pro odesílání nebo z jejich odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí;
c) písemného souhlasu ostatních tranzitních států s plánovanou přepravou, pokud tyto státy nejsou stranami Basilejské úmluvy a nezřekly se udělování tohoto souhlasu v souladu s podmínkami uvedené úmluvy.
5. Příslušné orgány pro tranzit ve Společenství mají 60 dnů od odeslání oznámení k tomu, aby stanovily podmínky pro přepravu odpadů na území v jejich příslušnosti.
Tyto podmínky, které musí být písemně sděleny oznamovateli a jejich kopie zaslány ostatním dotčeným příslušným orgánům, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravní operace prováděné plně v příslušnosti dotčeného příslušného orgánu.
6. Příslušný orgán pro odesílání potvrdí svůj souhlas řádným orazítkováním nákladního listu.
7. Přeprava může být zahájena teprve tehdy, když oznamovatel obdržel schválení od příslušného orgánu pro odesílání.
8. Jakmile oznamovatel obdrží schválení, musí vyplnit datum přepravy a ostatní údaje v nákladním listu a tři dny před provedením přepravy zašle kopie dotčeným příslušným orgánům.
Kopie nebo exemplář nákladního listu, pokud jej příslušné orgány požadují, spolu s potvrzujícím razítkem doprovázejí každou přepravu.
Všechny podniky zúčastněné na transakci vyplní na určených místech nákladní list, podepíší jej a ponechají si jeho kopii.
Jeden exemplář nákladního listu dodá přepravce poslednímu celnímu úřadu vývozu v místě, kde odpady opouštějí Společenství.
9. Jakmile odpady opustí Společenství, celní úřad místa vývozu zašle kopii nákladního listu příslušnému orgánu, který vydal souhlas s vývozem.
10. Pokud příslušný orgán, který vydal souhlas, neobdrží do 42 dnů poté, co odpad opustil Společenství, od příjemce informaci o přijetí odpadu, neprodleně o tom uvědomí příslušný orgán pro příjem.
Stejným způsobem musí postupovat příslušný orgán, který vydal souhlas, jestliže do 180 dnů poté, co odpad opustil Společenství, neobdržel od příjemce potvrzení o odstranění podle odstavce 4.
11. Příslušný orgán pro odeslání může v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout, že předá oznámení místo oznamovatele sám, a kopie zašle příjemci a příslušnému orgánu pro tranzit.
Příslušný orgán pro odesílání může rozhodnout o podání jakéhokoli oznámení, jestliže má sám bezprostřední námitky proti přepravě v souladu s čl. 4 odst.
3. O těchto námitkách neprodleně uvědomí oznamovatele.
12. S informacemi uvedenými v odstavcích 1 až 4 se nakládá v souladu se stávajícími vnitrostátními právními předpisy jako s důvěrnými.
Kapitola B Odpady určené k využití
Článek 16
1. Veškerý vývoz odpadů určených k využití se zakazuje s výjimkou vývozu do :
a) zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD;
b) ostatních zemí:
- které jsou stranami Basilejské úmluvy či se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely dvoustranné, mnohostranné nebo regionální dohody nebo ujednání v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a s odstavcem 2 tohoto článku, nebo
- se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody a ujednání přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, pokud jsou tyto dohody slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a s odstavcem 2 tohoto článku.
Tyto dohody a ujednání musí být Komisi oznámeny do tří měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení, nebo ode dne použitelnosti těchto dohod a ujednání, podle toho, co nastane dříve, a zaniknou, když se uzavřou dohody a ujednání v souladu s první odrážkou.
2. Dohody a ujednání uvedené v odst. 1 písm. b) musí zaručovat nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, a proto musí zejména:
a) zaručit, že činnosti při využívání se provádějí ve schváleném středisku, které splňuje požadavky na nakládání s odpady, které je šetrné k životnímu prostředí;
b) stanovit podmínky pro zpracování nevyužitelných složek odpadů, popřípadě zavázat oznamovatele, aby tyto složky převzal zpět;
c) umožnit popřípadě přezkoumání souladu s dohodami ve středisku pro využívání a odstraňování odpadů společně s dotčeným státem;
d) podléhat pravidelnému přezkoumání Komisí, a to poprvé do 31. prosince 1996, se zvážením získaných zkušeností s možnostmi daných zemí provádět činnosti týkající se využívání odpadů způsobem, který poskytuje plné záruky nakládání s odpady, které je šetrné k životnímu prostředí.
Komise uvědomí Evropský parlament a Radu o výsledcích tohoto přezkoumání.
Pokud toto přezkoumání vede k závěru, že záruky ochrany životního prostředí nejsou dostatečné, musí být na návrh Komise pokračování vývozu odpadů za takových podmínek znovu zváženo, včetně možnosti jeho zákazu.
3. Aniž je dotčena platnost čl. 25 odst. 2 a čl. 26 odst. 2, vývoz odpadů určených k využití do zemí uvedených v odstavci 1 se zakazuje:
a) pokud tato země zakázala veškerý dovoz takových odpadů nebo jestliže nedala souhlas ke zvláštnímu dovozu takových odpadů;
b) pokud příslušný orgán pro odesílání má důvod se domnívat, že s odpadem nebude v této zemi nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí.
4. Příslušný orgán pro odesílání vyžaduje, aby s jakýmkoli odpadem určeným k využití a schváleným k vývozu bylo po celou dobu přepravy a v přijímajícím státu nakládáno způsobem šetrným pro životní prostředí.
Článek 17
1. Pokud se týká odpadů uvedených v příloze II, oznámí Komise přede dnem použitelnosti tohoto nařízení každé zemi, na kterou se nevztahuje usnesení OECD, seznam odpadů v uvedené příloze, a požádá o písemné potvrzení, že takové odpady nepodléhají v přijímající zemi kontrole a že tato země přijme odpady těchto skupin, které mají být přepraveny, aniž by přistoupila ke kontrolním postupům platným pro odpady uvedené v přílohách III nebo IV, nebo označí odpady, které by měly podléhat buď těmto kontrolním postupům, nebo postupu podle článku 15.
Pokud Komise takové potvrzení neobdrží šest měsíců přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, předloží Radě odpovídají návrhy.
2. Pokud je vyvážen odpad uvedený v příloze II, musí být určen pro předání k využití do zařízení, které je provozováno podle platných vnitrostátních právních předpisů nebo má v přijímající zemi povolení k provozu.
Dále musí být zaveden systém dohledu založený na automatickém povolování vývozu předem v případech, které budou určeny postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
Takový systém musí v každém případě zajistit, aby kopie vývozního povolení byla neprodleně předána příslušným orgánům dotčené země.
3. Pokud tento odpad podléhá kontrole v přijímající zemi nebo tato země v souladu s odstavcem 1 kontrolu vyžaduje nebo pokud přijímající země podle článku 3 Basilejské úmluvy oznámila, že považuje určité druhy odpadů uvedené v příloze II za nebezpečné, pak vývoz takových odpadů do dané země podléhá kontrole.
Odesílající členský stát nebo Komise musí všechny takové případy oznámit výboru zřízenému podle článku 18 směrnice 75/442/EHS. Po konzultaci s přijímající zemí Komise stanoví, který z kontrolních postupů se použije, zda některý z těch, které se vztahují k odpadům uvedeným v přílohách III a IV, nebo postup podle článku 15.
4. Pokud jsou odpady uvedené v příloze III vyváženy ze Společenství k využití do zemí a přes země, pro které platí rozhodnutí OECD, uplatní se články 6, 7, 8 a čl. 9 odst. 1, 3, 4 a 5. Ustanovení týkající se příslušných orgánů pro odesílání a tranzit se vztahují pouze na příslušné orgány ve Společenství.
5. O rozhodnutí uvedeném v článku 9 musí navíc být informovány příslušné orgány vyvážející a tranzitní země Společenství.
6. Pokud jsou vyváženy k využití odpady uvedené v příloze IV a odpady, které dosud nebyly zařazeny do přílohy II, III nebo IV, do zemí a přes země, pro které platí rozhodnutí OECD, platí obdobně článek 10.
7. Navíc, jsou-li odpady vyváženy v souladu s odstavci 4 a 6:
- přepravce předá exemplář nákladního listu poslednímu celnímu úřadu vývozu v místě, kde tyto odpady opouštějí Společenství,
- jakmile odpad opustil Společenství, celní úřad na výstupu musí poslat kopii nákladního listu příslušnému orgánu pro vývoz,
- pokud do 42 dnů poté, co odpady opustily Společenství, neobdrží příslušný orgán pro odesílání od příjemce potvrzení o přijetí odpadů, neprodleně uvědomí příslušný orgán pro příjem,
- smlouva musí stanovit, že pokud příjemce vydá nesprávné potvrzení, jehož následkem je ztráta nároku na finanční záruku, nese potom náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady na území pod příslušností příslušného orgánu pro odesílání nebo z jejich odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí.
8. Pokud jsou odpady určené k využití uvedené v přílohách III a IV a odpady určené k využití, které dosud nebyly zařazeny do příloh II, III nebo IV, vyváženy do zemí nebo přes takové země, pro které neplatí rozhodnutí OECD:
- uplatní se obdobně článek 15 vyjma odstavce 3,
- mohou být vzneseny odůvodněné námitky pouze v souladu s čl. 7 odst. 4,
pokud není stanoveno jinak v dvoustranných nebo mnohostranných dohodách uzavřených v souladu s čl. 16 odst. 1 písm. b) a na základě kontrolního postupu buď podle odstavců 4, nebo 6 tohoto článku, nebo podle článku 15.
Kapitola C Vývoz do zemí AKT
Článek 18
1. Veškerý vývoz odpadů do zemí AKT se zakazuje.
2. Tento zákaz nebrání členskému státu, který si některá země AKT zvolila k vývozu odpadu ke zpracování, ve vrácení zpracovaného odpadu do země AKT jeho původu.
3. V případě zpětného vývozu do zemí AKT musí každou přepravu doprovázet exemplář nákladního listu s povolovacím razítkem. HLAVA V
DOVOZ ODPADŮ DO SPOLEČENSTVÍ Kapitola A Dovoz odpadů určených k odstranění
Článek 19
1. Veškerý dovoz odpadů určených k odstranění do Společenství se zakazuje s výjimkou dovozu:
a) ze států ESVO, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy;
b) z jiných států,
- které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
- se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely dvoustranné, mnohostranné nebo regionální dohody nebo ujednání slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, které zaručují, že odstraňování je provedeno ve schváleném středisku a splňuje požadavky na nakládání šetrné k životnímu prostředí, nebo
- se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, pokud jsou tyto dohody nebo ujednání slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a obsahují stejné výše uvedené záruky a zaručují, že odpady pocházejí z odesílající země a že odstranění bude provedeno výhradně v členském státu, který uzavřel danou dohodu nebo ujednání.
Tyto dohody a ujednání musí být oznámeny Komisi během tří měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení nebo ode dne použitelnosti daných dohod a ujednání, podle toho, které z nich nastane dříve, a jejich platnost končí, jakmile jsou uzavřeny dohody a ujednání podle druhé odrážky, nebo
- se kterými jednotlivé členské státy uzavřou dvoustranné smlouvy nebo ujednání po dni použitelnosti tohoto nařízení, a to za podmínek uvedených v odstavci 2.
2. Rada tímto zmocňuje jednotlivé členské státy, aby ve výjimečných případech a k odstranění určitých odpadů uzavíraly dvoustranné dohody a ujednání i po dni použitelnosti tohoto nařízení, pokud v odesílající zemi není možno s tímto odpadem naložit způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Tyto dohody a ujednání musí být v souladu s podmínkami stanovenými ve třetí odrážce odst. 1 písm. b) a musí být před uzavřením oznámeny Komisi.
3. Od zemí uvedených v odst. 1 písm. b) se vyžaduje, aby předem předložily příslušnému orgánu pro příjem členského státu řádně zdůvodněnou žádost na základě toho, že nemají a nemohou přiměřeným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení, aby odstranily dané odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí.
4. Příslušný orgán pro příjem musí zakázat dovoz odpadů na území v rámci své příslušnosti, pokud má důvod domnívat se, že s danými odpady nebude nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 20
1. Příslušný orgán pro příjem musí být vyrozuměn pomocí nákladního listu v souladu s čl. 3 odst. 5 a kopie jsou zaslány příjemci odpadu a příslušným orgánům pro tranzit. Tento nákladní list vydává příslušný orgán pro příjem.
Po obdržení oznámení zašle příslušný orgán pro příjem během tří pracovních dnů písemné potvrzení oznamovateli a kopie zašle příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství.
2. Příslušný orgán pro příjem schválí přepravu pouze tehdy, nejsou-li z jeho strany ani od dalších dotčených příslušných orgánů žádné námitky.
Souhlas podléhá stanovení podmínek pro přepravu, jak je uvedeno v odstavci 5.
3. Příslušné orgány pro příjem a pro tranzit ve Společenství mohou během 60 dnů od odeslání kopie potvrzení o přijetí oznámení vznést námitky vycházející z čl. 4 odst. 3.
Mohou rovněž požadovat doplňující informace.
Tyto námitky jsou předány oznamovateli písemně a kopie se zasílají ostatním dotčeným příslušným orgánům ve Společenství.
4. Příslušný orgán pro příjem má 70 dnů od odeslání potvrzení o přijetí oznámení na to, aby rozhodl, zda přepravu schvaluje, ať s podmínkami nebo bez nich, nebo ji zamítá.
Příslušný orgán si rovněž může vyžádat doplňující informace.
Příslušný orgán místa určení zašle potvrzené kopie rozhodnutí příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství, příjemci a celnímu úřadu na vstupu do Společenství.
Příslušný orgán pro příjem rozhodne nejdříve 61 dní od odeslání potvrzení o přijetí oznámení.
Může však rozhodnout dříve, pokud má písemný souhlas ostatních příslušných orgánů.
Příslušný orgán pro příjem potvrdí svůj souhlas řádným orazítkováním nákladního listu.
5. Příslušný orgán pro příjem a příslušný orgán pro tranzit ve Společenství mají 60 dnů po odeslání potvrzení o přijetí oznámení, aby stanovily podmínky přepravy odpadů.
Tyto podmínky, které musí být písemně sděleny oznamovateli a jejich kopie zaslány dotčeným příslušným orgánům, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravní operace prováděné plně v příslušnosti dotčeného příslušného orgánu.
6. Přeprava může být zahájena teprve tehdy, když oznamovatel obdrží schválení od příslušného orgánu pro příjem.
7. Jakmile oznamovatel obdrží schválení, vyplní datum přepravy a další údaje v nákladním listu a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům tři dny před provedením přepravy.
Jeden exemplář nákladního listu dodá přepravce celnímu úřadu na vstupu do Společenství.
Každou přepravu musí doprovázet kopie, nebo pokud to příslušné orgány požadují, jeden exemplář nákladního listu se schvalovacím razítkem.
Všechny podniky, které se transakce účastní, musí vyplnit nákladní list na určených místech a ponechají si jednu kopii.
8. Během tří pracovních dnů po přijetí odpadů určených k odstranění zašle příjemce oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům kopie vyplněného nákladního listu, s výjimkou potvrzení uvedeného v odstavci 9.
9. Pokud možno co nejdříve, ale nejpozději do 180 dnů od obdržení odpadů, zašle příjemce v rámci vlastní odpovědnosti potvrzení o odstranění odpadů oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům.
Toto potvrzení musí být součástí nákladního listu, který doprovází přepravu, nebo je k němu připojeno.
Kapitola B Dovoz odpadů určených k využití
Článek 21
1. Veškerý dovoz odpadů určených k využití do Společenství se zakazuje, s výjimkou dovozu:
a) ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD;
b) z jiných států,
- které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, a/nebo se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely dvoustranné, mnohostranné nebo regionální dohody nebo ujednání slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, které zaručují, že využívání odpadů je prováděno ve středisku s příslušným oprávněním a že splňují požadavky na způsoby nakládání šetrné k životnímu prostředí, nebo
- se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, pokud jsou tyto dohody nebo ujednání slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy a obsahují stejné výše uvedené záruky.
Tyto dohody a ujednání musí být oznámeny Komisi během tří měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení nebo ode dne použitelnosti daných dohod a ujednání, podle toho, které z nich nastane dříve, a jejich platnost končí, jakmile jsou uzavřeny dohody a ujednání podle první odrážky, nebo
- se kterými jednotlivé členské státy uzavírají dvoustranné dohody nebo ujednání po dni použitelnosti tohoto nařízení, a to za podmínek uvedených v odstavci 2.
2. Rada tímto zmocňuje jednotlivé členské státy, aby ve výjimečných případech při využívání určitých odpadů uzavíraly dvoustranné dohody a ujednání i po dni použitelnosti tohoto nařízení, dříve, než takové dohody a ujednání uzavře Společenství, pokud členský stát považuje takové dohody a ujednání za nezbytné k tomu, aby se předešlo jakémukoli přerušení procesu zpracovávání odpadů.
Tyto dohody a ujednání musí být slučitelné s právními předpisy Společenství a v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy; před podepsáním musí být oznámeny Komisi a jejich platnost končí, jakmile jsou uzavřeny dohody a ujednání podle první odrážky odst. 1 písm. b).
Článek 22
1. Jsou-li odpady k využití dováženy ze zemí a přes země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, uplatní se následující kontrolní postupy:
a) pro odpady uvedené v příloze III: články 6, 7, 8 a čl. 9 odst. 1, 3, 4 a 5 a čl. 17 odst. 5;
b) pro odpady uvedené v příloze IV a odpady, které ještě nebyly zařazeny do přílohy II, III nebo IV: článek 10.
2. Jsou-li odpady určené k využití, uvedené v přílohách III a IV, a odpady, které dosud nebyly zařazeny do přílohy II, III nebo IV, dováženy ze země nebo přes země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD:
- uplatní se obdobně článek 20,
- odůvodněné námitky mohou být vzneseny pouze v souladu s čl. 7 odst. 4,
není-li ve dvoustranných a mnohostranných dohodách uzavřených podle čl. 21 odst. 1 písm. b) a na základě kontrolních postupů buď odstavce 1 tohoto článku, nebo článku 20, stanoveno jinak. HLAVA VI
Kapitola A Odpady určené k odstranění a využití (vyjma tranzitu podle článku 24)
Článek 23
1. Jsou-li odpady určené k odstranění a k využití s výjimkou případů, jichž se týká článek 24, přepravovány přes členský stát nebo členské státy, musí být oznámení provedeno zasláním nákladního listu poslednímu příslušnému orgánu pro tranzit v rámci Společenství a kopie jsou zaslány příjemci, ostatním dotčeným orgánům a celním úřadům na vstupu do Společenství a na výstupu ze Společenství.
2. Poslední příslušný orgán pro tranzit v rámci Společenství neprodleně uvědomí oznamovatele o přijetí oznámení.
Ostatní příslušné orgány ve Společenství sdělí na základě odstavce 5 svá stanoviska poslednímu příslušnému orgánu pro tranzit ve Společenství, který písemně odpoví oznamovateli během 60 dnů, a to buď schválením přepravy, ať s podmínkami nebo bez nich, nebo případně uložením podmínek stanovených ostatními příslušnými orgány pro tranzit, nebo odepřením přepravy.
Zamítnutí nebo výhrady musí být odůvodněné.
Příslušný orgán musí zaslat potvrzenou kopii rozhodnutí jak ostatním dotčeným příslušným orgánům, tak celním úřadům na vstupu do Společenství a na výstupu ze Společenství.
3. Aniž je dotčena platnost čl. 25 odst. 2 a čl. 26 odst. 2, přeprava do Společenství je připuštěna pouze tehdy, jestliže oznamovatel obdržel písemný souhlas posledního příslušného orgánu pro tranzit. Tento příslušný orgán potvrdí svůj souhlas řádným orazítkováním nákladního listu.
4. Příslušné orgány pro tranzit v rámci Společenství mají 20 dnů od oznámení na to, aby stanovily jakékoli podmínky vztahující se k přepravě daných odpadů.
Tyto podmínky, které musí být písemně sděleny oznamovateli a jejich kopie zaslány ostatním dotčeným příslušným orgánům, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravní operace prováděné plně v příslušnosti dotčeného příslušného orgánu.
5. Nákladní list je vydán posledním příslušným orgánem pro tranzit v rámci Společenství.
6. Když oznamovatel obdrží souhlas, vyplní nákladní list a zašle kopie dotčeným příslušným orgánům tři pracovní dny před provedením přepravy.
Každou zásilku doprovází jeden orazítkovaný exemplář nákladního listu.
Exemplář nákladního listu předloží přepravce celnímu úřadu na výstupu, kde odpad opouští Společenství.
Všechny podniky, které se účastní transakce, vyplní nákladní list na označených místech, podepíší ho a ponechají si jeho kopii.
7. Jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad na výstupu kopii nákladního listu poslednímu příslušnému orgánu pro tranzit ve Společenství.
Nejpozději 42 dnů poté, co odpady opustí Společenství, zašle dále oznamovatel prohlášení nebo potvrdí uvedenému příslušnému orgánu, s kopiemi pro ostatní příslušné orgány pro tranzit, že zásilka odpadů došla do plánovaného místa určení.
Kapitola B Přeprava odpadů určených k využití ze země a do země, pro kterou platí rozhodnutí OECD
Článek 24
1. Tranzit odpadů určených k využití, uvedených v přílohách III a IV, ze země a přepravovaných k využití do země, pro které platí rozhodnutí OECD, provedený přes členský stát nebo členské státy se musí oznámit všem příslušným orgánům pro tranzit dotčených členských států.
2. Oznámení se provede pomocí nákladního listu.
3. Po obdržení oznámení zašle příslušný orgán nebo orgány pro tranzit během tří pracovních dnů potvrzení oznamovateli a příjemci.
4. Tento příslušný orgán nebo orgány pro tranzit mohou vznést odůvodněné námitky proti plánované přepravě na základě čl. 7 odst. 4. Jakékoli námitky musí být podány písemně oznamovateli a příslušným orgánům pro tranzit ostatních dotčených členských států během 30 dnů od odeslání potvrzení o přijetí oznámení.
5. Příslušný orgán pro tranzit může rozhodnout o vydání písemného souhlasu dříve než za 30 dnů.
V případě tranzitu odpadů uvedených v příloze IV a odpadů, které dosud nebyly zařazeny do přílohy II, III nebo IV, musí být souhlas vydán písemně před zahájením přepravy.
6. Přeprava může být uskutečněna pouze tehdy, neexistují-li žádné námitky.
HLAVA VII OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
1. Pokud přeprava odpadů, ke které daly příslušné orgány souhlas, nemůže být dokončena v souladu s podmínkami nákladního listu nebo smlouvy uvedené v článcích 3 a 6, příslušný orgán pro odesílání během 90 dnů poté, kdy byl o této skutečnosti informován, zajistí, že oznamovatel vrátí odpad do oblasti své příslušnosti nebo na jiné místo v odesílajícím státu, pokud mu není uspokojivě doloženo, že odpad může být odstraněn nebo využit jiným alternativním způsobem šetrným k životnímu prostředí.
2. V případech uvedených v odstavci 1 musí být podáno další oznámení.
Ani odesílající členský stát, ani tranzitní členský stát se nesmí bránit vrácení těchto odpadů, je-li požadavek příslušného orgánu pro příjem řádně zdůvodněn a důvody požadavku vysvětleny.
3. Povinnost oznamovatele a druhotná povinnost odesílajícího státu převzít odpady zpět skončí, jakmile příjemce vydá potvrzení uvedená v článcích 5 a 8.
Článek 26
1. Jakákoli přeprava odpadu provedená:
a) bez oznámení všem dotčeným příslušným orgánům podle ustanovení tohoto nařízení nebo
b) bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle ustanovení tohoto nařízení nebo
c) se schválením získaným od dotčených příslušných orgánů zfalšováním, nesprávnými údaji nebo podvodem nebo
d) která není jasným způsobem specifikována v nákladním listu nebo
e) která vede k odstranění nebo využití v rozporu s pravidly Společenství a mezinárodními pravidly nebo
f) v rozporu s články 14, 16, 19 a 21 tohoto nařízení se považuje za nedovolenou přepravu.
2. Jestliže je za tuto nedovolenou přepravu zodpovědný oznamovatel daných odpadů, příslušný orgán pro odesílání zajistí, že příslušné odpady:
a) jsou převzaty oznamovatelem nebo v případě nutnosti samotným příslušným orgánem zpět do země odeslání, nebo pokud je toto převzetí neproveditelné;
b) jsou jinak odstraněny nebo využity způsobem šetrným k životnímu prostředí do 30 dnů od doby, kdy byl příslušný orgán o nedovolené přepravě informován, nebo během jiného časového úseku dohodnutého mezi dotčenými příslušnými orgány.
V tomto případě musí být provedeno nové oznámení. Žádný odesílající členský stát ani tranzitní členský stát se nesmí bránit vrácení tohoto odpadu, je-li požadavek příslušného orgánu pro příjem řádně zdůvodněn a důvody požadavku vysvětleny.
V tomto případě musí být provedeno nové oznámení. Žádný odesílající členský stát ani tranzitní členský stát se nesmí bránit vrácení tohoto odpadu, je-li požadavek příslušného orgánu pro příjem řádně zdůvodněn a důvody požadavku vysvětleny.
3. Je-li za tuto nedovolenou přepravu zodpovědný příjemce, příslušný orgán pro příjem zajistí, že příslušné odpady jsou odstraněny příjemcem, a to způsobem šetrným k životnímu prostředí, nebo pokud toto odstranění není proveditelné, samotným příslušným orgánem, a to do 30 dnů od doby, kdy byl tento orgán o nedovolené přepravě informován, nebo v nějakém jiném časovém úseku, který může být dohodnut dotčenými příslušnými orgány.
Pro dosažení tohoto cíle tyto orgány podle potřeby spolupracují při odstranění nebo využití daných odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí.
4. Když se nedá odpovědnost za nedovolenou přepravu přisoudit ani oznamovateli, ani příjemci, dotčené příslušné orgány musí spolupracovat, aby zajistily, že jsou příslušné odpady odstraněny nebo využity způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Pokyny pro tuto spolupráci se stanoví postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
5. Členské státy přijmou odpovídající právní opatření k zákazu a potrestání nedovolené přepravy odpadů.
Článek 27
1. Všechny zásilky odpadů, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, podléhají ustanovením o finančních zárukách nebo odpovídajícím pojištění pro pokrytí nákladů přepravy, včetně případů uvedených v článcích 25 a 26, a nákladů na odstranění nebo využití odpadů.
2. Tyto záruky jsou vráceny, pokud byl předložen důkaz ve formě:
- potvrzení o odstranění nebo využití, že dané odpady dosáhly místa určení a byly odstraněny nebo využity způsobem šetrným k životnímu prostředí,
- kontrolní kopie T 5 vypracované v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2823/87 [10], že v případě tranzitu přes Společenství odpady opustily Společenství.
3. Každý členský stát uvědomí Komisi o ustanovení, které přijal do svých vnitrostátních právních předpisů v souvislosti s tímto článkem.
Komise předá tuto informaci všem členským státům.
Článek 28
1. Při respektování povinností uložených oznamovateli podle článků 3, 6, 9, 15, 17, 20, 22, 23 a 24 může oznamovatel použít postup obecného oznámení, pokud odpady určené k odstranění nebo využití mají shodné fyzikální a chemické vlastnosti a jsou pravidelně zasílány témuž příjemci a po téže přepravní trase.
Pokud v případě nepředvídatelných okolností nemůže být tato přepravní trasa dodržena, oznamovatel uvědomí příslušné orgány pokud možno co nejdříve nebo již před zahájením přepravy, je-li nutnost změny přepravní trasy známa již v tuto dobu.
Pokud je změna přepravní trasy známa před zahájením přepravy a tato nová přepravní trasa spadá pod jiné příslušné orgány než ty, které jsou uvedeny v obecném oznámení, nesmí se tento postup použít.
2. Podle postupu obecného oznámení se může jediné oznámení vztahovat na několik operací přepravy odpadů po dobu nejvýše jednoho roku.
Toto období může být zkráceno dohodou mezi dotčenými příslušnými orgány.
3. Dotčené příslušné orgány podmíní souhlas s použitím tohoto obecného oznámení předložením doplňujících informací.
Pokud složení odpadů není takové, jak bylo oznámeno, nebo pokud nejsou respektovány podmínky stanovené pro tuto přepravu, dotčené příslušné orgány zruší svůj souhlas s tímto postupem podáním úředního oznámení oznamovateli.
Kopie tohoto oznámení je zaslána ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Obecné oznámení se provede formou nákladního listu.
Článek 29
Odpady, na které se vztahují různé druhy oznámení, se nesmějí během přepravy směšovat.
Článek 30
1. Členské státy přijmou opatření potřebná k zajištění toho, že odpad je přepravován v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Tato opatření mohou zahrnovat kontroly zařízení a podniků v souladu s článkem 13 směrnice 75/442/EHS a kontroly přepravy přímo na místě.
2. Kontroly mohou být prováděny zvláště:
- na místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele,
- na místě určení za účasti konečného příjemce,
- na vnější hranici Společenství,
- během přepravy uvnitř Společenství.
3. Kontroly mohou zahrnovat prohlídku dokladů, potvrzení identity a případně i fyzickou kontrolu odpadů.
Článek 31
1. Nákladní list musí být vytištěn a vyplněn a jakákoli další dokumentace a informace uvedené v článcích 4 a 6 musí být předloženy v jazyce přijatelném pro:
- příslušné orgány pro odesílání, jak jsou uvedeny v článcích 3, 7, 15 a 17, v případech přepravy odpadů jak uvnitř Společenství, tak v případě vývozu,
- příslušné orgány pro příjem, jak jsou uvedeny v článcích 20 a 22, v případě dovozu odpadů,
- příslušné orgány pro tranzit, jak jsou uvedeny v článcích 23 a 24.
Na požádání ostatních dotčených příslušných orgánů dodá oznamovatel překlad do jazyka, který je pro tyto orgány přijatelný.
2. Další podrobnosti mohou být stanoveny postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
HLAVA VIII OSTATNÍ USTANOVENÍ
Článek 32
Ustanovení úmluv o mezinárodní přepravě uvedených v příloze I, jejichž stranami jsou členské státy, se musí dodržovat, pokud se týkají odpadů, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 33
1. Oznamovateli mohou být účtovány přiměřené správní náklady na provedení popsaného postupu oznámování a kontroly a obvyklé náklady náležitých analýz a inspekcí.
2. Náklady vzniklé vrácením odpadů, včetně přepravy, odstraňování nebo využívání odpadů náhradním způsobem šetrným k životnímu prostředí podle čl. 25 odst. 1 a čl. 26 odst. 2, jsou účtovány oznamovateli, nebo pokud to není možné, příslušnému členskému státu.
3. Náklady vzniklé odstraňováním nebo využíváním odpadů alternativním způsobem šetrným k životnímu prostředí podle čl. 26 odst. 3 jsou účtovány příjemci.
4. Náklady vzniklé odstraňováním nebo využíváním, včetně možné přepravy podle čl. 26 odst. 4, jsou účtovány oznamovateli anebo příjemci v závislosti na rozhodnutí dotčených příslušných orgánů.
Článek 34
1. Aniž je dotčena platnost ustanovení článku 26, předpisů Společenství a příslušných vnitrostátních předpisů týkajících se občanskoprávní odpovědnosti a nezávisle na místě odstraňování nebo využívání odpadů, podnikne původce daného odpadu všechny nezbytné kroky k odstranění nebo využití odpadů, nebo zařídí odstranění nebo využití odpadů tak, aby chránil kvalitu životního prostředí v souladu se směrnicemi 75/442/EHS a 91/689/EHS.
2. Členské státy podniknou všechny nezbytné kroky, aby zajistily plnění povinností stanovených v odstavci 1.
Článek 35
Všechny doklady zaslané příslušným orgánům nebo jimi odeslané jsou v rámci Společenství archivovány příslušnými orgány, oznamovatelem a příjemcem alespoň po dobu tří let.
Článek 36
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány pro provedení tohoto nařízení.
Každý členský stát jmenuje jediný příslušný orgán pro tranzit.
Článek 37
1. Členské státy a Komise jmenují alespoň jeden kontaktní subjekt, který odpovídá za informování a poskytnutí rad osobám a podnikům, které požadují informace.
Kontaktní subjekt Komise musí předat kontaktním subjektům členských států jakékoli otázky, které mu byly položeny a které se jich týkají, a naopak.
2. Komise, na žádost členských států nebo v případě potřeby, pravidelně svolává zasedání kontaktních subjektů a posuzuje s nimi otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení.
Článek 38
1. Členské státy musí oznámit Komisi nejpozději do tří měsíců přede dnem použitelnosti tohoto nařízení názvy, adresy, telefonní a dálnopisná či faxová čísla příslušných orgánů a kontaktních subjektů a informují o razítku příslušných orgánů.
Členské státy každoročně Komisi oznámí jakékoli změny v těchto informacích.
2. Komise neprodleně zašle tyto informace ostatním členským státům a sekretariátu Basilejské úmluvy.
Komise zašle dále členským státům plány nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442/EHS.
Článek 39
1. Členské státy mohou pro účely přepravy odpadů ze Společenství a do Společenství jmenovat celní úřady na vstupu a uvědomí o nich Komisi.
Komise vyhlásí seznam těchto celních úřadů v Úředním věstníku Evropských společenství a podle potřeby tento seznam aktualizuje.
2. Jestliže členský stát rozhodne o pověření celních úřadů podle odstavce 1, nepovoluje se pro žádnou přepravu odpadů použít jiné místo pro překročení hranice tohoto členského státu při vstupu do Společenství nebo při jeho opuštění.
Článek 40
Členské státy spolupracují, pokud je to vhodné a nezbytné, ve spojení s Komisí, s ostatními stranami Basilejské úmluvy a s mezistátními organizacemi přímo nebo prostřednictvím sekretariátu Basilejské úmluvy, mimo jiné prostřednictvím výměny informací, při podpoře technologií šetrných k životnímu prostředí a při vypracování předpisů správných postupů.
Článek 41
1. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy zprávu podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy a zašlou ji sekretariátu Basilejské úmluvy a její kopii zašlou Komisi.
2. Komise na základě těchto zpráv vypracuje každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení Společenstvím a jeho členskými státy.
K tomuto účelu si může vyžádat doplňující informace podle článku 6 směrnice 91/692/EHS [11].
Článek 42
1. Komise nejpozději do tří měsíců přede dnem použitelnosti tohoto nařízení vypracuje a v případě potřeby i následně upraví postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS normalizovaný nákladní list, včetně formuláře potvrzení o odstranění a využití odpadů (buď jako nedílné součásti daného nákladního listu, nebo prozatím jako přílohy připojené ke stávajícímu nákladnímu listu podle směrnice 84/631/EHS), přičemž vezme v úvahu zejména:
- příslušné články tohoto nařízení,
- příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
2. Stávající formulář nákladního listu bude obdobným způsobem používán až do vypracování nového nákladního listu.
Formulář potvrzení o odstranění a využití, který má být připojen ke stávajícímu nákladnímu listu, musí být vypracován co možná nejdříve.
3. Aniž je dotčena platnost postupu podle čl. 1 odst. 3 písm. c) a d) ve vztahu k příloze II A, upraví Komise přílohy II, III a IV postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS, aby byly zahrnuty pouze ty změny, které již byly odsouhlaseny v rámci revizního mechanismu OECD.
4. Postup stanovený v odstavci 1 platí rovněž pro definování nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí s ohledem na příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
Článek 43
Směrnice 84/631/EHS se zrušuje, a to ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
Jakákoli přeprava podle článků 4 a 5 výše uvedené směrnice musí být dokončena nejpozději do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
Článek 44
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se po uplynutí 15 měsíců od zveřejnění.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. února 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2342/92 o dovozech čistokrevného plemenného skotu ze třetích zemí a o poskytování vývozních náhrad pro tato zvířata
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 125/93, [2] a zejména na čl. 10 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 5 nařízení Komise (EHS) č. 2342/92 ze dne 7. srpna 1992 o dovozech čistokrevného plemenného skotu ze třetích zemí a o poskytování vývozních náhrad pro tato zvířata, a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1544/79 [3], jsou dovozy čistokrevného plemenného skotu pocházejícího a dováženého ze zemí ESVO osvobozeny od některých povinností stanovených zejména v čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení; že tím není dotčena použitelnost čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [4], naposledy pozměněné směrnicí 91/174/EHS [5]; že za účelem zabránit tomu, aby stávající znění uvedeného čl. 2 odst. 5 nepůsobilo problémy v praktickém používání této směrnice, je vhodné ho deklaratorně upřesnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2342/92 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 3 písm. a) se zrušují slova "a že bylo buď zaregistrováno, nebo zapsáno do plemenné knihy";
2. v článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Tímto článkem není dotčena použitelnost čl. 7 odst. 2 směrnice 77/504/EHS."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Dublinu 25. a 26. června 1990:
- schválila "hlavní směry evropského plánu pro boj s drogami" předložené Radě Evropským výborem pro boj s drogami (CELAD), a zejména doporučení, aby "byla vypracována studie odborníků o stávajících zdrojích informací, jejich spolehlivosti a užitečnosti a o potřebě a možné oblasti působnosti Evropského monitorovacího centra pro drogy (Drugs Monitoring Centre) a o finančních dopadech zřízení takového centra s tím, že údaje z tohoto centra by zahrnovaly nejen sociální a zdravotní hlediska, ale i další aspekty spojené s drogami, včetně obchodování s drogami a represe",
- zdůraznila, že je věcí každého členského státu vypracovat vhodný program na snížení poptávky po drogách, a dospěla k závěru, že jednou z priorit by v následujících letech měl být účinný postup každého členského státu podpořený společnou akcí "dvanáctky" a Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba brát v úvahu závěry studie týkající se proveditelnosti centra a evropského plánu pro boj s drogami předložených na zasedání Evropské rady v Římě ve dnech 13. a 14. prosince 1990;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku ve dnech 28. a 29. června 1991 "schválila zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy s tím, že praktické otázky jeho realizace, např. jeho velikost, vnitřní organizace a počítačové systémy, musí být ještě projednány, a pověřila CELAD, aby v tomto smyslu pokračoval v práci a ve spolupráci s Komisí a dalšími příslušnými politickými orgány ji rychle dovedl k úspěšnému konci";
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Maastrichtu ve dnech 9. a 10. prosince 1991 "vyzvala orgány Společenství, aby se všemi způsoby zasadily o přijetí aktu o zřízení Evropského drogového centra do 30. června 1992";
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 90/611/EHS [4] uzavřelo Společenství Úmluvu Organizace spojených národů proti nezákonnému obchodu s omamnými a psychotropními látkami, dále jen Vídeňská úmluva, a uložilo dokument o oficiálním potvrzení podle článku 27 uvedené úmluvy [5];
vzhledem k tomu, že Rada schválila nařízení č. (EHS) 3677/90 o zavedení systému monitorování obchodu s určitými látkami v rámci Společenství podle článku 12 výše zmíněné Vídeňské úmluvy [6];
vzhledem k tomu, že Rada schválila směrnici 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [7], zaměřenou zejména na boj proti obchodování s drogami;
vzhledem k tomu, že na celoevropské úrovni jsou potřeba objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace o drogách, drogové závislosti a jejich důsledcích, které by Společenství a členským státům pomohly získat celkový pohled a přidanou hodnotu v případě, že v rámci své působnosti přijímají opatření nebo rozhodují o postupu v boji s drogami;
vzhledem k tomu, že problematika drog zahrnuje řadu složitých a vzájemně propojených hledisek, která je velice obtížné od sebe oddělit; že by proto centrum mělo být pověřeno úkolem poskytovat souhrnné informace, které pomohou Společenství a jeho členským státům získat celkový pohled na problematiku drog a drogové závislosti; že tento úkol nesmí bránit rozdělení pravomocí mezi Společenství a jeho členské státy ve vztahu k právním ustanovením týkajícím se nabídky drog a poptávky po nich;
vzhledem k tomu, že organizace a pracovní metody centra musí být v souladu s objektivní povahou požadovaných výsledků, zejména se srovnatelností a slučitelností zdrojů a metod spojených s informacemi o drogách;
vzhledem k tomu, že informace shromažďované v centru se budou týkat přednostních oblastí, jejichž obsah, rozsah a prováděcí opatření by měly být definovány;
vzhledem k tomu, že během prvního tříletého období bude věnována zvláštní pozornost poptávce a snižování poptávky;
vzhledem k tomu, že ve svém usnesení ze dne 16. května 1989 o evropské síti zdravotních údajů o zneužívání drog [8] vyzvala Rada a zasedání ministrů zdravotnictví členských států v rámci Rady Komisi, aby v této oblasti podnikla možné kroky;
vzhledem k tomu, že by měla být vytvořena evropská informační síť pro drogy a drogovou závislost, kterou má koordinovat a vést na úrovni Společenství Evropské monitorovací centrum pro drogy;
vzhledem k tomu, že měla být brána v úvahu úmluva 108 Rady Evropy o ochraně fyzických osob při automatickém zpracovávání osobních údajů (1981);
vzhledem k tomu, že již existují vnitrostátní, evropské a mezinárodní organizace a orgány poskytující informace tohoto druhu a že by centrum mělo být schopno plnit své úkoly v těsné spolupráci s nimi;
vzhledem k tomu, že centrum musí mít právní subjektivitu;
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby centrum plnilo svou informační úlohu, a za tímto účelem přiznat pravomoc Soudnímu dvoru;
vzhledem k tomu, že je žádoucí uznat možnost otevření centra i třetím zemím, které sdílejí zájmy Společenství na dosažení těchto cílů, na základě dohod, jež mají být mezi těmito zeměmi a Společenstvím uzavřeny;
vzhledem k tomu, že toto nařízení je možné v případě nutnosti po tříletém období změnit s ohledem na rozhodnutí o možném rozšíření úkolů centra a s ohledem zejména na vývoj pravomocí Společenství;
vzhledem k tomu, že pro přijetí tohoto nařízení neposkytuje Smlouva jiná oprávnění než ta, která stanoví článek 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
1. Tímto nařízením se zřizuje Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EDMC), dále pouze centrum.
2. Cílem centra je v rámci oblastí uvedených v článku 4 poskytovat Společenství a jeho členským státům objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace o drogách a drogové závislosti a jejich důsledcích na celoevropské úrovni.
3. Zpracovávané nebo vytvářené statistické, dokumentační a technické údaje mají za cíl pomoci poskytovat Společenství a jeho členským státům celkový přehled o situaci v oblasti drog a drogové závislosti, když v rámci svých oblastí působnosti přijímají opatření nebo rozhodují o postupu.
4. Centrum nesmí přijmout žádné opatření, které by jakýmkoli způsobem překračovalo oblast informací a jejich zpracování.
5. Centrum neshromažďuje žádné údaje, které by umožňovaly identifikovat osoby nebo malé skupiny osob.
Zdrží se jakéhokoli poskytování informací týkajících se konkrétních jmenovitých případů.
Článek 2
Úkoly
Aby bylo možno dosáhnout cíle uvedeného v článku 1, plní centrum v oblasti své činnosti následující úkoly:
A. Sběr a analýza existujících údajů Centrum:
1. shromažďuje, zaznamenává a analyzuje informace, včetně údajů z výzkumu, které poskytují členské státy, i informace pocházející od Společenství, nevládních vnitrostátních zdrojů a příslušných mezinárodních organizací;
2. provádí průzkumy, přípravné studie a studie proveditelnosti, jakož i pilotní projekty nezbytné pro splnění svých úkolů; organizuje setkání expertů a kdykoli to je nutné, vytvoří za tímto účelem ad hoc pracovní skupiny; vytváří a zpřístupňuje otevřené vědecké informační zdroje a pomáhá při podpoře informační činnosti;
3. poskytuje organizační a technický systém schopný dodávat informace o podobných nebo doplňkových programech či akcích pořádaných v členských státech;
4. po konzultacích a ve spolupráci s příslušnými orgány a organizacemi členských států vytváří a provádí koordinaci informační sítě uvedené v článku 5;
5. usnadňuje výměnu informací mezi těmi, kdo přijímají rozhodnutí, výzkumnými pracovníky, specialisty a osobami, které se zabývají bojem s drogami ve vládních a nevládních organizacích.
B. Zkvalitnění metod porovnávání údajů
6. zajišťuje větší srovnatelnost, objektivitu a spolehlivost údajů na celoevropské úrovni tím, že vytváří ukazatele a společná kritéria nezávazné povahy, jež může centrum s ohledem na vyšší jednotnost měřicích metod používaných členskými státy a Společenstvím doporučit;
7. usnadňuje a organizuje výměnu informací jak kvalitativních, tak i kvantitativních (databáze).
C. Šíření informací
8. poskytuje získané informace k dispozici Společenství, členským státům a příslušným organizacím;
9. zajišťuje rozsáhlé šíření výsledků práce jednotlivých členských států i Společenství, a kde je to vhodné, i třetích zemí nebo mezinárodních organizací;
10. zajišťuje rozsáhlé šíření spolehlivých údajů nedůvěrné povahy; na základě shromážděných informací zveřejňují každoroční zprávu o stavu problematiky drog.
D. Spolupráce s evropskými a mezinárodními orgány a organizacemi a se třetími zeměmi
11. přispívá v oblasti své činnosti ke zkvalitnění koordinace mezi vnitrostátními postupy a postupy Společenství;
12. aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se šíření informací podle úmluv Organizace spojených národů o drogách, podporuje včleňování údajů o drogách a drogové závislosti shromážděných v členských státech a vycházejících ze Společenství do mezinárodních programů monitorování drog a boje s drogami, a to zejména programů zřízených Organizací spojených národů a jejích specializovaných institucí;
13. aktivně spolupracuje s orgány uvedenými v článku 12.
Článek 3
Pracovní metoda
1. Centrum postupně plní své úkoly se zřetelem na cíle schválené v tříletém programu i v ročních programech a s patřičným ohledem na dostupné zdroje.
2. Při provádění své činnosti s cílem vyhnout se duplicitě bere centrum ohled na činnost, kterou již provádějí stávající nebo nově vznikající orgány a subjekty, zejména Evropský policejní úřad (Europol), a zajistí zvyšování její hodnoty.
Článek 4
Přednostní oblasti činnosti
Cíle a úkoly centra definované v článcích 1 a 2 se provádějí podle pořadí priorit uvedeného v příloze.
Článek 5
Evropská informační síť o drogách a drogové závislosti (REITOX)
1. Centrum má k dispozici Evropskou informační síť o drogách a drogové závislosti (REITOX), počítačovou síť tvořící infrastrukturu pro shromažďování a výměnu informací a dokumentaci; síť bude využívat mimo jiné samostatný počítačový systém spojující vnitrostátní informační sítě o drogách, specializovaná střediska v členských státech a informační systémy mezinárodních nebo evropských organizací nebo subjektů spolupracujících s centrem.
2. Aby mohla být síť zřízena co nejrychleji a nejefektivněji, předají členské státy do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost centru informace o základních složkách jejich vnitrostátních informačních sítí, popřípadě včetně informací o vnitrostátních monitorovacích střediscích, v oblastech činnosti podle článku 4 a uvedou názvy veškerých specializovaných středisek, která by podle jejich názoru mohla k práci centra přispět.
3. Specializovaná střediska se zřizují se souhlasem členského státu, na jehož území jsou umístěna, jednomyslným rozhodnutím členů správní rady podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce na období nepřesahující trvání jednotlivých víceletých pracovních programů podle čl. 8 odst. 3. Toto zřízení je obnovitelné.
4. Centrum může se souhlasem členského státu, na jehož území se tato střediska nacházejí, vstupovat do smluvních vztahů, zejména dodavatelských, s vládními nebo nevládními specializovanými středisky podle odstavce 3, aby mohly plnit úkoly, kterými si je přeje pověřit.
Se souhlasem příslušných členských států může také uzavřít ad hoc smlouvy na konkrétní úkoly se subjekty, které nejsou součástí REITOX.
5. Přidělení konkrétních úkolů specializovaným střediskům se zaznamenává ve víceletém pracovním programu centra uvedeném v čl. 8 odst. 3.
Článek 6
Ochrana a důvěrnost údajů
1. Jsou-li na základě tohoto nařízení centru v souladu s vnitrostátními právními předpisy předány rovněž osobní údaje, které neumožňují identifikaci fyzické osoby, mohou být tyto údaje použity pouze pro uvedený účel a za podmínek předepsaných odesílajícím orgánem.
To platí obdobně i pro případy, v nichž centrum předává osobní údaje příslušným orgánům členských států nebo mezinárodním organizacím a dalším evropským institucím.
2. Údaje o drogách a drogové závislosti poskytnuté centru nebo poskytnuté centrem smějí být zveřejněny za předpokladu, že jsou v souladu s předpisy Společenství a příslušných států o šíření a důvěrnosti informací.
Osobní údaje nesmějí být zveřejňovány ani zpřístupněny veřejnosti.
3. Členské státy a specializovaná střediska nemají povinnost poskytovat informace označené podle svých vnitrostátních právních předpisů jako důvěrné.
Článek 7
Právní status
Centrum má právní subjektivitu.
V každém členském státě má nejširší právní způsobilost, jakou vnitrostátní právní předpisy právnickým osobám poskytují; může zejména nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek a může vystupovat před soudem.
Článek 8
Správní rada
1. Centrum má správní radu složenou z jednoho zástupce každého členského státu, dvou zástupců Komise a dvou vědců se zvláštní kvalifikací v oblasti drog, které na základě jejich hlubokých znalostí oboru jmenuje Evropský parlament.
Každému členu správní rady může pomáhat nebo jej zastupovat náhradník; v případě nepřítomnosti řádného člena může náhradník vykonávat jeho hlasovací právo.
Správní rada může přizvat pozorovatele z mezinárodních organizací, se kterými centrum spolupracuje v souladu s článkem 12, bez hlasovacího práva.
2. Předsedu správní rady volí členové rady na tříleté období; mandát může být prodloužen na další jedno období.
Předseda hlasuje.
Každý člen správní rady má jeden hlas.
Rozhodnutí správní rady se přijímá dvoutřetinovou většinou členů s výjimkou případů uvedených v čl. 5 odst. 3, pro které je požadováno jednomyslné rozhodnutí, a v odstavci 3 tohoto článku.
Správní rada vypracuje vlastní jednací řád.
Správní rada se schází nejméně jednou ročně.
3. Správní rada schválí tříletý pracovní program na základě návrhu předloženého ředitelem centra po konzultaci s vědeckým výborem a po obdržení stanoviska Komise a Rady.
První tříletý plán bude schválen jednomyslně do devíti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Správní rada jednající na základě souhlasu tří čtvrtin svých členů pak rozhodne, zda následující tříleté programy mají být schvalovány většinou určenou v odst. 2 druhém pododstavci tohoto článku, nebo jednomyslně.
4. V rámci tříletého pracovního programu schvaluje správní rada každý rok roční pracovní program centra na základě návrhu předloženého ředitelem po konzultaci s vědeckým výborem a po obdržení stanoviska Komise.
Stejným postupem může být program během roku upravován.
5. Nejpozději do 31. prosince každého roku schválí správní rada všeobecnou výroční zprávu o činnosti centra.
Ředitel předá tuto zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům.
Článek 9
Ředitel
1. V čele centra stojí ředitel jmenovaný správní radou na návrh Komise na období pěti let a může být jmenován opakovaně.
Ředitel odpovídá za
- přípravu a provádění rozhodnutí a programů přijatých správní radou centra,
- běžný provoz centra,
- přípravu pracovních programů centra,
- přípravu výkazů příjmů a výdajů centra a za plnění rozpočtu,
- přípravu a zveřejňování zpráv požadovaných podle tohoto nařízení,
- veškeré personální záležitosti,
- provádění úkolů uvedených v článcích 1 a 2.
2. Ředitel za svou činnost odpovídá správní radě a účastní se jejích schůzí.
3. Ředitel je právním zástupcem centra.
Článek 10
Vědecký výbor
1. Řediteli a správní radě je nápomocen vědecký výbor, který v případech stanovených tímto nařízením podává své stanovisko k vědeckým záležitostem týkajícím se činnosti centra, které mu může přednést správní rada nebo ředitel.
Stanoviska vědeckého výboru se zveřejňují.
2. Vědecký výbor se skládá z jednoho zástupce každého členského státu.
Správní rada může jmenovat dalších nejvýše šest členů s ohledem na jejich zvláštní kvalifikaci.
3. Funkční období členů vědeckého výboru činí tři roky a mohou být jmenováni opakovaně.
4. Vědecký výbor si zvolí předsedu na období tří let.
5. Předseda svolává schůze vědeckého výboru nejméně jednou ročně.
Článek 11
Rozpočet
1. Pro každý rozpočtový rok, jenž odpovídá kalendářnímu roku, se vypracuje odhad příjmů a výdajů centra a je zanesen do rozpočtu centra.
2. Nejpozději do 15. února každého roku vypracuje ředitel návrh rozpočtu provozních výdajů a předpokládaný program práce na další rozpočtový rok.
Tento předběžný odhad společně s plánem pracovních míst předloží správní radě.
3. Příjmy a výdaje rozpočtu musí být v rovnováze.
4. Bez ohledu na jiné zdroje se příjmy centra skládají z dotace Společenství spadající do zvláštní kapitoly souhrnného rozpočtu Evropských společenství (oddíl "Komise"), z plateb za poskytnuté služby a z případných finančních příspěvků od organizací a subjektů a třetích zemí uvedených v článku 12 a 13.
5. Výdaje centra zahrnují mimo jiné
- odměny zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu a provozní náklady,
- výdaje na podporu vnitrostátních informačních sítí, které tvoří součást sítě REITOX, a výdaje týkající se smluv se specializovanými středisky.
6. Správní rada přijme návrh rozpočtu a zašle jej Komisi, která na tomto základě stanoví odpovídající odhady v návrhu souhrnného rozpočtu Evropských společenství, který předkládá Radě v souladu s článkem 203 Smlouvy.
7. Správní rada přijme konečný rozpočet před začátkem finančního roku a v případě nutnosti ho přizpůsobí dotaci Společenství a dalším zdrojům centra.
8. Rozpočet plní ředitel.
9. Kontrolu závazků a plateb všech výdajů centra a stanovení a výběru všech příjmů centra provádí finanční kontrolor Komise.
10. Nejpozději do 31. března každého roku předloží ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru veškeré účty dokládající všechny příjmy a výdaje centra v předchozím rozpočtovém roce.
Účetní dvůr je prozkoumá v souladu s článkem 206a Smlouvy.
11. Správní rada udělí řediteli absolutorium za plnění rozpočtu.
12. Finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství se vztahuje i na centrum.
Na základě rozhodnutí o návrhu Komise kvalifikovanou většinou a po konzultaci s Evropským parlamentem a správní radou může Rada poskytnout odchylky od finančního nařízení, jestliže si to nutně vyžaduje provoz centra.
Článek 12
Spolupráce s jinými organizacemi a subjekty
Aniž jsou dotčeny vztahy, které Komise udržuje podle článku 229 Smlouvy, usiluje centrum aktivně o spolupráci s mezinárodními organizacemi a dalšími, zejména evropskými vládními a nevládními subjekty zabývajícími se problematikou drog.
Článek 13
Přístup třetích zemí
1. Centrum je otevřeno k účasti i třetím zemím, které sdílejí zájmy Společenství a jeho členských států na uskutečňování cílů a práce centra, a to na základě dohod uzavřených mezi těmito státy a Společenstvím na základě článku 235 Smlouvy.
2. Správní rada může rozhodnout o zapojení odborníků, které navrhují třetí země, do ad hoc pracovních skupin podle čl. 2 bodu 2 za předpokladu, že zúčastněné strany se zaváží dodržovat ustanovení článku 6.
Článek 14
Výsady a imunity
Na centrum se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 15
Postavení zaměstnanců
Zaměstnanci centra podléhají nařízením a předpisům platným pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Ve vztahu ke svým zaměstnancům uplatňuje centrum pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování.
Se souhlasem Komise přijme správní rada vhodné prováděcí předpisy.
Článek 16
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost centra se řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu.
Soudní dvůr je příslušný rozhodovat na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě, kterou centrum uzavřelo.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí centrum v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských zemí škody způsobené centrem nebo jeho zaměstnanci při výkonu jejich funkce.
Soudní dvůr je příslušný rozhodovat spory o náhradě těchto škod.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči centru se řídí předpisy platnými pro zaměstnance centra.
Článek 17
Pravomoc soudního dvora
Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat o žalobách podaných proti centru za podmínek stanovených článkem 173 Smlouvy.
Článek 18
Zpráva
Během třetího roku po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Společenství průběžnou zprávu o činnosti centra společně s případnými návrhy na změny nebo rozšíření jeho úkolů, a to zejména s ohledem na vývoj pravomocí Společenství.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po rozhodnutí příslušných orgánů o sídle centra.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření, jejichž cílem je postupné vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi právními předpisy jednotlivých států mohou být překážkou pro fungování společného trhu; že je proto nezbytné stanovit postup pro přijímání harmonizovaných předpisů Společenství;
vzhledem k tomu, že kontaminující látky mohou proniknout do potravin v jakékoliv fázi od výroby po spotřebu;
vzhledem k tomu, že v zájmu ochrany veřejného zdraví je nezbytné udržet množství těchto kontaminujících látek na úrovních, které jsou toxikologicky přijatelné;
vzhledem k tomu, že úrovně musí být dále snižovány, kdykoli je toho možno dosáhnout dobrou výrobní praxí; že soulad s dobrou výrobní praxí mohou účinně sledovat orgány veřejné správy vzhledem k odbornému vzdělání a zkušenostem svých pracovníků;
vzhledem k tomu, že používáním tohoto nařízení nejsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že pro ochranu zdraví je třeba podporovat hledání celkového řešení otázky kontaminujících látek v potravinách;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny zřízeným rozhodnutím 74/234/EHS [4] musí být konzultován ke všem otázkám, které mohou mít vliv na veřejné zdraví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na kontaminující látky v potravinách.
"Kontaminující látkou" se rozumí látka, která není do potraviny přidána záměrně a vyskytuje se v ní jako důsledek produkce (včetně postupů při pěstování rostlin, chovu zvířat a používání veterinárních léčiv), výroby, zpracování, přípravy, úpravy, obchodní úpravy, balení a přepravy nebo skladování potraviny, nebo jako výsledek kontaminace z vnějšího prostředí.
Toto vymezení nezahrnuje zbytky hmyzu, chlupy a jiné cizorodé látky.
2. Toto nařízení se nevztahuje na kontaminující látky, které jsou předmětem zvláštních předpisů Společenství.
Při vstupu tohoto nařízení v platnost zveřejní Komise pro informační účely v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství seznam předpisů uvedených v prvním pododstavci.
Tento seznam Komise průběžně aktualizuje.
3. Předpisy týkající se kontaminujících látek budou přijímány v souladu s tímto nařízením, s výjimkou předpisů uvedených v odstavci 2.
Článek 2
1. Potraviny, které obsahují kontaminující látky v množství, které je z hlediska lidského zdraví a zejména z toxikologického hlediska nepřijatelné, nesmějí být uváděny na trh.
2. Množství kontaminace je dále třeba udržovat tak nízko, jak toho lze rozumně dosáhnout dobrou výrobní praxí na všech stupních uvedených v článku 1.
3. V zájmu ochrany veřejného zdraví, a je-li to nezbytné pro účely odstavce 1, budou pro určité kontaminující látky postupem podle článku 8 stanovena nejvyšší přípustná množství.
Tato nejvyšší přípustná množství budou přijata v podobě nevyčerpávajícího seznamu Společenství a mohou zahrnovat
- limity pro tytéž kontaminující látky v různých potravinách,
- analytické detekční limity,
- odkazy na metody odběru vzorků a analýzy, které mají být použity.
Článek 3
Předpisy, které mohou mít vliv na veřejné zdraví, jsou přijímány po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny.
Článek 4
1. Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací provedeného po přijetí této směrnice shledá, že obsah určité kontaminující látky v potravině představuje hrozbu pro lidské zdraví, třebaže je v souladu s tímto nařízením nebo zvláštními nařízeními vydanými na jeho základě, může přechodně pozastavit nebo omezit používání daných předpisů na svém území.
Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím 69/314/EHS [5], co nejrychleji přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a neprodleně vydá stanovisko a přijme nezbytná opatření postupem podle článku 8.
Článek 5
1. Členské státy nesmějí zakázat, omezit nebo činit překážky uvedení na trh potravin, které splňují podmínky stanovené tímto nařízením nebo zvláštními předpisy vydanými na základě tohoto nařízení, z důvodů množství kontaminujících látek.
2. Nejsou-li přijaty předpisy Společenství týkající se nejvyšších přípustných množství podle čl. 2 odst. 3, použijí se odpovídající vnitrostátní předpisy, jsou-li v souladu s ustanoveními Smlouvy.
3. a) Pokud některý členský stát zachová v platnosti své vnitrostátní předpisy, uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy do šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení.
b) Pokud některý členský stát považuje za nezbytné přijmout nové právní předpisy, sdělí Komisi a ostatním členským státům zamýšlená opatření a uvede důvody jejich přijetí.
Komise konzultuje členské státy v rámci Stálého výboru pro potraviny, pokud to pokládá za účelné nebo pokud o to některý členský stát požádá.
Členské státy přijmou tato zamýšlená opatření nejdříve tři měsíce od tohoto sdělení a pouze tehdy, není-li stanovisko Komise nepříznivé.
Je-li stanovisko Komise nepříznivé, zahájí Komise před uplynutím lhůty uvedené ve druhém pododstavci postup podle článku 8, aby bylo rozhodnuto, zda lze zamýšlená opatření provést, případně s vhodnými změnami.
Článek 6
Komise předloží Stálému výboru pro potraviny každoročně zprávu o celkovém vývoji právních předpisů Společenství týkajících se kontaminujících látek.
Článek 7
Čtyři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Radě zprávu o získaných zkušenostech, ke které popřípadě připojí vhodné návrhy.
Článek 8
Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 317/93 ze dne 9. února 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1906/90 [2] stanoví některé obchodní normy pro drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že definice drůbežího masa v nařízení (EHS) č. 1906/90 by měly být pozměněny tak, aby se nevztahovaly na všechny druhy polotovarů z drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu podmínky maloobchodu pro uvádění drůbežího masa na trh a že by proto mělo být členským státům umožněno stanovit konkrétní požadavky na teplotu, při níž lze v maloobchodních prodejnách dělit a skladovat čerstvé drůbeží maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1906/90 se mění takto:
"1. "drůbežím masem" drůbeží maso vhodné k lidské spotřebě, u kterého nedošlo k jiné úpravě než ošetření chladem;"
2. V článku 2 se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. "čerstvým drůbežím masem". drůbeží maso, které není ztuhlé v důsledku chlazení a které musí být skladováno za stálé teploty od -2 °C do +4 °C; členské státy však mohou stanovit jiné požadavky na teplotu, při níž lze čerstvé drůbeží maso dělit a skladovat v maloobchodních prodejnách nebo prostorách umístěných v těsné blízkosti prodejních míst, ve kterých dělení a skladování masa probíhá výlučně za účelem prodeje spotřebiteli přímo na místě;".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 339/93 ze dne 8. února 1993 o kontrolách shody s předpisy o bezpečnosti výrobků v případě výrobků dovážených z třetích zemí
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k tomu, že výrobky nesmějí být uváděny na trh Společenství, nejsou-li ve shodě s předpisy, které se na ně vztahují; že členské státy jsou tedy odpovědné za provádění kontrol jejich shody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zrušení kontrol na vnitřních hranicích Společenství v souladu s článkem 8a Smlouvy by měly členské státy při provádění kontrol na vnějších hranicích jednat v souladu se srovnatelnými předpisy tak, aby se vyloučilo jakékoli narušení, které by mohlo nepříznivě ovlivnit bezpečnost a zdraví;
vzhledem k tomu, že s náležitým ohledem na pravomoci příslušných vnitrostátních orgánů a na jim dostupné prostředky musí být celní úřady v případě výrobků ze třetích zemí v co největší míře zapojeny do provádění dozoru nad trhem a do činností, které souvisejí s informačními systémy, jež jsou zajišťovány podle předpisů Společenství a podle vnitrostátních předpisů;
vzhledem k tomu, že zejména v případech, kdy celní úřady při provádění kontrol při propouštění zboží do volného oběhu zjistí, že zboží vykazuje určité znaky, které vyvolávají vážné podezření v souvislosti s existencí vážného a bezprostředního nebezpečí pro zdraví a bezpečnost, musí mít celní úřady takové postavení, aby mohly pozastavit propouštění tohoto zboží a informovat vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem tak, aby mohly přijmout vhodné opatření;
vzhledem k tomu, že totéž by mělo platit v případě, kdy za stejných okolností celní úřady zjistí, že schází dokument, který by měl provázet výrobky, a/nebo že výrobky nejsou označeny tak, jak je stanoveno v předpisech Společenství nebo ve vnitrostátních předpisech o bezpečnosti výrobků platných v členském státě, kde se žádá o propuštění výrobků do volného oběhu;
vzhledem k tomu, že v zájmu efektivnosti a koordinace musí členské státy jmenovat vnitrostátní orgán nebo orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem, které ve výše uvedených případech musí být informovány celními úřady;
vzhledem k tomu, že při získávání těchto informací, musí mít odpovědné orgány takové postavení, aby mohly ověřit, zda dotyčné výrobky jsou v souladu s předpisy Společenství nebo s vnitrostátními předpisy o bezpečnosti výrobků;
vzhledem k tomu, že však tyto orgány musí jednat v dostatečně krátké době s ohledem na vážné pochybnosti uvedené výše a na mezinárodní závazky přijaté Společenstvím, zejména pokud jde o kontrolu shody s technickými normami;
vzhledem k tomu, že pokud vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem nepřijmou v této době opatření, včetně dočasných ochranných opatření, musí být propuštění dotyčných výrobků do volného oběhu povoleno za předpokladu, že byly splněny všechny ostatní dovozní formality;
vzhledem k tomu, že by se toto nařízení mělo v zájmu zajištění souladu uplatňovat pouze tehdy, neobsahují-li předpisy Společenství o ochraně zdraví a bezpečnosti zvláštní ustanovení o organizaci hraničních kontrol zvláštních výrobků;
vzhledem k tomu, že by tyto kontroly měly být na jedné straně v souladu se zásadou proporcionality, a tedy přísně dodržovat požadavky, a na druhé straně dodržovat závazky stanovené Mezinárodní úmluvou o sladění hraničních kontrol zboží, která byla jménem Společenství schválena nařízením Rady (EHS) č. 1262/84 [2];
vzhledem k tomu, že pro zabezpečení vysoké úrovně bezpečnosti dovozních činností by Komise a každý členský stát měly usilovat o zajištění transparentnosti předpisů přijatých k provedení tohoto nařízení s tím, že všechny členské státy by si měly navzájem poskytovat potřebnou pomoc;
vzhledem k tomu, že zejména celním úřadům musí být poskytovány informace potřebné pro výkon jejich povinností získávané na jedné straně ze znalostí zvlášť dotčených výrobků nebo kategorií výrobků a na druhé straně z označování výrobků a dokumentů, které výrobky provázejí;
vzhledem k tomu, že provádění tohoto nařízení musí být sledováno, aby mohly být podle potřeby prováděny úpravy nezbytné pro jeho účinnost;
vzhledem k tomu, že toto nařízení je nedílnou součástí společné obchodní politiky; že se omezuje na to, co je požadováno pro plynulé fungování kontrol výrobků dovážených z třetích zemí k zajištění jejich shody s předpisy o bezpečnosti výrobků používanými na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že by tyto kontroly měly být v souladu se závazky uloženými Společenství v rámci GATT vést obchod na základě nediskriminace a v souladu se Zákoníkem norem GATT o technických překážkách obchodu, podle něhož by se normy neměly používat jako prostředek pro vytváření překážek mezinárodního obchodu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí
- "vnitrostátním orgánem odpovědným za provádění dozoru nad trhem" vnitrostátní orgán nebo orgány jmenované členskými státy a pověřené kontrolou shody výrobků uváděných na trh Společenství nebo na vnitrostátní trh s platnými právními předpisy Společenství nebo s vnitrostátními právními předpisy,
- "průvodním dokumentem" jakýkoli dokument, který podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů musí fyzicky provázet výrobek při jeho uvádění na trh,
- "označením" jakékoli označení nebo opatření štítkem, kterým musí být výrobek opatřen podle platných právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů a které potvrzuje, že výrobek je ve shodě s těmito předpisy,
- "celními úřady" orgány odpovědné mimo jiné za provádění celních předpisů.
Článek 2
Bude-li při kontrolách, které celní úřady provádějí v souvislosti se zbožím deklarovaným k propuštění do volného oběhu zjištěno, že:
- výrobek nebo výrobní dávka vykazuje určité znaky, které vyvolávají vážné podezření na existenci vážného a bezprostředního nebezpečí pro zdraví a bezpečnost při použití tohoto výrobku za běžných a předvídatelných podmínek, a/nebo
- výrobek nebo výrobní dávka není provázena dokumentem a není označena v souladu s předpisy Společenství nebo vnitrostátními předpisy o bezpečnosti výrobků používanými v členském státě, kde se žádá o jejich propuštění do volného oběhu,
pozastaví propuštění dotyčného výrobku nebo dotyčné výrobní dávky a neprodleně to oznámí vnitrostátnímu orgánu odpovědnému za provádění dozoru nad trhem.
Článek 3
Každý členský stát informuje Komisi, která obdobně informuje ostatní členské státy, o vnitrostátním orgánu nebo orgánech odpovědných za provádění dozoru nad trhem, které členský stát jmenoval jako orgány, jež musí být informovány v případě použití článku 2.
Článek 4
1. Vnitrostátní orgán odpovědný za provádění dozoru nad trhem musí mít takové postavení, aby mohl jednat o jakémkoli výrobku, jehož propuštění do volného oběhu pozastavily celní úřady podle článku 2.
Nedojde-li k takovému jednání, použije se čl.
5 odst. 2.
2.
U zboží rychle podléhajícího zkáze usilují vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem a celní úřady v co největší míře o zajištění toho, aby všechny požadavky, které mohou klást v souvislosti se skladováním zboží nebo parkováním vozidel použitých pro přepravu, byly slučitelné s uchováváním tohoto zboží.
Článek 5
Uváží-li po zásahu v souladu s článkem 4 vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem, že dotyčný výrobek nepředstavuje vážné a bezprostřední nebezpečí pro zdraví a bezpečnost a/nebo nemůže být považován za výrobek, který porušuje předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy o bezpečnosti výrobku, bude dotyčný výrobek propuštěn do volného oběhu za předpokladu, že všechny ostatní požadavky a náležitosti pro takové propuštění byly splněny.
Toto rovněž platí, jestliže do tří pracovních dnů poté co bylo propuštění pozastaveno, nebyly celní úřady používající článek 2 informovány o žádném opatření, včetně preventivních opatření, přijatém vnitrostátními orgány odpovědnými za provádění dozoru nad trhem.
Článek 6
1. Zjistí-li vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem, že dotyčný výrobek představuje vážné a bezprostřední nebezpečí, přijmou v souladu s platnými předpisy Společenství nebo vnitrostátními předpisy opatření zabraňující uvedení výrobku na trh a požádají celní úřady, aby připojily jednu z následujících doložek na obchodní soupis zboží provázející výrobek a na všechny ostatní důležité průvodní dokumenty:
- ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- .
2. Zjistí-li vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem, že dotyčný výrobek není v souladu s platnými předpisy Společenství nebo s vnitrostátními předpisy platnými pro bezpečnost výrobků, přijmou příslušné opatření, které může podle potřeby zahrnovat zákaz uvedení výrobku na trh v souladu s uvedenými předpisy; v případě, že je uvedení na trh zakázáno, požádají uvedené orgány celní úřady, aby připojily jednu z následujících doložek na obchodní soupis zboží provázející výrobek a na všechny ostatní důležité průvodní dokumenty:
- "Producto no conforme – no se autoriza su despacho a libre práctica – Reglamento (CEE) no 339/93" - ,
- , - , - , - , - , - , - .
3. Pro účely provádění tohoto nařízení platí s nezbytnými změnami ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a o spolupráci těchto orgánů s Komisí k zajištění správného uplatňování celních nebo zemědělských právních předpisů [3].
4. Je-li dotyčný výrobek poté celně odbaven pro jiné určení než do volného oběhu a nemají-li vnitrostátní orgány odpovědné za provádění dozoru nad trhem námitky, připojí se doložky podle odstavců 1 a 2 za stejných podmínek rovněž na dokumenty použité v souvislosti s tímto určením.
Článek 7
Toto nařízení se použije pouze na případy, kdy předpisy Společenství neobsahují zvláštní ustanovení o organizaci hraničních kontrol zvláštních výrobků.
Toto nařízení se za žádných okolností nepoužije na případy, na něž se vztahují předpisy Společenství týkající se zdraví rostlin, veterinárních a zootechnických kontrol a ochrany zvířat.
Článek 8
Do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a pro účely jeho provádění se vypracuje seznam výrobků nebo kategorií výrobků, které v rámci předpisů Společenství podrobněji upravuje druhá odrážka článku 2 v souladu s postupem stanoveným v článku 9; seznam se vypracuje na základě zkušeností a/nebo předpisů o bezpečnosti výrobků.
Stejným postupem se tento seznam v případě nutnosti přezkoumá s cílem přizpůsobit jej novým situacím vyplývajícím ze zkušeností a z vývoje předpisů o bezpečnosti výrobků.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření o vypracování nebo změně seznamu výrobků nebo kategorií výrobků, které jsou podrobněji upraveny ve druhé odrážce článku 2.
Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti opatření, která mají být přijata. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států je ve výboru přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, Komise to neprodleně sdělí Radě.
V tomto případě:
- Komise odloží použití opatření, o nichž rozhodla, na dobu nejvýše tří měsíců ode dne tohoto sdělení,
- Rada, která se usnese kvalifikovanou většinou, může přijmout odlišné rozhodnutí ve lhůtě uvedené v první odrážce.
Článek 10
Každý členský stát předá Komisi charakteristiky označení a průvodních dokumentů uvedené v článku 1, které požadují předpisy Společenství nebo jeho vnitrostátní předpisy, společně s odůvodněním pokynů vydaných celním úřadům k provádění druhé odrážky článku 2.
Komise neprodleně sdělí ostatním členským státům informace, které obdržela.
Tyto charakteristiky budou poprvé sděleny ve lhůtě dvou měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 11
1. Považuje-li členský stát za nutné určit pro účely provedení tohoto nařízení specializovaná místa celního odbavení pro kontroly určitého zboží, oznámí to Komisi a ostatním členským státům; Komise průběžně aktualizuje a zveřejňuje seznam specializovaných míst celního odbavení.
2. Omezení, která vyplývají pro hospodářské subjekty, z povinnosti uvedené v odstavci 1 o využití specializovaných míst celního odbavení nesmějí být nepřiměřená s ohledem na sledovaný cíl a okolnosti, které tuto povinnost v daném případě odůvodňují.
Článek 12
Každý členský stát oznámí Komisi do dvou měsíců po vstupu v platnost tohoto nařízení předpisy, které přijal k jeho provedení.
Komise sdělí tyto předpisy ostatním členským státům.
Článek 13
Do dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provádění a navrhne jakoukoli úpravu, kterou považuje za vhodnou.
Členské státy poskytnou Komisi za účelem vypracování této zprávy všechny potřebné informace o způsobu, jakým používají toto nařízení, zejména statistické údaje o používání článku 6.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost měsíc po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 350/93 ze dne 17. února 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3800/92 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, může závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3796/90 osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů od data vstupu tohoto nařízení v platnost, uzavřela-li smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na Protokol o celních kvótách pro dovoz banánů, který je přílohou Prováděcí úmluvy o přidružení zámořských zemí a území ke Společenství stanovené v článku 136 Smlouvy, a zejména na odstavec 4 uvedeného protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že fungování a vytváření společného trhu zemědělských produktů musí být provázeno vytvářením společné zemědělské politiky zahrnující zejména společnou organizaci zemědělských trhů, která může mít v závislosti na produktech různé podoby;
vzhledem k tomu, že v členských státech Společenství, které produkují banány, v současnosti existují vnitrostátní organizace trhu, jež se snaží zajistit pro producenty odbyt jejich produktů na vnitrostátním trhu a příjem v souladu s produkčními náklady; že tyto vnitrostátní organizace trhu stanoví množstevní omezení, která jsou překážkou dosažení jednotného trhu s banány; že některé členské státy, které banány neprodukují, poskytují přednostní odbyt banánům afrických, karibských a tichomořských zemí (zemí AKT), zatímco jiné uplatňují liberální pravidla dovozu, která v jednom případě dokonce zahrnují přednostní celní postavení; že tyto různé režimy brání volnému pohybu banánů v rámci Společenství a uplatňování společného režimu pro obchod se třetími zeměmi; že k dosažení jednotného trhu musí vyrovnaná a pružná společná organizace trhu v odvětví banánů nahradit různé vnitrostátní režimy;
vzhledem k tomu, že tato společná organizace trhu by měla s ohledem na přednostní cíle Společenství a jeho různé mezinárodní závazky umožnit na trhu Společenství odbyt banánů produkovaných ve Společenství a banánů ze zemí AKT, které jsou tradičními dodavateli, poskytující přiměřený příjem producentům a přijatelné ceny spotřebitelům, aniž by byl omezován dovoz banánů od dodavatelů ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že by se měly zavést normy jakosti pro čerstvé banány a v případě potřeby obchodní normy pro produkty zpracované z banánů, aby bylo možné zásobovat trh produkty jednotné a uspokojivé jakosti s náležitým ohledem na místní zvláštnosti a produkované odrůdy a aby se zajistil odbyt produktů Společenství za ziskové ceny zajišťující přiměřený příjem;
vzhledem k tomu, že by se mělo podporovat vytváření organizací producentů, zvláště prostřednictvím podpor na počátku činnosti, aby se zvýšil příjem z banánů produkovaných v rámci Společenství; že členové těchto organizací by se měli zavázat, že budou celou svou produkci uvádět na trh prostřednictvím těchto organizací, aby tyto organizace získaly účinnou úlohu v soustřeďování nabídky; že by také mělo být povoleno vytváření jiných typů sdružení, která by sestávala z organizací producentů a zástupců ostatních fází obchodního řetězce; že podmínky, za nichž tato sdružení zastupující různá hlediska v odvětví banánů mohou přijímat opatření v obecném zájmu a uplatňovat svá pravidla místně nebo regionálně vůči osobám, které nejsou jejich členy, by měly být vymezeny později; že s těmito organizacemi by také mohly být konzultovány vypracovávané rámcové programy a mohly by hrát aktivní úlohu při uskutečňování strukturálních opatření zaváděných jako součást organizace trhu;
vzhledem k tomu, že strukturální nedostatky, které omezují konkurenceschopnost produkce Společenství, by měly být zmírněny, především aby se zvýšila produktivita; že by k dosažení toho měly být v každém producentském regionu v mezích rámců podpory Společenství přijaty programy prostřednictvím spolupráce mezi Komisí a celostátními a regionálními orgány a s různými typy organizací v odvětví, zmíněnými výše, co možná nejúžeji zapojenými do přípravy zaváděných opatření;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní organizace trhu dosud umožňovaly producentům banánů z členských států získávat z trhu přiměřený příjem k pokrytí jejich produkčních nákladů; že zavedení organizace trhu by producenta nemělo dostat do horší situace než v současnosti a je pravděpodobné, že se změní cenové hladiny na těchto trzích, a proto by měla být stanovena vyrovnávací podpora k pokrytí ztrát, k nimž může dojít v důsledku uplatňování nového systému, aby se umožnilo pokračování produkce Společenství při nákladech spojených se zvláštním stavem struktur, dokud nedojde k jejich úpravě prostřednictvím provedených strukturálních opatření; že by měla být umožněna úprava výše podpor, aby se zohlednila zvýšená produktivita a vývoj v různých kategoriích jakosti;
vzhledem k tomu, že v některých velmi malých producentských regionech Společenství, kde jsou podmínky pro produkci banánů zvláště nevhodné a jsou vhodnější pro jiné plodiny, by se mělo podporovat úplné ukončení produkce banánů pomocí prémie za ukončení této produkce; že vyklučení by se mělo provést co možná nejdříve, aby se omezily náklady na tato opatření;
vzhledem k tomu, že výhledová bilance vypracovávaná každý rok by měla zhodnotit vyhlídky na produkci a spotřebu ve Společenství; že by mělo být možné upravovat tuto bilanci během roku podle okolností, včetně zvláštních událostí především klimatického rázu;
vzhledem k tomu, že k zajištění dostatečného uvádění na trh banánů produkovaných v rámci Společenství a pocházejících ze zemí AKT v rámci dohod Loméské úmluvy při co největším zachování tradiční struktury obchodu by se mělo stanovit každoroční otevření celní kvóty; že na jednu stranu by dovoz banánů ze třetích zemí podléhal clu ve výši 100 ECU za tunu, což odpovídá platné sazbě společného celního sazebníku, a na druhou stranu dovoz netradičních banánů ze zemí AKT by v souladu se zmíněnými dohodami podléhal nulovému clu; že by se mělo zajistit přizpůsobení objemu celní kvóty změnám v poptávce Společenství zaznamenaným ve výhledové bilanci;
vzhledem k tomu, že dovoz nad celní kvótu musí podléhat dostatečně vysokým celním sazbám, aby se zajistil odbyt produkce Společenství a tradiční množství AKT za přijatelných podmínek;
vzhledem k tomu, že tradiční dovoz banánů AKT se uskutečňuje mimo celní kvótu jako část tradičních množství osvobozených od cla, která zohledňují již provedené zvláštní investice v rámci programů na zvýšení produkce;
vzhledem k tomu, že se pro dodržení výše uvedených cílů s přihlédnutím ke specifickým rysům uvádění banánů na trh musí při správě celní kvóty rozlišovat na jedné straně mezi hospodářskými subjekty, které dříve uváděly na trh banány ze třetích zemí a netradiční banány AKT, a na druhé straně hospodářskými subjekty, které dříve uváděly na trh banány produkované ve Společenství, přičemž by se určité množství ponechalo k dispozici hospodářským subjektům, které se nedávno zapojily do obchodní činnosti v tomto odvětví nebo se do ní hodlají zapojit;
vzhledem k tomu, že vydávání individuálních dovozních licencí pro každou z výše vymezených kategorií se musí uskutečňovat na základě průměrného množství banánů uvedených tímto hospodářským subjektem na trh během tří předchozích let, pro něž jsou dostupné statistické údaje, aby se nenarušily stávající obchodní vazby a současně umožnil určitý rozvoj obchodních struktur;
vzhledem k tomu, že při přijímání dodatečných kritérií, která by hospodářské subjekty měly dodržovat, je Komise vedena zásadou, podle níž musí být licence poskytovány fyzickým nebo právnickým osobám, které přijaly obchodní riziko uvedením banánů na trh, a potřebou vyhnout se narušení normálních obchodních vztahů mezi osobami, které zaujímají odlišná místa v obchodním řetězci;
vzhledem k tomu, že s ohledem na obchodní struktury musí členské státy podle postupů a kritérií přijatých Komisí sestavit seznam hospodářských subjektů a stanovit množství uváděná na trh, která se použijí jako podklad pro vydávání licencí;
vzhledem k tomu, že sledování dovozu v rámci celní kvóty vyžaduje režim dovozních licencí a jistot;
vzhledem k tomu, že Komise by měla mít možnost přijímat vhodná opatření k řešení vážných narušení trhu nebo hrozeb jeho vážného narušení, které by mohly ohrozit dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že působení společné organizace trhu by bylo zpochybňováno poskytováním některých podpor; že by proto v odvětví banánů měla být používána ustanovení Smlouvy umožňující posuzování státních podpor poskytovaných členskými státy a zákaz těch, které nejsou slučitelné se společným trhem;
vzhledem k tomu, že by měl být upraven postup úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru, aby se usnadnilo provádění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že společná organizace trhů v odvětví banánů musí také náležitě přihlížet k cílům stanoveným v článku 39 a 110 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nahrazení různých platných vnitrostátních opatření touto společnou organizací trhu při vstupu tohoto nařízení v platnost hrozí narušit vnitřní trh; že by Komise počínaje 1. červencem 1993 měla být schopna přijímat případná přechodná opatření požadovaná k překonání obtíží spojených s prováděním těchto nových opatření;
vzhledem k tomu, že oblast působnosti nařízení Rady (EHS) č. 1319/85 ze dne 23. května 1985 o posílení dohledu nad uplatňováním pravidel Společenství pro ovoce a zeleninu [4] by měla být rozšířena na odvětví banánů, aby se umožnily kontroly dodržování norem stanovených pro odvětví banánů v rámci tohoto nařízení;
s ohledem na sociální, hospodářský, kulturní a environmentální význam pěstování banánů v regionech Společenství, jimiž jsou francouzské zámořské departementy, Madeira, Azory, Algarve, Kréta, Lakónie a Kanárské ostrovy, což jsou regiony charakterizované izolovaností, odlehlostí a strukturální zaostalostí, která je v některých případech prohloubena hospodářskou závislostí na pěstování banánů;
vzhledem k tomu, že fungování tohoto nařízení by mělo být posuzováno po přechodném období používání a před koncem desátého roku po jeho vstupu v platnost, aby se mohla zvážit nová právní úprava, která by se používala po tomto datu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zřizuje se společná organizace trhu s banány.
2. Tato organizace se vztahuje na tyto produkty:
Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ ex0803 _BAR_ Banány, s výjimkou banánů plantejnů, čerstvé nebo sušené _BAR_ ex08119099 _BAR_ Zmrazené banány _BAR_ ex08129090 _BAR_ Banány prozatímně konzervované _BAR_ 11063010 _BAR_ Prášek a vločky z banánů _BAR_
ex20060090 _BAR_ Banány konzervované cukrem _BAR_ ex200710 _BAR_ Homogenizované přípravky z banánů _BAR_ ex20079939 _BAR_ Džemy, želé, marmelády, pyré a pasty z banánů _BAR_
ex20079990 _BAR_
ex20089948 _BAR_ Banány jinak upravené nebo konzervované _BAR_
ex20089969 _BAR_
ex20089999 _BAR_ _BAR_
ex20089250 _BAR_ Směsi banánů jinak upravené nebo konzervované _BAR_
ex20089279 _BAR_
ex200980 _BAR_ Banánová šťáva _BAR_ 3. Hospodářský rok trvá od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA I Normy jakosti a obchodní normy
Článek 2
1. Pro banány, s výjimkou banánů plantejnů, určené k dodání spotřebiteli v čerstvém stavu se stanoví normy jakosti, přičemž se zohlední rozdílné produkované odrůdy.
2. Obchodní normy lze stanovit také pro produkty zpracované z banánů.
Článek 3
1. Pokud Komise postupem podle článku 27 nerozhodne odchylně, lze produkty, pro něž byly stanoveny společné normy, uvádět na trh ve Společenství, pouze vyhovují-li těmto normám.
2. Subjekty určené členskými státy mohou provádět kontroly, aby se zjistilo, zda produkty normám vyhovují.
Článek 4
Normy jakosti a obchodní normy, stadia obchodu, v nichž musí produkty těmto normám vyhovovat, a opatření pro zajištění jednotného používání článků 2 a 3, včetně ustanovení týkajících se kontrol, se stanoví postupem podle článku 27.
HLAVA II Organizace producentů a mechanismy dosahování vzájemné shody
Článek 5
1. Pro účely tohoto nařízení se "organizací producentů" rozumí jakákoli organizace producentů ve Společenství, která
a) je vytvořena producenty samotnými s cílem
- podporovat soustřeďování nabídky a regulaci cen ve fázi produkce u jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1,
- poskytovat členům náležité technické vybavení pro balení a uvádění daných produktů na trh;
b) je schopna prokázat minimální objem obchodovatelné produkce a minimální počet členů;
c) má stanovy, jejichž ustanovení
- požadují od producentů, aby uváděli prostřednictvím organizace na trh celou svou produkci produktu nebo produktů, kvůli nichž vstoupili do této organizace,
- zaručují producentům kontrolu nad organizací a jejími rozhodovacími postupy,
- postihují členy za jakékoli porušení pravidel stanovených organizací,
- stanoví pro své členy poplatky,
- upravují přijímání nových členů;
d) stanovuje pravidla znalosti produkce, pravidla produkce, pravidla zvláště určená ke zlepšení jakosti, a pravidla pro uvádění na trh;
e) vede oddělené účetnictví pro své činnosti, které se vztahují k banánům;
f) je uznána příslušným členským státem v souladu s odstavcem 2.
2. Členské státy na základě žádosti uznají příslušné organizace, pokud skýtají dostatečné záruky trvalosti a účinnosti své činnosti, zejména pokud jde o úkoly uvedené v odstavci 1, a pokud splňují podmínky v něm stanovené.
Článek 6
1. Členské státy poskytují uznaným organizacím producentů pět let ode dne uznání podpory, aby napomohly jejich vytváření a usnadnily jejich administrativní činnosti.
2. Použijí se čl. 14 odst. 1, 3 a 5 a čl. 36 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [5].
Článek 7
1. Sdružení nebo organizace producentů vytvořené k provádění jedné nebo více činností společného zájmu se mohou podílet na přípravě opatření vymezených v operačních programech uváděných v článku 10.
Členy těchto sdružení mohou být i zpracovatelé a obchodníci.
2. Opatření společného zájmu ve smyslu odstavce 1 mohou zahrnovat zejména aplikovaný výzkum, odborné vzdělávání producentů, strategii u jakosti a vývoj produkčních metod šetrných k životnímu prostředí.
Článek 8
1. Postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví Rada podmínky pro uznávání a činnost hospodářských subjektů, které zastupují jednu nebo více hospodářských činností týkajících se produkce, uvádění na trh nebo zpracování banánů, zvláště za účelem
- zlepšit znalost trhu a jeho předvídatelného vývoje a podmínkách uvádění produktů na trh a
- snížit rozptyl nabídky, usměrňovat produkci a podporovat zlepšení jakosti banánů za účelem lepšího plnění potřeb trhu a poptávky spotřebitelů.
2. Předpisy, jež mají být přijaty, zahrnou za podmínek, jež budou stanoveny, možnost rozšířit působnost pravidel stanovených těmito skupinami na osoby, které nejsou jejich členy, pokud jsou v obecném zájmu odvětví jako celku a rozšíření jejich působnosti je v souladu s pravidly hospodářské soutěže obsaženými ve Smlouvě.
Článek 9
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 27.
HLAVA III Podpory
Článek 10
1. V rámci spolupráce mezi Komisí a celostátními a regionálními orgány mohou příslušné orgány členských států v mezích rámců podpory Společenství vypracovat operační programy pro způsobilé regiony, přičemž definují opatření, která je třeba v odvětví banánů přijmout, aby bylo dosaženo alespoň dvou z těchto cílů:
- strategie jakosti a obchodní strategie pro produkty z dané oblasti z hlediska předpokládaného vývoje nákladů a trhů,
- dokonalejší využití zdrojů při současném zachování šetrnosti k životnímu prostředí,
- větší konkurenceschopnost.
2. V rámci spolupráce uvedené v odstavci 1 zapojí příslušné orgány do přípravy opatření uváděných v odstavci 1 co možná nejvíce hospodářské subjekty, jež jsou členy skupin, sdružení a organizací v odvětví banánů uvedených v článcích 5, 7 a 8, a technická a hospodářská výzkumná střediska.
3. Organizace, rozhodování a provádění těchto opatření v rámci operačních programů se uskutečňují v souladu se stávajícími předpisy pro hospodaření se strukturálními fondy.
Článek 11
Organizace producentů, sdružení a skupiny hospodářských subjektů uvedené v článcích 5, 7 a 8 mohou být v rámci spolupráce mezi Komisí a celostátními a regionálními orgány požádány, aby příslušným orgánům předložily své názory na provádění připravovaných opatření.
Článek 12
1. Producentům Společenství, kteří jsou členy uznané organizace producentů a uvádějí na trh ve Společenství banány, jež vyhovují stanoveným společným normám, se poskytne vyrovnávací podpora za případné ztráty.
Vyrovnávací podporu však lze vyplatit také jednotlivému producentovi, který se nemůže k organizaci producentů připojit v důsledku zvláštních podmínek, v nichž se nachází, zejména z důvodu zeměpisné polohy.
2. Maximální množství banánů produkované ve Společenství a uváděné na trh, pro něž lze vyplácet vyrovnávací podporu, se stanoví na 854000 tun čisté hmotnosti, které se na jednotlivé producentské regiony ve Společenství rozděluje takto:
1. 420000 tun pro Kanárské ostrovy,
2. 150000 tun pro Guadeloupe,
3. 219000 tun pro Martinik,
4. 50000 tun pro Madeiru, Azory a Algarve,
5. 15000 tun pro Krétu a Lakónii.
Množství pro každý region může být upraveno v mezích maximálního množství pro Společenství.
3. Vyrovnávací podpora se vypočte na základě rozdílu mezi
- "paušálním referenčním příjmem" u banánů produkovaných a uváděných na trh ve Společenství a
- "průměrným produkčním příjmem" dosaženým během daného roku na trhu Společenství u banánů produkovaných a uváděných na trh ve Společenství.
4. "Paušálním referenčním příjmem" se vypočte jako
- průměrná cena banánů produkovaných ve Společenství a uvedených na trh během referenčního období před 1. lednem 1993, určená postupem podle článku 27,
- minus průměrné náklady na dopravu a dodání FOB.
Tři roky po stanovení výše paušálního referenčního příjmu jej Komise přezkoumá, zvláště s ohledem na zvýšení produktivity a vývoj v různých kategoriích jakosti.
5. "Průměrný produkční příjem" se u banánů ze Společenství každý rok vypočte jako
- průměrná cena banánů vyprodukovaných ve Společenství a uvedených na trh během daného roku,
- minus průměrné náklady na dopravu a dodání FOB.
6. Do 1. března každého roku určí Komise postupem podle článku 27 výši vyrovnávací podpory pro předchozí rok.
Jednomu nebo více producentským regionům se poskytne příplatek k podpoře, je-li tam průměrný produkční příjem výrazně nižší než průměrný příjem ve Společenství.
7. Zálohy lze vyplácet proti jistotě na základě vyrovnávací podpory poskytnuté v předchozím roce.
8. Komise v roce 1993 předběžně posoudí průměrný produkční příjem pro běžný rok.
Na základě tohoto posouzení může Komise vyplácet zálohy postupem podle článku 27.
Článek 13
1. Producentům banánů ve Společenství, kteří ukončí produkci banánů, bude poskytnuta jednorázová prémie.
2. Poskytnutí prémie je vázáno na písemný závazek příjemce
a) provést jednorázově v určeném období v roce 1993 nebo 1994
- vyklučení všech banánovníků ve svém zemědělském podniku, je-li plocha osázená banánovníky menší než 5 hektarů,
- vyklučení nejméně poloviny banánovníků ve svém zemědělském podniku, je-li plocha osázená banánovníky alespoň 5 hektarů;
b) nevysazovat v dotyčném zemědělském podniku banánovníky po dobu dvaceti let od roku, v němž dojde k vyklučení.
Plochy osázené banánovníky po vstupu tohoto nařízení v platnost a parcely s výměrou menší než 0,2 ha nemají na prémii nárok.
3. Prémie činí 1000 ECU na hektar.
Postupem podle článku 27 může být tato částka upravena, aby se zohlednily zvláštní podmínky v určitých oblastech.
4. Postupem podle článku 27 může Komise členskému státu povolit, aby z nároku na prémii za ukončení produkce banánů vyloučil producenty, kteří se nacházejí v oblastech, kde by vymizení této plodiny mělo nepříznivé důsledky, zejména pro zachování mikroklimatických nebo půdních podmínek nebo pro stav životního prostředí a krajiny.
5. Prémie musí být slučitelná s poskytováním podpor podle hlavy III nařízení (EHS) č. 3763/91 [6], hlavy II nařízení (EHS) č. 1600/92 [7] a hlavy III nařízení (EHS) č. 1601/92 [8] a s poskytováním strukturálních podpor podle nařízení (EHS) č. 2052/88 [9] a (EHS) 4253/88 [10].
Článek 14
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 27.
Prováděcí pravidla k článkům 6 a 10 se však stanoví postupem podle článku 29 nařízení (EHS) č. 4253/88.
HLAVA IV Obchod se třetími zeměmi
Článek 15
Tato hlava se vztahuje pouze na čerstvé produkty kódu KN ex0803, s výjimkou banánů plantejnů.
Pro účely této hlavy se rozumí:
1. "tradičním dovozem ze zemí AKT" množství banánů stanovená v příloze vyvážená každou zemí AKT, která tradičně vyváží banány do Společenství; tyto banány se dále označují jako "tradiční banány AKT";
2. "netradičním dovozem ze zemí AKT" množství banánů vyvážená zeměmi AKT, která přesahují množství vymezená v bodě 1; tyto banány se dále označují jako "netradiční banány AKT";
3. "dovozem ze třetích zemí mimo AKT" množství vyvážená jinými třetími zeměmi; tyto banány se dále označují jako "banány ze třetích zemí";
4. "banány ze Společenství" banány produkované ve Společenství;
5. výrazy "uvádět na trh" a "uvádění na trh" uvádění na trh, s výjimkou nabízení produktu konečnému spotřebiteli.
Článek 16
1. Každý rok se sestaví výhledová bilance produkce a spotřeby ve Společenství a dovozu a vývozu.
2. Výhledová bilance se připraví na základě
- dostupných údajů o množství banánů uvedených na trh Společenství během předchozího roku, rozčleněném podle původu,
- předpovědí pro produkci a uvádění na trh banánů Společenství,
- předpovědí pro dovoz tradičních banánů AKT,
- předpovědí spotřeby, vycházejících zejména z posledních tendencí spotřeby a z vývoje tržních cen.
3. V případě potřeby může být tato bilance během hospodářského roku upravena, zejména aby bylo se přihlédlo k účinkům výjimečných okolností, které ovlivňují podmínky produkce nebo dovozu.
V takovém případě se postupem podle článku 27 upraví celní kvóta stanovená v článku 18.
Článek 17
Při jakémkoli dovozu banánů do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence vydané členskými státy každému dovozci, který o ni požádá, bez ohledu na to, zda je usazen ve Společenství, aniž tím jsou dotčena zvláštní ustanovení přijatá k provádění článků 18 a 19.
Dovozní licence je platná na celém území Společenství.
Nejsou-li postupem podle článku 27 stanoveny odchylky, je jejich vydání podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že tyto produkty budou dovezeny v souladu s tímto nařízením během doby platnosti licence, a tato jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 18
1. Každý rok se pro dovoz banánů ze třetích zemí a netradičních banánů AKT otevírá celní kvóta ve výši dva miliony tun čisté hmotnosti.
V rámci této celní kvóty podléhá dovoz banánů ze třetích zemí clu ve výši 100 ECU za tunu a dovoz netradičních banánů AKT podléhá nulovému clu.
Pro druhé pololetí roku 1993 činí celní kvóta jeden milion tun čisté hmotnosti.
Vzroste-li poptávka Společenství určená na základě výhledové bilance uvedené v článku 16, zvýší se následně objem kvóty postupem podle článku 27.
Případná úprava se provede do 30. listopadu předcházejícího danému hospodářskému roku.
2. Nad rámec kvóty uvedené v odstavci 1
- podléhá dovoz netradičních banánů AKT clu ve výši 750 ECU za tunu,
- podléhá dovoz banánů ze třetích zemí clu ve výši 850 ECU za tunu.
3. Množství banánů ze třetích zemí a netradičních banánů AKT zpětně vyvezených ze Společenství se nezapočítávají do kvóty uvedené v odstavci 1.
Článek 19
1. Celní kvóta se otevírá od 1. července 1993 do výše:
a) 66,5 % pro kategorii hospodářských subjektů, které uváděly na trh banány ze třetích zemí a/nebo netradiční banány AKT;
b) 30 % pro kategorii hospodářských subjektů, které uváděly na trh banány ze Společenství a/nebo tradiční banány AKT;
c) 3,5 % pro kategorii hospodářských subjektů usazených ve Společenství, které začaly od roku 1992 uvádět na trh jiné banány než banány ze Společenství a/nebo než tradičními banány AKT.
Možnost dovážet podle písmen a) a b) mají hospodářské subjekty usazené ve Společenství, které na vlastní účet uváděly na trh banány uvedeného původu v určitém minimálním množství, jež bude stanoveno.
Doplňková kritéria, jež hospodářské subjekty musí splňovat, se stanoví postupem podle článku 27.
Členské státy sestaví seznam hospodářských subjektů a průměrné množství na hospodářský subjekt uvedené v odstavci 2.
2. Na základě samostatných výpočtů pro každou z kategorií hospodářských subjektů uváděných v odst. 1 písm. a) a b) obdrží každý hospodářský subjekt dovozní licence na základě průměrných množství banánů, která prodal během tří posledních let, pro něž jsou dostupné údaje. Pro kategorii hospodářských subjektů uvedenou v odst. 1 písm. a) se v úvahu berou množství prodeje banánů ze třetích zemí a/nebo netradičních banánů AKT. V případě hospodářských subjektů uvedených v odst. 1 písm. b) se berou v úvahu prodeje tradičních banánů AKT a/nebo banánů ze Společenství. K banánům ze třetích zemí a/nebo netradičním banánům AKT dovezeným na základě licencí vydaných podle odst. 1 písm. b) se nepřihlíží při určování nároků, jež mají být stanoveny podle odst. 1 písm. a), aby počáteční přidělení licencí mezi tyto dvě kategorie hospodářských subjektů zůstalo nezměněno.
Pro druhou polovinu roku 1993 se každému hospodářskému subjektu vydají licence na základě poloviny průměrného ročního množství uvedeného na trh v letech 1989 až 1991.
3. Překročí-li objem žádostí od nových hospodářských subjektů množství stanovená podle odst. 1 písm. c), krátí se každá žádost o stejný procentní podíl.
Případná dostupná množství se hospodářským subjektům uváděným v odst. 1 písm. a) a b) přerozdělují za podmínek stanovených postupem podle článku 27.
4. Dojde-li ke zvýšení celní kvóty, přidělí se dodatečné množství hospodářským subjektům v kategoriích uváděných v odstavci 1 v souladu s předchozími odstavci.
Článek 20
Komise přijímá a upravuje výhledovou bilanci uvedenou v článku 16 postupem podle článku 27.
Stejným postupem Komise stanoví prováděcí pravidla k této hlavě.
Tato pravidla mohou obsahovat zejména
- doplňková opatření k vydávání licencí, době jejich platnosti, podmínkám pro jejich převoditelnost a nezbytnému mechanismu jistot; tato opatření mohou zahrnovat také stanovení doby pro opětovné zvážení,
- periodicitu vydávání licencí,
- minimální množství banánů uváděných na trh uvedené v čl. 19 odst. 1. druhém pododstavci.
HLAVA V Obecná ustanovení
Článek 21
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, je při dovozu produktů uvedených v článku 1 zakázáno
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
2. Zrušuje se celní kvóta stanovená v Protokolu o celní kvótě pro dovoz banánů, který je přílohou k Prováděcí úmluvě o přidružení pro zámořské země a území stanovené v článku 136 Smlouvy.
Článek 22
Na zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad společného celního sazebníku a zvláštní pravidla pro jeho používání; celní nomenklaturu vyplývající z uplatňování tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
Článek 23
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření potvrdit, změnit nebo zrušit.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 27.
Článek 24
Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahují se na produkci produktů uvedených v článku 1 a obchod s nimi články 92 až 94 Smlouvy.
Článek 25
1. Opatření uvedená v článcích 12 a 13 představují intervenční opatření určená ke stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [11].
2. Opatření stanovená v článcích 6 a 10 spolufinancuje orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zvláště vymezení podmínek, jež musí být splněny před tím, než lze vyplatit finanční podporu Společenství, se stanoví postupem podle článku 27.
Článek 26
1. Zřizuje se Řídící výbor pro banány (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
Článek 27
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 28
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 29
Členské státy poskytnou Komisi informace, které požaduje pro provádění tohoto nařízení, týkající se zejména
- opatření přijatých k používání a kontrole společných norem jakosti,
- organizací producentů,
- obsahu a provádění regionálních rámcových programů pro banány,
- předpisů pro správu případných vyrovnávacích podpor,
- seznamu hospodářských subjektů,
- údajů o produkci a cenách,
- množství banánů ze Společenství, tradičních banánů AKT, netradičních banánů AKT a banánů ze třetích zemí uváděných na trh na jejich území,
- výhledy produkce a spotřeby v následujícím roce.
Článek 30
Budou-li po červenci 1993 nezbytná zvláštní opatření pro usnadnění přechodu od právní úpravy existující před vstupem tohoto nařízení v platnost k právní úpravě stanovené tímto nařízením, a zvláště k překonání obtíží citlivé povahy, přijme Komise postupem podle článku 27 případná přechodná opatření, jež považuje za nezbytná.
Článek 31
V čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1319/85 se
1. druhá odrážka se nahrazuje tímto:
"— kontroly souladu s normami jakosti nebo některými požadavky na jakost
a) u produktů uvedených v příloze II k nařízení (EHS) č. 1035/72, které jsou staženy z trhu v souladu v souladu s články 15 a 15a nebo nakoupeny v souladu s články 19 a 19a uvedeného nařízení, a
b) u produktů v odvětví banánů v oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 404/93 [12];"
2. čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
"ověřování záznamů o cenách uváděných v článcích 17 a 24 nařízení (EHS) č. 1035/72".
Článek 32
Nejpozději do konce třetího roku po vstupu tohoto nařízení v platnost, a v každém případě při přezkoumání paušálního referenčního příjmu uvedeného v čl. 12 odst. 4, předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování tohoto nařízení.
Tato zpráva musí mimo jiné obsahovat analýzu vývoje uvádění na trh banánů ze Společenství, ze třetích zemí a banánů AKT od počátku používání této právní úpravy.
Ke zprávě mohou být případně přiloženy vhodné návrhy.
Zprávu o fungování tohoto nařízení Komise opět předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2001 spolu s vhodnými návrhy týkajícími se nové právní úpravy, která se použije po 31. prosinci 2002.
Článek 33
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 461/93 ze dne 26. února 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 363/93 [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství a o prodloužení platnosti nařízení (EHS) č. 338/91 [3], a zejména na článek 2, čl. 4 odst. 3, článek 5, článek 6 a čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že za účelem zlepšit transparentnost v odvětví skopového masa stanoví nařízení (EHS) č.
2137/92 normy Společenství pro třídění jatečně upravených těl; že za účelem určení tržních cen na základě uvedených norem pro třídění je nezbytné stanovit prováděcí pravidla; že je rovněž nutné, aby bylo určení cen provedeno ve vhodné fázi uvádění na trh; že touto vhodnou fází je vstup na jatka; že s cílem zajistit jednotné třídění jatečně upravených těl ovcí v celém Společenství je nezbytné upřesnit definice tříd zmasilosti a protučnělosti a barvu;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit systém zaznamenávání cen, a to na základě třídění provedeném na jatkách ihned po porážce; že je za tímto účelem nutné přesně označit jatečně upravená těla;
vzhledem k tomu, že třídění by měl provádět dostatečně kvalifikovaný personál; že spolehlivost třídění musí být ověřena účinnými kontrolami, aby byla zaručena jeho jednotnost;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2137/92 stanoví, že kontroly na místě provádí kontrolní skupina Společenství, aby bylo zajištěno jednotné používání klasifikační stupnice Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit pravidla pro složení kontrolní skupiny a pro provádění těchto kontrol na místě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tržní cena, která má být stanovena na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla ovcí podle čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2137/92, je cena bez DPH, která má být zaplacena dodavateli za jehně původem ze Společenství při jeho vstupu na jatka. Tato cena je vyjádřena na 100 kg jatečně upraveného těla v souladu s referenční obchodní úpravou podle článku 2 uvedeného nařízení, zváženého a tříděného na háku v jatkách.
2. Hmotnost, která má být zohledněna, je hmotnost jatečně upraveného těla za tepla upravená s ohledem na ztrátu hmotnosti po vychlazení.
Členské státy informují Komisi o použitých opravných koeficientech.
3. Pokud se obchodní úprava zváženého a klasifikovaného jatečně upraveného těla na háku liší od referenční obchodní úpravy, členské státy upraví hmotnost jatečně upraveného těla na základě opravných koeficientů uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č.
2137/92. Členské státy oznámí Komisi použité opravné koeficienty.
Avšak pro kategorie A a B přílohy III uvedeného nařízení mohou členské státy uvádět cenu za 100 kg jatečně upraveného těla běžné obchodní úpravy.
V tomto případě informují členské státy Komisi o rozdílech mezi touto obchodní úpravou a referenční obchodní úpravou.
Článek 2
1. Členské státy, jejichž produkce skopového masa překročí 200 tun za rok, sdělí Komisi do 15. března 1993 důvěrný seznam jatek a/nebo jiných zařízení, která se účastní stanovení cen na základě klasifikační stupnice Společenství (dále jen "zúčastněná zařízení"), jakož i přibližné roční produkční kapacity uvedených zúčastněných zařízení.
2. Členské státy uvedené v odstavci 1 sdělí Komisi nejpozději každý čtvrtek a poprvé nejpozději dne 8. dubna 1993 průměrnou cenu v národní měně, která byla ve všech zúčastněných zařízeních zaznamenána pro každou třídu jakosti jehňat v rámci klasifikační stupnice Společenství během týdne předcházejícího týden sdělení, jakož i jednotlivá množství v každé třídě jakosti.
Pokud však některá z uvedených tříd jakosti představuje méně než 1 % celkového množství, cena nemusí být zaznamenána.
Členské státy sdělí rovněž Komisi průměrnou cenu váženou podle hmotnosti pro všechna jehňata tříděná podle klasifikační stupnice používané pro záznam cen.
Členské státy jsou však oprávněny rozdělit ceny zaznamenané pro každou ze tříd zmasilosti a protučnělosti popsaných v příloze na základě hmotnosti.
Termínem "jakost" se rozumí kombinace tříd zmasilosti protučnělosti.
Článek 3
Doplňková ustanovení uvedená v článku 6 nařízení (EHS) č. 2137/92 jsou ustanovení o třídách zmasilosti a protučnělosti uvedená v příloze tohoto nařízení.
Barva masa uvedená v příloze III nařízení (EHS) č. 2137/92 se určí v místě boku u "rectus abdominis" pomocí standardní tabulky barev.
Článek 4
1. Třídění proběhne nejpozději hodinu po porážce.
2. Označení jatečně upravených těl nebo půlí podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2137/92, které byly zatříděny ve zúčastněných zařízeních podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, se provede pomocí značky uvádějící kategorii a třídy zmasilosti a protučnělosti.
Toto označení se provede otiskem razítka za použití nesmazatelného a zdravotně nezávadného inkoustu postupem schváleným příslušnými orgány členského státu.
Kategorie jsou označeny takto:
- L: jatečně upravená těla jehňat mladších dvanácti měsíců,
- S: jatečně upravená těla ostatních ovcí.
3. Členské státy mohou povolit, aby uvedené označení bylo nahrazeno nezaměnitelnou a řádně připevněnou visačkou.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby třídění prováděl dostatečně kvalifikovaný technický personál.
Členské státy určí takové osoby schvalovacím postupem nebo jmenováním příslušného zodpovědného orgánu.
2. Třídění ve zúčastněných zařízeních podle článku 2 kontroluje na místě a bez předchozího upozornění subjekt, který ustanoví členský stát a který je nezávislý na zúčastněném zařízení.
Kontroly musí být prováděny nejméně jednou za tři měsíce ve všech zúčastněných zařízeních, která provádějí třídění, a musí se týkat nejméně padesáti náhodně vybraných jatečně upravených těl.
Pokud je však kontrolní subjekt rovněž zodpovědný za třídění jatečně upravených těl, nebo pokud to není státní orgán, musí být kontroly stanovené v prvním pododstavci prováděny pod dohledem státního orgánu za stejných podmínek a nejméně jednou za rok.
Příslušný státní orgán musí být pravidelně informován o nálezech kontrolního subjektu.
Článek 6
Kontrolní skupina Společenství uvedená v článku 5 nařízení (EHS) č. 2137/92, dále jen "skupina", je pověřena prováděním kontrol na místě, které se týkají: a) použití ustanovení o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí; b) stanovení tržních cen v souladu s uvedenou klasifikační stupnicí.
Článek 7
Skupině předsedá jeden ze znalců Komise.
Členské státy jmenují znalce na základě jejich nezávislosti a jejich schopností v oblasti klasifikace jatečně upravených těl a stanovování tržních cen.
Tito znalci nesmějí v žádném případě použít informace získané při práci ve skupině k osobním účelům, ani je nesmějí šířit.
Článek 8
1. Kontroly na místě provádí delegace skupiny, která má maximálně devět členů, a to v souladu s tímto pravidlem:
- nejméně dva znalci Komise, z nichž jeden je pověřen předsednictvím delegace,
- jeden znalec z příslušného členského státu,
- jeden znalec z členského státu, na jehož území proběhla poslední kontrola na místě,
- jeden znalec z členského státu, na jehož území proběhne další kontrola na místě,
- maximálně tři znalci z jiných členských států.
2. O složení delegace pro první kontrolu rozhodne Komise.
Článek 9
1. Kontroly na místě se provádějí v každém členském státě nejméně jednou za tři roky a případně mohou následovat i další kontrolní návštěvy.
Při těchto návštěvách může být počet členů delegace snížen.
Program inspekční návštěvy musí být navržen Komisí po konzultacích s příslušnými členskými státy.
Zástupci navštíveného členského státu se mohou inspekcí účastnit.
2. Každý členský stát organizuje kontrolní návštěvy na svém území na základě požadavků Komise.
Třicet dnů před kontrolou proto členský stát předá podrobný program zamýšlených kontrolních návštěv Komisi, která může požadovat změny programu.
3. Komise informuje členské státy s dostatečným předstihem o každé návštěvě, o programu a o jejím průběhu.
4. Na konci každé kontrolní návštěvy se sejdou členové delegace a zástupci příslušného členského státu, aby zhodnotili její výsledky.
Členové delegace představí závěry z kontrolní návštěvy týkající se bodů uvedených v článku 6.
5. Předseda delegace vypracuje zprávu o provedených kontrolách a o závěrech uvedených v odstavci 4. Tato zpráva je zaslána Komisi a všem členským státům co nejrychleji, v každém případě však do třiceti dnů po ukončení kontrolní návštěvy.
Článek 10
Výdaje na cestu a pobyt členů skupiny hradí Komise v souladu s předpisy o náhradě výdajů na cestu a pobyt nečlenů Komise, které Komise povolala co by znalce.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. března 1993 o refraktometrické metodě měření suchého rozpustného zbytku v produktech zpracovaných z ovoce a zeleniny, o zrušení nařízení (EHS) č. 543/86 a o změně přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1569/92 [2], a zejména na čl. 10 odst. 1 a čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 7 nařízení (EHS) č. 426/86 stanoví, že "obsahem přidaného cukru" u produktů uvedených v příloze III se rozumí hodnota zjištěná pomocí refraktometru vynásobená určitým činitelem a snížená o pevně stanovené číslo;
vzhledem k tomu, že refraktometrickou metodu, jež má být použita, vymezuje nařízení Komise (EHS) č.
543/86 [3], kterým se stanoví způsoby měření obsahu cukru v produktech zpracovaných z ovoce a zeleniny; že se ukázalo jako nezbytné tuto metodu vhodně pozměnit, a to zejména tak, aby upřesňovala postup v případě alkoholických produktů; že z důvodů zavedení nové metody, která je uvedena v tomto nařízení, je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 543/86;
vzhledem k tomu, že z důvodů zrušení nařízení (EHS) č. 543/86 je třeba přizpůsobit přílohu 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 3800/92 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Refraktometrická metoda, jež má být použita při určování obsahu cukru u produktů uvedených v příloze III nařízení (EHS) č. 426/86, je stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 543/86.
Článek 3
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto: odkazy na nařízení (EHS) č. 543/86 v doplňkové poznámce č. 1 ke kapitole 8 a v doplňkových poznámkách č. 2 a č. 6 ke kapitole 20 se nahrazují odkazy na toto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 12. března 1993, kterým se mění kód produktu v nařízení (EHS) č. 1332/92, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro stolní olivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3208/89 [2], a zejména s ohledem na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
1 nařízení (EHS) Rady č. 1332/92 [3] stanoví, že má být poskytnuta zvláštní podpora seskupením producentů stolních oliv určitých kódů, nebo svazům těchto sdružení; že jeden z těchto kódů byl pozměněn nařízením (EHS) Komise č.
2505/92 [4], že je tudíž třeba uvedený článek náležitě změnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kód "ex20019080" uvedený v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1332/92 se nahrazuje kódem "20019065".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. března 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1035/72 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou a nařízení (EHS) č. 827/68 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rozvoj produkce Společenství u produktů, jako je ananas, avokádo, mango a kvajava, zejména od přistoupení Portugalska a Španělska, jakož i zvýšení obchodů s tímto zbožím opravňuje k zařazení těchto produktů do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1035/72 [4];
vzhledem k tomu že banány plantejny nebyly zařazeny do nařízení o společné organizaci trhu s banány z důvodu své vlastní podstaty; že banány plantejny musí být kryty organizací trhu s účinností od 1. ledna 1993; že je tedy vhodné je začlenit do společné organizace trhu s ovocem a zeleninou;
vzhledem k tomu, že zařazení avokáda, kvajavy manga a mangostanu na seznam produktů spadajících do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1035/72 předpokládá jejich vyjmutí z nařízení (EHS) č.
827/68 [5]; že je třeba přílohu uvedeného nařízení příslušně pozměnit;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1035/72 počítá s možností, že členské státy použijí vnitrostátní množstevní omezení na ovoce a zeleninu za podmínek uvedených v příloze III uvedeného nařízení; že tato opatření jsou neslučitelná se společným trhem zavedeným dne 1. ledna 1993; že je následně třeba tato ustanovení zrušit;
vzhledem k tomu, že je vhodné pro určité produkty, které jsou citlivé a představují relativně významné dovozy, stanovit možnost zavedení režimu dovozních licencí; že ve snaze co možná nejúčinněji omezit používání tohoto režimu je třeba stanovit, že zavedení takového režimu podléhá postupu řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že je pro umožnění správného fungování režimu třeba stanovit, že vydávání dovozních licencí musí doprovázet složení zajištění celního dluhu, které zajistí dodržení závazku dovézt během doby platnosti licence dané zboží,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1035/72 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se do tabulky vkládají produkty: "Kód KN _BAR_ Popis _BAR_ ex080300 _BAR_ Banány plantejny _BAR_
08043000 _BAR_ Ananas _BAR_ 080440 _BAR_ Avokádo _BAR_
2. V odstavci 1 druhý pododstavec a v článku 22 odstavec 2, jakož i příloha III (seznam uvedený v článku 22) se zrušují.
3. Vkládá se nový článek 22b, který zní:
"Článek 22b
1. V souladu s postupem podle článku 33 může být zaveden režim dovozních licencí pro některý z produktů vyjmenovaných v tabulce v čl. 1 odst. 2, aby bylo možno odhadnout vývoj obchodování s nimi.
V případě, že se použije první pododstavec, vydává licenci členský stát každému zúčastněnému, který o ni požádá, bez ohledu na místo, kde je ve Společenství usazen.
Pro vydání licence je nutné složit jistotu, která zaručí, že během doby platnosti licence se dovoz uskuteční.
Licence jsou platné na celém území Společenství.
2. Seznam produktů, pro které se vyžadují dovozní licence a veškerá ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku se určují postupem podle odst. 1 prvního pododstavce."
Článek 2
Produkty uvedené v příloze nařízení (EHS) č. 827/68 se zrušují:
–080440 _BAR_ Avokáda, _BAR_
–08045000 _BAR_ Kvajavy, manga a mangostany. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že fungování vnitřního trhu Společenství vyžaduje existenci statistických norem použitelných ke stanovení jednotek a pro sběr, předávání a zveřejňování statistických údajů za členské státy i za Společenství za účelem vytvoření spolehlivých a srovnatelných informací dostupných podnikům, finančním institucím, úřadům a všem ostatním subjektům působícím na vnitřním trhu;
vzhledem k tomu, že statistické informace o hospodářství jsou pro podniky nezbytné k posuzování jejich konkurenceschopnosti a slouží orgánům Společenství při předcházení narušování hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že podle zásady subsidiarity je tvorba společných statistických norem umožňujících sestavení harmonizovaných informací činností, která může být účinně provedena pouze na úrovni Společenství, a že tyto normy budou v jednotlivých členských státech používány pod dohledem orgánů a institucí pověřených sestavováním oficiálních statistik;
vzhledem k tomu, že ucelené statistické informace nezbytné pro řízení vnitřního trhu mohou být poskytovány spolehlivě, rychle, pružně a podrobně pouze tehdy, budou-li členské státy používat společné definice statistických jednotek;
vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno, aby si členské státy při splnění zvláštních požadavků ponechaly své stávající systémy statistické terminologie nebo do nich zavedly jiné statistické jednotky pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství;
vzhledem k tomu, že výběr statistických jednotek pro konkrétní zjišťování a analýzy bude vymezen zvláštními právními předpisy;
vzhledem k tomu, že používání statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství NACE rev. 1, zavedené nařízením (EHS) č. 3037/90 [4], a používání Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA) vyžaduje standardní definice statistických jednotek pro registry a zjišťování a pro zveřejňování a analýzy statistik;
vzhledem k tomu, že výbor zřízený nařízením (EHS) č. 3037/90 je příslušný k vypracování hlavních směrů klasifikace statistických jednotek podle NACE rev. 1, že však tyto jednotky musí být definovány;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby statistické jednotky klasifikované podle NACE rev. 1 byly definovány jednotně ve všech členských státech za účelem zajištění srovnatelnosti odpovídajících národních statistických údajů a statistických údajů Společenství;
vzhledem k tomu, že je žádoucí omezit počet statistických jednotek výrobního systému;
vzhledem k tomu, že mezinárodní srovnatelnost ekonomických statistik vyžaduje, aby orgány členských států i orgány Společenství používaly statistické jednotky, které jsou přímo v souladu s definicemi uvedenými v úvodu k Mezinárodní jednotné odvětvové klasifikaci OSN (ISIC rev. 3) a v dokumentech k Systému národních účtů OSN (SNA);
vzhledem k tomu, že hospodářství je tvořeno všemi jednotkami účastnícími se výroby a všemi hospodářskými a finančními činnostmi jimi prováděnými;
vzhledem k tomu, že zavedení přesného používání těchto jednotek v celém Společenství vyžaduje přechodné období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví seznam statistických jednotek (dále jen "statistické jednotky výrobního systému") společně s kritérii použití, definicemi jednotek a vysvětlivkami obsaženými v příloze.
Článek 2
Definice statistických jednotek výrobního systému používají členské státy a Komise k identifikaci jednotek za účelem sběru, předávání, zveřejňování a analýzy statistických údajů o hospodářství, zejména údajů souvisejících s NACE rev. 1.
Článek 3
Členské státy od 1. ledna 1994 používají pro statistické údaje týkající se skutečností vzniklých po tomto datu k účelům uvedeným v článku 2 definice uvedené v článku 1.
Článek 4
1. V průběhu přechodného období od 1. ledna 1994 do 31. prosince 1995 může členský stát používat pro statistiky týkající se tohoto období i jiné statistické jednotky výrobníhosystému než ty, jež jsou stanoveny v článku 1.
Statistické údaje zasílané Komisi se v takových případech v přechodném období co nejpřesněji upraví a předají v souladu s přílohou.
2. Komise může ve výjimečných případech na žádost členského státu a na základě opodstatněných technických nebo praktických důvodů prodloužit přechodné období nejdéle do 31. prosince 1997.
Článek 5
Po skončení přechodného období podle článku 4 může Komise povolit členskému státu používání jiných statistických jednotek, pokud jsou tyto jednotky stanoveny postupem podle článku 6.
Článek 6
Prováděcí opatření k tomuto nařízení týkající se zejména statistických jednotek, kritérií použití a definicí uvedených v příloze, včetně opatření na přizpůsobení se hospodářskému a technickému rozvoji, budou stanovena postupem podle článku 7.
Článek 7
1. Zástupce Komise předkládá Výboru pro statistické programy zřízenému rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [5] návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu tří měsíců ode dne tohoto sdělení.
3. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v odstavci 2 přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 8
Statistické jednotky, na něž odkazuje předpis Společenství upravující statistiku Společenství, jsou vykládány v souladu s pojmy a terminologií tohoto nařízení.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. března 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3759/92 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury a nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že v nařízení (EHS) č. 3759/92 [4] je většina druhů ryb uvedena pod svými taxonomickými názvy;
vzhledem k tomu, že některé druhy ryb známé všeobecně pod označením pstruh, které byly přeřazeny z rodu Salmo k rodu Oncorhynchus, dostaly nové mezinárodní taxonomické názvy; že na základě změny taxonomických názvů se nemění sazební zařazení těchto druhů ani struktura společného celního sazebníku; že se proto jeví jako dostatečné učinit odkaz na nové taxonomické názvy pouze prostřednictvím poznámky pod čarou; že je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit přílohu VII;
vzhledem k tomu, že celní nomenklatura vycházející z použití nařízení (EHS) č.
3759/92 je součástí společného celního sazebníku; že z toho důvodu je třeba odpovídajícím způsobem změnit kombinovanou nomenklaturu v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VII nařízení (EHS) č. 3759/92 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87 se v případě zde uvedených kódů nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost šest týdnů po vyhlášení
ze dne 26. března 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3076/78 o dovozu chmele ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. června 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3124/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst.
2 nařízení Komise (EHS) č. 3076/78 ze dne 21. prosince 1978 o dovozu chmele ze třetích zemí [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
2940/92 [4], musí být k chmelu dováženému ze třetích zemí přiloženo osvědčení o rovnocennosti; že dočasná odchylka ve formě osvědčení o kontrole je udělena některým zemím, které nejsou uvedeny v příloze nařízení Komise (EHS) č. 3077/78 ze dne 21. prosince 1978 o stanovení rovnocennosti ověřovací listiny původu pro chmel dovážený ze třetích zemí s ověřovací listinou původu Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
2238/91 [6]; že tato osvědčení o kontrole poskytují velmi málo informací o vlastnostech produktu a vůbec žádné informace o jeho původu a sklizňovém roce; že je proto vhodné stanovit, aby chmel dovážený s osvědčením o kontrole a chmelové výrobky získané z tohoto chmele nepodléhaly postupu pro vydávání ověřovacích listin původu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3076/78 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Chmel dovážený s osvědčením o kontrole a chmelové výrobky získané z tohoto dováženého chmele s osvědčením nepodléhají postupu pro vydávání ověřovacích listin původu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 719/93 ze dne 25. března 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
558/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3] ve znění nařízení (EHS) č. 2674/92 [4] uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 731/93 ze dne 26. března 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
558/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 741/93 ze dne 17. března 1993 o používání společné intervenční ceny pro olivový olej v Portugalsku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na čl. 234 odst. 3 uvedeného aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že v zájmu dosažení jednotného trhu je žádoucí odstranění všech překážek obchodu, nejen mezi členskými státy Společenství ve složení k 31. prosinci 1985, ale rovněž podle možnosti mezi těmito členskými státy a novými členskými státy;
vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení se má postupně portugalská cena olivového oleje vyrovnávat na úroveň společné ceny až do začátku hospodářského roku 1995/96; že do uvedeného data se tudíž při obchodu mezi uvedenými zeměmi a ostatními členskými státy používají vyrovnávací přístupové částky;
vzhledem k tomu, že zatímco podpora produkce a spotřeby zůstává na úrovni stanovené aktem o přistoupení, je možné naplánovat dřívější vyrovnání portugalské ceny se společnou cenou s ohledem na obnovení rovnováhy podle nařízení Rady (EHS) č. 2047/92 ze dne 30. června 1992, kterým se stanoví ceny, podpory a procentní sazby podpory platné v odvětví olivového oleje pro hospodářský rok 1992/93 [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
ze dne 17. března 1993 o poskytování podpory určené k pobídce vytváření a k usnadnění činnosti organizací producentů stanovených v nařízení (EHS) č. 1035/72 a v nařízení (EHS) č. 1360/78 v Portugalsku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že dosažení jednotného trhu vyžaduje odstranění všech překážek obchodu nejen mezi členskými státy Společenství ve složení ke dni 31. prosince 1985, ale v co největší možné míře také mezi těmito členskými státy a Španělskem a Portugalskem; že to následně zahrnuje předchozí zrušení velkého počtu mechanismů, které dočasně ochraňují španělský a portugalský trh;
vzhledem k tomu, že se zakládání organizací producentů v Portugalsku opozdilo, je třeba k zakládání a usnadnění jejich činnosti posílit opatření stanovená v nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [2] a nařízení Rady (EHS) č.
1360/78 ze dne 19. června 1978 o seskupeních producentů a jejich sdruženích [3]; že díky posíleným opatřením bude možné v Portugalsku nejen podpořit snahy organizačně posílit portugalské zemědělství s ohledem na zvýšenou konkurenci z jiných členských států, ale na druhé straně i usnadnit výkon úkolů přidělených společnou zemědělskou politikou organizacím producentů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpory určené k pobídce zakládání a usnadnění činnosti organizací producentů podle článku 13 nařízení (EHS) č. 1035/72 a seskupení a jejich sdružení podle nařízení (EHS) č. 1360/78 se poskytují Portugalsku v souladu s následujícími zvláštními ustanoveními:
a) procentní sazby stanovené v první odrážce čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1035/72 a v první odrážce čl. 10a odst. 2 nařízení (EHS) č. 1360/78 se zvýšují na 10 %, 10 %, 8 %, 6 % a 4 %;
b) procentní sazby stanovené v čl. 10 odst. 3 písm. a) nařízení (EHS) č. 1360/78 se zvyšují na 100 %, 80 % a 40 %;
c) celková částka stanovená v čl. 10 odst. 3 písm. b) nařízení (EHS) č. 1360/78 se zvyšuje na 120000 ECU.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 3911/92 ze dne 9. prosince 1992 o vývozu kulturních statků [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kulturní statky,
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout prováděcí ustanovení k nařízení (EHS) č. 3911/92, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků vymezené v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením, je nutné vymezit podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře; že za tímto účelem je třeba vypracovat vzorové povolení;
vzhledem k tomu, že vývozní povolení musejí být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I Formulář povolení
Článek 1
1. Povolení pro vývoz kulturních statků jsou vyhotovena na formuláři, který je v souladu se vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Vývozní povolení je vydáváno a používáno v souladu s nařízením (EHS) č. 3911/92 (dále jen "základní nařízení") a s tímto prováděcím nařízením.
2. Používání vývozního povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo souvisejícími dokumenty.
Článek 2
Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem uvedeným v čl. 2 odst. 2 základního nařízení.
Článek 3
1. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 gramů na metr čtvereční.
2. Formuláře mají rozměr 210 x 297 mm.
3. Formuláře jsou vytištěny a vyplněny v úředním jazyce Společenství, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu.
V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
- za vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky,
- přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů.
Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL II Používání povolení
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se "zásilkou" rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
- jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost,
- jeden list označený jako č. 2 pro držitele,
- jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3 až 19A a 21 a případně i kolonku 23 žádosti a ostatní listy.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
- podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.),
- řádně ověřenou fotografii nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 x 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním znění odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
Pro přiznání vývozního povolení, je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si kopii listu č.
1 tento orgán a kopie zbývajících listů jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
- list pro držitele,
- list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní orgán příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace.
Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem.
Formulář vývozního povolení, jehož kopie je přiložena k listu č. 3 jednotného správního dokladu, je vrácen vydávajícímu orgánu.
2. Po vyplnění kolonky 19B vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. Formulář vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Společenství.
Celní orgán vyplní v případě potřeby kolonku 5 formuláře, otiskne své služební razítko do kolonky 22 a vrátí jej držiteli vývozního povolení (vývozci) nebo jeho oprávněnému zástupci, aby formulář zaslal zpět vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a kopie, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
Článek 10
Ustanovení hlavy IX nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 [2] a čl. 22 odst. 6 přílohy I k Úmluvě o společném postupu v oblasti tranzitu uzavřené dne 20. května 1987 mezi Společenstvím a zeměmi ESVO [3] se použijí, pokud zboží, na něž se vztahuje toto nařízení, při pohybu v rámci Společenství prochází územím členského státu ESVO.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi právními a správními předpisy týkajícími se hodnocení rizik existujících látek, která jsou platná nebo se připravují v členských státech, mohou bránit obchodu mezi členskými státy a vytvářet nerovné podmínky hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že opatření pro sbližování předpisů členských států, jejichž účelem je vytvoření a fungování vnitřního trhu musí, pokud se týkají zdraví, bezpečnosti a ochrany životního prostředí a spotřebitele, brát za základ vysokou úroveň ochrany;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění ochrany člověka, včetně pracovníků a spotřebitelů, a životního prostředí je nutno provádět na úrovni Společenství systematické hodnocení rizik zahrnujících existující látky uvedené v EINECS (Evropský seznam existujících obchodovaných chemických látek) [4];
vzhledem k tomu, že v zájmu efektivnosti a hospodárnosti je nutno stanovit politiku Společenství, která zajistí dělbu a koordinaci odpovědností mezi členskými státy, Komisí a zástupci průmyslu;
vzhledem k tomu, že nařízení je vhodným právním nástrojem kladoucím přímo na výrobce a dovozce přesné požadavky, které mají být zavedeny ve stejné době a stejným způsobem v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem předběžného hodnocení rizika existujících látek a určení prioritních látek vyžadujících okamžitou pozornost je nutno shromáždit určité informace a údaje ze zkoušek existujících látek;
vzhledem k tomu, že požadavek na poskytování takových informací by se neměl týkat určitých látek, které vzhledem ke svým daným vlastnostem znamenají pouze rizika obecně uznávaná jako minimální;
vzhledem k tomu, že by výrobci a dovozci měli předávat informace Komisi, která bude zasílat kopie všem členským státům; že však každý členský stát musí mít možnost požadovat od výrobců a dovozců usazených na jeho území, aby předkládali tytéž informace v téže době jeho příslušným orgánům;
vzhledem k tomu, že za účelem hodnocení rizika určitých existujících látek je v některých případech nutno požadovat od výrobců a dovozců, aby poskytli další údaje nebo aby u těchto látek provedli další zkoušky;
vzhledem k tomu, že je nutno vypracovat na úrovni Společenství seznamy prioritních látek vyžadujících zvláštní pozornost; že Komise by měla předložit počáteční seznam prioritních látek nejpozději jeden rok po vstupu tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že hodnocení rizik látek uvedených na seznamech prioritních látek by mělo být prováděno členskými státy; že tyto státy by měly být určeny na úrovni Společenství na základě dělby odpovědností provedené se zřetelem k situaci v členských státech; že by na úrovni Společenství měly být stanoveny principy hodnocení rizika;
vzhledem k tomu, že v procesu stanovení priorit a hodnocení rizik existujících látek je nutno brát v úvahu zejména nedostatek údajů o účincích dané látky a práce, které již byly provedeny v jiných mezinárodních organizacích, jako je Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, a v rámci právních nebo jiných programů Společenství týkajících se nebezpečných látek;
vzhledem k tomu, že je nutno přijmout na úrovni Společenství výsledky hodnocení rizika a doporučenou strategii omezování rizik pro látky uvedené v seznamech prioritních látek;
vzhledem k tomu, že je žádoucí omezit na minimum počet zvířat používaných k experimentálním účelům v souladu s ustanoveními směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [5]; že všude tam, kde je to možné, a po konzultaci zejména s Evropským centrem pro alternativní zkušební metody, je nutno se vyhnout používání zvířat přechodem na ověřené alternativní postupy;
vzhledem k tomu, že při zkoušení chemických látek, které se bude provádět v souvislosti s tímto nařízením, je nutno používat správnou laboratorní praxi popsanou ve směrnici Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich použití při zkouškách chemických látek [6];
vzhledem k tomu, že Komisi bude nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, je třeba udělit nezbytné pravomoci k přizpůsobování některých příloh technickému pokroku a přijímání některých prováděcích opatření v souvislosti s tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že je nutno zaručit důvěrný charakter určitých informací, které jsou předmětem průmyslového nebo obchodního tajemství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na:
a) sběr, šíření a dostupnost informací o existujících látkách;
b) hodnocení rizik existujících látek pro člověka, včetně pracovníků a spotřebitelů, a pro životní prostředí za účelem lepšího zvládnutí těchto rizik v rámci předpisů Společenství.
2. Ustanovení tohoto nařízení platí, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství v oblasti ochrany pracovníků a spotřebitelů.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) látkami rozumějí chemické prvky a jejich sloučeniny v přírodním stavu nebo získané jakýmkoli výrobním postupem, včetně jakýchkoliv přísad potřebných pro zachování stability produktu a všech nečistot pocházejících z použitého postupu, ale s vyloučením všech rozpouštědel, která je možno oddělit bez ovlivnění stability dané látky nebo změny jejího složení;
b) přípravky rozumějí směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek;
c) dovozem rozumí dopravení do celního prostoru Společenství;
d) výrobou rozumí výroba látek, které jsou izolovány v tuhé, kapalné nebo plynné formě;
e) existujícími látkami rozumějí látky uvedené v seznamu EINECS.
ČÁST 1 SYSTEMATICKÉ OZNAMOVÁNÍ ÚDAJŮ A ZPRACOVÁNÍ SEZNAMŮ PRIORITNÍCH LÁTEK
Článek 3
Oznamování údajů o velkotonážní výrobě nebo dovozu existujících látek
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1, musí každý výrobce, který vyrobil, nebo každý dovozce, který dovezl existující látku buď jako takovou, nebo obsažené v přípravku, vmnožství přesahujícím 1000 tun za rok alespoň jednou v posledních třech letech předcházejících přijetí tohoto nařízení nebo v roce následujícím po jeho přijetí, předat Komisi postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2 a 3 informace určené v příloze III, a to do 12 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost pro látky uvedené v příloze I a do 24 měsíců pro látky uvedené v EINECS, avšak ne v příloze I:
a) název a číslo EINECS látky;
b) množství vyrobené nebo dovezené látky;
c) klasifikaci látky podle přílohy I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [7] nebo dočasnou klasifikaci podle uvedené směrnice, včetně třídy nebezpečnosti, symbolu nebezpečnosti, standardních vět označujících specifickou rizikovost a standardních pokynů pro bezpečné zacházení;
d) informace o rozumně předpokládaném použití látky;
e) údaje o fyzikálně-chemických vlastnostech látky;
f) údaje o pohybech a osudu v životním prostředí;
g) údaje o ekotoxicitě látky;
h) údaje o akutní a subakutní toxicitě látky;
i) údaje o karcinogenitě, mutagenitě nebo toxicitě pro reprodukci látky;
j) veškeré další údaje relevantní pro hodnocení rizika látky.
Výrobci a dovozci musí vynaložit veškeré přiměřené úsilí pro získání existujících údajů uvedených v bodech e) až j).
Pokud však tyto informace neexistují, nejsou výrobci a dovozci povinni provádět za účelem předložení příslušných údajů další zkoušky na zvířatech.
Článek 4
Oznamování údajů o výrobě nebo dovozu menšího objemu existujících látek
1. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1, musí každý výrobce, který vyrobil, nebo každý dovozce, který dovezl existující látku buď jako takovou nebo obsažené v přípravku, v množství přesahujícím 10 tun za rok, ale ne větším než 1000 tun za rok, a to alespoň jednou během tří let předcházejících přijetí tohoto nařízení nebo v roce následujícím po jeho přijetí, předat Komisi postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2 a 3 dále uvedené informace určené v příloze IV, ve lhůtě 24 měsíců, počínaje obdobím, kdy nařízení bude v platnosti po 3 roky:
a) název látky a číslo EINECS;
b) množství vyrobené nebo dovezené látky;
c) klasifikaci látky podle přílohy I směrnice 67/548/EHS nebo dočasnou klasifikaci podle uvedené směrnice, včetně třídy nebezpečnosti, symbolu nebezpečnosti, standardních vět označujících specifickou rizikovost a standardních pokynů pro bezpečné zacházení;
d) informace o rozumně předpokládaném použití látky.
2. Komise určí na základě konzultací s členskými státy případy, ve kterých je třeba vyžadovat od výrobců a dovozců látek ohlášených na základě odstavce 1 předložení dodatečných informací v rámci přílohy III, a to o fyzikálně-chemických vlastnostech, toxicitě a ekotoxicitě těchto látek, expozici a všech dalších aspektech relevantních pro hodnocení rizik těchto látek. Avšak aniž je dotčen čl. 12 odst. 2, nejsou výrobci a dovozci povinni provádět pro tento účel další zkoušky na zvířatech.
Specifické informace, které bude třeba poskytnout, a způsob, jak je třeba při tomto poskytování informací postupovat, se určí postupem stanoveným v článku 15.
Článek 5
Výjimky
Z ustanovení článků 3 a 4 jsou vyňaty látky uvedené na seznamu v příloze II.
Informace o látkách uvedených na seznamu v příloze II lze však požadovat postupem, který je v souladu s postupem uvedeným v článku 15.
Článek 6
Postup oznamování údajů
1. U látek, které vyrábí nebo dováží více výrobců nebo dovozců, může informaci uvedenou v článku 3 a čl. 4 odst. 2 předložit jeden výrobce nebo dovozce, který jedná jménem ostatních dotčených výrobců nebo dovozců s jejich souhlasem. Posledně jmenovaní však musí sdělit Komisi informace určené v bodech 1.1 až 1.19 souboru údajů uvedeného v příloze III, přičemž se odvolají na soubor údajů předaný zmíněným výrobcem nebo dovozcem.
2. Při předkládání informace uvedené v článku 3 a čl. 4 odst. 1 musí výrobci a dovozci používat pouze speciální sadu programů na disketě, kterou poskytuje bezplatně Komise.
3. Členské státy mohou požadovat, aby se od výrobců a dovozců usazených na jejich území vyžadovalo současně předání téže informace, kterou zasílají Komisi na základě článků 3 a 4, jejich příslušným orgánům.
4. Po obdržení údajů uvedených v článcích 3, resp. 4, zašle Komise jejich kopie všem členským státům.
Článek 7
Aktualizace předaných informací a povinnost předávat některé informace automaticky
1. Výrobci a dovozci, kteří předali informaci o dané látce na základě článku 3 a 4, jsou povinni aktualizovat informaci předanou Komisi.
V případě potřeby musí předložit zejména:
a) nová použití látky, která podstatně mění typ, formu, velikost nebo dobu trvání expozice člověka nebo životního prostředí této látce;
b) zjištěné nové údaje o fyzikálně-chemických vlastnostech, toxikologických nebo ekotoxikologických účincích tam, kde tyto vlastnosti mohou být pravděpodobně relevantní pro hodnocení potenciálního rizika, které tato látka představuje;
c) každou změnu v dočasné klasifikaci podle směrnice 67/548/EHS.
Je od nich třeba také vyžadovat aktualizaci informací o objemech výroby a dovozu uvedených v článcích 3 a 4, a to každé tři roky, pokud došlo ke změně objemů určených v příloze III nebo příloze IV.
2. Každý výrobce nebo dovozce existující látky, který se dozví o skutečnosti podporující závěr, že daná látka může představovat vážné riziko pro člověka nebo životní prostředí, je povinen tuto informaci oznámit Komisi a členskému státu, ve kterém je usazený.
3. Obdrží-li Komise údaje uvedené v odstavci 1 a 2, zašle jejich kopie všem členským státům.
Článek 8
Seznamy prioritních látek
1. Na základě informací předaných výrobci a dovozci na základě článků 3 a 4 a na základě národních seznamů prioritních látek bude Komise po konzultacích s členskými státy pravidelně zpracovávat seznamy prioritních látek nebo skupin látek (dále nazývané seznamy prioritních látek), vyžadujících okamžitou pozornost vzhledem ke svým potenciálním účinkům na člověka nebo životní prostředí.
Tyto seznamy se budou přijímat postupem stanoveným v článku 15 a Komise je uveřejní poprvé v průběhu roku následujícího po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Faktory, které je třeba brát v úvahu při zpracovávání seznamů prioritních látek, jsou:
- účinky látky na člověka nebo životní prostředí,
- expozice člověka nebo životního prostředí látce,
- nedostatek údajů o účincích látky na člověka a životní prostředí,
- práce již provedené v rámci jiného mezinárodního fóra,
- jiné právní předpisy nebo programy Společenství v oblasti nebezpečných látek.
Látka, která se hodnotí podle jiných právních předpisů Společenství, se zařadí do seznamu prioritních látek pouze v případě, že uvedené hodnocení se netýká rizika pro životní prostředí nebo pro člověka, včetně rizika pro pracovníky a spotřebitele, nebo pokud tato rizika nebyla odpovídajícím způsobem vyhodnocena.
Rovnocenné hodnocení provedené podle jiných právních předpisů Společenství není podle tohoto nařízení třeba opakovat.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat látkám, které mohou mít chronické účinky, zejména látkám, o kterých je známo nebo u kterých existuje podezření, že jsou karcinogenní, toxické pro reprodukci nebo mutagenní nebo že zvyšují rozsah těchto účinků.
Článek 9
Údaje poskytované pro látky uvedené v seznamech prioritních látek
1. O látkách uvedených v seznamech prioritních látek uvedených v čl. 8 odst. 1 předají výrobci a dovozci, kteří předali informaci o některé látce na základě článků 3 a 4, do šesti měsíců od zveřejnění seznamu zpravodaji určenému podle čl. 10 odst. 1 veškeré relevantní dostupné informace a příslušné zprávy ze studií provedených za účelem hodnocení rizika uvedené látky.
2. Kromě požadavku určeného v odstavci 1 a aniž je dotčeno zkoušení, které se může vyžadovat podle čl. 10 odst. 2, v případě, že pro danou prioritní látku není k dispozici kterýkoli jednotlivý údaj uvedený v příloze VII A směrnice 67/548/EHS, jsou výrobci a dovozci, kteří předali informace o této látce na základě článku 3 a 4, povinni provést zkoušení nutné pro získání chybějících údajů a poskytnout zpravodaji výsledky zkoušky a zprávy o zkoušce do 12 měsíců.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou výrobci a dovozci od zpravodaje požadovat, aby byli vyňati z některých nebo všech dodatečných zkoušek z důvodu, že daná součást informace buď není pro posouzení rizika nezbytná, nebo je nemožné ji získat; mohou také požadovat delší lhůtu, pokud si toho vyžadují okolnosti.
Tato odchylka musí být plně opodstatněna a zpravodaj rozhodne, zda bude žádost přijata.
Tam, kde se povolí odchylka od tohoto článku, musí zpravodaj o svém rozhodnutí neprodleně uvědomit Komisi.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
V případě protestu proti rozhodnutí zpravodaje některým z ostatních členských států je nutno konečné rozhodnutí provést postupem výboru podle článku 15.
ČÁST 2 HODNOCENÍ RIZIKA
Článek 10
Hodnocení rizika látek uvedených v seznamech prioritních látek, na úrovni členského státu určeného jako zpravodaj
1. U každé látky uvedené v seznamu prioritních látek se svěří zodpovědnost za její vyhodnocení jednomu členskému státu postupem podle článku 15, přičemž se zajistí spravedlivá dělba povinností mezi členské státy.
Pro uvedenou látku určí členský stát zpravodaje z příslušných orgánů uvedených v článku 13.
Zpravodaj je odpovědný za vyhodnocení informací předaných výrobcem (výrobci) nebo dovozcem (dovozci) na základě požadavků článků 3, 4, 7 a 9 a všech dalších dostupných informací a po konzultaci s dotčenými výrobci nebo dovozci za rozhodnutí, zda je pro účely hodnocení rizika nutno požadovat od výše uvedených výrobců nebo dovozců prioritních látek poskytnutí dalších informací nebo provedení dalších zkoušek.
2. Tam, kde zpravodaj považuje za nutné požadovat další informace nebo zkoušky, musí v příslušném smyslu uvědomit Komisi.
Rozhodnutí uložit výše uvedeným dovozcům nebo výrobcům požadavek dalších informací nebo zkoušek a časové lhůty pro splnění tohoto požadavku je třeba stanovit postupem uvedeným v článku 15.
3. Zpravodaj pro danou prioritní látku vyhodnotí riziko této látky pro člověka a životní prostředí.
V případě potřeby navrhne strategii omezování těchto rizik, včetně kontrolních opatření nebo programů dozoru.
Tam, kde tato kontrolní opatření zahrnují doporučení pro omezení uvádění dané látky na trh nebo jejího používání, předloží zpravodaj analýzu výhod a nevýhod této látky a dostupnosti náhradních látek.
Doporučené hodnocení rizika a strategie zašle zpravodaj Komisi.
4. Skutečné nebo potenciální riziko pro člověka a životní prostředí se vyhodnotí na základě přijatých zásad do 4. června 1994 v souladu s postupem stanoveným v článku 15.
Tyty zásady se budou pravidelně prověřovat a v případě potřeby revidovat týmž postupem.
5. Pokud se budou od výrobců nebo dovozců vyžadovat další informace nebo zkoušky, musí také vzhledem k nutnosti omezení praktických experimentů na obratlovcích zkontrolovat, zda informace potřebné pro hodnocení látky nejsou již dostupné u dřívějších výrobců nebo dovozců této látky a zda je není možno získat, případně i za úhradu nákladů.
Pokud jsou experimenty nezbytné, je nutno ověřit, zda zkoušky na zvířatech není možno nahradit nebo omezit použitím jiných metod.
Nezbytné laboratorní zkoušky je nutno provádět s patřičným respektováním zásad "správné laboratorní praxe" stanovených ve směrnici 87/18/EHS a v ustanoveních směrnice 86/609/EHS.
Článek 11
Hodnocení rizika látek uvedených v seznamech prioritních látek na úrovni Společenství
1. Na základě vyhodnocení rizika a opatření doporučených zpravodajem předloží Komise výboru podle čl. 15 odst. 1 návrh týkající se výsledků vyhodnocení rizik prioritní látek a v případě potřeby doporučení vhodné strategie omezování těchto rizik.
2. Výsledky vyhodnocení rizik prioritních látek a doporučená strategie budou přijaty na úrovni Společenství postupem podle článku 15 a zveřejněny Komisí.
3. Na základě vyhodnocení rizik a doporučené strategie uvedených v odstavci 2 rozhodne Komise tam, kde je to nutné, o navržení opatření Společenství v rámci směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [8] nebo v rámci jiných relevantních existujících nástrojů Společenství.
Článek 12
Povinnosti spojené s poskytováním dalších informací a s dalším zkoušením
1. Každý výrobce nebo dovozce látky uvedené v seznamech prioritních látek podle čl. 8 odst. 1, který předal informace na základě článků 3 a 4, musí v dané časové lhůtě poskytnout zpravodaji údaje a výsledky zkoušek této látky, uvedené v čl. 9 odst. 1 a 2 a v čl. 10 odst. 2.
2. Aniž je dotčen čl. 7 odst. 2, pokud existují přesvědčivé důvody o tom, že určitá látka uvedená v EINECS může představovat vážné riziko pro člověka nebo životní prostředí, je nutno postupem podle článku 15 přijmout rozhodnutí požádat výrobce a dovozce o dodání informací, které mají, nebo podrobit existující látku zkoušce a poskytnout o tom zprávu.
3. V případě látky vyráběné nebo dovážené jako takové nebo obsažené v přípravku několika výrobci nebo dovozci může zkoušky podle odstavců 1 a 2 provádět jeden nebo více výrobců nebo dovozců, který jedná (kteří jednají) jménem ostatních dotčených výrobců nebo dovozců.
Ostatní dotčení výrobci nebo dovozci se odvolají na zkoušky provedené uvedeným (uvedenými) výrobcem (výrobci) nebo dovozcem (dovozci) a řádným a přiměřeným podílem přispějí na náklady.
Článek 13
Spolupráce členských států s Komisí
Členské státy určí jeden nebo více příslušných orgánů, které se budou podílet na realizaci tohoto nařízení ve spolupráci s Komisí, zejména co se týče činností uvedených v článcích 8 a 10.
Členské státy také určí orgán nebo orgány, kterému (kterým) má Komise zasílat kopie obdržených údajů.
ČÁST 3 ŘÍZENÍ, DŮVĚRNOST ÚDAJŮ, RŮZNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Změny a úpravy příloh
1. Změny nezbytné pro přizpůsobování příloh I, II, III a IV technickému pokroku je třeba přijímat postupem stanoveným v článku 15.
2. Změny a úpravy přílohy V přijímá Komise.
Článek 15
Výbor
1. Komisi bude nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsouli v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
4. a) S výjimkou případů uvedených v pododstavci b), pokud se Rada do dvou měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, neusnese, přijme navrhovaná opatření Komise.
b) V případě rozhodnutí uvedených v čl. 11 odst. 2 a čl. 14 odst. 1, pokud se Rada do dvou měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, neusnese, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 16
Důvěrnost údajů
1. Pokud se výrobce nebo dovozce domnívá, že existuje problém důvěrnosti údajů, může označit informace uvedené v článcích 3, 4, 7 a 12, které považuje za komerčně citlivé a jejichž zveřejnění by ho mohlo průmyslově nebo obchodně poškodit, a u kterých si proto přeje utajení před všemi osobami s výjimkou členských států a Komise.
V těchto případech musí být uvedeno plné odůvodnění.
Průmyslové a obchodní tajemství se nemůže vztahovat na:
- název látky uvedený v EINECS,
- jména výrobce nebo dovozce,
- údaje o fyzikálně-chemických vlastnostech látky a o jejím pohybu a osudu v životním prostředí,
- souhrnné výsledky toxikologických a ekotoxikologických zkoušek, zejména údaje o karcinogenitě, mutagenitě nebo toxicitě látek pro reprodukci,
- každou informaci o metodách a preventivních opatřeních pro danou látku, jakož i o mimořádných opatřeních,
- každou informaci, která, pokud by byla zadržována, by mohla vést ke zbytečně prováděným nebo opakovaným experimentům na zvířatech,
- analytické metody, které umožňují zjistit nebezpečnou látku při jejím úniku do životního prostředí a stanovit přímou expozici lidí této látce.
Pokud výrobce nebo dovozce sám zpřístupní dříve důvěrnou informaci, musí v příslušném smyslu informovat příslušný orgán.
2. Orgán, který obdrží informace, rozhodne na svou vlastní odpovědnost, které informace budou chráněny průmyslovým a obchodním tajemstvím podle odstavce 1.
S informacemi, které budou přijaty jako důvěrné orgánem, který je příjemcem informací, musí zacházet jako s důvěrnými i ostatní orgány.
Článek 17
Nejpozději do jednoho roku od přijetí tohoto nařízení provedou členské státy příslušná právní nebo správní opatření pro řešení případů nedodržení ustanovení tohoto nařízení.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
ze dne 6. dubna 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 183/93, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2046/92 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
183/93 [3] pozměňuje přílohu IV nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 [4] zavedením metody stanovení obsahu vosku; že podle článku 2 nařízení (EHS) č.
183/93 se měla uvedená metoda používat ode dne 1. července 1993; že však prostředky potřebné pro použití metody stanovení obsahu vosku budou k dispozici dříve; že datum používání metody je tudíž třeba posunout dopředu;
vzhledem k tomu, že by tedy nařízení (EHS) č. 183/93 mělo být pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 183/93 se datum "1. července 1993" nahrazuje datem "1. května 1993".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 7. dubna 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2252/92, kterým se stanoví pravidla pro uplatňování zvláštního režimu pro maliny určené ke zpracování
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1991/92 z 13. července 1992, kterým se zavádí zvláštní režim pro maliny určené ke zpracování [1], a zejména na článek 8 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení Komise (EHS) č.
2252/92 [2] stanoví pravidla předkládání a schvalování návrhu programů vypracovaných organizacemi producentů; že tato pravidla stanovují, že provádění těchto programů musí předcházet jejich schválení příslušným vnitrostátním orgánem; že je stanoveno, že rostliny mohou být přesazovány pouze v určitou roční dobu a že tento požadavek může vést k výraznému zpoždění v provádění programu; že by tudíž mělo být v případě nutnosti stanoveno, že rostliny mohou být přesazovány před schválením programu příslušnými vnitrostátními orgány, že by mělo být stanoveno, že oprávnění se uděluje, aniž je dotčeno schválení programu a kontroly stanovené v uvedeném článku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Druhý pododstavec čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2252/92 se nahrazuje následovně:
"Provádění programu nesmí být zahájeno před jeho schválením příslušným vnitrostátním orgánem.
Přesazování rostlin však může být započato před schválením příslušným vnitrostátním orgánem, aniž je dotčeno provádění ostatních ustanovení tohoto článku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 893/93 ze dne 13. dubna 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
697/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu šedesáti dnů od data vstupu tohoto nařízení v platnost, byla-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 959/93 ze dne 5. dubna 1993 ostatistických informacích poskytovaných členskými státy o rostlinných produktech s výjimkou obilovin
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že k provádění úkolů, které na ní vyžaduje Smlouva, a nařízení, týkajících se společné zemědělské politiky, potřebuje mít Komise spolehlivé, srovnatelné, aktuální a objektivními metodami zjištěné údaje o obdělávaných plochách, výnosech a rostlinných produktech s výjimkou obilovin;
vzhledem k tomu, že je třeba uznat důležitost odvětví rostlinné výroby s výjimkou obilovin pro organizaci a řízení zemědělských trhů, z čehož vyplývá ve zvýšené míře nutnost provádění potřebných statistických zjišťování na základě pravidel Společenství;
vzhledem k tomu, že by měly být vzaty v úvahu dlouholeté zkušenosti získané statistickými službami při provádění těchto zjišťování;
vzhledem k tomu, že účelem tohoto nařízení je definovat poskytované statistické informace, předepsat uspokojivou úroveň spolehlivosti a stanovit dodatečné technické informace nezbytné pro zhodnocení číselných údajů o produkci, zajistit objektivitu a reprezentativnost zjišťování ploch a produkce prostřednictvím rozsáhlé výměny zkušeností, zahrnující zasedání a zprávy, a stanovit lhůty, které je nutno dodržet;
vzhledem k tomu, že pro některé rostlinné produkty s výjimkou obilovin je požadováno také každoroční sdělování regionálních údajů;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby po třech letech zkušeností s tímto nařízením Komise předložila zprávu spolu s případnými návrhy na zlepšení statistických zjišťování;
vzhledem k tomu, že během přechodného období představují v členských státech změny prováděné ve statistických metodách činnost navíc, což vyžaduje příspěvek Společenství v období od roku 1993 do roku 1995 nezbytně nutnou finanční částkou, která byla stanovena ve výši 1 miliónu ECU ročně;
vzhledem k tomu, že Komise má za úkol zajistit sběr, koordinaci a harmonizaci statistických informací na evropské úrovni a zabezpečit harmonizovanou metodiku provádění hlavních směrů politiky Společenství bez ohledu na to, že sběr a zpracování údajů a organizace zjišťování na úrovni jednotlivých států zůstává povinností statistických služeb členských států;
vzhledem k tomu, že pro zabezpečení pomoci při provádění tohoto nařízení je třeba, aby pokračovala úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí, zejména prostřednictvím Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím 72/279/EHS [3]; PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
Cíle
Článek 1
Členské státy poskytnou Komisi roční údaje o produkci a ploše rostlinných produktů s výjimkou obilovin podle článků 2 a 6 tohoto nařízení s náležitým ohledem na nařízení Rady(Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [4].
ODDÍL II
Údaje poskytované na úrovni členských států
Článek 2
1. Členské státy dodají údaje o hlavních plochách a o vedlejších plochách v souladu s definicemi uvedenými v příloze I jednou ročně pro všechny druhy využití orné půdy uvedené v příloze II.
Povinnost uvádět v ročních statistických zjišťování vedlejší plochy a dodávat za tyto plochy údaje mají pouze členské státy uvedené v příloze IX.
2. Členské státy dále dodají údaje o hlavních plochách trvalých pastvin a trvalých kultur a o ostatních plochách, jak jsou uvedeny v příloze II v položkách K, L, M a N. Tyto údaje je možné získat úplně nebo částečně prostřednictvím různých metod dálkového průzkumu země a jiných zdrojů, než jsou obecná zjišťování uvedená v čl. 3 odst. 1, přičemž takovými zdroji nemusí nezbytně být roční zjišťování.
3. Každý členský stát předá navíc tyto roční údaje: - průměrné výnosy a
- sklizenou produkci za každý produkt uvedený v příloze III.
ODDÍL III
Metody a technické podrobnosti
Článek 3
1. Pro účely stanovení způsobu využití orné půdy uvedeného v příloze se v členských státech získají údaje z jednoho obecného ročního statistického zjišťování, které je nutno provést ve formě agrocenzu nebo výběrového šetření.
Takové zjišťování může vedle orné půdy zahrnout další využité zemědělské plochy.
2. Jako náhradu za údaje o orné půdě pořízené prostřednictvím obecného zjišťování uvedeného v odstavci 1 však členské státy mohou použít po schválení Komisí administrativní zdroje.
3. Pokud nejsou k dispozici ani statistická zjišťování o trvalých kulturách, trvalých pastvinách a jiných částech zemědělsky využité půdy (podle definic v příloze II v položkách K, L, M a N) za určitý rok, ani roční odhady změn ve výše uvedeném využití půdy ze zdrojů Společenství, mohou členské státy v těchto letech dodat u těchto položek odhady.
4. Obecné zjišťování uvedené v odstavci 1 se provede pomocí zavedených statistických metod, které vyhovují požadavkům na kvalitu, objektivitu a spolehlivost.
5. Členské státy uvedené v příloze IX mohou při zjišťování využití půdy podle definice v příloze I zvolit mezi dvěma metodickými postupy:
- přístup v reálném čase, odkazující na hlavní plochu v době zjišťování s dodáním dalších informací o vedlejších plochách později nebo
- hodnocení využití půdy ex post (odkazující na hlavní a vedlejší oblasti v tomtéž zjišťování), které se provádí na konci zemědělského roku.
Vedlejší plochy musí uvádět pouze členské státy uvedené v příloze IX.
6. Údaje za plochy s omezeným významem, na které odkazuje příloha VIII, mohou být získány z jiných zdrojů údajů nesplňujících všechny požadavky tohoto nařízení.
7. Pro splnění požadavků tohoto oddílu je možné dohodnout přechodná opatření podle čl. 8 odst. 3.
Článek 4
1. U výběrových šetření hlavních ploch je třeba stanovit výběrové soubory tak, aby reprezentovaly alespoň 95 % celkové plochy rostlinných produktů jiných než obilovin.
Údaje o hlavních plochách je třeba doplnit odhadem založeným na údajích z jiných zdrojů, vztahujících se k ploše orné půdy neobsažené ve výběrovém souboru, na které se pěstují rostlinné produkty s výjimkou obilovin.
2. Zjišťování o půdě s trvalými pastvinami, trvalými kulturami a o jiných částech využité zemědělské plochy s výjimkou orné půdy se provádí tak, aby bylo co nejreprezentativnější.
Trvalé pastviny zahrnou také části využitých zemědělských ploch mimo zemědělské podniky.
3. Výběrová šetření hlavních ploch s ornou půdou je nutno navrhnout tak, aby bylo v každém členském státě a u každé specifické skupiny hlavních ploch (stanovených v příloze IV) splněno alespoň jedno z dvou dále uvedených kritérií:
a) variační koeficient nepřekročí hodnotu uvedenou v příloze IV;
b) směrodatná chyba odhadu nepřekročí hodnotu uvedenou v příloze IV.
4. Stupeň přesnosti vyžadovaný pro odhad plochy trvalých luk a pastvin, trvalých kultur a dalších částí zemědělsky využité půdy s výjimkou orné půdy se stanoví postupem podle článku 12, jakmile členské státy odevzdají Komisi zprávy uvedené v čl. 8 odst. 1.
Článek 5
1. Zjišťování produkce nebo výnosů se provádí pomocí zavedených statistických metod s ohledem na kvalitu, objektivitu a spolehlivost.
2. Jako náhradu za údaje získávané ze zjišťování o produkci nebo výnosech podle odstavce 1 však mohou členské státy po schválení Komisí používat administrativní zdroje
3. Stupeň přesnosti vyžadovaný pro odhad produkce každé plodiny z přílohy III se stanoví postupem podle článku 12, jakmile členské státy odevzdají Komisi zprávy uvedené v čl. 8 odst. 1.
4. Jakékoli dodávání dalších informací nezbytných pro další standardizaci odhadování produkce se stanoví postupem podle čl. 12, jakmile členské státy odevzdají Komisi zprávy uvedené v čl. 8 odst. 1.
ODDÍL IV
Údaje poskytované na regionální úrovni
Článek 6
1. Roční údaje o obdělávané ploše, výnosech a sklizené produkci se předávají Komisi za plodiny uvedené v příloze V na regionálních úrovních definovaných v příloze VI.
Obdělávané plochy jsou definovány v příloze V.
Pokud nejsou k dispozici regionální údaje za příslušný rok za trvalé kultury, trvalé louky a pastviny a ostatní části zemědělsky využité půdy (podle definice v příloze II položky K, L, M a N), členské státy mohou dodat za takový rok odhady u těch položek, které jsou specifikované v příloze V.
2. Členské státy jsou povinny předávat údaje o plochách a produkci pouze v případě plodin, jejichž plochy překračují úroveň okrajového významu podle přílohy VIII.
3. Členské státy jsou povinny předávat údaje o obdělávaných plochách podle definice přílohy V a o sklizené produkci za každou uvedenou plodinu pouze u nejdůležitějších regionů.
Za každou plodinu je nutno dodat údaje za ty regiony, které dohromady – seřazené sestupně podle velikosti – reprezentují nejméně 80 % plochy určité plodiny ve srovnání s celkovou plochou této plodiny v daném členském státě.
ODDÍL V
Lhůty, výměna zkušeností a přechodná ustanovení
Článek 7
1. Kalendářní rok, ve kterém začíná sklizeň, se dále uvádí jako "sklizňový rok".
2. Členské státy dodají Komisi předběžné celostátní údaje o obdělávaných plochách pro položky o využití půdy uvedené v příloze II nejpozději do 1. října sklizňového roku.
Konečné údaje o obdělávaných plochách se dodají nejpozději 1. dubna za předchozí sklizňový rok.
3. První odhady číselných údajů týkajících se výnosů a produkce členských států uvedené v příloze VI se předávají nejpozději ve lhůtě stanovené touto přílohou.
Předběžné údaje o výnosech a produkci uvedené v příloze III se poskytnou nejpozději do 15. dubna a konečné číselné údaje nejpozději do 1. října, obojí za předchozí sklizňový rok.
4. Pokud se číselné údaje o výnosech a produkci vztahují k revidovaným údajům o plochách, tyto údaje se také předají.
5. Regionální údaje uvedené v článku 6 se dodávají ve stejné době jako konečné číselné údaje na úrovni jednotlivých států a musí být s nimi v souladu.
Článek 8
1. Do 12 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží členské státy Komisi podrobnou metodickou zprávu popisující, jak byly údaje o obdělávaných plochách, orné půdě a plochách jednotlivých plodin sestaveny.
Členské státy také vysvětlí, jako jsou vypočítávány výnosy a produkce na celostátní, případně regionální úrovni, a uvedou reprezentativnost a spolehlivost těchto číselných údajů.
Komise sestaví z těchto zpráv ve spolupráci s členskými státy souhrnný přehled.
2. Členské státy oznámí Komisi všechny úpravy informací dodaných podle odstavce 1 do tří měsíců po jejich provedení.
3. Pokud z některých metodických zpráv vyplývá, že členský stát nemůže v bezprostřední budoucnosti splnit požadavky tohoto nařízení a pokud je třeba provést změny v technice a metodice zjišťování, může Komise ve spolupráci s členskými státy stanovit přechodné období o délce nejvíce dvou let pro zavedení programu zjišťování podle tohoto nařízení.
4. Metodické zprávy, přechodná ustanovení, dostupnost a spolehlivost údajů a ostatní důležité otázky související s prováděním tohoto nařízení se přezkoumávají dvakrát ročně v příslušné pracovní skupině Stálého výboru pro zemědělskou statistiku.
Článek 9
Nejpozději do konce roku 1995 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě: - zprávu o zkušenostech získaných při provádění statistických zjišťování a odhadů podle tohoto nařízení, - návrhy na zlepšení a harmonizaci opatření platných v jednotlivých členských státech, pokud je to nezbytné.
Článek 10
Přílohy I až IX se podle potřeby pozmění postupem podle článku 12.
ODDÍL VI
Finanční ustanovení
Článek 11
1. Společenství poskytne členským státům v každém roce v průběhu období 1993 až 1995 příspěvek na výdaje za provedené práce na zlepšení metodiky a vzájemné porovnatelnosti údajů uvedených v článcích 2 a 6; částka považovaná za nebytnou pro tento příspěvek je 1 milion ECU ročně.
2. Rozpočtové orgány stanoví výši prostředků, které budou k dispozici v jednotlivých účetních obdobích.
3. Částka příspěvku poskytovaná každému členskému státu se stanoví s ohledem na žádosti podané jednotlivými členskými státy a postupem podle článku 12.
ODDÍL VII
Závěrečná opatření
Článek 12
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro zemědělskou statistiku (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Výbor se usnese většinou 54 hlasů a hlasům členských států je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. a) a) Komise přijme navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud nejsou navrhovaná opatření v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 1108/93 ze dne 4. května 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla ke dvoustranným dohodám o zemědělství mezi Společenstvím na jedné straně a Rakouskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem na straně druhé
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo dvoustranné dohody o určitých zemědělských ujednáních ve formě výměny dopisů s Rakouskem, Finskem, Islandem, Norskem, Švédskem a Švýcarskem v Portu dne 2. května 1992;
vzhledem k tomu, že tyto dohody byly podepsány ve stejnou dobu jako Dohoda o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a jejich členskými státy na jedné straně a členskými státy Evropského sdružení volného obchodu na straně druhé (dále jen "dohoda o EHP"); že cílem všech stran bylo zajistit, aby dohoda o EHP a dvoustranné dohody o zemědělství vstoupily v platnost současně;
vzhledem k tomu, že v důsledku rozhodnutí Švýcarské konfederace neratifikovat dohodu o EHP byly dne 17. března 1993 podepsány dohody ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím na jedné straně a Rakouskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem na straně druhé, s cílem uplatňovat dvoustranné dohody o zemědělství podepsané dne 2. května 1992 s těmito zeměmi ode dne 15. dubna 1993 a do doby vstupu dohody o EHP v platnost; že dohody ze dne 17. března 1993 rovněž stanoví, že pokud smluvní strany nerozhodnou jinak, skončí platnost těchto prozatímních dohod dnem 1. ledna 1994, pokud do tohoto data dohoda o EHP nevstoupí v platnost;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím ze dne 15. března 1993 [1] Rada uvedené dohody schválila;
vzhledem k tomu, že je nutno stanovit prováděcí pravidla k různým ustanovením těchto dohod,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o zemědělské produkty uvedené v příloze II Smlouvy, na které se vztahují pravidla společné organizace trhu, prováděcí pravidla ke dvoustranným dohodám o zemědělství podepsaným dne 2. května 1992 v Portu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Rakouskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem na straně druhé se přijímají v souladu s postupem stanoveným v článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2] nebo v odpovídajících článcích ostatních nařízení o společné organizaci trhů.
V případě, že provádění dohod vyžaduje úzkou spolupráci se signatářskými státy, Komise může přijmout jakákoli opatření nezbytná k zajištění této spolupráce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 24. května 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2252/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k zvláštnímu režimu pro maliny určené ke zpracování
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1991/92 z 13. července 1992, kterým se zavádí zvláštní režim pro maliny určené ke zpracování [1], a zejména na článek 8 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 8 Nařízení Komise (EHS) č. 2252/92 [2] ve znění nařízení (EHS) č.
839/93 [3] stanoví podmínky a postupy pro schvalování programů předložených uznanými organizacemi producentů, které po schválení nemohou být revidovány; že je vhodné umožnit u programů zaměřených na výzkum a studium využití veškerých nových vědeckých a technických poznatků;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.1 uvedeného nařízení mohou organizace producentů podat žádost o podporu pouze jednou ročně, a to během dvou měsíců následujících po konci hospodářského roku pro činnosti uskutečněné během dotčeného obchodního roku; že toto časové rozmezí je dlouhé s ohledem na nejistou finanční situaci organizací producentů; že by mělo být přijato opatření, na jehož základě by měla být žádost o podporu podávána na konci obou pololetí hospodářského roku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2252/92 se mění tímto způsobem:
1. Za čl. 8 odst. 3 se vkládá písmeno d):
"d) Nejdéle do dvou let od schválení programu mohou být opatření upravena podle stejného postupu, který byl použit pro počáteční schválení.
Program může být upraven nejvýše dvakrát a v každém případě s přihlédnutím k výsledkům kontrol podle odstavce 5 níže."
2. Odstavce 1, 2 a 3 článku 11 se nahrazují tímto:
"1. Uznané organizace producentů podají žádost o podporu od Společenství pro svůj program na zvýšení konkurenceschopnosti odvětví pěstování malin určených pro další zpracování u příslušného vnitrostátního orgánu na konci obou pololetí hospodářského roku.
2. Žádosti o podporu se podávají v souladu s přílohou III v průběhu dvou měsíců následujících po konci obou pololetí hospodářského roku a musejí k nim být přiloženy faktury a další důležité dokumenty, které se vztahují k uskutečněným činnostem.
3. Výdaje na společné provádění opatření několika pěstitelskými organizacemi nesou tyto organizace společně a jsou shodné s výdaji, které vznikly během obou pololetí dotčeného roku."
3. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Příslušné orgány členských států po kontrole žádostí o podporu a další přiložené doplňující dokumentace vyplatí do tří měsíců po přijetí žádosti o podporu tuto podporu udělovanou členským státem a Společenstvím v souladu s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1991/92."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 4. června 1993 o zrušení cel a pevně stanovených složek v rámci obchodu mezi Portugalskem a zbytkem Společenství a o uplatňování celních sazeb společného celního sazebníku v rámci obchodu mezi Portugalskem a třetími zeměmi od 1. dubna 1993
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na čl. 75 odst. 4 a čl. 243 odst. 4 uvedeného aktu,
vzhledem k tomu, že akt o přistoupení stanoví možnost zrušit cla a další složky v případě zemědělských produktů, které jsou předmětem obchodu mezi Portugalskem a Společenstvím desíti; že uvedená ustanovení umožňují rychle přiblížit portugalské celní sazby sazbám společného celního sazebníku;
vzhledem k tomu, že na základě nařízení Rady (EHS) č. 3792/85 ze dne 20. prosince 1985, kterým se stanoví režim použitelný pro obchod se zemědělskými produkty mezi Španělskem a Portugalskem [1], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 3296/88 [2], jsou ustanovení čl. 75 odst. 4 a čl. 243 odst. 4 aktu o přistoupení rovněž použitelná v případě cel, která jsou uplatňována v rámci obchodu mezi Španělskem a Portugalskem;
vzhledem k tomu, že Portugalsko a Španělsko již v tomto ohledu předložily žádost;
vzhledem k tomu, že vytvoření jednotného trhu vyžaduje odstranění veškerých překážek obchodu nejenom mezi členskými státy Společenství ve složení k 31. prosinci 1985, ale též mezi těmito členskými státy a Španělskem a Portugalskem, jakož i mezi těmito dvěma zeměmi;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 1. dubna 1993:
a) Portugalsko zruší v rámci obchodu se zbytkem Společenství v případě produktů podléhajících společné organizaci trhu:
- cla,
- pevně stanovené složky, jejichž účelem je zajistit ochranu zpracovatelského průmyslu;
b) Španělsko zruší v rámci obchodu s Portugalskem cla v případě produktů podléhajících společné organizaci trhu;
c) se ruší cla, která uplatňuje zbytek Společenství v případě dovozu z Portugalska.
2. Od 1. dubna 1993 uplatňuje Portugalsko v rámci obchodu se třetími zeměmi celní sazby, které uplatňuje zbytek Společenství.
Ustanovení předchozího pododstavce se však pro produkty kódů KN ex12081000, 15151100, 15151910 a ex09011200, v případě kterých Portugalsko před 1. dubnem 1993 uplatňovalo nižší celní sazbu, než je sazba uplatňovaná zbytkem Společenství, použijí až od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1395/93 ze dne 4. června 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [1] o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1001/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3] ve znění nařízení (EHS) č. 2674/92 [4] uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 10. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 120/89, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k vývozním dávkám a poplatkům pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky1, naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2046/922, a zejména na čl. 19 odst. 3 a čl. 20 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o zřízení společné organizace trhů se zemědělskými produkty,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2180/71 ze dne 12. října 1971, kterým se stanoví obecná pravidla, která mají být uplatňována v odvětví mléka a mléčných výrobků v případě zásobovacích obtíží3, a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1603/74 ze dne 25. června 1974 o vybírání vývozního poplatku u některých výrobků z obilovin, rýže a mléka obsahujících přidaný cukr v případě obtíží v zásobování cukrem4, a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2747/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví obecná pravidla, jež mají být používána v případě narušení trhu s obilovinami5, naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1766/926, a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1432/76 ze dne 21. června 1976, kterým se stanoví obecná pravidla, jež mají být používána v případě narušení trhu s rýží7, a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 520/77 ze dne 14. března 1977 o vybírání vývozního poplatku u některých produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny s přídavkem cukru v případě obtíží v zásobování cukrem8, a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1650/86 ze dne 26. května 1986 o náhradách a dávkách při vývozu olivového oleje9, a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
120/8910 stanovilo společná prováděcí pravidla k vývozním dávkám a poplatkům pro zemědělské produkty; že produkty podléhající vývozní dávce, které jsou přepravovány z jednoho členského státu do druhého a opouštějí přitom území Společenství, aniž by byly splněny vývozní formality, musí být umístěny pod dohled; že riziko, že zboží opustí Společenství, aniž by byly zaplaceny dávky a poplatky, existuje jen u zboží přepravovaného námořní cestou; že totiž pro přepravu pozemní cestou přes třetí zemi je nutný tranzitní režim;
vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu změnu postupů zavedenou od 1. ledna 1993 nařízením Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství11, nařízením Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla, jakož i opatření ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství12, ve znění nařízení (EHS) č. 3712/9213, a nařízením Komise (EHS) č. 3269/92 ze dne 10. listopadu 1992, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k článkům 161, 182 a 183 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, pokud jde o režim vývozu, zpětný vývoz a zboží opouštějící celní území Společenství14;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídicích výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Články 7 až 10 nařízení (EHS) č. 120/89 se nahrazují tímto:
"Článek 7
Od přijetí vývozního prohlášení podaného pro produkty uvedené v čl. 2 písm. a) jsou uvedené produkty považovány za produkty, na které se již nevztahuje čl. 9 odst. 2 Smlouvy, a jsou tedy přepravovány v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2726/90*.
Článek 8
1. Pokud se přeprava produktů, které podléhají vývozní dávce, mezi dvěma členskými státy uskutečňuje v souladu s ustanoveními hlavy IX nařízení Komise (EHS) č. 1214/92**, použijí se rovněž odstavce 2 a 3.
2. Ve smyslu nařízení (EHS) č. 2726/90 přijme úřad odeslání nezbytná opatření k vybírání vývozní dávky uvedené v písmenu c), pokud:
a) v dokladu o vnitřním tranzitu Společenství uvádějícím jako úřad určení úřad spadající pod členský stát není uvedena poznámka podle článku 65 nařízení (EHS) č. 1214/92 z důvodu, že dotyčný produkt nepodléhal vývozní dávce při potvrzování prohlášení o vnitřním tranzitu Společenství a
b) podle Úmluvy o společném tranzitním režimu mezi zeměmi Evropského sdružení volného obchodu a Evropským hospodářským společenstvím je tento produkt předložen úřadu určení spadajícího pod zemi ESVO a
c) vývozní dávka zavedená po dni, v němž bylo potvrzeno prohlášení o vnitřním tranzitu Společenství, je platná ke dni, k němuž je produkt předložen úřadu určení.
3. Prokáže-li vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu, že zboží opustilo celní území Společenství ke dni, kdy vývozní dávka neexistovala nebo byla nižší než dávka v odstavci 2, není vybírána žádná dávka nebo je popřípadě vybírána uvedená nižší vývozní dávka.
4. Pokud se přeprava produktů, které podléhají vývozní dávce, mezi dvěma členskými státy neuskutečňuje v souladu s ustanoveními hlavy IX nařízení (EHS) č. 1214/92, použijí se ustanovení článku 31 nařízení Komise (EHS) č. 3269/92***.
Článek 9
1. Pokud se produkty přepravují za podmínek stanovených v hlavě IX nařízení (EHS) č. 1214/92 nebo v článku 31 nařízení (EHS) č. 3269/92, je složena jistota, aby bylo zajištěno vybírání vývozní dávky splatné v případě, že by tyto produkty znovu nevstoupily na celní území Společenství; uvedená jistota je složena v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1214/92 nebo stejným způsobem v případě použití článku 31 nařízení (EHS) č. 3269/92.
2. Jistota je uvolněna, jakmile je v členském státě odeslání předložen důkaz, že produkty znovu vstoupily na celní území Společenství, a v poměru k množstvím, pro která je důkaz předložen.
Článek 10
Pokud je produkt propuštěn do jednoho ze zjednodušených postupů uvedených v hlavě X kapitole I nařízení (EHS) č. 1214/92, aby byl dopraven do stanice určení nebo aby byl dodán příjemci na celním území Společenství, úřad odeslání může povolit změnu přepravní smlouvy za účelem ukončení přepravy mimo výše uvedené celní území pouze poté, co přijal nezbytná opatření, aby zajistil vybírání splatné vývozní dávky.
V takovém případě je platnou sazbou vývozní dávky sazba, která je platná ke dni, kdy úřad odeslání přijal vývozní prohlášení do třetích zemí. _______________
* Úř. věst.
L 262, 26.9.1990, s. 1.
** Úř. věst.
L 132, 16.3.1992, s. 1.
*** Úř. věst.
L 326, 12.11.1992, s. 11."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 1461/93 ze dne 8. června 1993 o přístupu k veřejným zakázkám pro uchazeče ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. května 1993 podepsaly Evropské hospodářské společenství a Spojené státy americké Dohodu formou memoranda o zadávání veřejných zakázek (dále jen "dohoda"), jejíž účelem je zavést rámec vyvážených práv a povinností k vzájemnému otevření částí svých trhů v oblasti veřejných zakázek, aby bylo dosaženo liberalizace a rozšíření obchodu;
vzhledem k tomu, že Společenství a Spojené státy se také dohodly pokračovat v jednáních, aby dosáhly vyvážené úplné dohody v oblasti veřejných zakázek, která by se vztahovala na co nejvíce orgánů ústřední správy, územní samosprávy a jiných orgánů veřejné moci, a ucelené dohody o zadávání veřejných zakázek v oblasti telekomunikací;
vzhledem k tomu, že Spojené státy, přes významný pokrok dosažený v liberalizaci veřejných zakázek, ukládají sankce podle hlavy VII Trade Act z roku 1988, které brání uchazečům ze Společenství ucházet se o veřejné zakázky federálních orgánů Spojených států; že se Společenství domnívá, že takovéto sankce jsou diskriminační a neoprávněné;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné, aby Komise přijala vhodnná opatření k podobnému omezení přístupu uchazečů ze Spojených států k některým zakázkám zadávaným určitými zadavateli; že tato opatření by neměla porušovat povinnosti Společenství a jeho členských států vyplývající z dohody a Smlouvy GATT o zadávání veřejných zakázek;
vzhledem k tomu, že musí být pamatováno na výjimečné případy, kdy by opatření omezující přístup k veřejným zakázkám Společenství pro uchazeče ze Spojených států neměla být použita z důvodů veřejného zájmu a veřejné bezpečnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny povinnosti Společenství a jeho členských států vůči třetím zemím, odmítnou zadavatelé uvedení v seznamu v příloze I nabídky dodavatelů, podnikatelů a poskytovatelů služeb usazených a vykonávajících činnost ve Spojených státech směřující k
a) zadání veřejné zakázky na dodávky ve smyslu směrnice Rady 77/62/EHS ze dne 21. prosince 1976 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky [1], jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty je menší než prahová hodnota podle Smlouvy GATT o zadávání veřejných zakázek; v současnosti 125576 ECU;
b) zadání veřejné zakázky na služby ve smyslu směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby [2], jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty je menší než 200000 ECU, a všechny zakázky na služby, které jsou uvedeny v příloze II;
c) zadání zakázky na stavební práce ve smyslu směrnice Rady 71/305/EHS ze dne 26. července 1971 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce [3], jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty je menší než 5000000 ECU.
Článek 2
Členský stát však může povolit svým zadavatelům uvedeným v článku 1 přijmout takové nabídky, pokud jsou v konkrétním případě toho názoru, že přijetí takových nabídek je nezbytné,
a) aby nedošlo k omezení hospodářské soutěže na jediného dodavatele, podnikatele nebo poskytovatele služeb,
b) aby byly zajištěny plynulé dodávky nebo poskytování služby,
c) aby bylo získáno zboží nebo služby se zvláštními znaky, které nejsou jinak k dispozici,
d) aby nedošlo k vynaložení nepřiměřených nákladů dotyčného zadavatele veřejných zakázek,
e) aby byla zajištěna bezpečnost tohoto členského státu.
Tyto případy sdělí dotyčný členský stát neprodleně Komisi.
Komise může konzultovat Poradní výbor pro veřejné zakázky zřízený rozhodnutím 71/306/EHS [4].
Článek 3
Komise může předložit případy uvedené v článku 2 výboru zřízenému podle článku 113 Smlouvy, aby v rámci Společenství zajistila prostřednictvím vhodných opatření koordinované použití článku 2 tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1486/93 ze dne 16. června 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1001/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 [3], pozměněném nařízením (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (Euratom) č. 1493/93 ze dne 8. června 1993 o přepravě radioaktivních látek mezi členskými státy
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 31 a 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1] vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z vědeckých odborníků členských států,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že dne 2. února 1959 přijala Rada směrnice, které stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [4], pozměněné zejména směrnicí 80/836/Euratom [5];
vzhledem k tomu, že podle článku 3 směrnice 80/836/Euratom je každý členský stát povinen vyžadovat, aby činnosti, které zahrnují riziko vyplývající z ionizujícího záření, byly povinně ohlašovány; že s přihlédnutím k možným rizikům a jiným významným uvážením podléhají tyto činnosti v případech stanovených každým členským státem předchozímu povolení;
vzhledem k tomu, že členské státy na svých územích postupně zavedly systémy opatření ke splnění požadavků článku 3 směrnice 80/836/Euratom; že tedy prostřednictvím vnitřních kontrol, které členské státy uplatňují na základě vnitrostátních právních předpisů shodných se stávajícími požadavky Společenství a odpovídajícími mezinárodními požadavky, pokračují členské státy v zajišťování srovnatelné úrovně ochrany na svých územích;
vzhledem k tomu, že přeprava radioaktivního odpadu mezi členskými státy, do Společenství a ze Společenství podléhá zvláštním opatřením stanoveným směrnicí 92/3/Euratom [6]; že se po členských státech požaduje, aby nejpozději do 1. ledna 1994 uvedly v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 92/3/Euratom; že by každý členský stát měl odpovídat za zajištění toho, že s jeho vlastním radioaktivním odpadem je správně nakládáno;
vzhledem k tomu, že odstraněním hraničních kontrol ve Společenství od 1. ledna 1993 přišly příslušné orgány členských států o možnost získávat informace, které dosud získávaly prostřednictvím těchto kontrol o přepravě radioaktivních látek; že je nezbytné, aby dotyčné příslušné orgány získávaly informace na stejné úrovni jako dříve, aby mohly pokračovat v provádění kontrol pro účely radiační ochrany; že systém Společenství týkající se prohlášení a poskytování informací by měl usnadnit zachování kontrol z hlediska radiační ochrany; že pro přepravu uzavřených zdrojů a radioaktivního odpadu je existence systému předchozího prohlášení nezbytná;
vzhledem k tomu, že zvláštní štěpné materiály podle definice v článku 197 Smlouvy o ESAE jsou předmětem ustanovení hlavy druhé kapitoly VII — Záruky uvedené smlouvy; že přeprava těchto materiálů podléhá závazkům členských států a Komise podle Mezinárodní úmluvy o fyzické ochraně jaderných materiálů (MAAE, 1980);
vzhledem k tomu, že tímto nařízením nejsou dotčeny předpisy o informacích a kontrolách ukládaných z jiných důvodů, než je radiační ochrana,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na přepravu uzavřených zdrojů a jiných významných zdrojů mezi členskými státy, pokud jejich množství a koncentrace překročí úrovně stanovené v čl.
4 písm. a) a b) směrnice 80/836/Euratom. Vztahuje se rovněž na přepravu jaderného odpadu mezi členskými státy ve smyslu směrnice 92/3/Euratom.
2. V případě jaderných materiálů vykonávají členské státy na svém území všechny nezbytné kontroly, aby zajistily, že každý příjemce těchto materiálů, které jsou přepravovány z jiného členského státu, dodržuje vnitrostátní předpisy provádějící článek 3 směrnice 80/836/Euratom.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- přepravou souhrn přepravních operací z místa původu do místa určení, včetně nakládky a vykládky radioaktivních látek,
- držitelem radioaktivních látek každá fyzická nebo právnická osoba, která je před uskutečněním přepravy právně odpovědná podle vnitrostátního práva za tyto materiály a která je hodlá dopravit příjemci,
- příjemcem radioaktivních látek každá fyzická nebo právnická osoba, ke které je tento materiál dopravován,
- uzavřeným zdrojem zdroj ve významu podle směrnice 80/836/Euratom,
- jinými významnými zdroji jakékoli radioaktivní látky, které nejsou uzavřenými zdroji a které jsou určeny k přímému nebo nepřímému využití ionizujícího záření pro lékařské, veterinární, průmyslové, komerční, výzkumné nebo zemědělské účely,
- radioaktivním odpadem odpad ve významu podle směrnice 92/3/Euratom,
- jadernými materiály zvláštní štěpné materiály, výchozí materiály a rudy podle definice v článku 197 Smlouvy o ESAE,
- příslušnými orgány jakýkoli orgán, který v členském státě odpovídá za uplatňování a dodržování tohoto nařízení, nebo jakýkoli jiný orgán zmocněný členským státem,
- činností činnost ve významu podle směrnice 80/836/Euratom.
Článek 3
Kontroly přepravy uzavřených zdrojů, jiných významných zdrojů a radioaktivního odpadu mezi členskými státy pro účely radiační ochrany musí být, v souladu s právními předpisy Společenství a s vnitrostátním právem, vykonávány jako součást kontrolních postupů uplatňovaných nediskriminačním způsobem na celém území členského státu.
Článek 4
1. Držitel uzavřených zdrojů nebo radioaktivního odpadu, který hodlá uskutečnit přepravu těchto zdrojů nebo tohoto odpadu nebo zařídit, aby se taková přeprava uskutečnila, musí obdržet předem písemné prohlášení příjemce radioaktivních látek, kterým se potvrzuje, že příjemce dodržuje v členském státě určení všechny předpisy provádějící článek 3 směrnice 80/836/Euratom a splňuje odpovídající vnitrostátní požadavky na bezpečné skladování, využívání nebo zneškodňování této třídy zdrojů nebo odpadu.
Prohlášení bude učiněno formou standardního dokladu uvedeného v přílohách I a II tohoto nařízení.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 zašle příjemce příslušnému orgánu členského státu, do kterého se přeprava uskutečňuje.
Příslušný orgán potvrdí svým razítkem na dokladu, že vzal prohlášení na vědomí, a poté zašle příjemce prohlášení držiteli.
Článek 5
1. Prohlášení uvedené v článku 4 se může vztahovat na více než jednu přepravní operaci za podmínky, že
- uzavřené zdroje nebo radioaktivní odpad, kterých se prohlášení týká, mají v podstatě stejné fyzikální a chemické vlastnosti,
- uzavřené zdroje nebo radioaktivní odpad, kterých se prohlášení týká, nepřekračují úrovně aktivity stanovené v prohlášení a
- přepravní operace uskutečňuje stejný držitel stejnému příjemci a týkají se stejných příslušných orgánů.
2. Prohlášení je platné po dobu nepřekračující tři roky ode dne razítka příslušného orgánu, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 2.
Článek 6
Držitel uzavřených zdrojů, jiných významných zdrojů a radioaktivního odpadu, který uskutečnil přepravu těchto zdrojů nebo odpadu nebo zařizoval uskutečnění takové přepravy, je povinen ve lhůtě 21 dnů po skončení každého kalendářního čtvrtletí poskytnout příslušným orgánům členského státu určení následující informace týkající se dodávek za dané čtvrtletí:
- jména a adresy příjemců,
- celkovou aktivitu každého radionuklidu dodaného každému příjemci a počet takto uskutečněných dodávek,
- nejvyšší jednotlivé množství každého radionuklidu dodaného každému příjemci,
- typ látky: uzavřený zdroj, jiný významný zdroj nebo radioaktivní odpad.
První takové hlášení bude zahrnovat období od 1. července do 30. září 1993.
Článek 7
Příslušné orgány členských států spolupracují při zajištění uplatňování a dodržování tohoto nařízení.
Článek 8
Členské státy zašlou Komisi nejpozději do 1. července 1993 název nebo názvy a adresu nebo adresy příslušných orgánů podle definice v článku 2 a veškeré nezbytné informace za účelem rychlého spojení s těmito orgány.
Členské státy zasílají Komisi všechny změny uvedených údajů.
Komise sdělí tyto informace a všechny jejich změny všem příslušným orgánům ve Společenství a zveřejní je včetně všech změn v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
Tímto nařízením nejsou dotčeny stávající vnitrostátní předpisy a mezinárodní dohody týkající se přepravy radioaktivních materiálů, včetně jejich tranzitu.
Článek 10
Tímto nařízením nejsou dotčeny závazky a práva vyplývající ze směrnice 92/3/Euratom.
Článek 11
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (EHS) č. 1560/93 ze dne 14. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky[3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3950/92[4] stanoví pokračování režimu doplňkových dávek a základní pravidla pro rozšířený režim; že nařízení (EHS) č.
748/93 stanoví celková zaručená množství každého členského státu jak pro dodávky, tak pro přímý prodej, s výhradou úpravy v okamžiku, kdy budou znovu posouzeny všechny problémy spojené se stanovením cen na hospodářský rok 1993/94; že cílem tohoto nařízení je uvedenou úpravu provést;
vzhledem k tomu, že dočasné pozastavení části referenčních množství od čtvrtého období dvanácti měsíců podle nařízení (EHS) č.
775/87[5] si vynutila situace na trhu; že producentům bylo poskytnuto degresivní odškodnění na pět let za množství takto pozastavená; že nařízení (EHS) č.
816/92[6], které prodloužilo režim doplňkových dávek stanovený článkem 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v očekávání rozhodnutí v souvislosti s reformou společné zemědělské politiky, nepřijalo u celkových zaručených množství na deváté období dříve pozastavená množství kvůli nadále existujícímu přebytku, který si vyžádal, aby 4,5 % pozastavení referenčních množství dodávek bylo konsolidováno v definitivním snížení celkových zaručených množství; že v nařízeních, která byla nakonec přijata v odvětví mléka a mléčných výrobků za účelem provádění reformy společné zemědělské politiky, zejména v nařízeních (EHS) č.
2071/92[7] a (EHS) č. 2074/92[8], nebyla již dotyčná množství uvedena;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s reformou společné zemědělské politiky Rada rozhodla o principu prodloužení platnosti doplňkové dávky a o přezkoumání celkových zaručených množství s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a na zvláštní situace existující v některých členských státech;
vzhledem k tomu, že analýza trhu provedená Komisí ukazuje, že u mléčných tuků je situace daleko znepokojivější než u mléčných bílkovin; že se Rada proto rozhodla, že se neprodleně pokusí odstranit nerovnováhu na trhu s mléčnými tuky a použije ode dne 1. července 1993 3 % snížení intervenční ceny másla, a v důsledku toho pozmění nařízení (EHS) č. 2072/92[9];
vzhledem k tomu, že přezkoumání příslušné situace v každém členském státě, pokud jde o provádění režimu doplňkových dávek, odhalilo určité problémy různého původu, které je nutno zohlednit rozlišeným zvyšováním celkových zaručených množství; že paušální zvýšení se povoluje Belgii, Dánsku, Francii, Irsku, Lucembursku, Německu, Nizozemsku, Portugalsku a Spojenému království tak, aby mohly dodržovat určité priority v přidělování producentům; že zvýšení množství pro Itálii, Řecko a Španělsko bylo povoleno již v období 1993/94; že před začátkem období 1994/95 bude znovu přezkoumáno, zda podmínky stanovené pro definitivní zvýšení celkových zaručených množství těchto tří členských států jsou skutečně plněny;
vzhledem k tomu, že při té příležitosti se jevilo vhodným pozměnit u nových německých spolkových zemía u Portugalska rozdělení množství mezi přímý prodej a dodávky, a to ve prospěch dodávek;
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení (EHS) č.
3950/92 stanoví možnost provádět různá opatření na restrukturalizaci produkce mléka; že součástí těchto opatření jsou programy na úplné nebo částečné ukončení produkce mléka; že současná situace z různých důvodů vyžaduje, aby byla doplněna vnitrostátní rezerva; že je proto vhodné podpořit snahu každého členského státu prostřednictvím příspěvku Společenství, který je však omezen na celkovou částku 40 miliónů ECU; že by Komise měla být zmocněna k tomu, aby upřesnila podmínky, za kterých lze takto poskytnutý příspěvek Společenství používat;
vzhledem k tomu, že z důvodu kontroly je nezbytné jasně stanovit, že "zemědělským podnikem" ve smyslu tohoto nařízení se rozumí zemědělský podnik v členském státě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3950/92 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Součet individuálních referenčních množství stejného druhu nesmí překročit odpovídající celková množství pro každý členský stát.
2. Stanoví se následující celková množství, aniž je dotčena možnost přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a zvláštní podmínky existující v některých členských státech:
(v tunách)
Portugalsko 1 804 881 67 580 Spojené království 14 197 179 392 868 1 Z toho 6 244 566 tun představují dodávky odběratelům usazeným na území nových spolkových zemí a 8 801 tun představují přímý prodej v nových spolkových zemích.
Zvýšení celkových množství pro Belgii, Dánsko, Německo, Francii, Irsko, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království se povolí s cílem přidělit dodatečná referenční množství:
- producentům, kteří byli na základě druhé odrážky čl. 3a odst. 1 nařízení (EHS) č. 857/84* vyňati z přidělení zvláštního referenčního množství,
- producentům sídlícím v hornatých oblastech vymezených v čl. 3 odst. 3 směrnice 75/268/EHS**, nebo producentům uvedeným v článku 5 tohoto nařízení.
Zvýšení celkového množství pro Portugalsko se poskytne přednostně s cílem přispět k uspokojování požadavků na dodatečná referenční množství ze strany producentů, jejichž produkce byla během referenčního roku 1990 podstatně poškozena výjimečnými událostmi, ke kterým došlo v období 1988 až 1990, nebo producentům uvedeným v článku 5.
Zvýšení celkových množství pro Řecko, Španělsko a Itálii se povolí na období 1993/94.
Komise předloží v březnu 1994 Radě zprávu doplněnou návrhy týkající se otázky, zda zvýšené kvóty mají být zachovány i v hospodářském roce 1994/95 a v průběhu let následujících.
3. Pokud se Rada rozhodne přizpůsobit uvedená celková množství situaci na trhu, míra přizpůsobení se vyjádří v procentech celkových množství, která musí být dodržena ve vztahu k předcházejícímu období.
______________ * Úř. věst. L 90, 1.4.1984, s. 13. Nařízení zrušené nařízením (EHS) č. 3950/92 (Úř. věst. L 405, 31.12.1992, s. 1).
** Úř. věst. L 128, 19.5.1975, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (EHS) č. 2328/91 (Úř. věst. L 218, 6.8.1991, s. 1)".
2. V článku 5 se první odstavec nahrazuje tímto:
"1.
V rámci množství uvedených v článku 3 může členský stát po plošném snížení všech individuálních referenčních množství doplnit vnitrostátní rezervu, aby mohl poskytnout dodatečná nebo zvláštní množství producentům, které určí podle objektivních kritérií stanovených po dohodě s Komisí, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 3 odst.
3. V článku 8 se na konci doplňuje nový text, který zní:
"Za účelem provádění programu restrukturalizace produkce mléka během období 1993/94 v každém členském státě a v případě potřeby za účelem doplnění vnitrostátní rezervy s cílem přidělit dodatečná množství uvedená v první odrážce čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce se poskytuje financování Společenství omezené níže uvedenými částkami v ECU; prováděcí pravidla pro toto financování a zejména maximální výše odškodnění se stanoví postupem podle článku 11: Belgie 1 106 613 Dánsko 1 678 207 Německo 10 460 461 Řecko 235 842 Španělsko 1 959 115 Francie 8 854 814 Irsko 1 970 627
Itálie 3 470 719
Lucembursko 101 007
Nizozemsko 4 133 772
Portugalsko 679 994 Spojené království 5 348 829
Tyto částky se přepočítají na národní měny pomocí přepočítacího koeficientu použitelného pro zaúčtování výdajů obecného rozpočtu Evropských společenství platného dne 20. července 1993.
Financování plateb uhrazených v rámci tohoto programu se považuje za jedno z intervenčních opatření ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70*.
Závazek týkající se výdajů musí být učiněn na základě přidělených prostředků z finančního roku 1993, na žádost členských států a nejpozději do 30. září 1993.
Platby prováděné výplatními agenturami musí být uhrazeny do 15. října 1994. ______________
* Úř. věst.
L 94, 28.4.1970, s. 13."
4. V čl. 9 písm. c) a d) se slova "na zeměpisném území Společenství" nahrazují slovy "na zeměpisném území členského státu".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1883/78 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k tomu, že na intervenční opatření, u nichž částka na jednotku není určena v rámci některé společné organizace trhu, se vztahují základní pravidla pro financování Společenstvím obsažená v nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 [4], zejména pokud jde o způsob stanovení financovaných částek, o financování výdajů vyplývajících z poskytnutí prostředků nezbytných pro nákup intervenčních produktů, o oceňování zásob převáděných z jednoho rozpočtového roku do druhého a o financování výdajů, které vyplývají z hmotných operací v souvislosti se skladováním;
vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 stanoví, že úrokové náklady nesené členskými státy při poskytování finančních prostředků k nákupu produktů veřejnou intervencí financuje Společenství na základě jednotné úrokové míry;
vzhledem k tomu, že v některém členském státě může dojít k situaci, že refinancování nezbytné k nákupu zemědělských produktů veřejnou intervencí bude možné provést pouze za úrokové míry výrazně vyšší než jednotná úroková míra;
vzhledem k tomu, že je-li tento rozdíl pro určitý členský státpovažován za nadměrný, je pro takové situace třeba stanovit pravidla pro použití opravného mechanismu;
vzhledem k tomu, že v tomto případě zůstane nicméně část rozdílu mezi výrazně vyšší úrokovou mírou zaplacenou daným členským státem a jednotnou úrokovou mírou nákladem dotyčného členského státu, aby byl veden k vyhledávání co nejméně nákladných prostředků financování;
vzhledem k tomu, že tato změna úpravy by měla být uskutečněna na omezenou dobu a měla by být použitelná od počátku stávajícího rozpočtového roku;
vzhledem k tomu, že možnost stanovit jednotnou úrokovou míru na úroveň nižší, než je její odpovídající úroveň, uvedená v čl. 5 druhém odstavci nařízení (EHS) č.
2050/88 [5], je uplatněním zásady obsažené v čl. 2 prvním odstavci finančního nařízení Společenství [6]; že by toto ustanovení nadále nemělo mít omezenou dobu použitelnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 se mění takto:
1. Ve druhém odstavci se zrušují slova "pro rozpočtové roky 1989 až 1992".
2. Doplňuje se třetí odstavec, který zní:
"Odchylně od prvního odstavce může Komise pro rozpočtové roky 1993 až 1995, přesáhne-li úroková míra nesená členským státem dvojnásobek jednotné úrokové míry, použít pro financování úrokových nákladů vynaložených tímto členským státem jednotnou úrokovou míru zvýšenou o rozdíl mezi dvojnásobkem jednotné úrokové míry a skutečné úrokové míry nesené členským státem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 14. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2771/75 o společné organizaci trhu s vejci, nařízení (EHS) č. 2777/75 o společné organizaci trhu s drůbežím masem, nařízení (EHS) č. 827/68 o společné organizaci trhu s některými výrobky uvedenými v příloze II Smlouvy EHS a nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že bylo nedávno zjištěno, že zařazení určitých vaječných výrobků do kódu KN 0408 v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4] působí příslušným orgánům problémy; že pro nápravu této situace by měly být podpoložky kódu KN 0408 lépe strukturovány;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2771/75 [5] a (EHS) č.
2777/75 [6] dosud nestanovují režim dovozních licencí; že se zřetelem k rostoucímu počtu mezinárodních dohod týkajících se mimo jiné obchodování s vejci a drůbežím masem by měl být také v těchto odvětvích zaveden režim požadující složení jistoty jako záruky, že bude dovoz uskutečněn, aby mohla být prováděna kontrola objemu dovozů;
vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (EHS) č. 2771/75 upravující poskytování náhrad u vývozů vajec a vaječných výrobků do třetích zemí se vztahuje také na dále zpracované výrobky uvedené v příloze daného nařízení; že s cílem usnadnit v budoucnosti provádění změn v seznamu by měl být tento seznam přijat postupem podle článku 17 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že přípravky z husích nebo kachních jater kódu KN 16022010 upravuje nařízení (EHS) č. 827/68 [7]; že by tyto přípravky měly být zahrnuty do nařízení (EHS) č.
2777/75, aby bylo možné stanovit pro tyto produkty společné obchodní normy, které jsou nezbytné pro zajištění jednotného informování spotřebitelů a poctivé hospodářské soutěže; že by v tomto smyslu měla být přizpůsobena příloha nařízení (EHS) č. 827/68,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2771/75 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Společná organizace trhu s vejci se týká těchto produktů:
Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ _BAR_ _BAR_
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
1. Dovoz kteréhokoliv produktu uvedeného v čl. 1 odst. 1 do Společenství může být podmíněn předložením dovozní licence, kterou vydávají členské státy všem žadatelům bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Tato licence je platná pro dovoz uskutečňovaný v rámci Společenství.
Udělení licence je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že dovoz bude uskutečněn během doby platnosti licence; pokud během této doby není dovoz uskutečněn nebo je uskutečněn pouze částečně, jistota zcela nebo zčásti propadá.
2. Prováděcí ustanovení k tomuto článku se přijmou postupem podle článku 17."
3. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle článku 17.
Příloha I se mění v souladu s tímto postupem."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2777/75 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Společná organizace trhu s drůbežím masem se týká těchto produktů:
Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ _BAR_ _BAR_
160239" _BAR_ b) v odstavci 2 písm. d) se bod 6 nahrazuje tímto:
"6. Produkty uvedené v odst. 1 písm. f), jiné než produkty kódů KN 16022011 a 16022019".
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
U produktů uvedených v čl. 1 odst. 1, jiných než produkty kódů KN 16022011 a 16022019, se při dovozu do Společenství účtuje dávka stanovená předem pro každé čtvrtletí postupem podle článku 17.
Clo stanovené ve společném celním sazebníku se vztahuje na produkty kódů KN 16022011 a 16022019";
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
1. Dovoz kteréhokoliv produktu uvedeného v čl. 1 odst. 1 do Společenství může být podmíněn předložením dovozní licence, kterou vydávají členské státy všem žadatelům bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Tato licence je platná pro dovoz uskutečňovaný v rámci Společenství.
Udělení licence je podmíněno poskytnutím jistoty jako záruky toho, že dovoz bude uskutečněn během doby platnosti licence; pokud během této doby není dovoz uskutečněn nebo je uskutečněn pouze částečně, jistota zcela nebo zčásti propadá.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle článku 17."
Článek 3
V příloze nařízení (EHS) č. 827/68 se zrušují tyto kódy KN:
"ex160220 _BAR_ — z jater zvířat: _BAR_
Článek 4
V příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se kód KN 0408 nahrazuje tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňková jednotka _BAR_
04089980 _BAR_ — — — jiné _BAR_ 22 (AGR) _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 1611/93 ze dne 24. června 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1001/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3] pozměněném nařízením (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) druhého odstavce nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu šedesáti dnů od data vstupu tohoto nařízení v platnost, byla-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) druhého odstavce nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 25. června 1993 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě týkajících se společného plánování a koordinace letových řádů, společného poskytování služeb, konzultací o tarifech pravidelné osobní a nákladní dopravy a přidělování volných letištních časů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2411/92 [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [3],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v letecké dopravě,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (EHS) č. 3976/87 zmocňuje Komisi, aby formou nařízení prohlásila, že se čl. 85 odst. 3 nevztahuje na určité kategorie dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě týkajících se přímo nebo nepřímo poskytování služeb v letecké dopravě;
(2) dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě týkající se společného plánování a koordinace letových řádů, společného provozu leteckých služeb, konzultací o tarifech a přidělování volných letištních časů na letištích mohou omezit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy;
(3) společné plánování a koordinace letových řádů leteckých služeb může pomoci zajistit zachování služeb v méně rušných obdobích dne, méně rušných obdobích sezóny nebo na méně obsazených trasách k rozvoji vhodnějších spojení, a tím ke prospěchu pro uživatele letecké dopravy.
Avšak ustanovení týkající se dodatečných letů nesmějí vyžadovat schválení jiných osob nebo obsahovat finanční sankce.
Dohody musí také umožnit stranám od nich odstoupit s rozumně krátkou výpovědní dobou;
(4) dohody, kterými menší letecké společnosti získají marketingovou a finanční podporu od jiné letecké společnosti, mohou menším leteckým společnostem pomoci poskytovat letecké služby na nových nebo méně vytížených trasách. Aby však nedošlo k omezením, která nejsou nevyhnutelná k dosažení tohoto cíle, musí být trvání takového společného provozu omezeno na dobu nezbytnou k získání dostatečného obchodního postavení.
Bloková výjimka nesmí být poskytnuta pro společný provoz, u kterého by mohl být od obou stran rozumně očekáván nezávislý provoz leteckých služeb. Těmito podmínkami není dotčena možnost požádat Komisi o individuální výjimku podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č.
3975/87 [4] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2410/92 [5], pokud podmínky nejsou splněny nebo pokud strany potřebují prodloužení trvání společného provozu.
Individuální výjimku je důvodné udělit zejména tehdy, pokud strany chtějí využít možnosti přístupu k trhu vytvořené nařízením Rady (EHS) č. 2408/92 [6] tím, že společně provozují trasy, které nejsou ani nové, ani méně využité, ale jinak plní podmínky uvedeného nařízení;
(5) konzultace o tarifech osobní a nákladní dopravy mohou přispět k obecné přijatelnosti podmínek propojení ve prospěch leteckých dopravců i uživatelů letecké dopravy.
Tyto konzultace však nesmějí jít dále než je usnadnění propojení. Nařízení Rady (EHS) č.
2409/92 ze dne 23. července 1992 o tarifech a sazbách za letecké služby [7], je založeno na zásadě volné tvorby cen, a proto zvyšuje možnost cenové soutěže v letecké dopravě.
Hospodářská soutěž proto nemůže být vyloučena konzultacemi o tarifech za pravidelnou osobní a nákladní dopravu. Tyto konzultace mohou být proto v současné době povoleny, pokud jsou omezeny na tarify, které zvyšují současné propojení linek, pokud je účast na těchto konzultacích nepovinná, pokud nevedou k dohodě o tarifech nebo souvisejících podmínkách, pokud na ně v zájmu průhlednosti může Komise a dotčené členské státy vyslat pozorovatele a pokud jsou zúčastnění letečtí dopravci v mechanismu konzultací zavázáni k propojení se všemi ostatními zúčastněnými dopravci za tarify uplatňované přepravujícími leteckými společnostmi pro projednávanou kategorii tarifů;
komise znovu zhodnotí důsledky konzultací o tarifech na cenovou soutěž na základě nařízení (EHS) č. 2409/92 s ohledem na vývoj letecké dopravy ve Společenství a může popřípadě učinit změny ve výjimkách během jejich platnosti;
(6) dohody o přidělování volných letištních časů na letištích a tvorba letových řádů letišť mohou zlepšit využití kapacit letadel a vzdušného prostoru, usnadnit řízení letového provozu a pomoci rozšířit nabídku služeb letecké dopravy z letiště.
Pokud však nemá být hospodářská soutěž vyloučena, musí zůstat možný vstup na přetížená letiště.
Aby se poskytl uspokojivý stupeň zabezpečení a průhlednosti, může být taková dohoda přijata pouze tehdy, pokud se všichni příslušní letečtí dopravci mohou účastnit jednání a přidělování je prováděno na nediskriminačním a průhledném základě;
(7) podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3976/87 se toto nařízení vztahuje se zpětnou působností na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které existovaly ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud splňují podmínky pro výjimky stanovené tímto nařízením;
(8) podle článku 7 nařízení (EHS) č. 3976/87 má toto nařízení také upřesnit okolnosti, za kterých může Komise v konkrétních případech zrušit blokovou výjimku;
(9) nejsou třeba žádosti podle článků 3 nebo 5 nařízení (EHS) č. 3975/87 u dohod bez dalšího vyňatých na základě tohoto nařízení.
Pokud však existují skutečné pochybnosti, mohou podniky požádat Komisi, aby prohlásila, zda jsou jejich dohody s tímto nařízením v souladu;
(10) tímto nařízením není dotčeno použití článku 86 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I BLOKOVÉ VÝJIMKY
Článek 1
V souladu s čl. 85 odst. 3 Smlouvy a s výhradou podmínek stanovených v nařízení se prohlašuje, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na dohody mezi podniky v odvětví letecké dopravy, rozhodnutí sdružení těchto podniků a jednání ve vzájemné shodě mezi těmito podniky, jejichž cílem je:
- společné plánování a koordinace letových řádů mezi letišti Společenství,
- společný provoz letecké dopravy podle letového řádu na nové nebo málo vytížené trase mezi letišti Společenství,
- provádění konzultací o tarifech pro přepravu cestujících s jejich zavazadly a zboží na pravidelných leteckých trasách mezi letišti Společenství,
- přidělování volných letištních časů a stanovení letových řádů letišť, pokud se týkají leteckých služeb mezi letišti Společenství.
HLAVA II ZVLÁŠTNÍ PODMÍNKY
Článek 2
Zvláštní podmínky pro společné plánování a koordinaci letových řádů Výjimka týkající se společného plánování a koordinace letových řádů se použije pouze při splnění těchto podmínek:
a) plánování a koordinace slouží
i) k zajištění, prostřednictvím nezávazných dohod, dostatečné nabídky služeb v méně vytížených obdobích dne, méně vytížených obdobích sezóny nebo na méně vytížených trasách nebo
ii) ke stanovení, prostřednictvím závazných dohod, letových řádů, které usnadní propojení stávajících služeb mezi účastníky při přepravě cestujících nebo zboží a minimální kapacity k tomu nezbytné;
b) dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nezahrnují závazky přímo ani nepřímo omezovat kapacity poskytované účastníkům ani rozdělení kapacit;
c) dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nebrání dopravcům podílejícím se na plánování a koordinaci zavádět doplňkové služby, aniž by byli sankcionováni a aniž by bylo nezbytné schválení ostatních účastníků;
d) dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nebrání dopravcům odstoupit od plánování a koordinace pro budoucí sezóny, aniž by byli sankcionování, na základě výpovědi s výpovědní dobou ne delší než tři měsíce;
e) dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nemají za cíl ovlivňovat letové řády přijaté dopravci, kteří se na nich nepodílejí.
Článek 3
Zvláštní podmínky pro společný provoz Výjimka týkající se společného provozu letecké dopravy se použije pouze při splnění těchto podmínek:
a) společný provoz se týká podílení se jednoho leteckého dopravce na nákladech a příjmech jiného leteckého dopravce s ohledem na pravidelnou leteckou službu, kterou provozuje;
b) i) neexistovala přímá letecká přeprava mezi oběma dotyčnými letišti čtyři přepravní sezóny předcházející společnému provozu;
ii) kapacita trasy, na kterou se vztahuje společný provoz, nepřesahuje 30000 míst ročně v každém směru nebo v případě tras delších než 750 km, na kterých je přímé letecké spojení provozováno nejvýše dvakrát denně, 60000 míst ročně v každém směru;
c) letecký dopravce provozující letecké služby nabízí kromě společně provozovaných služeb na jednom z dotyčných letišť kapacitu do 90000 míst ročně;
d) příjmy z letecké dopravy v územní působnosti tohoto nařízení pro leteckého dopravce provozujícího letecké služby a jakéhokoliv jiného dopravce, který přímo nebo nepřímo drží většinový podíl na provozujícím leteckém dopravci, nepřesahují ročně 400 milionů ECU;
e) žádné straně není bráněno provozovat doplňkové služby letecké dopravy na vlastní účet mezi oběma dotyčnými letišti nebo nezávisle stanovovat tarify, kapacity a letové řády těchto služeb;
f) trvání společného provozu nepřesahuje tři roky;
g) každá strana může ukončit společný provoz výpovědí s výpovědní dobou ne delší než tři měsíce před koncem přepravní sezóny.
Článek 4
Zvláštní ustanovení o konzultacích o tarifech osobní a nákladní dopravy 1. Výjimka týkající se konání konzultací o tarifech osobní a nákladní dopravy se použije pouze při splnění těchto podmínek:
a) účastníci projednávají pouze tarify placené uživateli letecké dopravy přímo podílejícímu se leteckému dopravci nebo jeho oprávněnému zástupci za pravidelnou přepravu cestujících nebo přepravu zboží mezi letišti, jakož i podmínky vztahující se k těmto tarifům.
Konzultace se nesmějí týkat kapacity, pro kterou jsou tyto tarify stanoveny;
b) konzultace vedou k vzájemnému propojení, tj. uživatel letecké dopravy musí být schopen s ohledem na typy tarifů nebo sezóny, které byly předmětem konzultací,
i) kombinovat na jeden přepravní doklad službu, která byla předmětem konzultací, se službami na stejných nebo spojovacích trasách provozovaných jinými leteckými dopravci, přičemž tarify a podmínky stanoví letecká společnost provádějící přepravu, a
ii) pokud to povolují podmínky týkající se počáteční rezervace, změnit rezervaci služby, která byla předmětem konzultací, na službu na téže trase prováděné jiným dopravcem za tarify a podmínky uplatňované jiným leteckým dopravcem,
za předpokladu, že letecký dopravce může odmítnout povolit takové kombinace a změny rezervace z objektivních a nediskriminačních důvodů technické nebo obchodní povahy, zejména pokud má letecký dopravce provádějící přepravu pochybnosti o platební schopnosti dopravce, který by vybíral platby za tuto přepravu; v tom případě to musí být tomuto leteckému dopravci sděleno písemně;
c) tarify pro cestující nebo zboží, které jsou předmětem konzultací, uplatňují zúčastnění letečtí dopravci bez diskriminace na základě státní příslušnosti cestujícího nebo místa bydliště ve Společenství nebo na základě původu zboží v rámci Společenství;
d) účast na konzultacích je volitelná a otevřená pro kteréhokoli leteckého dopravce, který provozuje nebo zamýšlí provozovat přímé nebo nepřímé letecké služby na dané trase;
e) konzultace nejsou pro účastníky závazné, tj. účastníkům zůstává po konzultacích právo jednat nezávisle, pokud jde o tarify osobní a nákladní dopravy;
f) konzultace nevedou k dohodě o odměnách zástupců nebo jiných prvků projednávaných tarifů;
g) pokud je požadováno oznamování tarifů, oznamuje každý účastník jednotlivě každý tarif, který nebyl předmětem konzultací s příslušnými orgány dotyčných členských států, sám nebo prostřednictvím svého zástupce nebo svého obchodního zástupce.
2. a) Komise a dotyčné členské státy mají právo vysílat na konzultace o tarifech pozorovatele.
Za tímto účelem jsou letečtí dopravci povinni oznámit dotyčným členským státům a Komisi současně s účastníky dobu, místo a předmět těchto konzultací, a to nejméně deset dní předem.
b) Toto oznámení se provádí
i) dotyčným členským státům postupy, které stanoví dotyčné orgány těchto členských států;
ii) Komisi postupy, které budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
c) Podrobná zpráva o těchto konzultacích musí být Komisi předložena zúčastněnými leteckými dopravci nebo jejich jménem ve stejné době jako účastníkům, avšak ne později než šest týdnů po těchto konzultacích.
Článek 5
Zvláštní podmínky týkající se přidělování volných letištních časů a stanovení letových řádů letišť 1. Výjimka týkající se přidělování volných letištních časů a stanovení letových řádů letišť se použije pouze při splnění těchto podmínek:
a) konzultace vedoucí k přidělení volných letištních časů a stanovení letových řádů letišť jsou otevřeny pro všechny letecké dopravce, kteří projeví o volné letištní časy, které jsou předmětem konzultací, zájem;
(b) pravidla přednosti jsou stanovena bez diskriminace, tj. netýkají se ani přímo ani nepřímo totožnosti ani státní příslušnosti dopravce ani kategorií služeb, berou v úvahu omezení pravidel rozdělení letecké dopravy stanovené příslušnými vnitrostátními nebo mezinárodními orgány a potřebu uživatelů a příslušného letiště.
S výhradou písmene d) mohou tato pravidla přednosti vzít v úvahu práva nabytá leteckými dopravci používáním určitých letištních časů v odpovídající předchozí sezóně;
c) pravidla přednosti jednou stanovená jsou na žádost dostupná kterékoliv zúčastněné straně;
d) nově vstupujícím ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 95/93 [8] je přiděleno 50 % nově vytvořených nebo nevyužitých letištních časů a letištních časů, kterých se dopravci během sezóny nebo na jejím konci vzdali nebo které se stanou jinak dostupnými, pokud nově vstupující žádají o volné letištní časy;
e) letečtí dopravci účastnící se konzultací mají nejpozději v době konzultací přístup k údajům týkajícím se:
- stávajících letištních časů leteckých společností v časovém pořadí pro všechny letecké dopravce na letišti,
- vyžádaných letištních časů (počáteční vyžádání) podle leteckých dopravců v časovém pořadí pro všechny letecké dopravce,
- přidělených volných letištních časů a nevyřízených žádostí o přidělení volných letištních časů pro letecké dopravce v časovém pořadí podle leteckých dopravců pro všechny letecké dopravce,
- zbývajících nevyužitých letištních časů,
- úplných podrobností o použitých kritériích pro přidělování.
Je-li žádost o přidělení volných letištních časů zamítnuta, má dotyčný letecký dopravce nárok na odůvodnění.
2. a) Komise a dotyčné členské státy mají právo vysílat na konzultace o přidělování volných letištních časů a stanovení letištních letových řádů konané v souvislosti s mnohostranným zasedáním před každou sezónou pozorovatele.
Za tímto účelem jsou letečtí dopravci povinni oznámit dotyčným členským státům a Komisi současně s účastníky dobu, místo a předmět těchto konzultací, a to nejméně deset dní předem.
b) Toto oznámení se provádí:
i) dotyčným členským státům postupy, které stanoví dotyčné orgány těchto členských států,
ii) Komisi postupy, které budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
HLAVA III ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 6
Zrušení blokové výjimky Komise může zrušit blokovou výjimku podle tohoto nařízení v souladu s článkem 7 nařízení (EHS) č. 3976/87, pokud v určitém případě zjistí, že dohoda, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě vyňaté podle tohoto nařízení má proto určité účinky neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 85 odst. 3 Smlouvy nebo jsou zakázány článkem 86 Smlouvy, zejména pokud
i) neexistuje účinná cenová soutěž na jakékoliv trase nebo skupině tras, na které se vztahovaly konzultace o tarifech.
V tom případě se výhoda z tohoto nařízení odejme těm leteckým dopravcům, kteří se podíleli na konzultacích o tarifech pro dané trasy;
ii) letecká služba společně provozovaná podle článku 3 není vystavena přímo ani nepřímo účinné hospodářské soutěži dopravních služeb mezi dvěma spojenými letišti nebo sousedními letišti nebo jinými druhy dopravy, které nabízejí rychlost, pohodlí a ceny srovnatelné s leteckou dopravou mezi městy obsluhovanými oběma dotyčnými letišti.
V tom případě se výhoda z tohoto nařízení odejme s ohledem na dotyčnou společně provozovanou přepravu;
iii) použití článku 5 neumožnilo nově vstupujícím získat takové letištní časy, jaké mohou být požadovány na přetížených letištích, aby se stanovily letové řády, které by těmto dopravcům umožnily účinně soutěžit s dopravci již provozujícími jakoukoliv trasu na letiště a z něj, a hospodářská soutěž na těchto trasách je tímto podstatně narušena.
V tom případě se výhoda z tohoto nařízení odejme s ohledem na přidělování volných letištních časů na daném letišti.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1993.
Je použitelné do dne 30. června 1998.
Toto nařízení se vztahuje se zpětnou působností na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které existovaly ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, od okamžiku, kdy byly splněny podmínky pro použití tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 1657/93 ze dne 24. června 1993, kterým se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím 91/315/EHS [3] stanovila program možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu Madeiry a Azor (Poseima);
vzhledem k tomu, že v rámci celkového programu opatření stanovených uvedeným rozhodnutím na podporu hospodářského a společenského rozvoje výše uvedených autonomních oblastí bylo stanoveno, že svobodná pásma by se mohla stát vhodným nástrojem hospodářského rozvoje daných regionů; že by bylo vhodné přijmout zvláštní celní opatření týkající se režimu platného pro svobodná pásma Azor a Madeiry;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1604/92 ze dne 15. června 1992, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2504/88 o svobodných pásmech a svobodných skladech [4], stanoví, že zušlechťovací operace ve svobodných pásmech těchto autonomních oblastí nepodléhají hospodářským podmínkám stanovených režimem aktivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že v žádosti předložené dne 4. března 1992 a doplněné dne 22. října 1992 a dne 20. ledna 1993 požádaly příslušné portugalské úřady o osvobození od cel společného celního sazebníku pro dovoz některých průmyslových výrobků určených pro vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry;
vzhledem k tomu, že po podrobném prozkoumání situace se zdá, že by takové opatření požadovaným způsobem přispělo k rozvoji hospodářské činnosti v uvedených svobodných pásmech;
vzhledem k tomu, že proto, aby se předešlo přímému ovlivňování fungování společného trhu, musí být pro tato opatření stanoven časový limit a musí se učinit vhodné kroky, které zajistí, že výrobky, pro které se pozastavení poskytuje, budou určené pouze k vybavení daných svobodných pásem;
vzhledem k tomu, že Komise musí být informována o objemu daných dovozů;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazby společného celního sazebníku platné pro výrobky uvedené v příloze se plně pozastavují až do 31. prosince 2000.
2. Pozastavení uvedené v odstavci 1 se vztahuje pouze na výrobky, které jsou určeny k vybavení svobodných celních pásem Azor a Madeiry.
3. Příslušné portugalské úřady přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby bylo zajištěno dodržování opatření uvedených v odstavci 2 v souladu s příslušnými předpisy Společenství o zvláštním použití, a zejména vybírání cel společného celního sazebníku při přepravě dotyčných výrobků do jiných částí celního území Společenství.
Komisi o těchto opatřeních informují co nejdříve.
Článek 2
Pokud jde o výrobky podle článku 1, sdělí příslušné portugalské úřady Komisi nejpozději 15. března každého roku objem dovozů, které měly v předchozím roce nárok na osvobození od cla.
Článek 3
V průběhu roku 2000 Komise po konzultaci s příslušnými portugalskými úřady přezkoumá účinky opatření přijatých na podporu rozvoje svobodných pásem Azor a Madeiry a případně předloží příslušné návrhy.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. června 1993, kterým se stanovují prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93 týkající se podmínek uplatňovaní ochranných opatření v odvětví banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na článek 23 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 23 odst.
1 nařízení (EHS) č. 404/93 poskytuje možnost přijmout vhodná opatření, pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy; že zmíněná pravidla se vztahují k obchodu se třetími zeměmi a uplatňují se po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena základní měřítka pro určení toho, zda je trh Společenství vážně narušen nebo zda hrozí, že bude vážně narušen;
vzhledem k tomu, že situace trhu Společenství vyžaduje posouzení nejenom s odvoláním na faktory vlastní samotnému trhu, ale i na faktory vážící se na jeho vývojové tendence;
vzhledem k tomu, že by měl být definován typ opatření, která mohou být přijata podle článku 23 Nařízení (EHS) č.
404/93; že opatření musejí být taková, aby dokázala napravit narušení trhu nebo jejich hrozby vznikající obchodem se třetími zeměmi; že opatření musejí vyhovovat okolnostem, aby se předešlo účinkům jiným než zamýšleným; že plánovaná opatření jsou tedy neomezující; že zvolený postup má zůstat přístupný zavádění jiných opatření se srovnatelnými či ještě méně omezujícími účinky, aby mohly tyto být přizpůsobeny povaze a závažnosti narušení či hrozby narušení trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro banány neposkytl své stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při hodnocení, zda je trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 nařízení (EHS) č. 404/93 z důvodu vývozu nebo dovozu vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, ve smyslu článku 23 uvedeného nařízení, zohlední se zejména:
a) současný či předpokládaný objem dovozu nebo vývozu;
b) objem produkce v rámci Společenství a marketing banánů Společenství;
c) dostupnost produktu na trhu Společenství;
d) ceny zjištěné u domácích produktů na trhu Společenství nebo předvídaný vývoj těchto cen, zvláště pak jakékoliv výrazné poklesy či vzestupy těchto cen v porovnání s cenami předchozích let;
e) ceny produktů pocházejících ze třetích zemí zjištěné na trhu Společenství, zejména jakýkoliv jejich propad.
Článek 2
1. Opatření, která mohou být přijata podle čl. 23 odst. 2 a 3 Nařízení (EHS) č. 404/93, by měla obsahovat:
- pozastavení dovozu a vývozu,
- celkové či částečné pozastavení vydávání dovozních a vývozních licencí,
- zavedení dovozních a vývozních licencí,
- zavedení minimální dovozní ceny produktů, které nepodléhají dovozní celní kvótě,
- zavedení vývozní dávky.
2. Opatření přijímaná podle článku 23 nařízení (EHS) č. 404/93 se mohou omezit pouze na určité produkty.
Jiná opatření se srovnatelným či ještě méně omezujícím účinkem než opatření vyjmenovaná v odstavci 1 mohou být přijata v případě, že jsou opodstatněná trhem Společenství.
Přijatá opatření se použijí jen po dobu a v míře nezbytně nutné.
3. Přijímaná opatření přihlížejí ke zvláštní situaci zboží, jehož doprava do Společenství byla již zahájena.
Článek 3
Ochranná opatření jsou uplatňována v souladu se závazky vyplývajícími z mezinárodních smluv závazných pro Společenství.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 1713/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro používání zemědělského přepočítacího koeficientu v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1548/93 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3, čl. 28 odst. 8 a čl. 28a odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [3], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [4], ve znění nařízení (EHS) č. 3714/92 [5], a zejména na článek 10 a čl. 25 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [6], ve znění nařízení (EHS) č. 3714/92, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [7], a zejména na čl. 3 odst. 3, čl. 6 odst. 2 a článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1068/93 ze dne 30. dubna 1993 o pravidlech pro stanovení a používání zemědělských přepočítacích koeficientů [8] stanoví zejména pravidla týkající se pojmu "rozhodná skutečnost"; že nařízení (EHS) č.
3813/92 stanoví, že v případě, kdy rozhodná skutečnost definovaná v jeho ustanoveních musí být upřesněna nebo ji nelze vzít v úvahu z důvodů vyplývajících z organizace trhu, je nezbytné stanovit zvláštní rozhodnou skutečnost s přihlédnutím ke zvláštním kritériím;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3016/78 ze dne 20. prosince 1978, kterým se stanoví některá pravidla pro používání přepočítacích koeficientů v odvětvích cukru a isoglukosy [9], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3823/92 [10], stanoví všechny rozhodné skutečnosti, jež se mají vzít v úvahu u reprezentativních koeficientů použitelných pro částky, které se stanoví v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru; že téměř všechny tyto rozhodné skutečnosti splňují obě kritéria stanovená v čl. 6 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a zvláštní požadavky této organizace trhu; že by se proto většina těchto rozhodných skutečností měla zachovat a za tímto účelem by měly být stanoveny odchylky od příslušných článků nařízení (EHS) č.
1068/93; že ustanovení týkající se rozhodných skutečností již stanovených v nařízení Komise (EHS) č.1487/92 [11], (EHS) č.1488/92 [12], (EHS) č.2177/92 [13] ve znění nařízení (EHS) č.821/93 [14] a(EHS) č.3491/92 [15] by měla být začleněna současně; že by se také měly přezkoumat rozhodné skutečnosti pro prémie za denaturaci a výrobní náhrady a měla by se stanovit standardní rozhodná skutečnost pro náhrady tak, aby se vzaly v úvahu všechny různé způsoby využití cukru;
vzhledem k tomu, že u zemědělských přepočítacích koeficientů je pravděpodobné, že v důsledku nových agromonetárních pravidel se budou v budoucnu lišit více, než se lišily v minulosti; že by se proto kvůli opatřením v samofinancování v odvětví cukru měla stanovit jedna rozhodná skutečnost pro celé Společenství, pokud jde o minimální ceny cukrovky, a to zejména s cílem ochránit pěstitele cukrovky; že by se za účelem dosažení tohoto cíle a kvůli úzké spojitosti mezi minimálními cenami za cukrovku a cenami cukru podle výše zmíněných opatření v samofinancování stanovených v článcích 28 a 29 nařízení (EHS) č.
1785/81, jakož i kvůli tomu, že se všechny ceny týkají transakcí prováděných během hospodářského roku, měla v zájmu jednotnosti, podle čl.
3 odst. 3 nařízení (EHS) č.
3813/92, používat definice zvláštního zemědělského přepočítacího koeficientu, která má blízko k dotyčné hospodářské realitě a je podobná definici používané v minulosti pro dávku z výroby vybíranou od výrobců cukru; že srovnatelná zvláštní opatření se použijí pro výši náhrady nákladů na skladování;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3016/78 bylo mnohokrát pozměněno a právní úprava této oblasti se také značně změnila, a že je tudíž nezbytné sloučit všechna ustanovení v jednom novém nařízení, které nahradí dosavadní úpravu; že by toto nové nařízení mělo vstoupit v platnost od začátku hospodářského roku 1993/94 společně se zvláštními přechodnými opatřeními;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Minimální ceny cukrové řepy uvedené v článku 5 nařízení (EHS) č. 1785/81, dávka z výroby a doplňková dávka uvedená zejména v článcích 28 a 28a uvedeného nařízení se přepočítají na národní měnu za použití zvláštního zemědělského přepočítacího koeficientu, který se rovná dočasně vypočítanému průměru zemědělských přepočítacích koeficientů použitelných během dotyčného hospodářského roku.
2. Výše náhrady nákladů na skladování uvedená v článku 8 nařízení (EHS) č. 1785/81 se přepočítá na národní měnu za použití zvláštního zemědělského přepočítacího koeficientu, který se rovná dočasně vypočítanému průměru zemědělských přepočítacích koeficientů použitelných během měsíce skladování.
3. Během měsíce následujícího po konci dotyčného hospodářského roku Komise stanoví zvláštní zemědělský přepočítací koeficient uvedený v odstavci 1.
Komise každý měsíc stanoví zemědělský přepočítací koeficient uvedený v odstavci 2 na předcházející měsíc.
Článek 2
Odchylně, podle případu, od článků 9, 10, 11 a 12 nařízení (EHS) č. 1068/93 a aniž jsou dotčeny možnosti a podmínky pro stanovení předem podle článků 13 a 17 uvedeného nařízení, rozhodnými skutečnostmi pro používání přepočítacího koeficientu v rámci společné organizace trhu v odvětví cukru jsou skutečnosti uvedené v příloze.
Článek 3
1. Nařízení (EHS) č.
3016/78 se zrušuje. Použije se však i nadále pro probíhající transakce a postupy.
2. Článek 6 nařízení (EHS) č. 1487/92, článek 7 nařízení (EHS) č. 1488/92, článek 8 nařízení (EHS) č. 2177/92 a článek 6 nařízení (EHS) č. 3491/92 se zrušují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 1718/93 ze dne 30. června 1993 o skutečnostech rozhodných pro stanovení zemědělských přepočítacích koeficientů v semenářském odvětví
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl.
6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podpora stanovená v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [2], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3695/92 [3], se poskytuje na produkty uvedeným v příloze zmíněného nařízení;
1546/75 ze dne 18. června 1975, kterým se definuje rozhodný den pro právo na podporu na osivo [4], ve znění nařízení (EHS) č. 2811/86 [5], určuje rozhodné skutečnosti pro určení zemědělského přepočítacího koeficientu na základě kritérií a právních předpisů, které byly zásadním způsobem změněny novými agromonetárními opatřeními podle nařízení (EHS) č.
3813/92; že v souladu s novými ustanoveními se hospodářského účelu dosahuje žní, a za den, kdy nastává rozhodná skutečnost, lze tedy považovat 1. srpen každého hospodářského roku; že tento den je rozhodný i pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu platného pro podporu producentům osiva;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely podpory stanovené v článku 3 nařízení (EHS) č. 2358/71 se používá zemědělský přepočítací koeficient platný dne 1. srpna hospodářského roku, na který se podpora poskytuje.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1546/75.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1544/93 [3], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že s ohledem na zvláštní situaci na trhu se škrobem a především na potřebu udržení konkurenceschopných cen vůči škrobu, který se produkuje ve třetích zemích a dováží ve formě zboží, u kterého dovozní režim nezaručuje dostatečnou ochranu pro produkty Společenství, stanoví nařízení (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č.
vzhledem k tomu, že podle článku 7 nařízení (EHS) č. 1766/92, jakož i článku 9 nařízení (EHS) č. 1418/76 je třeba stanovit prováděcí pravidla pro poskytování produkčních náhrad včetně pravidel pro kontrolu a platbu, aby se ve všech členských státech používala stejná pravidla;
vzhledem k tomu, že výše uvedená nařízení stanoví vytvoření seznamu zboží, při jehož výrobě zakládá použití škrobu nárok na náhradu; že by mělo být možné změnit tento seznam na základě stanovených kritérií;
vzhledem k tomu, že v zájmu účinnějších kontrolních opatření je třeba stanovit, že příjemci náhrady musí být předem schváleni členským státem, na jehož území se příslušné zboží vyrábí;
vzhledem k tomu, že je nutné určit metodu výpočtu a časové intervaly pro stanovení produkční náhrady; že nejvhodnější metodou výpočtu je v současné době metoda založená na rozdílu mezi intervenční cenou obilí a cenou použitou pro výpočet dovozní dávky; že pro udržení stability by se měla produkční náhrada určovat obvykle každý měsíc; že pro ověření výše náhrady by se měly sledovat ceny kukuřice a pšenice na světovém trhu a na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že produkční náhrady se vyplácejí za použití škrobu a některých z něho získaných produktů při výrobě určitého zboží; že pro usnadnění přiměřené kontroly a platby produkčních náhrad žadatelům jsou potřebné podrobné informace; že příslušné orgány daného členského státu by měly být oprávněny vyžadovat od žadatelů poskytnutí jakýchkoli informací a umožnění zkoušek a prohlídek potřebných pro provádění této kontroly;
vzhledem k tomu, že zpracovatel produktu nemusí nezbytně použít základní škrob; že je proto potřebné sestavit seznam produktů vyrobených ze škrobu, jejichž použití zakládá nárok zpracovatele na poskytnutí náhrady;
vzhledem k tomu, že je nutné specifikovat původ suroviny pro získání škrobu, který se používá pro výrobu produktů, jež zakládají nárok na produkční náhradu;
vzhledem k tomu, že zvláštní povaha esterifikovaného a etherifikovaného škrobu může vést k určitým spekulativním formám zpracování s cílem získat produkční náhradu více než jednou; že pro zamezení takovým spekulacím by se měla přijmout opatření, která zajistí, že esterifikovaný a etherifikovaný škrob nebude opět změněn na surovinu, jejíž použití může zakládat nárok na náhradu;
vzhledem k tomu, že produkční náhrada by se neměla vyplácet před zpracováním; že v případě, že došlo ke zpracování, by však měla být vyplacena do pěti měsíců poté, co příslušný orgán prověřil zpracování škrobu; že zpracovatel by však měl mít možnost obdržet zálohu před ukončením kontrol;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit zemědělský přepočítací koeficient pro náhradu v národní měně bez dotčení možnosti předběžného stanovení podle článků 13 až 17 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 [4];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3745/89 [6], se použije na úpravu podle tohoto nařízení; že je proto třeba definovat hlavní povinnosti zpracovatelů, jejichž dodržování je zajištěno složením jistoty;
vzhledem k tomu, že toto nařízení přebírá a zároveň přizpůsobuje současné situaci na trhu ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 2169/86 [7] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1398/91 [8]; že uvedené nařízení by se proto mělo zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Produkční náhrada (dále jen "náhrada") může být poskytnuta fyzickým nebo právnickým osobám, které používají škrob získaný z pšenice, kukuřice, rýže, zlomkové rýže nebo brambor, nebo používají určité z něho získané produkty pro výrobu zboží ze seznamu uvedeného v příloze I.
2. Seznam podle odstavce 1 může být pozměněn s ohledem na úroveň hospodářské soutěže se třetími zeměmi a úroveň ochrany před touto hospodářskou soutěží, jichž bylo dosaženo mechanismy společné zemědělské politiky, společného celního sazebníku nebo jiným způsobem.
3. Při rozhodování o poskytnutí náhrady se zohlední další faktory, zejména:
- rozvoj technologie výroby a použití škrobu,
- podíl škrobu v konečném produktu a/nebo relativní hodnota škrobu v konečném produktu a/nebo význam, jaký má produkt z hlediska možnosti odbytu škrobu v hospodářské soutěži s jinými produkty.
4. Případné poskytnutí náhrady pro produkt nesmí vést k narušení hospodářské soutěže vzhledem k jiným produktům, pro které se tato náhrada neposkytuje.
5. Pokud se zjistí narušení způsobené poskytnutím náhrady, tato náhrada se:
- zruší nebo
- změní v míře potřebné pro odstranění narušení hospodářské soutěže.
6. Pro škrob dovážený do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dávky, nevzniká nárok na produkční náhradu.
7. Rozhodnutí podle tohoto článku přijme Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo článku 27 nařízení (EHS) č. 1418/76.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "škrobem" základní škrob nebo produkt získaný ze škrobu uvedený v příloze II,
- "schváleným produktem" každý produkt uvedený v seznamu přílohy I,
- "zpracovatelem" osoba, která používá škrob pro produkci schválených produktů.
Článek 3
1. V případě poskytnutí náhrady se stanovuje náhrada jedenkrát za měsíc.
2. Náhrada za tunu škrobu se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi
i) intervenční cenou obilovin pro dotčený měsíc s přihlédnutím k odchylkám u tržních cen kukuřice a
ii) průměrem cen CIF, které se použijí pro výpočet dovozní dávky pro kukuřici během prvních 25 dnů měsíce předcházejícího měsíci použití, násobeným koeficientem 1,60.
3. Jestliže se výrazně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu během období podle odstavce 1, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 upravena tak, aby tyto změny byly zohledněny.
4. Splatná náhrada je náhrada vypočtená podle odstavce 2 nebo popřípadě odstavce 3, násobená koeficientem, který je uveden v příloze II a odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého pro výrobu schválených produktů.
5. Náhrada stanovená v souladu s odstavci 1 až 4 se v případě potřeby opraví o přístupovou vyrovnávací částku použitelnou pro dotčený škrob.
6. Rozhodnutí podle tohoto článku přijme Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 a článku 27 nařízení (EHS) č. 1418/76.
Článek 4
1. Zpracovatelé, kteří chtějí žádat o náhradu, se musí obrátit na příslušný orgán členského státu, v němž má být škrob zpracován, a oznámit mu tyto údaje:
a) jméno a adresu zpracovatele;
b) škálu produktů zpracovaných ze škrobu, a to jak produktů uvedených v příloze I, tak i produktů tam neuvedených, s úplným popisem a uvedením kódů KN;
c) adresu (adresy) místa (míst), kde se má škrob zpracovávat na schválený produkt, pokud se liší od adresy uvedené pod písmenem a).
Členské státy mohou od zpracovatele požadovat doplňující informace.
2. Zpracovatelé se musí písemně zavázat příslušným orgánům, že jim umožní provádění veškerých kontrol a inspekcí, které jsou nezbytné pro sledování použití škrobu, a že poskytnou všechny požadované informace.
3. Příslušný orgán ověří, že je zpracovatel usazen a úředně uznán ve členském státě.
4. Na základě údajů podle odstavců 1 a 2 vyhotoví příslušný orgán seznam schválených zpracovatelů, který je stále aktualizován.
Pouze takto schválení zpracovatelé jsou oprávněni žádat o náhradu podle článku 5.
Článek 5
1. Pokud chce zpracovatel žádat o náhradu, musí se obrátit písemně na svůj příslušný orgán, aby obdržel osvědčení o náhradě.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno a adresu zpracovatele;
b) množství zpracovávaného škrobu;
c) v případě výroby produktu kódu KN 35051050 množství škrobu, které bude použito;
d) místo (místa), kde se má škrob zpracovávat;
e) předběžný časový harmonogram zpracování.
3. K žádosti se připojí:
- složení jistoty podle článku 8,
- prohlášení dodavatele škrobu, že produkt, který má být použit, byl vyroben v souladu s poznámkou pod čarou 4 přílohy II.
4. Členské státy mohou požadovat doplňující informace.
Článek 6
1. Jakmile příslušný orgán obdrží žádosti podané podle článku 5, ověří je a neprodleně vystaví osvědčení o náhradě.
2. Členské státy používají pro osvědčení o náhradě vnitrostátní formuláře, které obsahují alespoň údaje uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství.
3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje podle čl.
5 odst. 2, dále sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den pátého měsíce následujícího po měsíci vydání osvědčení.
V červenci a srpnu hospodářských let 1993/94, 1994/95 a 1995/96 však končí doba platnosti osvědčení posledním dnem měsíce vydání osvědčení.
4. Sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba použitelná v den, kdy žádost došla.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se upraví podle rozdílu mezi intervenční cenou použitou pro výpočet náhrady podle čl. 3 odst. 2 a cenou použitelnou v měsíci zpracování, násobenou koeficientem 1,60.
Přepočítací koeficient použitý pro vyjádření částky náhrady v národní měně je přepočítací koeficient platný v den zpracování škrobu.
Článek 7
1. Zpracovatelé, kteří vlastní osvědčení o náhradě vydané podle článku 6, mohou uplatnit nárok na výplatu náhrady uvedené na osvědčení poté, co byl škrob použit pro výrobu schválených produktů, a pokud byly dodrženy všechny požadavky stanovené tímto nařízením.
2. Práva plynoucí z osvědčení jsou nepřenosná.
Článek 8
1. Podmínkou vydání osvědčení je, že zpracovatel složil u příslušného orgánu jistotu ve výši 15 ECU/t základního škrobu, v případě potřeby násobenou koeficientem pro druh škrobu, který má být použit a který je uveden v příloze II.
2. Jistota se uvolní v souladu s nařízením (EHS) č. 2220/85. Hlavní požadavek ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení spočívá ve zpracování množství škrobu uvedeného v žádosti na uvedené schválené produkty během doby platnosti osvědčení. Jestliže zpracovatel zpracoval alespoň 90 % množství škrobu uvedeného v žádosti, považuje se tento hlavní požadavek za splněný.
Článek 9
1. Definitivně lze vyplatit náhradu teprve poté, co zpracovatel oznámil příslušnému orgánu tyto údaje:
a) datum nebo data nákupu a dodávky škrobu;
b) jméno a adresu dodavatelů škrobu;
c) jméno a adresu producentů škrobu;
d) datum nebo data zpracování škrobu;
e) množství a druh použitého škrobu, včetně kódů KN;
f) množství schváleného produktu uvedeného na osvědčení, který byl vyroben s použitím škrobu.
2. Pokud produkt uvedený na osvědčení spadá pod kód KN 35051050, složí se zároveň s oznámením údajů podle odstavce 1 jistota, která odpovídá náhradě vyplácené za výrobu příslušného produktu.
3. Před vyplacením náhrady si příslušný orgán ověří, že škrob byl použit pro výrobu schválených produktů v souladu s údaji na osvědčení.
Ověření se provádí zpravidla správními kontrolami, které však musí být v případě nutnosti podloženy kontrolami fyzickými.
4. Veškeré kontroly podle tohoto nařízení musí být ukončeny do pěti měsíců poté, co příslušný orgán obdržel údaje podle odstavce 1.
5. Je-li zpracované množství škrobu vyšší než množství uvedené v osvědčení o náhradě, považuje se toto převyšující množství do limitu 5 % za zpracované na základě osvědčení a zakládá nárok na uvedenou náhradu.
Článek 10
1. Jistota podle čl. 9 odst. 2 se uvolní jen tehdy, bylo-li příslušnému orgánu prokázáno, že produkt kódu KN 35051050
a) byl použit uvnitř celního území Společenství pro výrobu jiných produktů než těch, které jsou uvedeny v příloze II, nebo
b) byl vyvezen do třetích zemí.
V případě přímého vývozu do třetí země se jistota uvolní teprve tehdy, když příslušný orgán obdrží doklad, že dotčený produkt opustil celní území Společenství.
Dokladem podle odst. 1 písm. a) je prohlášení zpracovatele podané příslušnému orgánu.
V prohlášení je uvedeno:
- zda dotčený produkt musí být zpracován,
- že tento produkt bude použit výhradně pro výrobu jiných produktů, než těch, které jsou uvedeny v příloze II,
- že dotčený produkt se prodá pouze tomu, kdo převezme závazek podle druhé odrážky, vyplývající ze smluvní doložky za tímto účelem vyhotovené nebo ze zvláštní podmínky prodejní faktury; zpracovatel uchová kopii takto sepsané prodejní smlouvy nebo prodejní faktury pro potřeby příslušného orgánu,
- že zpracovatel vzal na vědomí ustanovení odstavce 7,
- jméno a adresa příjemce, pokud je produkt předmětem obchodní transakce, jakož i přejímané množství,
- číslo kontrolního výtisku T5, jestliže se kupující produktu nachází v jiném členském státě.
3. Na konci každého čtvrtletí musí zpracovatel poskytnout příslušnému orgánu ve lhůtě dvacet pracovních dnů kopie prohlášení podle odstavce 2.
Příslušný orgán zpracovatele musí tyto podklady do dvaceti pracovních dnů po obdržení postoupit příslušnému orgánu kupujícího.
4. Zpracovatelé a kupující produktu kódu KN 35051050 musí vést skladové účetnictví schválené členskými státy, na jehož základě lze ověřit, zda byly dodrženy závazky a údaje převzaté v prohlášení zpracovatele podle odstavce 2.
5. a) Ověřování podle odstavce 4 provádí příslušný orgán zpracovatele a příslušný orgán kupujícího na konci každého čtvrtletí.
Zahrnují celkové údaje ohledně dotčených zpracovatelů a kupujících za toto období a minimálně 10 % všech transakcí a použití, které se uskutečnily v členském státě nebo v členských státech.
Kontroly v souvislosti s tímto ověřováním jsou určeny příslušnými orgány na základě analýzy rizik.
Každé ověřování musí být ukončeno do pěti měsíců od konce každého čtvrtletí.
Příslušný orgán zpracovatele musí mít do dvaceti pracovních dnů po ukončení každého ověřování k dispozici výsledky ověřování.
Pokud se tato ověřování provádějí ve dvou nebo více členských státech, informují se příslušné orgány o výsledcích provedených ověřování v rámci postupů podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 [9].
b) Vyskytnou-li se nesrovnalosti u nejméně 3 % kontrol podle písmene a), posílí příslušné orgány kontroly.
c) Na základě výsledků těchto ověřování použije orgán, který uvolnil jistotu, vůči dotčenému zpracovateli sankci podle odstavce 7.
6. Pokud se s dotčeným produktem obchoduje v rámci Společenství nebo se vyváží přes území jiného členského státu do třetí země, vystaví se v souladu s ustanoveními nařízení Komise (EHS) č. 3566/92 [10] kontrolní výtisk T5.
Tento doklad obsahuje v políčku 104 s názvem "ostatní" jeden z těchto údajů:
Se utilizará para la transformación o la entrega, de conformidad con el artículo 10 del Reglamento (CEE) no 1722/93 o para la exportación a partir del territorio aduanero de la Comunidad.
Til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EOEF) nr.
1722/93 eller til udførsel fra Faellesskabets toldområde.
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäss Artikel 10 der Verordnung (EWG) Nr. 1722/93 oder zur Ausfuhr aus dem Zollgebiet der Gemeinschaft bestimmt.
Προς χρήση για μεταπpοίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 10 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
1722/93 ή για εξαγωγή από το τελωνειακό έδαφος της Κοινότητας.
To be used for processing or delivery in accordance with Article 10 of Commission Regulation (EEC) No 1722/93 or for export from the customs territory of the Community.
A utiliser pour la transformation ou la livraison, conformément à l’article 10 du règlement (CEE) no 1722/93 ou pour l’exportation à partir du territoire douanier de la Communauté.
Da utilizzare per la trasformazione o la consegna, conformemente all‘articolo 10 del regolamento (CEE) n. 1722/93 o per l’esportazione dal territorio doganale della Comunità.
Bestemd voor verwerking of levering overeenkomstig artikel 10 van Verordening (EEG) nr.
1722/93 of voor uitvoer uit het douanegebied van de Gemeenschap.
A utilizar para transformação ou entrega, em conformidade com o disposto no artigo 10o do Regulamento (CEE) n.o 1722/93 ou para exportação a partir do território aduaneiro da Comunidade.
7. Pokud se zjistí, že podmínky stanovené v odstavcích 1 až 6 nebyly splněny, požaduje příslušný orgán daného členského státu, aniž jsou tím dotčeny vnitrostátní sankce, vyplacení částky ve výši 150 % maximální náhrady použitelné pro dotčený produkt během předcházejících dvanácti měsíců.
Článek 11
1. Náhrada uvedená na osvědčení se vyplácí jen pro množství škrobu, které bylo skutečně použito při zpracování. Zároveň se uvolní v čl. 8 odst. 1 uvedená jistota v souladu s hlavou V nařízení (EHS) č. 2220/85.
2. Náhrada musí být vyplacena do pěti měsíců po dni ukončení kontrol podle čl. 9 odst. 3. Na žádost zpracovatele však může příslušný orgán poskytnout třicet dnů po obdržení uvedených údajů zálohu ve výši náhrady. S výjimkou produktu kódu KN 35051050 je tato záloha podmíněna složením jistoty zpracovatelem ve výši 115 % částky zálohy. Jistota se uvolní podle čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 12
Do tří měsíců od konce každého období stanoveného v čl. 3 odst. 1 oznámí členské státy Komisi druh, množství a původ škrobu (kukuřice, pšenice, brambory nebo rýže), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i druh a množství produktů, pro které byl škrob použit.
Článek 13
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2169/86.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1993.
Pro účely uvolnění jistoty podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2169/86 se postupuje podle článku 10 také v případech, které nejsou ke dni vstupu v platnost tohoto nařízení ještě ukončené.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 388/92, (EHS) č. 1727/92 a (EHS) č. 1728/92, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin do francouzských zámořských departementů, na Azory, Madeiru a Kanárské ostrovy a příslušné předběžné odhady dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3714/92 [2], a zejména na čl. 2 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], ve znění nařízení (EHS) č. 3714/92, a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [4], ve znění nařízení (EHS) č. 3714/92, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že množství produktů, na něž se vztahuje zvláštní režim dodávek, jsou stanovena v rámci pravidelných předběžných odhadů a lze je upravovat podle základních požadavků trhů a zohledněním místní produkce a tradičních obchodních toků; že za tím účelem, aby se zajistilo plnění požadavků ohledně množství, ceny a jakosti a aby se zajistilo, že je zachován podíl produktů dodávaných ze Společenství, musí být podpora poskytovaná pro produkty pocházející ze zbytku Společenství stanovena za podmínek, které jsou pro konečného uživatele stejné jako výhody vyplývající z osvobození dovozů produktů ze třetích zemí od dovozních cel;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 388/92 [5] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1497/93 [6] stanoví podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3763/91 odhad dodávek produktů z obilovin pro francouzské zámořské departementy; že tento odhad umožňuje zaměnitelnost množství stanovených pro některé dotčené produkty a případně i zvýšení celkového stanoveného množství během roku; že pro uspokojení potřeb francouzských zámořských departementů je nezbytné předběžný odhad dodávek upravit; že by proto měla být příloha nařízení (EHS) č.
388/92 pozměněna;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1727/92 [7] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1497/93 stanoví podle článku 2 nařízení (EHS) č. 1600/92 předběžný odhad dodávek produktů z obilovin pro Azory a Madeiru pro rok 1992/93; že by proto měl být stanoven předběžný odhad dodávek pro hospodářský rok 1993/94;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1728/92 [8] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1497/93 stanoví podle článku 2 nařízení (EHS) č. 1601/92 předběžný odhad dodávek produktů z obilovin pro Kanárské ostrovy pro rok 1992/93; že by proto měl být stanoven předběžný odhad dodávek pro hospodářský rok 1993/94;
vzhledem k tomu, že lhůta pro podání žádostí o osvědčení o podpoře a částka složené jistoty podle čl. 4 odst.
1 nařízení (EHS) č.
388/92 a (EHS) č.
1727/92 se stanoví jako prvních pět pracovních dnů každého měsíce, pokud jde o lhůtu, a 25 ECU/t pokud jde o částku jistoty; že lhůta a jistota se stanoví jako prvních deset pracovních dnů a 25 ECU/t v tomtéž článku nařízení (EHS) č.
1728/92; že pro zohlednění zvláštních obchodních zvyklostí u některých produktů z obilovin by mělo být na jedné straně stanoveno, že žádosti mohou být podávány kterýkoliv den v měsíci, a na straně druhé, že se částka jistoty sníží;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 388/92, (EHS) č. 1727/92 a (EHS) č. 1728/92 se nahrazují tímto:
"2. Aniž je během finančního roku dotčeno zvýšení celkového množství stanoveného pro obiloviny, mohou být příslušná množství stanovená pro jednotlivé obiloviny překročena nejvýše o 20 %, pokud je dodrženo celkové množství.
S čirokem je pro účely tohoto nařízení zacházeno stejně jako s kukuřicí." .
Článek 2
Příloha nařízení (EHS) č. 388/92 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Příloha nařízení (EHS) č. 1727/92 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Příloha nařízení (EHS) č. 1728/92 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 3
1. Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 388/92 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licence a osvědčení se předloží příslušnému orgánu během prvních pěti pracovních dnů každého měsíce.
Žádosti o osvědčení o podpoře pro dodávku produktů z obilovin kódů KN 1103 a 1107 a produktů kódů KN 23099031, 23099033, 23099041, 23099043, 23099051 a 23099053 původem ze Společenství, jakož i žádosti o osvědčení o podpoře pro dodávku obilovin do departementu Francouzská Guayana však mohou být předloženy kterýkoliv pracovní den každého měsíce.
Žádost o licenci nebo osvědčení je přijatelná pouze v případě,
a) že nepřekročí maximální množství, které je k dispozici pro každé období, během něhož musí být žádosti podány;
b) bylo před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádostí o licence a osvědčení prokázáno, že zájemce složil jistotu. Částka jistoty je 23 ECU/t."
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1727/92 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licence a osvědčení se předloží příslušnému orgánu během prvních pěti pracovních dnů každého měsíce.
Žádosti o osvědčení o podpoře pro dodávku produktů z obilovin kódu KN 1107 původem ze Společenství však mohou být předloženy kterýkoliv pracovní den každého měsíce.
Žádost o licenci nebo osvědčení je přijatelná pouze v případě, že:
a) nepřekročí maximální množství, které je k dispozici pro každé období, během něhož musí být žádosti podány;
b) bylo před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádostí o licence a osvědčení prokázáno, že zájemce složil jistotu. Částka jistoty je 23 ECU/t."
3. Ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1728/92 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licence a osvědčení se předloží příslušnému orgánu během prvních deseti pracovních dnů každého měsíce.
Žádosti o osvědčení o podpoře pro dodávku produktů z obilovin kódů KN 1103 a KN 1107 původem ze Společenství však mohou být předloženy kterýkoliv pracovní den každého měsíce.
Žádost o licenci nebo osvědčení je přijatelná pouze v případě, že:
a) nepřekročí maximální množství, které je k dispozici pro každé období, během něhož musí být žádosti podány;
b) bylo před uplynutím lhůty stanovené pro podání žádostí o licence a osvědčení prokázáno, že zájemce složil jistotu. Částka jistoty je 23 ECU/t."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ RADY (EHS) č. 1737/93 ze dne 24. června 1993 o uzavření Dohody o rybolovu a mořském prostředí mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
vzhledem k tomu, že Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou o rybolovu, podepsaná dne 2. května 1992, umožňuje uzavřít dohodu o rybolovu co nejdříve a v každém případě před 31. prosincem 1992;
vzhledem k tomu, že Společenství a Islandská republika sjednaly a parafovaly dohodu o vztazích v oblasti rybolovu;
vzhledem k tomu, že schválení této dohody je v zájmu Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou o rybolovu a mořském prostředí se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu uvedenou v článku 1 zavazující Společenství.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3813/92 zavádí od 1. ledna 1993 nový agromonetární režim; že nařízení Komise (EHS) č.1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [2], stanoví v rámci tohoto režimu a v souladu s kritérii podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3813/92 rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty použitelné po přechodných opatřeních stanovených v článku 1 nařízení Komise (EHS) č.
3820/92 [3], aniž jsou tím dotčena pravidla, jež mají být stanovena pro dotyčná odvětví; že je proto třeba taxativně stanovit rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty použitelné po přechodných opatřeních podle článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3820/92 v odvětví mléka a mléčných výrobků, aniž je dotčena možnost stanovení předem podle článků 13 až 17 nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že zásadními kritérii, která je třeba při stanovení rozhodných skutečností dodržovat, je jednak dosažení hospodářského cíle dotyčné operace a jednak potřeba zabránit narušení hospodářské soutěže a trhu; že je proto možné stanovit rozhodné skutečnosti, které stabilizují zemědělské přepočítací koeficienty pro paušální podpory a částky, které jsou určeny přímo producentům mléka a které nemají přímý dopad na tržní cenu;
vzhledem k tomu, že pro kupní a prodejní ceny použitelné v odvětví mléka a mléčných výrobků je třeba používat ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93;
vzhledem k tomu, že rozhodnou skutečnost je třeba stanovit k prvnímu dni měsíce, v němž je provedena první kontrola s cílem zaručit, že dotyčné produkty, na jejichž použití nebo zpracování byla poskytnuta zvláštní podpora podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93, byly použity ke stanovenému účelu;
vzhledem k tomu, že rozhodnou skutečnost uvedenou v čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1068/93 je nutné používat pro podporu soukromého skladování;
vzhledem k tomu, že rozhodnou skutečnost u jistot je třeba stanovit ke dni, kdy je jistota složena podle čl. 12 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1068/93;
vzhledem k tomu, že je třeba vypracovat některé definice, aby bylo zaručeno jednotné používání stanovených rozhodných skutečností;
vzhledem k tomu, že při příležitosti vstupu tohoto nařízení v platnost je třeba zrušit nebo pozměnit všechna stávající ustanovení o určování přepočítacích koeficientů použitelných u mléka a mléčných výrobků, a to zejména:
- čl. 17 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 1107/68 ze dne 27. července 1968 o prováděcích pravidlech pro intervenci na trhu se sýry grana padano a parmigiano-reggiano [4], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1526/90 [5],
- čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec druhá věta a čl. 24 odst. 3 poslední pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 685/69 ze dne 14. dubna 1969 o prováděcích pravidlech pro intervence na trhu s máslem a smetanou [6] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 419/93 [7],
- čl. 3a odst. 3 a čl. 4b nařízení Komise (EHS) č. 2315/76 ze dne 24. září 1976 o prodeji másla z veřejných zásob [8] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3774/92 [9],
- článek 19a nařízení Komise (EHS) č. 368/77 ze dne 23. února 1977 o prodeji sušeného odstředěného mléka určeného k použití jako krmivo pro prasata a drůbež prostřednictvím nabídkového řízení [10] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 222/88 [11],
- čl. 6 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č.1844/77 ze dne 10. srpna 1977 o poskytování zvláštní podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo pro zvířata s výjimkou mladých telat [12] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 222/88,
- čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 2496/78 ze dne 26. října 1978 o pravidlech pro poskytování podpory soukromého skladování sýru Provolone [13] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1063/93 [14],
- čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2191/81 ze dne 31. července 1981 o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi [15] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1497/91 [16],
- čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2192/81 ze dne 31. července 1981 o poskytování podpory pro nákup másla armádou a podobnými složkami členských států [17] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1699/89 [18],
- čl. 4 odst. 3 první věta nařízení Komise (EHS) č. 2167/83 ze dne 28. července 1983 o prováděcích pravidlech pro poskytování mléka a některých mléčných výrobků žákům ve školách [19] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 706/92 [20],
- čl. 2a odst. 10 a článek 11 nařízení Komise (EHS) č. 3143/85 ze dne 11. listopadu 1985 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny [21] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3774/92 [22],
- čl. 21 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2409/86 ze dne 30. července 1986 o prodeji intervenčního másla určeného zejména k přimíchání do krmných směsí [23] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2724/88 [24],
- čl. 4 odst. 1 druhá věta nařízení Komise (EHS) č. 1362/87 ze dne 18. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 777/87, pokud jde o intervenční nákup a poskytování podpory soukromého skladování sušeného odstředěného mléka [25] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3493/88 [26],
- článek 11 nařízení Komise (EHS) č. 1589/87 ze dne 5. června 1987 o nákupu másla intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [27] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3591/92 [28],
- článek 27 nařízení Komise (EHS) č. 570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [29] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3774/92,
- článek 15 nařízení Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [30] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3774/92,
- čl. 2 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 ze dne 10. října 1990 o poskytování podpory pro výrobu kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka [31] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 140/93 [32],
- článek 12 nařízení Komise (EHS) č. 1158/91 ze dne 3. května 1991 o nákupu sušeného odstředěného mléka intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [33],
- čl. 7 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3378/91 ze dne 20. listopadu 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro prodej másla z intervenčních zásob na vývoz a o změně nařízení (EHS) č. 569/88 [34] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 227/93 [35],
- článek 12 nařízení Komise (EHS) č. 3398/91 ze dne 20. listopadu 1991 o prodeji sušeného odstředěného mléka určeného k použití při výrobě krmných směsí prostřednictvím nabídkového řízení a o změně nařízení (EHS) č. 569/88 [36] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3774/92,
- čl. 4 odst. 2 poslední věta nařízení Komise (EHS) č. 2174/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování sýru São Jorge a Ilha [37],
- čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2233/92 ze dne 31. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se zvláštní prémie na zachování stád dojnic na Azorách [38],
- čl. 1 odst. 2 poslední věta nařízení Komise (EHS) č. 2234/92 ze dne 31. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se podpory pro spotřebu čerstvých mléčných výrobků z Madeiry [39],
- čl. 1 odst. 2 poslední věta nařízení Komise (EHS) č. 2235/92 ze dne 31. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se podpory pro spotřebu čerstvých mléčných výrobků z Kanárských ostrovů [40],
- čl. 1 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 536/93 ze dne 9. března 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se doplňkové dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků [41],
- čl. 4 odst. 1 polední věta nařízení Komise (EHS) č. 1004/93 ze dne 28. dubna 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování trvanlivých sýrů [42],
- čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1168/93 ze dne 13. května 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování sýru Pecorino Romano [43],
- čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 1089/93 ze dne 4. května 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování sýrů Kefalotyri a Kasseri [44];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zemědělským přepočítacím koeficientem, který je nutno použít v případě částek stanovených v rámci opatření na podporu soukromého skladování mléka a mléčných výrobků, je koeficient platný první den smluvní doby skladování.
2. Zemědělským přepočítacím koeficientem, který je nutno použít v případě jistot, je koeficient platný v den složení jistoty.
Zemědělským přepočítacím koeficientem, který je nutno použít v případě jistot uvedených v:
- nařízení Komise (EHS) č. 585/93 [45], je však koeficient platný dne 14. dubna 1993,
- nařízení Komise (EHS) č. 619/93 [46] je však koeficient platný dne 15. května 1993.
3. Zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít v případě ostatních cen a částek použitelných v odvětví mléka a mléčných výrobků, je stanoven v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
1. převzetím
a) k intervenci rozumí
- den, kdy je v případě fyzického převodu předána první šarže z celkového množství přijaté nabídky dotyčného produktu do skladu intervenční agentury,
- v ostatních případech den přijetí nabídky;
b) produktů prodaných z intervenčních zásob rozumí
- den, kdy v případě fyzického převodu dotyčný produkt opustí sklad intervenční agentury,
- v ostatních případech den, kdy příslušná intervenční agentura vystaví poukázku na dodání.
Pokud se převzetí uvedené v písm. b) první odrážce týká více než jedné šarže, pak zemědělský přepočítací koeficient použitelný pro první šarži je platný pro celkové množství dotyčné transakce pod podmínkou, že první šarže představuje nejméně 20 % uvedeného celkového množství;
2. přijetím nabídky rozumí rozhodnutí Komise o přijetí nabídek;
3. "platbami" rozumí zadání platebního příkazu dlužníkem.
Pokud je celková částka dotyčné transakce hrazena formou splátek, pak zemědělský přepočítací koeficient použitelný na první splátku je platný pro celkovou splatnou částku pod podmínkou, že první splátka představuje nejméně 20 % uvedené celkové částky.
Článek 3
1. Zrušují se tato ustanovení:
- čl. 17 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 1107/68,
- čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec druhá věta a čl. 24 odst. 3 poslední pododstavec nařízení (EHS) č. 685/69,
- čl. 3a odst. 3 a článek 4b nařízení (EHS) č. 2315/76,
- článek 9a nařízení (EHS) č. 368/77,
- čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1844/77,
- čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 2496/78,
- čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2191/81,
- čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2192/81,
- čl. 2a odst. 10 a článek 11 nařízení (EHS) č. 3143/85,
- čl. 21 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2409/86,
- čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 1362/87,
- článek 11 nařízení (EHS) č. 1589/87,
- článek 27 nařízení (EHS) č. 570/88,
- článek 15 nařízení (EHS) č. 429/90,
- čl. 2 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2921/90,
- článek 12 nařízení (EHS) č. 1158/91,
- čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3378/91,
- článek 12 nařízení (EHS) č. 3398/91,
- čl. 4 odst. 2 poslední věta nařízení (EHS) č. 2174/92,
- čl. 1 odst. 2 poslední věta nařízení (EHS) č. 2234/92,
- čl. 1 odst. 2 poslední věta nařízení (EHS) č. 2235/92,
- čl. 4 odst. 1 poslední věta nařízení (EHS) č. 1004/93,
- čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1168/93,
- čl. 4 odst.1 nařízení (EHS) č. 1089/93.
2. V článku 1 nařízení (EHS) č. 2233/92 se odst. 2 nahrazuje tímto:
"2. Částka podpory na jednu krávu činí 80 ECU."
3. V článku 1 nařízení (EHS) č. 536/93 se odst. 4 nahrazuje tímto:
"4. Směrná cena je cena platná v poslední den dotyčného dvanáctiměsíčního období" .
4. V čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 2167/83 se zrušují slova nebo v národní měně.
Článek 4
Použije se ode dne 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 1759/93 ze dne 1. července 1993, o rozhodných skutečnostech pro zemědělské přepočítací koeficienty v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3813/92 zavádí od 1. ledna 1993 novou agromonetární úpravu; že v rámci této úpravy stanoví nařízení Komise (EHS) č.
1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [2] rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty, které se použijí po skončení přechodných opatření stanovených v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3820/92 [3], aniž jsou dotčena zvláštní pravidla nebo odchylky, které mají být případně stanoveny právními pravidly z příslušných odvětvích na základě kritérií uvedených v článku 6 nařízení (EHS) č.
3813/92; že je tedy nutné stanovit změny rozhodných skutečností pro zemědělské přepočítací koeficienty, které se použijí v odvětví hovězího a telecího masa po skončení přechodných opatření stanovených v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3820/92, a zahrnout je do jednoho nařízení;
vzhledem k tomu, že rozhodná skutečnost stanovená v čl. 10 odst. 1 druhé odrážce nařízení (EHS) č. 1068/93 s sebou nese riziko, že dodávka množství přiděleného podle článku 13 nařízení (EHS) č. 859/89 [4], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3831/92 [5], je ze spekulativních důvodů zpožděna; že s ohledem na to, že maso je dodáváno čerstvé, mohou takové praktiky negativně ovlivnit jakost masa; že je tedy vhodné stanovit jedinou rozhodnou skutečnost vztahující se k prvnímu dni, kdy může příslušná intervenční agentura převzít přidělené produkty podle podmínek daného nabídkového řízení;
vzhledem k tomu, že za účelem vyhnout se zbytečným přepočtům by ceny nabízené v nabídkovém řízení uvedeném v nařízení Komise (EHS) č. 2173/79 [6], ve znění nařízení (EHS) č. 1809/87 [7], měly být vyjádřeny v ECU;
vzhledem k tomu, že nabídková řízení, na která se vztahují ustanovení nařízení (EHS) č. 2173/79, jsou uspořádána tak, aby nabyvatel mohl prodané produkty převzít až po zaplacení ceny stanovené v nabídkovém řízení pro dotyčnou smlouvu; že za účelem upřesnit rozhodnou skutečnost stanovenou v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce nařízení (EHS) č. 1068/93 je nutné použít zemědělský přepočítací koeficient platný v den první platby;
vzhledem k tomu, že každá z jistot uvedených v nařízení (EHS) č. 2173/79 má zajistit dodržení všech povinností týkajících se podání a splnění nabídek; že podle čl. 10 odst. 4 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 1068/93 se v tomto případě použije přepočítací koeficient platný v den, kdy se příslušná jistota nabude účinku; že za účelem jednoznačného určení tohoto dne by mělo jít o den, kdy je jistota složena nebo kdy je poskytnut doklad o jejím složení; že za účelem zjednodušení administrativních činností je vhodné použít stejné pravidlo i pro zvláštní jistoty stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 2182/77 [8] naposledy pozměněném nařízeními (EHS) č. 3807/92 [9], nařízení Komise (EHS) č. 985/81 [10], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 3807/92, nařízení Komise (EHS) č. 2539/84 [11], ve znění nařízení (EHS) č. 1809/87, a nařízení Komise (EHS) č. 2848/89 [12] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3807/92;
vzhledem k tomu, že další rozhodné skutečnosti platné v odvětví hovězího a telecího masa nemusí být upraveny podle zásad nové agromonetární úpravy; že je proto vhodné potvrdit tyto zásady na základě čl. 6 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3813/92;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Článek 16 nařízení (EHS) č. 859/89 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Přepočítací koeficient, který se má použít na částky uvedené v článku 12, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den vstupu v platnost nařízení, kterým se stanoví maximální nákupní cena a množství hovězího masa nakoupeného v rámci intervence pro dané nabídkové řízení."
2. Článek 8 nařízení (EHS) č. 3445/90 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Přepočítací koeficient, který se má použít: - na částky podpor je zemědělský přepočítací koeficient platný v den uvedený v čl. 9 odst. 2,
- na částky jistot je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení."
3. Nařízení (EHS) č. 2173/79 se mění takto:
a) v čl. 2 odst. 2 písm. c) se doplňují slova: "vyjádřenou v ECU";
b) článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Přepočítací koeficient, který se má použít na prodejní ceny stanovené předem, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy intervenční agentura obdrží první platbu vztahující se k dotyčné smlouvě."
c) v čl. 8 odst. 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) cenu nabízenou za tunu vyjádřenou v ECU;"
d) článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Na základě přijatých nabídek se stanoví minimální prodejní ceny příslušných produktů vyjádřené v ecu postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68.";
e) článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Přepočítací koeficient, který se má použít k přepočtu cen stanovených v nabídkovém řízení na národní měnu, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy intervenční agentura obdrží první platbu vztahující se k příslušné smlouvě.";
f) v článku 15 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Přepočítací koeficient, který se má použít na jistoty uvedené v odstavci 1, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení."
4. Nařízení (EHS) č. 2182/77 se mění takto:
a) v čl. 4 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Přepočítací koeficient, který se má použít na částku jistoty uvedenou v tomto odstavci, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení.";
b) článek 8 se zrušuje.
5. V čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 985/81 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Přepočítací koeficient, který se má použít na tuto jistotu, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení."
6. V článku 5 nařízení (EHS) č. 2539/84 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Přepočítací koeficient, který se má použít na jistotu uvedenou v odstavcích 2 a 3, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení."
7. V čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2848/89 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Přepočítací koeficient, který se má použít na tuto jistotu, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota složena nebo je intervenční agentuře poskytnut doklad o jejím složení."
Článek 2
Ustanovení týkající se rozhodných skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný v odvětví hovězího a telecího masa, které nejsou uvedeny v článku 1, zůstávají v platnosti.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. července 1993.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 se použije od prvního nabídkového řízení hospodářského roku 1993/1994. Ustanovení čl. 1 odst. 2 až 7 se použijí na opatření, která se týkají smluv uzavřených ode dne 5. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 1764/93 ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3906/89 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3906/89 [3] upravuje hospodářskou a humanitární pomoc na podporu hospodářských a společenských reforem v některých zemích střední a východní Evropy;
vhledem k tomu, že země způsobilé k přijetí takové pomoci jsou uvedeny v příloze uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Československo bylo dne 1. ledna 1993 rozděleno a k témuž dni vznikly svrchovaná Česká republika a svrchovaná Slovenská republika,
vzhledem k tomu, že přílohu nařízení (EHS) č. 3906/89 je třeba změnit tak, aby se zajistila návaznost pomoci poskytované na základě zmíněného nařízení nástupnickým republikám,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3906/89 se mění takto:
1. vkládají se tyto země: Česká republika a Slovenská republika;
2. položka "Československo" se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1785/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty používané v odvětví přadných rostlin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že podpora zavedená nařízením Rady (EHS) č.
845/72 ze dne 24. dubna 1972, kterým se stanoví zvláštní opatření na podporu chovu housenek bource morušového [2], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 2059/92 [3], se poskytuje pro vajíčka používaná k chovu housenek bource morušového; že proto může být hospodářský cíl považován za dosažený v průměru ke dni 1. srpna příslušného hospodářského roku; že se toto datum může považovat za rozhodný den, ke kterému je naplněna rozhodná skutečnost pro poskytnutí podpory pro chov housenky bource morušového;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 876/75 ze dne 3. dubna 1975, kterým se stanoví rozhodná skutečnost, kdy se podpora lnu, konopí a housenky bource morušového stává oprávněnou a splatnou [4], nařízení Komise (EHS) č. 1426/86 ze dne 14. května 1986, kterým se stanoví rozhodná skutečnost pro podporu soukromého skladování lněných a konopných vláken [5], jakož i článek 15 nařízení Komise (EHS) č. 1201/89 ze dne 3. května 1989, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor pro bavlnu [6], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2328/92 [7], stanoví rozhodné skutečnosti vztahující se na přepočítací koeficienty v oblasti zemědělství s přihlédnutím ke kritériím a právním ustanovením, která se změnila v rámci nové měnové úpravy v zemědělství zavedené nařízením Komise (EHS) č. 3813/92; že nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [8], stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty, zejména v případě příslušných částek podle nových předpisů;
vzhledem k tomu, že podle čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 se rozhodné skutečnosti uvedené v článku 15 nařízení (EHS) č. 1201/89 použijí pro minimální cenu bavlny a příslušnou podporu; že je však vhodné umožnit určit zemědělský přepočítací koeficient pro podporu předem;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 je v případě podpory pro len a konopí rozhodnou skutečností zemědělský přepočítací koeficient na hektar platný na začátku hospodářského roku; že podle čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení je rozhodnou skutečností v případě soukromého skladování lněných a konopných vláken den, ve kterém začne plnění smlouvy pro příslušnou šarži; že by se tudíž měla zrušit nařízení (EHS) č. 876/75 a (EHS) č. 1426/86;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro len a konopí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozhodná skutečnost pro podporu pro housenky bource morušového se pokládá za naplněnou dne 1. srpna příslušného hospodářského roku.
Článek 2
Následující pododstavec se doplňuje do článku 15 nařízení (EHS) č. 1201/89:
"Zemědělský přepočítací koeficient použitelný pro přepočet podpory může však být stanoven předem podle článků 13 až 17 nařízení Komise (EHS) č.
1068/93 [9]."
Článek 3
Zrušují se nařízení (EHS) č. 876/75 a (EHS) č. 1426/86.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1793/93 ze dne 30. června 1993 o rozhodných skutečnostech pro zemědělské přepočítací koeficienty v odvětví chmele
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl.
6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro chmel vypěstovaný ve Společenství může být poskytnuta podpora zavedená článkem 12 nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [2], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3124/92 [3];
vzhledem k tomu, že pro chmel není stanoven hospodářský rok; že je proto vhodné stanovit odchylky od čl. 11 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [4];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2540/75 ze dne 6. října 1975, kterým se definuje rozhodná skutečnost pro právo na podporu producentům chmele [5], stanoví rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít pro výplatu podpory k datu, kdy Rada přijme nařízení, kterým se stanoví podpora producentům na sklizeň předcházejícího roku; že datem rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít pro podporu producentům chmele, je 1. červenec roku, ve kterém vstupuje v platnost nařízení, kterým se stanoví podpora producentům; že je proto vhodné zrušit nařízení (EHS) č.
2540/75;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít pro podporu stanovenou v článku 12 nařízení (EHS) č. 1696/71, je koeficient platný 1. července roku, ve kterém vstupuje v platnost nařízení, kterým se stanoví podpora producentům.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2540/75 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1825/93 ze dne 7. července 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1667/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 [3] ve znění nařízení (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1848/93 ze dne 9. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného používání nařízení (EHS) č. 2082/92 by měly být stanoveny přesné lhůty pro zápis do rejstříku;
vzhledem k tomu, že z důvodu přihlédnutí k odlišnostem právního stavu v členských státech může být přípustná námitka ve smyslu článku 8 nařízení (EHS) č. 2082/92 předložená skupinou osob, které spojuje společný zájem;
vzhledem k tomu, že by měly být shromážděny informace potřebné k posouzení, aby Komise mohla určit symbol a označení Společenství podle článků 12 a 15 nařízení (EHS) č. 2082/92;
vzhledem k tomu, že tato opatření vytvářejí nový systém Společenství, který má uspokojit požadavky spotřebitelů na informace o určitých tradičních produktech; že je nezbytné, aby byla veřejnost seznámena se smyslem symbolu a označení Společenství, aniž by byli producenti a/nebo zpracovatelé zbaveni potřeby podporovat své produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2082/92 nevylučuje existenci vnitrostátních systémů osvědčování zemědělských produktů a potravin; že případné použití vnitrostátních symbolů ve spojení se symboly Společenství by mělo být při označování, nabízení k prodeji a reklamě těchto produktů povoleno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro osvědčení o zvláštní povaze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Lhůta šesti měsíců podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92 začíná dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství podle čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení.
2. Lhůta šesti měsíců sestává:
- z období pěti měsíců, během nichž může každá fyzická nebo právnická osoba, jež má na zápisu do rejstříku oprávněný zájem, podat proti zamýšlenému zápisu námitky podle čl. 8 odst.
3 nařízení (EHS) č. 2082/92, a
- z období jednoho měsíce, případně z delšího období, pokud je dodržena lhůta stanovená v odstavci 1, která je vyhrazena příslušným orgánům členských států, aby tyto námitky předaly Komisi.
Článek 2
Pro účely odeslání:
- oznámení o námitkách ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92 a
- oznámení o námitkách a prohlášení ve smyslu čl. 11 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2082/92
příslušnými orgány členského státu ve stanovené lhůtě se přihlíží buď ke dni odeslání, přičemž se za den odeslání považuje datum poštovního razítka, nebo ke dni doručení, pokud jsou dokumenty doručeny Komisi přímo, dálnopisem či faxem.
Článek 3
Pokud vnitrostátní právní předpisy považují skupinu osob bez právní subjektivity za právnickou osobu, je tato skupina osob oprávněna projednávat svou žádost ve smyslu a za podmínek čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2082/92 a podat námitku ve smyslu a za podmínek čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 4
1. Symbol Společenství uvedený v článku 2 nařízení (EHS) č. 2082/92 a označení podle článku 15 uvedeného nařízení budou určeny co nejdříve postupem podle článku 19 uvedeného nařízení.
2. V období pěti let následujících po dni vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise potřebná opatření, aby informovala veřejnost o významu označení a symbolu Společenství. Tato opatření však nesmí mít formu pomoci producentům a/nebo zpracovatelům.
Článek 5
Souběžné používání symbolu Společenství a vnitrostátních symbolů se povoluje pro zemědělské produkty a potraviny, které splňují současně požadavky nařízení (EHS) č. 2082/92 a příslušné vnitrostátní požadavky na tyto produkty a potraviny.
Článek 6
Po zapsání do rejstříku podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92 zajistí příslušné orgány, aby se každá osoba mohla seznámit se specifikací zemědělských produktů a potravin, které již byly takto zapsány.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na čl. 12 odst. 4 a 8, články 14 a 30 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že za účelem toho, aby bylo zajištěno udržení produkce Společenství a aby producenti nebyli postaveni do méně příznivé situace, než je ta současná, stanoví nařízení (EHS) č. 404/93 vyrovnávací podporu, která má pokrýt ztrátu příjmů, jež pravděpodobně vyplyne z uplatnění nového režimu;
vzhledem k tomu, že o nároku na vyrovnávací podporu rozhoduje jakost banánů, která musí splňovat normy Společenství; že během vstupu těchto norem v platnost by měly být zajištěny podmínky pro třídění, balení a odstranění banánů z balíren, aby mohly být prodány;
vzhledem k tomu, že ke stanovení "paušálního referenčního příjmu" by se měly brát v úvahu poslední uplynulé roky, pro něž jsou k dispozici kompletní údaje; že tento "paušální referenční příjem" musí být vypočítáván pro etapu po opuštění balírny a musí odpovídat průměru cen v etapě dodání banánů z nejreprezentativnějších regionů Společenství do prvního přístavu ve zbytku Společenství, kde se banány vylodí, minus průměrné náklady na dopravu a dodávku FOB;
vzhledem k tomu, že "průměrný produkční příjem" musí být počítán každoročně pro totéž stadium po opuštění balírny na základě informací, které poskytnou členské státy;
vzhledem k tomu, že by měl být určen mechanismus, jakým má region či producent snižovat množství obchodovaných banánů, pro které je zaručeno poskytnutí podpory, aby byla stanovena situace, kdy objemy uvedené v žádostech přesáhnou množství stanovená podle článku 12 nařízení (EHS) č.
404/93; že tento mechanismus musí umožňovat určité vyrovnání mezi různými produkčními regiony v rámci souhrnného množství stanoveného nařízením (EHS) č. 404/93 a musí fungovat úměrně k prodanému množství jak v případě produkčních regionů, tak individuálních producentů;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena prováděcí pravidla k předkládání žádostí a vyplácení vyrovnávací podpory; že nemůže-li být vyrovnávací podpora pro daný rok stanovena ani vyplacena před začátkem následujícího roku, je nutné poskytovat zálohy, aby byl zajištěn normální odbyt produkce Společenství a bylo dosaženo cílů opatření; že tyto zálohy však musí být vypláceny pod podmínkou, že bude zaručeno krytí jistotou pro případ, že podpora vyplacená nakonec bude nižší než součet záloh;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 404/93 stanoví, že vyrovnávací podpora má být poskytnuta producentům, kteří jsou členy uznaných organizací producentů ve smyslu článku 5 uvedeného nařízení; že během vytváření těchto organizací a jejich uznávání je nezbytné učinit opatření k tomu, aby žádosti o podporu mohli předkládat jednotliví producenti;
vzhledem k tomu, že hospodářského cíle této podpory je dosaženo tehdy, pokud jsou banány uvedeny na trh; že s přihlédnutím k systému organizace trhu je však třeba k převodu podpory a záloh na národní měnu používat zemědělský přepočítací koeficient, který je použitelný na začátku každého čtvrtletního tržního období;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyrovnávací podpora stanovená v článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93 se poskytuje na uvedení na trh čerstvých banánů kódu KN ex0803, s výjimkou banánů plantejnů, které odpovídají normám jakosti stanoveným podle hlavy I uvedeného nařízení.
Do vstupu v platnost norem jakosti Společenství se podpora vyplácí pro produkty, které mají být spotřebitelům dodávány čerstvé, tříděné a balené a které opouštějí balírnu za účelem prodeje.
Článek 2
1. Paušální referenční příjem uvedený v čl. 12 odst. 4 nařízení (EHS) č. 404/93 se určuje na základě údajů zjištěných v průběhu roku 1991. Vypočítává se pro stadium po opuštění balírny.
2. Paušální referenční příjem činí 49,1 ECU na 100 kilogramů čisté hmotnosti zelených banánů ex balírny.
Článek 3
1. Průměrný produkční příjem pro banány Společenství uvedený v čl. 12 odst. 5 nařízení (EHS) č. 404/93 se vypočítává pro stadium ex balírna.
2. Průměrný produkční příjem se určuje každoročně, a to na základě průměru cen banánů v etapě dodání banánů, produkovaných v nejreprezentativnějších regionech Společenství, do prvního přístavu ve zbytku Společenství, kde se banány vylodí, minus průměrné náklady na dopravu a dodávku FOB.
Článek 4
1. Žádosti o zálohy mohou být předkládány v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 7 odst. 2.
2. Výše každé zálohy se určuje vynásobením množství banánů uvedených na trh během daného období průměrem ze 70 % výše podpory vyplacené v předchozím roce.
3. Vyplacení zálohy je podmíněno uložením jistoty společně s žádostí; výše této jistoty činí 50 % zálohy.
4. Jistota propadá v poměru k běžně vyplácené podpoře v případě, že:
- konečná výše podpory se ukáže být nižší než výše záloh a/nebo
- množství banánů uvedených na trh, na něž byly uplatňovány zálohy, překročí celkové množství produkce uvedené v čl. 12 odst.
5. Jistota je vydána, jakmile je příslušnými orgány vyplacena konečná podpora.
Článek 5
Uznané organizace producentů předkládají žádosti o vyplacení vyrovnávací podpory a záloh ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 404/93.
V těchto žádostech jsou uvedena množství prodaná jednotlivými producenty prostřednictvím organizací producentů.
V případě množství prodaných do konce roku 1994 však mohou být žádosti předkládány jednotlivými producenty přímo.
Článek 6
1. Pro druhé pololetí roku 1993 činí maximální výše zálohy 13,4 ECU na 100 kilogramů.
2. Výše jistoty, kterou je třeba složit při předložení žádostí o zálohy, činí pro druhé pololetí roku 1993 6,7 ECU na 100 kilogramů.
3. Maximální množství banánů Společenství uvedených na trh, pro které lze uplatnit nárok na vyrovnávací podporu za druhé pololetí roku 1993, činí 427000 tun čisté hmotnosti a je rozděleno podle producentských regionů Společenství takto:
- 210000 tun pro Kanárské ostrovy,
- 75000 tun pro Guadeloupe,
- 109500 tun pro Martinik,
- 25000 tun pro Madeiru, Azory a Algarve,
- 7500 tun pro Krétu a Lakonii.
Článek 7
1. Žádosti o vyplacení vyrovnávací podpory a záloh se předkládají příslušným orgánům určeným jednotlivými členskými státy, v nichž se produkty sklízejí.
2. Žádosti se předkládají:
a) v případě záloh u banánů skutečně uvedených na trh během dvouměsíčního období předcházejícího měsíci podání žádosti během prvních deseti dnů měsíce března, května, července, září a listopadu.
Žádost o zvláštní zálohu pro druhé pololetí roku 1993 může být předložena do 15. července 1993.
Tato žádost je podmíněna složením jistoty odpovídající 50 % výše zvláštní zálohy.
Tato částka se stanoví na základě množství, pro něž je předložen doklad o tom, že byla skutečně uvedena na trh v červenci 1992.
Platba je provedena do konce července 1993.
Pokud je vyplácena záloha pro banány uvedené na trh během července a srpna 1993, provede se úprava;
b) v případě výplaty zůstatku podpory během prvních deseti dnů měsíce ledna následujícího po roce, na který je uplatňována žádost.
Zůstatek zahrnuje:
- podporu na banány uvedené na trh během listopadu a prosince a,
- pokud je to vhodné, i úpravu částek vyplacených za banány uvedené na trh během období uvedených v písmenu a) na základě konečné výše podpory.
3. Žádosti musejí obsahovat přinejmenším tyto informace:
- příjmení, jména a adresy jednotlivých producentů,
- jméno a adresu organizace producentů předkládající žádost,
- množství banánů produkované a uvedené na trh během daného období.
Žádosti o zůstatek musejí zahrnovat celková množství prodaná během daného roku.
4. K žádostem musí být přiloženy:
- osvědčení o shodě,
- prodejní faktury,
- pro banány uvedené na trh mimo producentskou oblast dokumenty související s přepravou nebo
- jakýkoli jiný použitelný podpůrný doklad potvrzující uvedení na trh.
5. K žádostem o výplatu zůstatku nemusejí být přiloženy podpůrné doklady předkládané se žádostí o zálohu.
Článek 8
Členské státy informují Komisi o skutečně prodaných množstvích, na něž byly předloženy žádosti o výplatu, okamžitě s koncem období pro předkládání žádostí uvedených v článku 7.
Pokud jde o druhé pololetí roku 1993, při podávání žádosti o zálohu pro období červenec/srpen členské státy oznámí množství banánů uvedených na trh v roce 1992, která byla použita pro výpočet výše zvláštní zálohy vyplacené v červenci.
Článek 9
1. Pokud jsou překročena množství stanovená pro každý region v čl. 12 odst. 2 nařízení (EHS) č. 404/93, podpora se poskytne pro veškerá požadovaná množství až do celkového množství 854000 tun čisté hmotnosti, v případě druhého pololetí roku 1993 až do celkového množství 427000 tun.
2. Jestliže celkové množství skutečně uvedené na trh překročí objem 854000 tun a 427000 tun pro druhé pololetí roku 1993, sníží se množství uváděná na trh opravňující k nároku na podporu pro každý produkční region, který příslušné množství překročil, úměrně k tomuto překročení.
Komise stanoví procento snížení pro každý region a uvědomí o tom členské státy.
Pokud se použije druhý pododstavec, uplatní příslušné orgány jednotné procento snížení na množství uvedená v každé žádosti o podporu.
Článek 10
Příslušné vnitrostátní orgány po ověření žádostí o podporu a podpůrných dokladů vyplácejí zálohy či zůstatek podpory, podle situace, do dvou měsíců po měsíci podání žádosti.
Článek 11
Koeficientem použitelným na převod částky zálohy nebo podpory na národní měnu je zemědělský přepočítací koeficient platný od prvního dne každého období uvádění na trh stanoveného v čl. 7 odst.
2. Koeficientem použitelným na banány uvedené na trh během období od 1. listopadu do 31. prosince je zemědělský přepočítací koeficient platný 1. listopadu.
Zemědělský přepočítací koeficient platný 1. července 1993 se použije pro převod částky zvláštní zálohy na národní měnu.
Článek 12
1. Pokud je vyplacena nepřiměřená podpora v případě banánů, které nebyly uvedeny na trh v souladu s článkem 1, příslušné orgány dostanou zpět vyplacené částky spolu s úroky počítanými od vyplacení podpory až do dne jejího vrácení.
Jako úroková sazba se použije ta sazba, která je platná pro obdobné operace podle vnitrostátních právních předpisů.
Tato sazba nesmí být nižší než referenční sazba uvedená v příloze pro příslušný členský stát ke dni platby plus jeden procentní bod.
Členské státy se mohou rozhodnout nevybírat úroky, pokud činí 20 ECU nebo méně.
2. Vrácená podpora a případné úroky budou placeny platebním agenturám nebo orgánům, které je odečtou z výloh financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Článek 13
Producentské členské státy informují Komisi každý měsíc o:
- množství banánů uvedených na trh během předchozího měsíce, s rozdělením na ty, které byly umístěny na regionálních trzích, a ty, které byly poslány do zbytku Společenství, spolu s předpovědí na běžný měsíc,
- produkční trend pro hospodářský rok a
- trendy množství, která jsou k dispozici v dozrávárnách.
Cenové trendy banánů Společenství v různých etapách produkčního řetězce až k velkoobchodním a maloobchodním etapám a banánů pocházejících ze třetích zemí od etapy CIF až po maloobchodní etapu musejí být Komisi zasílány každý týden výše zmíněnými členskými státy.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1859/93 ze dne 12. července 1993 o uplatňování režimu dovozních licencí pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o vytvoření společné organizace trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 746/93 [2], a zejména na článek 22b uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 22b nařízení (EHS) č.
1035/72 stanoví možnost zavedení režimu dovozních licencí pro určité produkty, které jsou považovány za citlivé a které se dovážejí v poměrně velkých množstvích;
vzhledem k tomu, že v důsledku prudkého růstu tradičních dovozů česneku by měla být přijata opatření, která umožní přesný dohled nad dovozy tohoto produktu;
vzhledem k tomu, že nejvhodnějším prostředkem k dosažení tohoto cíle je zavedení režimu dovozních licencí, který vyžaduje uplynutí určité doby mezi předložením žádosti a vlastním vydáním licence a složení jistoty odrážející hodnotu produktu, aby bylo zajištěno dodržování závazků hospodářskými subjekty; že platnost licence musí brát v úvahu povahu trhu dotyčného produktu;
vzhledem k tomu, že by se mělo uplatňovat nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení, ve kterých je stanovena záloha na zemědělské produkty [3], naposledy pozměněná nařízením (EHS) č. 2101/92 [4];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nepředložil stanovisko ve lhůtě, kterou určil jeho předseda,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Česnek kódu KN 07032000 se propustí do volného oběhu ve Společenství jen po předložení dovozní licence vydané příslušnými členskými státy všem dotyčným stranám, které o ně požádají, ať jsou usazeny v kterékoli zemi Společenství, v souladu s články 2 a 3.
Článek 2
1. Dovozní licence je vydána pod podmínkou složení jistoty ECU 1,5 na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Jistota v plné výši nebo její část propadne, jestliže množství stanovená v povolení nejsou během doby jeho platnosti uvedena do volného oběhu nebo je-li do oběhu uvedena pouze část těchto množství.
2. Dovozní licence platí 40 dní od data jejího vydání v souladu s čl.3. odst. 2.
Článek 3
1. V kolonce 8 žádosti o licenci a dovozní licence se uvádí země původu produktu.
Dovozní licence platí pouze pro produkty pocházející ze země uvedené v kolonce 8 licence.
2. Dovozní licence se vydávají třetí pracovní den následující po dni podání žádosti, pokud nejsou během této lhůty přijata jiná opatření.
Dovozní licence, o které se zažádá nejpozději třetí pracovní den po dni vstupu tohoto nařízení v platnost, však budou vydány ihned.
Článek 4
Členské státy oznámí Komisi:
1. množství, na která bylo požádáno o dovozní licenci spolu s udáním příslušného kódu KN, rozepsaná podle země původu.
Tyto informace se oznamují následujícím způsobem:
- každou středu v případě žádostí podaných v pondělí nebo v úterý téhož týdne,
- každý pátek v případě žádostí podaných ve středu nebo ve čtvrtek téhož týdne,
- každé pondělí v případě žádostí podaných v pátek předešlého týdne;
2. množství krytá nevyužitými nebo částečně využitými dovozními licencemi, která odpovídají rozdílu mezi množstvími zapsanými na zadní straně povolení a množstvími, na která byla vydána.
Tyto informace se oznamují každou středu, pokud jde o údaje obdržené předcházející týden.
Příslušný členský stát uvědomí Komisi ve dnech uvedených v tomto článku, pokud ani v jedné ze lhůt uvedených v bodě 1 nebyly předloženy žádosti o dovozní licenci nebo pokud neexistují nevyužitá množství, jak je uvedeno v bodě 2.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3759/92 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury a nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že v posledních letech se ve Společenství neustále zvyšuje jak poptávka po surimi (propíraný a stabilizovaný proteinový gel z rozemleté ryby) a přípravcích ze surimi určených k přímé spotřebě, tak i objem dovozu těchto produktů;
vzhledem k tomu, že výroba surimi a přípravků ze surimi ve Společenství nabyla shodně s mezinárodními trendy na významu;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že ačkoliv je při výrobě surimi možné použít jako suroviny více druhů ryb s nízkým obsahem tuku, lze z důvodů konečných vlastností surimi a přípravku ze surimi obtížně zjistit konkrétně použité suroviny;
vzhledem k tomu, že v současné době nejsou surimi ani přípravky ze surimi samostatně považovány za produkty, na něž se vztahují pravidla společná rybářské politiky uvedená v nařízení (EHS) č. 3759/92 [4];
vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu není Společenství schopno sledovat obchod s těmito produkty nebo příslušný vývoj cen na trhu; že uvedené nařízení je proto z tohoto důvodu třeba změnit tak, aby zahrnovalo surimi a přípravky ze surimi;
vzhledem k tomu, že celní nomenklatura vycházející z použití nařízení (EHS) č.
3759/92 je součástí společného celního sazebníku; že z toho důvodu je rovněž odpovídajícím způsobem třeba změnit nařízení (EHS) č. 2658/87 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze VII nařízení (EHS) č. 3759/92 a v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se vkládají tyto podpoložky: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňková jednotka _BAR_
Článek 2 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 19. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3002/92, zejména pokud se jedná o jistotu skládanou při vývozu intervenčních produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2046/92 [2], a zejména na čl. 12 odst.
26 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o zřízení společné organizace trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k tomu, že členským státům musí být poskytnut dostatek času k reorganizaci jejich kontrolních orgánů, která je nezbytná ke splnění požadavku, aby za ověřování použití a/nebo místa určení všech produktů bez ohledu na jejich původ byl pro každé zvláštní opatření nebo část zvláštního opatření odpovědný jediný kontrolní orgán;
vzhledem k tomu, že v některých případech jsou intervenční produkty prodávány za cenu vypočtenou z výše náhrady platné pro třetí země nebo určitou třetí zemi; že je proto nárok na vývozní náhradu odvozen od prodejní ceny;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného dokončení operace musí být složena jistota; že výše této jistoty se vypočte s přihlédnutím k různým stránkám dané operace, zejména k nebezpečí odklonu obchodu a k řádnému plnění závazků hospodářským subjektem;
vzhledem k tomu, že ve světle získaných zkušeností je nezbytné znovu posoudit důsledky uvádění intervenčních produktů na trhy jiných třetích zemí, než které byly předpokládány při vývozu;
vzhledem k tomu, že k tomuto účelu by měla být upravena pravidla pro vracení složených jistot v závislosti na skutečném zeměpisném místě určení a současně zajištěna účinnost opatření přijatých pro prodej intervenčních produktů; že s ohledem na rozličnost situací se nezdá možné na horizontální úrovni omezit pravidla o vracení jistot na hledisko vývozních náhrad;
vzhledem k tomu, že je proto třeba změnit nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3], ve znění nařízení (EHS) č. 1231/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3002/92 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 třetím pododstavci se slova "šest měsíců" nahrazují slovy "deset měsíců".
2. V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) až d) jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85, aniž je dotčen čl. 15 odst. 2 tohoto nařízení."
3. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
1. Vrácení jistoty je podmíněno prokázáním podle článku 4 a dále prokázáním podle článků 17 a 18 nařízení (EHS) č. 3665/87, jestliže
- jsou produkty určeny k dovozu do určité třetí země,
- u vývozu produktu ze Společenství vyvstávají vážné pochyby o skutečném místě určení.
Příslušné orgány členských států mohou požadovat, aby bylo navíc uspokojivě prokázáno, že produkty byly skutečně uvedeny ke spotřebě na trhu ve třetí zemi dovozu.
Vyvstanou-li vážné pochybnosti o skutečném místě určení produktů, může Komise vyzvat členské státy k použití tohoto odstavce.
2. Je-li produkt určen k dovozu do určité třetí země, je-li výše náhrady odvozována od prodejní ceny a nebyl podán příslušný důkaz podle odstavce 1,
a) vrátí se část jistoty po prokázání, že produkt opustil celní území Společenství; vrácená částka je rovna nejnižší náhradě určené podle článku 20 nařízení (EHS) č. 3665/87 platné ke dni přijetí vývozního prohlášení;
b) navíc k částce uvedené v písmenu a) se vrátí část jistoty, která odpovídá rozdílu mezi nejnižší náhradou zmíněnou výše a náhradou platnou ke dni přijetí vývozního prohlášení ve skutečné třetí zemi dovozu, pokud tato částka nepřekročí částku platnou pro povinné místo určení a
- vývoz do uvedené třetí země nemohl být uskutečněn v důsledku vyšší moci,
- dovoz do jiné země určení je prokázán podle odstavce 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1943/93 ze dne 16. července 1993 o vydávání dovozních dokladů pro některé druhy konzervovaného pravého a nepravého tuňáka z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 697/93 [2], a zejména na čl. 21 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1792/93 [3] stanoví pro nové dovozce uvedené v čl.
1 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 3900/92 [4] právo dovozu některých druhů konzervovaného pravého a nepravého tuňáka, a to až do množství 210 tun; že s ohledem na toto malé množství a v případě, kdy požadovaná množství převyšují množství dostupná, Komise vybere losem ze žádostí podaných tentýž den;
vzhledem k tomu, že dovozní doklady, o které požádali noví dovozci 13. července 1993, se týkají množství 4980 tun; že 15. července 1993 Komise provedla z těchto žádostí výběr losem;
vzhledem k tomu, že je nutné zastavit vydávání dovozních dokumentů členskými státy pro pozdější žádosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti podané 13. července 1993 podle čl. 3 odst. 1 písm. b nařízení (EHS) č. 3900/92 se dovozní doklady pro konzervovaného tuňáka rodu Thunnus, tuňáka pruhovaného nebo pelamidu (Euthynnus pelamis) a ostatní druhy rodu Euthynnus kódů KN ex16041411, ex16041419, ex16041930 a ex16042070 pocházející ze třetích zemí uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3900/92 udělují takto: (v tunách) _BAR_ Příjemce _BAR_ Poskytnuté množství _BAR_ Matrico Belgium _BAR_ 15 _BAR_ Becker, Ernst _BAR_ 15 _BAR_ Bioreform Ltd _BAR_ 15 _BAR_ Campione & Farnetani GmbH _BAR_ 15 _BAR_ Hofka Warenhandelsgesellschaft mbH _BAR_ 15 _BAR_ Kaiser's Kaffee-Geschäft AG _BAR_ 15 _BAR_ Lohmann Vertriebsgesellschaft mbH _BAR_ 15 _BAR_ Merkur Delta Intern. Partenreederei _BAR_ 15 _BAR_ Rickertsen Getränke Vertrieb GmbH & Co. KG _BAR_ 15 _BAR_ Rickertsen, Georg & Jürgen (GmbH & Co.) _BAR_ 15 _BAR_ Schaub, H. Friedrich & Co. _BAR_ 15 _BAR_ Wolf Handelsgesellschaft mbH _BAR_ 15 _BAR_ Photocopying Equipment & Rentals (SE) Ltd _BAR_ 15 _BAR_
W.H. Frost Ltd _BAR_ 15 _BAR_
Článek 2
Vydávání dovozních dokladů pro konzervovaného tuňáka rodu Thunnus, tuňáka pruhovaného nebo pelamidu (Euthynnus pelamis) a ostatní druhy rodu Euthynnus kódů KN ex16041411, ex16041419, ex16041930 a ex16042070 pocházející ze třetích zemí uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3900/92 se pozastavuje, pokud jde o žádosti podle čl. 3 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení podané od 14. července 1993.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k tomu, že smlouva ze dne 22. července 1975 pozměňující některá finanční ustanovení Smluv o založení Evropských společenství a Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství pozměnila postup při udělování absolutoria Komisi za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství; že je proto třeba aktualizovat postup pro udělení absolutoria správní radě Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání, zřízeného nařízením (EHS) č. 337/75 [4], s ohledem na postup takto pozměněný, uvedený v článku 206b Smlouvy o EHS;
vzhledem k tomu, že smlouvou ze dne 22. července 1975 se ve všech textech odkazujících na kontrolní komisi nahrazuje kontrolní komise Účetním dvorem;
vzhledem k tomu, že akty o přistoupení Řecka, Španělska a Portugalska změnily složení správní rady střediska;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit předkládání výroční zprávy střediska všem zúčastněným institucím Společenství;
vzhledem k tomu, že by proto nařízení (EHS) č. 337/75 mělo být pozměněno;
vzhledem k tomu, že Smlouva o EHS nestanoví jiné pravomoci k přijetí tohoto nařízení než ty obsažené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 337/75 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Středisko řídí správní rada, která se skládá z 39 členů, z nichž:
a) dvanáct členů zastupuje vlády členských států;
b) dvanáct členů zastupuje zaměstnavatelské organizace;
c) dvanáct členů zastupuje zaměstnanecké odborové organizace;
d) tři členové zastupují Komisi.
Členy uvedené v písmenech a), b) a c) jmenuje Rada, a sice vždy jednoho zástupce za členský stát pro každou z uvedených skupin.
Komise jmenuje sama členy, kteří ji zastupují."
2. Článek 9 se zrušuje.
3. V článku 11 se odstavce 1 a 2 se nahrazuje tímto:
"1. Správní rada zašle Komisi nejpozději do 31. března každého roku odhad příjmů a výdajů.
Tento odhad, který obsahuje plán pracovních míst, postoupí Komise Evropskému parlamentu a Radě spolu s předběžným návrhem rozpočtu Evropských společenství.
2. Rozpočtový orgán určí dostupné položky rozpočtu na základě dotace určené středisku.
Na tyto položky se vztahuje postup platný pro převod položek z jedné kapitoly rozpočtu do druhé.
Rozpočtový orgán určí plán pracovních míst střediska."
4. V článku 12 se zrušují odstavce 2 a 3.
Dosavadní odstavec 4 se označuje jako odstavec 2.
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12a
1. Ředitel vypracuje a správní rada přijme nejpozději do 31. března výroční obecnou zprávu o činnosti, finanční situaci a vyhlídkách střediska a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Účetnímu dvoru.
Nejpozději do 31. března zašle Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru výkaz příjmů a výdajů střediska, rozbor financování a rozvahu střediska za uplynulý rozpočtový rok.
Účetní dvůr je přezkoumá v souladu s článkem 206a Smlouvy.
2. Účetní dvůr předloží orgánům příslušným pro udělení absolutoria a Komisi nejpozději do 30. listopadu výroční zprávu doplněnou o odpovědi střediska na jeho připomínky a zajistí její zveřejnění
ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1365/75 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k tomu, že Smlouva ze dne 22. července 1975 pozměňující některá finanční ustanovení smluv o založení Evropských společenství a Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství pozměnila postup při udělování absolutoria Komisi za plnění rozpočtu; že je proto třeba aktualizovat postup při udělování absolutoria Správní radě Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek založené nařízením (EHS) č. 1365/75 [4] s odkazem na postup takto pozměněný, uvedený v článku 206b Smlouvy o EHS;
vzhledem k tomu, že smlouvou ze dne 22. července 1975 se ve všech textech odkazujících na kontrolní komisi nahrazuje kontrolní komise Účetním dvorem;
vzhledem k tomu, že akty o přistoupení Řecka, Španělska a Portugalska změnily složení správní rady nadace;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit předkládání výroční souhrnné zprávy o nadaci všem zúčastněným institucím Společenství;
vzhledem k tomu, že by proto nařízení (EHS) č. 1365/75 mělo být pozměněno;
vzhledem k tomu, že Smlouva o EHS nestanoví jiné pravomoci k přijetí tohoto nařízení než ty obsažené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1365/75 se mění takto:
1. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Správní rada se skládá z 39 členů, z nichž
a) dvanáct členů zastupuje vlády členských států;
b) dvanáct členů zastupuje organizace zaměstnavatelů;
c) dvanáct členů zastupuje organizace zaměstnanců;
d) tři členové zastupují Komisi."
2. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
Ředitel vypracuje a správní rada přijme nejpozději do 31. března výroční souhrnnou zprávu o činnosti, finanční situaci a výhledech nadace a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Účetnímu dvoru."
3. V článku 15 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Správní rada zašle Komisi nejpozději do 31. března každého roku odhad příjmů a výdajů.
Tento odhad, který obsahuje plán pracovních míst, postoupí Komise Evropskému parlamentu a Radě spolu s předběžným návrhem rozpočtu Evropských společenství.
2. Rozpočtový orgán určí dostupné položky rozpočtu na základě dotace určené nadaci.
Na tyto položky se vztahuje postup platný pro převod položek z jedné kapitoly do druhé.
Rozpočtový orgán určí plán pracovních míst nadace."
4. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. Finanční nařízení týkající se nadace budou přijata na základě článku 209 Smlouvy.
Finanční kontrolor Komise odpovídá za kontrolu příslibu a plateb všech výdajů a za stanovení a výběr všech příjmů nadace.
2. Správní rada předloží Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru nejpozději do 31. března závěrečný účet, rozbor finančního řízení a rozvahu nadace za předchozí finanční rok.
Účetní dvůr je přezkoumá v souladu s článkem 206a Smlouvy.
3. Účetní dvůr předloží orgánům příslušným pro udělení absolutoria a Komisi nejpozději do 30. listopadu výroční zprávu doplněnou o odpovědi nadace na jeho připomínky a zajistí její zveřejnění
ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1416/76 o finančních ustanoveních vztahujících se na Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 130 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství ze dne 21. prosince 1977 [5] by finanční ustanovení, kterými se středisko řídí, měla co nejvíce odpovídat ustanovením finančního nařízení a musejí proto být aktualizována;
vzhledem k tomu, že smlouva ze dne 22. července 1975 pozměňující některá finanční ustanovení Smlouvy o založení Evropských společenství a Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství pozměnila postup pro udělení absolutoria Komisi za provádění rozpočtu a ve všech textech odkazujících na kontrolní komisi nahradila kontrolní komisi Účetním dvorem;
vzhledem k tomu, že nařízení EHS č. 1416/76 [6] by mělo být podle toho pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1417/76 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje novými odstavci, které zní:
"2. Výdaje nesmí být schváleny pro období delší než jeden rozpočtový rok.
3. Správní výdaje vyplývající ze
- smluv, které byly uzavřeny v souladu s místními zvyklostmi, nebo
- souvisejících smluvních ustanovení, které se vztahují zejména k dodání zařízení,
na období překračující rozpočtový rok se zapisují do výkazu příjmů a výdajů za rozpočtový rok, ve kterém se uskuteční."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Položky uvedené v rozpočtu se používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení, zejména se zásadami hospodárnosti a efektivnosti nákladů.
Je třeba vymezit kvantifikované cíle a dohlížet na jejich dosahování."
3. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. S výhradou článku 22 se všechny příjmy a všechny výdaje uvádějí ve výkazu příjmů a výdajů a v účetnictví v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů."
4. V ustanovení čl. 3 odst. 2:
a) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Souhrn příjmů kryje souhrn výdajů.
Některé příjmy se však použijí pouze na určité účely, zejména:
- příjmy určené na zvláštní účely, například příjmy z nadací, podpor, darů a odkazů,
- příjmy od třetích osob v souvislosti s prací provedenou na jejich žádost.";
b) se dosavadní druhý a třetí pododstavec označují jako odstavec 3.
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příjmy lze zahrnout pouze ve prospěch a výdaje lze zapisovat výhradně k tíži některého článku výkazu příjmů a výdajů.
Aniž je dotčen článek 22, nesmějí být přislíbeny nebo schváleny výdaje vyšší, než jsou schválené položky."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Použití položek se řídí následujícími pravidly:
1. a) položky nepřislíbené na konci rozpočtového roku, pro který byly schváleny, zpravidla propadají;
b) položky týkající se odměn a náhrad pro členy a zaměstnance orgánů nesmějí být přenášeny;
c) položky nepřislíbené k 31. prosinci mohou být přeneseny pouze do následujícího rozpočtového roku;
d) položky týkající se plateb neprovedených k 31. prosinci na základě závazků řádně vzniklých mezi 1. lednem a 31. prosincem se přenášejí automaticky pouze do následujícího rozpočtového roku.
2. V případě položek uvedených v bodě 1 písm. c) předloží Komise rozpočtovému orgánu nejpozději do 15. února řádně odůvodněné žádosti o jejich přenos, jež jí byly střediskem zaslány do 1. února.
Přenos položek lze navrhnout pouze z výjimečných důvodů za účelem uspokojení naléhavých potřeb, jež nelze pokrýt položkami z následujícího rozpočtového roku.
Přenosy jsou zpravidla určeny ke krytí potřeb, jež by obvykle spadaly do předchozího rozpočtového roku, ale které v důsledku zpoždění, které nezavinila schvalující osoba, nemohly být včas použity.
Evropský parlament po konzultaci s Radou rozhodne o těchto žádostech o přenos.
Pokud rozpočtový orgán nerozhodne do šesti týdnů, jsou žádosti o přenosy považovány za schválené.
3. Nepoužité příjmy a položky pocházející z příspěvků uvedených v čl. 3 odst. 2, které jsou k 31. prosinci stále k dispozici, se přenášejí automaticky.
4. Ke konci rozpočtového roku propadají:
a) položky z předchozího rozpočtového roku:
- položky přenesené rozhodnutím rozpočtového orgánu podle bodu 1 písm. c), které nebyly přislíbeny ani vyplaceny,
- položky přenesené automaticky podle bodu 1 písm. d), které nebyly vyplaceny;
b) položky daného rozpočtového roku, které nebyly přeneseny.
5. Soupis položek, které se přenášejí automaticky se do 1. března zašle pro informaci Komisi.
Komise soupis předloží pro informaci Evropskému parlamentu a Radě.
6. Pro účely provádění výkazu příjmů a výdajů se použití přenesených položek vykazuje odděleně pro každou položku rozpočtu, v každém článku účetnictví za běžný rozpočtový rok."
7. V článku 7 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Výdaje týkající se nájmů nebo některých souvisejících a obdobných výdajů, které jsou splatné předem na základě ustanovení právních předpisů nebo smluv, mohou být vypláceny od 20. prosince z položek stanovených pro následující rozpočtový rok."
8. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Není-li na začátku rozpočtového roku výkaz příjmů a výdajů přijat s konečnou platností, použije se na závazky a platby těch výdajů v zásadě schválených v posledním řádně přijatém výkazu článek 204 Smlouvy.
Typ výdaje se považuje za schválený v posledním řádně přijatém výkazu, jestliže mohl být uveden v určitém okruhu rozpočtu dotyčného rozpočtového roku.
2. Platby lze měsíčně provádět pro každou kapitolu do výše jedné dvanáctiny celkových položek uvedených v dané kapitole pro předchozí rozpočtový rok, s přihlédnutím kprovedeným převodům, přičemž na základě tohoto opatření nelze středisku poskytovat měsíční položky, které překračují jednu dvanáctinu výše dotace vyhrazené pro středisko v návrhu rozpočtu, nebo neexistuje-li tento návrh, v předběžném návrhu rozpočtu Společenství.
Závazky lze pro danou kapitolu poskytnout do výše jedné čtvrtiny celkových položek uvedených v dané kapitole pro předchozí rozpočtový rok, s přihlédnutím k provedeným převodům, zvýšené o jednu dvanáctinu za každý ukončený měsíc, přičemž tyto závazky nesmějí překročit částku vyhrazenou pro středisko v návrhu rozpočtu, nebo neexistuje-li tento návrh, v předběžném návrhu rozpočtu Společenství.
3. Na žádost správní rady může Komise, s ohledem na správní potřeby, schválit současné poskytnutí dvou nebo více prozatímních dvanáctin za předpokladu, že částka schválená pro každou kapitolu nepřesahuje maximální roční limit stanovený v odstavci 2.
4. Nestačí-li pro určitou kapitolu schválení dvou nebo více prozatímních dvanáctin za podmínek stanovených v odstavci 3 ke krytí nezbytných výdajů tak, aby nedošlo k přerušení nepřetržitosti činností střediska v dané oblasti, lze týmž postupem výjimečně schválit překročení celkové částky stanovené v odst. 3 za předpokladu, že celkový součet položek dostupných ve výkazu příjmů a výdajů za předchozí rok není překročen."
9. Článek 9 se zrušuje.
10. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Výkaz příjmů a výdajů se sestavuje v ECU.
Hodnota ECU a pravidla pro jeho převádění na národní měny jsou stanovena ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství."
11. V ustanovení čl. 11 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. V případě nevyhnutelných, výjimečných, nebo nepředvídatelných okolností smí správní rada střediska předložit Komisi dodatkové nebo opravné odhady.
Tyto odhady se předkládají ve stejné formě a přijímají stejným postupem jako výkaz, jehož odhady mění.
Musí být podloženy odkazem na posledně jmenované odhady."
12. V článku 14 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Výkaz a seznam pracovních míst je zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství současně s rozpočtem Společenství."
13. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
Výkaz příjmů a výdajů je rozdělen na hlavy, kapitoly, články a body podle druhu příjmu nebo výdaje nebo podle jeho zamýšleného určení v souladu s desetinným klasifikačním systémem.
Výkaz uvádí:
1. ve výkazu příjmů:
a) příjmy za daný rozpočtový rok;
b) příjmy uvedené za předchozí rozpočtový rok a příjmy zjištěné za poslední rozpočtový rok, pro který bylo uzavřeno účetnictví;
c) příslušné poznámky ke každému okruhu příjmů;
2. ve výkazu výdajů:
a) položky k dispozici pro daný rozpočtový rok rozdělené do hlav, kapitol, článků a bodů;
b) položky k dispozici pro předchozí rozpočtový rok a skutečné výdaje za poslední rozpočtový rok, pro který bylo uzavřeno účetnictví, rozdělené podle téhož systému;
c) příslušné poznámky ke každé části;
d) v příloze plán pracovních míst, který stanoví počet stálých a dočasných pracovních míst pro každý stupeň v každé kategorii a v každém útvaru a počet pracovních míst schválených pro předchozí rok."
14. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Plán pracovních míst sestavený rozpočtovým orgánem představuje pro středisko závaznou mez, nad níž nelze provést žádné jmenování.
Případy výkonu činnosti na poloviční pracovní úvazek, schválené orgánem příslušným ke jmenování v souladu s článkem 29a nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1859/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [7] mohou být vyváženy náborem jiných zaměstnanců v mezích, které stanoví rozpočtový orgán v rozpočtovém procesu."
15. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Výkaz příjmů a výdajů se plní v souladu se zásadou, že schvalující osoby a účetní jsou různé osoby.
Položky spravuje schvalující osoba, která je jediná oprávněna činit závazky výdajů, stanovovat pohledávky, které mají být uplatněny, a vydávat inkasní a platební příkazy.
Inkaso pohledávek a platby provádí účetní.
Funkce schvalující osoby, finančního kontrolora a účetního jsou vzájemně neslučitelné."
16. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Správní rada střediska plní výkaz příjmů a výdajů na vlastní odpovědnost v souladu s tímto nařízením a v mezích přidělených položek.
S výjimkou případů stanovených v článcích 23, 30, 38 a 41, týkajících se zrušení rozhodnutí finančního kontrolora, pověřuje správní rada výkonem svých pravomocí za podmínek, které stanoví, a v mezích stanovených v pověřovacím aktu, o kterém uvědomí zmocněnce, účetního, finančního kontrolora a Účetní dvůr.
Pověřené subjekty smějí jednat pouze v mezích pravomocí, jejichž výkonem byly výslovně pověřeny."
17. Za článek 18 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 18a
Jsou-li příjmy a výdaje řízeny integrovanými systémy výpočetní techniky, uplatňují se oddíly II a III a hlava VI s ohledem na možnosti a potřeby řízení prostřednictvím výpočetní techniky.
Za tímto účelem mohou zejména:
- podklady zůstat u schvalující osoby nebo u účetního pro případ kontroly,
- podpisy a souhlasy být připojeny ve vhodné počítačové podobě.
Podmínky provedení tohoto článku stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76."
18. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Finanční kontrolor Komise odpovídá za kontrolu nad závazky a platbami všech výdajů a nad stanovením a výběrem všech příjmů střediska, v souladu se zásadami stanovenými v článku 2.
Kontrolu provádí šetřením podkladů týkajících se výdajů a příjmů a v případě potřeby i na místě.
Finančnímu kontrolorovi může při plnění jeho povinností pomáhat jeden či více pomocných finančních kontrolorů.
Finanční kontrolor je povinně konzultován při zavedení účetních systémů ve středisku.
Má přístup k údajům v těchto systémech."
19. V článku 20:
a) se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Je odpovědný za sestavení finančního výkazu stanoveného v článcích 66 a 67.";
b) se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zvláštní pravidla vztahující se na účetního a na pomocného účetního se stanoví v prováděcích pravidlech uvedených v článku 76."
20. V článku 21 se vkládá nový odstavec, který zní:
"4a. Položky lze převést pouze do těch okruhů rozpočtu, pro které výkaz výdajů určité položky schválil nebo které jsou označeny "pour mémoire" (p. m.)."
21. V článku 22 se body b) a c) nahrazují tímto:
"b) mohou být opětovně použity v okruhu, z nějž byl učiněn původní výdaj:
- příjmy plynoucí z náhrady částek vyplacených nesprávně oproti položkám uvedeným ve výkazu příjmů a výdajů,
- výnosy z dodání zboží a poskytnutí služeb ostatním orgánům nebo subjektům, včetně náhrad poskytnutých těmito orgány nebo subjekty za služební cesty, jež byly zaplaceny jejich jménem,
- přijaté platby pojistného plnění,
- příjmy z pronájmů,
- příjmy z prodeje tiskovin a filmů,
- vrácené daně zahrnuté do ceny výrobků dodaných nebo služeb poskytovaných středisku, které poskytují členské státy podle ustanovení Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství,
- příjmy z plateb za dodání zboží a poskytnutí služeb,
- výnosy z prodeje vozidel, vybavení a zařízení a rovněž přístrojů, zařízení a materiálů pro technické a vědecké účely, které jsou nahrazeny nebo vyřazeny.
Tyto částky musejí být opětovně použity do konce rozpočtového roku následujícího po roce, kdy byl příjem vybrán.
Účetní osnova obsahuje prozatímní účty k zaznamenání opětovného použití částek týkajících se příjmů a výdajů;
c) mohou být navzájem započteny kurzové rozdíly, které nastaly při rozpočtových operacích.
Jako příjem nebo výdaj rozpočtového roku se uvádí pouze kladný nebo záporný zůstatek."
22. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Veškerým opatřením, která mohou způsobit vznik pohledávky střediska nebo její změnu, musí předcházet návrh příslušné schvalující osoby.
Návrhy se předkládají k souhlasu finančnímu kontrolorovi daného orgánu a účetnímu k prozatímnímu záznamu.
Uvádí se v nich zejména druh příjmu, jeho odhadovaná výše a bod, do kterého má být zanesen, a určení dlužníka.
Zaznamenají se po udělení souhlasu finančním kontrolorem.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že:
a) příjem je zaúčtován do správného bodu;
b) návrh je v pořádku a v souladu s příslušnými ustanoveními, zejména výkazu příjmů a výdajů a nařízení vztahujících se na středisko, a rovněž všech aktů přijatých k provedení těchto nařízení, a se zásadami řádného finančního řízení uvedenými v článku 2.
Finanční kontrolor může souhlas odepřít.
Správní rada může řádně odůvodněným rozhodnutím toto odepření na svou výhradní odpovědnost zrušit.
Rozhodnutí je vykonatelné; pro informaci se sdělí finančnímu kontrolorovi.
Správní rada do jednoho měsíce uvědomí Účetní dvůr o všech takových rozhodnutích.
2. Příslušná schvalující osoba vystaví pro každou vzniklou pohledávku inkasní příkaz a zašle jej spolu s podklady finančnímu kontrolorovi k předběžnému souhlasu.
Účetní je po souhlasu finančního kontrolora zanese do záznamů.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že:
a) příjem je zaúčtován do správného bodu;
b) návrh je v pořádku a v souladu s příslušnými ustanoveními;
c) podklady jsou v pořádku;
d) dlužník je určen správně;
e) je určeno datum splatnosti;
f) byly uplatněny zásady řádného finančního řízení v článku 2;
g) částka a měna, ve které má být dluh uhrazen, jsou v pořádku.
Odepře-li finanční kontrolor souhlas, použije se odst. 1 druhý pododstavec."
23. Článek 24 se nahrazuje tímto:
"Článek 24
1. Za řádně vystavené inkasní příkazy přebírá odpovědnost účetní.
S veškerou pečlivostí zajistí, aby zdroje splatné středisku byly uhrazeny ve dnech splatnosti stanovených v inkasních příkazech a aby byla chráněna práva střediska.
Účetní uvědomí schvalující osobu a finančního kontrolora o všech příjmech, které nebyly vybrány ve stanovené lhůtě.
2. Vzdá-li se schvalující osoba práva na uplatnění vzniklé pohledávky, zašle návrh na zrušení předem k souhlasu finančnímu kontrolorovi a pro informaci účetnímu.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že vzdání se práva je v pořádku a v souladu se zásadami řádného finančního řízení uvedenými v článku 2.
Dotyčný návrh zanese účetní do záznamů.
Je-li souhlas odepřen, může správní rada řádně odůvodněným rozhodnutím toto odepření na svou výhradní odpovědnost zrušit.
Toto rozhodnutí je vykonatelné; pro informaci se sdělí finančnímu kontrolorovi.
Správní rada uvědomí do jednoho měsíce Účetní dvůr o všech takovýchto rozhodnutích.
Pokud finanční kontrolor zjistí, že nebyl vystaven doklad o vzniku pohledávky nebo že pohledávka nebyla vybrána, uvědomí o tom správní radu."
24. V článku 27 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Podmínky provedení odstavce 1 jsou vymezeny prováděcími pravidly stanovenými v článku 76.
Podmínky zajistí, aby byl veden přesný účet závazků a schválení podle skutečných potřeb."
25. Článek 28 se nahrazuje tímto:
"Článek 28
Aniž je dotčen článek 18a, návrhy na závazky, provázené podklady, se předávají finančnímu kontrolorovi a účetnímu; uvádí se v nich zejména účel výdaje, odhadovaná výše s uvedením měny, pokud je to možné, bod rozpočtu, v němž má být uveden, a určení věřitele; zaznamenají se po udělení souhlasu finančním kontrolorem v souladu s prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 76."
26. V článku 29:
a) se bod d) nahrazuje tímto:
"d) jsou uplatněny zásady řádného finančního řízení podle článku 2.";
b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Souhlas nemůže být podmínečný."
27. V článku 30 třetím pododstavci se poslední věta nahrazuje tímto: "Správní rada do jednoho měsíce uvědomí Účetní dvůr o všech takových rozhodnutích."
28. (Tato změna článku 33 se netýká českého znění.)
29. a) (tato změna článku 34 se netýká českého znění);
b) v článku 34 prvním pododstavci se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— částka, která má být zaplacena (číslicemi a slovy), vyjádřená v ECU nebo v národní měně,".
30. (Tato změna článku 35 se netýká českého znění.)
31. Článek 36 se nahrazuje tímto:
"Článek 36
1. U splátkových plateb se k prvnímu platebnímu příkazu přikládají dokumenty potvrzující nárok věřitele na výplatu dané splátky.
Následné platební příkazy odkazují na již dodané podklady a opakují referenční číslo prvního platebního příkazu.
2. Schvalující osoba může poskytnout zálohy zaměstnancům, pokud to výslovně stanoví nařízení.
Schvalující osoba může poskytnout zálohy na pokrytí výloh, které má uhradit zaměstnanec na účet střediska.
S výjimkou zálohových účtů uvedených v článku 43 nesmí být poskytnuta žádná záloha, pokud nebyla předem odsouhlasena finančním kontrolorem."
32. Článek 37 se nahrazuje tímto:
"Článek 37
Aniž je dotčen článek 18a, zasílají se platební příkazy k předchozímu souhlasu finančnímu kontrolorovi.
Účelem předchozího souhlasu je osvědčit, že:
a) platební příkaz byl vydán řádně;
b) platební příkaz souhlasí se závazkem výdaje a jeho částka je správná, přičemž se přihlédne k zásadám a požadavkům řádného finančního řízení uvedeným v článku 2;
c) výdaj je zaúčtován do správného bodu;
d) položky jsou k dispozici;
e) podklady jsou v pořádku;
f) příjemce platby je správně určen."
33. (Tato změna článku 39 se netýká českého znění.)
34. V článku 42 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Postup pro otevírání, spravování a používání těchto účtů stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76.
Určí zejména výdaje, jejichž platba musí být povinně uskutečněna šekem nebo poštovním či bankovním převodem, a stanoví pro šeky a poštovní nebo bankovní převody povinnost společného podpisu dvou řádně zmocněných úředníků, přičemž jeden z nich musí nutně patřit účetnímu, pomocnému účetnímu nebo správci zálohových účtů."
35. Článek 43 se nahrazuje tímto:
"Článek 43
Pro platby některých kategorií výdajů mohou být zřizovány zálohové účty v souladu s prováděcími pravidly stanovenými v článku 76.
Zálohové účty smí doplňovat pouze účetní, s výjimkou mimořádných okolností vymezených v prováděcích pravidlech k tomuto nařízení.
Prováděcí pravidla musí upravovat zejména:
- jmenování správců zálohových účtů,
- povahu a maximální částku každého výdaje, který má být zaplacen,
- maximální výši zálohy, která může být přiznána,
- lhůty pro předložení podkladů,
- odpovědnost správců zálohových účtů."
36. Za článek 43 se vkládá nový oddíl, který zní:
"ODDÍL IIIa
PERSONÁLNÍ ŘÍZENÍ
Článek 43a
1. V každém orgánu budou vypracovány:
a) identifikační seznam pracovních míst, obsahující náplň práce pro každé pracovní místo kategorie A;
b) organizační schéma zachycující organizaci útvarů a vymezující úkoly každé administrativní jednotky.
2. Je-li u pracovního místa v rozpočtu poznámka "má být zrušeno", nesmí již být obsazeno při příštím uvolnění pracovního místa se stejným funkčním zařazením."
37. Ustanovení čl. 44 odst. 1 se nahrazují tímto:
"1. Zakázky na nákup nebo pronájem nemovitého a movitého majetku, na služby nebo stavební práce se zadávají ve formě písemné smlouvy.
Kromě zakázek týkajících se nákupu již postavené nemovitosti nebo nájmu nemovitosti se tyto zakázky zadávají na základě zadávacího řízení nebo výzvy k podávání nabídek.
V případech uvedených v článku 46 však mohou být zakázky zadány na základě přímé dohody.
V případech uvedených v článku 50 se mohou zakázky zadávat ve formě vyúčtování nákladů nebo faktury."
38. V článku 46 se bod a) nahrazuje tímto:
"a) pokud se zakázka na nákup nebo pronájem zboží, na služby nebo stavební práce týká částky nepřevyšující limit stanovený prováděcími pravidly uvedenými v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství, přičemž je však středisko povinno v co nejširší míře a všemi vhodnými prostředky umožnit soutěž mezi dodavateli, kteří jsou schopni dodat předmět zakázky;".
39. Článek 48 se nahrazuje tímto:
"Článek 48
Zakázky týkající se částek přesahujících částku určenou prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství podléhají povolení správní rady."
V čl. 49 třetím pododstavci se slova "převyšující 100000 zúčtovacích jednotek" nahrazují slovy "převyšující limit stanovený prováděcími pravidly uvedenými v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství".
41. Článek 50 se nahrazuje tímto:
"Článek 50
Zakázky lze zadávat ve formě běžné faktury nebo vyúčtování nákladů, nepřevýší-li předpokládaná hodnota zboží, služeb nebo stavebních prací limity stanovené prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství."
42. Článek 51 se nahrazuje tímto:
"Článek 51
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto finančního nařízení, musí při zadávání zakázek podle tohoto nařízení středisko dodržovat směrnice, které přijme v oblasti veřejných zakázek na dodávky zboží a poskytování služeb a stavebních prací Rada k provedení Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství, pokud se dotyčné částky rovnají limitům stanoveným v daných směrnicích nebo je přesahují."
43. Článek 52 se nahrazuje tímto:
"Článek 52
V souladu se vzorem přijatým Komisí se vedou stálé inventární soupisy množství a hodnoty veškerého movitého a nemovitého majetku náležejícího středisku.
Do soupisů se zapisuje pouze movitý majetek, jehož hodnota převyšuje částku stanovenou prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 76.
Středisko prostřednictvím svých útvarů ověřuje, zda položky inventárního soupisu odpovídají skutečnosti."
44. V článku 54 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Schvalující osoba vypracuje prohlášení nebo zápis potvrzený finančním kontrolorem, kdykoli je inventární majetek prodáván, darován, vyřazován, pronajímán, nebo chybí v důsledku ztráty, krádeže nebo z jiného důvodu."
45. Článek 56 se nahrazuje tímto:
"Článek 56
Účetnictví se vede podvojné, za kalendářní rok a v ECU.
Uvádí všechny příjmy a výdaje za rozpočtový rok; opírá se podklady.
Účetnictví střediska se také může vést v měně země, ve které se nachází sídlo střediska.
Závěrečný účet a rozvaha se sestavují v ECU."
46. Článek 57 se nahrazuje tímto:
"Článek 57
Účtová osnova jasně rozlišuje mezi rozpočtovými účty a rozvahovými účty.
Sestává ze dvou částí:
a) účtů rozpočtových výdajů a příjmů, podrobně vykazujících plnění rozpočtu;
b) rozvahových účtů, vykazujících aktiva střediska.
Tyto účty vykazují očekávaný dopad právních závazků střediska.
Účetnictví musí umožňovat sestavení roční rozvahy aktiv a měsíčního výkazu příjmů a výdajů podle kapitol a článků.
Výkazy se předají finančnímu kontrolorovi, schvalující osobě a Účetnímu dvoru."
47. Článek 58 se nahrazuje tímto:
"Článek 58
Všechny zálohy jiné než pravidelné zálohy, které se pravidelně prověřují, se zaznamenají na prozatímní účet a vyrovnají se nejpozději během rozpočtového roku, který následuje po platbě této zálohy.
Nicméně zálohy uvedené v čl. 36 odst. 2 druhém pododstavci se zpravidla vyrovnávají do šesti týdnů po dokončení projektu, na který byly poskytnuty."
48. Článek 59 se nahrazuje tímto:
"Článek 59
Podrobné podmínky pro sestavení účetní osnovy a její používání na operace s aktivy i rozpočtové operace stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76."
49. V článku 61:
a) (tyto změny se netýkají českého znění);
b) se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Totéž platí, pokud zanedbají nebo bezdůvodně zdrží vydání platebních příkazů, a tím vystaví středisko nebezpečí vzniku občanskoprávní odpovědnosti vůči třetím osobám."
50. Článek 62 se nahrazuje tímto:
"Článek 62
1. Účetní a pomocní účetní nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za platby, které provedou v rozporu s čl. 40 třetím pododstavcem.
Nesou disciplinární a finanční odpovědnost za jakoukoli ztrátu nebo znehodnocení peněz, majetku a dokladů, za které odpovídají, jestliže ztráta nebo znehodnocení vyplývá z úmyslné chyby nebo hrubé nedbalosti z jejich strany.
Za stejných podmínek odpovídají za správné vykonání příkazů, které obdržía které se týkají použití a správy bankovních a poštovních žirových účtů, a zejména
a) jestliže úhrady jimi přijaté nebo platby jimi uskutečněné nesouhlasí s částkami na odpovídajících inkasních nebo platebních příkazech;
b) jestliže uskuteční platbu ve prospěch strany jiné, než je oprávněný příjemce.
2. Správci zálohových účtů nesou disciplinární a finanční odpovědnost v těchto případech:
a) jestliže nemohou doložit řádnými doklady platby, které provedli;
b) jestliže uskuteční platby ve prospěch jiných stran, než jsou oprávnění příjemci.
Nesou disciplinární a finanční odpovědnost za jakoukoli ztrátu nebo znehodnocení peněz, majetku a dokladů, za které odpovídají, jestliže ztráta nebo znehodnocení vyplývá z úmyslné chyby nebo hrubé nedbalosti z jejich strany.
3. Účetní, pomocní účetní a správci zálohových účtů se pojistí proti rizikům vyplývajícím z tohoto článku.
Středisko hradí náklady na pojištění spojené s výše uvedenými skutečnostmi."
51. Článek 63 se nahrazuje tímto:
"Článek 63
Disciplinární a finanční odpovědnost schvalujících osob, finančních kontrolorů, účetních, pomocných účetních a správců zálohových účtů může být stanovena v souladu s nařízením č. 1859/76."
52. Článek 65 se nahrazuje tímto:
"Článek 65
Správní rada sestaví každý rok závěrečný účet střediska.
Závěrečný účet zahrnuje všechny příjmové a výdajové operace týkající se uplynulého rozpočtového roku.
Předkládá se ve stejné formě a ve stejném členění jako výkaz příjmů a výdajů.
Závěrečnému účtu předchází rozbor finančního řízení za daný rok.
Pro účely vypracování tohoto rozboru poskytne středisko podrobnosti o uplatňování zásad a cílů uvedených v článku 2."
53. Článek 66 se nahrazuje tímto:
"Článek 66
Závěrečný účet obsahuje tyto tabulky členěné v souladu s klasifikací výkazu příjmů a výdajů střediska:
1. tabulku příjmů obsahující:
- odhadované příjmy za rozpočtový rok,
- změny odhadů příjmů v důsledku dodatkových nebo opravných výkazů,
- pohledávky stanovené v průběhu rozpočtového roku,
- pohledávky, které zbývá vybrat za předchozí rozpočtový rok,
- příjmy vybrané během rozpočtového roku a příjmy přenesené podle čl. 6 odst. 3,
- částky, které zbývá vybrat ke konci rozpočtového roku,
- propadlé stanovené pohledávky.
K tabulce se případně připojí výkaz, ve kterém jsou uvedeny zůstatky a hrubé částky vyplývající z operací uvedených v článku 22;
2. tabulky uvádějící vývoj položek za rozpočtový rok s uvedením:
- původních položek,
- jakýchkoli změn položek v důsledku převodů,
- jakýchkoli změn v důsledku dodatkových nebo opravných výkazů,
- konečných položek za rozpočtový rok,
- položek přenesených podle článku 6;
3. tabulky výdajů uvádějící použití prostředků přidělených na rozpočtový rok s uvedením:
- vzniklých závazků splatných v rozpočtovém roce,
- plateb provedených v rozpočtovém roce,
- částek, které zbývá zaplatit k uzávěrce rozpočtového roku,
- položek přenesených podle článku 6,
- propadlých položek.
K tabulce se případně připojí výkaz, ve kterém jsou uvedeny zůstatky a hrubé částky vyplývající z operací uvedených v článku 22;
4. tabulky uvádějící použití položek přenesených z uplynulých rozpočtových let s uvedením:
- částky přenesených položek,
- plateb uskutečněných k tíži přenesených položek,
- nevyužitých položek, které propadají."
54. Článek 67 se nahrazuje tímto:
"Článek 67
1. Správní rada rovněž sestaví rozvahu aktiv a pasiv střediska k 31. prosinci uplynulého rozpočtového roku.
Připojí k ní výkaz, ve kterém jsou uvedeny pohyby a zůstatky na účtech, sestavený ke stejnému datu.
Rozvaha zahrnuje na straně aktiv částku příjmů, které mají být vybrány, a na straně pasiv částku výdajů k tíži rozpočtového roku, které dosud nebyly zaúčtovány.
2. Tyto dokumenty předloží finančnímu kontrolorovi."
55. Článek 68 se nahrazuje tímto:
"Článek 68
Správní rada zašle nejpozději do 31. března závěrečný účet, finanční rozbor a rozvahu střediska za uplynulý rozpočtový rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru."
56. V článku 69 se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr".
57. V článku 70 se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr" a slova "kontrolní komisi" slovy "Účetnímu dvoru".
58. V článku 71:
a) se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr" a slova "kontrolní komisi" slovy "Účetnímu dvoru";
b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Středisko poskytne Účetnímu dvoru zejména veškeré dokumenty týkající se zadávání zakázek a veškeré peněžní nebo materiálové účetnictví, všechny účetní záznamy nebo podklady a rovněž související správní dokumenty, všechny dokumenty týkající se příjmů a výdajů, všechny inventární soupisy a všechny plány pracovních míst v útvarech, které Účetní dvůr považuje za nezbytné pro kontrolu závěrečného účtu na základě záznamů nebo pro inspekci na místě a všechny dokumenty a údaje vytvořené nebo uložené na magnetickém nosiči.";
c) se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Informace uvedené pod písmenem b) smí požadovat pouze Účetní dvůr.";
d) se sedmý pododstavec nahrazuje tímto:
"Poskytnutí podpor příjemcům mimo středisko je vázáno na písemný souhlas příjemců s tím, že Účetní dvůr provede audit využití poskytnutých podpor."
59. Článek 72 se nahrazuje tímto:
"Článek 72
Na zprávu Účetního dvora vypracovanou v souladu s článkem 206a Smlouvy o EHS se vztahují tato ustanovení:
1. Účetní dvůr sdělí středisku a Komisi nejpozději do 15. července své připomínky, které jsou podle jejího názoru takové povahy, že by se měly objevit ve výroční zprávě.
Tyto připomínky musí zůstat důvěrné.
Středisko zašle svou odpověď Účetnímu dvoru a současně Komisi nejpozději do 31. října.
2. Zpráva Účetního dvora obsahuje hodnocení řádnosti finančního řízení.
3. Účetní dvůr přijme opatření nezbytná k tomu, aby byly odpovědi střediska na jeho připomínky zveřejněny okamžitě po těchto připomínkách.
4. Účetní dvůr předá orgánům příslušným k udělení absolutoria, středisku a Komisi nejpozději do 30. listopadu výroční zprávu doplněnou odpověďmi a zajistí její zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství."
60. Článek 73 se zrušuje.
61. Článek 74 se nahrazuje tímto:
"Článek 74
1. Evropský parlament udělí na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 30. dubna následujícího roku správní radě střediska absolutorium za plnění výkazu příjmů a výdajů.
Nelze-li toto datum dodržet, uvědomí Evropský parlament nebo Rada správní radu o důvodech odkladu.
Odloží-li Evropský parlament rozhodnutí o udělení absolutoria, vyvine správní rada úsilí k co nejrychlejšímu přijetí opatření, které usnadní odstranění překážek tohoto rozhodnutí.
2. Rozhodnutí o udělení absolutoria se vztahuje na účty celkových příjmů a výdajů střediska, výsledný zůstatek a aktiva a pasiva střediska uvedená v rozvaze. Obsahuje zhodnocení splnění odpovědnosti správní rady za plnění rozpočtu v uplynulém rozpočtovém roce.
3. Finanční kontrolor přihlédne k připomínkám obsaženým v rozhodnutí o udělení absolutoria.
4. Správní rada učiní všechna vhodná opatření, aby vyhověla připomínkám obsaženým v rozhodnutích o udělení absolutoria.
5. Nejpozději do 15. prosince roku, ve kterém je učiněno rozhodnutí o udělení absolutoria, podá středisko zprávu o opatřeních učiněných na základě těchto připomínek, a zejména o pokynech daných útvarům, které odpovídají za plnění rozpočtu.
Tyto zprávy se zasílají rovněž Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Středisko je rovněž povinno v příloze k závěrečnému účtu za následující rozpočtový rok uvést výčet opatření přijatých na základě připomínek obsažených v rozhodnutí o udělení absolutoria.
6. Podklady týkající se účetnictví a sestavování závěrečného účtu a rozvahy se uchovávají po dobu pěti let ode dne rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění výkazu příjmů a výdajů.
Avšak dokumenty týkající se operací, které nejsou úplně účetně uzavřeny, se uchovávají i po uplynutí této lhůty až do konce roku následujícího po roku, ve kterém jsou tyto operace úplně účetně uzavřeny."
62. Článek 75 se nahrazuje tímto:
"Článek 75
Správní rada uvědomí Účetní dvůr co nejdříve o všech rozhodnutích a aktech přijatých podle článků 3, 6, 8, 14 a 21.
Účetnímu dvoru a finančnímu kontrolorovi se oznamuje jmenování schvalujících osob, účetního, pomocných účetních a správců zálohových účtů a pověření nebo jmenování učiněná na základě článků 18, 20 a 43.
Správní rada předá Účetnímu dvoru veškeré vnitřní předpisy týkající se finančních otázek."
63. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 75a
Do vstupu prováděcích pravidel zmíněných v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství v platnost se limity částek uvedené v článcích 46, 48, 49 a 50 stanoví takto:
- čl. 46 písm. a): limit, do kterého lze zakázky zadávat na základě přímé dohody, činí 10000 ECU,
- článek 48: limit, nad který je vyžadován souhlas správní rady, činí 35000 ECU,
- čl. 49 třetí pododstavec: hranice pro povinné zajištění činí 250000 ECU,
- článek 50: limity, do kterých lze zakázky zadávat ve formě běžné faktury nebo vyúčtování nákladů, činí 750 ECU a 2000 ECU pro výdaje hrazené mimo sídlo střediska."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1417/76 o finančních ustanoveních vztahujících se na Evropskou nadaci pro zlepšení životních a pracovních podmínek
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména článek 209 této Smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [1], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 130 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství ze dne 21. prosince 1977 [5] by finanční ustanovení, kterými se nadace řídí, měla co nejvíce odpovídat ustanovením finančního nařízení, a musí proto být aktualizována;
vzhledem k tomu, že Smlouva ze dne 22. července 1975 pozměňující některá finanční ustanovení Smlouvy o založení Evropských společenství a Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství pozměnila postup pro udělení absolutoria Komisi za plnění rozpočtu a ve všech textech odkazujících na kontrolní komisi nahradila kontrolní komisi Účetním dvorem;
vzhledem k tomu, že nařízení EHS č. 1417/76 [6] by mělo být podle toho pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1417/76 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje novými odstavci, které znějí:
"2. Výdaje nesmějí být schváleny pro období delší než jeden rozpočtový rok.
3. Správní výdaje vyplývající ze
- smluv, které byly uzavřeny v souladu s místními zvyklostmi, nebo
- souvisejících smluvních ustanovení, které se vztahují zejména k dodání zařízení,
na období překračující rozpočtový rok se zapisují do výkazu příjmů a výdajů za rozpočtový rok, ve kterém se uskuteční."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Položky uvedené v rozpočtu se používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení, zejména se zásadami hospodárnosti a efektivnosti nákladů.
Je třeba vymezit kvantifikované cíle a dohlížet na jejich dosahování."
3. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. S výhradou článku 22 se všechny příjmy a všechny výdaje uvádějí ve výkazu příjmů a výdajů a v účetnictví v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů."
4. V čl. 3 odst. 2:
a) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Souhrn příjmů kryje souhrn výdajů.
Některé příjmy se však použijí pouze na určité účely, zejména:
- příjmy určené na zvláštní účely, například příjmy z nadací, podpor, darů a odkazů,
- příjmy od třetích osob v souvislosti s prací provedenou na jejich žádost.";
b) se dosavadní druhý a třetí pododstavec označují jako odstavec 3.
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příjmy lze zahrnout pouze ve prospěch a výdaje lze zapisovat výhradně k tíži některého článku výkazu příjmů a výdajů.
Aniž je dotčen článek 22, nesmějí být přislíbeny nebo schváleny výdaje vyšší, než jsou schválené položky."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Použití položek se řídí následujícími pravidly:
1. a) položky nepřislíbené na konci rozpočtového roku, pro který byly schváleny, zpravidla propadají;
b) položky týkající se odměn a náhrad pro členy a zaměstnance orgánů nesmějí být přenášeny;
c) položky nepřislíbené do 31. prosince mohou být přeneseny pouze do následujícího rozpočtového roku;
d) položky týkající se plateb neprovedených k 31. prosinci, na základě závazků řádně vzniklých mezi 1. lednem a 31. prosincem se přenášejí automaticky pouze do následujícího rozpočtového roku.
2. V případě položek uvedených v bodě 1 písm. c) předloží Komise rozpočtovému orgánu nejpozději do 15. února řádně odůvodněné žádosti o jejich přenos, jež jí byly nadací zaslány do 1. února.
Přenos položek lze navrhnout pouze z výjimečných důvodů za účelem uspokojení naléhavých potřeb, jež nelze pokrýt položkami z následujícího rozpočtového roku.
Přenosy jsou zpravidla určeny ke krytí potřeb, jež by obvykle spadaly do předchozího rozpočtového roku, ale které v důsledku zpoždění, které nezavinila schvalující osoba, nemohly být včas použity.
Evropský parlament po konzultaci s Radou rozhodne o těchto žádostech o přenos.
Pokud rozpočtový orgán nerozhodne do šesti týdnů, jsou žádosti o přenosy považovány za schválené.
3. Nepoužité příjmy a položky pocházející z příspěvků uvedených v čl. 3 odst. 2, které jsou k 31. prosinci stále k dispozici, se přenášejí automaticky.
4. Ke konci rozpočtového roku propadají:
a) položky z předchozího rozpočtového roku:
- položky přenesené rozhodnutím rozpočtového orgánu podle bodu 1 písm. c), které nebyly přislíbeny ani vyplaceny,
- položky přenesené automaticky podle bodu 1 písm. d), které nebyly vyplaceny;
b) položky daného rozpočtového roku, které nebyly přeneseny.
5. Soupis položek, které se přenášejí automaticky, se do 1. března zašle pro informaci Komisi.
Komise soupis předloží pro informaci Evropskému parlamentu a Radě.
6. Pro účely provádění výkazu příjmů a výdajů se použití přenesených položek vykazuje odděleně pro každou položku rozpočtu, v každém článku účetnictví za běžný rozpočtový rok."
7. V článku 7 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Výdaje týkající se nájmů nebo některých souvisejících a obdobných výdajů, které jsou splatné předem na základě ustanovení právních předpisů nebo smluv, mohou být vypláceny od 20. prosince z položek stanovených pro následující rozpočtový rok."
8. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Není-li na začátku rozpočtového roku výkaz příjmů a výdajů přijat s konečnou platností, použije se na závazky a platby výdajů v zásadě schválených v posledním řádně přijatém výkazu článek 204 Smlouvy.
Typ výdaje se považuje za schválený v posledním řádně přijatém výkazu, jestliže mohl být uveden v určitém okruhu rozpočtu dotyčného rozpočtového roku.
2. Platby lze měsíčně provádět pro každou kapitolu do výše jedné dvanáctiny celkových položek uvedených v dané kapitole pro předchozí rozpočtový rok, s přihlédnutím k provedeným převodům, přičemž na základě tohoto opatření nelze nadaci poskytovat měsíční položky, které překračují jednu dvanáctinu výše dotace vyhrazené pro nadaci v návrhu rozpočtu, nebo neexistuje-li tento návrh, v předběžném návrhu rozpočtu Společenství.
Závazky lze pro danou kapitolu poskytnout do výše jedné čtvrtiny celkových položek uvedených v dané kapitole pro předchozí rozpočtový rok, s přihlédnutím k provedeným převodům, zvýšené o jednu dvanáctinu za každý ukončený měsíc, přičemž tyto přísliby nesmějí překročit výši dotace vyhrazené pro nadaci v návrhu rozpočtu, nebo neexistuje-li tento návrh, v předběžném návrhu rozpočtu Společenství.
3. Na žádost správní rady může Komise, s ohledem na správní potřeby, schválit současné poskytnutí dvou nebo více prozatímních dvanáctin za předpokladu, že částka schválená pro každou kapitolu nepřesahuje maximální roční limit stanovený v odstavci 2.
4. Nestačí-li pro určitou kapitolu schválení dvou nebo více prozatímních dvanáctin za podmínek stanovených v odstavci 3 ke krytí nezbytných výdajů tak, aby nedošlo k přerušení nepřetržitosti činností nadace v dané oblasti, lze týmž postupem výjimečně schválit překročení celkové částky stanovené v odstavci 3 za předpokladu, že celkový součet položek dostupných ve výkazu příjmů a výdajů za předchozí rok není překročen."
9. Článek 9 se zrušuje.
10. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Výkaz příjmů a výdajů se sestavuje v ECU.
Hodnota ECU a pravidla pro jeho převádění na národní měny jsou stanoveny ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství."
11. V čl. 11 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. V případě nevyhnutelných, výjimečných, nebo nepředvídatelných okolností smí správní rada nadace předložit Komisi dodatkové nebo opravné odhady.
Tyto odhady se předkládají ve stejné formě a přijímají stejným postupem jako výkaz, jehož odhady mění.
Musí být podloženy odkazem na posledně jmenované odhady."
12. V článku 14 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Výkaz a seznam pracovních míst je zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství současně s rozpočtem Společenství."
13. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
Výkaz příjmů a výdajů je rozdělen na hlavy, kapitoly, články a body podle druhu příjmu nebo výdaje nebo podle jeho zamýšleného účelu v souladu s desetinným klasifikačním systémem.
Výkaz uvádí:
1. ve výkazu příjmů:
a) příjmy za daný rozpočtový rok;
b) příjmy uvedené za předchozí rozpočtový rok a příjmy zjištěné za poslední rozpočtový rok, pro který bylo uzavřeno účetnictví;
c) příslušné poznámky ke každému okruhu příjmů;
2. ve výkazu výdajů:
a) položky k dispozici pro daný rozpočtový rok rozdělené do hlav, kapitol, článků a bodů;
b) položky k dispozici pro předchozí rozpočtový rok a skutečné výdaje za poslední rozpočtový rok, pro který bylo uzavřeno účetnictví, rozdělené podle téhož systému;
c) příslušné poznámky ke každé části;
d) v příloze plán pracovních míst, který stanoví počet stálých a dočasných pracovních míst pro každý stupeň v každé kategorii a v každém útvaru a počet pracovních míst schválených pro předchozí rok."
14. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Plán pracovních míst sestavený rozpočtovým orgánem představuje pro nadaci závaznou mez, nad níž nelze provést žádné jmenování.
Případy výkonu činnosti na poloviční pracovní úvazek, schválené orgánem příslušným ke jmenování v souladu s článkem 29a nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [7], mohou být vyváženy náborem jiných zaměstnanců v mezích, které stanoví rozpočtový orgán v rozpočtovém procesu."
15. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Výkaz příjmů a výdajů se plní v souladu se zásadou, že schvalující osoby a účetní jsou různé osoby.
Položky spravuje schvalující osoba, která je jediná oprávněna činit závazky výdajů, stanovovat pohledávky, které mají být uplatněny, a vydávat inkasní a platební příkazy.
Inkaso pohledávek a platby provádí účetní.
Funkce schvalující osoby, finančního kontrolora a účetního jsou vzájemně neslučitelné."
16. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Správní rada nadace plní výkaz příjmů a výdajů na vlastní odpovědnost v souladu s tímto nařízením a v mezích přidělených položek.
S výjimkou případů stanovených v článcích 23, 30, 38 a 41, týkajících se zrušení rozhodnutí finančního kontrolora, pověřuje správní rada výkonem svých pravomocí za podmínek, které stanoví, a v mezích stanovených v pověřovacím aktu, o kterém uvědomí zmocněnce, účetního, finančního kontrolora a Účetní dvůr.
Pověřené subjekty smějí jednat pouze v mezích pravomocí, jejichž výkonem byly výslovně pověřeny."
17. Za článek 18 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 18a
Jsou-li příjmy a výdaje řízeny integrovanými systémy výpočetní techniky, uplatňují se oddíly II a III a hlava IV s ohledem na možnosti a potřeby řízení prostřednictvím výpočetní techniky.
Za tímto účelem mohou zejména:
- podklady zůstat u schvalující osoby nebo u účetního pro případ kontroly,
- podpisy a souhlasy být připojeny ve vhodné počítačové podobě.
Podmínky provedení tohoto článku stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76."
18. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Finanční kontrolor Komise odpovídá za kontrolu nad závazky a platbami všech výdajů a za nad stanovením a výběrem všech příjmů nadace, v souladu se zásadami stanovenými v článku 2.
Kontrolu provádí šetřením podkladů týkajících se výdajů a příjmů a v případě potřeby i na místě.
Finančnímu kontrolorovi může při plnění jeho povinností pomáhat jeden či více pomocných finančních kontrolorů.
Finanční kontrolor je povinně konzultován při zavedení účetních systémů v nadaci.
Má přístup k údajům v těchto systémech."
19. V článku 20:
a) se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Je odpovědný za sestavení finančního výkazu stanoveného v článcích 66 a 67.";
b) se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zvláštní pravidla vztahující se na účetního a na pomocného účetního se stanoví v prováděcích pravidlech uvedených v článku 76."
20. V článku 21 se vkládá nový odstavec, který zní:
"4a Položky lze převést pouze do těch okruhů rozpočtu, pro které výkaz výdajů určité položky schválil nebo které jsou označeny "pour mémoire" (p. m.)."
21. V článku 22 se body b) a c) nahrazují tímto:
"b) mohou být opětovně použity v okruhu, z nějž byl učiněn původní výdaj:
- příjmy plynoucí z náhrady částek vyplacených nesprávně oproti položkám uvedeným ve výkazu příjmů a výdajů,
- výnosy z dodání zboží a poskytnutí služeb ostatním orgánům nebo subjektům, včetně náhrad poskytnutých těmito orgány nebo subjekty za služební cesty, jež byly zaplaceny jejich jménem,
- přijaté platby pojistného plnění,
- příjmy z pronájmů,
- příjmy z prodeje tiskovin a filmů,
- vrácené daně zahrnuté do ceny výrobků dodaných nebo služeb poskytovaných nadaci, které poskytují členské státy podle ustanovení Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství,
- příjmy z plateb za dodání zboží a poskytnutí služeb,
- výnosy z prodeje vozidel, vybavení zařízení a instalací a rovněž přístrojů, zařízení a materiálů pro technické a vědecké účely, které jsou nahrazeny nebo vyřazeny.
Tyto částky musí být opětovně použity do konce rozpočtového roku následujícího po roce, kdy byl příjem vybrán.
Účetní osnova obsahuje prozatímní účty k zaznamenání opětovného použití částek týkajících se příjmů a výdajů;
c) mohou být navzájem započteny kurzové rozdíly, které nastaly při rozpočtových operacích.
Jako příjem nebo výdaj rozpočtového roku se uvádí pouze kladný nebo záporný zůstatek."
22. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Veškerým opatřením, která mohou způsobit vznik pohledávky nadace nebo její změnu, musí předcházet návrh příslušné schvalující osoby.
Návrhy se předkládají k souhlasu finančnímu kontrolorovi daného orgánu a účetnímu k prozatímnímu záznamu.
Uvádí se v nich zejména druh příjmu, jeho odhadovaná výše a bod, do kterého má být zanesen, a určení dlužníka.
Zaznamenají se po souhlasu finančního kontrolora.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že:
a) příjem je zaúčtován do správného bodu;
b) návrh je v pořádku a v souladu s příslušnými ustanoveními, zejména výkazu příjmů a výdajů a nařízení vztahujících se na nadaci, a rovněž všech aktů přijatých k provedení těchto nařízení, a se zásadami řádného finančního řízení uvedenými v článku 2.
Finanční kontrolor může souhlas odepřít.
Správní rada může řádně odůvodněným rozhodnutím toto odepření na svou výhradní odpovědnost zrušit.
Rozhodnutí je vykonatelné; pro informaci se sdělí finančnímu kontrolorovi.
Správní rada do jednoho měsíce uvědomí Účetní dvůr o všech takových rozhodnutích.
2. Příslušná schvalující osoba vystaví pro každou vzniklou pohledávku inkasní příkaz a zašle jej spolu s podklady finančnímu kontrolorovi k předběžnému souhlasu.
Účetní je po souhlasu finančního kontrolora zanese do záznamů.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že:
a) příjem je zaúčtován do správného bodu;
b) návrh je v pořádku a v souladu s příslušnými ustanoveními;
c) podklady jsou v pořádku;
d) dlužník je určen správně;
e) je určeno datum splatnosti;
f) byly uplatněny zásady řádného finančního řízení v článku 2;
g) částka a měna, ve které má být dluh uhrazen, jsou v pořádku.
Odepře-li finanční kontrolor souhlas, použije se odst. 1 druhý pododstavec."
23. Článek 24 se nahrazuje tímto:
"Článek 24
1. Za řádně vystavené inkasní příkazy přebírá odpovědnost účetní.
S veškerou pečlivostí zajistí, aby zdroje splatné nadaci byly uhrazeny ve dnech splatnosti stanovených v inkasních příkazech a aby byla chráněna práva nadace.
Účetní uvědomí schvalující osobu a finančního kontrolora o všech příjmech, které nebyly vybrány ve stanovené lhůtě.
2. Vzdá-li se schvalující osoba práva na uplatnění vzniklé pohledávky, zašle návrh na zrušení předem k souhlasu finančnímu kontrolorovi a pro informaci účetnímu.
Účelem souhlasu finančního kontrolora je zajistit, že vzdání se práva je v pořádku a v souladu se zásadami řádného finančního řízení uvedenými v článku 2.
Dotyčný návrh zanese účetní do záznamů.
Je-li souhlas odepřen, může správní rada řádně odůvodněným rozhodnutím toto odepření na svou výhradní odpovědnost zrušit.
Toto rozhodnutí je vykonatelné; pro infor maci se sdělí finančnímu kontrolorovi.
Správní rada uvědomí do jednoho měsíce Účetní dvůr o všech takovýchto rozhodnutích.
Pokud finanční kontrolor zjistí, že nebyl vystaven doklad o vzniku pohledávky nebo že pohledávka nebyla vybrána, uvědomí o tom správní radu."
24. V článku 27 se odstavec 2 nahrazují tímto:
"2. Podmínky provedení odstavce 1 jsou vymezeny prováděcími pravidly stanovenými v článku 76.
Podmínky zajistí, aby byl veden přesný účet závazků a schválení podle skutečných potřeb."
25. Článek 28 se nahrazuje tímto:
"Článek 28
Aniž je dotčen článek 18a, návrhy na závazky, provázené podklady, se předávají finančnímu kontrolorovi a účetnímu; uvádí se v nich zejména účel výdaje, odhadovaná výše s uvedením měny, pokud je to možné, bod rozpočtu, v němž má být uveden, a určení věřitele; zaznamenají se po udělení souhlasu finančním kontrolorem v souladu s prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 76."
26. V článku 29:
a) se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) jsou uplatněny zásady řádného finančního řízení podle článku 2.";
b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Souhlas nemůže být podmínečný."
27. V článku 30 třetím pododstavci se poslední věta nahrazuje tímto: "Správní rada do jednoho měsíce uvědomí Účetní dvůr o všech takových rozhodnutích."
28. (Tato změna článku 33 se netýká českého znění.)
29. a) (Tato změna článku 34 se netýká české znění.)
b) V článku 34 prvním pododstavci se třetí odrážka nahrazuje tímto:
- "částka, která má být zaplacena (číslicemi a slovy), vyjádřená v ECU nebo v národní měně,".
30. (Tato změna článku 35 se netýká českého znění.)
31. Článek 36 se nahrazuje tímto:
"Článek 36
1. U splátkových plateb se k prvnímu platebnímu příkazu přikládají dokumenty potvrzující nárok věřitele na výplatu dané splátky.
Následné platební příkazy odkazují na již dodané podklady a opakují referenční číslo prvního platebního příkazu.
2. Schvalující osoba může poskytnout zálohy zaměstnancům, pokud to výslovně stanoví nařízení.
Schvalující osoba může poskytnout zálohy na pokrytí výloh, které má uhradit zaměstnanec na účet nadace.
S výjimkou zálohových účtů uvedených v článku 43 nesmí být poskytnuta žádná záloha, pokud nebyla předem odsouhlasena finančním kontrolorem."
32. Článek 37 se nahrazuje tímto:
"Článek 37
Aniž je dotčen článek 18a, zašlou se platební příkazy k předchozímu souhlasu finančnímu kontrolorovi.
Účelem předchozího souhlasu je osvědčit, že:
a) platební příkaz byl vydán řádně;
b) platební příkaz souhlasí se závazkem výdaje a jeho částka je správná, přičemž se přihlédne k zásadám a požadavkům řádného finančního řízení uvedeným v článku 2;
c) výdaj je zaúčtován do správného bodu;
d) položky jsou k dispozici;
e) podklady jsou v pořádku;
f) příjemce platby je správně určen."
33. (Tato změna článku 39 se netýká českého znění.)
34. V článku 42 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Postup pro otevírání, spravování a používání těchto účtů stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76.
Určí zejména výdaje, jejichž platba musí být povinně uskutečněna šekem nebo poštovním či bankovním převodem, a stanoví pro šeky a poštovní nebo bankovní převody povinnost společného podpisu dvou řádně zmocněných úředníků, přičemž jeden z nich musí nutně patřit účetnímu, pomocnému účetnímu nebo správci zálohových účtů."
35. Článek 43 se nahrazuje tímto:
"Článek 43
Pro platby některých kategorií výdajů mohou být zřizovány zálohové účty v souladu s prováděcími pravidly stanovenými v článku 76.
Zálohové účty smí doplňovat pouze účetní, s výjimkou mimořádných okolností vymezených v prováděcích pravidlech k tomuto nařízení.
Prováděcí pravidla musí upravovat zejména:
- jmenování správců zálohových účtů,
- povahy a maximální částku každého výdaje, který má být zaplacen,
- maximální výši zálohy, která může být přiznána,
- lhůty pro předložení podkladů,
- odpovědnost správců zálohových účtů."
36. Za článek 43 se vkládá nový oddíl, který zní:
"ODDÍL IIIa
PERSONÁLNÍ ŘÍZENÍ
Článek 43a
1. V každém orgánu budou vypracovány:
a) identifikační seznam pracovních míst, obsahující náplň práce pro každé pracovní místo kategorie A;
b) organizační schéma zachycující organizaci útvarů a vymezující úkoly každé administrativní jednotky.
2. Je-li u pracovního místa v rozpočtu poznámka "má být zrušeno", nesmí již být obsazeno při příštím uvolnění pracovního místa se stejným funkčním zařazením."
37. V článku 44 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zakázky na nákup nebo pronájem nemovitého a movitého majetku, na služby nebo stavební práce se zadávají ve formě písemné smlouvy.
Kromě zakázek týkajících se nákupu již postavené nemovitosti nebo nájmu nemovitosti se tyto zakázky zadávají na základě zadávacího řízení nebo výzvy k podávání nabídek.
V případech uvedených v článku 46 však mohou být zakázky zadány na základě přímé dohody.
V případech uvedených v článku 50 se mohou zakázky zadávat ve formě vyúčtování nákladů nebo faktury."
38. V článku 46 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) pokud se zakázka na nákup nebo pronájem zboží, na služby nebo stavební práce týká částky nepřevyšující limit stanovený prováděcími pravidly uvedenými v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství, přičemž je však nadace povinna v co nejširší míře a všemi vhodnými prostředky umožnit soutěž mezi dodavateli, kteří jsou schopni dodat předmět zakázky;".
39. Článek 48 se nahrazuje tímto:
"Článek 48
Zakázky týkající se částek přesahujících částku určenou prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství podléhají povolení správní rady."
V čl. 49 třetím pododstavci se slova "převyšující 100000 zúčtovacích jednotek" nahrazují slovy "převyšující limit stanovený prováděcími pravidly uvedenými v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství".
41. Článek 50 se nahrazuje tímto:
"Článek 50
Zakázky lze zadávat ve formě běžné faktury nebo vyúčtování nákladů, nepřevýší-li předpokládaná hodnota zboží, služeb nebo stavebních prací limity stanovené prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství."
42. Článek 51 se nahrazuje tímto:
"Článek 51
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto finančního nařízení, musí při zadávání zakázek podle tohoto nařízení nadace dodržovat směrnice, které přijme v oblasti veřejných zakázek na dodávky zboží a poskytování služeb a stavebních prací Rada k provedení Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství, pokud se dotyčné částky rovnají limitům stanoveným v daných směrnicích nebo je přesahují."
43. Článek 52 se nahrazuje tímto:
"Článek 52
V souladu se vzorem přijatým Komisí se vedou stálé inventární soupisy množství a hodnoty veškerého movitého a nemovitého majetku náležejícího nadaci.
Do soupisů se zapisuje pouze movitý majetek, jehož hodnota převyšuje částku stanovenou prováděcími pravidly přijatými postupem podle článku 76.
Nadace prostřednictvím svých útvarů ověřuje, zda položky inventárního soupisu odpovídají skutečnosti."
44. V článku 54 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Schvalující osoba vypracuje prohlášení nebo zápis potvrzený finančním kontrolorem, kdykoli je inventární majetek prodáván, darován, vyřazován, pronajímán, nebo chybí v důsledku ztráty, krádeže nebo z jiného důvodu."
45. Článek 56 se nahrazuje tímto:
"Článek 56
Účetnictví se vede podvojné, za kalendářní rok a v ECU.
Uvádí všechny příjmy a výdaje za rozpočtový rok; opírá se podklady.
Účetnictví nadace se také může vést v měně země, ve které se nachází sídlo nadace.
Závěrečný účet a rozvaha se sestavují v ECU."
46. Článek 57 se nahrazuje tímto:
"Článek 57
Účtová osnova jasně rozlišuje mezi rozpočtovými účty a rozvahovými účty.
Sestává ze dvou částí:
a) účtů rozpočtových výdajů a příjmů, podrobně vykazujících plnění rozpočtu;
b) rozvahových účtů, vykazujících aktiva nadace.
Tyto účty vykazují očekávaný dopad právních závazků nadace.
Účetnictví musí umožňovat sestavení roční rozvahy aktiv a měsíčního výkazu příjmů a výdajů podle kapitol a článků.
Výkazy se předají finančnímu kontrolorovi, schvalující osobě a Účetnímu dvoru."
47. Článek 58 se nahrazuje tímto:
"Článek 58
Všechny zálohy jiné než pravidelné zálohy, které se pravidelně prověřují, se zaznamenávají na prozatímní účet a vyrovnají se nejpozději během rozpočtového roku, který následuje po platbě této zálohy.
Nicméně zálohy uvedené v čl. 36 odst. 2 druhém pododstavci se zpravidla vyrovnávají do šesti týdnů po dokončení projektu, na který byly poskytnuty."
48. Článek 59 se nahrazuje tímto:
"Článek 59
Podrobné podmínky pro sestavení účetní osnovy a její používání na operace s aktivy i rozpočtové operace stanoví prováděcí pravidla přijatá postupem podle článku 76."
49. V článku 61:
a) (tyto změny se netýkají českého znění);
b) se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Totéž platí, pokud zanedbají nebo bezdůvodně zdrží vydání platebních příkazů, a tím vystaví nadaci nebezpečí vzniku občanskoprávní odpovědnosti vůči třetím osobám."
50. Článek 62 se nahrazuje tímto:
"Článek 62
1. Účetní a pomocní účetní nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za platby, které provedou v rozporu s čl. 40 třetím pododstavcem.
Nesou disciplinární a finanční odpovědnost za jakoukoli ztrátu nebo znehodnocení peněz, majetku a dokladů, za které odpovídají, jestliže ztráta nebo znehodnocení vyplývá z úmyslné chyby nebo hrubé nedbalosti z jejich strany.
Za stejných podmínek odpovídají za správné vykonání příkazů, které obdrží a které se týkají použití a správy bankovních a poštovních žirových účtů, a zejména
a) jestliže úhrady jimi přijaté nebo platby jimi uskutečněné nesouhlasí s částkami na odpovídajících inkasních nebo platebních příkazech;
b) jestliže uskuteční platbu ve prospěch strany jiné, než je oprávněný příjemce.
2. Správci zálohových účtů nesou disciplinární a finanční odpovědnost v těchto případech:
a) jestliže nemohou doložit řádnými doklady platby, které provedli;
b) jestliže uskuteční platby ve prospěch jiných stran, než jsou oprávnění příjemci.
Nesou disciplinární a finanční odpovědnost za jakoukoli ztrátu nebo znehodnocení peněz, majetku a dokladů, za které odpovídají, jestliže ztráta nebo znehodnocení vyplývá z úmyslné chyby nebo hrubé nedbalosti z jejich strany.
3. Účetní, pomocní účetní a správci zálohových účtů se pojistí proti rizikům vyplývajícím z tohoto článku.
Nadace hradí náklady na pojištění spojené s výše uvedenými skutečnostmi."
51. Článek 63 se nahrazuje tímto:
"Článek 63
Disciplinární a finanční odpovědnost schvalujících osob, finančních kontrolorů, účetních, pomocných účetních a správců zálohových účtů může být stanovena v souladu s nařízením č. 1860/76."
52. Článek 65 se nahrazuje tímto:
"Článek 65
Správní rada sestaví každý rok závěrečný účet nadace.
Závěrečný účet zahrnuje všechny příjmové a výdajové operace týkající se uplynulého rozpočtového roku.
Předkládá se ve stejné formě a ve stejném členění jako výkaz příjmů a výdajů.
Závěrečnému účtu předchází rozbor finančního řízení za daný rok.
Pro účely vypracování tohoto rozboru poskytne nadace podrobnosti o uplatňování zásad a cílů uvedených v článku 2."
53. Článek 66 se nahrazuje tímto:
"Článek 66
Závěrečný účet obsahuje tyto tabulky členěné v souladu s klasifikací výkazu příjmů a výdajů nadace:
1. tabulku příjmů obsahující:
- odhadované příjmy za rozpočtový rok,
- změny odhadů příjmů v důsledku dodatkových nebo opravných výkazů,
- pohledávky stanovené v průběhu rozpočtového roku,
- pohledávky, které zbývá vybrat za předchozí rozpočtový rok,
- příjmy vybrané během rozpočtového roku a příjmy přenesené podle čl. 6 odst. 3,
- částky, které zbývá vybrat ke konci rozpočtového roku,
- propadlé stanovené pohledávky.
K tabulce se případně připojí výkaz, ve kterém jsou uvedeny zůstatky a hrubé částky vyplývající z operací uvedených v článku 22.
2. tabulky uvádějící vývoj položek za rozpočtový rok s uvedením
- původních položek,
- jakýchkoli změn položek v důsledku převodů,
- jakýchkoli změn v důsledku dodatkových nebo opravných výkazů,
- konečných položek za rozpočtový rok,
- položek přenesených podle článku 6;
3. tabulky výdajů uvádějící použití prostředků přidělených na rozpočtový rok s uvedením:
- vzniklých závazků splatných v rozpočtovém roce,
- plateb provedených v rozpočtovém roce,
- částek, které zbývá zaplatit k uzávěrce rozpočtového roku,
- položek přenesených podle článku 6,
- propadlých položek.
K tabulce se případně připojí výkaz, ve kterém jsou uvedeny zůstatky a hrubé částky vyplývající z operací uvedených v článku 22;
4. tabulky uvádějící použití položek přenesených z uplynulých rozpočtových let s uvedením:
- částky přenesených položek,
- plateb uskutečněných k tíži přenesených položek,
- nevyužitých položek, které propadají."
54. Článek 67 se nahrazuje tímto:
"Článek 67
1. Správní rada rovněž sestaví rozvahu aktiv a pasiv nadace k 31. prosinci uplynulého rozpočtového roku.
Připojí k ní výkaz, ve kterém jsou uvedeny pohyby a zůstatky na účtech, sestavený ke stejnému datu.
Rozvaha zahrnuje na straně aktiv částku příjmů, které mají být vybrány, a na straně pasiv částku výdajů k tíži rozpočtového roku, které dosud nebyly zaúčtovány.
2. Tyto dokumenty předloží finančnímu kontrolorovi."
55. Článek 68 se nahrazuje tímto:
"Článek 68
Správní rada zašle nejpozději do 31. března závěrečný účet, finanční rozbor a rozvahu nadace za uplynulý rozpočtový rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru."
56. V článku 69 se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr".
57. V článku 70 se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr" a slova "kontrolní komisi" slovy "Účetnímu dvoru".
58. V článku 71:
a) se slova "kontrolní komise" nahrazují slovy "Účetní dvůr" a slova "kontrolní komisi" slovy "Účetnímu dvoru";
b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Nadace poskytne Účetnímu dvoru především veškeré dokumenty týkající se zadávání zakázek a veškeré peněžní nebo materiálové účetnictví, všechny účetní záznamy nebo podklady a rovněž související správní dokumenty, všechny dokumenty týkající se příjmů a výdajů, všechny inventární soupisy a všechny plány pracovních míst v útvarech, které Účetní dvůr považuje za nezbytné pro kontrolu závěrečného účtu na základě záznamů nebo pro inspekci na místě a všechny dokumenty a údaje vytvořené nebo uložené na magnetickém nosiči."
c) se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Informace uvedené pod písmenem b) smí požadovat pouze Účetní dvůr.";
d) se sedmý pododstavec nahrazuje tímto:
"Poskytnutí podpor příjemcům mimo nadaci je vázáno na písemný souhlas příjemců s tím, že Účetní dvůr provede audit využití poskytnutých podpor."
59. Článek 72 se nahrazuje tímto:
"Článek 72
Na zprávu Účetního dvora vypracovanou v souladu s článkem 206a Smlouvy o EHS se vztahují tato ustanovení:
1. Účetní dvůr sdělí nadaci a Komisi nejpozději do 15. července své připomínky, které jsou podle jeho názoru takové povahy, že by se měly objevit ve výroční zprávě.
Tyto připomínky musí zůstat důvěrné.
Nadace zašle svou odpověď Účetnímu dvoru a současně Komisi nejpozději do 31. října.
2. Zpráva Účetního dvora obsahuje hodnocení řádnosti finančního řízení.
3. Účetní dvůr přijme opatření nezbytná k tomu, aby byly odpovědi nadace na jeho připomínky zveřejněny okamžitě po těchto připomínkách.
4. Účetní dvůr předá orgánům příslušným k udělení absolutoria, nadaci a Komisi nejpozději do 30. listopadu výroční zprávu doplněnou odpověďmi a zajistí její zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství."
60. Článek 73 se zrušuje.
61. Článek 74 se nahrazuje tímto:
"Článek 74
1. Evropský parlament udělí na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 30. dubna následujícího roku správní radě nadace absolutorium za plnění výkazu příjmů a výdajů.
Nelze-li toto datum dodržet, uvědomí Evropský parlament nebo Rada správní radu o důvodech odkladu.
Odloží-li Evropský parlament rozhodnutí o udělení absolutoria, vyvine správní rada úsilí k co nejrychlejšímu přijetí opatření, které usnadní odstranění překážek tohoto rozhodnutí.
2. Rozhodnutí o udělení absolutoria se vztahuje na účty celkových příjmů a výdajů nadace, výsledný zůstatek a aktiva a pasiva nadace uvedená v rozvaze. Obsahuje zhodnocení splnění odpovědnosti správní rady za plnění rozpočtu v uplynulém rozpočtovém roce.
3. Finanční kontrolor přihlédne k připomínkám obsaženým v rozhodnutí o udělení absolutoria.
4. Správní rada učiní všechna vhodná opatření, aby vyhověla připomínkám obsaženým v rozhodnutích o udělení absolutoria.
5. Nejpozději do 15. prosince roku, ve kterém je učiněno rozhodnutí o udělení absolutoria, podá nadace zprávu o opatřeních učiněných na základě těchto připomínek, a zejména o pokynech daných útvarům, které odpovídají za plnění rozpočtu.
Tyto zprávy se zasílají rovněž Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Nadace je rovněž povinna v příloze k závěrečnému účtu za následující rozpočtový rok uvést výčet opatření přijatých na základě připomínek obsažených v rozhodnutích o udělení absolutoria.
6. Podklady týkající se účetnictví a sestavování závěrečného účtu a rozvahy se uchovávají po dobu pěti let ode dne rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění výkazu příjmů a výdajů.
Avšak dokumenty týkající se operací, které nejsou úplně účetně uzavřeny, se uchovávají i po uplynutí této lhůty až do konce roku následujícího po roku, ve kterém jsou tyto operace úplně účetně uzavřeny."
62. Článek 75 se nahrazuje tímto:
"Článek 75
Správní rada uvědomí Účetní dvůr co nejdříve o všech rozhodnutích a aktech přijatých podle článků 3, 6, 8, 14 a 21.
Účetnímu dvoru a finančnímu kontroloru se oznamuje jmenování schvalujících osob, účetního, pomocných účetních a správců zálohových účtů a pověření nebo jmenování učiněná na základě článků 18, 20 a 43.
Správní rada předá Účetnímu dvoru veškeré vnitřní předpisy týkající se finančních otázek."
63. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 75a
Do vstupu prováděcích pravidel zmíněných v článku 126 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Společenství v platnost se limity částek uvedené v článcích 46, 48, 49 a 50 stanoví takto:
- čl. 46 písm. a): limit, do kterého lze zakázky zadávat na základě přímé dohody, činí 10000 ECU,
- článek 48: limit, nad který je vyžadován souhlas správní rady, činí 35000 ECU,
- čl. 49 třetí pododstavec: hranice pro povinné zajištění činí 250000 ECU,
- článek 50: limity, do kterých lze zakázky zadávat ve formě běžné faktury nebo vyúčtování nákladů, činí 750 ECU a 2000 ECU pro výdaje hrazené mimo sídlo nadace."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. července 1993, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a nařízení Komise (EHS) č. 3565/88 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1667/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č.
2658/87 byla zavedena nomenklatura zboží, dále jen "kombinovaná nomenklatura", která slouží potřebám společného celního sazebníku a statistiky zahraničního obchodu Společenství;
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení halogenderivátů hormonů kůry nadledvinek kódu KN 29372200; že s ohledem na to je třeba do kapitoly 29 kombinované nomenklatury vložit doplňkovou poznámku; že v důsledku toho by mělo být změněno nařízení (EHS) č.
2658/87;
vzhledem k tomu, že toto nařízení se týká též výrobku č. 2 uvedeného v příloze nařízení Komise (EHS) č.
3565/88 [3] pod názvem "mometazon furoát (INNM)"; že je proto třeba uvedené nařízení změnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V kapitole 29 kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 se vkládá doplňková poznámka, která zní:
"Doplňková poznámka ke kapitole
1. Ve smyslu podpoložky 29372200 se pod výrazem "hormony kůry nadledvinek" rozumějí jak přírodní hormony kůry nadledvinek, tak i stejné látky připravené synteticky a jejich deriváty s podobnými hormonálními účinky."
Článek 2
V tabulce přiložené k nařízení (EHS) č. 3565/88 se zrušuje bod 2 "mometazon furoát (INNM)".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 1969/93 ze dne 19. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 [1] zavedlo nomenklaturu zboží zvanou kombinovaná nomenklatura;
vzhledem k tomu, že Komise zřídila integrovaný sazebník Evropských společenství, zvaný "Taric", založený na kombinované nomenklatuře;
vzhledem k tomu, že podle článků 3 a 5 uvedeného nařízení mohou členské státy vložit další vnitrostátní statistické třídění mezi kódy používané pro položky kombinované nomenklatury a kódy používané pro identifikaci dalšího třídění Taricu uplatňovaného na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi nomenklaturami zahraničního obchodu a kódy zboží členských států způsobené touto úpravou vytvářejí na úrovni Společenství obtíže, pokud jde o počítačové zpracování celních režimů a použití jednotného správního dokladu; že by se proto měla zrušit možnost vkládat další vnitrostátní statistické třídění za kombinovanou nomenklaturu;
vzhledem k tomu, že podle stávajících právních předpisů Společenství je ovšem vhodné, aby byla nadále zachována možnost používat další vnitrostátní třídění, již stanoví čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení, aby se umožnilo členským státům, které si to přejí, používat kódy pro vnitrostátní potřebu;
vzhledem k tomu, že je rovněž třeba vzít v úvahu pozbytí platnosti ustanovení čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení a nabytí platnosti nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
a) V článku 3 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Podpoložky Taricu jsou určeny devátým a desátým místem, tvořícím spolu s číselnými kódy uvedenými v odstavci 1 číselné kódy Taricu.
Neexistuje-li žádné další třídění Společenství, označí se deváté a desáté místo číslicemi "00"
3. Při provádění určitých opatření Společenství, která nejsou kódována nebo plně kódována na úrovní devátého a desátého místa, je výjimečně možné použít doplňkový čtyřmístný kód Taricu."
b) V článku 5 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. Členské státy mohou používat další třídění, která splňují jejich vnitrostátní požadavky; tato další třídění budou označena identifikačními kódy v souladu s nařízením (EHS) č.
2913/92 [3]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 1987/93 ze dne 19. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1784/77 o vydávání ověřovacích listin původu pro chmel
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1784/77 [2] upřesňuje fázi, v níž musí být vydány ověřovací listiny původu, a stanoví podmínky, za kterých mohou být chmelové výrobky podrobeny doplňkovému zpracování;
vzhledem k tomu, že izomerizovaný chmelový prášek a celá řada nových izomerizovaných výrobků, které se používají těsně před fermentací nebo těsně po ní a které se z hlediska svého chemického složení řadí mezi izomerizovaný chmelový prášek a izomerizované chmelové extrakty, získaly důležité postavení na trhu; že s ohledem na vydávání ověřovacích listin původu je postavení těchto výrobků na trhu nejasné a ztěžuje tak jejich uvádění na trh; že tyto výrobky, stejně jako izomerizované chmelové extrakty, ztratily většinu vlastností vlastní odrůdám, ze kterých se vyrábějí, což znemožňuje určení jejich původu i pomocí velmi moderních laboratorních přístrojů; že je proto nutné zahrnout tyto výrobky do seznamu výjimek stanovených v nařízení (EHS) č.
1784/77;
vzhledem k tomu, že v bývalé Německé demokratické republice se chmel po sklizni tradičně zpracovává odlišným způsobem než v jiných částech Společenství; že se v mnoha podnicích pěstujících chmel provádí čištění a první sušení hlávek současně s mletím a lisováním do granulí, protože stávající zařízení nedovoluje oddělení těchto dvou fází; že však tento postup není v souladu s právem Společenství, podle kterého musí být ověřovací listina původu vydána před jakýmkoli zpracováním; že je za účelem umožnit producentům rozložení jejich nových investic do vhodného období nutné stanovit přechodné období delší než je období stanovené nařízením Komise (EHS) č.
2239/91 ze dne 26. července 1991 o přechodných opatřeních použitých v odvětví chmele po sjednocení Německa [3], které pozbylo platnosti dne 31. prosince 1992,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1784/77 se mění takto:
1. v článku 1:
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na produkty a výrobky uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 1696/71, sklizené ve Společenství nebo vyrobené z produktů sklizených ve Společenství nebo dovezených ze třetích zemí podle článku 5 uvedeného nařízení, s výjimkou:
a) chmele, který pivovar sklidil na vlastním pozemku a který pivovar použije v nezpracovaném nebo zpracovaném stavu;
b) izomerizovaného chmelového extraktu;
c) izomerizovaného chmelového prášku;
d) seznamu izomerizovaných výrobků, který má být sestaven postupem podle článku 19 nařízení (EHS) č. 1696/71;
e) chmelových výrobků, které jsou smluvně zpracované na účet pivovaru, pokud jsou tyto výrobky využity samotným pivovarem;
f) chmele nebo chmelových výrobků v malých balíčcích určeným k prodeji soukromým osobám pro jejich soukromou potřebu.
Produkty uvedené pod písmeny a) až f) podléhají kontrole, kterou je nutné stanovit.";
b) v odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Aniž jsou dotčeny výše uvedené časové lhůty, mohou být pro chmel vypěstovaný na území bývalé Německé demokratické republiky, upravený a zpracovaný do 31. prosince 1995 v podnicích pěstujících chmel uvedených v příloze tohoto nařízení vydány ověřovací listiny původu i po zpracování chmele do granulí, ale před jakýmkoli dalším zpracováním, pokud je možné zaručit dodržení minimálních požadavků pro uvedení na trh uvedených v příloze nařízení Komise (EHS) č. 890/78.
Vydávání ověřovacích listin původu pro chmelové granule zpracované ve výše uvedených podnicích se uskuteční ve střediscích pro ověřování na území bývalé Německé demokratické republiky.";
2. příloha tohoto nařízení se doplní jako příloha nařízení (EHS) č. 1784/77.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 2018/93 ze dne 30. června 1993 o předkládání statistik odlovů a rybolovné činnosti členských států provozujících rybolov v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že úmluva o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku, která byla schválena nařízením (EHS) č. 3179/78 [1] a která ustavila Organizaci pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO), ukládá Společenství povinnost poskytovat vědecké radě NAFO veškeré dostupné statistické a vědecké údaje, které si tato rada při plnění svých úkolů vyžádá;
vzhledem k tomu, že vědecká rada NAFO usoudila, že pro plnění jejích úkolů je velmi důležité, aby jí byly statistické údaje o odlovech a rybolovných činnostech doručovány včas, což jí umožní zhodnotit stav rybí populace v severozápadním Atlantiku;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3881/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severozápadním Atlantiku [2], již plně neodpovídá požadavkům, podle kterých Společenství poskytuje vědecké radě NAFO veškeré statistické údaje uvedené v čl.
6 odst. 3 úmluvy NAFO; že se proto musí uvedené nařízení zrušit;
vzhledem k tomu, že pro snazší provádění tohoto nařízení by se měla udržovat úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí, zejména prostřednictvím Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, ustaveného rozhodnutím 72/279/EHS [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý členský stát sděluje Komisi údaje o úlovcích uskutečněných plavidly zapsanými v tomto členském státě nebo plujícími pod vlajkou tohoto státu a lovícími v severozápadním Atlantiku, s náležitým ohledem na nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [4].
Údaje o nominálních odlovech zahrnují veškeré produkty rybolovu vyložené nebo na moři přeložené v jakékoli podobě, ale nezahrnují množství, která byla po odlovu vhozena zpět do moře, spotřebována na plavidle nebo použita na plavidle jako návnada.
Nezahrnuje se produkce akvakultury.
Údaje se zaznamenávají v ekvivalentní živé hmotnosti vyložené nebo přeložené, zaokrouhlené na celé tuny.
Článek 2
1. Předkládají se dva druhy údajů:
a) roční nominální odlovy, vyjádřené v ekvivalentní živé hmotnosti vyložené, každého druhu uvedeného v příloze I, uskutečněné v statistických rybolovných oblastech severozápadního Atlantiku uvedených v příloze II a popsaných v příloze III;
b) úlovky podle písmene a) a příslušné rybolovné činnosti, rozdělené podle kalendářního měsíce, lovného zařízení, velikosti plavidla a hlavního nejžádanějšího druhu.
2. Údaje podle odst. 1 písm. a) se předávají do 31. května roku následujícího po referenčním roku a mohou být předběžné. Údaje podle odst. 1 písm. b) se předávají do 31. srpna roku následujícího po referenčním roku a musejí být konečné.
V případě údajů podle odst. 1 písm. a) musí být jasně uvedeno, že se jedná o předběžná čísla.
U kombinací druh/rybolovná oblast, pro které nebyly zaznamenány žádné úlovky během dotčeného referenčního období, se nemusí předkládat žádné sdělení.
V případě, že členský stát během předcházejícího kalendářního roku nelovil v severozápadním Atlantiku, sdělí to Komisi nejpozději do 31. května následujícího roku.
3. Definice a kódování pro použití při předkládání údajů o rybolovných činnostech, vybavení a rybolovných metodách a velikosti plavidla jsou uvedeny v příloze IV.
4. Seznam druhů a statistických rybolovných oblastí a popis těchto rybolovných oblastí, jakož i míry, kódování a definice týkající se rybolovných činností, rybářského vybavení, velikosti plavidel a rybolovných metod, mohou být pozměněny postupem podle článku 6.
Článek 3
Nestanoví-li ustanovení přijatá v rámci společné rybářské politiky jinak, je každý členský stát oprávněn používat metody odebírání vzorků pro získávání údajů týkajících se odlovů pro ty části rybářského loďstva, u nichž by byl úplný sběr údajů spojen s nadměrnými použitím administrativních postupů.
Tyto postupy odebírání vzorků, jakož i podíl celkových údajů získaných těmito metodami, musejí být členským státem podrobně vysvětleny ve zprávě předložené podle čl. 7 odst.
Článek 4
Členské státy splní své povinnosti vůči Komisi podle článků 1 a 2 tím, že předloží údaje na magnetickém nosiči ve formátu podle přílohy V.
S předchozím souhlasem Komise mohou členské státy předkládat údaje v jiné podobě nebo na jiném nosiči.
Článek 5
Komise předá informace obsažené ve zprávách, pokud možno do 24 hodin po jejich přijetí, řídícímu tajemníkovi NAFO.
Článek 6
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro zemědělskou statistiku (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tři měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 7
1. Ve lhůtě dvanácti měsíců od data vstupu tohoto nařízení v platnost, předloží členské státy Komise zevrubnou zprávu popisující metody vyhotovení údajů o odlovech a rybolovných činnostech a upřesňující stupeň reprezentativnosti a spolehlivosti těchto údajů.
Komise ve spolupráci se členskými státy vypracuje souhrn těchto zpráv.
2. Členské státy informují Komisi ve lhůtě tří měsíců o všech změnách týkajících se údajů poskytnutých podle odstavce 1.
3. Vyplyne-li z metodologických zpráv podle odstavce 1, že členský stát nemůže ihned splnit požadavky tohoto nařízení a že je nutné provést změny statistického šetření a metodologie, může Komise ve spolupráci s tímto členským státem stanovit přechodné období až na dva roky, během kterého musí být dosaženo cíle tohoto nařízení.
4. Metodologické zprávy, přechodná opatření, dostupnost a spolehlivost údajů a ostatní náležité otázky související s prováděním tohoto nařízení zkoumá jednou za rok Pracovní skupina Výboru pro zemědělskou statistiku.
Článek 8
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3881/91.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3]
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání na Rhodu ve dnech 2. a 3. prosince 1988 uznala existenci zvláštních sociálně-ekonomických problémů některých ostrovních oblastí Společenství; že by jako odpověď na tyto zvláštní problémy měla být přijata určitá opatření;
vzhledem k tomu, že výjimečná zeměpisná poloha ostrovů v Egejském moři ve vztahu ke zdrojům zásobování potravinami a zemědělskými produkty, nezbytnými pro každodenní spotřebu či zemědělskou produkci na těchto ostrovech, s sebou nese náklady, které představují závažné znevýhodnění příslušných odvětví produkce; že toto přirozené znevýhodnění lze zmírnit zavedením zvláštního režimu zásobování pro nezbytné základní produkty;
vzhledem k tomu, že množství produktů, na které se bude vztahovat zvláštní režim zásobování, musí být stanovena v rámci pravidelných předběžných odhadů dodávek, které mohou být upravovány v průběhu hospodářského roku podle základních potřeb místního trhu a s ohledem na místní produkci; že s ohledem na ostatní opatření přijatá k podpoře rozvoje místní produkce by měl být tento režim používán v klesající míře po dobu pěti let na produkty z odvětví ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že záměrem tohoto režimu je snížení produkčních nákladů a spotřebitelských cen; že by proto měl být sledován jejich skutečný dopad;
vzhledem k tomu, aby se zabránilo odklonu obchodu, nesmějí být produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, odeslány zpět do dalších částí Společenství, ani vyvezeny zpět do třetích zemí;
vzhledem k tomu, že k provádění režimu je nezbytné zřídit vhodný a účinný systém řízení a kontroly;
vzhledem k tomu, že je třeba věnovat zvláštní pozornost specifickým podmínkám provozování zemědělství na ostrovech v Egejském moři; že opatření jsou nezbytná jak v oblasti chovu hospodářských zvířat a živočišné výroby, tak i v rostlinné výrobě;
vzhledem k tomu, že pro podporu rozvoje tradičního chovu hospodářských zvířat na ostrovech by měly být poskytovány doplňkové prémie na výkrm skotu samčího pohlaví a na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka a podpora soukromého skladování sýrů tradičně vyráběných na ostrovech;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření v odvětví ovoce a zeleniny a pěstování květin k podpoře a zvýšení produkce a zlepšení produktivity a jakosti produktů;
vzhledem k tomu, že by také měla být přijata opatření k podpoře produkce brambor k lidské spotřebě, jakož i sadbových brambor;
vzhledem k tomu, že k podpoře tradičního vinařství na těchto ostrovech by měla být poskytnuta podpora pro vinice produkující jakostní vína s. o., která splňují požadavky stanovené v předpisech Společenství a tvoří součást programů zlepšování jakosti;
vzhledem k tomu, že k povzbuzení a podpoře zlepšování jakosti místní produkce jakostních likérových vín s. o. by měla být poskytována podpora na vyrovnání nákladů na zrání těchto produktů;
vzhledem k tomu, že k podpoře tradičního pěstování oliv na těchto ostrovech, k zachování produkčního potenciálu a k ochraně krajiny a přírodního prostředí by měla být poskytována podpora na hektar, pokud budou olivové háje udržovány způsobem, který zaručuje pravidelnou produkci;
vzhledem k tomu, že včelařství je oblast úzce spojená s udržováním důležité a křehké květeny ostrovů v Egejském moři a zároveň přispívá obyvatelům jako doplněk příjmů; že by proto měla být tato tradiční činnost podporována poskytováním podpory ke snížení vysokých produkčních nákladů; že by tato podpora měla být poskytována jako součást iniciativ ke zlepšení podmínek odbytu medu, které provádí seskupení producentů; že až do založení těchto seskupení by měla být na omezenou dobu vyplácena nižší částka podpory všem producentům medu;
vzhledem k tomu, že zemědělské podniky na ostrovech v Egejském moři vykazují značné strukturální nedostatky, které jsou příčinou zvláštních obtíží; že je proto nezbytné stanovit výjimky z pravidel, která omezují nebo zakazují poskytování určitých forem strukturální podpory;
vzhledem k tomu, že strukturální opatření, která podstatně přispívají k rozvoji zemědělství na těchto ostrovech, jsou financována podle článků 130a a 130c Smlouvy v rámci podpory Společenství k podpoře rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1);
vzhledem k tomu, že problémy, kterým čelí ostrovy v Egejském moři, dále zhoršuje jejich malá rozloha; že v zájmu stanovení priorit a zajištění účinnosti navržených opatření se doporučuje použít tato opatření jen na takzvané "menší ostrovy" s nejvýše 100000 obyvateli,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní opatření pro některé zemědělské produkty a způsoby zemědělské produkce k nápravě obtíží způsobených odlehlostí a ostrovním charakterem menších ostrovů v Egejském moři (dále jen "menší ostrovy").
Pro účely tohoto nařízení se "menšími ostrovy" rozumějí ostrovy v Egejském moři, jejichž počet stálého obyvatelstva nepřesahuje 100000.
HLAVA I Zvláštní režim zásobování
Článek 2
Na každý kalendářní rok se sestaví předběžný odhad dodávek základních zemědělských produktů k lidské spotřebě a základních prostředků pro zemědělskou produkci, uvedených v příloze k tomuto nařízení.
Tyto odhady mohou být v průběhu hospodářského roku změněny na základě vývoje potřeb menších ostrovů.
Článek 3
1. V rámci režimu stanoveného v této hlavě se poskytují podpory na zásobování menších ostrovů produkty uvedenými v příloze k tomuto nařízení, a to se zvláštním ohledem na specifické potřeby těchto ostrovů a, pokud jde o potraviny, na přesné požadavky na jakost i množství.
Režim zásobování se provádí tak, aby nebyly ohroženy možnosti rozvoje místní produkce.
2. Podpora se stanoví paušálně pro každou skupinu ostrovů na základě nákladů při uvádění produktů na trh, vypočítaných z přístavů v kontinentálním Řecku, ze kterých jsou na ostrovy obvykle odesílány dodávky zboží.
Podpora na ovoce a zeleninu se vyplácí po dobu pěti let počínaje rokem 1993.
V letech 1994, 1995, 1996 a 1997 se podpora stanoví na 80 %, 60 %, 40 % a 20 % částky poskytnuté pro rok 1993.
90 % částky podpory financuje Společenství a 10 % příslušný členský stát.
3. Podmínkou použití režimu je, že jeho výhody bude skutečně požívat konečný spotřebitel.
4. Produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování podle této hlavy, nesmí být vyvezeny zpět do třetích zemí ani odeslány zpět do ostatních částí Společenství.
5. Pro produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, a pro produkty získané jejich zpracováním nelze poskytnout vývozní náhrady.
Článek 4
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [4] nebo podle odpovídajících článků nařízení o společné organizaci trhů příslušných odvětví.
Týkají se zejména:
- stanovení množství produktů, na která se vztahuje režim zásobování,
- částek podpory,
- opatření, která zajišťují účinnou kontrolu, a toho, že výhody režimu bude skutečně požívat konečný spotřebitel.
HLAVA II Opatření k podpoře místní produkce
Článek 5
Podpory uvedené v této hlavě se poskytují na podporu tradičních hospodářských činností, na zlepšení jakosti místních produktů, na přizpůsobení místní produkce požadavkům trhu na menších ostrovech a na oživení některých zemědělských činností, pro které jsou tyto ostrovy na základě jejich tradice a přirozených vlastností obzvláště vhodné.
Článek 6
1. V oblasti chovu zvířat se poskytují tyto podpory:
- podpora na výkrm skotu samčího pohlaví ve formě doplňkové podpory 40 ECU na kus ke zvláštní prémii uvedené v článku 4b nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [5]; doplňkovou podporu lze poskytnout na zvíře o minimální hmotnosti, která bude stanovena v souladu s postupem uvedeným v odstavci 3,
- doplňková podpora k prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka, uvedené v článku 4d nařízení (EHS) č. 806/68, která se vyplácí producentům hovězího a telecího masa; doplňková podpora se vyplácí ve výši 40 ECU na krávu bez tržní produkce mléka chovanou producentem ke dni podání žádosti a nejvýše na 40 krav na jeden zemědělský podnik.
2. Poskytuje se podpora soukromého skladování těchto místně vyráběných sýrů:
- Feta, nejméně dva měsíce starý,
- Graviera, nejméně tři měsíce starý,
- Ladotyri, nejméně tři měsíce starý,
- Kefalograviera, nejméně tři měsíce starý.
Částka podpory se stanoví v souladu s postupem uvedeným v odstavci 3.
3. Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně předpisů o kontrole, v souladu s postupem uvedeným v článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [6], popřípadě s postupem uvedeným v článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68.
Článek 7
1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [7], a s nařízením Rady č. 1360/78 ze dne 19. června 1978 o seskupeních producentů a jejich sdruženích [8], kteří provádějí program iniciativ schválený příslušnými orgány ke zvýšení a/nebo diverzifikaci produkce a/nebo zlepšení jakosti ovoce, zeleniny a květin, na něž se vztahují kapitoly 6, 7 a 8 kombinované nomenklatury.
Financované iniciativy mají především podporovat produkci a jakost produktů, zejména obměnou odrůd a vylepšováním pěstebních postupů.
Tyto iniciativy musí tvořit součást programů o délce nejméně tří let.
Podpora se poskytuje na programy, které se týkají výměry alespoň 0,3 ha.
2. Podpora Společenství činí nejvýše 500 ECU/ha; bude vyplacena v této výši, pokud členský stát poskytne financování ve výši nejméně 300 ECU/ha a jednotlivý producent jako samostatný producent nebo v rámci seskupení poskytne alespoň 200 ECU/ha.
Pokud příspěvky členského státu a/nebo producentů jsou nižší než uvedené hodnoty, podpora Společenství se poměrně sníží.
Podpora se vyplácí v každém roce provádění programu, nejvýše po dobu tří let.
3. Pokud program iniciativ předloží a provádí seskupení nebo organizace producentů a je-li pro jeho provádění stanovena technická pomoc, zvýší se částka podpory o 100 ECU/ha.
Zvýšená částka podpory se poskytuje na programy, které se týkají výměry alespoň 2 ha.
4. Tento článek se nevztahuje na produkci brambor k lidské spotřebě kódů KN 07019051, 07019059 a 07019090, na produkci sadbových brambor kódu KN 07011000 a na produkci rajčat kódu KN 0702.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně předpisů o kontrole se stanoví postupem podle článku 33 nařízení (EHS) č. 1035/72.
Článek 8
1. Podpora na hektar na pěstování brambor k lidské spotřebě kódů KN 07019051, 07019059 a 07019090 a na pěstování sadbových brambor kódu KN 07011000 se poskytuje každoročně.
Roční podpora se vyplácí nejvýše na 3200 ha pěstební a sklízené plochy.
2. Částka roční podpory činí 500 ECU/ha.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně předpisů o kontrole se stanoví postupem podle článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [9].
Článek 9
1. Paušální podpora na hektar se poskytuje na obdělávání vinic s cílem udržet v tradičních pěstitelských oblastech produkci jakostního vína s. o.
Podpora se vyplácí na plochy:
a) osázené odrůdami, které jsou obsaženy v seznamu odrůd révy vhodných k produkci různých jakostních vín s. o. a které patří mezi doporučené nebo povolené kategorie, uvedené v článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [10],
b) a jejichž hektarový výnos je nižší než nejvyšší množství vyjádřené množstvím hroznů, hroznového moštu nebo vína, stanovené členským státem podle podmínek stanovených v článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 823/87 ze dne 16. března 1987, kterým se stanoví zvláštní ustanovení pro jakostní vína stanovených pěstitelských oblastí [11].
2. Podpora činí 400 ECU/ha.
Od vinařského roku 1997/98 se podpora poskytuje výhradně seskupením nebo organizacím producentů, které provádějí program iniciativ ke zlepšení jakosti vyráběných vín schválený příslušnými orgány.
Takový program zahrnuje zejména způsoby zlepšování podmínek vinifikace, skladování a odbytu.
3. Články 32, 34, 38, 39, 41, 42 a 46 nařízení (EHS) č. 822/87 a nařízení Rady (EHS) č. 1442/88 ze dne 24. května 1988 o poskytování prémií na vinařská léta 1988/89 až 1995/96 pro trvalé opuštění vinařských zón [12] se nepoužijí na plochy nebo produkty pěstované na těchto plochách, pro které se poskytuje podpora uvedená v odstavci 1.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se případně stanoví postupem podle článku 83 nařízení (EHS) č.
822/87. Obsahují zejména podmínky programu uvedeného v odstavci 2 a předpisy o kontrole.
Článek 10
1. Podpora se poskytuje na zrání místně vyráběných tradičních jakostních likérových vín s nejméně dvouletou dobou zrání.
Podpora se vyplácí v průběhu druhého roku zrání na množství nejvýše 40000 hl za rok.
Částka podpory činí 0,02 ECU/hl za den.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se podle potřeby stanoví postupem podle článku 83 nařízení (EHS) č. 822/87.
Článek 11
1. Paušální roční podpora na hektar se poskytuje na udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv, pokud jsou olivové háje dobře ošetřované a udržované v dobrých pěstitelských podmínkách.
Částka podpory činí 120 ECU/ha.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/ES ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [13].
Stanoví zejména podmínky pro režim podpory uvedený v odstavci 1, podmínky řádného udržování olivových hájů a předpisy o kontrole.
Článek 12
1. Podpora se poskytuje na produkci medu zvláštní jakosti na menších ostrovech v Egejském moři, obsahujícího velký podíl tymiánového medu.
Podpora se vyplácí na základě počtu registrovaných produkčních úlů seskupením producentů medu, uznaným v souladu s nařízením (EHS) č. 1360/78, která se zaváží provádět roční programy iniciativ ke zlepšení podmínek uvádění na trh a propagace jakostního medu.
Částka podpory činí 10 ECU na registrovaný produkční úl za rok.
2. Během přechodného období po dobu nejvýše dvou let až do založení a uznání seskupení uvedených v odstavci 1 se podpora vyplácí všem včelařům, kteří obhospodařují nejméně 10 produkčních úlů.
Tato zvláštní podpora činí 7 ECU na registrovaný produkční úl.
3. Podpora uvedená v odstavcích 1 a 2 se poskytuje nejvýše na 50000 a 100000 úlů za rok v uvedeném pořadí.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně předpisů o kontrole se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [14].
HLAVA III Odchylky v oblasti strukturálních opatření
Článek 13
1. Odchylně od článků 5, 6, 7, 10 a 19 nařízení Rady (EHS) č. 2328/91 ze dne 15. července 1991 o zlepšení účinnosti zemědělských struktur [15] se investiční podpora zemědělským podnikům na menších ostrovech v Egejském moři poskytuje za těchto podmínek:
5 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení se režim investičních podpor podle článků 5 až 9 uvedeného nařízení může použít na dotyčných ostrovech v Egejském moři i pro zemědělce, kteří, ač zemědělství není jejich hlavním povoláním, získávají alespoň 25 % svých příjmů z provozování svého zemědělského podniku a jejichž hospodářství zároveň nevyžaduje ekvivalent více než jedné pracovní síly, a to za předpokladu, že objem zamýšlených investic nepřesáhne 25000 ECU.
S výjimkou produkce místních specialit musí být veškerá výroba potravin určena pro místní spotřebu;
b) platí pro ně povinnost vést zjednodušené účetnictví podle čl. 5 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
c) podmínky stanovené v čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení neplatí pro produkci prasat v rodinných podnicích; avšak podmínka obsažená v posledním pododstavci, že po provedení plánu může být v podniku vyprodukováno alespoň ekvivalentní množství odpovídající 35 % krmiva spotřebovaného prasaty, se nahrazuje 10 %;
d) v oblasti produkce vajec a drůbežího masa neplatí zákaz uvedený v čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení pro rodinné podniky;
e) odchylně od čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) uvedeného nařízení se zvyšuje nejvyšší hodnota investiční podpory 55 % bez ohledu na to, zda jde o nemovitosti či jiné investice.
Ustanovení písmen c), d) a e) se použijí pouze, pokud jsou hospodářská zvířata chována způsobem slučitelným s požadavky dobrého zacházení se zvířaty a životního prostředí a pokud je tato produkce určena pro domácí trh menších ostrovů.
2. Podmínka uvedená v poslední odrážce článku 10 odstavce 1 nařízení (EHS) č. 2328/91 se nevztahuje na usazování mladých zemědělců.
3. Odchylně od čl. 19 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2328/91 může být u chovu skotu částka vyrovnávacího příspěvku podle článku 17 uvedeného nařízení v roce 1993 zvýšena až do nejvyšší částky 3540 ECU na zemědělský podnik, která je aktualizována postupem podle článku 29 nařízení (EHS) č. 4253/88 [16], na částku 180,50 ECU na VDJ.
4. Odchylně od čl. 19 odst. 1 písmeno b) bod iii) může být vyrovnávací příspěvek uvedený v článku 17 nařízení (EHS) č. 2328/91 poskytnut na menších ostrovech na všechny plodiny v roce 1993 do nejvyšší částky 3540 ECU na zemědělský podnik, která je aktualizována postupem podle článku 29 nařízení (EHS) č. 4253/88, pokud jsou pěstovány způsobem slučitelným s požadavky ochrany životního prostředí.
Kromě toho, krávy, jejichž mléko je určeno pro domácí trh regionu, mohou být vzaty v úvahu pro výpočet vyrovnávacího příspěvku ve všech oblastech regionu, uvedených v čl. 3 odst. 4 a 5 směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělském hospodaření v horských a v některých méně příznivých oblastech [17], a to do nejvyššího počtu 20 dobytčích jednotek.
5. Komise postupem podle článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88:
a) stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku,
b) může pro menší ostrovy na odůvodněnou žádost příslušných orgánů rozhodnout o odchylce od druhé odrážky článku 17 odstavce 3 uvedeného nařízení tak, že příspěvek Společenství bude moci být stanoven na vyšší úrovni, než je stanoveno pro investice ke zlepšení životní úrovně obyvatel v některých odvětvích zpracování a odbytu zemědělských produktů.
HLAVA IV Závěrečná ustanovení
Článek 14
Opatření uvedená v hlavách I a II tohoto nařízení odpovídají pojmu intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [18].
Článek 15
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě roční zprávu o provádění opatření podle tohoto nařízení a případně návrhy na jakákoli nápravná opatření, která mohou být nezbytná k dosažení cílů tohoto nařízení.
2. Na konci třetího roku používání zvláštního režimu zásobování zašle Komise Evropskému parlamentu a Radě obecnou zprávu o hospodářské situaci menších ostrovů, z níž vyplyne, jaký účinek měla opatření prováděná na základě tohoto nařízení.
Na základě výsledků této zprávy navrhne Komise případné nezbytné úpravy, které případně stanoví snížení výše určitých podpor a/nebo časová omezení.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 26. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2999/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštním opatřením pro dodávky zpracovaného ovoce a zeleniny na Madeiru, zejména pokud jde o stanovení výhledového odhadu dodávek na období od 1. července 1993 do 30. června 1994
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se určitých zemědělských produktů [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3714/92 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že množství produktů způsobilých ke zvláštní úpravě dodávek se stanoví prostřednictvím pravidelných výhledových odhadů dodávek, které se mohou změnit v závislosti na základních požadavcích trhu s přihlédnutím k místní produkci a tradičním obchodním tokům; že za účelem zajištění splnění těchto požadavků, pokud jde o množství, ceny, jakost a zachování podílu produktů dodávaných ze Společenství je podpora poskytnutá produktům pocházejícím z ostatních států Společenství stanovena za podmínek, které mají pro konečného spotřebitele rovnocenné důsledky, jako je osvobození od cel na dovoz produktů pocházejících ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2999/92 [3] stanoví prováděcí pravidla ke zvláštním opatřením pro dodávky zpracovaného ovoce a zeleniny na Madeiru a výhledový odhad množství způsobilých ke zvláštní úpravě dodávek na období od 1. července 1992 do 30. června 1993;
vzhledem k tomu, že vyhodnocení požadavků trhu na Madeiře pro období od 1. července 1993 do 30. června 1994 vedlo ke stanovení výhledového odhadu dodávek příslušných produktů v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny pro Kanárské ostrovy, tvořené stejnými množstvími, jaká byla stanovena jako konečná pro předcházející období;
vzhledem k tomu, že prověření působnosti ujednání týkajících se licencí a osvědčení v období od července 1992 do června 1993 vedlo k závěru, že doba platnosti licencí a osvědčení by se oproti stávající situaci měla prodloužit o dva měsíce;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2999/92 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1600/92 je výše podpory při 10 ECU za 100 kg pro produkty a množství spadající do výhledové bilance dodávek stanovena v příloze II. Tato částka je stanovena tak, aby se s přihlédnutím k tradičním obchodním tokům zachoval podíl produktů dodávaných ze Společenství."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Doba platnosti osvědčení a licencí končí posledním dnem třetího měsíce následujícího po jejich vydání."
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1609/88, pokud jde o termín pro uskladnění másla prodávaného na základě nařízení (EHS) č. 3143/85 a (EHS) č. 570/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2071/92 [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 985/68 ze dne 15. července 1968, kterým se stanoví obecné předpisy pro intervenci na trhu másla a smetany [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2045/91 [4], a zejména na článek 7a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 1 nařízení Komise (EHS) č.
3143/85 ze dne 11. listopadu 1985 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1756/93 [6], musí být máslo uváděné do prodeje uskladněno do stanoveného data; že stejný postup platí pro máslo prodávané v rámci režimu stanoveného nařízením Komise (EHS) č.
570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [7], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
1813/93 [8];
vzhledem k tomu, že článek 1 nařízení Komise (EHS) č. 1609/88 [9], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1761/93 [10], stanoví termíny pro uskladnění másla prodávaného na základě nařízení (EHS) č. 3143/85 a (EHS) č. 570/88;
vzhledem k tomu, že německá intervenční agentura vlastní množství másla, které bylo uskladněno v období od dubna do července 1991 a které bylo vyrobeno na území bývalé Německé demokratické republiky; že jakost tohoto másla se při déletrvajícím skladování výrazně zhoršuje; že je proto nezbytné uvést toto máslo přednostně do prodeje a tudíž se odchýlit od termínů pro uskladnění stanovených v nařízení (EHS) č.
1609/88;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (EHS) č. 1609/88 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Odchylně od uvedených termínů musí být německé máslo označené jako "Export-Qualität" uskladněno do 1. srpna 1991."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2037/93 ze dne 27. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky, za kterých může fyzická nebo právnická osoba výjimečně žádat o zápis;
vzhledem k tomu, že při vzetí v úvahu různých právních situací v členských státech může být přípustné vznesení námitek ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložené skupinou jednotlivců, které spojuje společný zájem;
vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného uplatňování nařízení (EHS) č. 2081/92 by měly být stanoveny přesné lhůty týkající se námitek, které by se uplatňovaly tehdy, když je zahájeno řízení o zápisu;
vzhledem k tomu, že Komise může přijmout příslušná opatření k určení případů uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 a situací, které by mohly klamat spotřebitele v členských státech ve smyslu výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že tato opatření zavádějí nový systém Společenství určený k ochraně označení původu a zeměpisných označení, který znamená odlišná nová označení; že je velmi důležité vysvětlit jejich význam veřejnosti, aniž by tím došlo k tomu, že producenti a/nebo zpracovatelé nebudou muset dělat reklamu svým produktům;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech, kdy je daná osoba v době podání žádosti jediným producentem v příslušné vymezené zeměpisné oblasti, může žádost o zápis podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 podat i jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která je uvedena v čl. 5 odst. 1 druhém pododstavci výše uvedeného nařízení.
Žádost je platná pouze tehdy, pokud:
a) tato osoba používá hodnověrné a neměnné místní metody a
b) vymezená zeměpisná oblast má takové vlastnosti, které ji podstatně odlišují od sousedních oblastí, a/nebo jsou vlastnosti daného produktu odlišné.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 se tato fyzická nebo právnická osoba, která podala žádost o zápis, považuje za skupinu ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Pokud vnitrostátní právní předpisy určitého státu jednají se skupinou jednotlivců bez právní subjektivity jako s právnickou osobou, má taková skupina jednotlivců právo předložit žádost ve smyslu článku 1 tohoto nařízení a dále právo nahlédnout do přihlášky podle čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 a rovněž má právo vznést námitky podle čl. 7 odst. 3 výše uvedeného nařízení.
Článek 3
Pro účely použití lhůty uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 je nezbytné vzít v úvahu:
- buď den odeslání sdělení námitek členským státem, přičemž se jako důkaz o dni odeslání přijímá datum poštovního razítka, nebo
- den obdržení v případě, kdy je sdělení námitek vznesené dotyčným členským státem doručeno Komisi, a to buďto přímo, dálnopisem nebo faxem.
Článek 4
Komise může učinit příslušná opatření za účelem určení případů, kdy určitý název zdruhoví ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92, jakož i situace, kdy je pravděpodobné, že by mohlo dojít ke klamání spotřebitelů, a o kterých bylo rozhodnuto podle článku 15 výše uvedeného nařízení.
Článek 5
Po dobu pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost přijímá Komise nezbytná opatření k tomu, aby informovala veřejnost o významu označení "CHOP", "CHZO", "chráněné označení původu" a "chráněné zeměpisné označení" v jazycích Společenství. Tato opatření nebudou mít formu podpory producentů a/nebo zpracovatelů.
Článek 6
Lhůta uvedená v čl. 7 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 začíná běžet ode dne odeslání výzvy Komise určené členským státům k tomu, aby mezi sebou dosáhly dohody.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (EHS) č. 2039/93 ze dne 27. července 1993, kterým se určuje částka podpory produkce brambor na Kanárských ostrovech stanovená Radou v ECU a snížená následkem nového stanovení měn
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3824/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se mění ceny a částky stanovené v ECU následkem nového stanovení měn [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1663/93 [3], stanoví seznam cen a částek, na něž se od začátku hospodářského roku 1993/94 v rámci režimu automatického odstranění negativních měnových odchylek vztahuje koeficient 1,013088, který je stanoven nařízením Komise (EHS) č.
1331/93 [5]; že článek 2 nařízení (EHS) č. 3824/92 stanoví, že výsledné snížení cen a částek by se mělo určit pro jednotlivá dotčená odvětví a měla by se stanovit hodnota těchto snížených cen;
1601/92 [6], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3714/92 [7], stanoví podporu místní produkce brambor určených k lidské spotřebě na Kanárských ostrovech; že by částka podpory měla být upravena podle výše uvedených ustanovení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro osivo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částka podpory uvedené v čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1601/92, snížená v souladu s článkem 2 nařízení (EHS) č. 3824/92, se stanoví na 494 ECU za hektar.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2040/93 ze dne 27. července 1993 o stanovení výše podpory pro produkci brambor určených pro lidskou spotřebu na Madeiře a o výši podpory pro sadbové brambory a endivii na Azorech, stanovených Radou v ECU a snížených v důsledku nového stanovení měn
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3824/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se mění ceny a částky stanovené v ECU v důsledku nového stanovení cen ze září a listopadu 1992 [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1663/93 [3], stanoví seznam cen a částek ovlivněných koeficientem 1,013088 stanoveným nařízením Komise (EHS) č.
1331/93 [5], od začátku hospodářského roku 1993/94 podle opatření týkajících se automatického odstranění negativních měnových mezer; že článek 2 nařízení (EHS) č. 3824/92 stanoví, že by mělo být pro každé odvětví uvedeno výsledné snížení a měla by být stanovena hodnota snížených cen;
1600/92 [6] ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3714/92 [7] stanoví podporu pro místní produkci brambor určených pro lidskou spotřebu na Madeiře a pro sadbové brambory a endivii na Azorech; že by měla být podpora upravena podle výše uvedených ustanovení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro semena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto se stanoví pomoc ve výši 494 ECU na hektar, uvedená v článcích 16 a 27 nařízení (EHS) č. 1600/92, snížená v souladu s článkem 2 nařízení (EHS) č. 3824/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 2055/93 ze dne 19. července 1993, kterým se některým producentům mléka a mléčných výrobků přiděluje zvláštní referenční množství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že někteří producenti mléka a mléčných výrobků nedodávali nebo neprodávali mléko nebo mléčné výrobky ze svého zemědělského podniku během referenčního roku schváleného příslušnými členskými státy v rámci zavedení režimu kvót, neboť se zavázali neuvádět mléko na trh nebo přeměnit stádo dojnic; že tito producenti byli proto vyřazeni z přidělení referenčního množství;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků [3], bylo nařízeními (EHS) č. 764/89 [4] a (EHS) č. 1639/91 [5] postupně změněno ve prospěch uvedených producentů;
vzhledem k tomu, že Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 3. prosince 1992 ve věci C-224/90 prohlásil čl. 3a odst. 1 druhou odrážku nařízení (EHS) č. 857/84, ve znění nařízení (EHS) č. 764/89 a (EHS) č. 1636/91, do té míry za neplatnou, že vyloučil z přidělení zvláštního referenčního množství nabyvatele prémie poskytované na základě nařízení Rady (EHS) č. 1078/77 ze dne 17. května 1977, kterým se zavádí režim prémií za neuvedení mléka a mléčných výrobků na trh a za přeměnu stád dojnic [6], od okamžiku, kdy nabyvatelé již získali referenční množství jiného zemědělského podniku ve smyslu článků 2 nebo 6 nařízení (EHS) č. 857/84;
vzhledem k tomu, že Soudní dvůr v rozsudku ze dne 19. května 1993 ve věci C-81/91 zamýšlel vyjádřit se k principu a způsobech přidělení zvláštního referenčního množství v případě částečného převodu zemědělského podniku, který disponoval takovým množstvím na základě článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [7] zrušilo s účinkem od 1. dubna 1993 nařízení (EHS) č.
857/84; že je proto vhodné přijmout na základě uvedených rozsudků nové nařízení, jehož cílem je za určitých podmínek přidělení zvláštního referenčního množství pro nabyvatele části nebo celého zemědělského podniku, který byl z takového přidělení vyloučen;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora je nezbytné přijmout ustanovení, které se liší podle toho, zda jde o převod celého zemědělského podniku nebo jeho části, a zda, pokud jde o částečný převod, bylo podniku již přiděleno zvláštní referenční množství ve smyslu článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84 či nikoli;
vzhledem k tomu, že podle článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84 je zvláštní referenční množství přiděleno nejprve dočasně a poté trvale, a to na základě splnění určitých podmínek; že uvedené podmínky upřesňují zejména to, že příslušný žadatel musí skutečně znovu zahájit produkci mléka, kterou musel zcela zanechat; že v tomto případě jsou příslušní nabyvatelé prémie aktivními producenty mléka v souladu s čl.
9 písm. c) nařízení (EHS) č. 3950/92; že se proto, pokud jde o zvláštní referenční množství, na ně nemohou vztahovat podmínky stejné s podmínkami podle článku 3a nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že pokud zemědělský podnik, jehož část byla převedena, již získal zvláštní referenční množství ve smyslu článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84, je vhodné v souladu s rozsudkem Soudního dvora ze dne 19. května 1993 rozdělit uvedené množství mezi převádějícího a nabyvatele a stanovit pravidla tohoto rozdělení, aniž by členské státy byly nuceny využít v případě potřeby svou státní rezervu;
vzhledem k tomu, že pro případ povinného nebo nepovinného využití státní rezervy je vhodné upřesnit, že se tato rezerva doplňuje zejména pro tento účel, a to zejména na základě ustanovení nařízení (EHS) č. 1560/93, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3950/92, a případně na základě článku 5 a čl. 8 první odrážky uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Producent ve smyslu čl. 9 písm. c) nařízení (EHS) č. 3950/92:
- který je buď nabyvatelem prémie za neuvádění na trh nebo za přeměnu stád dojnic ve smyslu nařízení (EHS) č. 1078/77 a který byl vyloučen z použití článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84, neboť získal referenční množství na základě článků 2 nebo 6 uvedeného nařízení,
- nebo který převzal část zemědělského podniku, na který se vztahují stejná ustanovení a kterému nebylo přiděleno referenční množství na základě článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84,
získá na základě žádosti zvláštní referenční množství za podmínky, že:
- prokáže, že převzal a splnil závazek neuvádět na trh nebo přeměnit, pokud jde o převzatý zemědělský podnik nebo jeho část,
- uvedený závazek vypršel po 31. prosinci 1982,
- k datu své žádosti nedošlo k převodu celého zemědělského podniku nebo jeho části,
- na základě své žádosti a s ohledem na stanovená kritéria prokáže, že je schopen zvýšit produkci svého zemědělského podniku až na požadované zvláštní referenční množství.
2. Pokud bylo zemědělskému podniku, jehož část, na kterou se při převodu vztahovala ustanovení nařízení (EHS) č. 1078/77, přiděleno referenční množství podle článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84 na základě množství, na které byl nárok na prémii podle nařízení (EHS) č. 1078/77 získán nebo zachován, uvedené referenční množství se rozdělí mezi převodce a nabyvatele části zemědělského podniku:
- na žádost nabyvatele, pokud splňuje definici čl. 9 písm. c) nařízení (EHS) č. 3950/92 a podmínky podle odst. 1 třetí, čtvrté a páté odrážky,
- v poměru k plochám pícnin podle čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 1391/78, které byly převedeny v souladu s článkem 7 nařízení (EHS) č. 3950/92.
Pokud se v důsledku převodů provedených na základě příslušných ustanovení ukáže takové dělení jako nemožné nebo z hlediska práv nabyvatele nepodstatné, použije se odstavec 1.
Odchylně od prvního pododstavce mohou však členské státy splnit nároky nabyvatele na základě množství uvolněných ze státní rezervy ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 3950/92, pokud jdou nezbytná množství k dispozici.
Článek 2
Zvláštní referenční množství uvedené v čl. 1 odst. 1 stanoví příslušný členský stát na základě objektivních kritérií v poměru k ploše pícnin podle čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 1391/78, kterou producent používá k datu podání žádosti na základě množství, pro které byla počítána prémie, přičemž množství se sníží o procentuální podíl všech srážek vztahujících se na referenční množství stanovená v souladu s článkem 2 nařízení (EHS) č. 857/84 včetně všech případů základního snížení o 4,5 % nebo na základě článku 6 uvedeného nařízení.
Pokud již producent získal referenční množství pro převzatý zemědělský podnik nebo jeho část na základě čl. 3 odst. 1 a 2 a/nebo čl.4 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EHS) č. 857/84 nebo na základě čl. 5 odst. 4 písm. b) a/nebo čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1546/88, nebo na základě článku 2 nařízení (EHS) č. 857/84, pokud členský stát nepoužil uvedený č. 9 odst. 2 a/nebo články 3b a 3c nařízení (EHS) č. 857/84 a/nebo čl. 2 odst. 4 písm. c) nařízení (EHS) č. 1637/91, zvláštní referenční množství uvedené v prvním odstavci se sníží o stejné množství.
Článek 3
Množství, která jsou nezbytná pro přidělení zvláštních referenčních množství producentům uvedeným v čl. 1 odst. 1, jsou uvolněna z rezervy uvedené v článku 5 nařízení (EHS) č. 3950/92.
1 odst. 2 prvním pododstavci, pokud převodce není schopen nadále pokračovat za spolehlivých hospodářských podmínek v produkci mléka ve svém zemědělském podniku v důsledku rozdělení zvláštního referenčního množství, mohou mu být přidělena množství ze státní rezervy.
Příslušný členský stát proto stanoví kritéria, která mají být zohledněna.
Článek 4
Pokud do 31. prosince 1997 členské státy oprávní producenty uvedené v článku 1 k dočasným převodům ve smyslu čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3950/92, zvláštní referenční množství se převede na příslušné období do státní rezervy.
V případě účasti na opatřeních týkajícím se definitivního zřeknutí se referenčních množství do 1. října 1996 se zvláštní referenční množství vrátí do státní rezervy podle článku 5 nařízení (EHS) č. 3950/92 a vyplatí se náhrada za uvolněné množství, které je sníženo o zvláštní množství.
Pokud je zemědělský podnik skládající se ze získaných sloučených podniků nebo jejich částí prodán nebo pronajat spolu s dalšími provozními produkčními jednotkami do 1. října 1996, příslušné zvláštní referenční množství se vrátí do vnitrostátní rezervy ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 3950/92 v poměru k prodané nebo pronajaté ploše.
Článek 5
Na producenta, který získal zvláštní referenční množství na základě tohoto nařízení, se nevztahuje zaplacení dodatečné dávky za množství, která byla uvedena na trh do 1. dubna 1993 a která nepřekračují referenční množství, které producent vlastní a které je zvýšené o uvedené zvláštní referenční množství.
Na producenta, jehož zvláštní referenční množství bylo sníženo na základě čl. 1 odst. 2, se nevztahuje zaplacení dávky za množství mléka, která byla uvedena na trh do 1. dubna 1994 a která nepřekračují množství, která producent vlastnil k 1. dubnu 1993.
Článek 6
Ustanovení tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud zemědělský podnik nebo jeho část získal producent uvedený v článku 1 jako dědictví nebo podobným způsobem.
Článek 7
Producent podá žádost o přidělení zvláštního referenčního množství příslušnému orgánu dotyčného členského státu do 1. listopadu 1993.
Článek 8
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
ze dne 27. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 563/82, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 pro stanovení tržních cen dospělého skotu na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 125/93 [2],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se stanoví klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1026/91 [4], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst.
3 nařízení Komise (EHS) č. 563/82 [5] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
3402/85 [6] stanoví opravné koeficienty uplatňované pro hmotnost jatečně upravených těl, pokud se obchodní úprava jatečně upraveného těla liší od příslušné referenční obchodní úpravy; že by u některých tříd protučnělosti měly být upraveny opravné koeficienty týkající se odstraňování podkožního tuku, aby lépe odpovídaly praxi; že by u metod pro výpočet opravných koeficientů mělo být upřesněno, zda jsou totožné v celém členském státě nebo zda se liší podle jatek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 563/82 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pokud jsou opravné koeficienty podle odstavce 3 na celém území členského státu stejné, vypočítají se na vnitrostátním základě; pokud se však tyto opravné koeficienty liší podle jatek, vypočítají se jednotlivě."
2. V příloze se opravné koeficienty stanovené pro odstraňování podkožního tuku tříd protučnělosti 3 a 4 nahrazují procentním zvýšením o + 2 a o + 3.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1382/91 o předkládání údajů o vykládkách produktů rybolovu v členských státech
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že v rámci vytvoření Evropského hospodářského prostoru, by se řízení trhu s produkty rybolovu zlepšilo, kdyby existovaly harmonizované statistiky vykládek produktů rybolovu všech zemí EHP;
vzhledem k tomu, že v příloze XXI.25 Dohody o Evropském hospodářském prostoru se členské země Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) zavázaly předkládat Komisi, nejpozději ode dne 1. ledna 1995, měsíční údaje o vykládkách produktů rybolovu v těchto zemích plavidly Společenství a ESVO a nepovinně i plavidly třetích zemí;
vzhledem k tomu, že potřeba harmonizovaných statistik vyžaduje, aby byly údaje předkládané členskými státy Společenství podle nařízení (EHS) č. 1382/91 [3] doplněny o údaje o vykládkách prováděných plavidly ESVO a nepovinně i plavidly třetích zemí;
vzhledem k tomu, že požadované doplňující údaje již jsou obecně shromažďovány a zpracovávány příslušnými orgány v členských státech Společenství;
vzhledem k tomu, že při provádění nařízení (EHS) č. 1382/91 vyšly najevo určité menší nesrovnalosti při určování produktů, jejichž údaje se vyžadují, a že je žádoucí zavést harmonizovaný formát pro předkládání údajů na magnetických nosičích dat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (EHS) č. 1382/74 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Každý členský stát předloží Komisi údaje o množství a průměrné ceně produktů rybolovu vyložených na jeho území rybářskými plavidly Společenství a plavidly ESVO během každého kalendářního měsíce, s náležitým ohledem na nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [4].
Pro účely tohoto nařízení se výrazem "vykládka produktů rybolovu" rozumí:
- produkty vyložené rybářskými plavidly nebo jinými složkami rybářského loďstva,
- produkty vyložené plavidly členských států v přístavech mimo území Společenství, na které se vztahuje doklad T2M v příloze nařízení Komise (EHS) č. 137/79 [5] a
- produkty přeložené z rybářských plavidel Společenství a jiných složek rybářského loďstva Společenství na plavidla třetích zemí na území dotčeného členského státu.
Členské státy zajistí, aby všechny předkládané údaje, kromě případů, na které se vztahují odchylky podle čl. 5 odst.
4, zahrnovaly všechny vykládky produktů rybolovu uvedených v příloze I provedené v daném kalendářním měsíci.
Množství do 10 % hmotnosti produktů rybolovu vyložených v kalendářním měsíci, lze však určit pomocí odběru vzorků.
Tyto odběry vzorků jsou předmětem zprávy podle čl. 5 odstavců 1 a 2."
Článek 2
Článek 4 nařízení (EHS) č. 1382/91 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Členské státy splní své povinnosti vůči Komisi podle článků 1 a 2 tím, že předloží údaje na magnetickém nosiči ve formátu podle přílohy IV.
2. V případě, že členský stát má potíže s předáváním údajů na magnetickém nosiči, sdělí je Komisi způsobem podle přílohy III."
Článek 3
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 1382/91 se nahrazují přílohami v příloze A tohoto nařízení.
Příloha IV v příloze B tohoto nařízení se doplňuje k nařízení (EHS) č. 1382/91.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. července 1993, kterým se mění nařízení (Euratom) č. 3227/76 o uplatňování ustanovení o systému záruk Euratomu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 79 této smlouvy,
s ohledem na souhlas Rady,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (Euratom) č. 3227/76 [1] vymezuje povahu a rozsah požadavků uvedených v článku 79 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení (Euratom) č. 3227/76 vyžaduje, aby osoby a provozovatelé sdělovali Komisi technické a provozní informace a údaje;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAAE) při posilování mezinárodního systému záruk je žádoucí umožnit Komisi, aby předávala některé údaje o zárukách MAAE;
vzhledem k tomu, že v případě základních technických charakteristik nových zařízení je v zájmu jejich včasného předání MAAE vhodné prodloužit lhůtu, ve které mají být ohlášeny Komisi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (Euratom) č. 3227/76 se mění takto:
1. V článku 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Základní technické charakteristiky nových zařízení se ohlašují podle článku 1 alespoň 200 dnů před tím, než se uskuteční první dodávka jaderného materiálu.
Kromě toho u nových zařízení s inventurou nebo ročním obratem jaderného materiálu, podle toho, co je větší, vyššími než jeden efektivní kilogram, musí být ohlášen vlastník, provozovatel, účel, umístění, typ, kapacita a očekávané datum uvedení do provozu, a to alespoň 200 dnů před zahájením výstavby."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"PŘENOS INFORMACÍ A ÚDAJŮ
Článek 34a
Komise může informace a údaje získané podle tohoto nařízení předávat Mezinárodní agentuře pro atomovou energii."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost patnáctým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že intervenční agentury mohou obiloviny nakupovat v rámci povinné intervence podle článku 4 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo v rámci zvláštních intervenčních opatření podle článku 6 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že obiloviny ze zásob intervenčních agentur musejí být uvedeny do prodeje kupujícími ve Společenství bez jakékoliv diskriminace; že systém nabídkového řízení v zásadě umožňuje tohoto cíle dosáhnout; že by však ve zvláštních případech mělo být možné použít i jiné způsoby uvedení do prodeje;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se všem zájemcům ve Společenství zajistilo rovné zacházení, musí být oznámení o nabídkovém řízení zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství a měla by být stanovena dostatečná lhůta mezi datem zveřejnění a konečným termínem pro podání nabídek; že zveřejnění není nutné pro množství nižší než 2000 tun;
vzhledem k tomu, že prodej na vnitřním trhu musí být prováděn na základě cenových podmínek, které nenarušují trh; že tohoto cíle lze dosáhnout za předpokladu, že se prodejní cena s ohledem na jakost zařazenou do nabídkového řízení rovná ceně na místním trhu, aniž by klesla pod úroveň dané intervenční ceny; že v některých případech dodržování této cenové úrovně může být v rozporu s řádným řízením trhu nebo intervence a může narušit fungování společné organizace trhu; že by proto měla být stanovena možnost vyprodávat v těchto případech intervenční zásoby za zvláštních cenových podmínek;
vzhledem k tomu, že nákup obilovin zvláště vhodných pro některá užití může být na trhu velice obtížný; že by proto měla být stanovena možnost usnadnit zásobování trhu z intervenčních zásob; že by však tato možnost měla být omezena pouze na výjimečné případy;
vzhledem k tomu, že uvedení do prodeje obilovin pro vývoz by mělo být prováděno na základě cenových podmínek stanovených pro jednotlivé případy s přihlédnutím k vývoji a potřebám trhu; že však tyto prodeje nesmějí vést k narušením poškozujícím vývozy z otevřeného trhu; že je proto vhodné, aby Komise na základě předložených nabídek stanovila minimální prodejní cenu;
vzhledem k tomu, že Komise stanoví minimální prodejní cenu s ohledem na všechny relevantní údaje dostupné v den podání nabídek; že za tím účelem, aby se zabránilo spekulacím a byl zajištěn průběh nabídkového řízení za rovných podmínek pro všechny zájemce, musí být nabídky doplněny žádostí o předběžné stanovení vývozní náhrady;
vzhledem k tomu, že nabídky pro různé šarže jsou srovnatelné pouze tehdy, vztahují-li se na obiloviny v rovnocenných podmínkách; že obiloviny zařazené do nabídkového řízení jsou skladovány na různých místech; že srovnatelnost je lépe zajištěna, jsou-li vybranému účastníkovi uhrazeny nejnižší náklady na přepravu z místa, kde jsou příslušné obiloviny skladovány, do místa výjezdu; že však lze z rozpočtových důvodů hradit náklady pouze ve vztahu k místu výjezdu, jehož lze dosáhnout za nejnižších nákladů; vzhledem k tomu, že by takové místo mělo být určeno s ohledem na jeho technické vybavení pro vývoz obilovin;
vzhledem k tomu, že normální průběh nabídkového řízení je možný pouze tehdy, předloží-li zájemci vážné nabídky; že tohoto cíle lze dosáhnout, je-li vyžadováno složení jistoty, která se uvolní při včasném zaplacení prodejní ceny;
vzhledem k tomu, že by při nabídkovém řízení pro vývoz mělo být zaručeno, že nejsou dotčené obiloviny opětovně uvedeny na trh Společenství; že toto riziko existuje, pokud je prodejní cena nižší než minimální cena, kterou je třeba dodržovat při opětovném uvedení do prodeje na vnitřním trhu; vzhledem k tomu, že by v takovém případě mělo být stanoveno složení druhé jistoty, jejíž částka by se rovnala rozdílu mezi prodejní cenou a minimální cenou; že se proto tato jistota uvolní pouze tehdy, jestliže vybraný vývozce poskytne důkaz podle článku 18 nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
1708/93 [3];
vzhledem k tomu, že by měl být výprodej intervenčních zásob proveden rychle a pokud možno v souladu s běžnými obchodními zvyklostmi, a proto by měla být stanovena lhůta, pokud jde o práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1836/82 ze dne 7. července 1982, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
966/93 [5], bylo mnohokrát pozměněno, a proto by mělo být v zájmu jasnosti nahrazeno;
vzhledem k tomu, že by se všemi prodeji v hospodářském roce 1993/94 mělo být zacházeno stejným způsobem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obiloviny koupené intervenčními agenturami podle článku 4 nařízení (EHS) č. 1766/92 se uvedou na trh prostřednictvím nabídkového řízení nebo, jde-li o opětovné uvedení na trh Společenství, prostřednictvím veřejné dražby.
2. Pro účely tohoto nařízení se "nabídkovým řízením" rozumí svobodná soutěž zájemců na základě výzvy k předkládání nabídek, přičemž vybrána bude nabídka toho z nich, kdo předloží tu nejvýhodnější.
HLAVA I Uvedení do prodeje na trhu Společenství
Článek 2
1. O zahájení nabídkového řízení se rozhodne postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č.
1766/92. Při rozhodnutí se stanoví zejména:
a) množství zařazená do nabídkového řízení;
b) konečné datum pro předložení nabídek u stálého nabídkového řízení a první a konečné datum pro předložení nabídek u zvláštního nabídkového řízení.
Rozhodnutí o zahájení podle prvního pododstavce se oznámí všem zájemcům zveřejněním v Úředním věstníku Evropských společenství.
Mezi datem zveřejnění a prvním konečným datem pro předložení nabídek musí uplynout lhůta nejméně osmi dnů.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro nabídková řízení pro množství menší než 2000 tun.
Článek 3
1. Intervenční agentury vypracují oznámení o nabídkovém řízení podle článku 12 a zajistí jejich zveřejnění zejména tím, že je vystaví ve svém sídle.
U stálého nabídkového řízení určí konečná data pro předložení nabídek pro každé dílčí nabídkové řízení.
2. Oznámení o nabídkovém řízení stanoví minimální množství, jichž se nabídky musí týkat.
Článek 4
Nabídkové řízení podle článku 2 lze omezit na stanovená užití a/nebo místa určení.
Článek 5
1. Při opětovných prodejích jiných než podle odstavce 3 musí vybraná nabídka odpovídat ceně zjištěné pro srovnatelnou jakost a pro reprezentativní množství na trhu v místě skladování nebo, není-li tato cena dostupná, ceně na nejbližším trhu, přičemž se zohlední náklady na přepravu.
Nabídka nesmí být za žádných okolností nižší než intervenční cena použitelná v poslední den lhůty pro předložení nabídek.
2. Pro účely používání odstavce 1 budou intervenční ceny, které se zohlední během dvanáctého měsíce hospodářského roku, intervenční ceny platné pro jedenáctý měsíc zvýšené o částku měsíčního zvýšení.
3. Při opětovném uvedení kukuřice a čiroku do prodeje během prvních tří měsíců hospodářského roku a pšenice seté, pšenice tvrdé, žita a ječmene během prvních dvou měsíců hospodářského roku musí vybrané nabídky odpovídat intervenční ceně použitelné pro jedenáctý měsíc předcházejícího hospodářského roku zvýšené o částku měsíčního zvýšení stanoveného pro tentýž rok.
4. Dojde-li během hospodářského roku k narušení společné organizace dotčených trhů zejména v důsledku potíží s prodejem obilovin za ceny podle odstavce 1, mohou být postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoveny zvláštní cenové podmínky.
Článek 6
Druhý měsíc následující po ukončení nabídkového řízení oznámí příslušný členský stát Komisi výsledek nabídkového řízení a uvede zejména průměrné prodejní ceny jednotlivých šarží a prodaná množství.
HLAVA II Uvedení do prodeje pro vývoz
Článek 7
1. O nabídkovém řízení se rozhodne postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č.
1766/92. Při rozhodnutí se stanoví zejména:
a) množství zařazená do nabídkového řízení;
b) regiony, ve kterých jsou tato množství skladována;
c) konečné datum pro předložení nabídek pro dílčí nabídkové řízení a první a konečné datum pro předložení nabídek pro stálé nabídkové řízení.
Rozhodnutí podle prvního pododstavce se oznámí všem zájemcům zveřejněním v Úředním věstníku Evropských společenství.
Mezi datem zveřejnění a prvním konečným datem pro předložení nabídek musí uplynout lhůta nejméně osmi dnů.
2. V oznámení o nabídkovém řízení podle článku 12 určí intervenční agentura pro každou šarži přístav nebo místo výjezdu, kterých lze dosáhnout při nejnižších nákladech na přepravu a které mají odpovídající technické vybavení pro vývoz obilovin zařazených do nabídkového řízení.
Nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem nakládky v přístavu nebo místě výjezdu podle prvního pododstavce jsou vybranému vývozci pro vyvážená množství hrazeny intervenční agenturou.
3. Ve zvláštních případech může být postupem podle odstavce 1 rozhodnuto, že přepravu zajistí za stejných podmínek intervenční agentura.
Článek 8
1. Nabídky:
a) mohou být zamítnuty, týkají-li se šarží menších než 500 tun;
b) mohou být předloženy, týkají-li se pouze určených množství;
c) jsou považovány za předložené, týkají-li se obilovin dodaných do přístavů nebo míst výjezdu podle čl. 7 odst. 2, ale nevyložených.
2. Aniž je dotčen čl. 13 odst. 2, nabídky jsou platné pouze tehdy, jsou-li doplněny žádostí o vývozní licenci a žádostí o předběžné stanovení vývozní náhrady nebo dávky pro dotčené místo určení. Všechny země, pro něž je použitelná jednotná sazba vývozní náhrady nebo dávky, jsou považovány za jedno místo určení.
Článek 9
Odchylně od čl. 21 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [6] jsou vývozní licence vydané podle tohoto nařízení považovány pro účely stanovení jejich doby platnosti za vydané v konečný den pro předložení nabídek.
Článek 10
Po uplynutí lhůty pro předložení nabídek zašle dotčený členský stát Komisi anonymní seznam, v němž uvede pro jednotlivé nabídky zejména množství, cenu a přirážky nebo srážky, které se k nim vztahují. Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č.
1766/92 stanoví minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že žádné kroky ohledně obdržených nabídek nepodnikne.
Minimální prodejní cena se stanoví na úrovni, která nenaruší ostatní vývozy.
Článek 11
Je-li žádost o vývozní licenci předložená vybraným účastníkem podle čl. 8 odst. 2 založena na článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88, intervenční agentura ukončí smlouvu pro množství, pro něž není licence vydána v souladu s uvedeným článkem.
HLAVA III Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 12
Nejméně osm dní před prvním konečným datem pro předložení nabídek zveřejní intervenční agentura oznámení o nabídkovém řízení, v němž uvede:
- doplňkové doložky a podmínky prodeje slučitelné s tímto nařízením,
- hlavní fyzické a technické vlastnosti různých šarží zjištěné intervenční agenturou při nákupu nebo během následných kontrol,
- místa skladování a jména a adresy skladovatelů.
Toto oznámení, jakož i všechny jeho změny, jsou zaslány Komisi před uplynutím první lhůty pro předložení nabídek.
Článek 13
1. Při uvádění do prodeje na trhu Společenství jsou nabídky stanoveny odkazem na standardní jakost definovanou nařízením Rady (EHS) č. 2731/75 [7].
Pokud se jakost obilovin od této standardní jakosti liší, cena vybrané nabídky se upraví použitím přirážek nebo srážek určených podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 1766/92.
2. Při uvádění do prodeje pro vývoz jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečnou jakost šarže, jíž se nabídka týká.
3. Při uvádění do prodeje pro vývoz může být stanoveno, že nabídky předložené podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou přijatelné.
4. Předložené nabídky nelze změnit ani stáhnout.
Nabídky jsou platné, pokud jsou doplněny důkazem, že účastník složil jistotu ve výši:
- 5 ECU/t při uvedení do prodeje pro vývoz,
- 5 až 10 ECU/t, jak stanoví daný členský stát při uvedení do prodeje na trhu Společenství.
Článek 14
Intervenční agentury přijmou všechna potřebná opatření, aby bylo zájemcům před předložením nabídek umožněno posoudit jakost obilovin uváděných do prodeje.
Článek 15
Intervenční agentura okamžitě oznámí všem účastníkům výsledek jejich nabídkového řízení.
Do tří pracovních dnů po uvedeném oznámení zašle vybraným účastníkům doporučeným dopisem nebo telefaxem prohlášení o výběru nabídky.
Článek 16
Vybraný účastník zaplatí obiloviny před odebráním, ale nejpozději do jednoho měsíce od data odeslání prohlášení podle článku 15.
Veškerá rizika a náklady na skladování pro obiloviny neodebrané ve lhůtě pro platbu ponese vybraný účastník.
Obiloviny zařazené do nabídkového řízení a neodebrané ve lhůtě pro platbu jsou po uplynutí této lhůty považovány ve všech ohledech za vyskladněné.
Při prodeji na vnitřním trhu je cena nabídky upravena s ohledem na jakostní vlastnosti popsané v oznámení o nabídkovém řízení.
Cena k vyplacení při vývozu je cena uvedená v nabídce zvýšená o jedno měsíční zvýšení, dojde-li k odebrání v měsíci následujícím po měsíci výběru nabídky.
Pokud vybraný účastník nezaplatí obiloviny ve lhůtě podle prvního pododstavce, intervenční agentura od smlouvy pro nezaplacená množství odstoupí.
Článek 17
1. Jistoty podle tohoto nařízení jsou složeny v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [8].
2. Jistota podle čl. 13 odst. 4 se uvolní pro množství, pro něž:
- nebyla nabídka vybrána,
- byla prodejní cena zaplacena ve stanovené lhůtě a při prodeji pro vývoz, při němž je vyplacená cena nižší než minimální cena pro opětovné uvedení do prodeje na trhu Společenství podle čl. 5 odst. 1, 2 a 3, byla složena jistota pokrývající rozdíl mezi těmito dvěma cenami.
3. Jistota podle druhé odrážky odstavce 2 se uvolní pro množství, pro něž:
- byl předložen důkaz, že produkt není nadále vhodný pro výživu lidí nebo zvířat,
- byl poskytnut důkaz podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Jistota se však uvolní, pokud provozovatel prokáže, že obiloviny opustily celní území Společenství na plavidle o hrubé prostornosti 2500 tun a vhodném pro námořní dopravu.
Tento důkaz se poskytne připojením následující poznámky, ověřené příslušným orgánem, na kontrolní kopii podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3665/87, na jednotném správním dokladu nebo na vnitrostátním dokladu potvrzujícím, že zboží opustilo celní území Společenství:
"Vývoz obilovin po moři – článek … nařízení (EHS) č. …",
- licence nebyla vydána podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88,
- smlouva byla vypovězena podle čtvrtého pododstavce článku 16.
4. Jistota podle čl. 13 odst. 4 propadne pro množství, pro něž:
- propadla jistota podle druhého pododstavce čl. 44 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3719/88,
- s výjimkou případů vyšší moci nebyla platba provedena ve lhůtě podle článku 16.
5. S výjimkou případů vyšší moci propadne jistota podle druhé odrážky odstavce 2 pro množství, pro něž nebyl ve lhůtě podle článku 47 nařízení (EHS) č. 3665/87 poskytnut důkaz uvedený v druhé odrážce odstavce 3.
Článek 18
Nařízení (EHS) č. 1836/82 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 19
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 28. července 1993, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 o pravidlech účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3597/90 [2] stanoví pravidla účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami;
vzhledem k tomu, že v důsledku reformy společné zemědělské politiky byly od hospodářského roku 1993/94 značně sníženy intervenční ceny obilovin; že je proto vhodné, aby chybějící množství zjištěná během finančního roku 1994 byla ohodnocena intervenční cenou předcházejícího hospodářského roku, jelikož většina množství v intervenčním skladu byla nakoupena ještě během uvedeného hospodářského roku;
vzhledem k tomu, že v důsledku nového stanovení měn uskutečněného od října 1992 vede ohodnocení chybějících množství při zemědělském přepočítacím koeficientu platném od 1. října stávajícího finančního roku k náhradě, která je nižší než nákupní cena; že tato situace by mohla vést k nesrovnalostem, a je proto nezbytné použít reálnější přepočítací koeficient;
vzhledem k tomu, že poměr mezi hovězím masem po vykostění a nevykostěným hovězím masem nakoupeným do intervence činí 68 %; že základní intervenční cena za hovězí maso je v obou případech stejná; že je proto vhodné použít pro základní intervenční cenu pro vykostěné hovězí maso opravný koeficient;
vzhledem k tomu, že na základě dosavadních zkušeností je vhodné stanovit určitá účetní pravidla;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3597/90 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"U obilovin se pro finanční rok 1994 jako základní intervenční cena použije cena platná 1. října 1992."
2. Druhá odrážka čl. 2 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"— pro množství uvedená v první odrážce odstavce 1 a v odst. 3 písm. a) je přepočítacím koeficientem, který se má použít, zemědělský přepočítací koeficient platný první den finančního roku."
3. K čl. 2 odst. 5 se připojí následující odrážka:
"— pro množství uvedená v druhé odrážce odstavce 1, v odstavci 2 a v odst. 3 písm. c) je přepočítacím koeficientem, který se má použít, zemědělský přepočítací koeficient platný první den každého čtvrtletí.
Pro první použití tohoto čtvrtletního koeficientu se použije koeficient platný 1. srpna 1993."
4. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"Není-li podle vizuální kontroly v rámci roční inventury nebo při kontrole při převzetí do intervence možné produkt znovu zabalit, může intervenční agentura prodat zbývající množství na základě soukromé smlouvy.
Toto množství se zaúčtuje jako vyskladnění ke dni odebrání vzorků.
Příjmy se připíší ve prospěch EZOZF za stejný měsíc."
5. Článek 7 odst. 2 písm. a) se nahrazuje tímto:
"Náklady na uskladnění a vyskladnění, které mají být odečteny, se vypočítají vynásobením odmítnutých množství součtem odpovídajících paušálních částek platných v měsíci vyskladnění a zemědělským přepočítacím koeficientem použitelným na paušální částky v měsíci vyskladnění."
6. Ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. b) se nahrazuje tímto:
"Náklady na skladování, které mají být odečteny, se vypočítají vynásobením odmítnutých množství počtem měsíců mezi uskladněním a vyskladněním, paušální částkou platnou v měsíci vyskladnění a zemědělským přepočítacím koeficientem použitelným na paušální částky v měsíci vyskladnění."
7. Ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. c) se nahrazuje tímto:
"Finanční náklady, které mají být odečteny, se vypočítají vynásobením odmítnutých množství počtem měsíců mezi uskladněním a vyskladněním, po odečtení počtu měsíců zpoždění platby v době uskladnění, s dvanáctinou finanční sazby platné v měsíci vyskladnění a průměrnou účetní hodnotou zásob převedených na začátku finančního roku nebo zásob v prvním měsíci prohlášení v případě, že neexistuje průměrná účetní hodnota převedených zásob."
8. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V případě zvláštních ustanovení je přepočítacím koeficientem použitelným na zaúčtování nákladů uvedených v odst. 2 písm. a) a b) koeficient platný první den v měsíci, v němž nastane zvláště určená rozhodná skutečnost."
9. V článku 8 se vypouští slova "zemědělské přepočítací koeficienty".
10. V příloze se doplňuje nový bod, který zní:
"HOVĚZÍ MASO
Při použití čl. 2 odst. 1, 2 a 3 písm. a) a c) je základní cenou, která se použije pro vykostěné hovězí maso, intervenční cena upravená koeficientem 1,47."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 28. července 1993 o uplatňování změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 a Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 pro účely nařízení Rady (EHS) č. 613/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 613/91 ze dne 4. března 1991 o změně registru lodí v rámci Společenství [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že použitelnost pravidel Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS 1974) a Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973, ve znění protokolu z roku 1978, (MARPOL 1973/1978) se pro účely změny registru lodí omezuje na tato pravidla platná k datu přijetí nařízení (EHS) č. 613/91, a to 4. března 1991;
vzhledem k tomu, že s ohledem na potřebu zvýšení bezpečnosti lodí byla úmluva SOLAS z roku 1974 a protokol k ní z roku 1978 mezitím změněny dne 9. a 10. listopadu 1988, 11. dubna 1989 a 23. května 1990; že tyto změny vstoupily v platnost na mezinárodní úrovni dne 1. února 1992;
vzhledem k tomu, že MARPOL 1973/78 byla také, s ohledem na nutnost zpřísnění norem pro zabránění znečišťování z lodí, mezitím změněna dne 4. července 1991 a tyto změny vstoupily v platnost na mezinárodní úrovni dne 4. dubna 1993;
vzhledem k tomu, že pro zajištění uplatňování těchto zpřísněných norem bezpečnosti a pro zabránění znečišťování v rámci Společenství, pokud jde o převedení lodi mezi registry členských států, by měly být tyto změny prohlášeny za použitelné pro účely nařízení (EHS) 613/91;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru pro přepsání lodí ze dne 7. května 1993,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely nařízení Rady (EHS) č. 613/91 jsou použitelné následující dodatky k Mezinárodní úmluvě o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS 1974):
1. rezoluce 1 "Konference vlád smluvních stran Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři, 1974 o Globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému" ze dne 9. listopadu 1988, pozměňující kapitoly I, II-1, III, IV, V a dodatek k příloze k úmluvě SOLAS 1974;
2. rezoluce 2 "Konference vlád smluvních stran Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři, 1974 o globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému" ze dne 9. listopadu 1988, kterým byly přijaty vzory záznamů zařízení (formulář E a R) doplňujících osvědčení o bezpečnostním vybavení nákladní lodi a osvědčení o bezpečnostním rádiovém vybavení nákladní lodi stanovená v příloze k úmluvě SOLAS z roku 1974;
3. rezoluce "Konference stran protokolu z roku 1978 vztahujícího se k Mezinárodní úmluvě o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 o globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému" ze dne 10. listopadu, pozměňující kapitolu I a dodatek k příloze protokolu z roku 1978 vztahujícího se k úmluvě SOLAS 1974;
4. rezoluce MSC 13(57) z 57. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace, přijaté dne 11. dubna 1989, doplňující kapitoly II-1, II-2, III, IV, V a VII přílohy SOLAS 1974;
5. rezoluce MSC 19(58) z 58. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace, přijaté dne 23. května 1990, doplňující kapitolu II-1 přílohy SOLAS 1974.
Článek 2
Pro účely nařízení (EHS) č.
613/91 se použije rezoluce MEPC 47(31) ze 31. zasedání Výboru pro ochranu životního prostředí moří Mezinárodní námořní organizace ze dne 4. července 1991 pozměňující přílohu I Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973, ve znění protokolu z roku 1978.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2174/93 ze dne 2. srpna 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1969/92 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) druhého pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu šedesáti dnů od data vstupu tohoto nařízení v platnost, byla-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 2186/93 ze dne 22. července 1993 o koordinaci postupu ve Společenství při zřizování registrů hospodářských subjektů pro statistické účely
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v jednotném trhu je stále nezbytnější zdokonalit srovnatelnost statistik pořizovaných pro potřeby Společenství a že při tomto zdokonalení je žádoucí společně vymezit a popsat okruh podniků a jiných jednotek, jejichž činnost je předmětem statistických výzkumů;
vzhledem k tomu, že za účelem shromažďování informací o těchto jednotkách mají být zřizovány a aktualizovány jejich registry;
vzhledem k tomu, že se zvyšuje potřeba informací o struktuře podniků, potřeba, jež nemůže být za současného stavu statistiky Společenství uspokojena;
vzhledem k tomu, že registry podniků pro statistické účely jsou nezbytným nástrojem pro sledování strukturálních změn v ekonomice vyplývajících z operací typu zakládání společných podniků, sdružení, skoupení, fúzí či převzetí podniků;
vzhledem k tomu, že význam veřejných podniků pro národní hospodářství členských států byl potvrzen zejména ve směrnici Komise 80/723/EHS [1], která tyto podniky definuje v článku 2; že je tedy potřebné, aby tyto podniky byly identifikovány v některém registru podniků;
vzhledem k tomu, že při neexistenci registru malých a středních podniků pro statistické účely nejsou v současnosti k dispozici některé statistické informace, a to především v odvětvích, v nichž působí mnoho malých a středních podniků, například v odvětví služeb;
vzhledem k tomu, že registry podniků jsou jedním ze způsobů naplnění protichůdných požadavků na větší míru informovanosti o podnicích a zároveň na ulehčení jejich administrativního zatížení, především pokud jde o malé a střední podniky podle doporučení 90/246/EHS [2]; že těmto požadavkům vyhovují registry tím, že využívají zejména informací již zanesených ve správních a soudních rejstřících;
vzhledem k tomu, že registry podniků pro statistické účely jsou jedním ze základních prvků informačních systémů o podnicích a umožňují provádět a koordinovat statistická zjišťování tím, že poskytují podklady pro sledování vzorků, extrapolační možnosti a nástroje pro kontrolu údajů od podniků, a to zejména těch podniků, na něž se vztahují směrnice 78/660/EHS [3] a 83/349/EHS [4];
vzhledem k tomu, že zavedení nového systému sběru údajů pro statistiky obchodu se zbožím a službami mezi členskými státy vyžaduje, aby byl zřízen registr zpravodajských jednotek, a vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby tento registr zpravodajských jednotek byl odvozen od ústředního registru podniků pro statistické účely;
vzhledem k tomu, že registry podniků používané pro statistické účely v jednotlivých členských státech se nacházejí v rozdílném stadiu vývoje; že vytváření těchto registrů, jež je dlouhé a nákladné, se může uskutečnit pouze ve dvou fázích, přičemž v první fázi musí být ve stanovených lhůtách uvedeny v soulad základní jednotky registrů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel Členské státy zřídí pro statistické účely jeden nebo více harmonizovaných registrů s definicemi a oblastí působnosti uvedenými v následujících článcích.
Článek 2
Definice 1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "právní jednotkou" rozumí právní jednotka ve smyslu definice uvedené v oddíle II části A bodě 3 přílohy nařízení (EHS) č. 696/93 [5],
b) "podnikem" rozumí podnik ve smyslu definice v oddíle III části A přílohy uvedeného nařízení.
Vztah mezi podnikem a právní jednotkou je vyjádřen takto:
- podnik je svázán s jednou či více právními jednotkami
a - právní jednotka je za podnik zodpovědná,
c) "místní jednotkou" rozumí místní jednotka ve smyslu definice v oddíle III části F přílohy nařízení (EHS) č. 696/93.
Vztah mezi místní jednotkou a podnikem je vyjádřen takto:
- místní jednotka je na podniku závislá.
2. Toto nařízení se uplatní pouze vůči jednotkám, jež plně nebo částečně vykonávají výrobní činnost.
Článek 3
Oblast působnosti 1. V souladu s definicemi v článku 2 a s výhradou omezení v tomto článku se do registru zapisují
- všechny podniky, které vykonávají hospodářskou činnost přispívající k hrubému domácímu produktu (HDP) v tržních cenách,
- právní jednotky zodpovědné za tyto podniky,
- místní jednotky na nich závislé.
Výjimku tvoří domácnosti, pokud
- je jejich produkce určena pro vlastní spotřebu,
- poskytují služby, včetně pronájmu vlastních či najatých nemovitostí, které spadají do skupiny 70.2 Statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1), zavedené nařízením (EHS) č. 3037/90 [6].
Jako dobrovolný údaj mohou být uvedeny
- podniky, jejichž hlavní činnost spadá do oddílů A, B nebo L podle NACE rev. 1,
- právní jednotky zodpovědné za tyto podniky,
- místní jednotky na nich závislé.
Postupem podle článku 9 se rozhodne, v jakém rozsahu se do registru zahrnou malé podniky, jež nemají význam pro statistiky členských států.
2. Podniky, právní jednotky a místní jednotky uvedené v odstavci 1 jsou zapisovány do registru ve lhůtách stanovených v příloze I.
3. Oddělená registrace právních jednotek je dobrovolná, pokud zápisy o podnicích obsahují všechny informace týkající se těchto právních jednotek.
Pravidla pro tento zápis budou přijata postupem podle článku 9.
Článek 4
Ukazatele zapisované do registru Jednotky uvedené v registru jsou charakterizovány identifikačním číslem a sledovanými údaji uvedenými v příloze II.
Článek 5
Aktualizace 1. Alespoň jednou ročně jsou aktualizovány
a) zápisy do registru a výmazy z registru,
b) proměnné uvedené v příloze II bodě 1 písm. b) a f),
c) proměnné uvedené v příloze II bodě 3 písm. b), c), d, e) a h) týkající se jednotek, jež jsou předmětem ročního zjišťování, pokud jsou tyto proměnné do zjišťování zahrnuty.
Všeobecně platí, že informace pocházející ze správních evidencí nebo z ročního zjišťování jsou aktualizovány jednou ročně, ostatní informace jednou za čtyři roky.
2. Na konci prvního čtvrtletí každého kalendářního roku pořizují členské státy kopii tohoto registru v aktuálním stavu a uschovávají ji pro analytické účely po dobu deseti let.
Článek 6
Přístup k informacím Na žádost Komise a po obdržení stanoviska výboru uvedeného v článku 9 provedou členské státy statistickou analýzu registrů a její výsledky, včetně údajů prohlášených členskými státy za přísně důvěrné podle vnitrostátních právních předpisů nebo zkušeností získaných při ochraně důvěrnosti statistických údajů, předají v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [7].
Článek 7
Přístup ke správním a soudním rejstříkům Každý národní statistický úřad je za podmínek stanovených vnitrostátním právem oprávněn pro statistické účely shromažďovat informace, na něž se vztahuje toto nařízení a jež jsou obsaženy ve správních nebo soudních evidencích.
Článek 8
Prováděcí ustanovení Prováděcí ustanovení k článkům 3, 4, 5 a 6 a přílohám I a II a opatření nezbytná k přizpůsobení těchto ustanovení, jakož i případné odchylky od článků 3, 4 a 5 a příloh budou stanoveny postupem podle článku 9.
Článek 9
1. Zástupce Komise předloží Výboru pro statistické programy, zřízenému rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [8], návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 10
Zpráva Komise Po čtyřech letech ode dne přijetí tohoto nařízení podá Komise Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, případně doplněnou o návrhy vycházející z nabytých zkušeností.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 27. července 1993, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 344/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1186/90, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
344/91 ze dne 13. února 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [2], ve znění nařízení (EHS) č.
3087/91 [3], upravuje zejména identifikaci jatečně upravených těl a půlek jatečně upravených těl; že na základě zkušeností by měla být tato ustanovení doplněna, pokud jde o umístění, dobu a kontrolu identifikace, její zachování v obchodu uvnitř Společenství a znaky pro podtřídy a jednotlivé kategorie; že by kromě toho měly být blíže stanoveny předpisy pro předávání výsledků třídění dodavateli zvířete nebo osobě odpovědné za porážku, aby byla odůvodněna cena jatečně upravených těl a aby byli chovatelé podněcováni ke zvýšení jakosti dodávaných kusů a tím i jejich lepší třídění;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 344/91 se mění takto:
1. V článku 1 se
a) v odst. 1 druhém pododstavci první věta nahrazuje tímto:
"Toto označování se provádí otiskem razítka na vnější povrch jatečně upraveného těla za použití nesmazatelného a zdravotně nezávadného inkoustu postupem schváleným příslušnými orgány členského státu; písmena a čísla musí být vysoká nejméně dva centimetry.";
b) v odst. 1 druhém pododstavci třetí věta nahrazuje tímto:
"Členské státy však mohou stanovit jiné umístění na každé čtvrti, pokud je toto umístění na vnějším povrchu jatečně upraveného těla a pokud o tom předem uvědomí Komisi.";
c) v odst. 2 prvním pododstavci první věta nahrazuje tímto:
"2. Aniž jsou dotčeny čl. 4 odst. 3 písm. c) a d) nařízení (EHS) č. 859/89 a čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3445/90 [4], mohou členské státy stanovit, že se razítka nahradí štítky, které splňují tato kritéria:";
d) v odst. 2 čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:
"— štítky musí být nepadělatelné, neroztržitelné a musí být pevně připevněny na každé čtvrti na místech stanovených v odstavci 1.";
e) vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Třídění a identifikace musí být provedeny nejpozději do jedné hodiny po začátku porážky.";
f) v odstavci 3 doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy zejména přijmou vhodná opatření, aby zajistily, že toto ustanovení je dodržováno při obchodu uvnitř Společenství.";
g) v odstavci 4 doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Podtřídy, případně jednotlivé věkové kategorie jsou uvedeny jinými znaky než jsou znaky používané pro třídění.";
h) doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Za účelem sdělení výsledků třídění podle čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1186/90 jsou třídy zmasilosti, třídy protučnělosti a kategorie uvedeny v účtu nebo přiloženém dokladu určenému dodavateli zvířete, a není-li to možné, fyzické nebo právnické osobě odpovědné za porážku prostřednictvím symbolu výslovně stanoveného pro tento účel právními předpisy Společenství.";
2. V článku 3 se
a) v odst. 2 prvním pododstavci první věta nahrazuje tímto:
"2. Třídění a identifikace jsou kontrolovány neohlášeně nezávislými subjekty přímo v zařízeních uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 1186/90.";
b) v odst. 2 druhém pododstavci první věta nahrazuje tímto:
"Pokud je subjekt odpovědný za kontrolu stejný jako subjekt odpovědný za třídění a identifikaci nebo pokud není řízen veřejnoprávním subjektem, musí být kontroly uvedené v předchozím pododstavci prováděny pod fyzickým dohledem veřejného subjektu za stejných podmínek nejméně jednou ročně."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2225/93 ze dne 27. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2719/92 o průvodním úředním dokladu při přepravě výrobků podléhajících spotřební dani v rámci opatření s podmíněným osvobozením od spotřební daně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [1], ve znění směrnice 92/108/EHS [2], a zejména na čl. 15 odst. 5 a čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Výboru pro spotřební daně,
vzhledem k tomu, že nový čl.
15 odst. 5 směrnice 92/12/EHS stanoví, že odesílající oprávněný skladovatel nebo jeho zástupce může během přepravy zboží bez zvláštního povolení příslušného orgánu změnit místo dodání zásilky; že se to musí promítnout do formy průvodního úředního dokladu a vysvětlivek k němu;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že již nyní všechny členské státy přidělují svým oprávněným skladovatelům a registrovaným hospodářským subjektům číslo plátce spotřební daně, vyžaduje povinnost uvést je v průvodním dokladu; že proto již není nutné, s výjimkou neregistrovaných hospodářských subjektů, uvádět číslo plátce DPH odesílatele a příjemce;
vzhledem k tomu, že je dále třeba zjednodušit a usnadnit postup týkající se průvodních dokladů, které byly vytvořeny automatickým nebo elektronickým zpracováním dat; že by členské státy měly být zmocněny osvobodit odesílajícího skladovatele za určitých podmínek od povinnosti doklad podepsat;
vzhledem k tomu, že je proto třeba pozměnit nařízení Komise (EHS) č. 2719/92 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2719/92 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Jako úřední průvodní doklad pro přepravu výrobků podléhajících spotřební dani ve smyslu čl. 3 odst.
1 směrnice 92/12/EHS v rámci opatření s podmíněným osvobozením od spotřební daně se použije vzor uvedený v příloze I, přičemž se dodržují pokyny pro vyplnění uvedené na rubu vyhotovení 1."
2. V čl. 2 odst. 2 se doplňuje nová věta, která zní:
"Doklad se na viditelném místě označí slovy:"Průvodní obchodní doklad pro přepravu výrobků podléhajících spotřební dani v rámci opatření s podmíněným osvobozením od spotřební daně.""
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. V případě, že je průvodní doklad vytvořen elektronickým nebo automatizovaným zpracováním dat, mohou příslušné orgány povolit, aby jej odesílající skladovatel nepodepisoval, nýbrž aby jej opatřil otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze II.
Povolení je podmíněno tím, že odesílající skladovatel se předem vůči těmto orgánům písemně zaváže, že ponese odpovědnost za veškerá nebezpečí spojená s přepravou výrobků podléhajících spotřební dani v rámci opatření s podmíněným osvobozením od spotřební daně uvnitř Společenství, která se uskutečnila za použití průvodního dokladu s otiskem tohoto razítka.
2. V průvodních dokladech vyhotovených podle odstavce 1 musí být v kolonce 24, která je určena pro podpis odesílatele, uveden jeden z následujících údajů:
- Dispensa de firma
- Fritaget for underskrift
- Freistellung von der Unterschriftsleistung
- Δεν απαιτείται υπογραφή
- Signature waived
- Dispense de signature
- Dispensa dalla firma
- Van ondertekening vrijgesteld
- Dispensa de assinatura.
3. Zvláštní razítko podle odstavce 1 se otiskne do pravého horního rohu kolonky A průvodního správního dokladu nebo na dobře viditelném místě odpovídající kolonky obchodního dokladu.
Odesílateli může být povoleno, aby použil předtištěného otisku razítka."
4. Příloha se nahrazuje přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Stávající formuláře, které mají být nahrazeny formulářem uvedeným v příloze I, lze používat až do vyčerpání zásob.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2291/93 ze dne 13. srpna 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1969/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3], ve znění nařízení (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena závazná smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS)č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 87/22/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování vnitrostátních opatření týkajících se uvádění léčivých přípravků vyrobených špičkovou technologií na trh, zejména těch, které jsou vyrobeny biotechnologií [4], vytvořila mechanismus Společenství pro vzájemnou dohodu před jakýmkoli vnitrostátním rozhodnutím týkajícím se léčivého přípravku vyrobeného špičkovou technologií za účelem dosažení jednotných rozhodnutí v celém Společenství; že by tato cesta měla být následována zejména proto, aby bylo zajištěno hladké fungování vnitřního trhu ve farmaceutickém odvětví;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané v důsledku směrnice 87/22/EHS ukázaly, že je nezbytné vytvořit centralizovaný postup Společenství pro registraci technologicky vyspělých léčivých přípravků, zejména těch, které jsou vyrobeny biotechnologií; že by tento postup měl být dostupný také pro osoby odpovědné za uvedení na trh léčivých přípravků obsahujících nové účinné látky, určených pro použití u lidí nebo zvířat určených k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že je v zájmu veřejného zdraví nezbytné, aby byla rozhodnutí o registraci takových léčivých přípravků založena na objektivních vědeckých kritériích jakosti, bezpečnosti a účinnosti daného léčivého přípravku s vyloučením ekonomických a jiných úvah; že by však členské státy měly mít výjimečně možnost zakázat na svém území používání humánních léčivých přípravků, které porušují objektivně definované zásady veřejného pořádku nebo veřejné mravnosti; že kromě toho nesmí být Společenstvím registrován veterinární léčivý přípravek, pokud by jeho používání bylo v rozporu s právními opatřeními stanovenými Společenstvím v rámci společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že v případě humánních léčivých přípravků jsou kritéria jakosti, bezpečnosti a účinnosti rozsáhle harmonizována směrnicí Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků [5], druhou směrnicí Rady 75/319/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků [6] a směrnicí Rady 75/318/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se analytických, farmakologicko-toxikologických a klinických kritérií a protokolů s ohledem na zkoušení léčivých přípravků [7];
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků bylo dosaženo stejných výsledků směrnicí Rady 81/851/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [8] a směrnicí Rady 81/852/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se analytických, farmakologicko-toxikologických a klinických kritérií a protokolů s ohledem na zkoušení veterinárních léčivých přípravků [9];
vzhledem k tomu, že musí být pro léčivé přípravky, které mají být registrovány Společenstvím, použita stejná kritéria;
vzhledem k tomu, že registrace může být Společenstvím udělena rychlým postupem zajišťujícím úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy pouze po jediném vědeckém hodnocení nejvyššího možného standardu jakosti, bezpečnosti a účinnosti technologicky vyspělých léčivých přípravků provedeném v rámci Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se mění směrnice 65/65/EHS, 75/318/EHS a 75/319/EHS týkající se léčivých přípravků [10], stanoví, že v případě neshody mezi členskými státy týkající se jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivého přípravku, na který se vztahuje decentralizovaný postup registrace Společenství, by měla být záležitost vyřešena závazným rozhodnutím Společenství následujícím po vědeckém hodnocení příslušných otázek v rámci Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků; že podobná ustanovení jsou stanovena s ohledem na veterinární léčivé přípravky směrnicí Rady 93/40/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se mění směrnice 81/851/EHS a 81/852/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [11];
vzhledem k tomu, že Společenství musí mít k dispozici prostředky k provádění vědeckého hodnocení léčivých přípravků předložených k registraci v souladu s centralizovanými postupy Společenství; že kromě toho k dosažení účinné harmonizace správních rozhodnutí přijatých členskými státy, pokud jde o jednotlivé léčivé přípravky předložené k registraci v souladu s decentralizovanými postupy, je nezbytné poskytnout Společenství prostředky k řešení neshod mezi členskými státy, které se týkají jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné založit Evropskou agenturu pro hodnocení léčivých přípravků ("agentura");
vzhledem k tomu, že prvořadým úkolem agentury by mělo být poskytování vědeckého poradenství nejvyšší možné kvality institucím Společenství a členským státům pro vykonávání pravomocí svěřených jim právními předpisy Společenství v oblasti léčivých přípravků ve vztahu k registraci a dozoru nad léčivými přípravky;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit úzkou spolupráci mezi agenturou a vědci pracujícími v členských státech;
vzhledem k tomu, že by tedy měla být výhradní odpovědnost za přípravu stanovisek agentury ke všem záležitostem týkajícím se humánních léčivých přípravků svěřena Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky zřízenému druhou směrnicí Rady 75/319/EHS; že v oblasti veterinárních léčivých přípravků by tato odpovědnost měla být svěřena Výboru pro veterinární léčivé přípravky zřízenému směrnicí 81/851/EHS;
vzhledem k tomu, že založení agentury umožní posílit vědeckou úlohu a nezávislost těchto dvou výborů, zejména zřízením stálého technického a administrativního sekretariátu;
vzhledem k tomu, že je též nezbytné učinit opatření pro dozor nad léčivými přípravky, které byly registrovány Společenstvím, a zejména pro intenzivní sledování nežádoucích účinků výše uvedených léčivých přípravků prostřednictvím činností v rámci farmakovigilance ve Společenství, aby bylo zajištěno rychlé stažení z trhu jakéhokoli léčivého přípravku, který představuje za běžných podmínek použití nepřijatelnou míru rizika;
vzhledem k tomu, že by Komise v úzké spolupráci s agenturou a po konzultaci s členskými státy měla být též pověřena úkolem koordinovat vykonávání různých povinností členských států při dozoru, a zejména opatřování informací o léčivých přípravcích a kontrolu dodržování správné výrobní praxe, správné laboratorní praxe a správné klinické praxe;
vzhledem k tomu, že by agentura měla být rovněž odpovědná za koordinaci činností členských států v oblasti sledování nežádoucích účinků léčivých přípravků (farmakovigilance);
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit systematické zavedení postupů Společenství pro registraci léčivých přípravků vedle vnitrostátních postupů členských států, které byly rozsáhle harmonizovány směrnicemi 65/65/EHS, 75/319/EHS a 81/851/EHS; že je tedy vhodné nejprve omezit povinnost použít nový postup Společenství na určité léčivé přípravky; že oblast působnosti postupů Společenství by měla být přezkoumána na základě zkušeností nejpozději šest let po vstupu tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že s léčivými přípravky obsahujícími geneticky modifikované organismy nebo sestávajícími z takových organismů mohou být spojena rizika pro životní prostředí; že je tedy nezbytné stanovit posouzení rizika takových léčivých přípravků pro životní prostředí podobné tomu, které stanoví směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [12], společně s posouzením jakosti, bezpečnosti a účinnosti daného přípravku v jediném postupu Společenství;
vzhledem k tomu, že Smlouva neposkytuje pro přijímání jednotného systému na úrovni Společenství, jak stanovuje toto nařízení, jiné pravomoci než uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
DEFINICE A ROZSAH PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a založit Evropskou agenturu pro hodnocení léčivých přípravků.
Ustanovení tohoto nařízení se nedotkne pravomocí orgánů členských států při stanovování ceny léčivých přípravků nebo jejich zařazování do oblasti působnosti vnitrostátního zdravotního systému orgánů členských států nebo jejich zařazování do oblasti působnosti programů sociálního zabezpečení na základě zdravotních, hospodářských a sociálních podmínek.
Členské státy si například mohou vybrat z registrace ty léčebné indikace a velikosti balení, které budou hrazeny jejich organizacemi sociálního zabezpečení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení jsou použitelné definice stanovené v článku 1 směrnice 65/65/EHS a v čl. 1 odst. 2 směrnice 81/851/EHS.
Ve Společenství musí být pověřena osoba odpovědná za uvedení léčivých přípravků upravených touto směrnicí na trh.
Článek 3
1. Žádný léčivý přípravek uvedený v části A přílohy nesmí být uveden na trh ve Společenství, pokud nebyla Společenstvím udělena registrace v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
2. Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku uvedeného v části B přílohy na trh může požádat, aby registrace léčivého přípravku byla udělena Společenstvím v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
3. Před vstupem tohoto nařízení v platnost po konzultaci s Výborem pro hromadně vyráběné léčivé přípravky se na základě vědeckého a technického pokroku přehodnotí části A a B přílohy s ohledem na humánní léčivé přípravky za účelem provedení jakýchkoli nezbytných změn, které budou přijaty postupem stanoveným v článku 72.
4. Před vstupem tohoto nařízení v platnost a po konzultaci s Výborem pro veterinární léčivé přípravky se na základě vědeckého a technického pokroku přehodnotí části A a B přílohy s ohledem na veterinární léčivé přípravky za účelem provedení jakýchkoli nezbytných změn, které budou přijaty postupem stanoveným v článku 72.
5. Postupy uvedené v odstavcích 3 a 4 jsou nadále použitelné po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
1. Aby osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh získala registraci uvedenou v článku 3, musí předložit žádost Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků, dále jen "agentura", zřízené podle hlavy IV.
2. Společenství vydává registrace pro humánní léčivé přípravky a provádí nad nimi dozor v souladu s hlavou II.
3. Společenství vydává registrace pro veterinární léčivé přípravky a provádí nad nimi dozor v souladu s hlavou III.
HLAVA II
REGISTRACE A DOZOR NAD HUMÁNNÍMI LÉČIVÝMI PŘÍPRAVKY
KAPITOLA I
Předkládání a posuzování žádostí - registrace - prodloužení registrace
Článek 5
Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky zřízený článkem 8 směrnice 75/319/EHS, v této hlavě dále jen "výbor", je odpovědný za formulování stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se přípustnosti dokumentace předložené podle centralizovaného postupu, udělení, změny, pozastavení nebo zrušení registrace humánního léčivého přípravku vznikající v souladu s ustanoveními této hlavy a farmakovigilance.
Článek 6
1. S žádostí o registraci humánního léčivého přípravku musí být předloženy údaje a dokumentace uvedené v článcích 4 a 4a směrnice 65/65/EHS, v příloze směrnice 75/318/EHS a v článku 2 směrnice 75/319/EHS.
2. V případě, že léčivý přípravek obsahuje geneticky modifikované organismy nebo sestává z takových organismů ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice 90/220/EHS, musí být s žádostí rovněž předloženy následující dokumenty:
- kopie jakéhokoli písemného souhlasu nebo souhlasů příslušných orgánů se záměrným uvolněním geneticky modifikovaných organismů do prostředí pro účely výzkumu a vývoje, pokud je tak stanoveno v části B směrnice 90/220/EHS,
- úplná technická dokumentace dodávající informace požadované v přílohách II a III směrnice 90/220/EHS a hodnocení rizika pro životní prostředí, které vyplývá z těchto informací; výsledky jakýchkoli zkoušek provedených pro účely výzkumu nebo vývoje.
Články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS se nepoužijí pro humánní léčivé přípravky obsahující geneticky modifikované organismy nebo sestávající z takových organismů.
3. Žádost musí být také provázena poplatkem, který se platí agentuře za posouzení žádosti.
4. Agentura zajistí, aby bylo stanovisko výboru vydáno do 210 dnů po obdržení platné žádosti.
V případě léčivého přípravku obsahujícího geneticky modifikované organismy nebo sestávajícího z takových organismů musí stanovisko výboru respektovat požadavky na bezpečnost životního prostředí stanovené směrnicí 90/220/EHS, aby bylo zajištěno, že jsou přijata veškerá vhodná opatření k zamezení nežádoucích účinků na lidské zdraví a na životní prostředí, které by mohly vzejít ze záměrného uvolnění nebo uvedení geneticky modifikovaných organismů na trh.
Během procesu hodnocení žádostí o registraci léčivých přípravků obsahujících geneticky modifikované organismy nebo sestávajících z takových organismů bude zpravodaj v případě potřeby konzultovat orgány zřízené Společenstvím nebo členskými státy v souladu se směrnicí 90/220/EHS.
5. Komise vypracuje ve spolupráci s agenturou, členskými státy a zainteresovanými stranami podrobné pokyny pro formu, jakou mají být žádosti o registraci předkládány.
Článek 7
Za účelem přípravy svého stanoviska výbor:
a) ověří, zda údaje a dokumentace předložené v souladu s článkem 6 vyhovují požadavkům směrnic 65/65/EHS, 75/318/EHS a 75/319/EHS, a posoudí, zda jsou splněny podmínky pro vydání rozhodnutí o registraci léčivého přípravku uvedené v tomto nařízení;
b) může požádat státní laboratoř nebo laboratoř určenou k tomuto účelu o zkoušení léčivého přípravku, jeho výchozích surovin a, je-li potřeba, jeho meziproduktů nebo jiných složek, aby se ujistil, že kontrolní metody použité výrobcem a popsané v dokumentaci k žádosti jsou dostatečné;
c) může v případě potřeby požádat, aby žadatel v určené lhůtě doplnil údaje přiložené k žádosti.
Pokud výbor využije této možnosti, pak se lhůta stanovená v článku 6 pozastaví, dokud nejsou předloženy požadované doplňující informace.
Obdobně se tato lhůta pozastaví na dobu povolenou žadateli pro přípravu ústního nebo písemného vysvětlení.
Článek 8
1. Po obdržení písemné žádosti výboru zašle členský stát informace prokazující, že výrobce léčivého přípravku nebo dovozce ze třetí země je schopen vyrábět daný léčivý přípravek a/nebo provádět nezbytné kontrolní zkoušky v souladu s údaji a dokumentací předloženými podle článku 6.
2. Výbor může, pokud to považuje za nutné pro dokončení svého posouzení žádosti, požádat žadatele, aby se podrobil zvláštní inspekci místa výroby daného léčivého přípravku.
Inspekci, která musí být ukončena ve lhůtě uvedené v článku 6, provedou inspektoři z členského státu, kteří mají příslušnou kvalifikaci a kteří mohou být popřípadě provázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným výborem.
Článek 9
1. Pokud stanovisko výboru zní, že:
- žádost nevyhovuje kritériím pro registraci stanoveným tímto nařízením nebo
- by souhrn údajů o přípravku navržený žadatelem v souladu s článkem 6 měl být změněn nebo
- označení na obalu nebo příbalová informace přípravku nejsou v souladu se směrnicí Rady 92/27/EHS ze dne 31. března 1992 o označení na obalu humánních léčivých přípravků a příbalových informacích [13] nebo
- by registrace měla být udělena s podmínkami podle čl. 13 odst. 2,
musí agentura neprodleně informovat žadatele.
Do 15 dnů po obdržení stanoviska může žadatel písemně upozornit agenturu, že se chce odvolat.
V takovém případě předloží agentuře do 60 dnů po obdržení stanoviska podrobné odůvodnění svého odvolání.
Do 60 dnů po obdržení odůvodnění odvolání výbor zváží, zda by jeho stanovisko mělo být opraveno, a závěry, ke kterým dospěl ve věci odvolání, se připojí ke zprávě o hodnocení podle odstavce 2.
2. Agentura dodá konečné stanovisko výboru do 30 dnů po jeho přijetí Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou, která popisuje hodnocení léčivého přípravku výborem a odůvodňuje jeho závěry.
3. Jestliže je stanovisko pro udělení dané registrace daného léčivého přípravku příznivé, přiloží se ke stanovisku tyto dokumenty:
a) návrh souhrnu údajů o přípravku podle článku 4a směrnice 65/65/EHS;
b) podrobnosti o jakýchkoli podmínkách nebo omezeních, kterým by měl podléhat výdej nebo používání daného léčivého přípravku, včetně podmínek, za kterých může být léčivý přípravek dostupný pacientům s ohledem na kritéria stanovená ve směrnici 92/26/EHS ze dne 31. března 1992 o klasifikaci humánních léčivých přípravků pro výdej [14], aniž jsou dotčena ustanovení čl. 3 odst. 4 uvedené směrnice;
c) návrh textu označení na obalu a příbalové informace předložený žadatelem v souladu se směrnicí 92/27/EHS, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice;
d) zpráva o hodnocení.
Článek 10
1. Do 30 dnů po obdržení stanoviska připraví Komise s přihlédnutím k právním předpisům Společenství návrh rozhodnutí o dané žádosti.
V případě návrhu rozhodnutí, který předpokládá udělení registrace, se přiloží dokumenty uvedené v čl. 9 odst. 3 písm. a), b) a c).
Pokud výjimečně není návrh rozhodnutí v souladu se stanoviskem agentury, přiloží Komise rovněž podrobné vysvětlení důvodů rozdílů.
Návrh rozhodnutí se zašle členským státům a žadateli.
2. Konečné rozhodnutí o žádosti se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 73.
3. Jednací řád výboru podle článku 73 se upraví tak, aby bylo přihlédnuto k úkolům přiděleným mu v souladu s tímto nařízením.
Tyto úpravy musí zahrnovat následující:
- kromě případů uvedených ve třetím pododstavci odstavce 1 musí být obdrženo písemné stanovisko stálého výboru,
- každý členský stát smí alespoň do 28 dní předat Komisi písemné připomínky k návrhu rozhodnutí,
- každý členský stát může písemně požádat, aby byl návrh rozhodnutí projednán stálým výborem, přičemž podrobně uvede své důvody.
Pokud podle názoru Komise písemné připomínky členského státu vyvolávají nové důležité otázky vědecké nebo technické povahy, kterými se stanovisko agentury nezabývalo, pozastaví předseda postup a předloží žádost zpět agentuře k dalšímu zvážení.
Ustanovení nezbytná pro provedení tohoto odstavce přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 72.
4. Agentura musí na žádost informovat kteroukoli dotčenou osobu o konečném rozhodnutí.
Článek 11
Aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství, registrace podle článku 3 se zamítne, jestliže se po ověření informací a údajů předložených v souladu s článkem 6 ukáže, že jakost, bezpečnost nebo účinnost léčivého přípravku nebyla žadatelem přiměřeně nebo dostatečně prokázána.
Registrace se rovněž zamítne, jestliže jsou údaje a dokumentace předložené žadatelem podle článku 6 nesprávné nebo jestliže označení na obalu a příbalové informace navržené žadatelem nejsou v souladu se směrnicí 92/27/EHS.
Článek 12
1. Aniž je dotčen článek 6 směrnice 65/65/EHS, je registrace, která byla udělena v souladu s postupem stanoveným v tomto nařízení, platná v celém Společenství.
V každém z členských států propůjčuje tatáž práva a povinnosti jako registrace udělená daným členským státem v souladu s článkem 3 směrnice 65/65/EHS.
Registrované léčivé přípravky budou zapsány do Registru léčivých přípravků Společenství a bude jim přiděleno číslo, které musí být uváděno na obalu.
2. Zamítnutí registrace Společenství představuje zákaz uvedení daného léčivého přípravku na trh v celém Společenství.
3. Oznámení registrace se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství s uvedením zejména data registrace a čísla v registru Společenství.
4. Na žádost kterékoli zainteresované osoby zpřístupní agentura zprávu o hodnocení léčivého přípravku Výborem pro hromadně vyráběné léčivé přípravky a důvody jeho příznivého stanoviska k udělení registrace, a to po vymazání jakýchkoli informací důvěrné obchodní povahy.
Článek 13
1. Rozhodnutí o registraci platí pět let a prodlužuje se na pětiletá období na žádost držitele, která se podává alespoň tři měsíce před uplynutím platnosti. Toto prodloužení je možné poté, co agentura posoudí registrační dokumentaci obsahující aktualizované informace o farmakovigilanci.
2. Za výjimečných okolností a po konzultaci se žadatelem může být udělena registrace za podmínky splnění určitých zvláštních povinností, které budou agenturou každoročně přezkoumány.
Taková výjimečná rozhodnutí mohou být přijata pouze z objektivních a ověřitelných důvodů a musí být podložena jednou z příčin uvedených v části 4G přílohy směrnice 75/318/EHS.
3. Některé přípravky mohou být registrovány pouze pro použití v nemocnicích nebo na předpis některých specializovaných lékařů.
4. Léčivé přípravky, které byly registrovány Společenstvím v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, mají výhodu desetileté doby ochrany podle čl. 4 odst. 2 bodu 8 směrnice 65/65/EHS.
Článek 14
Udělení registrace neomezuje v členských státech obecnou občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost výrobce nebo popřípadě osoby odpovědné za uvedení léčivého přípravku na trh.
KAPITOLA 2
Dozor a sankce
Článek 15
1. Po vydání rozhodnutí o registraci podle tohoto nařízení musí osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh s ohledem na způsoby výroby a kontroly uvedené v čl. 4 odst. 2 bodech 4 a 7 směrnice 65/65/EHS přihlížet k technickému a vědeckému pokroku a provádět jakékoli změny, které mohou být požadovány, aby bylo možné léčivé přípravky vyrábět a kontrolovat obecně vědecky uznávanými metodami. Výše uvedená osoba musí požádat o schválení těchto změn v souladu s tímto nařízením.
2. Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh musí neprodleně informovat agenturu, Komisi a členské státy o jakýchkoli nových informacích, které by mohly mít za následek změnu údajů a dokumentace podle článků 6 nebo 9 nebo ve schváleném souhrnu údajů o přípravku.
Zejména musí výše uvedená osoba neprodleně informovat agenturu, Komisi a členské státy o jakémkoli zákazu nebo omezení uložených příslušnými orgány kterékoli země, ve které je léčivý přípravek uveden na trh, a o jakýchkoli jiných nových informacích, které by mohly ovlivnit hodnocení prospěšnosti a rizik daného léčivého přípravku.
3. Jestliže osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh navrhne provedení jakékoli změny informací a údajů uvedených v článcích 6 a 9, musí předložit agentuře žádost.
4. Komise ve spolupráci s agenturou přijme vhodná opatření pro posuzování změn registrace.
Tato opatření musí zahrnovat oznamovací systém nebo správní postupy pro malé změny a přesně definovat pojem "malá změna".
Tato opatření přijme Komise formou prováděcího nařízení v souladu s postupem stanoveným v článku 72.
Článek 16
V případě léčivých přípravků vyrobených ve Společenství jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které udělily povolení výroby podle článku 16 směrnice 75/319/EHS s ohledem na výrobu daného léčivého přípravku.
V případě léčivých přípravků dovezených ze třetích zemí jsou orgány dozoru příslušné orgány členských států, v nichž se provádějí kontroly podle čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice 75/319/EHS, pokud nebyly sjednány příslušné dohody mezi Společenstvím a vyvážející zemí zaručující, že jsou dané kontroly prováděny ve vyvážející zemi a že výrobce uplatňuje standardy správné výrobní praxe alespoň ekvivalentní standardům stanoveným Společenstvím.
Členský stát může požádat o pomoc jiný členský stát nebo agenturu.
Článek 17
1. Je odpovědností orgánů dozoru jménem Společenství ověřovat, že osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh nebo výrobce či dovozce ze třetích zemí vyhovuje požadavkům stanoveným v kapitole IV směrnice 75/319/EHS, a provádět dozor nad takovými osobami v souladu s kapitolou V směrnice 75/319/EHS.
2. Pokud je Komise v souladu s čl. 30 odst. 2 směrnice 75/319/EHS informována o závažných rozdílech názorů členských států na to, zda osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství vyhovuje požadavkům podle odstavce 1, může Komise po konzultaci s danými členskými státy požádat inspektora orgánu dozoru, aby provedl novou inspekci výše uvedené osoby, výrobce nebo dovozce; daný inspektor může být provázen inspektorem z členského státu, který není zúčastněn na sporu, a/nebo zpravodajem či odborníkem jmenovaným výborem.
3. Za podmínky jakýchkoli dohod, které mohou být sjednány mezi Společenstvím a třetími zeměmi v souladu s druhým pododstavcem článku 16, může Komise po obdržení odůvodněné žádosti členského státu, Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky nebo z vlastního podnětu požádat výrobce usazeného ve třetí zemi, aby se podrobil inspekci.
Inspekci provedou příslušně kvalifikovaní inspektoři členských států, kteří mohou být popřípadě provázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným výborem.
Zpráva inspektorů musí být k dispozici Komisi, členským státům a Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky.
Článek 18
1. Pokud se orgány dozoru nebo příslušné orgány kteréhokoli jiného členského státu domnívají, že výrobce nebo dovozce ze třetích zemí již neplní povinnosti stanovené v kapitole IV směrnice 75/319/EHS, neprodleně informují výbor a Komisi s uvedením podrobných důvodů a naznačením navrhovaného postupu.
Totéž platí, pokud členský stát nebo Komise mají za to, že by se s ohledem na daný léčivý přípravek mělo použít jedno z opatření předpokládaných v kapitole V nebo Va směrnice 75/319/EHS, nebo pokud vydal Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky v tom smyslu stanovisko podle článku 20.
2. Komise ve spolupráci s agenturou neprodleně posoudí důvody předložené daným členským státem.
Vyžádá si stanovisko výboru ve lhůtě, kterou určí s ohledem na naléhavost věci.
Je-li to možné, vyzve se osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh, aby poskytla ústní nebo písemné vysvětlení.
3. Komise připraví návrh příslušného rozhodnutí, které se přijme v souladu s článkem 10.
Pokud však členský stát uplatní ustanovení odstavce 4, zkrátí se lhůta stanovená v článku 73 na 15 kalendářních dnů.
4. Pokud je pro ochranu zdraví lidí či zvířat nebo životního prostředí nezbytné neodkladné opatření, může členský stát na svém území používání léčivého přípravku, který byl registrován v souladu s tímto nařízením, pozastavit.
Nejpozději následující pracovní den musí informovat Komisi a ostatní členské státy o důvodech svého opatření.
Komise neprodleně zváží důvody uvedené členským státem v souladu s odstavcem 2 a zahájí postup podle odstavce 3.
5. Členský stát, který přijal opatření k pozastavení podle odstavce 4, je může ponechat v platnosti, dokud není dosaženo konečného rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3.
6. Agentura na vyžádání informuje kteroukoli dotčenou osobu o konečném rozhodnutí.
KAPITOLA 3
Farmakovigilance
Článek 19
Pro účely této kapitoly jsou použitelné definice uvedené v článku 29b směrnice 75/319/EHS.
Článek 20
Agentura v úzké spolupráci s vnitrostátními systémy farmakovigilance zřízenými v souladu s článkem 29a směrnice 75/319/EHS obdrží veškeré příslušné informace o podezřeních na nežádoucí účinky léčivých přípravků, které byly registrovány Společenstvím v souladu s tímto nařízením.
V případě potřeby může výbor v souladu s článkem 5 vydávat stanoviska k opatřením nezbytným pro zajištění bezpečného a účinného užívání takových léčivých přípravků.
Tato opatření se přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 18.
Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh a příslušné orgány členských států zajistí, aby byly všechny důležité informace o podezřeních na nežádoucí účinky léčivých přípravků registrovaných podle tohoto nařízení oznámeny agentuře v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 21
Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku registrovaného Společenstvím v souladu s ustanoveními tohoto nařízení na trh musí mít trvale a nepřetržitě k dispozici přiměřeně kvalifikovanou osobu odpovědnou za farmakovigilanci.
Tato kvalifikovaná osoba je odpovědná za následující:
a) vytvoření a udržování systému, který zajistí, aby byly informace o všech podezřeních na nežádoucí účinky hlášeny zaměstnancům společnosti a odborným zástupcům, shromažďovány, hodnoceny a porovnávány tak, aby mohly být přístupné na jednom místě ve Společenství;
b) přípravu zpráv uvedených v článku 22 pro příslušné orgány členských států a agenturu v souladu s požadavky tohoto nařízení;
c) zajištění, aby byla úplně a rychle zodpovězena jakákoli žádost příslušných orgánů o poskytnutí doplňujících informací nezbytných pro hodnocení prospěchu a rizik léčivého přípravku, včetně poskytnutí informace o objemu prodeje nebo předepisování daného léčivého přípravku.
Článek 22
1. Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh musí zajistit, aby všechna podezření na závažné nežádoucí účinky léčivého přípravku registrovaného v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých byla informována zdravotnickými pracovníky, byla zaznamenána a ihned hlášena členským státům, na jejichž území případ nastal, a to vždy nejpozději do 15 dnů od obdržení informace.
Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh musí zajistit, aby všechna podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, ke kterým došlo na území třetí země, byla ihned hlášena členským státům a agentuře, a to vždy nejpozději do 15 dnů po obdržení informace.
Opatření pro hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky, které nejsou závažné, ať jsou zjištěny ve Společenství nebo ve třetí zemi, se přijmou v souladu s článkem 26.
2. Kromě toho se požaduje, aby osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh uchovávala podrobné záznamy o všech podezřeních na nežádoucí účinky, ke kterým došlo v rámci nebo mimo Společenství a o kterých byla informována zdravotnickými pracovníky.
Pokud nebyly jako podmínka udělení registrace Společenstvím stanoveny jiné požadavky, musí být tyto záznamy ihned předloženy agentuře a členským státům na vyžádání nebo alespoň každých šest měsíců během prvních dvou let po registraci a jednou za rok v následujících třech letech.
Potom se záznamy předkládají v pětiletých intervalech společně se žádostí o prodloužení registrace nebo ihned na vyžádání.
Tyto záznamy musí být doplněny vědeckým hodnocením.
Článek 23
Každý členský stát zajistí, aby všechna podezření na závažné nežádoucí účinky léčivých přípravků registrovaných v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, ke kterým došlo na jeho území a která mu byla oznámena, byla zaznamenána a ihned hlášena agentuře a osobě odpovědné za uvedení léčivého přípravku na trh, a to vždy nejpozději do 15 dnů po obdržení informace.
Agentura informuje vnitrostátní systémy farmakovigilance.
Článek 24
Komise ve spolupráci s agenturou, členskými státy a zainteresovanými stranami vypracuje pokyny ke shromažďování, ověřování a předkládání hlášení nežádoucích účinků.
Agentura ve spolupráci s členskými státy a Komisí zřídí informační síť pro rychlý přenos údajů mezi příslušnými orgány Společenství v případě výstrahy týkající se závad při výrobě, závažných nežádoucích účinků nebo dalších farmakovigilančních údajů o léčivých přípravcích prodávaných ve Společenství.
Článek 25
Agentura spolupracuje v oblasti mezinárodní farmakovigilance se Světovou zdravotnickou organizací a učiní veškeré nezbytné kroky, aby byly ihned předloženy Světové zdravotnické organizaci přiměřené a dostatečné informace o opatřeních provedených ve Společenství, která mohou mít vztah k ochraně veřejného zdraví ve třetích zemích, a pošle jejich kopii Komisi a členským státům.
Článek 26
Jakákoli změna, která může být nezbytná pro aktualizaci ustanovení této kapitoly tak, aby bylo přihlédnuto k vědeckému a technickému pokroku, se přijme v souladu s ustanoveními článku 72.
HLAVA III
REGISTRACE A DOZOR NAD VETERINÁRNÍMI LÉČIVÝMI PŘÍPRAVKY
KAPITOLA I
Předkládání a posuzování žádostí - registrace - prodloužení registrace
Článek 27
Výbor pro veterinární léčivé přípravky zřízený článkem 16 směrnice 81/851/EHS, v této hlavě dále jen "výbor", je odpovědný za formulování stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se přípustnosti dokumentace předložené podle centralizovaného postupu, udělení, změny, pozastavení nebo zrušení registrace veterinárního léčivého přípravku vznikající v souladu s ustanoveními této hlavy a farmakovigilance.
Článek 28
1. S žádostí o registraci veterinárního léčivého přípravku musí být předloženy údaje a dokumentace uvedené v článcích 5, 5a a 7 směrnice 81/851/EHS.
2. V případě, že veterinární léčivý přípravek obsahuje geneticky modifikované organismy nebo sestává z takových organismů ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice 90/220/EHS, musí být se žádostí rovněž předloženy následující dokumenty:
- kopie jakéhokoli písemného souhlasu nebo souhlasů příslušných orgánů se záměrným uvolněním geneticky modifikovaných organismů do prostředí pro účely výzkumu a vývoje, pokud je tak stanoveno v části B směrnice 90/220/EHS,
- úplná technická dokumentace dodávající informace požadované v přílohách II a III směrnice 90/220/EHS a hodnocení rizika pro životní prostředí, které vyplývá z těchto informací; výsledky jakýchkoli zkoušek provedených pro účely výzkumu nebo vývoje.
Články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS se nevztahují na veterinární léčivé přípravky obsahující geneticky modifikované organismy nebo sestávající z takových organismů.
3. Žádost musí být také provázena poplatkem, který se platí agentuře za posouzení žádosti.
4. Agentura zajistí, aby bylo stanovisko výboru vydáno do 210 dnů po obdržení platné žádosti.
V případě léčivého přípravku obsahujícího geneticky modifikované organismy nebo sestávajícího z takových organismů musí stanovisko výboru respektovat požadavky na bezpečnost životního prostředí stanovené směrnicí 90/220/EHS, aby bylo zajištěno, že jsou přijata veškerá vhodná opatření k zamezení nežádoucích účinků na lidské zdraví a na životní prostředí, které by mohly vzejít ze záměrného uvolnění nebo uvedení geneticky modifikovaných organismů na trh.
Během procesu hodnocení žádostí o registraci veterinárních léčivých přípravků obsahujících geneticky modifikované organismy nebo sestávajících z takových organismů bude zpravodaj v případě potřeby konzultovat orgány zřízené Společenstvím nebo členskými státy v souladu se směrnicí 90/220/EHS.
5. Komise vypracuje ve spolupráci s agenturou, členskými státy a zainteresovanými stranami podrobné pokyny pro formu, jakou mají být žádosti o registraci předkládány.
Článek 29
Za účelem přípravy svého stanoviska výbor:
a) ověří, zda údaje a dokumentace předložené v souladu s článkem 28 vyhovují požadavkům směrnic 81/851/EHS a 81/852/EHS, a posoudí, zda jsou splněny podmínky pro vydání rozhodnutí o registraci léčivého přípravku uvedené v tomto nařízení;
b) může požádat státní laboratoř nebo laboratoř určenou k tomuto účelu o zkoušení veterinárního léčivého přípravku, jeho výchozích surovin a, je-li potřeba, jeho meziproduktů nebo jiných složek, aby se ujistil, že kontrolní metody použité výrobcem a popsané v dokumentaci k žádosti jsou dostatečné;
c) může požádat státní laboratoř nebo laboratoř určenou k tomuto účelu, aby ověřila s použitím vzorků dodaných žadatelem, že analytická metoda detekce navržená žadatelem v souladu s čl. 5 odst. 2 bodem 8 směrnice 81/851/EHS je vhodná pro použití k rutinním kontrolám přítomnosti hladin reziduí, které jsou nad maximální hladinou reziduí přijatou Společenstvím v souladu s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [15];
d) může v případě potřeby požádat, aby žadatel v určené lhůtě doplnil údaje přiložené k žádosti.
Pokud výbor využije této možnosti, pak se lhůta stanovená v článku 28 pozastaví, dokud nejsou předloženy požadované doplňující informace.
Obdobně se tato lhůta pozastaví na dobu povolenou žadateli pro přípravu ústního nebo písemného vysvětlení.
Článek 30
1. Po obdržení písemné žádosti výboru zašle členský stát informace prokazující, že výrobce veterinárního léčivého přípravku nebo dovozce ze třetí země je schopen vyrábět daný veterinární léčivý přípravek a/nebo provádět nezbytné kontrolní zkoušky v souladu s údaji a dokumentací předloženými podle článku 28.
2. Výbor může, pokud to považuje za nutné pro dokončení svého posouzení žádosti, požádat žadatele, aby se podrobil zvláštní inspekci místa výroby daného veterinárního léčivého přípravku.
Inspekci, která musí být ukončena ve lhůtě uvedené v článku 28, provedou inspektoři z členského státu, kteří mají příslušnou kvalifikaci a kteří mohou být popřípadě provázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným výborem.
Článek 31
1. Pokud stanovisko výboru zní, že:
- žádost nevyhovuje kritériím pro registraci stanoveným tímto nařízením nebo
- by souhrn údajů o přípravku navržený žadatelem v souladu s článkem 28 měl být změněn nebo
- označení na obalu nebo příbalová informace přípravku nejsou v souladu se směrnicí 81/851/EHS
nebo - by registrace měla být udělena s podmínkami podle čl. 35 odst. 2,
musí agentura neprodleně informovat žadatele.
Do 15 dnů po obdržení stanoviska může žadatel písemně upozornit agenturu, že se chce odvolat.
V takovém případě předloží agentuře do 60 dnů po obdržení stanoviska podrobné odůvodnění svého odvolání.
Do 60 dnů po obdržení odůvodnění odvolání výbor zváží, zda by jeho stanovisko mělo být opraveno, a důvody závěrů, ke kterým dospěl ve věci odvolání, se připojí ke zprávě o hodnocení podle odstavce 2.
2. Agentura dodá konečné stanovisko výboru do 30 dnů po jeho přijetí Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou, která popisuje hodnocení veterinárního léčivého přípravku výborem a odůvodňuje jeho závěry.
3. Jestliže je stanovisko pro udělení dané registrace daného veterinárního léčivého přípravku příznivé, přiloží se ke stanovisku tyto dokumenty:
a) návrh souhrnu údajů o přípravku podle článku 5a směrnice 81/851/EHS; pokud je to nutné, budou zohledněny rozdíly veterinárních podmínek v členských státech;
b) v případě veterinárního léčivého přípravku určeného k podání zvířatům určeným k produkci potravin údaj o maximální hladině reziduí, která je přijatelná pro Společenství podle nařízení (EHS) č. 2377/90;
c) podrobnosti o jakýchkoli podmínkách nebo omezeních, kterým by měl podléhat výdej nebo používání daného veterinárního léčivého přípravku, včetně podmínek, za kterých může být veterinární léčivý přípravek dostupný uživatelům, v souladu s kritérii stanovenými směrnicí 81/851/EHS;
d) návrh textu označení na obalu a příbalové informace navržený žadatelem, předložený v souladu se směrnicí 81/851/EHS;
e) zpráva o hodnocení.
Článek 32
1. Do 30 dnů po obdržení stanoviska připraví Komise s přihlédnutím k právním předpisům Společenství návrh rozhodnutí k dané žádosti.
V případě návrhu rozhodnutí, který předpokládá udělení registrace, se přiloží dokumenty uvedené v čl. 31 odst. 3 písm. a), b), c) a d).
Pokud výjimečně není návrh rozhodnutí v souladu se stanoviskem agentury, přiloží Komise rovněž podrobné vysvětlení důvodů rozdílů.
Návrh rozhodnutí se zašle členským státům a žadateli.
2. Konečné rozhodnutí o žádosti se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 73.
3. Jednací řád výboru podle článku 73 se upraví tak, aby bylo přihlédnuto k úkolům přiděleným mu v souladu s tímto nařízením.
Tyto úpravy musí zahrnovat následující:
- kromě případů uvedených ve třetím pododstavci odstavce 1 musí být obdrženo písemné stanovisko stálého výboru,
- každý členský stát smí alespoň do 28 dnů předat Komisi písemné připomínky k návrhu rozhodnutí,
- každý členský stát může písemně požádat, aby byl návrh rozhodnutí projednán stálým výborem, přičemž podrobně uvede své důvody.
Pokud podle názoru Komise písemné připomínky členského státu vyvolávají důležité nové otázky vědecké nebo technické povahy, kterými se stanovisko agentury nezabývalo, pozastaví předseda postup a předloží žádost zpět agentuře k dalšímu zvážení.
Ustanovení nezbytná pro provedení tohoto odstavce přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 72.
4. Agentura musí na žádost informovat kteroukoli dotčenou osobu o konečném rozhodnutí.
Článek 33
Aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství, registrace podle článku 3 se zamítne, jestliže se po ověření informací a údajů předložených v souladu s článkem 28 ukáže, že:
1. veterinární léčivý přípravek je škodlivý za podmínek použití uvedených při předložení žádosti o registraci, nemá léčebný účinek nebo žadatel nepředložil dostatečný důkaz takového účinku s ohledem na druh zvířete, které má být ošetřeno, nebo jeho kvalitativní a kvantitativní složení neodpovídá deklarovanému;
2. ochranná lhůta doporučená žadatelem není dostatečně dlouhá pro zajištění, aby potraviny získané z ošetřených zvířat neobsahovaly rezidua, která by mohla představovat zdravotní riziko pro spotřebitele, nebo je nedostatečně odůvodněná;
3. veterinární léčivý přípravek je nabízen k prodeji pro použití zakázané podle jiných ustanovení Společenství.
Registrace se rovněž zamítne, jestliže jsou údaje a dokumentace předložené žadatelem podle článku 28 nesprávné nebo jestliže označení na obalu a příbalové informace navržené žadatelem nejsou v souladu s kapitolou VII směrnice 81/851/EHS.
Článek 34
1. Aniž je dotčen článek 4 směrnice Rady 90/677/EHS ze dne 13. prosince 1990, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice 81/851/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [16] a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro imunologické veterinární léčivé přípravky, je registrace udělená v souladu s postupem stanoveným tímto nařízením platná v celém Společenství.
V každém z členských států propůjčuje tatáž práva a povinnosti jako registrace udělená daným členským státem v souladu s článkem 4 směrnice 81/851/EHS.
Registrované veterinární léčivé přípravky budou zapsány do Registru léčivých přípravků Společenství a bude jim přiděleno číslo, které musí být uváděno na obalu.
2. Zamítnutí registrace Společenství znamená zákaz uvedení daného veterinárního léčivého přípravku na trh v celém Společenství.
3. Oznámení registrace se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství s uvedením zejména data registrace a čísla v registru Společenství.
4. Na žádost kterékoli zainteresované osoby zpřístupní agentura zprávu o hodnocení veterinárního léčivého přípravku Výborem pro veterinární léčivé přípravky a důvody jeho příznivého stanoviska k udělení registrace, a to po vymazání jakýchkoli informací důvěrné obchodní povahy.
Článek 35
1. Rozhodnutí o registraci platí pět let a prodlužuje se na pětiletá období na žádost držitele, která se podává alespoň tři měsíce před uplynutím platnosti. Toto prodloužení je možné poté, co agentura posoudí registrační dokumentaci obsahující aktualizované informace o farmakovigilanci.
2. Za výjimečných okolností a po konzultaci se žadatelem může být udělena registrace za podmínky splnění určitých zvláštních povinností, které budou agenturou každoročně přezkoumány.
Taková výjimečná rozhodnutí mohou být přijata pouze z objektivních a ověřitelných důvodů.
3. Veterinární léčivé přípravky, které byly registrovány Společenstvím v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, mají výhodu desetileté doby ochrany podle čl. 5 odst. 2 bodu 10 směrnice 81/851/EHS.
Článek 36
Udělení registrace neomezuje v členských státech obecnou občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost výrobce nebo popřípadě osoby odpovědné za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh.
KAPITOLA 2
Dozor a sankce
Článek 37
1. Po vydání rozhodnutí o registraci podle tohoto nařízení musí osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh s ohledem na způsoby výroby a kontroly uvedené v čl. 5 odst. 2 bodech 4 a 9 směrnice 81/851/EHS přihlížet k technickému a vědeckému pokroku a provádět změny, které mohou být požadovány, aby bylo možné veterinární léčivý přípravek vyrábět a kontrolovat obecně vědecky uznávanými metodami. Výše uvedená osoba musí požádat o schválení těchto změn v souladu s tímto nařízením.
Na žádost Komise musí také osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh přezkoumat analytické metody detekce uvedené v čl. 5 odst. 2 bodu 8 směrnice 81/851/EHS a navrhnout jakékoli změny, které mohou být nezbytné, aby bylo přihlédnuto k technickému a vědeckému pokroku.
2. Osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh musí neprodleně informovat agenturu, Komisi a členské státy o jakýchkoli nových informacích, které by mohly mít za následek změnu údajů a dokumentace podle článků 28 a 31 nebo ve schváleném souhrnu údajů o přípravku.
Zejména musí výše uvedená osoba neprodleně informovat agenturu, Komisi a členské státy o jakémkoli zákazu nebo omezení uložených příslušnými orgány kterékoli země, ve které je veterinární léčivý přípravek uveden na trh, a o jakýchkoli jiných nových informacích, které by mohly ovlivnit hodnocení prospěšnosti a rizik daného veterinárního léčivého přípravku.
3. Jestliže osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh navrhne provedení jakékoli změny informací a údajů uvedených v článcích 28 a 31, musí předložit agentuře žádost.
4. Komise ve spolupráci s agenturou přijme vhodná opatření pro posuzování změn registrace.
Tato opatření musí zahrnovat oznamovací systém nebo správní postupy pro malé změny a přesně definovat pojem "malá změna".
Tato opatření přijme Komise formou prováděcího nařízení v souladu s postupem stanoveným v článku 72.
Článek 38
V případě veterinárních léčivých přípravků vyrobených ve Společenství jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které udělily povolení výroby podle článku 24 směrnice 81/851/EHS s ohledem na výrobu daného veterinárního léčivého přípravku.
V případě veterinárních léčivých přípravků dovezených ze třetích zemí jsou orgány dozoru příslušné orgány členských států, v nichž se provádějí kontroly podle čl. 30 odst. 1 písm. b) směrnice 81/851/EHS, pokud nebyly sjednány příslušné dohody mezi Společenstvím a vyvážející zemí zaručující, že jsou dané kontroly prováděny ve vyvážející zemi a že výrobce uplatňuje standardy správné výrobní praxe alespoň ekvivalentní standardům stanoveným Společenstvím.
Členský stát může požádat o pomoc jiný členský stát nebo agenturu.
Článek 39
1. Je odpovědností orgánů dozoru jménem Společenství ověřovat, zda osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh nebo výrobce či dovozce ze třetích zemí vyhovuje požadavkům stanoveným v kapitole V směrnice 81/851/EHS, a provádět dozor nad takovými osobami v souladu s kapitolou VI směrnice 81/851/EHS.
2. Pokud je Komise v souladu s čl. 39 odst. 2 směrnice 81/851/EHS informována o závažných rozdílech názorů členských států na to, zda osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství vyhovuje požadavkům podle odstavce 1, může Komise po konzultaci s danými členskými státy požádat inspektora orgánu dozoru, aby provedl novou inspekci výše uvedené osoby, výrobce nebo dovozce; daný inspektor může být provázen inspektorem z členského státu, který není zúčastněn na sporu, a/nebo zpravodajem či odborníkem jmenovaným výborem.
3. Za podmínky jakýchkoli dohod, které mohou být sjednány mezi Společenstvím a třetími zeměmi v souladu s čl.
38 odst. 2, může Komise po obdržení odůvodněné žádosti členského státu, Výboru pro veterinární léčivé přípravky nebo ze svého vlastního podnětu požádat výrobce usazeného ve třetí zemi, aby se podrobil inspekci.
Inspekci provedou příslušně kvalifikovaní inspektoři členských států, kteří mohou být popřípadě provázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným výborem. Zpráva inspektorů musí být k dispozici Komisi, členským státům a Výboru pro veterinární léčivé přípravky.
Článek 40
1. Pokud se orgány dozoru nebo příslušné orgány kteréhokoli jiného členského státu domnívají, že výrobce nebo dovozce ze třetích zemí již neplní povinnosti stanovené v kapitole V směrnice 81/851/EHS, neprodleně informují výbor a Komisi s uvedením podrobných důvodů a naznačením navrhovaného postupu.
Totéž platí, pokud členský stát nebo Komise mají za to, že by se s ohledem na daný veterinární léčivý přípravek mělo použít jedno z opatření předpokládaných v kapitole VI směrnice 81/851/EHS, nebo pokud vydal Výbor pro veterinární léčivé přípravky v tom smyslu stanovisko podle článku 42.
2. Komise ve spolupráci s agenturou neprodleně posoudí důvody předložené daným členským státem.
Vyžádá si stanovisko výboru ve lhůtě, kterou určí s ohledem na naléhavost věci.
Je-li to možné, vyzve se osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh, aby poskytla ústní nebo písemné vysvětlení.
3. Komise připraví návrh příslušného rozhodnutí, které se přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 32.
Pokud však členský stát uplatní ustanovení odstavce 4, zkrátí se lhůta stanovená v článku 73 na 15 kalendářních dnů.
4. Pokud je pro ochranu zdraví lidí či zvířat nebo životního prostředí nezbytné neodkladné opatření, může členský stát na svém území používání veterinárního léčivého přípravku, který byl registrován v souladu s tímto nařízením, pozastavit.
Nejpozději následující pracovní den musí informovat Komisi a ostatní členské státy o důvodech svého opatření.
Komise neprodleně zváží důvody uvedené členským státem v souladu s odstavcem 2 a zahájí postup podle odstavce 3.
5. Členský stát, který přijal opatření k pozastavení podle odstavce 4, je může ponechat v platnosti, dokud není dosaženo konečného rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3.
6. Agentura na vyžádání informuje kteroukoli dotčenou osobu o konečném rozhodnutí.
KAPITOLA 3
Farmakovigilance
Článek 41
Pro účely této kapitoly jsou použitelné definice uvedené v článku 42 směrnice 81/851/EHS.
Článek 42
Agentura v úzké spolupráci s vnitrostátními systémy farmakovigilance zřízenými v souladu s článkem 42a směrnice 81/851/EHS obdrží veškeré příslušné informace o podezřeních na nežádoucí účinky veterinárních léčivých přípravků, které byly registrovány Společenstvím v souladu s tímto nařízením.
V případě potřeby může výbor v souladu s článkem 27 vydávat stanoviska k opatřením nezbytným pro zajištění bezpečného a účinného užívání takových veterinárních léčivých přípravků.
Tato opatření se přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 40.
Osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh a příslušné orgány členských států zajistí, aby byly všechny důležité informace o podezřeních na nežádoucí účinky veterinárních léčivých přípravků registrovaných podle tohoto nařízení oznámeny agentuře v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 43
Osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku registrovaného Společenstvím v souladu s ustanoveními tohoto nařízení na trh musí mít trvale a nepřetržitě k dispozici přiměřeně kvalifikovanou osobu odpovědnou za farmakovigilanci.
Tato kvalifikovaná osoba je odpovědná za následující:
a) vytvoření a udržování systému, který zajistí, aby byly informace o všech podezřeních na nežádoucí účinky hlášeny zaměstnancům společnosti a odborným zástupcům, shromažďovány, hodnoceny a porovnávány tak, aby mohly být přístupné na jednom místě ve Společenství;
b) přípravu zpráv uvedených v článku 44 pro příslušné orgány členských států a agenturu v souladu s požadavky tohoto nařízení;
c) zajištění, aby byla úplně a rychle zodpovězena jakákoli žádost příslušných orgánů o poskytnutí doplňujících informací nezbytných pro hodnocení prospěchu a rizik veterinárního léčivého přípravku, včetně poskytnutí informací o objemu prodeje nebo předepisování daného veterinárního léčivého přípravku.
Článek 44
1. Osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh musí zajistit, aby všechna podezření na závažné nežádoucí účinky veterinárního léčivého přípravku registrovaného v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých byla informována, byla zaznamenána a ihned hlášena členským státům, na jejichž území případ nastal, a to vždy nejpozději do 15 dnů po obdržení informace.
Výše uvedená osoba musí zajistit, aby všechna podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, ke kterým došlo na území třetí země, byla ihned hlášena členským státům a agentuře, a to vždy nejpozději do 15 dnů po obdržení informace.
Opatření pro hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky, které nejsou závažné, ať jsou zjištěny ve Společenství nebo ve třetí zemi, se přijmou v souladu s článkem 48.
2. Kromě toho se požaduje, aby osoba odpovědná za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh uchovávala podrobné záznamy o všech podezřeních na nežádoucí účinky, ke kterým došlo v rámci nebo mimo Společenství a která jí byla hlášena.
Pokud nebyly jako podmínka udělení registrace Společenstvím stanoveny jiné požadavky, musí být tyto záznamy ihned předloženy agentuře a členským státům na vyžádání nebo alespoň každých šest měsíců během prvních dvou let po registraci a jednou za rok v následujících třech letech.
Potom se záznamy předkládají v pětiletých intervalech společně se žádostí o prodloužení registrace nebo ihned na vyžádání.
Tyto záznamy musí být doplněny vědeckým hodnocením.
Článek 45
Každý členský stát zajistí, aby všechna podezření na závažné nežádoucí účinky veterinárních léčivých přípravků registrovaných v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, ke kterým došlo na jeho území a která mu byla oznámena, byla zaznamenána a ihned hlášena agentuře a osobě odpovědné za uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh, a to vždy nejpozději do 15 dnů po obdržení informace.
Agentura informuje vnitrostátní systémy farmakovigilance.
Článek 46
Komise ve spolupráci s agenturou, členskými státy a zainteresovanými stranami vypracuje pokyny ke shromažďování, ověřování a předkládání hlášení nežádoucích účinků.
Agentura ve spolupráci s členskými státy a Komisí zřídí informační síť pro rychlý přenos údajů mezi příslušnými orgány Společenství v případě výstrahy týkající se závad při výrobě, závažných nežádoucích účinků nebo dalších farmakovigilančních údajů o veterinárních léčivých přípravcích prodávaných ve Společenství.
Článek 47
Agentura spolupracuje s mezinárodními organizacemi zabývajícími se veterinární farmakovigilancí.
Článek 48
Jakákoli změna, která může být nezbytná pro aktualizaci ustanovení této kapitoly tak, aby bylo přihlédnuto k vědeckému a technickému pokroku, se přijme v souladu s ustanoveními článku 72.
HLAVA IV
EVROPSKÁ AGENTURA PRO HODNOCENÍ LÉČIVÝCH PŘÍPRAVKŮ
KAPITOLA 1
Úkoly agentury
Článek 49
Zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků.
Agentura je odpovědná za koordinaci existujících vědeckých zdrojů, které jsou jí dány k dispozici příslušnými orgány členských států k hodnocení a dozoru nad léčivými přípravky.
Článek 50
1. Agentura se skládá z:
a) Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky, který je odpovědný za přípravu stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se hodnocení humánních léčivých přípravků;
b) Výboru pro veterinární léčivé přípravky, který je odpovědný za přípravu stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se hodnocení veterinárních léčivých přípravků;
c) sekretariátu, který poskytuje technickou a administrativní podporu oběma výborům a zajišťuje přiměřenou komunikaci mezi nimi;
d) výkonného ředitele, který vykonává povinnosti stanovené v článku 55;
e) správní rady, která vykonává povinnosti uvedené v článcích 56 a 57.
2. Jak Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky, tak Výbor pro veterinární léčivé přípravky může zřídit pracovní skupiny a odborné skupiny.
3. Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky a Výbor pro veterinární léčivé přípravky si mohou, pokud to uznají za vhodné, vyžádat radu v důležitých otázkách obecné vědecké nebo etické povahy.
Článek 51
Na podporu ochrany zdraví lidí a zvířat a spotřebitelů léčivých přípravků v celém Společenství a na podporu dotvoření vnitřního trhu přijetím jednotných regulačních rozhodnutí, která se týkají uvádění léčivých přípravků na trh a jejich užívání a jsou založena na vědeckých kritériích, je cílem agentury poskytovat členským státům a institucím Společenství nejlepší možné vědecké porady ke všem otázkám týkajícím se hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti humánních nebo veterinárních léčivých přípravků, které jsou jim předkládány v souladu s ustanoveními právních předpisů Společenství týkajících se léčivých přípravků.
Za tímto účelem provádí agentura prostřednictvím svých výborů tyto úkoly:
a) koordinaci vědeckého hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků, které podléhají postupům registrace Společenství;
b) přenos zpráv o hodnocení, souhrnů údajů o přípravku, označování a příbalových informací pro tyto léčivé přípravky;
c) koordinaci dozoru nad léčivými přípravky, které byly registrovány ve Společenství, za reálných podmínek použití a poskytování poradenství k opatřením nezbytným pro zajištění bezpečného a účinného použití těchto přípravků, zejména hodnocením a zpřístupněním informací o nežádoucích účincích daných léčivých přípravků prostřednictvím databáze (farmakovigilance);
d) doporučování maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků přijatelných v potravinách živočišného původu v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90;
e) koordinaci ověřování dodržování zásad správné výrobní praxe, správné laboratorní praxe a správné klinické praxe;
f) na žádost poskytování technické a vědecké podpory pro kroky směřující ke zlepšení spolupráce mezi Společenstvím, jeho členskými státy, mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi na vědeckých a technických otázkách týkajících se hodnocení léčivých přípravků;
g) zaznamenávání stavu registrací léčivých přípravků udělených v souladu s postupy Společenství;
h) poskytování technické pomoci při udržování databáze léčivých přípravků přístupné pro veřejné využívání;
i) pomoc Společenství a členským státům při poskytování informací zdravotnickým pracovníkům a široké veřejnosti o léčivých přípravcích, které byly hodnoceny v rámci agentury;
j) popřípadě poradenství společnostem k provádění různých zkoušek a hodnocení nezbytných pro prokázání jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků.
Článek 52
1. Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky i Výbor pro veterinární léčivé přípravky sestává ze dvou členů jmenovaných každým členským státem na dobu tří let, která může být prodloužena.
Jsou vybíráni na základě své úlohy a zkušeností při hodnocení humánních, popřípadě veterinárních, léčivých přípravků a zastupují příslušné orgány.
Výkonný ředitel agentury nebo jeho zástupce a zástupci Komise jsou oprávněni se účastnit všech schůzí výborů, jejich pracovních skupin a odborných skupin.
Členové obou výborů mohou zařídit, aby byli provázeni odborníci.
2. Kromě svého úkolu poskytovat objektivní vědecká stanoviska Společenství a členským státům k otázkám, které jim jsou předkládány, musí členové obou výborů zajistit odpovídající koordinaci mezi úkoly agentury a prací příslušných vnitrostátních orgánů, včetně poradních orgánů zabývajících se registrací.
3. Členové výborů a odborníci odpovědní za hodnocení léčivých přípravků se spoléhají na vědecké hodnocení a zdroje dostupné vnitrostátním registračním orgánům.
Každý členský stát sleduje vědeckou úroveň prováděného hodnocení a provádí dozor nad činnostmi členů výborů a odborníků, které jmenuje, ale musí se zdržet vydávání jakýchkoli instrukcí, které jsou neslučitelné s jejich úkoly.
4. Při přípravě stanoviska musí každý výbor vynaložit maximální úsilí k tomu, aby bylo dosaženo vědeckého konsensu.
Jestliže takového konsensu nelze dosáhnout, záleží stanovisko na názoru většiny členů a na žádost dotyčných členů může obsahovat odlišné názory s jejich odůvodněním.
Článek 53
1. Pokud je v souladu s ustanoveními tohoto nařízení Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky nebo Výbor pro veterinární léčivé přípravky požádán, aby zhodnotil léčivý přípravek, jmenuje jednoho ze svých členů, aby působil jako zpravodaj pro koordinaci hodnocení, přičemž přihlédne k jakémukoli návrhu žadatele na výběr zpravodaje.
Výbor může jmenovat druhého člena, aby působil jako spolu-zpravodaj.
Výbor zajistí, aby všichni jeho členové plnili úlohy zpravodajů a spolu-zpravodajů.
2. Členské státy předají agentuře seznam odborníků s ověřenými zkušenostmi v hodnocení léčivých přípravků, kteří by byli k dispozici pro plnění úkolů v pracovních skupinách nebo odborných skupinách Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky nebo Výboru pro veterinární léčivé přípravky, společně s uvedením jejich kvalifikace a zvláštních oblastí odborných znalostí.
Tento seznam se v případě potřeby aktualizuje.
3. Poskytování služeb zpravodajů nebo odborníků se řídí písemnou smlouvou mezi agenturou a danou osobou nebo popřípadě mezi agenturou a jejím zaměstnavatelem.
Daná osoba nebo její zaměstnavatel jsou odměňováni podle pevné stupnice odměn, která je zahrnuta do finančních opatření stanovovaných správní radou.
4. Na návrh Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky nebo Výboru pro veterinární léčivé přípravky může agentura rovněž využívat služeb zpravodajů nebo odborníků pro plnění jiných zvláštních povinností agentury.
Článek 54
1. Členství ve Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky a Výboru pro veterinární léčivé přípravky se zveřejní.
Při zveřejnění každého jmenování se uvede profesionální kvalifikace každého člena.
2. Členové správní rady, členové výborů, zpravodajové a odborníci nesmějí mít ve farmaceutickém průmyslu finanční nebo jiné zájmy, které by mohly ovlivnit jejich nestrannost.
Veškeré nepřímé zájmy, které by se mohly týkat tohoto průmyslu, musí být zapsány v rejstříku vedeném agenturou, do kterého může nahlédnout veřejnost.
Článek 55
1. Výkonný ředitel je jmenován správní radou na návrh Komise na dobu pěti let, která může být prodloužena.
2. Výkonný ředitel je zákonným zástupcem agentury.
Odpovídá za:
- průběžné řízení agentury,
- poskytování odpovídající technické podpory Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky a Výboru pro veterinární léčivé přípravky a jejich pracovním skupinám a odborným skupinám,
- zajištění dodržování lhůt stanovených právními předpisy Společenství pro přijímání stanovisek agenturou,
- zajištění odpovídající koordinace mezi Výborem pro hromadně vyráběné léčivé přípravky a Výborem pro veterinární léčivé přípravky,
- přípravu výkazu příjmů a výdajů a realizaci rozpočtu agentury,
- všechny záležitosti týkající se zaměstnanců.
3. Výkonný ředitel každoročně předloží správní radě ke schválení, přičemž odliší činnosti agentury týkající se humánních léčivých přípravků a činnosti týkající se veterinárních léčivých přípravků:
- návrh zprávy o činnostech agentury v předcházejícím roce, včetně informace o počtu žádostí hodnocených v rámci agentury, době potřebné k dokončení hodnocení a léčivých přípravcích, které byly registrovány, zamítnuty nebo staženy,
- návrh plánu práce na příští rok,
- návrh ročního vyúčtování za předcházející rok,
- návrh rozpočtu na příští rok.
4. Výkonný ředitel schvaluje veškeré finanční výdaje agentury.
Článek 56
1. Správní rada se skládá ze dvou zástupců každého členského státu, dvou zástupců Komise a dvou zástupců jmenovaných Evropským parlamentem.
Jeden zástupce má zvláštní povinnosti týkající se humánních léčivých přípravků a jeden veterinárních léčivých přípravků.
Každý zástupce může být nahrazen náhradníkem.
2. Funkční období zástupců je tříleté.
Může být prodlouženo.
3. Správní rada volí svého předsedu na dobu tří let a přijímá svůj jednací řád.
Rozhodnutí správní rady jsou přijímána většinou dvou třetin jejích členů.
4. Výkonný ředitel zajistí sekretariát správní rady.
5. Každý rok do 31. ledna přijme správní rada obecnou zprávu o činnosti agentury za předcházející rok a její plán práce na příští rok a předá je členským státům, Komisi, Radě a Evropskému parlamentu.
KAPITOLA 2
Finanční ustanovení
Článek 57
1. Příjmy agentury sestávají z příspěvku Společenství a poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou.
2. Výdaje agentury zahrnují odměňování zaměstnanců, výdaje na správu, infrastrukturu a provoz a výdaje vyplývající ze smluv uzavřených se třetími stranami.
3. Každý rok nejpozději do 15. února sestaví ředitel předběžný návrh rozpočtu pokrývající provozní výdaje a plán předpokládaných prací na následující finanční rok a předá tento předběžný návrh správní radě společně s plánem organizace.
4. Příjmy a výdaje musí být v rovnováze.
5. Správní rada přijme návrh rozpočtu a předá jej Komisi, která na tomto základě stanoví odpovídající návrh rozpočtu v předběžném návrhu celkového rozpočtu Evropských společenství, který předloží Radě podle článku 203 Smlouvy.
6. Správní rada přijme konečný rozpočet agentury před začátkem finančního roku, přičemž jej popřípadě přizpůsobí příspěvku Společenství a jiným zdrojům agentury.
7. Ředitel provádí rozpočet agentury.
8. Kontrolu závazků a placení všech výdajů agentury a stanovení a úhrady všech příjmů agentury provádí finanční revizor jmenovaný správní radou.
9. Každý rok nejpozději do 31. března předá ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru vyúčtování všech příjmů a výdajů agentury s ohledem na předcházející finanční rok.
Účetní dvůr je přezkoumá v souladu s článkem 206a Smlouvy.
10. Správní rada předá vyrovnání řediteli s ohledem na provádění rozpočtu.
11. Po dodání stanoviska Účetního dvora přijme správní rada vnitřní finanční opatření, přičemž uvede zejména podrobná pravidla pro sestavení a provádění rozpočtu agentury.
Článek 58
Strukturu a výši poplatků uvedených v čl. 57 odst. 1 stanoví Rada jednající za podmínek stanovených Smlouvou na návrh Komise po konzultaci s organizacemi představujícími zájmy farmaceutického průmyslu na úrovni Společenství.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení pro agenturu
Článek 59
Agentura má právní subjektivitu.
Ve všech členských státech využívá nejširších pravomocí udělených právními předpisy právnickým osobám.
Zejména může získat a disponovat nemovitostmi a věcmi movitými a podat žalobu k soudu.
Článek 60
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právními předpisy použitelnými pro danou smlouvu.
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodovat podle jakékoli arbitrážní klauzule obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
2. V případě nesmluvní odpovědnosti nahradí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými zákonům členských států jakékoli škody, které způsobila sama nebo její zaměstnanci při výkonu svých funkcí.
Soudní dvůr má pravomoc v jakémkoli sporu týkajícím se náhrady takových škod.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči agentuře se řídí příslušnými podmínkami platnými pro zaměstnance agentury.
Článek 61
Pro agenturu se použije Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 62
Zaměstnanci agentury podléhají pravidlům a nařízením použitelným pro úředníky a jiné zaměstnance Evropských společenství.
Agentura vzhledem ke svým zaměstnancům vykonává pravomoci příslušející zaměstnávajícím orgánům.
Správní rada ve shodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření.
Článek 63
Od členů správní rady, členů výborů a úředníků a ostatních zaměstnanců agentury se požaduje i po ukončení jejich povinností, aby neprozradili informace, na které se vztahuje závazek profesního tajemství.
Článek 64
Komise může ve shodě se správní radou a příslušným výborem vyzvat zástupce mezinárodních organizací se zájmy na harmonizaci předpisů použitelných pro léčivé přípravky, aby se jako pozorovatelé účastnili práce agentury.
Článek 65
Správní rada ve shodě s Komisí rozvíjí vhodné kontakty mezi agenturou a zástupci průmyslu, spotřebitelů a pacientů a zdravotnickými profesemi.
Článek 66
Agentura se ujme svých odpovědností dne 1. ledna 1995.
HLAVA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 67
Ve všech rozhodnutích o udělení, zamítnutí, změně, pozastavení, odvolání nebo zrušení registrace, která jsou přijata v souladu s tímto nařízením, se uvedou podrobně důvody, na nichž jsou rozhodnutí založena.
Taková rozhodnutí se oznámí dotyčné straně.
Článek 68
1. Registrace léčivého přípravku spadajícího do oblasti působnosti tohoto nařízení nesmí být zamítnuta, změněna, pozastavena, odňata nebo odvolána z důvodů jiných, než stanovuje toto nařízení.
2. Registrace léčivého přípravku spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení nesmí být udělena, zamítnuta, změněna, pozastavena, odňata nebo odvolána jinak než v souladu s postupy stanovenými tímto nařízením.
Článek 69
Aniž je dotčen článek 68 a aniž je dotčen Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, stanoví každý členský stát sankce použitelné při porušení ustanovení tohoto nařízení.
Sankce musí být dostatečné, aby podporovaly dodržování těchto ustanovení.
Členské státy neprodleně informují Komisi o zahájení jakýchkoli přestupkových řízení.
Článek 70
Doplňkové látky v oblasti působnosti směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [17], pokud jsou určeny k podání zvířatům v souladu s uvedenou směrnicí, nejsou pro účely tohoto nařízení považovány za veterinární léčivé přípravky.
Do tří let po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise zprávu, zda úroveň harmonizace dosažená tímto nařízením a směrnicí Rady 90/167/EHS ze dne 26. března 1990, kterou se stanoví podmínky pro přípravu, uvádění na trh a používání medikovaných krmiv ve Společenství [18], odpovídá úrovni stanovené směrnicí Rady 70/524/EHS, provázenou popřípadě návrhy ke změně statutu kokcidiostatik a dalších léčivých látek v oblasti působnosti uvedené směrnice.
Rada rozhodne o návrhu Komise nejpozději do jednoho roku po jeho předložení.
Článek 71
Do šesti let po vstupu tohoto nařízení v platnost zveřejní Komise obecnou zprávu o zkušenostech získaných v důsledku činnosti postupů stanovených v tomto nařízení, v kapitole III směrnice 75/319/EHS a v kapitole IV směrnice 81/851/EHS.
Článek 72
Pokud má být zahájen postup stanovený tímto článkem, Komisi napomáhá:
- Stálý výbor pro humánní léčivé přípravky v případě otázek týkajících se humánních léčivých přípravků,
- Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky v případě otázek týkajících se veterinárních léčivých přípravků.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má přijímat Rada na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha podle uvedeného článku.
Předseda nehlasuje.
Komise zamýšlená opatření přijme, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců po předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 73
Pokud má být zahájen postup stanovený tímto článkem, Komisi napomáhá:
- Stálý výbor pro humánní léčivé přípravky v případě otázek týkajících se humánních léčivých přípravků,
- Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky v případě otázek týkajících se veterinárních léčivých přípravků.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má přijímat Rada na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha podle uvedeného článku.
Předseda nehlasuje.
Komise zamýšlená opatření přijme, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců po předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti uvedeným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 74
Toto nařízení vstupuje v platnost následujícím dnem po přijetí rozhodnutí příslušnými orgány o sídle agentury.
Za podmínky prvního pododstavce vstupují hlavy I, II, III a V v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (dále jen "kodex") [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že kodex shromáždil veškeré existující celní předpisy v jediném právním nástroji; že v nich současně provedl některé úpravy za účelem jejich většího sladění, zjednodušení i zaplnění některých přetrvávajících mezer; že tento kodex proto v dané oblasti představuje úplnou právní úpravu Společenství;
vzhledem k tomu, že pro vydání prováděcích předpisů v celní oblasti platí tytéž důvody, které vedly k přijetí kodexu; že je proto třeba, aby veškeré prováděcí předpisy v celní oblasti, která jsou v současnosti rozptýleny ve velkém počtu nařízení a směrnic Společenství, byly shromážděny do jediného nařízení;
vzhledem k tomu, že prováděcí kodex k celnímu kodexu Společenství musí převzít stávající prováděcí předpisy v celní oblasti; že je však na základě získaných zkušeností účelné
- tyto předpisy pozměnit a přizpůsobit je tak ustanovením kodexu,
- rozšířit oblast působnosti některých ustanovení, která je v současné době omezena pouze na některé celní režimy, v souladu s obecnou působností kodexu,
- zpřesnit některá pravidla, aby při jejich uplatňování existovala větší právní jistota. vzhledem k tomu, že prováděné změny se týkají zejména ustanovení o celním dluhu;
vzhledem k tomu, že je vhodné omezit použití čl. 791 odst. 2 do 1. ledna 1995 a přezkoumat jej v této lhůtě na základě získaných zkušeností; vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Definice
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. kodexem: nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství;
2. karnetem ATA: mezinárodní celní doklad pro dočasné použití zřízený v rámci Úmluvy ATA;
3. výborem: Výbor pro celní kodex zřízený podle článku 247 kodexu;
4. Radou pro celní spolupráci: organizace vytvořená Úmluvou o zřízení Rady pro celní spolupráci, která byla uzavřena dne 15. prosince 1950 v Bruselu;
5. údaji potřebnými ke ztotožnění zboží:
údaje používané podle obchodních zvyklostí ke ztotožnění zboží, které celním orgánům umožňují jeho sazební zařazení, a údaje o množství zboží; 6. zbožím neobchodní povahy:
zboží, které vstupuje do daného celního režimu příležitostně a jehož povaha a množství prokazují, že má sloužit výhradně k soukromému nebo osobnímu použití nebo spotřebě příjemců nebo osob, které je dovážejí, a jejich rodinných příslušníků, nebo které má sloužit jako dárek; 7. obchodněpolitickými opatřeními:
8. celní nomenklaturou: některá z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 6 kodexu;
9. harmonizovaným systémem:
harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží; 10. Smlouvou:
KAPITOLA 2
Rozhodnutí
Článek 2
Jestliže osoba, která žádá o vydání rozhodnutí, není schopna poskytnout veškeré doklady a údaje potřebné k jeho přijetí, jsou celní orgány povinny poskytnout doklady a údaje, které mají k dispozici.
Článek 3
Rozhodnutí o jistotě ve prospěch osoby, která se zavázala, že uhradí příslušné částky na první písemné vyzvání celních orgánů, se zruší v případě, že závazek není splněn.
Článek 4
Zrušení rozhodnutí se nevztahuje na zboží, které již bylo v době, kdy zrušení nabylo účinku, propuštěno do režimu na základě zrušeného rozhodnutí. Celní orgány však mohou požadovat, aby ve lhůtě, kterou stanoví, bylo zboží přiděleno některé přípustné celně schválené určení.
HLAVA II
ZÁVAZNÉ INFORMACE O SAZEBNÍM ZAŘAZENÍ ZBOŽÍ
KAPITOLA 1
Definice
Článek 5
Pro účely této hlavy se rozumí:
1. závaznou informací o sazebním zařazení zboží: informace o sazebním zařazení zboží závazná pro orgány všech členských států Společenství, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článcích 6 a 7;
2. žadatelem: každá osoba, která podala celním orgánům žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží;
3. příjemcem informace: osoba, které se závazná informace o sazebním zařazení zboží vydává.
KAPITOLA 2
Postup pro získání závazných informací o sazebním zařazení zboží - Vydávání informací žadatelům a jejich předávání Komisi
Článek 6
1. Žádost o vydání závazných informací o sazebním zařazení zboží se podává písemně příslušným celním orgánům členského státu nebo členských států, v nichž má být daná informace použita, nebo příslušným celním orgánům členského státu, v němž je žadatel usazen.
2. Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží se smí týkat pouze jediného typu zboží.
3. Žádost musí obsahovat zejména tyto údaje:
a) jméno a adresu příjemce informace;
b) jméno a adresu žadatele, pokud není příjemcem informace;
c) celní nomenklaturu, do níž má být zboží zařazeno. Pokud žadatel požaduje zařazení zboží do některé z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 3 písm. b) a odst. 6 písm. b) kodexu, musí v žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží tuto nomenklaturu výslovně uvést;
d) přesný popis zboží umožňující jeho ztotožnění a zařazení do celní nomenklatury;
e) složení zboží a případně zkušební metody použité k jeho stanovení, jestliže na tomto údaji závisí zařazení zboží;
f) případně jako přílohy vzorky, fotografie, plány, katalogy nebo jiné podklady, které by mohly celním orgánům pomoci ke správnému zařazení daného zboží do celní nomenklatury;
g) předpokládané zařazení;
h) souhlas s předložením překladu jakýchkoliv přiložených dokladů do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků dotyčného členského státu, pokud o něj celní orgány požádají;
i) vyznačení údajů, jež mají být považovány za důvěrné;
j) sdělení žadatele, zda podle jeho informací byla pro totéž nebo podobné zboží ve Společenství vydána závazná informace o sazebním zařazení zboží nebo zda byla podána žádost o její vydání;
k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy v databázi Komise Evropských společenství; kromě článku 15 kodexu se však na tyto informace vztahují předpisy o ochraně údajů platné v členských státech.
4. Mají-li celní orgány za to, že žádost neobsahuje všechny údaje potřebné ke kvalifikovanému posouzení, vyzvou žadatele, aby chybějící údaje doplnil.
5. Seznam celních orgánů určených členskými státy k přijímání žádostí o vydání závazných informací o sazebním zařazení zboží a k jejich vydávání bude uveřejněn v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 7
1. Závazná informace o sazebním zařazení zboží bude žadateli vydána písemně co nejdříve.
Není-li možné vydat závaznou informaci o sazebním zařazení zboží žadateli do tří měsíců od přijetí žádosti, vyrozumějí jej celní orgány o této skutečnosti a uvedou důvod odkladu a dobu, ve které budou pravděpodobně schopny požadovanou informaci vydat.
2. Závazné informace o sazebním zařazení zboží se vydávají na tiskopise odpovídajícímu vzoru uvedenému v příloze 1.
Na tiskopise se vyznačují údaje, jež mají být považovány za důvěrné.
Na tiskopise se rovněž uvádí možnost podat opravný prostředek proti rozhodnutí celních orgánů podle článku 243 kodexu.
Článek 8
1. Celní orgány příslušného členského státu předají neprodleně Komisi kopii vydané závazné informace o sazebním zařazení zboží (vyhotovení č. 2 v příloze 1) a údaje (vyhotovení č. 4 téže přílohy). Toto předání se uskuteční pokud možno pomocí elektronického přenosu dat.
2. Na žádost kteréhokoli členského státu mu Komise neprodleně sdělí údaje obsažené v kopii tiskopisu a ostatní související informace.
Toto předání se uskuteční pokud možno pomocí elektronického přenosu dat.
KAPITOLA 3
Ustanovení o rozporných závazných informacích o sazebním zařazení zboží
Článek 9
Jestliže Komise zjistí, že pro totéž zboží byly vydány rozdílné závazné informace o jeho celním zařazení, přijme případně opatření k zajištění jednotného uplatňování celní nomenklatury.
KAPITOLA 4
Právní důsledky závazných informací o sazebním zařazení zboží
Článek 10
1. Aniž jsou dotčeny články 5 a 64 kodexu, smí se závazné informace o sazebním zařazení zboží dovolávat pouze příjemce informace.
2. Celní orgány mohou požadovat, aby je příjemce informace při plnění celních formalit uvědomil o tom, že má k dispozici závaznou informace o sazebním zařazení zboží, která je předmětem celního řízení.
3. Příjemce informace ji může použít ve vztahu k určitému zboží pouze v případě, že věrohodně prokáže celním orgánům, že dotyčné zboží zcela odpovídá zboží uvedenému v závazné informaci o sazebním zařazení zboží.
4. Celní orgány mohou požadovat překlad této informace do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků příslušného členského státu.
Článek 11
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány kteréhokoli členského státu po 1. lednu 1991 jsou závazné pro příslušné orgány všech členských států za stejných podmínek.
Článek 12
1. Po přijetí některého z aktů nebo opatření podle čl. 12 odst. 5 kodexu učiní celní orgány kroky potřebné k zajištění toho, aby byly závazné informace o sazebním zařazení zboží vydávány pouze v souladu s daným aktem nebo opatřením.
2. Pro účely odstavce 1 se přihlíží k těmto datům:
- pokud jde o ustanovení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) kodexu, která se týkají změn celní nomenklatury, den nabytí účinnosti nařízení,
- pokud jde o ustanovení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) kodexu, která stanovují či ovlivňují zařazení zboží do celní nomenklatury, den jejich vyhlášení v řadě L Úředního věstníku Evropských společenství,
- pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. b), která se týkají změn vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře, den jejich zveřejnění v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství,
- pokud jde o rozsudky Soudního dvora Evropských společenství uvedené v čl. 12 odst. 5 písm. b), den vynesení rozsudku,
- pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. b), která se týkají přijetí stanoviska k zařazení nebo změny vysvětlivek k nomenklatuře harmonizovaného systému Radou pro celní spolupráci, den jejich zveřejnění Komisí v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
3. Komise neprodleně oznámí data přijetí opatření a aktů uvedených v tomto článku celním orgánům.
KAPITOLA 5
Ustanovení o pozbytí platnosti závazných informací o sazebním zařazení zboží
Článek 13
Je-li závazná informace o sazebním zařazení zboží zrušena podle čl. 12 odst. 4 druhé věty kodexu nebo pozbude platnosti podle čl. 12 odst. 5 kodexu, uvědomí o tom celní orgány, které informaci vydaly, neprodleně Komisi.
Článek 14
1. Hodlá-li příjemce informace závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, která pozbyla platnosti z důvodů uvedených v čl. 12 odst. 5 kodexu, používat po určitou dobu na základě odstavce 6 téhož článku, uvědomí o tom celní orgány a v případě potřeby jim poskytne veškeré podklady potřebné k prověření, zda jsou splněny příslušné podmínky.
2. Ve výjimečných případech, kdy Komise v souladu s čl. 12 odst. 7 posledním pododstavcem kodexu přijme opatření odchylná od odstavce 6 téhož článku nebo kdy podmínky uvedené v odstavci 1 týkající se možnosti nadále používat závaznou informaci o sazebním zařazení zboží nebyly splněny, vyrozumějí o tom celní orgány písemně příjemce informace. KAPITOLA 6 Přechodná ustanovení
Článek 15
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané členskými státy před 1. lednem 1991 zůstávají v platnosti. Závazné informace o sazebním zařazení vydané členskými státy na dobu delší než do dne 1. ledna 1997 však k tomuto datu pozbudou platnosti.
HLAVA III
ZVÝHODNĚNÉ SAZEBNÍ ZACHÁZENÍ UPLATŇOVANÉ NA ZÁKLADĚ POVAHY ZBOŽÍ
KAPITOLA 1
Zboží podléhající denaturaci
Článek 16
Zboží uvedené ve sloupci 3 bude zařazeno do podpoložek kombinované nomenklatury uvedených ve sloupci 2 následující tabulky s podmínkou, že zboží bylo denaturováno, a tím učiněno nevhodným pro lidskou spotřebu, některým z denaturačních prostředků uvedených ve sloupci 4 v množství, které je pro každý denaturační prostředek uvedeno ve sloupci 5 tabulky. Poř. číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Denaturační prostředky _BAR_ Název _BAR_ Minimální množství (v g na 100 kg) denaturovaného výrobku _BAR_ (1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) _BAR_ (4) _BAR_ (5) _BAR_
– – Albuminy, jiné než vaječný albumin: _BAR_ _BAR_
Článek 17
Denaturace musí být provedena takovým způsobem, aby směs denaturovaného produktu a denaturační přísady byla homogenní a aby její složky nebylo možno znovu od sebe oddělit hospodářsky účelným způsobem.
Článek 18
Otázka bude předložena výboru. Pokud do 18 měsíců ode dne, kdy Komisí obdržela sdělení, nezaujme výbor stanovisko v tom smyslu, že daná denaturační přísada má být zahrnuta do sloupce 4 uvedené tabulky, používání tohoto denaturačního prostředku ve všech členských státech skončí uplynutím této lhůty.
Článek 19
Tato kapitola se použije, aniž je dotčena směrnice Rady 70/524/EHS [3].
KAPITOLA 2
Podmínky pro sazební zařazení určitého zboží jako osiva
Článek 20
Zboží uvedené ve sloupci 3 následující tabulky bude zařazeno do podpoložek kombinované nomenklatury uvedených ve sloupci 2 jen tehdy, splňuje-li podmínky stanovené v článcích 21 až 24. Poř. číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ 1 _BAR_ 0701 _BAR_ Brambory, čerstvé nebo chlazené: _BAR_ 07011000 _BAR_ – sadbové _BAR_
071290 _BAR_ – ostatní zelenina; zeleninové směsi: _BAR_
Článek 21
Sadbové brambory musí splňovat podmínky stanovené v článku 15 směrnice Rady 66/403/EHS [4].
Článek 22
Kukuřice cukrová, špalda, hybridní kukuřice, rýže a proso určené k setí musí splňovat podmínky stanovené v článku 16 směrnice Rady 66/402/EHS [5].
Článek 23
Olejnatá semena a olejnaté plody určené k setí musí splňovat podmínky stanovené v článku 15 směrnice Rady č.
69/208/EHS [6].
Článek 24
Kukuřice cukrová, špalda, hybridní kukuřice, rýže, prosné hybridy, olejnatá semena a olejnaté plody, na něž se nevztahují směrnice Rady 66/402/EHS a 69/208/EHS, budou zařazeny do podpoložek uvedených v článku 20 pouze v případě, jestliže dotyčná osoba prokáže věrohodně příslušným orgánům členských států, že toto zboží je skutečně určené k setí.
KAPITOLA 3
Podmínky pro sazební zařazení pláten a sít k prosévání jako nezhotovených
Článek 25
Nezhotovená plátna a síta k prosévání budou zařazena do podpoložky 59112000 kombinované nomenklatury jen tehdy, pokud budou označena takto: Oba okraje tkaniny budou v pravidelných odstupech opatřeny značkami ve tvaru obdélníku s úhlopříčkami, jež nezasahují do lemu tkaniny a jsou umístěny tak, aby vzdálenost mezi dvěma sousedními značkami měřená mezi bližšími stranami obdélníků byla nejvýše 1 m, přičemž značky na jedné straně budou ke značkám na druhé straně posunuty vždy o polovinu vzdálenosti mezi značkami na protější straně (střed každé značky bude od středů dvou nejbližších značek na protější straně stejně vzdálen).
Všechny značky budou umístěny tak, aby delší strana obdélníku byla rovnoběžná s osnovou tkaniny (viz tento náčrt). +++++ TIFF +++++
Tloušťka stran obdélníku musí být 5 mm, tloušťka úhlopříček 7 mm. Rozměry čtyřúhelníku, měřeno od vnějšího okraje stran, činí nejméně 8 cm na délku a 5 cm na šířku.
Vytisknuté značky musí být jednobarevné a kontrastovat s barvou tkaniny. Potisk musí být nesmazatelný.
KAPITOLA 4
Zboží, u nějž se vyžaduje předložení osvědčení o pravosti, osvědčení o jakosti nebo jiného osvědčení
Článek 26
1. Zařazení zboží, které je uvedeno ve sloupci 3 následující tabulky, dováženého ze zemí uvedených ve sloupci 5 do podpoložek uvedených ve sloupci 2 je povoleno pouze po předložení osvědčení, která splňují požadavky uvedené v článcích 27 až 34. Tato osvědčení uvedená vždy u pořadového čísla ve sloupci 4 tabulky, jsou obsažena v přílohách 2 až 8. Osvědčení o pravosti se vztahují na hrozny, whisky, vodku a tabák, osvědčení o označení původu na víno, osvědčení o jakosti na dusičnan sodný.
2. Odchylně od odstavce 1 je možno pro vína Port, Madeira, Sherry a Sétubal muscatel kódů KN 22042141, 22042151, 22042941 a 22042951 předložit namísto osvědčení o označení původu schválený obchodní doklad, který bude vystaven a ověřen v souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení Komise 986/89 [7].
3.
Tabák však bude zařazen do kódů KN 24011010 až 24011049 a 24012010 až 24012049 bez předložení osvědčení o pravosti, je-li na základě předpisu Společenství v okamžiku propuštění do volného oběhu osvobozen od cla.
Osvědčení o pravosti nesmí být pro uvedené druhy tabáku vydáváno ani přijímáno, pokud se v tomtéž bezprostředním spotřebitelském obalu nachází více druhů tabáku.
4. Zbožím uvedeným v tabulce pod pořadovým číslem 6 se pro účely tohoto článku rozumí: a) tabákem ( "flue-cured"
) sušeným teplým vzduchem typu Virginia: tabák, který byl usušen v umělé atmosféře postupem, při němž je regulována teplota a ventilace a při kterém kouř a páry nepřicházejí do styku s tabákovými listy; zbarvení listů takto usušeného tabáku obvykle kolísá od citronově žlutého po tmavooranžové či červené.
Jiné barvy či kombinace barev vznikají nejčastěji v důsledku nestejné zralosti nebo odlišných pěstebních a zpracovatelských postupů; b) tabákem (
) sušeným přirozenou cirkulací vzduchu tabákem typu Burley, včetně hybridů Burley: tabák, který byl usušen za běžných atmosférických podmínek a který v případě použití pomocného zdroje tepla nebo cirkulace vzduchu není cítit po kouři a parách; zbarvení listů takto usušeného tabáku obvykle kolísá od světlehnědého po načervenalé.
Jiné barvy či kombinace barev vznikají nejčastěji v důsledku nestejné zralosti nebo odlišných pěstebních a zpracovatelských postupů; c) tabákem (
) sušeným přirozenou cirkulací vzduchu typu Maryland: tabák, který byl usušen za běžných atmosférických podmínek a který v případě použití pomocného zdroje tepla nebo cirkulace vzduchu není cítit po kouři a parách; zbarvení listů takto usušeného tabáku obvykle kolísá od světležlutého po tmavé třešňově červené.
Jiné barvy či kombinace barev vznikají nejčastěji v důsledku nestejné zralosti nebo odlišných pěstebních a zpracovatelských postupů; d) tabákem (
"fire cured" ) sušeným otevřeným ohněm: tabák, který byl usušen v umělé atmosféře nad otevřeným ohněm ze dřeva a který částečně absorboval kouř. Listy takto usušeného tabáku jsou za běžných podmínek silnější než listy tabáku typu Burley, tabáku sušeného horkým vzduchem nebo tabáku typu Maryland ze stejného místa rostliny. Zbarvení takto usušeného tabáku obvykle kolísá od žlutavě hnědého po silně tmavohnědé. Jiné barvy či kombinace barev vznikají nejčastěji v důsledku nestejné zralosti nebo odlišných pěstebních a zpracovatelských postupů. Poř. číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Číslo přílohy _BAR_ Vydávající subjekt _BAR_ Země vývozu _BAR_ Název _BAR_ _BAR_ Místo vydání (sídlo) _BAR_ (1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) _BAR_ (4) _BAR_ (5) _BAR_ (6) _BAR_ (6) _BAR_ (7) _BAR_ 1 _BAR_ 0806 _BAR_ Vinné hrozny, čerstvé nebo sušené: _BAR_ 2 _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ United States Department of Agriculture nebo pověřené pobočky _BAR_ Washington DC _BAR_ 080610 _BAR_ – čerstvé: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – Stolní hrozny _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – od 1. listopadu do 14. července: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 08061011 _BAR_ – – – – odrůdy Empereur (Vitis vinifera cv) od 1. prosince do 31. ledna _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 2 _BAR_ 2106 _BAR_ Potravinové přípravky, jinde neuvedené ani nezahrnuté: _BAR_ 3 _BAR_ Švýcarsko _BAR_ Union suisse du commerce de fromage SA/Schweizerische Käseunion AG/ Unione svizzera per il commercio del fromaggio SA _BAR_ Bern _BAR_ 210690 _BAR_ – ostatní: _BAR_ _BAR_ _BAR_ 21069010 _BAR_ – – Sýrové fondue _BAR_ _BAR_ Rakousko _BAR_ Österreichische Hartkäse Export GmbH _BAR_ Innsbruck _BAR_ 3 _BAR_ 2204 _BAR_ Víno z čerstvých hroznů, včetně alkoholizovaného vína; hroznový mošt, kromě hroznového moštu čísla 2009: _BAR_ _BAR_ _BAR_ Název vína _BAR_ _BAR_ _BAR_ – ostatní vína; hroznový mošt, jehož kvašení bylo předem zabráněno nebo jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 220421 _BAR_ – – v nádobách o obsahu nejvýše 2 litry: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – ostatní: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – – o skutečném obsahu alkoholu v % objemových vyšším než 15 % objemových, avšak nejvýše 18 % objemových: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22042141 _BAR_ – – – – – Tokajská vína (Aszu a Szamorodni) _BAR_ 4 _BAR_ Maďarsko _BAR_ Tokajská vína (Aszu, Szamorodni) _BAR_ Orszagos Borminosito Intezet Budapest II, Frenkel, Leo Utca I (Národní ústav pro stanovení jakosti vína) _BAR_ Budapešť _BAR_ – – – – o skutečném obsahu alkoholu v % objemových vyšším než 15 % objemových, avšak nejvýše 18 % objemových: _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22042151 _BAR_ – – – – – Tokajská vína (Aszu a Szamorodni) _BAR_ _BAR_ _BAR_ 220429 _BAR_ – – ostatní: _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – ostatní: _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – – o skutečném obsahu alkoholu v % objemových vyšším než 15 % objemových, avšak nejvýše 18 % objemových: _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22042945 _BAR_ – – – – – Tokajská vína (Aszu a Szamorodni) _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – o skutečném obsahu alkoholu v % objemových vyšším než 15 % objemových, avšak nejvýše 18 % objemových:: _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22042955 _BAR_ – – – – – Tokajská vína (Aszu a Szamorodni) _BAR_ _BAR_ _BAR_ 4 _BAR_ 2208 _BAR_ Ethanol nedenaturovaný o obsahu alkoholu nižším než 80 % objemových; destiláty, likéry a jiné lihoviny; složené alkoholické přípravky používané k výrobě nápojů: _BAR_ _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ United States Department of the Treasury, Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms nebo pověřené pobočky _BAR_ Washington DC _BAR_ 220830 _BAR_ – Whisky: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – Whisky bourbon, v nádobách o obsahu: _BAR_ 5 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22083011 _BAR_ – – – nejvýše 2 litry _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22083019 _BAR_ – – – vyšším než 2 litry _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 5 _BAR_ 220890 _BAR_ – ostatní: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – vodka o skutečném obsahu alkoholu 45,5 % objemových, slivovice, hruškovice nebo třešňovice, v nádobách o obsahu: _BAR_ 6 _BAR_ Finsko _BAR_ ALKO Limited _BAR_ Salmisaarenranta, 7 00100 Helsinki 10 Finland _BAR_ – – – nejvýše 2 litry: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22089031 _BAR_ – – – – vodka _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – ostatní destiláty a ostatní lihoviny v nádobách o obsahu: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – nejvýše 2 litry _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ – – – Destiláty (vyjma likérů): _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 22089035 _BAR_ – – – – – ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 6 _BAR_ 2401 _BAR_ Nezpracovaný tabák; tabákový odpad _BAR_ 7 _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ Tobacco Association of the United States nebo pověřené pobočky _BAR_ Raleigh, North Carolina _BAR_ 240110 _BAR_ – Tabák neodřapíkovaný: _BAR_ – – Tabák typu Virginia, flue-cured, a tabák typu Burley, light-air-cured, včetně hybridů Burley; tabák typu Maryland, light-air-cured, a tabák fire-cured _BAR_ Kanada _BAR_ Directorate General Food Production and Inspection, Agriculture Branch, Canada nebo pověřené pobočky _BAR_ _BAR_ Ottawa _BAR_ 24011010 _BAR_ – – – Tabák typu Virginia, flue-cured _BAR_ Direction générale de la production et de l'inspection, Section agriculture, Canada nebo pověřené pobočky _BAR_ _BAR_ 24011020 _BAR_ – – – Tabák typu Burley, včetně hybridů Burley, light air-cured _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 24011030 _BAR_ – – – Tabák typu Maryland, light air-cured _BAR_ Argentina _BAR_ Cámara del Tabaco del Salta nebo pověřené pobočky _BAR_ Salta _BAR_ – – – Tabák, fire-cured: _BAR_ _BAR_ Cámara del Tabaco del Jujuy nebo pověřené pobočky _BAR_ San Salvador de Jujuy _BAR_ 24011041 _BAR_ – – – – Tabák typu Kentucky _BAR_ _BAR_ 24011049 _BAR_ – – – – ostatní _BAR_ _BAR_ Cámara de Comercio Exterior de Misiones nebo pověřené pobočky _BAR_ Posadas _BAR_ 240120 _BAR_ – Tabák částečně nebo úplně odřapíkovaný: _BAR_ Bangladéš _BAR_ Ministry of Agriculture, Department of Agriculture Extension, Cash Crop Division nebo pověřené pobočky _BAR_ Dacca _BAR_ – – Tabák typu Virginia, flue-cured, a tabák typu Burley, light air-cured, včetně hybridů Burley; tabák typu Maryland, light air-cured, a tabák, fire-cured _BAR_ Brazílie _BAR_ Carteira de Comércio Exterior do Banco do Brasil nebo pověřené pobočky _BAR_ Rio de Janeiro _BAR_ 24012010 _BAR_ – – – Tabák typu Virginia, flue-cured _BAR_ Čína _BAR_ Shanghai Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Shanghai _BAR_ 24012020 _BAR_ – – – Tabák typu Burley, včetně hybridů Burley, light air-cured _BAR_ 24012030 _BAR_ – – – Tabák typu Maryland, light air-cured _BAR_ Shandong Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Qingdao _BAR_ – – – Tabák fire-cured: _BAR_ 24012041 _BAR_ – – – – Tabák typu Kentucky _BAR_ Hubei Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Hankou _BAR_ 24012049 _BAR_ – – – – ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ Guangdong Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Guangzhou _BAR_ _BAR_ _BAR_ Liaoning Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Dalian _BAR_ _BAR_ _BAR_ Yunnan Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Kunming _BAR_ _BAR_ _BAR_ Shenzhan Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Shenzan _BAR_ _BAR_ _BAR_ Hainan Import and Export Commodity Inspection Bureau of the People's Republic of China nebo pověřené pobočky _BAR_ Hainan _BAR_ _BAR_ _BAR_ Kolumbie _BAR_ Superintendencia de Industria y Comercio — División de Control de Normas y Calidades nebo pověřené pobočky _BAR_ Bogota _BAR_ _BAR_ _BAR_ Kuba _BAR_ Empresa Cubana del Tabaco "Cubatabaco" nebo pověřené pobočky _BAR_ Havana _BAR_ _BAR_ _BAR_ Guatemala _BAR_ Dirección de Comercio Interior y Exterior del Ministerio de Economía nebo pověřené pobočky _BAR_ Guatemala City _BAR_ _BAR_ _BAR_ Indie _BAR_ Tobacco Board nebo pověřené pobočky _BAR_ Guntur _BAR_ _BAR_ _BAR_ Indonésie _BAR_ Lembaga Tembakou nebo pověřené pobočky _BAR_ _BAR_
_BAR_ _BAR_ Lembaga TembakouSumatra Utara _BAR_ Medan _BAR_
Článek 27
1. Osvědčení odpovídají vzorům obsaženým v přílohách uvedených ve sloupci 4 tabulky v článku 26.
Jsou vytištěna a vyplňují se v některém z úředních jazyků Evropského hospodářského společenství a případně v úředním jazyce nebo jednom z úředních jazyků země vývozu.
2. Rozměry osvědčení jsou přibližně 210 × 297 mm. Použije se tento papír:
- u zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovým číslem 3, bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti mezi 55 a 65 g/m2. Přední strana osvědčení musí být na pozadí opatřena růžovým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky,
- u zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovými čísly 4 a 5, bílý papír klížený ke psaní se žlutým okrajem o plošné hmotnosti nejméně 40 g/m2,
- u ostatního zboží uvedeného v tabulce bílý papír klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 40 g/m2.
3. U zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovým číslem 3, může mít osvědčení vnější ozdobný okraj o šířce nejvýše 13 mm.
4. U zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovým číslem 2, se osvědčení vyhotoví v jednom prvopisu a dvou kopiích.
Prvopis má bílou barvu, první kopie růžovou a druhá kopie žlutou.
5. U zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovým číslem 2, má každé osvědčení individuální pořadové číslo přidělené subjektem, který je vydal, za nímž se uvede kód státu vydávajícího subjektu. Kopie osvědčení musí mít stejné číselné označení a kód státu jako prvopis. 6. Celní orgány členského státu, v němž je zboží předmětem celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, mohou požadovat překlad osvědčení.
Článek 28
Osvědčení musí být vyplněno strojem nebo rukou.
Ve druhém případě musí být vyplněno inkoustem ahůlkovým písmem.
Článek 29
1.
Osvědčení nebo v případě dílčích dodávek zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovými čísly 1, 6 a 7, jeho fotokopie podle článku 34 je nutno předložit celním orgánům členského státu dovozu spolu s dotyčným zbožím v těchto lhůtách, počítáno ode dne vydání osvědčení:
- dvou měsíců pro zboží uvedené v tabulce v článku 26 pod pořadovým číslem 2,
- tří měsíců pro zboží uvedené v tabulce pod pořadovými čísly 1, 3 a 4,
- šesti měsíců pro zboží uvedené v tabulce pod pořadovými čísly 5 a 7,
- dvaceti čtyř měsíců pro zboží uvedené v tabulce pod pořadovým číslem 6.
2. U zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovým číslem 2,
- se první kopie osvědčení předloží příslušným orgánům spolu s prvopisem,
- druhou kopii osvědčení zašle vydávající subjekt přímo celním orgánům členského státu dovozu.
Článek 30
1. Osvědčení je platné pouze tehdy, je-li řádně potvrzeno vydávajícím subjektem uvedeným ve sloupci 6 tabulky v článku 26.
2. Za řádně potvrzené se považuje osvědčení uvádějící datum a místo vydání a opatřené otiskem razítka vydávajícího subjektu a podpisem osoby či osob oprávněných je podepsat.
Článek 31
1. Vydávající subjekt smí být v tabulce v článku 26 uveden pouze v případě,
a) je-li jako takový uznáván zemí vývozu;
b) zaváže-li se ověřovat údaje uvedené v osvědčeních;
c) zaváže-li se poskytovat Komisi a členským státům na jejich žádost veškeré informace potřebné k vyhodnocení údajů uvedených v osvědčeních.
2. Tabulka v článku 26 bude změněna v případě, že již není splněna podmínka uvedená v odst. 1 písm. a), nebo v případě, že vydávající subjekt neplní některý ze svých závazků.
Článek 32
Na fakturách přiložených k celním prohlášením s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu musí být uvedeno pořadové číslo nebo čísla daného osvědčení.
Článek 33
Země uvedené ve sloupci 5 tabulky v článku 26 zašlou Komisi vzory otisků razítek, která používá vydávající subjekt nebo vydávající subjekty a případně jejich pověřené pobočky.
Komise tyto informace sdělí celním orgánům členských států.
Článek 34
Je-li zboží, které je v tabulce v článku 26 uvedeno pod pořadovými čísly 1, 6 a 7, dodáváno po částech, vyhotoví se pro každou část dodávky fotokopie původního osvědčení.
Fotokopii i původní osvědčení je nutno předložit celnímu úřadu v místě, kde se zboží nachází.
Na každé fotokopii je uvedeno jméno a adresa příjemce dodávky, poznámka "Výpis platný pro. … kg" (číslicemi a písmeny) a datum a místo rozdělení dodávky.
Tyto údaje musí být potvrzeny otiskem razítka celního úřadu a opatřeny podpisem příslušného celního úředníka.
Rozdělení dodávky se zaznamená do prvopisu osvědčení, které si ponechá příslušný celního úřad.
HLAVA IV
PŮVOD ZBOŽÍ
KAPITOLA 1
Nepreferenční původ zboží
Oddíl 1
Opracování nebo zpracování udělující status původu
Článek 35
V této kapitole jsou pro textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury a některé jiné netextilní výrobky stanoveny způsoby opracování nebo zpracování, u nichž se má za to, že splňují kritéria uvedená v článku 24 kodexu a danému výrobku udělují status původu v zemi, v níž bylo opracování nebo zpracování provedeno. "Zemí" se podle kontextu rozumí buď třetí země, nebo Společenství. Pododdíl 1 Textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury
Článek 36
U textilií a textilních výrobků třídy XI kombinované nomenklatury se za opracování nebo zpracování, jež uděluje danému výrobku status původu v souladu s článkem 24 kodexu, považuje úplné zpracování ve smyslu článku 37.
Článek 37
Za úplné zpracování se považuje opracování nebo zpracování, v jehož důsledku jsou vyrobené nebo získané výrobky zařazeny do jiného čísla kombinované nomenklatury než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě. U výrobků uvedených v příloze 10 se však za úplné zpracování považují pouze jednotlivá zpracování uvedená pro každý vyrobený nebo získaný výrobek ve sloupci 3 zmíněné přílohy bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení. Způsoby uplatňování pravidel uvedených v příloze 10 jsou vysvětleny v úvodních poznámkách v příloze 9.
Článek 38
Pro účely předchozího článku se však za opracování nebo zpracování udělující výrobku status původu v žádném případě nepovažují tyto úkony bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení:
a) úkony, jejichž účelem je uchování v nezměněném stavu výrobků během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostírání, sušení, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);
b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění podle druhu či velikosti, sestavování (včetně skládání souprav výrobků), umývání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování nákladových kusů;
ii) prosté uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jeho obaly;
e) jednoduché sestavování součástí výrobků na úplný výrobek;
f) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až e).
Pododdíl 2
Jiné výrobky než textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury
Článek 39
U vyrobených nebo získaných výrobků uvedených v příloze 11 se za opracování nebo zpracování, jež uděluje danému výrobku status původu v souladu s článkem 24 kodexu, považuje opracování nebo zpracování uvedené ve sloupci 3 zmíněné přílohy. Způsoby uplatňování pravidel uvedených v příloze 11 jsou vysvětleny v úvodních poznámkách v příloze 9.
Pododdíl 3
Společná ustanovení pro veškeré výrobky
Článek 40
Je-li v seznamech obsažených v přílohách 10 a 11 uvedeno, že výrobku je udělen status původu, pokud hodnota použitých nepůvodních materiálů nepřesáhne určitý procentní podíl ceny ze závodu vyrobených nebo získaných výrobků, vypočte se tento podíl takto:
- "hodnotou" se rozumí celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v době dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první prokazatelná cena zaplacená za tyto materiály v zemi zpracování,
- "cenou ze závodu" se rozumí cena ze závodu vyrobeného nebo získaného výrobku, snížená o veškeré vnitřní daně, které jsou nebo mohou být vráceny, je-li výrobek vyvezen,
- "hodnotou získanou v důsledku montážních operací" se rozumí zvýšení hodnoty vyplývající z vlastní montáže a jakýchkoli dalších dokončovacích prací či kontrol a případně z vmontování jakýchkoli součástek pocházejících ze země, kde tyto operace probíhají, včetně zisku a celkových nákladů vzniklých v dané zemi v důsledku těchto operací.
Oddíl 2
Prováděcí ustanovení pro náhradní díly
Článek 41
Má se za to, že podstatné náhradní díly určené pro jakýkoli stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo propuštěné do volného oběhu nebo již dříve vyvezené mají stejný původ jako daný stroj, přístroj, nástroj, zařízení či vozidlo, pokud jsou splněny podmínky uvedené v tomto oddíle.
Článek 42
Domněnka uvedená v předchozím článku se uplatní pouze tehdy, - pokud je nutná pro dovoz do země určení, - pokud by použití uvedených podstatných náhradních dílů ve stroji, přístroji, nástroji, zařízení nebo vozidle při výrobě nebylo překážkou tomu, aby tento stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo získaly status původu ve Společenství nebo v zemi výroby.
Článek 43
Pro účely článku 41 se rozumí:
a) "strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem" zboží, které je uvedeno ve třídách XVI, XVII a XVIII kombinované nomenklatury;
b) "podstatnými náhradními díly" náhradní díly, které jsou současně
- náhradními díly, bez nichž nemůže být řádně zajištěna funkce zboží uvedeného v písmenu a) propuštěného do volného oběhu nebo vyvezeného již dříve,
- charakteristické pro toto zboží a
- určeny k běžné údržbě zboží nebo výměně poškozených nebo opotřebovaných dílů téhož druhu.
Článek 44
Je-li příslušným orgánům nebo pověřeným subjektům členských států podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží pro podstatné náhradní díly ve smyslu článku 41, musí toto osvědčení a žádost o jeho vydání obsahovat v kolonce 6 (číslo položky, značky, čísla, počet a druh nákladových kusů, popis zboží) prohlášení žadatele, že zboží uvedené v žádosti je určeno k běžné údržbě již dříve vyvezeného stroje, přístroje, nástroje, zařízení nebo vozidla, a přesné určení daného stroje, přístroje, nástroje, zařízení nebo vozidla. Je-li to možné, uvede žadatel rovněž odkaz na osvědčení o původu zboží (vydávající subjekt, číslo, datum vydání), na jehož základě byl vyvezen stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo, pro jehož údržbu jsou náhradní díly určeny.
Článek 45
Je-li k propuštění podstatných náhradních dílů ve smyslu článku 41 do volného oběhu ve Společenství nutno prokázat jejich původ předložením osvědčení o původu zboží, musí toto osvědčení obsahovat náležitosti uvedené v článku 44.
Článek 46
K zajištění dodržování pravidel stanovených v tomto oddíle mohou příslušné orgány členských států požadovat předložení dodatečných dokladů, zejména
- faktury nebo její kopie vystavené na stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo propuštěné do volného oběhu nebo již dříve vyvezené,
- smlouvu, její kopii nebo jiný doklad potvrzující, že se dodání uskutečňuje v rámci běžné údržby.
Oddíl 3
Prováděcí ustanovení k osvědčení o původu zboží
Pododdíl 1
Ustanovení o obecném osvědčení o původu zboží
Článek 47
Jestliže se při dovozu prokazuje nebo musí být prokázán původ zboží předložením osvědčení o původu zboží, musí osvědčení splňovat tyto požadavky:
a) musí být vydáno orgánem nebo jiným spolehlivým subjektem řádně pověřeným k provádění těchto úkonů vydávající zemí;
b) musí obsahovat veškeré údaje potřebné ke ztotožnění výrobku, jehož se týká, zejména
- počet, povahu, značky a čísla nákladových kusů,
- druh zboží,
- hrubou a čistou hmotnost zboží; tyto údaje však mohou být nahrazeny jinými údaji, například počtem kusů nebo objemem, pokud výrobek během dopravy podléhá značným změnám hmotnosti nebo jeho hmotnost nelze ověřit anebo v případě, že se takovéto jiné údaje běžně používají k jeho ztotožnění,
- jméno odesílatele;
c) jednoznačně prokazuje, že zboží, na které se vztahuje, pochází z určité země.
Článek 48
1. Osvědčení o původu zboží vydané příslušnými orgány nebo pověřenými subjekty členských států musí splňovat požadavky čl. 47 písm. a) a b).
2. Osvědčení o původu zboží a žádosti o jejich vydání musí být vyhotoveny na tiskopisech odpovídajících vzorům uvedeným v příloze 12.
Tato osvědčení však mohou potvrzovat i původ dotyčného zboží v určitém členském státě, pokud to potřeby vývozu vyžadují. Jsou-li podmínky uvedené v článku 24 kodexu splněny pouze v důsledku kumulace operací uskutečněných v různých členských státech, může být pro dotyčné zboží vydáno v každém případě pouze osvědčení o původu zboží ve Společenství.
Článek 49
Pokud to potřeby vývozu vyžadují, lze vydat kromě osvědčení o původu zboží jednu nebo více jeho dodatečných kopií. Tyto kopie musí být vystaveny na tiskopisech odpovídajících vzoru uvedenému v příloze 12.
Článek 50
1. Tiskopis osvědčení o původu zboží musí mít rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je od – 5 mm do + 8 mm na délku.
Použije se bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 64 g/m2 nebo v případě, že bude použito papíru určeného pro leteckou poštu, 25 až 30 g/m2.
Přední strana prvopisu osvědčení musí být na pozadí opatřena hnědým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
2. Tiskopis žádosti musí být vytištěn v úředním jazyce nebo v jednom či více z úředních jazyků členského státu vývozu.
Tiskopis osvědčení o původu zboží musí být vytištěn v jednom či více úředních jazycích Společenství nebo s ohledem na obchodní zvyklosti a potřeby v jakémkoli jiném jazyce.
3. Členské státy si mohou vyhradit právo tisknout tiskopisy osvědčení o původu zboží nebo jejich tisk svěřit schváleným tiskárnám.
Ve druhém případě musí každé osvědčení obsahovat odkaz na toto schválení.
Každý tiskopis osvědčení o původu zboží musí nést název a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci.
Tiskopis musí rovněž za účelem identifikace obsahovat pořadové číslo, vytištěné nebo ve formě otisku razítka.
Článek 51
Tiskopisy žádosti a osvědčení o původu zboží je nutno vyplnit strojem nebo ručně hůlkovým písmem v některém z úředních jazyků Společenství nebo s ohledem na obchodní zvyklosti a potřeby v jakémkoli jiném jazyce.
Článek 52
Každé osvědčení o původu zboží podle článku 48 musí nést pořadové číslo pro účely identifikace.
Žádost o vydání osvědčení a všechny jeho kopie musí nést stejné pořadové číslo. Kromě toho mohou příslušné orgány nebo pověřené subjekty členských států opatřit takovéto doklady registračním číslem.
Článek 53
Příslušné orgány členských států stanoví, jaké případné další údaje musí být v žádosti uvedeny.
Množství doplňujících informací je třeba omezit na naprosté minimum. Každý členský stát uvědomí Komisi o předpisech, které přijme v oblasti působnosti prvního odstavce.
Komise tyto informace neprodleně sdělí ostatním členským státům.
Článek 54
Příslušné orgány nebo pověřené subjekty členských států, které vydaly osvědčení o původu zboží, uchovávají související žádosti po dobu nejméně dvou let. Žádosti však lze uchovávat i ve formě kopií, pokud jim právní předpisy daného členského státu přikládají stejnou průkaznost.
Pododdíl 2
Zvláštní ustanovení o osvědčeních o původu zboží pro některé zemědělské produkty, na něž se vztahují zvláštní dovozní režimy
Článek 55
Články 56 až 65 stanoví podmínky použití osvědčení o původu zboží na zemědělské produkty pocházející ze třetích zemí, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy, pokud úprava těchto dovozních režimů odkazuje na následující ustanovení.
a) Osvědčení o původu zboží
Článek 56
1. Osvědčení o původu zboží pro zemědělské produkty pocházející ze třetích zemí, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy, se vydávají na tiskopisech odpovídajících vzoru uvedenému v příloze 13.
2. Pokud lze produkty, jichž se osvědčení týkají, považovat na základě předpisů platných ve Společenství za produkty pocházející ze třetích zemí, vydávají tato osvědčení příslušné státní orgány dotyčných třetích zemí (dále jen "vydávající orgány").
3. Tato osvědčení musí potvrzovat veškeré potřebné údaje stanovené v právních předpisech Společenství upravujících zvláštní dovozní režimy zmíněné v článku 55.
4. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy o dovozních režimech zmíněných v článku 55, platí osvědčení o původu zboží deset měsíců ode dne vydání vydávajícími orgány.
Článek 57
1. Osvědčení o původu zboží vydaná podle tohoto pododdílu smí tvořit pouze jediné vyhotovení označené slovem "prvopis" umístěným vedle názvu dokladu. Bude-li třeba vydat další vyhotovení, musí být vedle názvu dokladu označeny slovem "kopie".
2. Příslušné orgány ve Společenství přijmou jako platný doklad pouze prvopis osvědčení o původu zboží.
Článek 58
1. Tiskopis osvědčení o původu zboží musí mít rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je od – 5 mm do + 8 mm na délku.
Použije se bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 40 g/m2.
Přední strana prvopisu osvědčení musí být na pozadí opatřena žlutým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
2. Osvědčení musí být vytištěna a vyplněna v některém z úředních jazyků Společenství.
Článek 59
1. Tiskopis osvědčení musí být vyplněn strojem, pomocí počítačového zpracování dat nebo obdobným způsobem.
2. Zápisy v osvědčení o původu zboží nelze mazat ani přepisovat.
Jakékoli změny se provedou škrtnutím nesprávného údaje a vepsáním případných správných údajů.
Každou změnu provedenou tímto způsobem musí parafovat osoba, která ji provedla, a potvrdit vydávající orgán.
Článek 60
1. Osvědčení o původu zboží vydaná v souladu s články 56 až 59 musí v kolonce 5 obsahovat všechny doplňující údaje uvedené v čl. 56 odst. 3, které jsou popřípadě potřebné pro uplatnění zvláštních dovozních režimů, pro které byla vydána.
2. Nevyužitá místa v kolonkách 5, 6 a 7 se proškrtnou tak, aby do nich nebylo možno provést dodatečné zápisy.
Článek 61
Každé osvědčení o původu zboží musí být pro identifikaci opatřeno pořadovým číslem, které může být natištěné, otiskem razítka vydávajícího orgánu a podpisem oprávněné osoby nebo oprávněných osob. Osvědčení o původu zboží se vydává při vývozu zboží, na něž se vztahuje, a vydávající orgán si ponechá jednu kopii od každého vydaného osvědčení o původu zboží.
Článek 62
Ve výjimečných případech mohou být tato osvědčení o původu zboží vydána po vývozu produktů, na něž se vztahují, jestliže nebyla vydána při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností. Vydávající orgány nemohou osvědčení podle článků 56 až 61 dodatečně vydat, dokud neověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s údaji uvedenými v příslušné vývozní evidenci. Osvědčení vydaná dodatečně musí v kolonce "Poznámky" obsahovat některý z těchto údajů:
- expedido a posteriori,
- udstedt efterfølgende,
- Nachträglich ausgestellt,
- Εκδοθέν εκ των υστέρων,
- Issued retrospectively,
- Délivré a posteriori,
- rilasciato a posteriori,
- afgegeven a posteriori,
- emitido a posteriori.
b) Správní spolupráce
Článek 63
1. Jestliže zvláštní dovozní režimy vztahující se na některé zemědělské produkty stanoví použití osvědčení o původu zboží uvedeného v článcích 56 až 62, závisí uplatnění tohoto dovozního režimu na zahájení postupu správní spolupráce, nestanoví-li úprava daného zvláštního dovozního režimu jinak.
K tomuto účelu sdělí dotčené třetí země Komisi Evropských společenství tyto údaje:
- názvy a adresy orgánů vydávajících osvědčení o původu zboží a vzory otisků razítek, která používají,
- názvy a adresy státních orgánů, které jsou pověřeny přijímat žádosti o dodatečné ověření osvědčení o původu zboží podle článku 64. Komise veškeré tyto informace předá příslušným orgánům členských států.
2. Nepředloží-li dotyčná třetí země Komisi informace uvedené v odstavci 1, odepřou jí příslušné orgány ve Společenství přiznání výhod zvláštního dovozního režimu.
Článek 64
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží uvedených v článcích 56 až 62 se provádí odběrem vzorků, a to v případech, kdy vzniknou důvodné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů, které obsahuje. V otázkách původu bude ověření provedeno na podnět celních orgánů. Pro účely použití zemědělských předpisů mohou ověření případně provést jiné příslušné orgány.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí příslušné orgány ve Společenství osvědčení o původu zboží nebo jeho kopii státnímu orgánu určenému třetí zemí vývozu, který je k ověřování příslušný, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření.
Pokud byla na dotyčný produkt vystavena faktura, přiloží k vrácenému osvědčení její prvopis nebo případně kopii a rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nejsou správné nebo že osvědčení není pravé. Jestliže se celní orgány ve Společenství rozhodnou pozastavit uplatňování zvláštního dovozního režimu u daného zboží až do výsledku ověření, rozhodnou o propuštění produktů s výhradou ochranných opatření, která považují za nezbytná.
Článek 65
1. O výsledcích dodatečného ověření musí být příslušné orgány ve Společenství informovány co nejdříve. Z těchto výsledků musí být patrné, zda se osvědčení o původu zboží vrácená na základě článku 64 vztahují na skutečně vyvážené zboží a zda se na ně skutečně vztahuje daný zvláštní dovozní režim.
2. Neodpoví-li země vývozu na žádost o dodatečné ověření do šesti měsíců, odmítnou příslušné orgány ve Společenství uplatnit zvláštní dovozní režim s konečnou platností.
KAPITOLA 2
Preferenční původ zboží
Oddíl I
Systém všeobecných celních preferencí
Pododdíl I
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 66
Pro účely uplatňování předpisů o všeobecných celních preferencí poskytovaných Společenstvím na některé výrobky pocházející z rozvojových zemí se původními výrobky pocházejícími ze zemí, které mají na tyto preference nárok (dále jen "zvýhodněné země"), rozumějí tyto výrobky, pokud byly ve smyslu článku 75 dopraveny přímo do Společenství:
a) výrobky, které byly v dané zemi zcela získány nebo vyrobeny;
b) výrobky, které byly v této zemi vyrobeny s použitím jiných výrobků, než které jsou uvedeny v písmenu a), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu čl. 68 odst. 1.
Článek 67
1. Ve smyslu čl. 66 písm. a) se výrobky zcela vyrobenými nebo získanými ve zvýhodněné zemi rozumějí
a) nerostné produkty vytěžené v této zemi z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty sklizené v této zemi;
c) živá zvířata narozená nebo vylíhnutá a odchovaná v této zemi;
d) produkty získané z živých zvířat chovaných v této zemi;
e) produkty lovu a rybolovu v této zemi;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře plavidly této země;
g) výrobky vyrobené nebo získané na palubě výrobních plavidel z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty sebrané v této zemi, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací provedených v této zemi;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) výrobky vyrobené v této zemi výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojem "plavidla této země" v odst. 1 písm. f) se vztahuje pouze na plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné zemi,
- která plují pod vlajkou zvýhodněné země,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné země nebo společnosti s ústředím ve zvýhodněné zemi a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné země, a v případě osobních společností nebo společností s ručením omezeným navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná země, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné země,
- jejichž velitel a důstojníci jsou výhradně státními příslušníky zvýhodněné země a
- jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné země.
3. Pojem "zvýhodněná země" zahrnuje rovněž pobřežní vody této země.
4. Zámořská plavidla včetně výrobných plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo přepracovávají, se považují za součást území zvýhodněné země, které náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 68
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, považují se pro účely čl. 66 písm. b) nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě. Příloha 14 obsahuje poznámky pro výrobky vyrobené z nepůvodních materiálů. "Kapitolami" a "čísly" se v těchto ustanoveních rozumějí kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) nomenklatury harmonizovaného systému. Výraz "zařazený" se vztahuje k zařazení určitého výrobku nebo materiálu do určitého čísla.
2. U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu v příloze 15 musí být místo podmínek uvedených v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
a) "Hodnotou" v seznamu přílohy 15 se rozumí celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v době dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první prokazatelná cena zaplacená za tyto materiály v dané zemi.
Má-li být určena hodnota použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně.
b) "Cenou ze závodu" v seznamu přílohy 15 se rozumí cena zaplacená za vyrobený nebo získaný výrobek výrobci, v jehož podniku bylo provedeno poslední opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všech použitých materiálů sníženou o veškeré vnitřní daně, které jsou nebo mohou být vráceny, je-li vyrobený nebo získaný výrobek vyvezen.
3. Pro účely čl. 66 písm. b) se však následující opracování nebo zpracování považují za nedostatečné k tomu, aby výrobku udělily status původu bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení:
a) operace, jejichž účelem je uchování v nezměněném stavu výrobků během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);
b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav výrobků), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování zásilek;
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení výrobků, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňují podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za původní výrobek;
f) jednoduché sestavování součástí výrobků na úplný výrobek;
g) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až f);
h) porážení zvířat.
Článek 69
Při určování, zda výrobek pochází ze zvýhodněné země, se nezjišťuje, zda elektrická energie, paliva, zařízení a vybavení, stroje nebo nástroje, které byly použity při výrobě, pocházejí ze třetích zemí.
Článek 70
1. Odchylně od článku 66 se při určování, zda je výrobek vyrobený ve zvýhodněné zemi, která je členem regionálního sdružení, původním výrobkem ve smyslu článku 66, považují výrobky pocházející z kterékoli jiné země daného regionálního sdružení použité při výrobě za výrobky pocházející ze země, v níž se daná výroba uskutečnila.
2. Země původu konečného výrobku se určuje podle článku 71.
3. Regionální kumulace se vztahuje na tři různá regionální sdružení zvýhodněných zemí, které využívají systém všeobecných celních preferencí:
a) Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN);
b) Středoamerický společný trh (CACM);
c) Andská skupina.
4. "Regionálním sdružením" se podle souvislosti rozumí ASEAN, CACM nebo Andská skupina.
Článek 71
1. Výrobky se statusem původu podle článku 70 pocházejí z té země regionálního sdružení, v níž bylo provedeno poslední opracování nebo zpracování, jestliže - zde přidaná hodnota ve smyslu odstavce 3 je vyšší než nejvyšší celní hodnota použitých výrobků pocházejících z kterékoli jiné země regionálního sdružení, - opracování nebo zpracování, které zde bylo provedeno, přesahuje rámec úkonů uvedených v čl. 68 odst. 3 a v případě textilních výrobků též rámec zpracovatelských operací uvedených v příloze 16.
2. Ve všech ostatních případech pochází výrobek z té země regionálního sdružení, na kterou připadá nejvyšší celní hodnota použitých výrobků pocházejících z ostatních zemích regionálního sdružení.
3. "Přidanou hodnotou" se rozumí cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech začleněných výrobků pocházejících z některé jiné země regionálního sdružení.
Článek 72
1. Články 70 a 71 se použijí pouze tehdy, jestliže
a) je právní úprava obchodu mezi zeměmi regionálního sdružení s ohledem na regionální kumulaci totožná s ustanoveními tohoto oddílu;
b) se každá země regionálního sdružení zaváže, že bude dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a že zajistí nezbytnou správní spolupráci se Společenstvím i ostatními zeměmi regionálního sdružení, aby bylo zabezpečeno řádné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A a ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A a tiskopisů APR. O tomto závazku uvědomí Komisi sekretariát regionálního sdružení. Sekretariáty se rozumějí - Generální sekretariát ASEAN, - Stálý sekretariát Středoamerického společného trhu,
- Junta del Acuerdo de Cartagena. 2. Komise uvědomí členské státy, jakmile jednotlivá regionální sdružení splní podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 73
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 74
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní výrobky, jestliže jsou původními výrobky všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy výrobků, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní výrobek jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 75
1. Za dopravené do Společenství přímo ze zvýhodněné země vývozu se považují
a) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země, s výjimkou jiné země téhož regionálního sdružení, použije-li se článek 70;
b) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné země vývozu nebo přes území jiných zemí než ostatních zemí téhož regionálního sdružení, použije-li se článek 70, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud je přeprava přes tyto země opodstatněná zeměpisnými nebo dopravně technickými důvody a pokud výrobky
- zůstaly v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem,
- tam nebyly předmětem obchodu ani domácí spotřeby a
- tam nebyly podrobeny jiným operacím než případné vykládce nebo překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu;
c) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje přes území Finska, Norska, Rakouska, Švédska nebo Švýcarska a byly následně zcela nebo částečně zpětně vyvezeny do Společenství, pokud
- v zemi tranzitu nebo uskladnění zůstaly pod celním dohledem a
- nebyly podrobeny jiným operacím než případné vykládce nebo překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu;
d) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné země vývozu.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) a c) se prokazuje tak, že se celním orgánům ve Společenství předloží
a) buď jeden tranzitní doklad vystavený ve zvýhodněné zemi vývozu, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu;
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 76
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto pododdíle musí být splněny ve zvýhodněné zemi nepřetržitě. Jsou-li původní výrobky vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že - vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím, - bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Článek 77
1. Ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí mohou být učiněny odchylky od těchto ustanovení, jestliže k tomu opravňuje rozvoj stávajících průmyslových odvětví nebo zahájení činnosti nových průmyslových odvětví.
Nejméně rozvinuté země jsou uvedeny v nařízeních Rady a v rozhodnutích ESUO o uplatňování všeobecných celních preferencí v běžném roce. K tomuto účelu podá dotyčná země Komisi Evropských společenství žádost o udělení odchylky a připojí podklady vypracované podle odstavce 3.
2. Při zkoumání žádostí se přihlíží zejména
a) k případům, kdy by uplatňování platných pravidel o prokazování původu značně omezilo schopnost průmyslových odvětví ve zvýhodněné zemi pokračovat ve svém vývozu do Společenství, a zejména k případům, kdy by uplatnění pravidel mohlo vést k ukončení činnosti;
b) ke zvláštním případům, kdy může být jednoznačně prokázáno, že by se v důsledku uplatňování pravidel o prokazování původu neuskutečnily významné investice do některého průmyslového odvětví a kdy by odchylka podpořila investiční program, jenž by postupně umožnil dodržování těchto pravidel;
c) k hospodářským a sociálním dopadům rozhodnutí, která mají být přijata, zejména s ohledem na stav zaměstnanosti.
3. Aby usnadnily zkoumání žádostí o udělení odchylky, předloží země, které je podávají, k jejich odůvodnění pokud možno úplné podklady, odpovídající zejména na tyto otázky:
- název konečného výrobku,
- druh a množství výrobků, které v ní byly zpracovány nebo přepracovány,
- výrobní postup,
- přidaná hodnota,
- počet zaměstnanců daného podniku,
- předpokládaný objem vývozu do Společenství,
- odůvodnění požadované doby platnosti,
- jiné poznámky. Táž pravidla platí pro případné žádosti o prodloužení platnosti.
Pododdíl 2
Prokazování původu
a) Osvědčení o původu zboží na tiskopise A
Článek 78
1. Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 66 po předložení osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány nebo jiné orgány veřejné moci zvýhodněné země a jestliže daná země
- sdělila Komisi Evropských společenství údaje požadované podle článku 93 a
- poskytuje Společenství správní pomoc tím, že umožňuje celním orgánům členských států ověřit pravost osvědčení a správnost údajů o skutečném původu dotyčných výrobků.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 66.
3. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce.
4. Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené výrobky může být vydáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
5. Osvědčení vydává příslušný orgán veřejné moci zvýhodněné země, pokud vyvážené výrobky mohou být považovány za výrobky pocházející z této země ve smyslu pododdílu 1.
6. K přezkoumání, zda je splněna podmínka v odstavci 5, může příslušný orgán veřejné moci požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považuje za účelné.
7. Příslušný orgán veřejné moci zvýhodněné země dbá na to, aby tiskopisy osvědčení o původu zboží a žádosti byly řádně vyplněny.
8. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V důsledku toho musí být v kolonce 12 tohoto osvědčení nezbytně obsažen údaj "Evropské hospodářské společenství" nebo název některého členského státu. Je-li však uplatňován tranzitní režim uvedený v čl. 75 odst. 1 písm. c) a článku 80, musí v něm být místo toho v souladu s čl. 83 odst. 3 posledním pododstavcem obsažen název některé ze zemí zmíněných v článku 80.
9. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11.
Podpis, jenž má být v této kolonce obsažen, je vyhrazen orgánu vydávajícímu osvědčení a musí být vlastnoruční.
10. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydávají příslušné orgány zvýhodněné země vývozu při vývozu výrobků, na něž se osvědčení vztahuje.
Je dostupné vývozci, jakmile se vývoz opravdu uskuteční nebo jakmile je zajištěn.
Článek 79
Protože osvědčení o původu zboží na tiskopise A slouží k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 66, je příslušný orgán veřejné moci země vývozu povinen přijmout předpisy potřebné k ověření původu výrobků a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
Článek 80
Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství se mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 66 po předložení osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány Finska, Norska, Rakouska, Švédska nebo Švýcarska na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného příslušnými orgány zvýhodněné země vývozu, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článku 75 a jestliže Finsko, Norsko, Rakousko, Švédsko nebo Švýcarsko poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost a pravdivost vydaných osvědčení.
Kontrolní postup stanovený v článku 95 se použije přiměřeně. Lhůta uvedená v čl.
95 odst. 3 prvním pododstavci se prodlužuje na osm měsíců.
Článek 81
1. Ve výjimečných případech může být osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydáno po skutečném vývozu výrobků, jichž se týká, jestliže nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností, za podmínky, že výrobky nebyly vyvezeny dříve, než byly Komisi Evropských společenství sděleny údaje požadované podle článku 93.
2. Příslušný orgán veřejné moci může vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověřil, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídajícími vývozními doklady a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo vydáno již při vývozu dotyčných výrobků.
3. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka nebo .
Článek 82
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušný orgán veřejné moci o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení.
Duplikát osvědčení na tiskopise A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku "duplicata" nebo "duplicate" a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem prvopisu osvědčení.
2. Pro účely článku 85 nabývá duplikát platnosti dnem, kdy byl vydán prvopis osvědčení.
Článek 83
1. Jedno nebo více osvědčení o původu zboží na tiskopise A mohou být kdykoli nahrazena jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A, jestliže je vydají celní orgány ve Společenství příslušné pro kontrolu výrobků.
2. Náhradní osvědčení vydané podle tohoto článku nebo článku 80 se považuje za konečné osvědčení o původu výrobků v něm uvedených. Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce. 3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno. V kolonce 4 se uvede jedna z poznámek nebo a datum vydání původního osvědčení a jeho pořadové číslo. V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce. V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce. Do kolonek 3 až 9 je nutno přenést veškeré údaje obsažené v původním osvědčení, které se vztahují se na zpětně vyvážené výrobky.
V kolonce 10 je nutno uvést odkaz na fakturu zpětného vývozce.
V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam orgánu, který náhradní osvědčení vydal. Odpovědnost tohoto orgánu se týká pouze vydání náhradního osvědčení.
V kolonce 12 se uvedou místo původu a místo určení obsažené v původním osvědčení.
Tuto kolonku podepisuje zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
4. Celní úřad, který vydává náhradní osvědčení, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných nákladových kusů a pořadová čísla jednoho nebo více odpovídajících náhradních osvědčení.
Původní osvědčení musí daný celní úřad uchovávat po dobu nejméně dvou let.
5. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
Článek 84
1. Aniž je dotčen odstavec 4, vyznačí se v kolonce 7 osvědčení o původu zboží na tiskopise A podle článku 78 odkaz na osvědčení o pravosti uvedené v čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3833/90 [9].
2.
Potvrzení uvedená v odstavci 1 sestávají z popisu výrobků podle odstavce 3 a dále z otisku razítka příslušného orgánu veřejné moci a vlastnoručního podpisu úředníka zmocněného osvědčovat pravost popisu zboží v kolonce 7.
3. Popis výrobků v odstavci 7 osvědčení o původu zboží zní, podle druhu výrobku,
- "tabac brut ou non fabriqué du type Virginia
nebo , - nebo , - nebo ,
- nebo "spirits produced from grapes, called "Singani", in containers holding two litres or less"
4. Odchylně od odstavců 1 a 2, a aniž je dotčen odstavec 3, se nevyžaduje potvrzení správnosti popisu výrobků ve smyslu odstavce 3 v kolonce 7 osvědčení o původu zboží na tiskopise A příslušným orgánem, jestliže orgán příslušný k vydání osvědčení o původu zboží je zároveň orgánem veřejné moci příslušným k vydání osvědčení o pravosti.
Článek 85
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí být ve lhůtě deseti měsíců ode dne vydání orgány veřejné moci zvýhodněné země vývozu předloženo celním orgánům členského státu dovozu, kterým byly výrobky předloženy.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, která byla celním orgánům předložena po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijata za účelem uplatnění celních preferencí uvedených v článku 66 pouze v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností.
3. Celní orgány mohou rovněž přijmout osvědčení o původu zboží v případě, že jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím této lhůty.
Článek 86
1. Jsou-li výrobky ze zvýhodněné země zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se u nich celní preference uvedené v článku 66, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející ze zvýhodněné země vývozu, a je-li celním orgánům věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky přímo z území zvýhodněné země do země konání výstavy;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství;
c) výrobky byly do Společenství zaslány ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům se předloží osvědčení o původu zboží na tiskopise A obvyklým způsobem.
Uvede se v něm název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu výrobků a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu výrobky zůstávají pod dohledem celních orgánů, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních místnostech s úmyslem prodat zahraniční výrobky.
Článek 87
Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se předkládá celním orgánům členského státu dovozu spolu s celním prohlášením.
Dále mohou celní orgány požadovat, aby celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu bylo doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění celních preferencí uvedených v článku 66.
Článek 88
Aniž je dotčen čl. 68 odst. 3, považuje se rozložený nebo nesestavený výrobek kapitol 84 a 85 harmonizovaného systému na žádost deklaranta za jediný výrobek, jestliže je dovážen po částech za podmínek stanovených celními orgány a jestliže je při dovozu první dílčí zásilky předloženo osvědčení o původu zboží na tiskopise A za celý výrobek.
b) Tiskopis APR
Článek 89
1. Aniž je dotčen článek 78, prokazuje se status původu ve smyslu tohoto oddílu u výrobků zasílaných poštou (včetně poštovních balíků) předložením tiskopisu APR, jehož vzor je uveden v příloze 18, pokud se jedná o zásilky obsahující výhradně původní výrobky, pokud jejich hodnota nepřesahuje 3000 ECU na jednu zásilku a pokud se správní pomoc uvedená v čl. 78 odst. 1 vztahuje rovněž na zmíněný tiskopis.
2. Tiskopis APR vyplňuje a podepisuje vývozce nebo jím zmocněný zástupce na odpovědnost vývozce.
Podpis v kolonce 6 musí být vlastnoruční.
3. Tiskopis APR je nutno vystavit pro každou poštovní zásilku.
Po vyplnění a podepsání jej vývozce v případě poštovního balíku připojí k průvodce.
U listovních zásilek vloží vývozce tiskopis do zásilky.
4. Pokud bylo zboží obsažené v zásilce v zemi vývozu již kontrolováno z hlediska definice původu výrobku, může vývozce tuto okolnost uvést v kolonce 7 "Poznámky" tiskopisu APR.
5. Tato ustanovení nezprošťují vývozce povinnosti dbát na splnění všech ostatních formalit stanovených celními a poštovními předpisy.
6. Články 85 a 87 se na tiskopisy APR použijí přiměřeně.
c) Jiná ustanovení o prokazování původu
Článek 90
Výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní výrobky ve smyslu článku 66, na které se vztahují celní preference, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo vyplnit tiskopis APR, pokud se jedná o dovoz zcela neobchodní povahy, pokud dovozce prohlásil, že výrobky splňují všechny podmínky pro uplatnění tohoto článku, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti. Celková hodnota těchto výrobků nesmí u malých zásilek překročit 215 ECU a u výrobků nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 600 ECU.
Článek 91
1. Při uplatnění článku 70 se původ výrobků vyvážených z jedné země regionálního sdružení do jiné země téhož regionálního sdružení, aby zde bylo dále zpracováno nebo přepracováno nebo zpětně vyvezeno v nezměněném stavu, prokazuje předložením osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného v první uvedené zemi nebo tiskopisu APR vystaveného v první uvedené zemi.
2. Orgány zvýhodněné země, kterým je podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro výrobky, při jejichž výrobě byl použit materiál pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení, přihlédnou k osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydanému příslušnými orgány této země nebo tiskopisu APR jimi vystavenému.
Země původu zjištěná podle článku 71 se zapíše do kolonky 12 osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo kolonky 8 tiskopisu APR.
3. Takto vydaná osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku nebo .
Článek 92
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v osvědčení a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu výrobku, nepozbývá tím osvědčení platnosti, je-li možné nesporně prokázat, že se osvědčení vztahuje na předložené výrobky.
Pododdíl 3
Způsoby správní spolupráce
Článek 93
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi Evropských společenství názvy a adresy orgánů veřejné moci příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy orgánů veřejné moci příslušných k ověřování tiskopisů A a tiskopisů APR.
2. Zvýhodněné země sdělí Komisi Evropských společenství také názvy a adresy orgánů veřejné moci příslušných k vydávání osvědčení o pravosti podle článku 84 a vzory otisků razítek, která používají.
3. Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Článek 94
Při uplatňování předpisů o celních preferencích uvedených v článku 66 musí zvýhodněné země dodržovat ustanovení o vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, o podmínkách pro použití tiskopisů APR a o správní spolupráci nebo zajistit jejich dodržování.
Článek 95
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a tiskopisů APR se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů o skutečném původu daných výrobků.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí celní orgány osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo tiskopis APR příslušnému orgánu veřejné moci zvýhodněné země, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření. Pokud byla vystavena faktura, přiloží k tiskopisu APR její prvopis nebo případně kopii. Celní orgány rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nebo tiskopise nejsou správné. Jestliže se dané orgány rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 66 až do výsledku ověření, propustí výrobky dovozci, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření podle odstavce 1, musí být ověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být sděleny celním orgánům ve Společenství.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadené osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo tiskopis APR vztahují na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat celní preference uvedené v článku 66.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných podle článku 91 musí odpověď obsahovat údaje z osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo z tiskopisu APR, ke kterým bylo přihlédnuto.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření, o které požádaly, nebo jestliže výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, odmítnou příslušné orgány uplatnit všeobecné celní preference, s výjimkou zásahu vyšší moci nebo existence mimořádných okolností.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace dávají podnět k domněnce, že nejsou dodržována ustanovení tohoto oddílu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet; daná zvýhodněná země může k tomuto účelu Společenství požádat, aby se na těchto šetřeních podílelo.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí příslušný orgán veřejné moci zvýhodněné země uchovávat kopie osvědčení o původu zboží a případné související vývozní doklady alespoň po dobu dvou let.
Článek 96
Ustanovení čl. 75 odst. 1 písm. c) a článku 80 se použijí pouze v případě, že Rakousko, Finsko, Norsko, Švédsko a Švýcarsko uplatňují v rámci celních preferencí, jež poskytují určitým výrobkům pocházejícím z rozvojových zemí, předpisy obdobné uvedeným ustanovením.
Pododdíl 4
Závěrečné ustanovení
Článek 97
Aniž je dotčen článek 87, mohou být osvědčení o původu zboží na tiskopise A spolu s doklady prokazující přímou přepravu předložena ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy byla země nebo oblast uznána nebo opětovně uznána za zvýhodněnou zemi v systému všeobecných celních preferencí, pro výrobky uvedené v nařízeních Rady a v rozhodnutích ESUO pro daný rok, které jsou ve Společenství prováženy, dočasně uskladňovány nebo se nacházejí v režimu uskladňování v celním skladu, ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
Oddíl 2
Okupovaná území
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 98
1. Pro účely uplatňování předpisů o celních preferencí poskytovaných Společenstvím na některé výrobky pocházející z okupovaných území se níže uvedenými výrobky rozumějí tyto výrobky, pokud byly ve smyslu článku 103 dopraveny přímo:
a) výrobky pocházející z okupovaných území:
i) výrobky, které byly na těchto územích zcela získány nebo vyrobeny;
ii) výrobky, které byly na těchto územích vyrobeny s použitím jiných výrobků než zcela získaných a vyrobených na těchto územích, jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 100.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu tohoto pododdílu pocházejí ze Společenství;
b) výrobky pocházející ze Společenství:
i) výrobky, které byly ve Společenství zcela získány nebo vyrobeny;
ii) výrobky, které byly ve Společenství vyrobeny s použitím jiných výrobků než zcela získaných a vyrobených ve Společenství, jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 100.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu tohoto pododdílu pocházejí z okupovaných území.
2. "Okupovanými územími" se rozumějí západní břeh Jordánu a pásmo Gazy okupované Izraelem.
Článek 99 Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými na okupovaných územích se rozumějí
a) nerostné produkty vytěžené na těchto územích z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty sklizené na těchto územích;
c) živá zvířata narozená nebo vylíhnutá a odchovaná na těchto územích;
d) produkty získané z živých zvířat chovaných na těchto územích;
e) produkty lovu a rybolovu na těchto územích;
f) vyřazené předměty sebrané na těchto územích, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
g) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací provedených na těchto územích;
h) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo jejich pobřežní vody, má-li dané území výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
i) výrobky vyrobené nebo získané na těchto územích výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až h).
Článek 100
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, považují se pro účely čl. 98 odst. 1 písm. a) bodu ii) a písm. b) bodu ii) nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě. Použije se čl. 68 odst. 1 druhý, třetí a čtvrtý pododstavec.
2. U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu v příloze 19 musí být místo podmínek uvedených v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
a) "Hodnotou" v seznamu přílohy 19 se rozumí celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v době dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první prokazatelná cena zaplacená za tyto materiály na daném území. Má-li být určena hodnota použitých původních materiálů, použije se předchozí pododstavec přiměřeně.
b) "Cenou ze závodu" v seznamu přílohy 19 se rozumí cena zaplacená výrobci, v jehož podniku bylo provedeno poslední opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všech použitých materiálů sníženou o veškeré vnitřní daně, které jsou nebo mohou být vráceny, je-li vyrobený nebo získaný výrobek vyvezen.
3. Pro účely čl. 98 odst. 1 písm. a) bodu ii) a písm. b) bodu ii) se však operace uvedené v čl. 68 odst. 3 písm. a) až h) považují za nedostatečné k tomu, aby výrobku udělily status původu, bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení.
Článek 101
Při určování, zda výrobek pochází z okupovaných území, se nezjišťuje, zda elektrická energie, paliva, zařízení a vybavení, stroje nebo nástroje, které byly použity při výrobě, jakož i materiály výrobky, které nejsou určeny k tomu, aby tvořily součást konečného složení výrobku, pocházejí ze třetích zemí.
Článek 102
Články 73 a 74 se použijí také na tento oddíl.
Článek 103
1. Za dopravené do Společenství přímo z okupovaných území a ze Společenství na okupovaná území se považují
a) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje bez vstupu na jiné území;
b) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje přes jiná území než okupovaná území nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním, pokud je přeprava přes tato území opodstatněná zeměpisnými nebo dopravně technickými důvody a pokud tam výrobky
- nebyly předmětem domácí spotřeby a
- nebyly podrobeny jiným operacím než případné vykládce nebo překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu;
c) výrobky, jejichž přeprava se uskutečňuje potrubím přes jiná území než přes okupovaná území.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) se prokazuje tak, že se celním orgánům ve Společenství nebo obchodním komorám na okupovaných územích předloží
a) buď jeden tranzitní doklad vystavený na okupovaných územích nebo ve Společenství, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující:
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu;
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 104
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto pododdíle musí být splněny ve Společenství nebo na okupovaných územích nepřetržitě. Jsou-li původní výrobky vyvezené ze Společenství nebo z okupovaných území do jiné země vráceny, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím a
- bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Pododdíl 2
Prokazování původu
a) Průvodní osvědčení EUR.1
Článek 105
Status původu výrobku ve smyslu tohoto oddílu se prokazuje předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21.
Článek 106
1. Průvodní osvědčení EUR.1 se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce jednajícího na jeho odpovědnost.
Žádost se podává na tiskopise, jehož vzor je uveden v příloze 21 a který se vyplní podle ustanovení tohoto pododdílu. Žádosti o vydání průvodního osvědčení EUR.1 musí obchodní komory okupovaných území uchovávat alespoň po dobu dvou let.
Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání toho, že pro vyvážené výrobky může být vydáno průvodní osvědčení EUR.1. Vývozce je povinen na žádost příslušných orgánů předložit veškeré další důkazy, které tyto orgány považují za potřebné, aby mohly ověřit správnost statusu původu výrobků, na které se mohou vztahovat preferenční zacházení, a souhlasit s veškerými kontrolami svého účetnictví a podmínek výroby těchto výrobků prováděnými uvedenými orgány.
3. Průvodní osvědčení EUR.1 smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98.
4. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají obchodní komory okupovaných území nebo celní orgány členského státu vývozu, jestliže lze vyvážené zboží považovat za původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu.
5. Protože průvodní osvědčení EUR.1 je průkazním dokladem pro uplatnění stanoveného preferenčního zacházení, musí obchodní komory okupovaných území nebo celní orgány členského státu vývozu přijmout veškerá opatření k ověření původu zboží a ke kontrole ostatních údajů uvedených v osvědčení.
6. Obchodní komory okupovaných území a celní orgány členského státu vývozu mohou za účelem ověření, zda jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 4, požadovat předložení veškerých průkazních dokladů nebo provádět veškerá kontrolní opatření, která považují za nezbytná.
7. Obchodní komory okupovaných území a celní orgány členského státu vývozu dbají na řádné vyplnění tiskopisů uvedených v odstavci 1.
Prověří zejména, zda jsou údaje v kolonce "Popis výrobku" uvedeny tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost neoprávněných dodatků.
Proto je nutné uvést popis výrobků bez vynechání řádků.
Není-li kolonka zcela vyplněna, podtrhne se vodorovně poslední řádek a nepoužitá část se proškrtne.
8. V části průvodního osvědčení vyhrazené pro zápisy celních orgánů se uvede datum vydání osvědčení.
9. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají obchodní komory okupovaných území nebo celní orgány členského státu vývozu při vývozu výrobků, na něž se osvědčení vztahuje.
Je dostupné vývozci, jakmile se vývoz opravdu uskuteční nebo jakmile je zajištěn.
Článek 107
1. Ve výjimečných případech může být průvodní osvědčení EUR.1 vydáno po vývozu výrobků, na něž se vztahuje, jestliže nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností.
2. V případech uvedených v odstavci 1 musí vývozce v žádosti
- uvést místo a den tranzitu zboží, na něž se průvodní osvědčení vztahuje,
- potvrdit, že při vývozu daných výrobků nebylo vydáno průvodní osvědčení EUR.1, včetně důvodů, které k tomu vedly.
3. Obchodní komory okupovaných území a celní orgány členského státu vývozu nemohou průvodní osvědčení EUR.1 dodatečně vydat, dokud neověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s příslušnými podklady. Osvědčení vydaná dodatečně musí obsahovat některou z těchto poznámek:
- expedido a posteriori,
- udstedt efterfølgende,
- Nachträglich ausgestellt,
- Εκδοθέν εκ των υστέρων,
- Issued retrospectively,
- Délivré a posteriori,
- rilasciato a posteriori,
- afgegeven a posteriori,
- emitido a posteriori.
4. Poznámky uvedené v odstavci 3 se zapíší do kolonky "Poznámky".
Článek 108
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 může vývozce požádat obchodní komory okupovaných území nebo celní orgány členského státu vývozu, které osvědčení vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení.
2. Duplikát musí být opatřen jednou z těchto poznámek:
- DUPLICADO,
- DUPLIKAT,
- DUPLIKAT,
- ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ,
- DUPLICATE,
- DUPLICATA,
- DUPLICATO,
- DUPLICAAT,
- SEGUNDA VIA.
3. Poznámky uvedené v odstavci 2 se zapíší do kolonky "Poznámky" průvodního osvědčení EUR.1.
4. Duplikát nese datum vydání prvopisu a nabývá platnosti dnem, kdy byl vydán prvopis osvědčení.
Článek 109
Jedno nebo více průvodních osvědčení EUR.1 mohou být kdykoli nahrazena jedním nebo více průvodními osvědčeními EUR.1, jestliže je vydá celní úřad ve Společenství, kde se zboží nachází.
Článek 110
1. Průvodní osvědčení EUR.1 musí být ve lhůtě pěti měsíců ode dne vydání obchodními komorami okupovaných území předloženo celním orgánům členského státu dovozu, kterým byly výrobky předloženy.
2. Průvodní osvědčení EUR.1, které bylo celním orgánům členského státu předloženo po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, může být přijato za účelem uplatnění preferenčního zacházení pouze v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností.
3. V ostatních případech mohou celní orgány členského státu dovozu přijmout průvodní osvědčení v případě, že jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím této lhůty.
Článek 111
1. Jsou-li výrobky z okupovaných území zaslány na výstavu do třetí země a po výstavě prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se vůči nim celní preference uvedené v článku 98, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto pododdíle pro to, aby byly považovány za pocházející z okupovaných území, a jestliže je celním orgánům věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky z okupovaných území do země konání výstavy a vystavil je tam;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství;
c) výrobky byly do Společenství zaslány během konání výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům se předloží průvodní osvědčení EUR.1 obvyklým způsobem.
Uvede se v něm název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu výrobků a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu výrobky zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních místnostech s úmyslem prodat zahraniční výrobky.
Článek 112
Průvodní osvědčení EUR.1 se předkládá celním orgánům členského státu dovozu způsobem stanoveným v tomto oddíle.
Celní orgány si mohou vyžádat jeho překlad.
Dále mohou požadovat, aby celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu bylo doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98.
Článek 113
Rozložený nebo nesestavený výrobek kapitol 84 a 85 harmonizovaného systému se na žádost deklaranta považuje za jediný výrobek, jestliže je dovážen po částech za podmínek stanovených celními orgány a jestliže je při dovozu první dílčí zásilky předloženo průvodní osvědčení EUR.1 za celý výrobek.
Článek 114
Celní orgány členského státu dovozu uchovávají průvodní osvědčení EUR.1 v souladu s platnými předpisy.
b) Tiskopis EUR.2
Článek 115
1. Aniž je dotčen článek 106, prokazuje se status původu ve smyslu tohoto oddílu předložením tiskopisu EUR.2, jehož vzor je uveden v příloze 22, pokud se jedná o zásilky obsahující výhradně původní výrobky a pokud jednotlivá hodnota zásilek nepřesahuje 2820 ECU na jednu zásilku.
2. Tiskopis EUR.2 vyplňuje a podepisuje vývozce nebo jeho zmocněný zástupce na odpovědnost vývozce.
3. Tiskopis EUR.2 je nutno vystavit pro každou poštovní zásilku.
4. Tato ustanovení nezprošťují vývozce povinnosti dbát na splnění všech ostatních formalit stanovených celními a poštovními předpisy.
5. Vývozce, který vystavil tiskopis EUR.2, předloží na žádost obchodních komor okupovaných území veškeré podklady týkající se použití tohoto tiskopisu.
Článek 116
Jsou-li zjištěny drobné nesrovnalosti mezi údaji uvedenými v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v tiskopise EUR.2 a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu výrobku, nepozbývá tím osvědčení platnosti, je-li nesporně prokázáno, že se průvodní osvědčení EUR.1 nebo tiskopis EUR.2 vztahuje na předložené zboží.
Článek 117
1. Tyto výrobky mohou být dováženy do Společenství jako původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu bez předložení dokladů uvedených v článku 105 nebo v článku 115:
a) výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám, není-li jejich hodnota vyšší než 200 ECU;
b) výrobky, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, není-li jejich hodnota vyšší než 565 ECU.
2. Tato ustanovení se použijí pouze v případě, že se jedná o dovoz zboží zcela neobchodní povahy, že dovozce prohlásil, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění uvedených celních preferencí a že o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
Pododdíl 3
Způsoby správní spolupráce
Článek 118
Okupovaná území předají Komisi vzory otisků razítek, která používají obchodní komory, a adresy orgánů příslušných k vydávání průvodních osvědčení EUR.1 nebo vystavování tiskopisů EUR.2 a k jejich dodatečnému ověřování. Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Článek 119
1. Dodatečné ověření průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů o skutečném původu daných výrobků.
2. Za účelem řádného uplatňování pododdílu 1 poskytují okupovaná území Společenství správní pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 a správnost údajů o skutečném původu dotyčných výrobků zboží.
V případech uvedených v odstavci 1 vrátí celní orgány členského státu nebo území dovozu průvodní osvědčení EUR.1 nebo tiskopis EUR.2 nebo kopii tohoto osvědčení nebo tiskopisu obchodním komorám okupovaných území nebo celním orgánům členského státu dovozu, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření. Žádající orgány přiloží k původnímu osvědčení EUR.1 nebo k tiskopisu EUR.2 příslušné obchodní doklady nebo jejich kopie a poskytnou na podporu žádosti o dodatečné ověření veškeré získané doklady a informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nebo tiskopise nejsou správné.
Jestliže se celní orgány členského státu dovozu rozhodnout pozastavit uplatňování preferenčního zacházení až do výsledku ověření, propustí výrobky dovozci, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
4. Výsledky dodatečného ověření musí být sděleny celnímu úřadu členského státu dovozu nebo obchodní komoře okupovaných území do šesti měsíců.
Musí z nich být zřejmé, zda se doklady vrácené podle odstavce 3 vztahují na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat preferenční zacházení. Ustanovení čl.
95 odst. 5 se použijí přiměřeně na tento odstavec.
5. Pro účely dodatečného ověření průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 musí obchodní komory okupovaných území nebo celní orgány členského státu vývozu uchovávat vývozní doklady nebo kopie osvědčení, které je nahrazují, alespoň po dobu dvou let.
Oddíl 3
Republika Bosna a Hercegovina, Chorvatská republika, Republika Slovinsko Bývalá jugoslávská republika Makedonie
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 120
Pro účely uplatňování předpisů o celních preferencích poskytovaných Společenstvím na některé výrobky pocházející z Republiky Bosna a Hercegovina, Chorvatské republiky, Republiky Slovinsko a z území Bývalé jugoslávské republiky Makedonie (dále jen "zvýhodněné republiky") se níže uvedenými výrobky rozumějí tyto výrobky, pokud byly ve smyslu článku 125 dopraveny přímo:
1. výrobky pocházejícími z některé zvýhodněné republiky:
a) výrobky, které byly v této republice zcela získány nebo vyrobeny;
b) výrobky, které byly v této republice vyrobeny s použitím jiných výrobků než zcela získaných a vyrobených v této republice, jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 122.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu tohoto pododdílu pocházejí ze Společenství, pokud byly v dané zvýhodněné republice zpracovány nebo přepracovány nad rámec nedostatečného opracování nebo zpracování ve smyslu čl. 122 odst.
2. výrobky pocházejícími ze Společenství:
a) výrobky, které byly ve Společenství zcela získány nebo vyrobeny;
b) výrobky, které byly ve Společenství vyrobeny s použitím jiných výrobků než zcela získaných a vyrobených ve Společenství, jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 122.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu tohoto pododdílu pocházejí z některé zvýhodněné republiky, pokud byly ve Společenství zpracovány nebo přepracovány nad rámec nedostatečného opracování nebo zpracování ve smyslu čl.
122 odst. 3.
Článek 121
1. Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými v dané zvýhodněné republice nebo ve Společenství se rozumějí výrobky uvedené v čl. 67 odst. 1 písm. a) až k).
2. Pojem "plavidla této země" v čl. 67 odst. 1 písm. f) se vztahuje pouze na plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena v některém členském státě Společenství nebo v dané zvýhodněné republice,
- která plují pod vlajkou některého členského státu Společenství nebo dané zvýhodněné republiky,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci některého členského státu Společenství nebo dané zvýhodněné republiky nebo společnosti s ústředím v některém členském státě Společenství nebo v dané zvýhodněné republice a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky některého členského státu Společenství nebo dané zvýhodněné republiky, a v případě osobních společností nebo společností s ručením omezeným navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní některý členský stát Společenství nebo daná zvýhodněná republika, jejich veřejnoprávní subjekty nebo jejich státní příslušníci,
- jejichž velitel a důstojníci jsou výhradně státními příslušníky některého členského státu Společenství nebo dané zvýhodněné republiky a
- jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci některého členského státu Společenství nebo dané zvýhodněné republiky.
3. Pojmy "Společenství" a "zvýhodněná republika" zahrnuje rovněž jejich pobřežní vody.
Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo přepracovávají, se považují za součást území státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 122
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, považují se pro účely článku 120 nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě.
Použije se čl. 68 odst. 1 druhý, třetí a čtvrtý pododstavec.
2.
U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu v příloze 20 musí být místo podmínek uvedených v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
a) Pokud se v seznamu přílohy 20 používá procentní pravidlo k určení statusu původu výrobku vyrobeného nebo získaného ve Společenství nebo ve zvýhodněné republice, musí hodnota přidaná v důsledku opracování nebo zpracování odpovídat ceně výrobku ze závodu vyrobeného nebo získaného po odečtení celní hodnoty materiálů ze třetích zemí dovezených do Společenství nebo do zvýhodněné republiky.
b) "Hodnotou" v seznamu přílohy 20 se rozumí celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v době dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první prokazatelná cena zaplacená za tyto materiály na daném území.
c) "Cenou ze závodu" v seznamu přílohy 20 se rozumí cena zaplacená výrobci, v jehož podniku bylo provedeno poslední opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všech použitých materiálů sníženou o veškeré vnitřní daně, které jsou nebo mohou být vráceny, je-li vyrobený nebo získaný výrobek vyvezen.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se však operace uvedené v čl. 68 odst. 3 písm. a) až h) považují za nedostatečné k tomu, aby výrobku udělily status původu, bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení.
Článek 123
Při určování, zda výrobek pochází z některé zvýhodněné republiky nebo ze Společenství, se nezjišťuje, zda elektrická energie, paliva, zařízení a vybavení, stroje nebo nástroje, které byly použity při výrobě, jakož i materiály a výrobky, které nejsou určeny k tomu, aby tvořily součást konečného složení výrobku, pocházejí ze třetích zemí.
Článek 124
Články 73 a 74 se použijí také na tento oddíl.
Článek 125
1. Celní preference uvedené v článku 120 se vztahují pouze na původní výrobky nebo materiály, které byly přepraveny mezi územím dané zvýhodněné republiky a územím Společenství bez vstupu na jiné území.
Výrobky pocházející z dané zvýhodněné republiky nebo ze Společenství tvořící jedinou zásilku však mohou být přepravovány přes jiná území než území zvýhodněné republiky nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním, jestliže v zemi tranzitu nebo dočasného uskladnění zůstaly pod celním dohledem a nebyly podrobeny jiným operacím než případné vykládce nebo překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu.
Přeprava výrobků pocházejících z dané zvýhodněné republiky nebo ze Společenství potrubím se může uskutečnit přes jiná území než přes území Společenství nebo zvýhodněné republiky.
2. Splnění podmínek stanovených v odstavci 1 se prokazuje tak, že se příslušným orgánům předloží
a) buď jeden tranzitní doklad vystavený v zemi nebo na území vývozu, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující:
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu;
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 126
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto pododdíle musí být splněny ve Společenství nebo ve zvýhodněné republice nepřetržitě. Jsou-li původní výrobky vyvezené ze Společenství nebo ze zvýhodněné republiky do jiné země vráceny, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím,
- bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Pododdíl 2
Prokazování původu
a) Průvodní osvědčení EUR.1
Článek 127
Status původu výrobku ve smyslu tohoto oddílu se prokazuje předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21.
Článek 128
1. Průvodní osvědčení EUR.1 se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce jednajícího na jeho odpovědnost.
Žádost se podává na tiskopise, jehož vzor je uveden v příloze 21 a který se vyplní podle ustanovení tohoto pododdílu. Žádosti o vydání průvodního osvědčení EUR.1 musí celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu uchovávat alespoň po dobu dvou let.
2. Použije se čl. 106 odst. 2.
3. Průvodní osvědčení EUR.1 smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 120.
4. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu, jestliže lze vyvážené zboží považovat za původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu.
5. Je-li zboží považováno za "původní zboží" ve smyslu čl. 120 odst. 1 písm. b) poslední věty nebo odst. 2 písm. b), vydává se průvodní osvědčení EUR.1 pouze na základě předložení dříve vydaného nebo vystaveného dokladu původu zboží. Tento doklad původu zboží musí celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu uchovávat alespoň po dobu dvou let.
6. Protože průvodní osvědčení EUR.1 je průkazním dokladem pro uplatnění celních preferencí uvedených v článku 120, musí celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu přijmout veškerá opatření k ověření původu zboží a ke kontrole ostatních údajů uvedených v osvědčení.
7. Celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu mohou za účelem ověření, zda jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 4 a 5, požadovat předložení veškerých průkazních dokladů nebo provádět veškerá kontrolní opatření, která považují za nezbytná.
8. Celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu dbají na řádné vyplnění tiskopisu uvedeného v článku 127.
Prověří zejména, zda jsou údaje v kolonce "Popis výrobku" uvedeny tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost neoprávněných dodatků.
Proto je nutné uvést popis výrobků bez vynechání řádků.
Není-li kolonka zcela vyplněna, podtrhne se vodorovně poslední řádek a nepoužitá část se proškrtne.
9. V části průvodního osvědčení vyhrazené pro zápisy celních orgánů se uvede datum vydání osvědčení.
10. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu při vývozu výrobků, na něž se osvědčení vztahuje.
Je dostupné vývozci, jakmile se vývoz opravdu uskuteční nebo jakmile je zajištěn.
11. V případě Republiky Bosna a Hercegovina a území Bývalé jugoslávské republiky Makedonie se "celními orgány" ve smyslu tohoto článku a článků následujících rozumí hospodářské komory, pokud v těchto republikách vykonávají dotyčné funkce.
Článek 129
Články 107 až 109 se použijí na tento oddíl.
Článek 130
1. Průvodní osvědčení EUR.1 musí být ve lhůtě pěti měsíců ode dne vydání celními orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky vývozu předloženo celním orgánům členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu, kterým byly výrobky předloženy.
2. Průvodní osvědčení EUR.1, které bylo celním orgánům členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu předloženo po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, může být přijato za účelem uplatnění preferenčního zacházení pouze v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností.
3. V ostatních případech mohou celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu přijmout průvodní osvědčení v případě, že jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím této lhůty.
Článek 131
1. Jsou-li výrobky ze Společenství nebo z některé zvýhodněné republiky zaslány na výstavu do třetí země a po výstavě prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se vůči nim celní preference uvedené v článku 120, jestliže splňují podmínky stanovené v pododdíle 1 pro to, aby byly považovány za pocházející ze Společenství nebo ze zvýhodněné republiky, a je-li celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky ze Společenství nebo ze zvýhodněné republiky do země konání výstavy a vystavil je tam;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství nebo ze zvýhodněné republiky;
c) výrobky byly do Společenství nebo do zvýhodněné republiky zaslány během konání výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Použije se čl. 111 odst. 2 a 3.
Článek 132
Průvodní osvědčení EUR.1 se předkládá celním orgánům členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu způsobem stanoveným právními předpisy tohoto členského státu nebo zvýhodněné republiky.
Celní orgány si mohou vyžádat jeho překlad. Dále mohou požadovat, aby dovozní celní prohlášení bylo doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění celních preferencí uvedených v článku 120.
Článek 133
Aniž je dotčen čl. 122 odst. 3, považuje se rozložený nebo nesestavený výrobek kapitol 84 a 85 harmonizovaného systému na žádost deklaranta za jediný výrobek, jestliže je dovážen po částech za podmínek stanovených celními orgány a jestliže je při dovozu první dílčí zásilky předloženo průvodní osvědčení EUR.1 za celý výrobek.
Článek 134
Celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu uchovávají průvodní osvědčení EUR.1 v souladu s předpisy platnými ve Společenství nebo v této zvýhodněné republice.
b) Tiskopis EUR.2
Článek 135
1. Aniž je dotčen článek 127, prokazuje se status původu ve smyslu pododdílu 1 předložením tiskopisu EUR.2, jehož vzor je uveden v příloze 22, pokud se jedná o zásilky obsahující výhradně původní výrobky a pokud jednotlivá hodnota zásilek nepřesahuje 3000 ECU na jednu zásilku.
2. Tiskopis EUR.2 vyplňuje a podepisuje vývozce nebo jeho zmocněný zástupce na odpovědnost vývozce.
Pokud bylo zboží obsažené v zásilce již v zemi vývozu zkontrolováno s ohledem na definici "původních výrobků", může vývozce na tuto skutečnost poukázat záznamem v kolonce "Poznámky" tiskopisu EUR.2.
3. Tiskopis EUR.2 je nutno vystavit pro každou poštovní zásilku.
4. Tato ustanovení nezprošťují vývozce povinnosti dbát na splnění všech ostatních formalit stanovených celními a poštovními předpisy.
5. Vývozce, který vystavil tiskopis EUR.2, předloží na žádost celních orgánů členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu veškeré podklady týkající se použití tohoto tiskopisu.
Článek 136
Tyto původní výrobky ve smyslu pododdílu 1 mohou být dováženy do Společenství s uplatněním celních preferencí uvedených v článku 120 bez předložení dokladů uvedených v článku 127 nebo v článku 135:
a) výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám, není-li jejich hodnota vyšší než 215 ECU;
b) výrobky, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, není-li jejich hodnota vyšší než 600 ECU. Ustanovení čl.
117 odst. 2 se použijí na tento oddíl.
Pododdíl 3
Způsoby správní spolupráce
Článek 137
Zvýhodněné republiky předají Komisi vzory používaných otisků razítek a adresy celních orgánů příslušných k vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a k následnému ověřování těchto osvědčení nebo tiskopisů EUR.2.
Komise tyto údaje předá celním orgánům členských států.
Článek 138
1. Dodatečné ověření průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů o skutečném původu daných výrobků.
2. Za účelem řádného uplatňování těchto ustanovení si členské státy Společenství na jedné straně a zvýhodněné republiky na straně druhé poskytují navzájem správní pomoc prostřednictvím svých celních orgánů při ověřování pravosti průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 a správnosti údajů o skutečném původu dotyčných výrobků zboží.
3. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí celní orgány členského státu nebo zvýhodněné republiky dovozu průvodní osvědčení EUR.1 nebo tiskopis EUR.2 nebo kopii tohoto osvědčení nebo tiskopisu celním orgánům státu dovozu, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření.
Žádající orgány přiloží k původnímu osvědčení EUR.1 nebo k tiskopisu EUR.2 fakturu nebo její kopii, pokud byla vystavena, poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nebo tiskopise nejsou správné.
Jestliže se celní orgány členského státu dovozu rozhodnout pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 120 až do výsledku ověření, propustí výrobky dovozci, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná. 4. Výsledky dodatečného ověření musí být sděleny celnímu úřadu členského státu nebo zvýhodněné země dovozu nejpozději do šesti měsíců. Musí z nich být zřejmé, zda se průvodní osvědčení EUR.1 nebo tiskopis EUR.2 vztahují na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat celní preference uvedené v článku 120. Jestliže v případě odůvodněných pochybností neobdrží žádající orgány po uplynutí šestiměsíční lhůty ode dne žádosti odpověď nebo jestliže odpověď nepostačuje k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, odmítnou tyto orgány uplatnit stanovené celní preference, s výjimkou zásahu vyšší moci nebo existence mimořádných okolností.
5. Pro účely dodatečného ověření průvodního osvědčení EUR.1 nebo tiskopisu EUR.2 musí celní orgány země vývozu uchovávat kopie osvědčení a související vývozní doklady alespoň po dobu dvou let.
Oddíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 139
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "výrobky pocházející ze Společenství" nezahrnuje výrobky pocházející z těchto území.
2. Pododdíly 1 až 3 tohoto oddílu se s výhradou zvláštních podmínek stanovených v článku 140 použijí přiměřeně na výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
Článek 140
1. Namísto článku 120 se použijí následující odstavce a odkazy na uvedený článek se považují za odkazy na tento článek.
2. Níže uvedenými výrobky se rozumějí tyto výrobky, pokud byly ve smyslu článku 125 dopraveny přímo:
a) výrobky pocházejícími z Ceuty a Melilly:
i) výrobky, které byly v Ceutě a Melille zcela získány nebo vyrobeny;
ii) výrobky, které byly v Ceutě a Melille vyrobeny s použitím jiných výrobků než uvedených v bodě i), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 122.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu pododdílu 1 pocházejí ze Společenství nebo z některé zvýhodněné republiky, pokud byly v Ceutě a Melille zpracovány nebo přepracovány nad rámec nedostatečného opracování nebo zpracování ve smyslu čl.
122 odst. 3;
b) výrobky pocházejícími ze zvýhodněné republiky:
i) výrobky, které byly v této zvýhodněné republice zcela získány nebo vyrobeny;
ii) výrobky, které byly v této zvýhodněné republice vyrobeny s použitím jiných výrobků než uvedených v bodě i), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu článku 122.
Tato podmínka se však nevztahuje na výrobky, které ve smyslu pododdílu 1 pocházejí z Ceuty a Melilly nebo ze Společenství, pokud byly zpracovány nebo přepracovány nad rámec nedostatečného opracování nebo zpracování ve smyslu čl.
122 odst.
3.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Výrobce nebo jeho zmocněný zástupce je povinen uvést do kolonky 2 průvodního osvědčení EUR.1 jméno dotyčné zvýhodněné republiky a poznámku "Ceuta a Melilla". V kolonce 4 průvodního osvědčení EUR.1 dále musí být v případě výrobků pocházejících z Ceuty a Melilly zaznamenán status původu.
5. Španělské celní orgány zajistí uplatňování těchto ustanovení v Ceutě a Melille.
HLAVA V
CELNÍ HODNOTA
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 141
1. Pro účely použití článků 28 až 36 kodexu a této hlavy přihlížejí členské státy k ustanovením obsaženým v příloze 23. Ustanovení uvedená v prvním sloupci přílohy 23 se použijí v souladu s vysvětlivkami uvedenými v druhém sloupci.
2. Je-li při určování celní hodnoty třeba přihlížet k všeobecně uznávaným účetním zásadám, použijí se ustanovení přílohy 24.
Článek 142
1. Ve smyslu této hlavy se rozumí
a) "dohodou" dohoda o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), sjednaná v rámci mnohostranných obchodních jednání v letech 1973 až 1979, uvedená v čl. 31 odst. 1 první odrážce kodexu;
b) "vyrobeným zbožím" také zboží vypěstované, vytěžené či jinak vyprodukované;
c) "stejným zbožím" zboží vyrobené v téže zemi, které je stejné ve všech ohledech, včetně fyzických znaků, jakosti a vzhledu.
Drobné rozdíly nevylučují, aby zboží, které jinak odpovídá vymezení, bylo považováno za stejné;
d) "podobným zbožím" zboží vyrobené v téže zemi, které, přestože není stejné ve všech ohledech, má obdobné vlastnosti a obdobné materiálové složení, které mu umožňuje plnit stejné funkce a být obchodně zaměnitelné; při stanovení, zda lze zboží považovat za podobné, se kromě jiného přihlíží k jakosti zboží, jeho pověsti a existenci ochranné známky;
e) "zbožím téže povahy nebo téhož druhu" zboží, které patří do skupiny nebo řady zboží vyráběného určitým průmyslem nebo průmyslovým odvětvím; tento pojem zahrnuje také stejné nebo podobné zboží.
2. Výrazy "stejné zboží" a "podobné zboží" se nevztahují na zboží, které obsahuje techniku, vývoj, uměleckou práci, design a plány a nákresy, pro které nebyla provedena úprava podle čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu iv) kodexu, protože tyto práce byly provedeny ve Společenství.
Článek 143
1. Pro účely čl. 29 odst. 1 písm. d) a čl. 30 odst. 2 písm. c) kodexu se za osoby ve spojení považují pouze osoby,
a) z nichž jedna je členem vedení nebo správní rady podniku druhé osoby a naopak;
b) které jsou právně uznanými obchodními společníky;
c) které jsou vůči sobě v zaměstnaneckém poměru;
d) z nichž jedna přímo nebo nepřímo drží, kontroluje nebo vlastní nejméně 5 % vydaných akcií nebo podílů s hlasovacími právy obou osob;
e) z nichž jedna přímo nebo nepřímo kontroluje druhou;
f) jež obě přímo nebo nepřímo kontroluje třetí osoba;
g) jež společně přímo nebo nepřímo kontrolují třetí osobu;
h) které jsou členy jedné rodiny.
Osoby se považují za členy jedné rodiny pouze tehdy, jsou-li k sobě v některém z těchto příbuzenských poměrů:
- manželé,
- rodiče a děti,
- sourozenci (i nevlastní),
- prarodiče a vnuci,
- strýc nebo teta a synovec nebo neteř,
- tchán nebo tchyně a zeť nebo snacha,
- švagři a švagrové.
2. Pro účely této hlavy se osoby, které jsou spolu ve spojení tak, že jedna z nich je výhradním zástupcem, prodejcem nebo koncesionářem druhé, se nezávisle na použitém označení považují za osoby ve spojení pouze tehdy, jestliže se na ně vztahuje některé z kritérií uvedených v odstavci 1.
Článek 144
1. Pokud se podle článku 29 kodexu určuje celní hodnota zboží, za něž cena v okamžiku rozhodném pro určení celní hodnoty dosud nebyla zaplacena, považuje se za základ pro určení celní hodnoty zásadně cena, jež má být v daném okamžiku zaplacena.
2. Komise a členské státy konzultují v rámci výboru použití odstavce 1.
Článek 145
Je-li zboží navržené v celním prohlášení na propuštění do volného oběhu součástí větší zásilky obsahující stejné zboží nabyté v rámci jedné obchodní operace, tvoří cenu, která byla nebo má být skutečně zaplacena ve smyslu čl. 29 odst. 1 kodexu, část celkové ceny, která odpovídá poměru zboží uvedeného v celním prohlášení k celkovému množství nabytého zboží. Poměrné rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena, se provede i v případě částečné ztráty nebo poškození zboží, jehož hodnota má být určena, před jeho propuštěním do volného oběhu.
Článek 146
Jestliže cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena ve smyslu čl. 29 odst.
1 kodexu, zahrnuje částku vnitřní daně vybrané na dané zboží v zemi původu nebo vývozu, nezahrnuje se tato částka do celní hodnoty, je-li příslušným celním orgánům náležitě prokázáno, že zboží bylo nebo je osvobozeno od této daně a toto osvobození je ku prospěchu kupujícímu.
Článek 147
1. Pro účely článku 29 kodexu se skutečnost, že prodávané zboží je v celním prohlášení navrženo na propuštění do volného oběhu, považuje za důkaz prokazující, že bylo prodáno na vývoz na celní území Společenství.
To se vztahuje i na další prodeje před určením celní hodnoty zboží, přičemž každá cena vyplývající z takových prodejů může být, aniž jsou dotčeny články 178 až 181, vzata za základ pro určení celní hodnoty.
2. Je-li však zboží mezi prodejem a propuštěním do volného oběhu použito ve třetí zemi, není uplatnění hodnoty transakce povinné.
3. Kupující nemusí splnit žádné podmínky kromě toho, že je smluvní stranou kupní smlouvy.
Článek 148
Je-li podle čl. 29 odst. 1 písm. b) zjištěno, že prodej nebo cena jsou podrobeny podmínkám nebo plněním, jejichž hodnotu lze určit ve vztahu ke zboží, které má být hodnoceno, považuje se tato hodnota za přímou platbu kupujícího prodávajícímu a části ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena, jestliže podmínka nebo plnění nesouvisí s
a) činností podle čl. 29 odst. 3 písm. b) kodexu nebo
b) položky, které se podle článku 32 kodexu přičítají k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
Článek 149
1. Pro účely čl. 29 odst. 3 písm. b) kodexu se "činnostmi spojenými s uváděním zboží na trh" rozumí veškeré činnosti spojené s reklamou na toto zboží a podporou jeho prodeje, jakož i činnosti spojené se zárukami na toto zboží.
2. Tyto činnosti, které provádí kupující, se považují jako činnosti prováděné na jeho účet i tehdy, pokud je provádí na základě svého smluvního závazku vůči prodávajícímu.
Článek 150
1. Pro účely čl. 30 odst. 2 písm. a) kodexu (hodnota transakce u stejného zboží) se celní hodnota určuje na základě hodnoty transakce u stejného zboží prodávaného pro vývoz na stejné obchodní úrovni v zásadně stejném množství jako hodnocené zboží. Neexistují-li takové prodeje, použije se hodnota transakce u stejného zboží prodávaného na jiné obchodní úrovni a/nebo v jiném množství, upravená s ohledem na rozdíly vyplývající z obchodní úrovně a/nebo z množství, pokud lze tyto opravy bez ohledu na to, zda vedou ke zvýšení nebo snížení hodnoty transakce, provést na základě předložených skutečností, které jasně prokazují správnost a přesnost úpravy.
2. Jestliže hodnota transakce zahrnuje náklady ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. e) kodexu, upraví se s ohledem na významné rozdíly mezi těmito náklady u dováženého a stejného zboží vyplývajícími ze vzdáleností a způsobů přepravy.
3. Jestliže se podle tohoto článku určí více než jedna hodnota transakce u stejného zboží, použije se k určení celní hodnoty dováženého zboží nejnižší z těchto hodnot.
4. Pro účely tohoto článku se hodnota transakce u zboží, které vyrobila jiná osoba, použije pouze v případě, že nelze určit podle odstavce 1 hodnotu transakce u stejného zboží, které vyrobila táž osoba, která vyrobila hodnocené zboží.
5. "Hodnotou transakce dováženého stejného zboží" pro účely tohoto článku se rozumí celní hodnota, která již byla určena podle článku 29 kodexu a která obsahuje úpravy podle odstavců 1 písm. b) a 2 tohoto článku.
Článek 151
1. Pro účely čl. 30 odst. 2 písm. b) kodexu (hodnota transakce u podobného zboží) se celní hodnota určuje na základě hodnoty transakce u podobného zboží prodávaného pro vývoz na stejné obchodní úrovni v zásadně stejném množství jako hodnocené zboží. Neexistují-li takové prodeje, použije se hodnota transakce u podobného zboží prodávaného na jiné obchodní úrovni a/nebo v jiném množství, upravená s ohledem na rozdíly vyplývající z obchodní úrovně a/nebo z množství, pokud lze tyto opravy bez ohledu na to, zda vedou ke zvýšení nebo snížení hodnoty transakce, provést na základě předložených skutečností, které jasně prokazují správnost a přesnost úpravy.
2. Jestliže hodnota transakce zahrnuje náklady ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. e) kodexu, upraví se s ohledem na významné rozdíly mezi těmito náklady u dováženého a podobného zboží vyplývajícími ze vzdáleností a způsobů přepravy.
3. Jestliže podle tohoto článku určí více než jedna hodnota transakce u podobného zboží, použije se k určení celní hodnoty dováženého zboží nejnižší z těchto hodnot.
4. Pro účely tohoto článku se hodnota transakce u zboží, které vyrobila jiná osoba, použije pouze v případě, že nelze určit podle odstavce 1 hodnotu transakce u podobného zboží, které vyrobila táž osoba, která vyrobila hodnocené zboží.
5. "Hodnotou transakce dováženého podobného zboží" pro účely tohoto článku se rozumí celní hodnota, která již byla určena podle článku 29 kodexu a která obsahuje úpravy podle odstavců 1 písm. b) a 2 tohoto článku.
Článek 152
1. a) Je-li dovážené zboží nebo stejné nebo podobné dovážené zboží prodáváno ve Společenství v nezměněném stavu, určuje se jeho celní hodnota podle čl. 30 odst. 2 písm. c) kodexu na základě jednotkové ceny, za kterou se dovážené zboží nebo stejné nebo podobné zboží v době dovozu hodnoceného zboží nebo přibližně v této době prodává v největším úhrnném množství osobám, které nejsou ve spojení s prodávajícími, a od této částky se odečtou:
i) provize obecně placené nebo smluvené nebo zisk a všeobecné výdaje (včetně přímých a nepřímých daní z uvádění daného zboží na trh) obecně užívané ve Společenství, které se týkají prodeje dováženého zboží téže povahy nebo téhož druhu;
ii) obvyklé přepravní a pojišťovací náklady vzniklé ve Společenství;
iii) dovozní clo a jiné dávky, které mají být zaplaceny při dovozu nebo prodeji zboží ve Společenství.
b) Pokud se ani dovážené zboží ani stejné nebo podobné zboží v době dovozu hodnoceného zboží nebo přibližně v této době neprodává, určuje se celní hodnota dováženého zboží postupem podle tohoto článku, s výhradou čl. 1 písm. a), na základě jednotkové ceny, za kterou bylo dovážené zboží nebo dovážené stejné nebo podobné zboží co nejdříve po dovozu daného zboží, nejpozději však do 90 dnů po dovozu, prodáváno ve Společenství v nezměněném stavu.
Neprodává-li se dovážené zboží ani stejné nebo podobné dovážené zboží ve Společenství v nezměněném stavu, určuje se celní hodnota dováženého zboží na žádost dovozce na základě jednotkové ceny, za kterou se dovážené zboží prodává po dalším opracování nebo zpracování v největším úhrnném množství osobám usazeným ve Společenství, které nejsou ve spojení s prodávajícími, s přihlédnutím k hodnotě přidané v důsledku opracování nebo zpracování a po odpočtech podle odst. 1 písm. a).
3. Pro účely tohoto článku se "jednotkovou cenou, za kterou se dovážené zboží prodává v nejvyšším úhrnném množství," rozumí cena, za kterou byl prodán nejvyšší počet jednotek při prodeji osobám, které nejsou ve spojení s prodávajícími, na první obchodní úrovni po dovozu, na které se tyto prodeje uskuteční.
4. K prodeji ve Společenství osobě, která přímo nebo nepřímo zdarma nebo za sníženou cenu poskytuje zboží nebo služby uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. b) kodexu, které jsou použity při výrobě nebo prodeji dováženého zboží k vývozu, se při určování jednotkové ceny podle tohoto článku nepřihlíží.
5. Pro účely odst. 1 písm. b) se "dobou co nejdříve po dovozu" rozumí den, kdy je dovážené zboží nebo stejné nebo podobné dovážené zboží prodáváno v množství dostatečném pro určení jednotkové ceny.
Článek 153
1. Pro účely čl. 30 odst. 2 písm. d) kodexu (vypočtená hodnota) nesmí celní orgány vyžadovat od osoby, která není usazena ve Společenství, ani ji zavazovat k tomu, aby pro určování vypočtené hodnoty předkládala k prověření účty nebo jiné podklady nebo k nim umožňovala přístup. Údaje, které poskytl producent zboží za účelem určení celní hodnoty podle tohoto článku, však mohou celní orgány členského státu se souhlasem producenta ověřit v zemi, která není členem Společenství, jestliže o tom tyto orgány uvědomí orgány dané země s dostatečným předstihem a zmíněné orgány se šetřením souhlasí.
2. Do ceny nebo hodnoty materiálu a výroby podle čl. 30 odst. 2 písm. d) první odrážky kodexu se zahrnují náklady uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) kodexu. Dále se do těchto nákladů zahrnuje vhodně rozvržená hodnota všeho zboží nebo služeb uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. b) kodexu, které jsou poskytovány kupujícímu přímo nebo nepřímo v souvislosti s výrobou dováženého zboží. Hodnota služeb uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. b) bodě iv) kodexu poskytnutých ve Společenství se do hodnoty zahrne pouze v případě, že byly producentovi účtovány.
3. Pokud se k určení vypočtené hodnoty použijí jiné informace, než které byly poskytnuty producentem nebo jeho jménem, sdělí celní orgán deklarantovi, pokud o to požádá, s výhradou článku 15 kodexu, původ těchto informací, použité údaje a výpočty, které z nich vycházejí.
4. "Všeobecné výdaje" uvedené v čl. 30 odst. 2 písm. d) druhé odrážce kodexu zahrnují přímé a nepřímé náklady na výrobu zboží pro vývoz a jeho uvádění na trh, které nebyly do celní hodnoty zahrnuty podle první odrážky uvedeného písmene.
Článek 154
Jestliže se pro dovoz užívají opakovaně obaly uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. a) bodě ii) kodexu, rozdělí se náklady na ně vynaložené na žádost deklaranta přiměřeně podle všeobecně uznávaných účetních zásad.
Článek 155
Pro účely čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu iv) kodexu se náklady na výzkum a předběžné nákresy designu do celní hodnoty nezahrnují.
Článek 156
Ustanovení čl. 33 písm. c) kodexu se použije přiměřeně, je-li celní hodnota určena jinak než na základě hodnoty transakce.
KAPITOLA 2
Licenční poplatky
Článek 157
1. Pro účely čl. 32 odst. 1 písm. c) kodexu se "licenčními poplatky" rozumějí zejména platby, které je nutno zaplatit za využití práv týkajících se
- výroby dováženého zboží (zejména patenty, užitné a průmyslové vzory a výrobní "know-how") nebo
- prodeje zboží dováženého za účelem vývozu (zejména ochranné známky, užitné vzory) nebo
- použití nebo dalšího prodeje dováženého zboží (zejména autorská práva, výrobní postupy neoddělitelně obsažené v dováženém zboží).
2. Nezávisle na případech uvedených v čl. 32 odst. 5 kodexu smí být v případech, kdy se celní hodnota určuje podle článku 29 kodexu, licenční poplatky přičteny k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena za dovážené zboží, pouze pokud:
- se platba týká hodnoceného zboží a
- je podmínkou pro prodej tohoto zboží.
Článek 158
1. Je-li dovážené zboží pouze složkou nebo součástí zboží, které bylo vyrobeno ve Společenství, může být cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena za dovážené zboží, upravena pouze tehdy, jestliže se licenční poplatky týkají daného zboží.
2. Jestliže se zboží dováží nesestavené nebo je před dalším prodejem podrobeno menším úpravám, například zředění nebo zabalení, není tím vyloučeno, aby se licenční poplatky vztahovaly na dovážené zboží.
3. Jestliže se licenční poplatky vztahují částečně na dovážené zboží a částečně na jiné složky nebo součásti, které byly po dovozu ke zboží připojeny, nebo na služby poskytnuté po dovozu, provede se přiměřené rozvržení nákladů pouze na základě objektivních a měřitelných údajů v souladu s vysvětlivkami k čl. 32 odst. 2 kodexu uvedenými v příloze 23.
Článek 159
Licenční poplatky za poskytnutí práva použít ochrannou známku se přičtou k ceně, která byla nebo má být za zboží skutečně zaplacena, pouze tehdy, jestliže
- se licenční poplatky týkají zboží, které bylo po dovozu v nezměněném stavu opět prodáno nebo bylo podrobeno menším úpravám po dovozu,
- se toto zboží prodává s ochrannou známkou, za niž se platí licenční poplatky, připevněnou před dovozem nebo po něm, a
- kupující si nemůže zboží obstarat u jiného dodavatele, který není s prodávajícím ve spojení.
Článek 160
Jestliže kupující platí licenční poplatky třetí osobě, považují se podmínky čl. 157 odst. 2 za splněné pouze v případě, že prodávající nebo osoba, která je s ním ve spojení, platbu této třetí osobě od kupujícího vyžaduje.
Článek 161
Jestliže výpočet licenčních poplatků vychází z ceny dováženého zboží, má se, pokud se neprokáže opak, za to, že se platba licenčních poplatků týká daného zboží. Licenční poplatky se však mohou týkat hodnoceného zboží i v případě, že se vypočítávají nezávisle na ceně dováženého zboží.
Článek 162
Pro účely čl. 32 odst. 1 písm. c) kodexu se nepřihlíží k zemi, v níž má příjemce licenčních poplatků své sídlo.
KAPITOLA 3
Místo, kde zboží vstupuje na celní území Společenství
Článek 163
1. Pro účely čl. 32 odst. 1 písm. e) a čl. 33 písm. a) kodexu se za místo vstupu na celní území Společenství považuje
a) u zboží přepravovaného po moři přístav vykládky nebo překládky, pokud přeložení potvrdí celní orgány přístavu;
b) u zboží přepravovaného bez překládky nejdříve po moři a pak vnitrozemskou vodní dopravou první přístav v ústí nebo na toku řeky či kanálu, kde může být zboží vyloženo, je-li celnímu úřadu doloženo, že náklady na cestu až k přístavu vykládky jsou vyšší než náklady na cestu do prvního vhodného přístavu;
c) u zboží přepravovaného po železnici, vnitrozemskou vodní dopravou nebo silniční dopravou místo prvního celního úřadu;
d) u zboží přepravovaného jiným způsobem místo, na kterém překračuje hranice celního území Společenství.
2. Celní hodnota zboží, které je po svém vstupu na celní území Společenství přepravováno do jiné části tohoto území přes území Rakouska, Švýcarska, Maďarska, České republiky, Slovenska nebo Jugoslávie ve složení k 1. lednu 1991, se určuje na základě místa prvního vstupu zboží na celní území Společenství, je-li zboží dopravováno přímo přes území Rakouska, Švýcarska, Maďarska, České republiky, Slovenska nebo Jugoslávie v uvedeném smyslu a tranzit přes tyto země odpovídá obvyklé dopravní cestě na místo určení.
3. Celní hodnota zboží, které je po vstupu na celní území Společenství dopravováno po moři na místo určení v jiné části Společenství, se určuje na základě místa prvního vstupu zboží na celní území Společenství, je-li dopravováno přímo po obvyklé dopravní cestě na místo určení.
4. Odstavce 2 a 3 se vztahují i na vykládku nebo překládku zboží a na dočasné přerušení přepravy na území Rakouska, Švýcarska, Maďarska, České republiky, Slovenska nebo Jugoslávie ve složení uvedeném v odstavci 2, pokud k nim dojde z přepravních důvodů.
5. U zboží, které je po vstupu na celní území Společenství bezprostředně dopravováno z jednoho francouzského zámořského departementu do jiné části celního území Společenství nebo naopak, je rozhodným místem vstupu místo uvedené v odstavcích 1 a 2 nacházející se v té části celního území Společenství, ze které bylo zboží dopraveno, pokud zde bylo vyloženo nebo přeloženo a tuto skutečnost potvrdily celní orgány.
6. Jestliže nejsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 2, 3 a 5, je rozhodným místem vstupu místo uvedené v odstavci 1 nacházející se v té části celního území Společenství, ve které se nachází místo určení zboží.
KAPITOLA 4
Náklady na dopravu
Článek 164
Pro účely čl. 32 odst. 1 písm. e) a čl. 33 písm. a) kodexu platí tato pravidla:
a) Je-li zboží přepravováno stejným druhem dopravy až na místo, které leží za místem vstupu na celní území Společenství, stanoví se náklady na dopravu s ohledem na poměr vzdáleností tras mimo celní území Společenství a uvnitř něj, není-li celním orgánům na základě použití obecně závazných přepravních sazeb doloženo, jaké náklady vznikly za přepravu zboží až na místo vstupu na celní území Společenství.
b) Je-li zboží fakturováno za jednotnou cenu s dodáním na místo určení, která odpovídá ceně na místo vstupu, neodečítají se od této ceny náklady na dopravu uvnitř Společenství.
Odečtení je však možné, je-li celním orgánům prokázáno, že cena s dodáním na hranici je nižší než jednotná cena s dodáním na místo určení.
c) Je-li doprava prováděna zdarma nebo si ji zajišťuje kupující, zahrnují se do celní hodnoty náklady na dopravu na místo vstupu vypočtené podle sazeb obvykle používaných pro stejný druh dopravy.
Článek 165
1. Poštovné za zboží přepravované v poštovním styku až na místo určení se zahrnuje do celní hodnoty v celkové výši; výjimkou jsou dodatečné poštovní poplatky, které byly případně vybrány za úkony provedené v zemi dovozu.
2. Při určování celní hodnoty zasílaného zboží, které nemá obchodní povahu, se však poštovné do hodnoty uváděné v prohlášení nezahrnuje.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na zboží přepravované poštovními expresními kurýrními službami nazvanými "EMS – Datapost" (v Dánsku "EMS – Jetpost", v Německu "EMS – Kurierpostsendungen", v Itálii "CAI-Post").
Článek 166
Náklady na leteckou dopravu, které se zahrnují do celní hodnoty zboží, se určují podle pravidel a procentních podílů uvedených v příloze 25.
KAPITOLA 5
Hodnocení nosičů dat určených pro použití v zařízení na počítačové zpracování dat
Článek 167
1. Bez ohledu na články 29 až 33 kodexu, přihlíží se při určování celní hodnoty dovážených nosičů dat určených pro použití v zařízení na počítačové zpracování dat, které obsahují data a programové pokyny, pouze k ceně nebo hodnotě samotného nosiče.
Celní hodnota dovážených nosičů dat, které obsahují data a programové pokyny, proto nezahrnuje cenu nebo hodnotu dat nebo programových pokynů, je-li tato cena nebo hodnota odlišena od ceny nebo hodnoty daného nosiče.
2. Pro účely tohoto článku se za
a) "nosiče dat" nepovažují integrované obvody, polovodiče a podobná zařízení, která tyto obvody nebo zařízení obsahují;
b) "data a programové pokyny" nepovažují záznamy zvuku, kinematografické záznamy ani videozáznamy. KAPITOLA 6 Směnné kurzy
Článek 168
Pro účely článků 169 až 172 se rozumí:
a) "zaznamenaným kurzem"
- poslední zaznamenaný prodejní kurz v obchodním styku na jednom nebo více nejreprezentativnějších devizových trzích daného členského státu nebo
- jinak definovaný takto zaznamenaný směnný kurz stanovený členským státem jako "zaznamenaný kurz", pokud odráží co nejpřesněji aktuální hodnotu dané měny v obchodním styku;
b) "uveřejněným" daný na vědomost veřejnosti způsobem, který daný členský stát určí;
c) "měnou" každá měnová jednotka, která se užívá jako platební prostředek mezi měnovými orgány nebo na mezinárodním trhu.
Článek 169
1. Jsou-li skutečnosti, které slouží k určování celní hodnoty zboží, vyjádřeny v jiné měně než v měně členského státu, v níž se celní hodnota určuje, použije se při určování této hodnoty v měně daného členského státu směnný kurz zaznamenaný v předposlední středu kalendářního měsíce, který je řádně zveřejněn téhož nebo následujícího dne.
2. Kurz zaznamenaný v předposlední středu kalendářního měsíce se používá po celý následující kalendářní měsíc, není-li nahrazen kurzem uvedeným v článku 171.
3. Jestliže v předposlední středu uvedenou v odstavci 1 není zaznamenán žádný kurz nebo jestliže není týž nebo následující den zveřejněn, považuje se za kurz zaznamenaný v uvedenou středu poslední zaznamenaný kurz pro danou měnu zveřejněný v předchozích čtrnácti dnech.
Článek 170
Nelze-li směnný kurz určit podle článku 169, stanoví směnný kurz, který se použije pro účely článku 35 kodexu, dotyčný členský stát; tento kurz musí odrážet co nejpřesněji aktuální hodnotu dané měny.
Článek 171
1. Jestliže se kurz zaznamenaný v poslední středu kalendářního měsíce, zveřejněný téhož nebo následujícího dne, liší nejméně o 5 % od kurzu, který byl určen podle článku 169 pro použití v následujícím kalendářním měsíci, nahradí uvedený kurz od první středy tohoto následujícího kalendářního měsíce jakožto kurz, který se použije pro účely článku 35 kodexu.
2. Jestliže se kurz zaznamenaný v libovolnou středu v období uvedeném v předchozích ustanoveních, zveřejněný téhož nebo následujícího dne, liší nejméně o 5 % od kurzu používaného podle této kapitoly, nahradí uvedený kurz od následující středy jakožto kurz, který se použije pro účely článku 35 kodexu.
Tento náhradní kurz zůstává v platnosti do konce běžného kalendářního měsíce, není-li nahrazen jiným kurzem stanoveným podle první věty tohoto odstavce.
3. Jestliže v některém členském státě ve středu není zaznamenán žádný směnný kurz nebo jestliže není tentýž nebo následující den zveřejněn, považuje se za kurz zaznamenaný v danou středu pro dotyčnou měnu kurz zaznamenaný a zveřejněný v co nejkratším čase před uvedenou středou.
Článek 172
Jestliže příslušné celní orgány členského státu povolí deklarantovi, aby určité údaje v celním prohlášení se žádostí o propuštění zboží do volného oběhu předložil dodatečně ve formě pravidelného celního prohlášení, může v povolení na základě žádosti deklaranta stanovit jednotný kurz pro přepočet skutečností, které slouží k určení celní hodnoty, vyjádřených v jiné měně než v měně dotyčného členského státu. V tomto případě se použije směnný kurz zaznamenaný postupem podle této kapitoly, který se používá v první den období, na něž se pravidelné celní prohlášení vztahuje.
KAPITOLA 7 Zjednodušený postup k určení celní hodnoty některého zboží podléhajícího zkáze
Článek 173
1. K určení celní hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 stanoví Komise pro každou položku této klasifikace jednotkovou hodnotu vyjádřenou v měnách členských států na 100 kg čisté hmotnosti. Jednotkové hodnoty se používají vždy po 14 dnů, počínaje pátkem.
2. Jednotkové hodnoty se vypočítají na základě těchto skutečností, které členské státy poskytnou Komisi pro každou položku klasifikace:
a) průměrná jednotková cena s dodáním na hranici bez cla, vyjádřená v měně dotyčného členského státu na 100 kg čisté hmotnosti, vypočtená na základě ceny za nepoškozené zásilky zboží v obchodních střediscích uvedených v příloze 27 v referenčním období podle čl. 174 odst. 1;
b) množství propuštěná v kalendářním roce do volného oběhu, na něž bylo uloženo dovozní clo.
3. Průměrná jednotková cena s dodáním na hranici bez cla se vypočte na základě hrubých výnosů z prodejů mezi dovozci a velkoobchodníky.
V obchodních střediscích Londýn, Milán a Rungis se hrubý výnos vypočte s ohledem na obchodní úroveň, na níž se zboží v těchto střediscích nejčastěji prodává. Z takto vypočtené částky se odečtou
- prodejní zisk ve výši 15 % pro obchodní střediska Londýn, Milán a Rungis a ve výši 8 % pro jiná obchodní střediska,
- náklady na dopravu a pojištění uvnitř celního území,
- paušální částka ve výši 5 ECU na úhradu ostatních nákladů, které se nezahrnují do celní hodnoty.
Tato paušální částka se přepočítává na měny členských států podle posledního přepočítacího koeficientu stanoveného podle článku 18 kodexu,
- dovozní clo a jiné dávky, které se nezahrnují do celní hodnoty.
4. Členské státy mohou pro náklady vynaložené na dopravu a pojištění uvedené v odstavci 3 stanovit paušální částky.
Tyto paušální částky a postupy pro jejich výpočet sdělí neprodleně Komisi.
Článek 174
1. Referenční období rozhodné pro výpočet průměrných jednotkových cen podle čl. 173 odst. 2 písm. a) činí 14 dnů a končí ve čtvrtek, který předchází týdnu, v němž se stanoví nové jednotkové hodnoty.
2. Členské státy oznámí průměrné jednotkové ceny nejpozději do 12 hodin v pondělí v týdnu, v němž se stanoví jednotkové hodnoty podle článku 173.
Není-li tento den pracovním, oznámí je v pracovní den bezprostředně předcházející.
3. Všechny členské státy oznámí Komisi nejpozději do 15. června následujícího roku zboží propuštěné během kalendářního roku do volného oběhu podle jednotlivých položek klasifikace.
Článek 175
1. Jednotkové hodnoty podle čl. 173 odst. 1 stanoví Komise každé druhé úterý na základě váženého průměru průměrných jednotkových cen podle čl. 173 odst. 2 písm. a) s ohledem na množství podle čl. 173 odst. 2 písm. b).
2. K určení váženého průměru se každá průměrná jednotková cena podle čl. 173 odst. 2 písm. a) přepočte na ECU; vychází se vždy z posledních přepočítacích koeficientů, které stanovila Komise v týdnu, který předchází týdnu, v němž se zjišťují jednotkové hodnoty, a které byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství. Tytéž přepočítací koeficienty se použijí na přepočet takto stanovených jednotkových hodnot do měn jednotlivých členských států.
3. Naposledy zveřejněné jednotkové hodnoty platí, dokud nejsou zveřejněny nové jednotkové hodnoty.
V případě silného kolísání cen v jednom nebo ve více členských státech, například v důsledku přerušení plynulého dovozu některého produktu, však mohou být stanoveny nové jednotkové hodnoty na základě cen používaných v okamžiku stanovení těchto hodnot.
Článek 176
1. Za poškozené se považují zásilky zboží, které v okamžiku rozhodném pro určení jejich celní hodnoty obsahují alespoň 5 % produktů nevhodných pro lidskou spotřebu v nezměněném stavu nebo jejichž hodnota se vzhledem k průměrné tržní ceně za bezvadné zboží snížila alespoň o 20 %.
2. Poškozené zásilky se hodnotí
- buď po vytřídění použitím jednotkových hodnot na bezvadnou část zásilky, přičemž poškozená část se zničí pod celním dohledem,
- nebo použitím jednotkových hodnot stanovených pro bezvadné produkty po odečtení procentního podílu, který odpovídá procentní sazbě škody zjištěné soudním znalcem a uznané celními orgány, od hmotnosti dovážené zásilky,
- nebo použitím jednotkových hodnot stanovených pro nepoškozené produkty s odečtením procentního podílu, který odpovídá procentní sazbě škody zjištěné soudním znalcem a uznané celními orgány.
Článek 177
1. Pokud zúčastněná osoba v celním prohlášení uvede nebo nechá uvést celní hodnotu dováženého zboží na základě jednotkových hodnot stanovených podle této kapitoly, zavazuje se tím, že v pro dotyčné zboží v běžném kalendářním roce použije zjednodušený postup.
2. Pokud zúčastněná osoba později požádá pro jeden nebo více druhů dováženého zboží o použití jiných metod, než je zjednodušený postup, jsou celní orgány dotyčného členského státu oprávněny jí oznámit, že je vyloučena z provádění zjednodušeného postupu pro toto zboží až do konce běžného kalendářního roku; toto vyloučení může být prodlouženo až do konce následujícího kalendářního roku.
O vyloučení uvědomí členský stát neprodleně Komisi, která o něm neprodleně uvědomí celní orgány ostatních členských států.
KAPITOLA 8
Prohlášení o údajích a poskytnutí podkladů k nim
Článek 178
1. Pokud se celní hodnota určuje podle článků 28 až 36 kodexu, přiloží se k celnímu prohlášení pro dovážené zboží prohlášení o údajích o celní hodnotě (prohlášení o celní hodnotě).
Prohlášení o celní hodnotě se podává na tiskopise D.V.1 podle vzoru uvedeného v příloze 28, případně doplněném jedním nebo více tiskopisy D.V.1 BIS podle vzoru uvedeného v příloze 29.
2. Zejména se předpokládá, že prohlášení o celní hodnotě podle odstavce 1 smí učinit pouze osoba s bydlištěm nebo pracovištěm na celním území Společenství, která má k dispozici všechny skutečnosti týkající se prohlášení.
3. Celní orgány mohou upustit od požadování prohlášení o celní hodnotě podle odstavce 1, jestliže celní hodnotu dotyčného zboží nelze zjistit podle článku 29 kodexu.
V těchto případech osoba uvedená v odstavci 2 poskytne nebo nechá poskytnout celním orgánům veškeré informace, které po ní požadují pro určení celní hodnoty podle jiného článku kodexu; informace poskytne celním orgánům způsobem za podmínek, které tyto orgány stanoví.
4. Aniž jsou dotčeno případné použití trestněprávních předpisů, přijímá osoba uvedená v odstavci 2 podáním prohlášení o celní hodnotě podle odstavce 1 celnímu úřadu odpovědnost za:
- správnost a úplnost údajů uvedených v prohlášení,
- pravost podkladů přiložených k těmto údajům a
- poskytnutí všech dodatečných informací a podkladů potřebných pro určení celní hodnoty zboží.
5. Tento článek se nevztahuje na zboží, jehož celní hodnota se určuje zjednodušeným postupem podle článků 173 až 177.
Článek 179
1. Celní orgány mohou, pokud to není nezbytné pro řádné ukládání dovozních cel, zcela nebo zčásti upustit od vyžadování prohlášení podle čl. 178 odst. 1,
a) jestliže celní hodnota jedné zásilky dováženého zboží nepřesahuje 5000 ECU, pokud se nejedná o část zásilky nebo o opakované zásilky téhož odesílatele témuž příjemci nebo
b) jestliže se jedná o dovoz neobchodní povahy nebo
c) jestliže předložení dotyčných údajů není nezbytné pro použití celního sazebníku Evropských společenství nebo jestliže se cla stanovená v uvedeném sazebníku neukládají na základě zvláštních celních předpisů.
Částka v ECU uvedená v odst. 1 písm. a) se přepočte podle článku 18 kodexu.
Celní orgány mohou částku vzniklou přepočtem zaokrouhlit směrem nahoru nebo dolů.
Celní orgány mohou zachovat protihodnotu částky stanovené v ECU v národní měně, jestliže by při roční úpravě podle článku 18 kodexu přepočet nové částky před zaokrouhlením podle tohoto článku vedl k tomu, že by se protihodnota v národní měně změnila o méně než 5 % anebo by se snížila.
3. U zboží, které stejný prodávající dodává pravidelně za stejných obchodních podmínek stejnému prodávajícímu, mohou celní orgány upustit od požadování, aby údaje podle čl. 178 odst. 1 byly plně poskytovány s každým celním prohlášením, vyžadují to však při každé změně okolností a nejméně jednou za tři roky.
4. Zproštění povinnosti přiznané podle tohoto článku může být zrušeno a předložení D.V.1 může být požadováno, jestliže se zjistí, že nebyla splněna nebo již netrvá podmínka pro její poskytnutí.
Článek 180
Jestliže se použije počítačové zpracování dat nebo jestliže se pro dotyčné zboží podává obecné, pravidelné nebo souhrnné celní prohlášení, mohou členské státy povolit odchylky ve formě poskytování údajů nezbytných k určení celní hodnoty.
Článek 181
1. Osoba uvedená v čl. 178 odst. 2 předloží celním orgánům jedno vyhotovení faktury, z niž vychází v prohlášení o celní hodnotě dováženého zboží. Jestliže se prohlášení o celní hodnotě podává písemně, ponechají si toto vyhotovení celní orgány.
2. Je-li při písemném prohlášení o celní hodnotě faktura na dovážené zboží vystavena na osobu, která je usazena v jiném členském státě než v tom, kde je podáváno prohlášení o celní hodnotě, předloží osoba podávající prohlášení o celní hodnotě celním orgánům druhé vyhotovení této faktury.
Jedno z vyhotovení si ponechají celní orgány, druhé opatří otiskem svého úředního razítka a jednacím číslem prohlášení u daného celního úřadu a vrátí je deklarantovi, aby je předal osobě, na jejíž jméno je faktura vystavena.
3. Celní orgány mohou úpravu podle odstavce 2 předepsat také pro případy, kdy osoba, na niž je vystavena faktura, je usazena v členském státě, v němž je prohlášení o celní hodnotě podáváno.
HLAVA VI
VSTUP ZBOŽÍ NA CELNÍ ÚZEMÍ SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA 1
Prohlídka zboží a odběr vzorků zúčastněnou osobou
Článek 182
1. Povolení prohlédnout zboží podle článku 42 kodexu se uděluje osobě, která je oprávněna přidělit zboží celně schválené určení, na základě ústní žádosti, pokud celní orgán s ohledem na okolnosti nepovažuje za potřebné, aby byla žádost podána písemně. Odběr vzorků se povoluje pouze na základě písemné žádosti zúčastněné osoby.
Písemné žádosti podle odst. 1 musí zúčastněná osoba podepsat a podat u příslušných celních orgánů.
Žádosti musí obsahovat tyto údaje:
- jméno a adresu žadatele,
- místo, na němž se zboží nachází,
- číslo souhrnného celního prohlášení, pokud již bylo podáno a pokud do něj celní úřad tyto údaje nezapisuje sám, nebo odkaz na předchozí celní režim, anebo údaje nezbytné k identifikaci dopravního prostředku, na němž se zboží nachází,
- všechny ostatní údaje nutné ke ztotožnění zboží. Celní úřad udělí povolení na základě žádosti zúčastněné osoby.
Pokud se žádost týká odběru vzorků, uvede celní úřad množství zboží, které může být odebráno.
Předběžnou prohlídku zboží a odběr vzorků je třeba provádět podle pokynů celního úřadu pro daný případ a pod jeho dohledem. Vybalení, vážení, opětovné zabalení a ostatní manipulace se zbožím se uskutečňuje na náklady a nebezpečí zúčastněné osoby.
Tato osoba hradí rovněž případné náklady na provedení rozboru.
4. Odebrané vzorky musí splnit formality, aby mohlo být zboží přiděleno celně schválené určení. Pokud při prohlídce vzorků dojde k jejich poškození, zničení nebo nenapravitelné ztrátě zboží, nevzniká celní dluh. Ustanovení čl. 182 odst. 5 kodexu se použije také na odpady a zbytky. KAPITOLA 2 Souhrnné celní prohlášení
Článek 183
1. Souhrnné celní prohlášení podepisuje osoba, která je podává.
2. Souhrnné celní prohlášení potvrdí celní orgány a uschovají je, aby mohlo být prověřeno, zda bylo danému zboží přiděleno celně schválené určení ve lhůtách stanovených v článku 49 kodexu.
3. Pokud bylo zboží před předložením celním orgánům přepravováno v tranzitním režimu, je souhrnným celním prohlášením doklad o tranzitu určený pro celní úřad určení.
4. Celní orgány mohou povolit, aby souhrnné celní prohlášení bylo vyhotoveno pomocí počítačového zpracování dat.
V tomto případě se pravidla uvedená v odstavci 2 přizpůsobí přiměřeně.
Článek 184
1. Až do doby, kdy je zboží přiděleno celně schválené určení, je osoba uvedená v čl. 183 odst. 1 povinna znovu předložit celním orgánům na jejich vyžádání v nezměněném stavu zboží, na něž podává souhrnné celní prohlášení a které dosud nebylo vyloženo z dopravního prostředku, na němž se nachází.
2. Po vyložení zboží přechází povinnost znovu předložit zboží celním orgánům na jejich vyžádání na každou osobu, která je má v držení pro účely přepravy nebo skladování.
KAPITOLA 3
Dočasné uskladnění
Článek 185
1. Místa ve smyslu čl. 51 odst. 1 kodexu, schválená celními orgány pro skladování dočasně uskladněného zboží, se označují jako "dočasné sklady".
2. Pokud celní orgány nespravují dočasné sklady samy, mohou k zajištění používání celních předpisů vyžadovat, aby
a) byl dočasný sklad zavřen na dva klíče, z nichž jeden mají v držení uvedené celní orgány;
b) osoba, která dočasný sklad provozuje, vedla skladovou evidenci, která umožní sledovat pohyb zboží.
Článek 186
Uskladnění zboží v dočasném skladu se uskutečňuje na podkladě souhrnného celního prohlášení.
Celní orgány však mohou požadovat, aby bylo podáno zvláštní celní prohlášení na tiskopise, jehož vzor samy určí.
Článek 187
Aniž je dotčen článek 56 kodexu a předpisy o prodeji zboží celními orgány, má povinnost dodržovat opatření, která přijaly celní orgány podle čl. 53 odst. 1 kodexu, a hradit vzniklé náklady osoba, která podala souhrnné celní prohlášení, a nebylo-li toto prohlášení dosud podáno, osoby uvedené v čl. 44 odst. 2 kodexu.
Článek 188
Pokud celní orgány rozhodnou o prodeji zboží podle článku 53 kodexu, provedou jej podle postupů platných v jednotlivých členských státech.
KAPITOLA 4
Zvláštní ustanovení o zboží přepravovaném námořní nebo leteckou dopravou
Oddíl 1
Obecné ustanovení
Článek 189
Jestliže zboží dovážené ze třetí země vstupuje na celní území Společenství námořní nebo vzdušnou cestou a pak se na podkladě téhož přepravního dokladu stejným způsobem bez překládky dopravuje do jiného přístavu nebo na jiné letiště Společenství, předkládá se zboží podle článku 40 kodexu celním orgánům teprve v přístavu nebo na letišti, v kterém se vykládá nebo překládá.
Oddíl 2
Zvláštní ustanovení o palubních zavazadlech a zavazadlech cestujících přepravovaných v zavazadlovém prostoru
Článek 190
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a) letištěm Společenství jakékoli letiště na celním území Společenství;
b) mezinárodním letištěm Společenství jakékoli letiště Společenství, na němž se na základě povolení příslušnými orgány uskutečňuje letecký styk s třetími zeměmi;
c) letem uvnitř Společenství let mezi dvěma letišti Společenství bez mezipřistání, který nezačíná ani nekončí na letišti, které není letištěm Společenství;
d) přístavem Společenství jakýkoli přístav na celním území Společenství;
e) námořní linkou uvnitř Společenství přemístění plavidla, které zajišťuje pravidelné spojení mezi dvěma nebo více určitými přístavy Společenství, mezi dvěma takovými přístavy bez jakéhokoli mezipřistání;
f) rekreační lodí soukromá loď určená k cestám, jejichž trasu libovolně určují cestující;
g) rekreačním nebo obchodním letadlem soukromé letadlo určené k cestám, jejichž trasu libovolně určují cestující;
h) zavazadlem jakýkoli předmět, který prováží osoba libovolným způsobem během cesty.
Článek 191
Pro účely tohoto oddílu se zavazadlo v leteckém provozu považuje za
- "zavazadlo přepravované v zavazadlovém prostoru", jestliže po odbavení na letišti odeslání není přístupné osobě, která je podala, ani během letu, ani při případném mezipřistání ve smyslu čl.
192 bodů 1 a 2 a čl. 194 bodů 1 a 2;
- "palubní zavazadlo", jestliže si je osoba bere s sebou do kabiny letadla.
Článek 192
Kontroly a formality
1. pro palubní zavazadla a zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru, jež náležejí osobám cestujícím letadlem, které přilétá z letiště, které se nenachází na území Společenství, a po mezipřistání na letišti Společenství pokračuje na další letiště Společenství, se provádějí na posledně uvedeném letišti, pokud se jedná o mezinárodní letiště Společenství; v tomto případě se na zavazadla vztahují předpisy platné pro zavazadla osob přilétajících ze třetích zemí, pokud osoba nemůže příslušným orgánům prokázat, že zboží, které prováží, je zbožím Společenství;
2. pro palubní zavazadla a zavazadla přepravovaná v zavazadlových prostorech, která náležejí osobám cestujícím letadlem, jenž provádí mezipřistání na letišti Společenství a dále pokračuje na letiště, které není letištěm Společenství, se provádějí na odletovém letišti, pokud se jedná o mezinárodní letiště Společenství; v tomto případě může být kontrola palubního zavazadla provedena také na letišti Společenství, v němž se uskuteční mezipřistání, aby se zjistilo, zda zboží, které obsahuje, splňuje požadavky volného pohybu zboží uvnitř Společenství;
3. pro zavazadla osob na jednom a téže plavidlu při námořní plavbě, která se skládá z na sebe navazujících úseků, které začínají, mají mezipřistání nebo končí v přístavu, který není přístavem Společenství, se provádějí v přístavu, ve kterém jsou tato zavazadla nakládána nebo vykládána.
Článek 193
Kontroly a formality pro zavazadla osob nacházejících se na palubách
1. rekreačních lodí se provádějí nezávisle na místě odjezdu nebo určení těchto lodí v každém přístavu Společenství;
2. rekreačních nebo obchodních letadel se provádějí
- při letech z letiště, které není letištěm Společenství, na prvním letišti přijetí, které musí být mezinárodním letištěm Společenství, jestliže letadlo má po mezipřistání pokračovat v letu na jiné letiště Společenství,
- při letech z letiště Společenství na posledním mezinárodním letišti Společenství, jestliže má letadlo po mezipřistání pokračovat v letu na letiště, které není letištěm Společenství.
Článek 194
1. Pokud jsou zavazadla přepravována na letiště Společenství na palubě letadla přilétajícího z letiště, které není letištěm Společenství, a mají být na tomto letišti Společenství přeložena na letadlo, které provádí let uvnitř Společenství,
- provádějí se kontroly a formality pro zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru na příletovém letišti letu uvnitř Společenství, je-li to mezinárodní letiště Společenství,
- provádí se kontrola palubních zavazadel na prvním mezinárodním letišti Společenství; dodatečně lze palubní zavazadla na příletovém letišti letu uvnitř Společenství kontrolovat pouze v případě, že se to ukáže nutným na základě kontroly zavazadel přepravovaných v zavazadlovém prostoru,
- mohou být zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru kontrolována na prvním letišti Společenství jen výjimečně a pouze v případě, že se to ukáže nutným na základě kontroly palubních zavazadel.
2. Pokud jsou zavazadla na letišti Společenství nakládána do letadla, jež provádí let uvnitř Společenství, a pokud tato zavazadla mají být na jiném letišti Společenství přeložena do letadla, jehož místem určení je letiště, které není letištěm Společenství,
- provádějí se kontroly a formality pro zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru na odletovém letišti letu uvnitř Společenství, je-li to mezinárodní letiště Společenství,
- provádí se kontrola palubních zavazadel na posledním mezinárodním letišti Společenství; kontrola palubních zavazadel již na odletovém letišti letu uvnitř Společenství může být provedena pouze v případě, že se to ukáže nutným na základě kontroly zavazadel přepravovaných v zavazadlovém prostoru,
- mohou být zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru kontrolována na posledním letišti Společenství jen výjimečně a pouze v případě, že se to ukáže nutným na základě kontroly palubních zavazadel.
3.
Kontroly a formality pro zavazadla, která se dopravují na letiště Společenství na palubě linkového nebo charterového letadla z letiště, které není letištěm Společenství, a která jsou překládána do rekreačního nebo obchodního letadla, které provádí let uvnitř Společenství, se provádějí na příletovém letišti pravidelného nebo charterového letu.
4.
Kontroly a formality pro zavazadla, která jsou na letišti Společenství překládána do rekreačního nebo obchodního letadla, které provádí let uvnitř Společenství, aby byla na jiném letišti Společenství přeložena do linkového nebo charterového letadla, jehož místem určení je letiště, které není letištěm Společenství, se provádějí na odletovém letišti linkového nebo charterového letadla.
5. Členské státy mohou na mezinárodních letištích Společenství, v nichž se překládají zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru, kontrolovat zavazadla,
- která se dopravují z letiště, které není letištěm Společenství, a překládají na mezinárodním letišti Společenství do letadla, jehož cílem je mezinárodní letiště na území téhož státu,
- která jsou na mezinárodním letišti překládána do letadla, aby byla na jiném mezinárodním letišti ležícím na území téhož členského státu přeložena do letadla, jehož místem určení je letiště, které není letištěm Společenství.
Článek 195
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění,
- aby při příletu nebo příjezdu osob nemohly být z palubního zavazadla, které není uvedeno v čl. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3925/91 [10], odstraněny žádné předměty před jeho kontrolou,
- aby při odletu nebo odjezdu osob nemohly být z palubních zavazadel, která nejsou uvedena v čl.
1 nařízení Rady (EHS) č. 3925/91, odstraněny žádné předměty po jejich kontrole,
- aby při příletu nebo příjezdu osob bylo vhodným způsobem zabráněno tomu, aby byly ze zavazadla přepravovaného v zavazadlovém prostoru, které není uvedeno v čl. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3925/91, odstraněny předměty před jeho kontrolou,
- aby při odletu nebo odjezdu osoby bylo vhodným způsobem zabráněno tomu, aby byly ze zavazadla přepravovaného v zavazadlovém prostoru, které není uvedeno v čl. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3925/91, odstraněny předměty před jeho kontrolou.
Článek 196
Zavazadla přepravovaná v zavazadlovém prostoru podaná na letišti Společenství se na tomto letišti označí visačkou.
Vzor visačky a její technické provedení jsou uvedeny v příloze 30.
Článek 197
Členské státy sdělí Komisi seznam letišť, která odpovídají definici mezinárodního letiště Společenství podle čl. 190 písm. b).
Komise zveřejní tento seznam v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
HLAVA VII
CELNÍ PROHLÁŠENÍ – BĚŽNÝ POSTUP
KAPITOLA 1
Písemné celní prohlášení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 198
1. Jestliže se celní prohlášení týká více položek zboží, považují se údaje uvedené ke každé položce zboží za samostatné celní prohlášení.
2. Za jediné zboží se považují podstatné součásti průmyslových zařízení, které spadají pod jediný kód kombinované nomenklatury.
Článek 199
Aniž je dotčeno případné použití trestněprávních předpisů, má se za to, že podáním celního prohlášení podepsaného deklarantem nebo jeho zástupcem celnímu úřadu vzniká v souladu s platnými předpisy odpovědnost za
- správnost údajů uvedených v celním prohlášení,
- pravost přiložených dokladů a
- dodržení všech povinností v souvislosti s propuštěním dotyčného zboží do daného celního režimu.
Článek 200
Není-li stanoveno jinak nebo nepotřebuje-li je zúčastněná osoba pro další operace, ponechávají si doklady přiložené k celnímu prohlášení celní orgány.
V takovém případě přijmou celní orgány všechna potřebná opatření, aby doklady mohly být následně použity pouze pro množství a hodnoty zboží, na něž se vztahují.
Článek 201
1. Celní prohlášení se podává celnímu úřadu, jemuž se předkládá zboží.
Celní prohlášení může být podáno, jakmile bylo zboží předloženo.
2. Celní orgány mohou povolit, aby bylo celní prohlášení podáno dříve, než je deklarant schopen předložit zboží.
V tomto případě mohou celní orgány stanovit pro předložení zboží lhůtu určenou podle okolností.
Není-li zboží předloženo ve stanovené lhůtě, považuje se celní prohlášení za nepodané.
3. Jestliže bylo celní prohlášení podáno dříve, než bylo zboží, k němuž se vztahuje, dopraveno k celnímu úřadu nebo na jiné místo určené celními orgány, může být toto celní prohlášení přijato teprve po předložení zboží k celnímu řízení.
Článek 202
1. Celní prohlášení musí být příslušnému celnímu úřadu podáno v jeho úředních hodinách. Celní orgány však mohou na žádost deklaranta a na jeho náklady povolit, aby celní prohlášení bylo podáno mimo úřední hodiny.
2. Za rovnocenné podání celního prohlášení celnímu úřadu se považuje jeho předání úředníkům tohoto úřadu na jiném místě, které k tomuto účelu stanoví dohody mezi celními orgány a zúčastněnou osobou.
Článek 203
Na celním prohlášení se vyznačí datum jeho přijetí.
Článek 204
Celní orgán může povolit nebo vyžadovat, aby opravy podle článku 65 kodexu byly provedeny podáním nového celního prohlášení, které nahradí původní celní prohlášení.
V tomto případě je rozhodným okamžikem pro stanovení cla, které je případně nutno uložit, a pro dodržení ostatních předpisů upravujících daný celní režim den přijetí původního celního prohlášení.
Oddíl 2
Tiskopisy pro celní prohlášení
Článek 205
1. Úředním vzorem pro písemné celní prohlášení v rámci běžného postupu za účelem propuštění zboží do některého celního režimu nebo pro jeho zpětný vývoz podle čl. 182 odst. 3 kodexu je jednotný správní doklad.
2. Podle předpisů daného celního režimu mohou být k tomuto účelu použity též jiné tiskopisy.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny
- zproštění povinnosti podat písemné celní prohlášení stanovené v článcích 225 až 236 pro propuštění do volného oběhu, vývoz nebo dočasné použití,
- možnost, aby členské státy zprostily povinnosti předložit tiskopis uvedený v odst. 1, jestliže se použijí zvláštní ustanovení článků 237 a 238 o poštovních zásilkách (dopisy a poštovní balíky),
- možnost použít zvláštní tiskopisy, aby se v určitých případech usnadnilo podávání celního prohlášení, pokud to celní orgány povolí,
- možnost, aby členské státy zprostily povinnosti předložit tiskopis podle odstavce 1 v případě, že správní orgány dvou nebo více členských států uzavřely nebo uzavřou dohody nebo ujednání o dalším zjednodušení formalit v celém obchodu mezi těmito členskými státy nebo v jeho části,
- možnost, aby zúčastněné osoby u zásilek obsahujících více druhů zboží použily ke splnění formalit tranzitního režimu Společenství ložné listy,
- možnost, aby celní prohlášení pro dovoz, tranzit nebo vývoz a doklady, kterými se prokazuje původ ve Společenství u zboží, které nebylo přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, bylo vyhotoveno pomocí veřejných nebo soukromých systémů počítačového zpracování dat nebo případně na čistém bílém papíře za podmínek, které stanoví členské státy,
- možnost, aby členské státy při použití systému počítačového zpracování dat pro vyřízení celních prohlášení stanovily, že jednotný správní doklad vyhotovený tímto systémem představuje celní prohlášení podle odstavce 1.
4. Pokud se pro splnění formalit používají veřejné nebo soukromé systémy počítačového zpracování dat, které také jednotný správní doklad vytvářejí, mohou celní orgány stanovit, že
- se vlastnoruční podpis nahrazuje jiným technickým identifikačním postupem, který může být založen na použití kódů a který má stejný právní účinek jako vlastnoruční podpis.
Tato funkce se povolí pouze tehdy, když jsou splněny technické a správní předpoklady stanovené příslušnými orgány,
- místo ručního nebo mechanického otisku razítka celního úřadu a podpisu příslušného úředníka byly takto vyhotovené jednotné správní doklady ověřovány přímo těmito systémy.
5. Jestliže některý předpis Společenství odkazuje na celní prohlášení s návrhem na vývoz nebo zpětný vývoz, dovoz nebo propuštění do jiného celního režimu, nesmějí členské státy vyžadovat žádné jiné správní doklady než ty, které
- byly výslovně zavedeny právními předpisy Společenství nebo je tyto právní předpisy stanoví,
- jsou vyžadovány na základě mezinárodních dohod, které jsou slučitelné se Smlouvou,
- musí hospodářské subjekty předložit se žádostí o získání určité výhody nebo zvláštního zacházení,
- jsou vyžadovány, při dodržení ustanovení Smlouvy, k provádění jednotlivých právních úprav, které by nemohly být použity, jestliže se užije pouze doklad uvedený v odst. 1.
Článek 206
V potřebném rozsahu se tiskopis jednotného správního dokladu použije během přechodného období, stanoveného v aktu o přistoupení Španělska a Portugalska pro obchod mezi Společenstvím ve stavu k 31. prosinci 1985 a Španělskem nebo Portugalskem a obchod mezi těmito dvěma členskými státy, případně také na zboží, pro něž ještě nebyla plně odstraněna cla a poplatky s rovnocenným účinkem nebo na něž se vztahují jiná opatření stanovená v aktu o přistoupení.
V případech uvedených v prvním pododstavci se zničí vyhotovení č.
2 nebo případně vyhotovení č. 7 tiskopisů používaných v obchodu se Španělskem a Portugalskem nebo mezi těmito dvěma členskými státy.
Článek 207
205 odst. 3, mohou celní správy členských států obecně upustit od vyžadování některých výtisků jednotného správního dokladu určeného pro jejich orgány za účelem splnění formalit při dovozu a vývozu, pokud lze dané údaje získat z jiných podkladů.
Článek 208
1. Jednotný správní doklad se používá v sadách obsahujících počet výtisků potřebný ke splnění formalit týkajících se celního režimu, do nějž má být zboží propuštěno.
2. Pokud se zboží před propuštěním do tranzitního režimu Společenství nebo společného tranzitního režimu nachází v jiném celního režimu nebo je do něj propuštěno následně, může se použít sada obsahující počet výtisků potřebný pro tranzitní režim a pro předchozí nebo následující celní režim.
3. Sady uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou výňatky z
- úplného souboru osmi výtisků podle vzoru v příloze 31 nebo
- dvou za sebou jdoucích souborů čtyř výtisků podle vzoru v příloze 32, zejména v případě jejich vyhotovení pomocí počítačového zpracování dat za účelem vyřízení celních prohlášení.
4. Aniž jsou dotčeny čl. 205 odst. 3, články 222 až 224 a články 254 až 289 mohou být tiskopisy jednotného správního dokladu případně doplněny jedním nebo více dalšími tiskopisy, které se používají v sadách obsahujících výtisky, které jsou potřebné pro splnění formalit týkajících se celního režimu, do nějž má být zboží propuštěno; tyto sady mohou být případně doplněny výtisky, které jsou potřebné pro splnění formalit týkajících se předchozího nebo následujícího celního režimu.
Tyto sady jsou výňatky z - úplného souboru osmi výtisků podle vzoru v příloze 33 nebo
- dvou za sebou jdoucích souborů čtyř výtisků podle vzoru v příloze 34. Doplňkové listy jsou nedílnou součástí jednotného správního dokladu, k němuž se vztahují.
5. Odchylně od odstavce 4 mohou celní orgány stanovit, že doplňkové listy se nesmějí používat, jestliže byl jednotný správní doklad vyhotoven pomocí počítačového zpracování dat.
Článek 209
1. Použije-li se čl. 208 odst. 2, odpovídá každá zúčastněná osoba pouze za údaje, které se vztahují k režimu, o jehož uplatnění požádala jako deklarant, hlavní povinný nebo zástupce některého z nich.
V případech uvedených v odstavci 1 je zúčastněná osoba, která používá jednotný správní doklad vystavený v předchozím celním režimu, povinna před podáním svého celního prohlášení prověřit správnost stávajících údajů a jejich platnost pro dané zboží a požadovaný režim a v potřebném rozsahu je doplnit. V uvedených případech musí zúčastněná osoba všechny zjištěné rozdíly mezi daným zbožím a uvedenými údaji sdělit celnímu úřadu, jemuž bylo podáno celní prohlášení.
V těchto případech deklarant vyhotoví své celní prohlášení na nových výtiscích jednotného správního dokladu.
Článek 210
Pokud se jednotný správní doklad používá pro více celních režimů následujících po sobě, přesvědčí se celní orgány, že údaje uvedené v celních prohlášeních týkajících se jednotlivých režimů navzájem souhlasí.
Článek 211
Jednotný správní doklad musí být vyhotoven v některém z úředních jazyků Společenství přijímaném celními orgány členského státu, v němž jsou plněny formality. V případě potřeby mohou celní orgány členského státu určení vyžadovat, aby deklarant nebo jeho zástupce v tomto členském státě předložil překlad celního prohlášení do úředního jazyka nebo do některého z úředních jazyků daného členského státu.
Překlad nahrazuje odpovídající údaje v celním prohlášení. Odchylně od předchozího odstavce je nutno celní prohlášení vyhotovit v úředním jazyce nebo v některém z úředních jazyků členského státu určení vždy, jestliže se v tomto členském státě celní prohlášení podává na tiskopisech, které se liší od tiskopisů celního prohlášení podaného původně celnímu úřadu členského státu odeslání.
Článek 212
1. Jednotný správní doklad je nutno vyplnit s ohledem na vysvětlivky uvedené v příloze 37 a případně na další pravidla stanovená jinými předpisy Společenství.
2. Celní orgány zajistí, aby uživatelé měli přímý přístup k vysvětlivkám uvedeným v odstavci 1.
3. Celní správy každého členského státu v případě potřeby vysvětlivky doplní.
Článek 213
Kódy, které je nutno použít k vyplnění tiskopisu uvedeného v čl. 205 odst. 1, jsou uvedeny v příloze 38.
Článek 214
Vyžadují-li předpisy použití dalších výtisků tiskopisu uvedeného v čl. 205 odst. 1, může deklarant k tomuto účelu použít v potřebném rozsahu doplňková vyhotovení nebo fotokopie tiskopisu. Doplňková vyhotovení nebo fotokopie musí deklarant podepsat a předložit příslušným celním orgánům, který je opatří úředním záznamem za stejných podmínek jako jednotný správní doklad. Celní orgány je uznávají za rovnocenné prvopisům, pokud jejich totožnost a čitelnost považují za uspokojivou.
Článek 215
1. Tiskopis uvedený v čl. 205 odst. 1 je tištěn na samopropisovacím papíru klížený ke psaní o plošné hmotnosti alespoň 40 g/m2. Papír musí být dostatečně neprůsvitný, aby údaje zapsané na jedné straně neovlivňovaly čitelnost údajů na straně druhé, a nesmí se při běžném používání trhat ani mačkat. Pro všechny výtisky se používá bílý papír. Na výtiscích pro tranzitní režim Společenství (1, 4, 5 a 7) však mají kolonky 1 (první a třetí dílčí kolonka), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (první dílčí kolonka vlevo), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 a 56 zelený podtisk.
Tiskopisy jsou tištěny zeleným tiskem. 2.
Rozměry kolonek vycházejí vodorovně z desetiny palce a svisle ze šestiny palce. Rozměry dílčích kolonek vycházejí vodorovně z desetiny palce.
3. Výtisky jednotlivých tiskopisů se označí barevně takto:
a) tiskopisy podle vzorů v přílohách 31 a 33:
- výtisky 1, 2, 3 a 5 nesou na pravém okraji průběžný červený, zelený, žlutý, případně modrý pruh,
- výtisky 4, 6, 7 a 8 nesou na pravém okraji přerušovaný modrý, červený, zelený, případně žlutý pruh;
b) tiskopisy podle vzorů v přílohách 32 a 34: - výtisky 1/6, 2/7, 3/8 a 4/5 nesou na pravém okraji průběžný a vpravo od něj přerušovaný červený, zelený, žlutý, případně modrý pruh.
Pruhy jsou přibližně 3 mm široké. Přerušovaný pruh se skládá z řady čtverců o rozměru 3 mm, mezi nimiž je volný prostor též o rozměru 3 mm.
4. Výtisky, na nichž musí být údaje tiskopisů uvedených v přílohách 31 a 33 patrné v průpisu, jsou uvedeny v příloze 35. Výtisky, na nichž musí být údaje tiskopisů uvedených v přílohách 32 a 34 patrné v průpisu, jsou uvedeny v příloze 36.
5. Tiskopisy mají rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je od – 5 do + 8 mm na délku.
6. Celní správy členských států mohou vyžadovat, aby tiskopisy obsahovaly název a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci.
Kromě toho mohou tisk tiskopisů podmínit předchozím technickým schválením.
Oddíl 3
Údaje požadované pro navrhovaný celní režim
Článek 216
1. Maximální seznam kolonek, které mohou být vyplněny v celním prohlášení s návrhem na propuštění zboží do určitého celního režimu při použití jednotného správního dokladu, je obsažen v příloze 37.
2. Příloha 37 obsahuje rovněž minimální seznam kolonek, které je nutno vyplnit v celním prohlášení s návrhem na propuštění zboží do určitého celního režimu.
Článek 217
Údaje, které je nutno uvést při použití některého z tiskopisů uvedených v čl. 205 odst. 2, vyplývají z daného tiskopisu a případně jsou doplněny předpisy pro daný celní režim.
Oddíl 4
Doklady přikládané k celnímu prohlášení
Článek 218
1. K celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu se přikládají
a) faktura, na jejímž základě se podává prohlášení o celní hodnotě zboží podle článku 181;
b) prohlášení o údajích pro výpočet celní hodnoty zboží, na které se vztahuje celní prohlášení, podle článku 178, pokud je uvedený článek vyžaduje;
c) doklady nezbytné k uplatnění systému preferenčního sazebního zacházení nebo jiného opatření odchylného od obecné právní úpravy, které se vztahuje na zboží uvedené v celním prohlášení;
d) všechny ostatní doklady nezbytné podle předpisů upravujících propuštění zboží, na které se vztahuje celní prohlášení, do volného oběhu.
2. Celní orgány mohou při podání celního prohlášení vyžadovat, aby byly předloženy také přepravní doklady a případně doklady o předchozím celním režimu. Pokud se zboží předkládá celním orgánům ve více nákladových kusech, může celní úřad dále vyžadovat předložení seznamu nákladových kusů nebo obdobného dokladu, který uvádí obsah každého nákladového kusu.
3. Jestliže však jde o zboží, u nějž lze výši dovozního cla zjistit podle článku 81 kodexu, nemusí být doklady uvedené v odst. 1 písm. b) a c) vyžadovány. Dále nemusí být pro zboží, které je osvobozeno od dovozního cla, vyžadovány doklady podle odst. 1 písm. a), b) a c), jestliže je celní orgány nepovažují za nezbytné pro použití ustanovení o propuštění dotyčného zboží do volného oběhu.
Článek 219
1. K tranzitnímu prohlášení se přikládá přepravní doklad.
Celní úřad výstupu může zprostit povinnosti předložit tento doklad při plnění celních formalit.
Přepravní doklad však musí být během přepravy předložen celním orgánům nebo jakýmkoli jiným pověřeným orgánům na jejich vyžádání.
2. Aniž jsou dotčena případná uplatnitelná zjednodušení, předkládá se celní doklad o vývozu, odeslání nebo zpětném vývozu zboží z celního území Společenství nebo jakýkoli jiný doklad s rovnocenným účinkem celnímu úřadu výstupu spolu s příslušným tranzitním prohlášením.
3. Celní orgány mohou případně vyžadovat, aby byly předloženy doklady o předchozím celním režimu.
Článek 220
1. K celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do celního režimu s hospodářským účinkem, s výjimkou režimu pasivního zušlechťovacího styku, se přikládají
a) doklady uvedené v čl. 218 odst. 1, pokud se zboží nepropouští do režimu uskladňování v celním skladu ve skladu jiném než typu D;
b) povolení dotyčného celního režimu nebo, v případech uvedených v čl. 556 odst. 1 druhém pododstavci, kopie žádosti o povolení, pokud se zboží nepropouští do režimu uskladňování v celním skladu nebo pokud se nepoužije čl. 568 odst. 3, čl. 656 odst. 3 nebo čl. 695 odst. 3.
2. K celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku se přikládají
a) doklady uvedené v článku 221;
b) povolení celního režimu nebo, v případech uvedených v čl. 751 odst. 1 druhém pododstavci, kopie žádosti o povolení, pokud se nepoužije čl. 760 odst. 2.
3. Ustanovení čl. 218 odst. 2 se použijí na celní prohlášení s návrhem na propuštění do každého celního režimu s hospodářským účinkem.
4. Celní orgány mohou povolit, aby doklady uvedené v odst. 1 písm. b) a v odst. 2 písm. b) nebyly přikládány, ale pouze uchovávány dostupné celním orgánům.
Článek 221
1. K celnímu prohlášení pro vývoz nebo pro zpětný vývoz se přikládají všechny doklady nezbytné ke správnému uložení vývozního cla a použití předpisů o vývozu nebo zpětném vývozu dotyčného zboží.
2. Ustanovení čl. 218 odst. 2 se použijí na celní prohlášení pro vývoz a pro zpětný vývoz. KAPITOLA 2 Celní prohlášení vyhotovené pomocí počítačového zpracování dat
Článek 222
1. Celní orgány mohou deklarantovi povolit, aby údaje písemného celního prohlášení uvedené v příloze 37 zcela nebo zčásti nahradil tím, že předá celnímu orgánu k tomuto účelu určenému údaje předepsané pro písemné celní prohlášení v kódované podobě nebo v jakékoli jiné podobě stanovené uvedenými orgány tak, aby mohly být zpracovány pomocí počítačového zpracování dat.
2. Podmínky pro předávání údajů uvedených v odstavci 1 stanoví celní orgány.
Článek 223
Celní orgány mohou povolit zejména tyto formy použití počítačového zpracování dat:
- mohou požadovat, aby údaje nutné ke splnění dotyčných formalit byly vloženy do jejich systémů počítačového zpracování dat pro zpracovávání celních prohlášení, aniž by dotyčné celní orgány vyžadovaly podání písemného celního prohlášení,
- mohou stanovit, že celní prohlášení ve smyslu čl. 205 odst. 1 může být podáno v podobě vložení údajů do systému počítačového zpracování dat, pokud není vystaven žádný písemný doklad, který slouží jako celní prohlášení.
Článek 224
1. Pokud se ke splnění formalit použijí veřejné nebo soukromé systémy počítačového zpracování dat, mohou celní orgány na základě žádosti zúčastněným osobám povolit, aby nahradily vlastnoruční podpis srovnatelným technickým identifikačním postupem, která může být založen na použití kódů a který má stejné právní účinky jako vlastnoruční podpis.
2. Celní orgány mohou povolit, aby zúčastněné osoby vyhotovily a předaly všechny nebo některé doklady uvedené v článcích 218 až 221 pomocí počítačového zpracování dat.
3. Zjednodušení stanovená v odstavcích 1 a 2 se povolí pouze v případě, že jsou splněny technické a správní požadavky celních orgánů.
KAPITOLA 3
Ústní celní prohlášení a jiné formy projevů vůle
Oddíl 1
Ústní celní prohlášení
Článek 225
Celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu lze podat ústně
a) pro zboží neobchodní povahy,
- které se nachází v osobních zavazadlech cestujících nebo
- které je zasíláno soukromým osobám nebo
- v ostatních případech nepatrného hospodářského významu, pokud to celní orgány povolí;
b) pro zboží obchodní povahy, jestliže
- celková hodnota jedné zásilky jednoho deklaranta nepřesahuje statistickou prahovou hodnotu stanovenou podle platných právních předpisů Společenství,
- zásilka není součástí pravidelné řady obdobných zásilek a
- zboží nepřepravuje nezávislý dopravce jako součást větší dopravní operace obchodní povahy;
c) pro zboží uvedené v článku 229, je-li jako vrácené zboží osvobozeno od dovozního cla;
d) pro zboží uvedené v čl. 230 písm. b) a c).
Článek 226
Vývozní celní prohlášení lze podat ústně
a) pro zboží neobchodní povahy,
- které se nachází v osobních zavazadlech cestujících nebo
- které je zasíláno soukromým osobám;
b) pro zboží uvedené v čl. 225 písm. b);
c) pro zboží uvedené v čl. 231 písm. b) a c);
d) v ostatních případech nepatrného hospodářského významu, pokud to celní orgány povolí.
Článek 227
1. Celní orgány mohou stanovit, že články 225 a 226 se nepoužijí, jestliže osoba, která zboží předkládá k celnímu řízení, jedná jako profesionální celní zástupce na cizí účet.
2. Pokud mají celní orgány pochybnosti o správnosti nebo úplnosti prohlášených údajů, mohou požadovat podání písemného celního prohlášení.
Článek 228
Jestliže zboží, k němuž bylo podáno ústní celní prohlášení podle článků 225 nebo 226, podléhá dovoznímu nebo vývoznímu clu, vydají celní orgány zúčastněné osobě potvrzení o zaplacení dlužného cla.
Článek 229
1. Celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu dočasného použití lze za podmínek stanovených v článku 696 podat ústně
a) - pro zvířata a příslušenství uvedené v článku 685,
- pro obaly uvedené v článku 679,
- pro zařízení pro výrobu a přenos rozhlasových a televizních programů a vozidla zvlášť upravená pro přenos rozhlasových a televizních programů a jejich vybavení dovážené veřejnými nebo soukromými subjekty usazenými mimo celní území Společenství, kterým celní orgány, jež udělují povolení k tomuto režimu, povolily dovoz tohoto zařízení nebo vozidel,
- pro nástroje a zařízení, které potřebují lékaři k poskytnutí pomoci nemocným očekávajícím transplantaci orgánu na základě čl. 671 odst. 2 písm. c);
b) pro zboží uvedené v článku 232;
c) pro jiné zboží, pokud to celní orgány povolí.
2. Ke zboží uvedenému v odstavci 1 lze podat ústní celní prohlášení pro zpětný vývoz také při ukončení režimu dočasného použití.
Oddíl 2
Celní prohlášení podané jinými formami projevu vůle
Článek 230
Nebyly-li předmětem písemného nebo ústního celního prohlášení, má se za to, že celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu bylo podáno projevem vůle ve smyslu článku 233
a) pro zboží neobchodní povahy, které se nachází v osobních zavazadlech cestujících a které je osvobozeno od cla podle kapitoly I hlavy XI nařízení Rady EHS č.
918/83 [12] nebo jako vrácené zboží;
b) pro zboží, které je osvobozeno od cla podle kapitoly I hlav IX a X nařízení Rady EHS č. 918/83;
c) pro dopravní prostředky, které jsou osvobozeny od cla jako vrácené zboží;
d) pro zboží, které se dováží v rámci hospodářsky nevýznamného pohybu zboží a které je zproštěno povinnosti být předloženo celnímu úřadu podle čl. 38 odst. 4 kodexu, za předpokladu, že nepodléhá clu.
Článek 231
Nebyly-li předmětem písemného nebo ústního celního prohlášení, má se za to, že vývozní celní prohlášení bylo podáno projevem vůle ve smyslu čl. 233 písm. b)
a) pro zboží neobchodní povahy nepodléhající vývoznímu clu, které se nachází v osobních zavazadlech cestujících;
b) pro dopravní prostředky registrované na celním území Společenství, pokud jsou určeny ke zpětnému dovozu;
c) pro zboží uvedené v kapitole II nařízení Rady EHS č. 918/83;
d) pro jiné zboží nepatrného hospodářského významu, pokud to celní orgány povolí.
Článek 232
1. Nebyly-li předmětem písemného nebo ústního celního prohlášení, má se za to, že celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu dočasného použití bylo v souladu s články 698 a 735 podáno projevem vůle ve smyslu článku 233
a) pro předměty osobní potřeby cestujících a zboží dovážené ke sportovním účelům uvedené v článku 684;
b) pro dopravní prostředky uvedené v článcích 718 až 725.
2. Nebylo-li zboží uvedené v odstavci 1 předmětem písemného nebo ústního celního prohlášení, má se za to, že celní prohlášení pro zpětný vývoz bylo podáno při ukončení režimu dočasného použití projevem vůle ve smyslu článku 233.
Článek 233
Ve smyslu článků 230 až 232 lze projev vůle platný jako celní prohlášení učinit těmito způsoby:
a) při dopravě zboží k celnímu úřadu nebo na jiné místo určené nebo schválené podle čl. 38 odst. 1 písm. a) kodexu
- použitím zeleného východu nebo východu označeného "nic k proclení", pokud na daném celnímu úřadu používají oddělené kontrolní východy,
- minutím celního úřadu bez oddělených kontrolních východů, aniž by bylo spontánně podáno celní prohlášení,
- připevněním návěsky nebo nálepky "nic k proclení" na přední ochranné sklo osobních vozidel, pokud tuto možnost stanoví vnitrostátní právní předpisy.
b) v případě zproštění povinnosti předložit zboží k celnímu řízení na základě prováděcích předpisů k čl. 38 odst. 4 kodexu při vývozu podle článku 231 a v případech uvedených v čl. 232 odst. 2
- prostým překročení hranice celního území Společenství.
Článek 234
1. Jsou-li splněny podmínky článků 230 až 232, má se za to, že dotyčné zboží bylo předloženo celnímu úřadu ve smyslu článku 63 kodexu, celní prohlášení bylo přijato a zboží bylo propuštěno, pokud došlo k projevu vůle podle článku 233.
2. Jestliže se při kontrole zjistí, že byl učiněn projev vůle ve smyslu článku 233, aniž dovážené nebo vyvážené zboží splňovalo podmínky článků 230 až 232, považuje se toto zboží za zboží, které vstoupilo nebo bylo vyvezeno protiprávně.
Oddíl 3
Společná ustanovení k oddílům 1 a 2
Článek 235
Články 225 až 232 se nevztahují na zboží, pro které je stanoveno poskytnutí vývozních náhrad nebo jiných částek nebo navrácení cla nebo je o ně žádáno, ani na zboží, které podléhá zákazům nebo omezením nebo jiným zvláštním formalitám.
Článek 236
Pro účely oddílů 1 a 2 se "cestujícím" rozumí:
A) při dovozu
1. osoba, která dočasně vstupuje na celní území Společenství a nemá zde své obvyklé bydliště a
2. osoba, která se po dočasném pobytu ve třetí zemi vrací na celní území Společenství, kde má své obvyklé bydliště;
B) při vývozu
1. osoba, která dočasně opouští celní území Společenství, kde má své obvyklé bydliště a
2. osoba, která po dočasném pobytu na celním území Společenství, kde nemá své obvyklé bydliště, toto území opět opouští.
Oddíl 4
Poštovní styk
Článek 237
1. V poštovním styku se má za to, že pro následující zboží bylo podáno celní prohlášení
A) s návrhem na propuštění do volného oběhu
a) v okamžiku vstupu na celní území Společenství:
- pohlednice a dopisy obsahující výlučně osobní sdělení,
- slepecká pošta,
- tiskoviny nepodléhající dovoznímu clu a
- jiné poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky), které jsou zproštěny povinnosti předložení k celnímu řízení na základě prováděcích předpisů k čl. 38 odst. 4 kodexu;
b) v okamžiku předložení k celnímu řízení:
- poštovní zásilky neuvedené v písmenu a) (dopisy a poštovní balíky), jestliže jsou dopravovány na základě celního prohlášení C1 a/nebo C2/CP3;
B) k vývozu:
a) poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky), které nepodléhají vývoznímu clu, v okamžiku převzetí poštovními orgány;
b) poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky) podléhající vývoznímu clu, jestliže jsou dopravovány na základě celního prohlášení C1 a/nebo C2/CP3, v okamžiku předložení k celnímu řízení.
2. Za deklaranta a případně dlužníka se v případech uvedených v odst. 1 písm. A) považuje příjemce, v případech uvedených v písmenu B) odesílatel. Celní orgány mohou stanovit, že se za deklaranta a případně za dlužníka považuje poštovní správa.
3. Pro účely odstavce 1 se zboží osvobozené od cla považuje za předložené k celnímu řízení podle článku 63 kodexu, celní prohlášení jako přijaté a zboží jako propuštěné
a) při dovozu okamžikem doručení zboží příjemci;
b) při vývozu okamžikem převzetí zboží poštovními orgány.
4. Je-li poštovní zásilka (dopisy nebo poštovní balíky), která nebyla zproštěna povinnosti předložení k celnímu řízení na základě prováděcích předpisů k čl. 38 odst. 4 kodexu, předložena k celnímu řízení bez celního prohlášení C1 nebo C2/CP3 nebo je-li toto prohlášení neúplné, určí celní orgány formu, jakou má být celní prohlášení podáno nebo doplněno.
Článek 238
Článek 237 se nevztahuje na
- poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky), které obsahují zboží obchodní povahy, jehož celková hodnota přesahuje statistickou prahovou hodnotu stanovenou platnými předpisy Společenství; celní orgány mohou stanovit vyšší hodnoty,
- poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky), které obsahují zboží obchodní povahy a které jsou součástí pravidelné řady obdobných zásilek,
- případy, kdy je celní prohlášení podáno písemně, ústně nebo pomocí počítačového zpracování dat,
- poštovní zásilky (dopisy a poštovní balíky) uvedené v čl. 235.
HLAVA VIII
KONTROLA ZBOŽÍ, ZJIŠTĚNÍ A JINÁ OPATŘENÍ CELNÍHO ÚŘADU
Článek 239
1. Kontrola zboží se provádí na místě určeném k tomuto účelu v době k tomu stanovené celními orgány.
2. Celní orgány však mohou na žádost deklaranta povolit provedení kontroly zboží na jiném místě nebo v jiné době než uvedené v odst. 1. Vzniklé náklady hradí deklarant.
Článek 240
1. Jestliže se celní orgány rozhodnou provést kontrolu zboží, sdělí to deklarantovi nebo jeho zástupci.
2. Jestliže se celní orgány rozhodnou provést kontrolu pouze části zboží uvedeného v celním prohlášení, sdělí deklarantovi nebo jeho zástupci, o které zboží se jedná, aniž by tento mohl proti výběru cokoli namítat.
Článek 241
1. Deklarant nebo osoba, kterou určí, aby byla přítomna kontrole zboží, poskytuje celním orgánům součinnost potřebnou k usnadnění jejich úkolu.
Jestliže poskytnutá součinnost celním orgánům nedostačuje, mohou od deklaranta vyžadovat, aby určil jinou osobu, která jim je schopna požadovanou součinnost poskytnout.
2. Pokud deklarant odmítne být přítomen kontrole zboží nebo určit osobu, která je schopna poskytnout celním orgánům součinnost, kterou považují za potřebnou, stanoví mu celní orgány lhůtu pro splnění požadavku, nedomnívají-li se, že lze od kontroly upustit. Jestliže po uplynutí lhůty deklarant nevyhoví výzvě celních orgánů, provedou tyto orgány podle čl. 75 písm. a) kodexu kontrolu zboží z úřední povinnosti na náklady a nebezpečí deklaranta, a pokud to považují za potřebné, přizvou znalce nebo jinou osobu jmenovanou podle platných předpisů.
3. Zjištění celních orgánů při kontrole zboží provedená za podmínek odstavce 2 mají stejné právní účinky, jako by kontrola byla provedena za přítomnosti deklaranta.
4. Celní orgány mohou místo opatření uvedených v odstavcích 2 a 3 považovat celní prohlášení za neplatné, je-li nepochybné, že deklarantovo odmítnutí být přítomen při celní prohlídce zboží nebo určit osobu schopnou poskytnout jim potřebnou součinnost nebrání, ani se nesnaží bránit tomu, aby celní orgány zjistily porušení předpisů o propuštění dotyčného zboží do daného celního režimu ani aby byl použit čl. 66 odst. 1 nebo čl. 80 odst. 2 kodexu.
Článek 242
1. Jestliže se celní orgány rozhodnou odebrat vzorky, vyrozumějí o tom deklaranta nebo jeho zástupce.
2. Vzorky odebírají celní orgány samy.
Mohou však vyžadovat, aby je pod jejich dohledem odebral deklarant nebo jím určená osoba. Vzorky se odebírají metodami stanovenými k tomuto účelu platnými předpisy.
3. Vzorky lze odebírat pouze v množstvích, která jsou nezbytná k provedení rozboru nebo hloubkové kontroly, včetně případného srovnávacího rozboru.
Článek 243
1. Deklarant nebo osoba, kterou určí, aby byla přítomna odběru vzorků, poskytuje celním orgánům součinnost potřebnou k usnadnění odběru.
2. Pokud deklarant odmítne být přítomen odběru vzorků nebo určit osobu k tomuto účelu nebo pokud neposkytne celním orgánům součinnost potřebnou k usnadnění odběru, použije se čl. 241 odst. 1, 2 a 3.
Článek 244
Pokud celní orgány odeberou vzorky pro rozbor nebo hloubkovou kontrolu, propustí deklarantovi dotyčné zboží dříve, než jsou k dispozici výsledky rozboru nebo kontroly, pokud tomu jinak nic nebrání a pokud v případě, kdy vznikl nebo by mohl vzniknout celní dluh, již bylo dotyčné clo zaúčtováno a zaplaceno nebo zajištěno.
Článek 245
1. Množství zboží, které celní orgány odebraly jako vzorky, se neodečítá od množství zboží uvedeného v celním prohlášení.
2. Podává-li deklarant vývozní celní prohlášení nebo celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku, je, pokud to okolnosti umožňují, oprávněn nahradit množství, která byla odebrána jako vzorky, stejným zbožím, aby byla zásilka opět úplná.
Článek 246
1. Nejsou-li odebrané vzorky během rozboru nebo hloubkové kontroly zničeny nebo znehodnoceny, vrátí se deklarantovi na jeho žádost a jeho náklady, jakmile se jejich uchovávání celními orgány stane bezpředmětné, zejména po vyčerpání všech opravných prostředků, které jsou deklarantovi dostupné proti rozhodnutí, které celní orgány přijaly na základě výsledků rozboru nebo hloubkové kontroly.
2. Vzorky, o jejichž vrácení deklarant nepožádá, se buď zničí, nebo je celní orgány uchovávají.
Ve výjimečných případech však mohou celní orgány požadovat, aby zúčastněná osoba zbylé vzorky převzala.
Článek 247
1. Pokud celní orgány ověří celní prohlášení a přiložené doklady nebo provedou kontrolu zboží, uvedou předmět a výsledek ověření nebo kontroly alespoň na tom výtisku celního prohlášení nebo přiloženého dokladu, které si ponechávají.
V případě, že byla provedena částečná kontrola zboží, se uvedou rovněž podrobnosti o šarži zboží, která byla kontrolována. Celní orgány uvedou též případnou nepřítomnost deklaranta nebo jeho zástupce při provádění kontroly.
2. Jestliže výsledek ověření celního prohlášení a přiložených dokladů nebo kontroly zboží nesouhlasí s podaným celním prohlášením, uvedou celní orgány alespoň na tom výtisku celního prohlášení nebo přiloženého dokladu, které si ponechávají, údaje, ke kterým je třeba přihlédnout při vyměření cla na dané zboží a případně při výpočtu náhrad a ostatních částek vyplácených při vývozu, a rovněž při použití ostatních ustanovení týkajících se celního režimu, do nějž se zboží propouští.
3. Zjištění celních orgánů musejí případně rovněž uvádět opatření přijatá za účelem ztotožnění zboží.Zjištění musejí být dále opatřena datem a jménem úředníka, který je zapsal.
4. Celní orgány nemusejí uvádět žádné poznámky na celním prohlášení ani přiloženém dokladu podle odstavce 1, jestliže neověřují celní prohlášení ani neprovádějí kontrolu zboží.
Článek 248
1. Při propuštění zboží deklarantovi se zaúčtuje dovozní clo na základě údajů uvedených v celním prohlášení.
Domnívají-li se celní orgány, že kontroly, které provedly, mohou vést ke stanovení vyšší částky cla, než je částka stanovená na základě údajů uvedených v celním prohlášení, vyžadují navíc poskytnutí dostatečné jistoty pro pokrytí rozdílu mezi částkou vyplývající z údajů uvedených v celním prohlášení a částkou, která může být pro zboží nakonec vyměřena.
Deklarant však může namísto poskytnutí jistoty požádat o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena.
2. Jestliže celní orgány na základě kontrol, které provedly, stanoví jinou částku cla, než která vyplývá z údajů uvedených v celním prohlášení, zaúčtuje se při propuštění zboží takto stanovená částka.
3. Mají-li celní orgány pochybnosti, zda mají být uplatněny zákazy nebo omezení, a mohou tuto otázku zodpovědět teprve po obdržení výsledku kontrol, které provedly, nemůže být dotyčné zboží propuštěno.
Článek 249
1. Formu, jakou se zboží propouští deklarantovi, určí celní orgány s ohledem na místo, kde se zboží nachází, a na zvláštní způsoby, kterými nad ním vykonávají dohled.
2. Je-li podáváno písemné celní prohlášení, uvede se propuštění zboží deklarantovi a jeho datum v celním prohlášení nebo případně na přiloženém dokladu a jedna jeho kopie se předá deklarantovi.
Článek 250
1. Nelze-li zboží propustit deklarantovi z jednoho z důvodů uvedených v čl. 75 písm. a) druhé nebo třetí odrážce kodexu, stanoví celní orgány deklarantovi lhůtu k odstranění překážek propuštění zboží.
2. Pokud deklarant v případech uvedených v čl. 75 písm. a) druhé odrážce kodexu nepředloží požadované doklady ve lhůtě stanovené podle odstavce 1, považuje se dotyčné celní prohlášení za bezpředmětné a celní úřad zruší jeho platnost. Použije se čl. 66 odst. 3 kodexu.
3. Jestliže deklarant v případech uvedených v čl. 75 písm. a) třetí odrážce kodexu, aniž je dotčeno případné použití čl. 66 odst. 1 prvního pododstavce nebo článku 182 kodexu, nezaplatí dlužné clo ve lhůtě stanovené podle odstavce 1 ani na tuto částku neposkytne jistotu, mohou celní orgány zahájit předběžné formality pro prodej zboží. V takovém případě, jestliže překážky propuštění zboží nejsou mezitím odstraněny, se zboží prodá, případně formou nucené dražby, pokud to umožňují právní předpisyčlenského státu, o jehož celní orgány se jedná. Celní orgány o tom vyrozumějí deklaranta. Celní orgány mohou zboží na náklady a nebezpečí deklaranta umístit na zvláštní místo pod celním dohledem.
Článek 251
Odchylně od čl. 66 odst. 2 kodexu může být platnost celního prohlášení zrušena po propuštění zboží za těchto podmínek:
1. Jestliže se prokáže, že zboží bylo v celním prohlášení omylem navrženo do celního režimu, který obsahuje povinnost zaplatit dovozní clo, namísto propuštění do jiného celního režimu, zruší celní orgány platnost celního prohlášení, je-li příslušná žádost podána ve lhůtě tří měsíců od přijetí celního prohlášení a pokud
- zboží nebylo použito jinak, než stanoví celní režim, do kterého mělo být propuštěno,
- zboží bylo v celním prohlášení navrženo k propuštění do jiného celního režimu, pro který splnilo všechny požadované podmínky a
- zboží bylo okamžitě navrženo k propuštění do celního režimu, pro který bylo skutečně určeno. Celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tohoto jiného celního režimu nabývá účinku ke dni přijetí zrušeného celního prohlášení. Ve výjimečných odůvodněných případech může celní úřad povolit prodloužení uvedené lhůty.
2. Je-li zboží v celním prohlášení navrženo pro vývoz nebo do režimu pasivního zušlechťovacího styku, zruší se platnost celního prohlášení, jestliže
a) deklarant s ohledem na zboží, které buď podléhá dovoznímu clu, nebo které je předmětem žádosti o vrácení dovozního cla, poskytnutí vývozních náhrad nebo jiných částek nebo které při vývozu podléhá zvláštním opatřením,
- prokáže celnímu úřadu vývozu, že zboží neopustilo celní území Společenství,
- opět předloží uvedenému úřadu všechny výtisky celního prohlášení a všechny ostatní doklady, které obdržel po přijetí celního prohlášení,
- případně celnímu úřadu vývozu prokáže, že náhrady a jiné částky poskytnuté na základě vývozního celního prohlášení na dotyčné zboží byly vráceny nebo že příslušná úřední místa přijala potřebná opatření, aby tyto částky nebyly vyplaceny a - případně podle platných předpisů splní ostatní povinnosti, které může celní úřad vývozu vyžadovat pro nápravu situace tohoto zboží.
Zrušení platnosti celního prohlášení má rovněž za následek zrušení odpočtů provedených na vývozní licence nebo osvědčení o stanovení sazby náhrady předem předložené v souvislosti s celním prohlášením. Musí-li být zboží navrhované v celním prohlášení pro vývoz vyvezeno z celního území Společenství v určité lhůtě a tato lhůta není dodržena, platnost celního prohlášení se zruší;
b) s ohledem na jiné zboží je celní úřad vývozu informován postupem podle článku 796 o tom, že zboží uvedené v celním prohlášení neopustilo celní území Společenství.
3. Jestliže zpětný vývoz zboží vyžaduje podání celního prohlášení, použije se bod 2 přiměřeně.
4. Bylo-li zboží Společenství propuštěno do režimu uskladňování v celním skladu podle čl. 98 odst. 1 písm. b) kodexu, lze požádat o zrušení platnosti daného celního prohlášení a toto zrušení provést, pouze pokud byla přijata opatření stanovená ve zvláštní právní úpravě pro případ nedodržení stanoveného určení. Jestliže po uplynutí lhůty stanovené pro setrvání uvedeného zboží v režimu uskladňování v celním skladu nebyla podána žádost, aby tomuto zboží bylo poskytnuto zacházení podle zvláštní právní úpravy, přijmou celní orgány opatření, která tato úprava stanoví.
Článek 252
Jestliže celní orgány rozhodnou o prodeji zboží podle článku 75 kodexu, použije se článek 188.
HLAVA IX
ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY
KAPITOLA 1
Definice
Článek 253
1. Postup neúplného celního prohlášení umožňuje celním orgánům, aby v řádně odůvodněných případech přijaly celní prohlášení, které neobsahuje všechny údaje požadované pro celní daný režim nebo ke kterému nejsou přiloženy všechny nezbytné doklady.
2. Postup zjednodušeného celního prohlášení umožňuje propuštění zboží do daného celního režimu po podání zjednodušeného celního prohlášení a s následným podáním doplňkového celního prohlášení, které může být obecné, pravidelné nebo souhrnné.
3. Místní celní řízení umožňuje, aby zboží bylo propuštěno do daného celního režimu v prostorách zúčastněné osoby nebo na jiném místě určeném nebo schváleném celními orgány.
KAPITOLA 2
Celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného obÉhu
Oddíl 1
Neúplné celní prohlášení
Článek 254
Celní orgány mohou na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37, jestliže obsahují alespoň údaje v kolonce 1 (první a druhý pododdíl), 14, 21, 31, 37, 40 a 54 jednotného správního dokladu a
- popis zboží natolik přesný, aby celní orgány mohly okamžitě a nepochybně zjistit, do kterého čísla nebo položky kombinované nomenklatury zboží patří,
- u zboží podléhajícího valorickému clu jeho celní hodnotu nebo, jestliže deklarant tuto hodnotu nemůže uvést, předběžný údaj o hodnotě, kterou celní orgány považují za přijatelnou zejména s ohledem na údaje, jež jsou deklarantovi dostupné,
- veškeré ostatní údaje, které jsou považovány za nezbytné ke ztotožnění zboží, k použití předpisů o propuštění zboží do volného oběhu a ke stanovení výše jistoty, jejímž poskytnutím může být propuštění zboží deklarantovi podmíněno.
Článek 255
1. K celním prohlášením, která mohou celní orgány na žádost deklaranta přijmout, přestože k nim nejsou přiloženy některé požadované doklady, musí být přiloženy alespoň ty doklady, jejichž předložení je nezbytné k propuštění zboží do volného oběhu.
2. Odchylně od odstavce 1 může být celní prohlášení, ke kterému není přiložen jeden nebo více dokladů, jejichž předložení je nezbytné k propuštění zboží do volného oběhu, přijato, je-li ke spokojenosti celních orgánů prokázáno, že
a) daný podklad existuje a je platný;
b) doklad nemohl být přiložen k celnímu prohlášení z důvodů, které nezávisí na vůli deklaranta a
c) každé prodlení při přijímání celního prohlášení by zabránilo propuštění zboží do volného oběhu nebo by mělo za následek uplatnění vyšší sazby cla. Chybějící doklady musí být v každém případě v celním prohlášení vyznačeny.
Článek 256
Lhůta, kterou celní orgány stanoví deklarantovi pro sdělení údajů nebo předložení dokladů chybějících při přijetí celního prohlášení, nesmí přesahovat jeden měsíc ode dne přijetí celního prohlášení. Jestliže se jedná o doklad, na jehož předložení závisí uplatnění sníženého nebo nulového dovozního cla, může být na žádost deklaranta poskytnuta dodatečná lhůta pro předložení těchto dokladů, pokud existují dostatečné důvody pro předpoklad, že zboží, na něž se neúplné celní prohlášení vztahuje, může být skutečně dovezeno se sníženým nebo nulovým dovozním clem.
Dodatečná lhůta nesmí přesahovat tři měsíce. Jestliže se chybějící údaje nebo doklady týkají celní hodnoty, může celní úřad v případech, v nichž to považuje za nezbytné, stanovit delší lhůty nebo prodloužit lhůty již stanovené.
Při celkové době trvání lhůt je třeba přihlížet k platným lhůtám pro promlčení.
2. Jestliže se snížené nebo nulové dovozní clo vztahuje pouze na zboží propuštěného do volného oběhu v rámci celních kvót nebo celního stropu, lze odpočet povolených množství provést až v okamžiku skutečného předložení dokladů, na nichž závisí uplatnění sníženého nebo nulového dovozního cla; tyto doklady musí být předloženy v každém případě
- v případě celního stropu před opětovným zavedením běžné sazby dovozního cla prostřednictvím opatření Společenství,
- v případě celní kvóty před dosažením stanovených množství.
3. S výhradou odstavců 1 a 2, může být doklad, na jehož předložení závisí uložení sníženého nebo nulového dovozního cla, předložen po uplynutí období, pro které bylo stanoveno toto snížené nebo nulové dovozní clo, pokud bylo celní prohlášení týkající se dotyčného zboží přijato před tímto datem.
Článek 257
1. Přijetí neúplného celního prohlášení celním úřadem nesmí vést k tomu, že zboží nebude propuštěno nebo se jeho propuštění opozdí, jestliže tomu jinak nic nebrání.
Aniž je dotčen článek 248, propouští se zboží za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 5.
2. Jestliže dodatečné předložení dokladů nebo sdělení údajů chybějících při přijetí celního prohlášení neovlivňuje částku cla, které má být uloženo na zboží, jehož se celní prohlášení týká, zaúčtují celní orgány neprodleně výši cla zjištěnou obvyklým způsobem.
3. Jestliže celní prohlášení obsahuje předběžný údaj o hodnotě podle článku 254, celní orgány
- neprodleně zaúčtují částku cla vypočtenou na základě tohoto údaje a
- případně vyžadují poskytnutí jistoty ve výši rozdílu mezi touto částkou a částkou, která může být pro zboží nakonec vyměřena.
4. Pokud může dodatečné předložení dokladů nebo sdělení údajů chybějících při přijetí celního prohlášení v jiných případech, než které jsou uvedeny v odstavci 3, ovlivnit výši cla, které by mělo být uloženo na zboží, jehož se celní prohlášení týká, postupují celní orgány takto:
a) jestliže může dodatečné sdělení chybějících údajů nebo předložení dokladů vést k uplatnění snížené sazby cla,
- neprodleně zaúčtují částku cla vypočtenou podle této snížené sazby a
- vyžadují poskytnutí jistoty ve výši rozdílu mezi touto částkou a částkou, která by byla vypočtena při použití běžné celní sazby;
b) jestliže může dodatečné sdělení chybějících údajů nebo předložení dokladů vést k úplnému osvobození od cla, požadují poskytnutí jistoty pro clo případně uložené na základě výpočtu s použitím běžné celní sazby.
5. Aniž jsou dotčeny pozdější změny, zejména v důsledku konečného stanovení celní hodnoty, může deklarant namísto poskytnutí jistoty požádat o okamžité zaúčtování,
- v případě použití odst. 3 druhé odrážky nebo odst. 4 písm. a) druhé odrážky částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena,
- v případě použití odst. 4 písm. b) cla vypočteného s použitím běžné celní sazby.
Článek 258
Pokud deklarant ve lhůtě stanovené podle článku 256 nedodá údaje nezbytné pro konečné stanovení celní hodnoty nebo nesdělí chybějící údaje nebo nepředloží doklady, zaúčtují celní orgány neprodleně jako clo, které se ukládá na dotyčné zboží, částku jistoty poskytnuté podle čl. 257 odst. 3 druhé odrážky nebo odst. 4 písm. a) druhé odrážky a písm. b).
Článek 259
Neúplné celní prohlášení, které bylo přijato podle článků 254 až 257, může deklarant buď sám doplnit, nebo se souhlasem celního úřadu nahradit novým celním prohlášením, které odpovídá požadavkům článku 62 kodexu. V obou případech je okamžikem rozhodným pro stanovení případně dlužného cla a pro použití ostatních ustanovení o propuštění zboží do volného oběhu okamžik přijetí neúplného celního prohlášení.
Oddíl 2
Zjednodušené celní prohlášení
Článek 260
1. Deklarantovi se na písemnou žádost, která obsahuje všechny potřebné údaje, povolí, aby za podmínek a podle pravidel uvedených v článcích 261 a 262 podal při předložení zboží k celnímu řízení celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu ve zjednodušené formě.
2. Zjednodušené celní prohlášení může mít formu:
- neúplného celního prohlášení vyhotoveného na tiskopise jednotného správního dokladu nebo
- jiného správního nebo obchodního dokladu s připojením žádosti o propuštění zboží do volného oběhu.
Toto celní prohlášení musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží.
Pokud to okolnosti umožňují, mohou celní orgány povolit, aby žádost o propuštění zboží do volného oběhu podle odst. 2 druhé odrážky byla nahrazena obecnou žádostí, která se vztahuje na všechna propuštění zboží do volného oběhu provedená v určitém období.
Odkaz na povolení udělené na základě této obecné žádosti se uvádí na obchodní nebo správní doklad, který je předkládán podle odstavce 1.
4. Ke zjednodušenému celnímu prohlášení se přiloží všechny doklady, na jejichž předložení případně závisí propuštění zboží do volného oběhu. Použije se čl. 255 odst. 2.
5. Tímto článkem není dotčen článek 278.
Článek 261
1. Žádost deklaranta podle článku 260 se schválí, pokud je zajištěna účinná kontrola dodržování zákazů nebo omezení dovozu a ostatních předpisů o propuštění zboží do volného oběhu.
2. Žádost se zásadně zamítne, jestliže žadatel
- se dopustil závažného nebo opakovaného porušení celních předpisů,
- žádá o propuštění zboží do volného oběhu pouze příležitostně. Žádost může být zamítnuta, jestliže žadatel jedná z pověření jiné osoby, která žádá o propuštění zboží do volného oběhu pouze příležitostně.
3. Aniž je dotčen článek 9 kodexu, může být povolení odňato, jestliže nastane některý z případů uvedených v odstavci 2.
Článek 262
1. Povolení podle článku 260
- určí celní úřad nebo celní úřady, které jsou příslušné k přijímání zjednodušeného celního prohlášení,
- stanoví formu a obsah zjednodušeného celního prohlášení,
- vymezí zboží, na které se vztahuje, a údaje, které musí být ve zjednodušeném celním prohlášení uvedeny ke ztotožnění zboží;
- uvede bližší údaje o jistotě, kterou musí zúčastněná osoba poskytnout k zajištění celního dluhu, který by mohl vzniknout. Povolení dále stanoví formu a obsah doplňkových celních prohlášení a lhůty, ve kterých je celní prohlášení třeba podávat celním orgánům k tomu určeným.
2. Celní orgány mohou zprostit povinnosti předložit doplňkové celní prohlášení, jestliže se zjednodušené celní prohlášení vztahuje na zboží, jehož hodnota je nižší než statistická prahová hodnota stanovená v platných předpisech Společenství a jestliže zjednodušené celní prohlášení obsahuje všechny údaje potřebné k propuštění zboží do volného oběhu.
Oddíl 3
Místní celní řízení
Článek 263
Místní celní řízení se povolí za podmínek a podle pravidel uvedených v článcích 264, 265 a 266 každé osobě, která si přeje provést propuštění zboží do volného oběhu ve svých prostorách nebo na jiném místě uvedeném v článku 253 a která za tímto účelem podá celním orgánům písemnou žádost, která obsahuje všechny údaje nutné pro udělení povolení
- pro zboží nacházející se v tranzitním režimu Společenství nebo společném tranzitním režimu, pro něž bylo uvedené osobě povoleno zjednodušení formalit u celního úřadu určení podle článků 406 až 409,
- pro zboží, které bylo předtím propuštěno do režimu s hospodářským účinkem, aniž je dotčen článek 278,
- pro zboží, které bylo po předložení k celnímu řízení podle článku 40 kodexu dopraveno do dotyčných prostor nebo na dotyčná místa v jiném tranzitním režimu, než které jsou uvedeny v první odrážce,
- pro zboží, které vstoupilo na celní území Společenství jako zboží zproštěné povinnosti být předloženo k celnímu řízení podle čl. 41 písm. b) kodexu.
Článek 264
1. Povolení podle článku 263 se udělí,
- jestliže záznamy žadatele umožňují celním orgánům účinnou kontrolu, zejména následnou,
- jestliže může být zajištěna účinná kontrola dodržování zákazů a omezení dovozu a ostatních předpisů o propuštění zboží do volného oběhu.
2. Povolení bude zásadně odmítnuto, jestliže žadatel
- se dopustil závažného nebo opakovaného porušení celních předpisů,
- žádá o propuštění zboží do volného oběhu pouze příležitostně.
Článek 265
1. Aniž je dotčen článek 9 kodexu, mohou celní orgány upustit od odnětí povolení, jestliže
- držitel povolení splní své povinnosti ve lhůtě případně stanovené celními orgány, nebo
- nedostatek nemá žádný skutečný účinek na řádný průběh režimu.
2. Povolení se zásadně zruší, jestliže nastane případ uvedený v čl. 264 odst. 2 první odrážce.
3. Povolení může být odňato, jestliže nastane případ uvedený v čl. 264 odst. 2 druhé odrážce.
Článek 266
1. Aby se celní orgány mohly přesvědčit o řádném průběhu místního celního řízení, je držitel povolení uvedeného v článku 263 povinen ihned po dopravení zboží na místo k tomu určené
a) sdělit příchod zboží celním orgánům formou a způsobem jimi stanovenými, aby dosáhl jeho propuštění;
b) zapsat zboží do svých záznamů.
Zápis může být nahrazen jakoukoli jinou formalitou stanovenou celními orgány, která skýtá obdobnou záruku.
Zápis musí být datován a musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží;
c) mít pro celní orgány k dispozici veškeré doklady, na jejichž předložení případně závisí použití předpisů o propuštění zboží do volného oběhu.
2. Pokud není dotčena kontrola řádného průběhu řízení, mohou celní orgány
a) držiteli povolení povolit, aby sdělení podle odst. 1 písm. a) učinil již bezprostředně před příchodem zboží;
b) za zvláštních okolností odůvodněných druhem zboží a rychlým sledem dovozů zprostit držitele povolení povinnosti sdělit příslušnému celnímu úřadu každý příchod zboží, pokud mu poskytne veškeré údaje, které tento úřad považuje za potřebné, aby mohl případně uplatnit právo provést kontrolu zboží. Zápis zboží do záznamů zúčastněné osoby se považuje za jeho propuštění.
Článek 267
Povolení podle článku 263 upravuje pravidla pro průběh řízení, zejména
- zboží, na něž se vztahuje,
- formu povinností uvedených v článku 266 a údaj o jistotě, kterou má zúčastněná osoba poskytnout,
- okamžik, kdy je zboží propuštěno,
- lhůtu, v níž musí být příslušnému celnímu úřadu k tomu určenému podáno doplňkové celní prohlášení,
- podmínky, za nichž může být pro zboží případně podáno obecné, pravidelné nebo souhrnné celní prohlášení.
KAPITOLA 3
celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu s hospodářským účinkem
Oddíl 1
Propuštění do režimu s hospodářským účinkem
Pododdíl 1
Propuštění do režimu uskladňování v celním skladu
A. Neúplné celní prohlášení
Článek 268
1. Celní úřad příslušný pro propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu může na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění do tohoto režimu, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37, jestliže obsahují alespoň údaje nezbytné ke ztotožnění zboží a množství zboží, na které se celní prohlášení vztahuje.
2. Články 255, 256 a 259 se použijí přiměřeně.
3. Tento článek se nevztahuje na celní prohlášení s návrhem na propuštění zemědělských produktů Společenství uvedených v článcích 529 až 534 do tohoto režimu.
B. Zjednodušené celní prohlášení
Článek 269
1.
Zúčastněné osobě se na žádost povolí, aby za podmínek a podle pravidel uvedených v článku 270 podala při předložení zboží k celnímu řízení celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tohoto režimu ve zjednodušené formě. Zjednodušené celní prohlášení může mít formu:
- neúplného celního prohlášení ve smyslu článku 268 nebo
- jiného správního nebo obchodního dokladu s připojením žádosti o propuštění zboží do tohoto režimu.
Toto celní prohlášení musí obsahovat údaje uvedené v čl. 268 odst. 1.
2. Jestliže se tento postup použije pro sklad typu D, musí zjednodušené celní prohlášení obsahovat také údaje nezbytné ke ztotožnění zboží natolik přesné, aby bylo možné zboží okamžitě a nepochybně sazebně zařadit, a jeho celní hodnotu.
3. Postup podle odstavce 1 se nevztahuje na sklady typu B a F ani na propuštění zemědělských produktů Společenství uvedených v článcích 529 až 534 do tohoto režimu bez ohledu na typ skladu.
Článek 270
1. Žádost uvedená v čl. 269 odst. 1 musí být podána písemně a obsahovat všechny údaje potřebné pro vydání povolení. Jestliže to okolnosti dovolují, může být žádost podle čl. 269 odst. 1 nahrazena obecnou žádostí, která se vztahuje na všechny postupy provedené v určitém období. V tom případě je nutno podat globální žádost podle článků 497 až 502 spolu se žádostí o povolení provozovat celní sklad nebo v případě, že povolení již bylo vydáno, se žádostí o změnu původního povolení celnímu orgánu, který povolil použití tohoto režimu.
2. Povolení uvedené v čl. 269 odst. 1 se zúčastněné osobě udělí, je-li zajištěno řádné provádění celního režimu.
3. Povolení se zásadně zamítne, jestliže
- zúčastněná osoba neskýtá záruky nezbytné pro řádné provádění celního režimu,
- zúčastněná osoba propouští zboží do tohoto režimu pouze příležitostně,
- se zúčastněná osoba dopustila závažného nebo opakovaného porušení celních předpisů.
4. Aniž je dotčen článek 9 kodexu, může být povolení odňato, jestliže nastane některý z případů uvedených v odstavci 3.
Článek 271
Povolení podle čl. 269 odst. 1 upravuje pravidla pro průběh celního režimu a stanoví
- celní úřad nebo celní úřady příslušné pro propuštění zboží do tohoto režimu,
- formu a obsah zjednodušených celních prohlášení. Doplňkové celní prohlášení se nemusí podávat.
C. Místní celní řízení
Článek 272
1. Místní celní řízení se povolí za podmínek a podle pravidel uvedených v odstavci 2 a článcích 273 a 274.
2. Ustanovení čl. 269 odst. 2 a článku 270 se použijí přiměřeně.
Článek 273
1. Aby se celní orgány mohly přesvědčit o řádném průběhu místního celního řízení, je držitel povolení povinen po dopravení zboží na místo k tomu určené
a) sdělit příchod zboží kontrolnímu úřadu formou jím stanovenou;
b) zaznamenat zboží do své skladové evidence;
c) mít pro kontrolní úřad k dispozici veškeré doklady týkající se propuštění zboží do tohoto režimu. Záznam uvedený v písmenu b) musí obsahovat alespoň údaje používané v běžném obchodním styku k označení zboží a jeho množství.
2. Použije se čl. 266 odst. 2.
Článek 274
Povolení uvedené v čl. 272 odst. 1 upravuje pravidla pro průběh řízení, zejména
- zboží, na něž se vztahuje,
- formu povinností uvedených v článku 273,
- okamžik, kdy je zboží propuštěno deklarantovi. Doplňkové celní prohlášení se nemusí podávat. Pododdíl 2 Propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku, přepracování pod celním dohledem nebo dočasného použití. A. Neúplné celní prohlášení
Článek 275
1. Celní úřad příslušný k propuštění zboží do jiného celního režimu s hospodářským účinkem, než je uskladňování v celním skladu a aktivní zušlechťovací styk, může na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tohoto režimu, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37 nebo k němuž nejsou přiloženy některé doklady uvedené v článku 220, jestliže obsahují alespoň údaje uvedené v kolonkách 14, 21, 31, 37, 40 a 54 jednotného správního dokladu a v kolonce 44 odkaz na povolení nebo
- v případech, kdy se použije čl. 556 odst. 1 druhý pododstavec, odkaz na žádost nebo
- na údaje stanovené v čl. 568 odst. 3, čl. 656 odst. 3 nebo čl. 695 odst. 3, pokud mohou být zapsány v této kolonce a pokud se použije zjednodušený postup pro vydání tohoto povolení.
2. Články 255, 256 a 259 se použijí přiměřeně.
3. V případě propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku (v systému navracení) se přiměřeně použijí rovněž články 257 a 258.
B. Zjednodušené celní prohlášení a místní celní řízení
Článek 276
Články 260 až 267 a článek 270 se použijí přiměřeně na zboží navržené v celním prohlášení do celního režimu s hospodářským účinkem uvedeného v tomto pododdílu.
Pododdíl 3
Zboží navržené v celním prohlášení do režimu pasivního zušlechťovacího styku
Článek 277
Ustanovení článků 279 až 289 vztahující se na zboží navržené v celním prohlášení pro vývoz se použijí přiměřeně na zboží navržené v celním prohlášení pro vývoz v režimu pasivního zušlechťovacího styku.
Oddíl 2
Vyřízení celního režimu s hospodářským účinkem
Článek 278
1. Při vyřizování celního režimu s hospodářským účinkem, s výjimkou pasivního zušlechťovacího styku a uskladňování v celním skladu, lze použít zjednodušené postupy stanovené pro propuštění zboží do volného oběhu, vývoz nebo zpětný vývoz.
V případě zpětného vývozu se použijí články 279 až 289 přiměřeně.
2. Při propuštění zboží do volného oběhu pro režim pasivního zušlechťovacího styku lze použít zjednodušené postupy podle článků 254 až 267.
3. Při vyřizování režimu uskladňování v celním skladu lze použít zjednodušené postupy stanovené pro propuštění zboží do volného oběhu, vývoz a zpětný vývoz.
Avšak a) pro zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu typu F nelze použít žádné zjednodušené postupy;
b) pro zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu typu B lze použít pouze postupy neúplného celního prohlášení a zjednodušeného celního prohlášení;
c) povolení pro sklad typu D automaticky zahrnuje použití místního celního řízení pro propuštění zboží do volného oběhu. Jestliže si však zúčastněná osoba přeje použít údaje pro vyměření poplatku, které není možné ověřit bez fyzické kontroly zboží, nelze tento postup použít.
V tomto případě mohou být použity jiné postupy zahrnující předložení zboží k celnímu řízení;
d) pro zemědělské produkty Společenství propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu podle článků 529 až 534 nelze použít žádné zjednodušené postupy.
KAPITOLA 4
Vývozní celní prohlášení
Článek 279
Formality, které je nutno splnit u celního úřadu vývozu podle článku 792, mohou být zjednodušeny podle této kapitoly. Na tuto kapitolu se použijí články 793 a 796.
Oddíl 1
Neúplné celní prohlášení
Článek 280
1. Celní úřad může na žádost deklaranta přijmout vývozní celní prohlášení, v nichž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37, jestliže obsahují alespoň údaje v kolonkách 1 (první pododdíl), 2, 14, 17, 31, 33, 38, 44 a 54 jednotného správního dokladu a
- u zboží, které podléhá vývoznímu clu nebo na které se vztahuje jiné opatření stanovené v rámci společné zemědělské politiky, všechny údaje, které umožňují správné uložení cla nebo provádění uvedených opatření,
- veškeré ostatní údaje, které jsou považovány za nezbytné ke ztotožnění zboží, k použití předpisů o vývozu a ke stanovení výše jistoty, jejímž poskytnutím může být vývoz zboží podmíněn.
2. Celní orgány mohou deklaranta zprostit povinnosti vyplnit kolonky 17 a 33, jestliže prohlásí, že vývoz dotyčného zboží nepodléhá žádným zákazům ani omezením, jestliže o tom celní orgány nemají žádné pochybnosti a jestliže popis zboží umožňuje okamžitě a nepochybně zboží sazebně zařadit.
3. Výtisk 3 musí v kolonce 44 obsahovat jednu z těchto poznámek:
- Exportación simplificada,
- Forenklet udførsel,
- Vereinfachte Ausfuhr,
- Απλουστευμένη εξαγωγή,
- Simplified exportation,
- Exportation simplifée,
- Esportazione semplificata,
- Vereenvoudigde uitvoer,
- Exportação simplificada.
4. Články 255 až 259 se přiměřeně použijí na vývozní celní prohlášení.
Článek 281
Použije-li se článek 789, lze doplňkové nebo náhradní celní prohlášení podat celnímu úřadu příslušnému pro místo, kde je usazen vývozce.
Je-li subdodavatel usazen v jiném členském státě než vývozce, lze tuto možnost využít jen v případě, že správní orgány dotyčných členských států uzavřou odpovídající dohody. Na neúplném celním prohlášení musí být uvedeno, u kterého celního úřadu bude podáno doplňkové nebo náhradní vývozní celní prohlášení.
Celní úřad, kterému se podává neúplné celní prohlášení, zašle výtisky 1 a 2 celnímu úřadu, kterému se podává doplňkové nebo náhradní vývozní celní prohlášení. Oddíl 2
Článek 282
1. Deklarantovi se na písemnou žádost, která obsahuje všechny údaje nezbytné k udělení povolení, povolí, aby za podmínek a podle pravidel uvedených v článcích 261 a 262 použitých přiměřeně podal při předložení zboží k celnímu řízení vývozní celní prohlášení ve zjednodušené formě.
2. Aniž je dotčen článek 288, skládá se zjednodušené celní prohlášení z neúplně vyplněného jednotného správního dokladu, který obsahuje alespoň údaje nezbytné ke ztotožnění zboží. Ustanovení čl. 280 odst. 3 a 4 se použijí přiměřeně.
Oddíl 3
Místní celní řízení
Článek 283
Místní celní řízení se udělí za podmínek a podle pravidel uvedených v článku 284 každé osobě (dále jen "schválený vývozce"), která si přeje provést vývozní formality ve svých prostorách nebo na jiném místě určeném nebo schváleném celními orgány.
Článek 284
Články 264 a 265 se použijí přiměřeně.
Článek 285
1. Aby se celní orgány mohly přesvědčit o řádném průběhu místního celního řízení, je schválený vývozce povinen před odchodem zboží z míst uvedených v článku 283
a) sdělit odchod zboží celním orgánům formou a způsobem jimi stanovenými, aby dosáhl jeho propuštění;
b) zapsat zboží do svých záznamů.
Zápis může být nahrazen jakoukoli jinou formalitou stanovenou celními orgány, která skýtá obdobnou záruku.
Zápis musí obsahovat datum a údaje nezbytné ke ztotožnění zboží;
c) mít pro celní orgány k dispozici veškeré doklady, na jejichž předložení případně závisí použití předpisů o vývozu.
2. Za zvláštních okolností odůvodněných druhem zboží a rychlým sledem vývozů mohou celní orgány zprostit schváleného vývozce povinnosti sdělit příslušnému celnímu úřadu každý odchod zboží, pokud mu poskytne veškeré údaje, které tento úřad považuje za potřebné, aby mohl případně uplatnit právo provést kontrolu zboží. Zápis zboží do záznamů schváleného vývozce se považuje za jeho propuštění.
Článek 286
1. Pro účely kontroly se skutečnost, že zboží skutečně opustilo celní území Společenství, prokazuje výtiskem 3 jednotného správního dokladu. Povolení stanoví, že výtisk 3 jednotného správního dokladu musí být předem potvrzen.
2. Potvrzení předem se provede
a) otiskem služebního razítka příslušného celního úřadu a podpisem úředníka tohoto celního orgánu v kolonce A nebo
b) otiskem zvláštního razítka schváleného vývozce podle vzoru uvedeného v příloze 62. Tento otisk může být na tiskopisech předtištěn, jestliže jejich tisk provádí tiskárna schválená k tomuto účelu.
3. Před odchodem zboží musí schválený vývozce
- splnit formality uvedené v článku 285,
- opatřit výtisk 3 jednotného správního dokladu odkazem na zápis do záznamů a datum tohoto zápisu.
4. Výtisk 3 vyplněný podle odstavce 2 obsahuje v kolonce 44
- číslo povolení a název celního úřadu, který je vydal,
- některou z poznámek uvedených v čl. 280 odst. 3
Článek 287
1. Povolení podle článku 283 upravuje pravidla pro průběh řízení, zejména
- zboží, na něž se vztahuje,
- formu povinností uvedených v článku 285,
- okamžik, kdy je zboží propuštěno,
- obsah výtisku 3 a způsoby jeho potvrzování,
- pravidla pro vyhotovení a lhůtu pro podání doplňkového celního prohlášení.
2. Povolení zahrnuje závazek schváleného vývozce, že přijme všechna opatření potřebná pro bezpečné uchovávání zvláštního razítka a tiskopisů opatřených otiskem úředního razítka celního úřadu vývozu nebo otiskem zvláštního razítka.
Oddíl 4
Společná ustanovení pro oddíly 2 a 3
Článek 288
1. Členské státy mohou povolit použití určitého obchodního nebo správního dokladu nebo jakéhokoli jiného nosiče dat namísto jednotného správního dokladu, jestliže celý vývoz probíhá na území téhož členského státu nebo jestliže tuto možnost stanoví dohody správních orgánů dotyčných členských států.
2. Doklady nebo nosiče dat uvedené v odstavci 1 musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží a některou z poznámek uvedených v čl.
280 odst. 3 a musí být provázeny žádostí o vývoz.
Pokud to okolnosti umožňují, mohou celní orgány povolit, aby tato žádost byla nahrazena obecnou žádostí, která se vztahuje na všechen vývoz zboží provedený v určitém období.
Odkaz na povolení udělené na základě této obecné žádosti se uvádí na obchodní nebo správní doklad nebo na jiný nosič dat.
3. Obchodní nebo správní doklad prokazuje skutečnost, že zboží opustilo celní území Společenství, stejně jako výtisk 3 jednotného správního dokladu.
Při použití jiných nosičů dat stanoví podrobnosti potvrzení výstupu z celního území Společenství případně dohoda mezi správními orgány dotyčných členských států.
Článek 289
Jestliže celý vývoz probíhá na území jednoho členského státu, může tento členský stát kromě postupu uvedeného v oddílech 2 a 3 a s ohledem na politiky Společenství stanovit další zjednodušení.
ČÁST II
CELNĚ SCHVÁLENÉ URČENÍ
HLAVA I
PROPUŠTĚNÍ DO VOLNÉHO OBĚHU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 290
1. Je-li zboží Společenství vyváženo s použitím karnetu ATA podle článku 797, může být propuštěno do volného oběhu na podkladě karnetu ATA.
2. V tomto případě provede celní úřad, u kterého se zboží propouští do volného oběhu, tyto formality:
a) ověří údaje v kolonkách A až G útržkového listu pro zpětný dovoz;
b) vyplní kmenový list a kolonku H útržkového listu pro zpětný dovoz;
c) ponechá si útržkový list pro zpětný dovoz.
3. Pokud se formality k ukončení dočasného vývozu zboží Společenství vyřizují u jiného celního úřadu, než u kterého zboží vstupuje na celní území Společenství, dopravuje se zboží mezitímto celním úřadem a celním úřadem, kde se vyřizují tyto formality, bez dalších formalit.
KAPITOLA 2
Poskytnutí zvýhodněného sazebního zacházení určitému zboží na základě jeho zvláštního použití
Oddíl 1
Zboží jiné než jateční koně
Článek 291
1. K poskytnutí zvýhodněného sazebního zacházení zboží propouštěnému do volného oběhu na základě jeho zvláštního použití musí být osobě, která zboží dováží nebo nechává dovážet za účelem propuštění do volného oběhu, vydáno písemné povolení.
2. Povolení vydávají na základě písemné žádosti zúčastněné osoby celní orgány členského státu, v němž je zboží navrženo v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu.
3. Jde-li o zboží uvedeno v příloze 39, musí žádost obsahovat zejména tyto údaje:
a) stručný popis zařízení, která jsou určena pro předepsané zpracování;
b) druh zamýšleného zpracování;
c) druh a množství zboží, které má být zpracováno;
d) v případě použití doplňkových poznámek 4 písm. n) a 5 ke kapitole 27 kombinované nomenklatury také druh a množství vyrobeného zboží a jeho popis pro sazební zařazení.
4. Zúčastněná osoba musí celním orgánům uspokojivě umožnit sledovat zboží v průběhu zpracování v podniku nebo jeho provozovnách.
Článek 292
1. Celní orgány mohou omezit dobu platnosti povolení podle článku 291.
2. V případě odnětí povolení je držitel povinen ihned zaplatit za zboží, které dosud nedosáhlo předepsaného zvláštního použití, částku dovozního cla stanovenou podle článku 208 kodexu.
Článek 293
Držitel povolení je povinen
a) dosáhnout u zboží předepsaného zvláštního použití;
b) vést účetnictví, které umožní celním orgánům provádět kontroly skutečného použití dotyčného zboží ke předepsanému zvláštnímu použití, které považují za potřebné, a účetní knihy uchovávat.
Článek 294
1. Veškeré zboží musí před uplynutím lhůty jednoho roku od přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu celními orgány dosáhnout předepsaného zvláštního použití.
2. U zboží uvedeného v příloze 40 části II se lhůta uvedená v odst. 1 prodlužuje na pět let.
3. Lhůty podle odstavců 1 a 2 mohou celní orgány prodloužit, jestliže zboží nedosáhlo zvláštního použití v důsledku náhodné události nebo zásahu vyšší moci nebo v důsledku potřeb vyplývajících z technického procesu opracování nebo zpracování zboží.
4. Odstavce 1 a 3 se vztahují na zboží uvedené v příloze 39, pokud doplňkové poznámky 4 písm. n) a 5 ke kapitole 27 kombinované nomenklatury nestanoví jinak.
Článek 295
1. Má se za to, že zboží dosáhlo daného zvláštního použití,
1. u zboží, které muže být použito pouze jednou, jestliže veškeré množství dosáhne ve stanovených lhůtách předepsaného zvláštního použití;
2. u zboží, které může být použito opakovaně, dva roky po prvním dosažení předepsaného použití; datum prvního dosažení předepsaného použití se zaznamenává do účetnictví uvedeného v čl. 293 písm. b); za rozhodný se však považuje
a) u zboží uvedeného v příloze 40 části I, které zasílají letecké dopravní společnosti k údržbě nebo k opravě svých letadel na základě výměnné dohody nebo pro vlastní potřebu během letu, okamžik jejich prvního dosažení předepsaného použití;
b) u částí nákladních vozidel pro montážní průmysl okamžik převedení těchto vozidel ve prospěch jiných osob;
c) u zboží uvedeného v příloze 40 části I, které je určeno ke stavbě, údržbě, opravě nebo přestavbě nebo vybavení určitých letadel, okamžik převedení letadla ve prospěch jiné osoby než držitele povolení nebo okamžik předání majiteli, zejména po provedení údržby, opravy nebo přestavby;
d) u zboží uvedeného v příloze 40 části I, které je určeno ke stavbě, údržbě, opravě nebo přestavbě nebo vybavení určitých plavidel, vrtných nebo těžebních plošin, okamžik převedení plavidla nebo vrtné nebo těžební plošiny ve prospěch jiné osoby než držitele povolení nebo okamžik předání majiteli, zejména po provedení údržby, opravy nebo přestavby;
e) u zboží uvedeného v příloze 40 části II bezprostředně dodaného na palubu a určeného pro vybavení, okamžik tohoto dodání;
f) u civilních letadel okamžik jejich zápisu do veřejného rejstříku.
2. Má se za to, že odpad a zbytky vzniklé při zpracování přepracování a ztráty na základě přirozeného úbytku dosáhly daného zvláštního použití.
Článek 296
1. Jestliže držitel povolení prokáže, že je to nezbytné, mohou celní orgány povolit skladování zboží uvedeného v tomto oddíle společně s jiným zbožím stejného druhu, jakosti a technických a fyzikálních charakteristik. V případě tohoto skladování se tento oddíl vztahuje na množství zboží, které odpovídá množství zboží propuštěného do volného oběhu podle tohoto oddílu.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou celní orgány povolit skladování zboží uvedeného v příloze 39 propuštěného do volného oběhu podle tohoto oddílu společně s jiným zbožím této přílohy nebo se surovými ropnými frakcemi podpoložky 27090000 kombinované nomenklatury.
3. Smíšené skladování zboží uvedeného v odstavci 2 se zbožím, které není stejného druhu, jakosti a technických a fyzikálních charakteristik, může být povoleno pouze tehdy, je-li veškerá směs určena ke zpracování některým z postupů uvedených v doplňkových poznámkách 4 a 5 ke kapitole 27 kombinované nomenklatury.
Článek 297
1. Je-li zboží převedeno uvnitř Společenství, musí být jeho nabyvatel držitelem povolení vydaného podle článku 291.
2. Odchylně od článku 294 musí veškeré zboží dosáhnout předepsaného zvláštního použití před uplynutím lhůty jednoho roku ode dne převedení; tato lhůta však může být prodloužena za podmínek stanovených v čl. 294 odst. 3.
Článek 298
1. Odeslání zboží uvedeného v článku 297 z jednoho členského státu do druhého se uskutečňuje na podkladě kontrolního výtisku T5 podle článků 471 až 495, s výhradou procesních pravidel stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Odesílatel vystaví kontrolní výtisk T5 v prvopise a v pěti kopiích.
Kopie jsou průběžně očíslovány. Kontrolní výtisk T5 musí obsahovat tyto údaje:
- v kolonce A "celní úřad odeslání" příslušný celní úřad členského státu odeslání,
- v kolonce 2 jméno nebo obchodní firmu a úplnou adresu odesílatele,
- v kolonce 8 jméno nebo obchodní firmu a úplnou adresu přijemce,
- v kolonce "Důležité upozornění" (pod kolonkou 14 "Deklarant/zástupce") se mezi obě stávající odrážky připojí další ve znění "– v případě zboží odesílaného v režimu zvláštního určení výše uvedenému přijemci",
- v kolonce 31 popis zboží ve stavu v okamžiku odeslání a počet kusů a v kolonce 33 odpovídající kód kombinované nomenklatury,
- v kolonce 38 čistá hmotnost zboží,
- v kolonce 103 vlastní množství zboží uvedené slovy,
- v kolonce 104 se zaškrtne údaj "Jiné (upřesněte)" a připojí některá z těchto poznámek:
- DESTINO ESPECIAL: MERCANCÍAS QUE DEBEN PONERSE A DISPOSICIÓN DEL CESIONARIO [REGLAMENTO (CEE) No 2454/93, ARTÍCULO 298],
- SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL: SKAL STILLES TIL RÅDIGHED FOR ERHVERVEREN (FORORDNING (EØF) Nr. 2454/93, ARTIKEL 298),
- BESONDERE VERWENDUNG: WAREN SIND DEM ÜBERNEHMER ZUR VERFÜGUNG ZU STELLEN (ARTIKEL 298 DER VERORDNUNG (EWG) Nr. 2454/93),
- ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ: ΕΜΠΟΡΕΥΜΑΤΑ ΠΟΥ ΠΡΕΠΕΙ ΝΑ ΤΕΘΟΥΝ ΣΤΗ ΔΙΑΘΕΣΗ ΤΟΥ ΕΚΔΟΧΕΑ [ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93, ΑΡΘΡΟ 298],
- END-USE: GOODS TO BE PLACED AT THE DISPOSAL OF THE TRANSFEREE (REGULATION (EEC) No 2454/93, ARTICLE 298),
- DESTINATION PARTICULIÈRE: MARCHANDISES À METTRE À LA DISPOSITION DU CESSIONNAIRE [RÈGLEMENT (CEE) No 2454/93, ARTICLE 298],
- DESTINAZIONE PARTICOLARE: MERCI DA METTERE A DISPOSIZIONE DEL CESSIONARIO [REGOLAMENTO (CEE) N. 2454/93, ARTICOLO 298],
- BIJZONDERE BESTEMMING: GOEDEREN TER BESCHIKKING TE STELLEN VAN DE CESSIONARIS (VERORDENING (EEG) Nr. 2454/93, ARTIKEL 298),
- DESTINO ESPECIAL: MERCADORIAS A PÔR À DISPOSIÇÃO DO CESSIONÁRIO [REGULAMENTO (CEE) N.o 2454/93, ARTIGO 298.o];
- v kolonce 106
a) jestliže se zboží po propuštění do volného oběhu podrobilo opracování nebo zpracování, popis zboží ve stavu v okamžiku propuštění do volného oběhu a odpovídající kód kombinované nomenklatury;
b) registrační číslo a datum podání celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu a název a adresa daného celního úřadu,
- v kolonce E na rubové straně "Pro účely členského státu odeslání"
- příslušný celní úřad členského státu určení,
- datum odeslání zboží.
Odesílatel si ponechá první kopii pro své účetnictví ve smyslu čl. 293 písm. b) a druhou a třetí kopii předloží před odesláním zboží příslušnému celnímu úřadu členského státu odeslání za podmínek, které tento úřad stanoví.
Prvopis a čtvrtou a pátou kopii zašle se zbožím příjemci.
Zmíněný celní úřad si ponechá druhou kopii a třetí předá příslušnému celnímu úřadu členského státu určení.
Ihned po obdržení zboží zapíše příjemce zboží do svého účetnictví ve smyslu čl. 293 písm. b) a přiloží k němu prvopis, čtvrtou kopii pak neprodleně předloží příslušnému celnímu úřadu členského státu určení za podmínek, které tento úřad stanoví, a sdělí mu datum příchodu zboží.
Jestliže zboží přebývá, chybí, bylo zaměněno nebo došlo k jiným nesrovnalostem, uvědomí o tom neprodleně zmíněný celní úřad.
Dále zašle pátou kopii odesílateli.
5. Okamžikem uvedeným v odstavci 4 přecházejí povinnosti podle této kapitoly z odesílatele na příjemce.
6. Zboží zasílané postupem stanoveným v tomto článku se nepředkládá celnímu úřadu odeslání ani určení.
7. Tento článek se vztahuje také na zboží, které se přepravuje mezi dvěma místy ležícími ve Společenství přes území zemí ESVO a je z některé této země opět odesíláno.
8. Celní orgány členského státu odeslání a určení provádějí pravidelné kontroly u odesílatele a příjemce.
Ti jsou povinni poskytnout při této kontrole potřebnou součinnost a sdělovat požadované informace.
Článek 299
1. Odchylně od článku 298 se vystavení kontrolního výtisku T5 nevyžaduje, jestliže materiál k údržbě nebo k opravě letadel zasílají na základě výměnných dohod nebo pro vlastní potřebu letecké společnosti provozující mezinárodní leteckou dopravu. V tomto případě se přeprava uskutečňuje na podkladě leteckého nákladního listu nebo rovnocenného dokladu za podmínek uvedených v čl. 298 odst. 6.
2. Letecký nákladní list nebo rovnocenný doklad musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno odesílající letecké společnosti;
b) název letiště odeslání;
c) jméno letecké společnosti určení;
d) název letiště určení;
e) označení materiálu;
f) počet kusů.
Údaje podle prvního pododstavce mohou být uvedeny i v podobě kódu nebo odkazu na přiložený doklad.
3. Letecký nákladní list nebo rovnocenný doklad musí na přední straně obsahovat některou z těchto poznámek napsanou hůlkovým písmem:
- DESTINO ESPECIAL,
- SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL,
- BESONDERE VERWENDUNG,
- ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ,
- END-USE,
- DESTINATION PARTICULIÈRE,
- DESTINAZIONE PARTICOLARE,
- BIJZONDERE BESTEMMING,
- DESTINO ESPECIAL.
4.
Každá letecká společnost odeslání nebo určení má ve všech členských státech, v nichž materiál uvedený v odstavci 1 odesílá nebo přijímá, k dispozici účetnictví stanovené v čl. 293 písm. b) ke kontrole příslušnými celními orgány.
5. Odesílající letecká společnost si ponechá jedno vyhotovení leteckého nákladního listu pro své účetnictví a další vyhotovení uschová podle pokynů celních orgánů členského státu odeslání k dispozici pro příslušný celní úřad. Letecká společnost určení si ponechá jedno vyhotovení leteckého nákladního listu pro své účetnictví a další vyhotovení uschová podle pokynů celních orgánů členského státu určení k dispozici pro příslušný celní úřad.
6. Nepoškozený materiál musí být předán letecké společnosti určení na místě, které schválily celní orgány členského státu, v němž má sídlo, spolu s vyhotoveními leteckých nákladních listů nebo rovnocenných dokladů. Kromě toho je nutno tento materiál zapsat do účetnictví podle čl. 293 písm. b). Předání zboží, vyhotovení leteckých nákladních listů nebo rovnocenných dokladů a zápis do účetnictví podle prvního pododstavce se musí uskutečnit do pěti dnů od odletu letadla, které materiál přepravuje.
7. Povinnosti vyplývající z tohoto článku přecházejí z odesílající letecké společnosti na leteckou společnost určení okamžikem, kdy jí byl předán nepoškozený materiál spolu s vyhotoveními leteckého nákladního listu nebo rovnocenného dokladu.
Článek 300
Každé převedení zboží uvnitř členského státu musí být oznámeno celním orgánům.
Celní orgány stanoví formu, lhůtu a ostatní podmínky pro toto oznámení.
Oznámení musí obsahovat datum převedení zboží. Tímto dnem přecházejí na přebírajícího povinnosti vyplývající z tohoto oddílu, pokud jde o převedené zboží.
Článek 301
1. Na žádost držitele povolení vydaného podle článku 291 schválí celní orgány za podmínek, které stanoví, místa (dále jen "pozemní operační základny"), na nichž lze zboží uvedené v příloze 40 části II oddílu B skladovat nebo jakýmkoli způsobem zpracovávat.
2. Aniž je dotčen článek 298, nevztahují se žádné jiné formality než zápis do účetnictví podle čl. 293 písm. b) na pohyby zboží uvedeného v odstavci 1 mezi
a) pozemní operační základnou a plošinami uvnitř pobřežních vod i mimo ně;
b) případně pozemní operační základnou a místem nakládky výrobků určených pro plošiny a mezi místem vykládky zboží pocházejícího z plošiny a pozemní operační základnou;
c) místem nakládky a plošinami uvnitř pobřežních vod i mimo ně, je-li zboží určené pro plošinu naloženo, aniž by prošlo pozemní operační základnou;
d) různými plošinami uvnitř pobřežních vod i mimo ně.
Článek 302
1. Použití zboží k jinému určení, než které bylo předepsáno pro poskytnutí zvýhodněného sazebního zacházení podle článku 291, povolí celní orgány pouze tehdy, jestliže držitel povolení celním orgánům prokáže, že zboží nemohlo dosáhnout předepsaného zvláštního použití z důvodů, které souvisejí s jeho osobou nebo se zbožím samotným.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí celní orgány použití zboží uvedeného v příloze 40 částech I a II k jinému použití, než které bylo předepsáno pro poskytnutí zvýhodněného sazebního zacházení, jestliže k tomu podle jejich názoru opravňují hospodářské důvody.
3. Podmínkou povolení změny určení podle odstavců 1 a 2 je, že držitel povolení zaplatí částku dovozního cla stanovenou podle článku 208 kodexu.
Článek 303
1. Vývoz zboží z celního území Společenství nebo jeho zničení pod celním dohledem povolí celní orgány pouze tehdy, jestliže držitel povolení těmto orgánům prokáže, že zboží nemohlo dosáhnout předepsaného zvláštního použití z důvodů, které souvisejí s jeho osobou nebo se zbožím samotným. Je-li povolen vývoz zboží z celního území Společenství, považuje se toto zboží od okamžiku přijetí vývozního celního prohlášení za zboží, které není zbožím Společenství. Při vývozu zemědělských produktů se v kolonce 44 jednotného správního dokladu zapíše velkými tiskacími písmeny některá z těchto poznámek:
- DESTINO ESPECIAL: MERCANCÍAS PREVISTAS PARA LA EXPORTACIÓN [REGLAMENTO (CEE) No 2454/93, ARTÍCULO 303]: APLICACIÓN DE LOS MONTANTES COMPENSATORIOS MONETARIOS Y RESTITUCIONES AGRARIAS EXCLUIDA,
- SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL: VARER BESTEMT TIL UDFØRSEL I (FORORDNING (EØF) Nr. 2454/93, ARTIKEL 303): ANVENDELSE AF MONETÆRE UDLIGNINGSBELØB OG LANDBRUGSRESTITUTIONER ER UDELUKKET,
- BESONDERE VERWENDUNG: ZUR AUSFUHR VORGESEHENE WAREN (ARTIKEL 303 DER VERORDNUNG (EWG) Nr. 2454/93): ANWENDUNG DER WÄHRUNGSAUSGLEICHSBETRÄGE UND LANDWIRTSCHAFTLICHEN AUSFUHRERSTATTUNGEN AUSGESCHLOSSEN,
- ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ: ΕΜΠΟΡΕΥΜΑΤΑ ΠΟΥ ΠΡΟΟΡΙΖΟΝΤΑΙ ΓΙΑ ΕΞΑΓΩΓΗ [ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93, ΑΡΘΡΟ 303]: ΑΠΟΚΛΕΙΕΤΑΙ Η ΕΦΑΡΜΟΓΗ ΤΩΝ ΝΟΜΙΣΜΑΤΙΚΩΝ ΕΞΙΣΩΤΙΚΩΝ ΠΟΣΩΝ ΚΑΙ ΤΩΝ ΓΕΩΡΓΙΚΩΝ ΕΠΙΣΤΡΟΦΩΝ,
- END-USE: GOODS DESTINED FOR EXPORTATION (REGULATION (EEC) No 2454/93, ARTICLE 303).
MONETARY COMPENSATORY AMOUNTS AND AGRICULTURAL REFUNDS NOT APPLICABLE,
- DESTINATION PARTICULIÈRE: MARCHANDISES PRÉVUES POUR L'EXPORTATION [RÈGLEMENT (CEE) No 2454/93, ARTICLE 303]: APPLICATION DES MONTANTS COMPENSATOIRES MONÉTAIRES ET RESTITUTIONS AGRICOLES EXCLUE,
- DESTINAZIONE PARTICOLARE: MERCI PREVISTE PER L'ESPORTAZIONE [REGOLAMENTO (CEE) N. 2454/93, ARTICOLO 303]: APPLICAZIONE DEI MONTANTI COMPENSATORI MONETARI E RESTITUZIONI AGRICOLE ESCLUSA,
- BIJZONDERE BESTEMMING: VOOR UITVOER BESTEMDE GOEDEREN (VERORDENING (EEG) Nr. 2454/93, ARTIKEL 303): TOEKENNING VAN MONETAIRE COMPENSERENDE BEDRAGEN EN LANDBOUWRESTITUTIES UITGESLOTEN,
- DESTINO ESPECIAL: MERCADORIAS PREVISTAS PARA A EXPORTAÇÃO [REGULAMENTO (CEE) N.o 2454/93, ARTIGO 303.o]: APLICAÇÃO DOS MONTANTES COMPENSATÓRIOS MONETARIOS E RESTITUIÇÕES AGRÍCOLAS EXCLUÍDA.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí celní orgány vývoz zboží uvedeného v příloze 40 částech I a II z celního území Společenství, pokud k tomu opravňují hospodářské důvody.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na zboží, které je skladováno jako směs ve smyslu čl. 296 odst. 3, s výjimkou případů, kdy je vyvezena nebo zničena celá směs.
Článek 304
1. Zboží určené k určitému zvláštnímu použití, na něž by dovozní clo uplatněné v rámci ustanovení o zvláštním použití nebylo nižší než clo uplatněné bez použití těchto ustanovení, se zařadí do podpoložky kombinované nomenklatury vztahující se tomuto zvláštnímu použití a tento oddíl se nepoužije.
2. Ustanovení tohoto oddílu se nevztahují na zboží uvedené v příloze 41. Oddíl 2 Jateční koně
Článek 305
1. Propuštění jatečních koní podpoložky 01011910 kombinované nomenklatury do volného oběhu závisí na splnění těchto podmínek:
a) je poskytnuto zajištění částky celního dluhu, který by mohl vzniknout podle článku 208 kodexu;
b) každý kůň je v okamžiku propuštění do volného oběhu označen zřetelně čitelnou značkou způsobem uspokojivým pro příslušné orgány, provedenou odstraněním srsti z levého ramene pomocí nůžek či jinak a označením písmenem "X" určujícím, že je určen k porážce, a číslem umožňujícím zjištění totožnosti koně od okamžiku propuštění do volného oběhu až do jeho porážky.
2. Označení se uvede v celním prohlášení s návrhem na propuštění koní do volného oběhu. Kopie tohoto prohlášení, která koně provází, musí být doručena orgánu uvedenému v čl. 308 odst. 1.
3. Závazky deklaranta upravuje článek 293.
Článek 306
1. Po propuštění do volného oběhu musí být koně dopraveni přímo dopravními prostředky, které řádně uzavřel celní úřad, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o porušení a obnově závěr, na jatka schválená celními orgány, a zde být poraženi.
2. Při příjezdu na jatka musí být celní závěry z dopravního prostředku odstraněny a vykládka koní provedena za přítomnosti celních orgánů.
3. Odstavce 1 a 2 se však nepoužijí, jestliže se celní úřad, který koně propustil, nachází na jatkách a koně bezprostředně převezme orgán uvedený v čl. 308 odst. 1.
Jestliže se celní úřad, který propustil koně do volného oběhu, nachází v bezprostřední blízkosti jatek, mohou celní orgány nahradit celní závěry vhodnými kontrolními opatřeními, která zajistí přímou dopravu koní na jatka a jejich převzetí orgánem uvedeným v čl. 308 odst. 1.
Článek 307
Jestliže při příjezdu na jatka nelze zjistit totožnost koně nebo jestliže nebyl vzat v úvahu článek 306, uvědomí příslušný orgán neprodleně příslušný celní úřad, který přijme potřebná opatření.
Článek 308
1. Porážka koní se prokazuje buď osvědčením, které vydal příslušný orgán, nebo potvrzením kopie celního prohlášení podle čl. 305 odst. 2 provedeném tímto orgánem, z nějž musí vyplývat, že poražení koně jsou tíž, kteří byli na základě tohoto celního prohlášení propuštěni do volného oběhu.
2. Porážku koní prokazuje celnímu úřadu, kterému bylo celní prohlášení podáno, do třiceti dnů od přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu buď přímo orgán uvedený v odstavci 1, nebo deklarant podle rozhodnutí každého členského státu.
HLAVA II
REŽIM TRANZITU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 309
Pro účely této hlavy se rozumí:
a) dopravními prostředky zejména:
- silniční vozidla, přívěsy, návěsy,
- kolejová vozidla,
- plavidla,
- letadla,
- kontejnery ve smyslu čl. 670 písm. g);
b) celním úřadem odeslání: celní úřad, u nějž začíná tranzitní režim Společenství;
c) celním úřadem tranzitu:
- celní úřad výstupu z celního území Společenství, jestliže zásilka opouští toto celní území v tranzitním režimu Společenství přes hranice mezi členským státem a třetí zemí,
- celní úřad vstupu na celní území Společenství, jestliže zboží přichází v tranzitním režimu Společenství přes území třetí země;
d) celním úřadem určení: celní úřad, u nějž musí být zboží přepravované v tranzitním režimu Společenství znovu předloženo k ukončení tohoto režimu; e) celním úřadem záruky: celní úřad, u nějž se poskytuje globální nebo paušální záruka.
KAPITOLA 2
Oblast působnosti
Článek 310
1. Zboží Společenství, - které splnilo vývozní celní formality s ohledem na poskytnutínáhrad při vývozu do třetích zemí v rámci společné zemědělské politiky,
nebo - u nějž je vrácení nebo prominutí dovozního cla podmíněno tím, že bude zpětně vyvezeno z celního území Společenství, umístěno do celního skladu, svobodného pásma nebo svobodného skladu nebo propuštěno do jiného celního režimu než volného oběhu,
nebo - které bylo v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení propuštěno do volného oběhu a má být zpětně vyvezeno jako zušlechtěné výrobky, jestliže na ně může být podána žádost o vrácení nebo prominutí cla podle článku 128 kodexu a jestliže zúčastněná osoba má v úmyslu tuto žádost podat,
nebo - na které se vztahují vývozní dávky nebo cla a u kterého byly splněny celní formality pro vývoz do třetích zemí v rámci společné zemědělské politiky,
nebo - které pochází z intervenčních zásob, podléhá kontrole použití nebo místa určení a u kterého byly splněny celní formality pro vývoz do třetích zemí v rámci společné zemědělské politiky,
se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 91 odst. 1 písm. b) kodexu. 2. Zboží uvedené v odstavci 1, které neopustilo celní území Společenství, se považuje za zboží Společenství, je-li prokázáno, že byla zrušena vývozní celní prohlášení a celní formality v souladu s opatřeními, která vyžadují, aby zboží opustilo celní území Společenství, a případně zrušeny i účinky těchto formalit.
Článek 311
Aniž je dotčen čl. 310 odst. 1, zboží Společenství
a) dopravované mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území jednoho nebo více zemí ESVO;
b) dopravované v rámci metod správní spolupráce určených, aby během přechodného období zajistily v obchodu mezi Společenství ve svém složení k 31. prosinci 1985 na straně jedné a Španělskem a Portugalskem na straně druhé a v obchodu mezi těmito dvěma členskými státy volný pohyb zboží, na něž se ještě nevztahuje úplné odstranění cel nebo jiná opatření stanovená v aktu o přistoupení;
c) - z jedné části celního území Společenství, na niž se vztahuje směrnice 77/388/EHS, na místo určení v jiné části celního území Společenství, na niž se uvedená směrnice nevztahuje, nebo
- z jedné části celního území Společenství, na niž se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS, na místo určení v jiné části celního území Společenství, na niž se uvedená směrnice vztahuje, nebo
- z jedné části celního území Společenství, na niž se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS, na místo určení v jiné části celního území Společenství, na niž se uvedená směrnice rovněž nevztahuje, se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství
Článek 312
Přeprava zboží, na něž se vztahuje tranzitní režim Společenství, mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území třetí země, která není zemí ESVO, se může uskutečnit v tranzitním režimu Společenství, jestliže se přeprava přes území třetí země uskutečňuje na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě; v tom případě se účinky zmíněného režimu na území třetí země přerušují.
KAPITOLA 3
Status zboží Společenství
Článek 313
1. S výhradou výjimek uvedených v odstavci 2 se všechno zboží přepravované z jednoho místa uvnitř celního území Společenství na jiné místo uvnitř tohoto území považuje za zboží Společenství, není-li prokázáno, že není zbožím Společenství.
2. Toto zboží se nepovažuje za zboží Společenství, není-li způsobem podle článků 314 až 323 řádně prokázáno, že má status Společenství:
a) zboží přepravované na podkladě některého z dokladů uvedených v čl. 163 odst. 2 písm. b) až e) kodexu;
b) zboží přepravované mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území třetí země;
c) zboží přepravované:
- letecky z letiště v třetí zemi na letiště na celním území Společenství,
- námořní cestou z přístavu v třetí zemi do přístavu na celním území Společenství,
- námořní cestou ze svobodného pásma, které se nachází v přístavu na celním území Společenství, kde bylo vyloženo nebo přeloženo, do jiného přístavu na témže celním území, není-li potvrzením celních orgánů v lodních dokladech prokázáno, že plavidlo připlouvá z části přístavu, která není součástí svobodného pásma;
d) zboží zasílané z poštovního úřadu na celním území Společenství, je-li opatřeno celními závěrami nebo průvodními doklady a visačkou podle vzoru uvedeného v příloze 42.
Celní orgány odesílajícího členského státu jsou povinny připevnit nebo nechat připevnit tuto visačku na závěry nebo průvodní doklady, jestliže se jedná o zboží, které není zbožím Společenství;
e) zboží přepravované námořní cestou z přístavu na celním území Společenství do jiného přístavu na tomto celním území, jestliže se přeprava uskutečňuje:
- na palubě plavidla připlouvajícího ze třetí země, kde na ně bylo naloženo zboží, s mezipřistáním v jednom nebo více přístavech Společenství, nebo
- na palubě plavidla, které bylo v některém přístavu Společenství naloženo zbožím s místem určení ve třetí zemi, do níž směřuje, s mezipřistáním v jednom nebo více přístavech Společenství, nebo
- na palubě plavidla, které při plavbě z přístavu odeslání ve Společenství do přístavu určení ve Společenství provedlo mezipřistání v jednom nebo více přístavech třetích zemí, nebo
- na palubě plavidla plujícího přímo do svobodného pásma, nebo
- na palubě plavidla, která provedlo mezipřistání v přístavu, v němž se nachází svobodné pásmo, není-li potvrzením celních orgánů v lodních dokladech prokázáno, že plavidlo připlouvá z části přístavu, která není součástí svobodného pásma.
3. a) Aniž je dotčen článek 170 kodexu, je velitel plavidla nebo jeho zástupce povinen uvědomit celní orgány přístavu, kde se zboží vykládá, o vplutí plavidla a uvést, z jakého přístavu plavidlo s původním nákladem vyplulo a ve kterých přístavech provedlo nebo mělo provést mezipřistání, než dosáhlo přístavu určení Společenství.
Na vyžádání předloží velitel plavidla doklady, například lodní deník, aby potvrdil uvedené údaje. Nepovažují-li celní orgány poskytnuté údaje za věrohodné, považuje se všechno zboží dopravované na palubě plavidla za zboží, které není zbožím Společenství, není-li status zboží Společenství prokázán podle článků 314 až 323.
b) Ke splnění svých závazků podle písmene a) může velitel plavidla nebo jeho zástupce předložit celním orgánům v přístavu Společenství, v němž se zboží vykládá, kopii sdělení, potvrzeného celními orgány z přístavu odeslání nacházejícího se na celním území Společenství, které uvádí přístav určení a všechny ostatní přístavy, ve kterých může plavidlo provést mezipřistání. Sdělení se předkládá povinně, jestliže plavidlo dopravuje zboží uvedené v čl. 91 odst. 1 kodexu.
c) Celní orgány přístavu určení mohou upustit od uplatňování písmen a) a b) u plavidel,
- u nichž zejména na základě přírodních podmínek a zeměpisného rámce námořního spojení, které zajišťují, neexistuje pochybnost o tom, že provádějí přepravu výhradně mezi přístavy Společenství, aniž by vplouvaly do mezipřístavů třetích zemí,
- která používají lodní společnosti, jimž je povoleno využívat zjednodušený postup podle čl. 448 odst. 1.
Článek 314
1. V případech uvedených v čl. 313 odst. 2 písm. a) až c) a e) se status zboží Společenství prokazuje předložením některého dokladu uvedeného v článcích 315 až 318 nebo postupy stanovenými v článcích 319 až 323.
2. Doklady nebo postupy zmíněné v odstavci 1 nelze použít pro zboží,
a) které je určeno k vývozu;
nebo b) které je uvedeno v čl. 310 odst. 1 první odrážce; nebo
c) které je zabaleno v obalech, které nepocházejí ze Společenství; nebo
d) které nejsou dopravovány přímo z jednoho členského státu do druhého.
Za zboží přímo dopravované z jednoho členského státu do druhého se považuje zboží,
- které při své dopravě nevstoupilo na území třetí země, - které při své dopravě vstoupilo na území jedné nebo více třetích zemí, jestliže se jeho přeprava těmito zeměmi uskutečňuje na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě.
Článek 315
1. Status zboží Společenství se za níže uvedených podmínek prokazuje předložením dokladu T2L.
2. Doklad T2L se vystavuje na tiskopise, kterým je výtisk 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 31 a 32. Tento tiskopis je případně doplněn jedním nebo více tiskopisy, kterými jsou listy 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 33 a 34. Jestliže členské státy nepovolují použití doplňkových listů v případě, že celní prohlášení bylo zpracováno pomocí počítačového zpracování dat, doplní se tento tiskopis jedním nebo více tiskopisy výtisku 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 31 a 32.
3. Zúčastněná osoba zapíše značku "T2L" do pravého pododdílu kolonky 1 tiskopisu a případně značku "T2L bis" do pravého pododdílu kolonky 1 všech použitých doplňkových listů.
4. Pokud musí být pro zásilku, která se skládá z více než jednoho druhu zboží, vystaven doklad T2L, mohou být údaje o zboží uvedeny v jednom nebo ve více ložných listech ve smyslu čl. 341 odst. 2 a čl. 344 odst. 2, místo aby byly zapsány do kolonky 31 "Nákladové kusy a popis zboží", 32 "Pořadové číslo položky", 35 "Hrubá hmotnost (kg)" a případně 33 "Zbožový kód", 38 "Čistá hmotnost (kg)" nebo 44 "Zvláštní záznamy/Předložené doklady/Osvědčení a povolení" tiskopisu použitého k vystavení dokladu T2L.
Jestliže se používají ložné listy, dotyčné kolonky tiskopisu použitého k vystavení dokladu T2L se proškrtnou. 5. Značka "T2L" se zapíše do horní části kolonky uvedené v čl. 342 písm. b); spodní část je určena pro úřední záznamy celních orgánů podle čl. 316 odst. 2 písm. b). Sloupec "Země odeslání/vývozu" ložného listu nemusí být vyplněn.
6. Ložný list musí být předložen ve stejném počtu vyhotovení jako doklad T2L, k němuž náleží.
7. Pokud se k jednomu dokladu T2L přikládá více ložných listů, opatří je zúčastněná osoba pořadovými čísly; počet přiložených ložných listů se uvede v kolonce 4 "Ložné listy" tiskopisu použitého k vystavení dokladu T2L.
Článek 316
1. Nestanoví-li článek 394 jinak, vystavuje se doklad T2L v jednom vyhotovení.
2. Na žádost zúčastněné osoby opatří celní orgány členského státu odeslání doklad T2L a případně doplňkový list nebo doplňkové listy T2L bis úředním záznamem.
Záznam musí obsahovat tyto údaje, které se podle možnosti zapisují do kolonky C ("Celní úřad odeslání") těchto dokladů:
a) na dokladu T2L název a otisk razítka celního úřadu odeslání, podpis příslušného úředníka, datum úředního záznamu a buď registrační číslo, nebo číslo prohlášení o odeslání, pokud se toto prohlášení podává;
b) na doplňkovém listě T2L bis číslo dokladu T2L.
Toto číslo se uvádí pomocí otisku razítka, který obsahuje také název celního úřadu odeslání, anebo ručně.
V tomto případě je nutno připojit otisk úředního razítka celního úřadu. Tyto doklady se vrátí zúčastněné osobě, jakmile jsou splněny nutné formality pro zaslání zboží do členského státu určení.
Článek 317
1. Aniž jsou dotčeny články 315 a 316, prokazuje se status zboží Společenství za následujících podmínek předložením faktury nebo přepravního dokladu na toto zboží.
2. Na faktuře nebo přepravním dokladu uvedeném v odstavci 1 musí být uvedeno alespoň jméno a přesná adresa odesílatele nebo deklaranta, jestliže není odesílatelem, počet, druh, znaky a čísla nákladových kusů, popis zboží, hrubá hmotnost v kilogramech a případně identifikační čísla kontejnerů. Deklarant na uvedeném dokladu zřetelně uvede značku "T2L" a k ní připojí vlastnoruční podpis.
3. Fakturu nebo přepravní doklad deklarant řádně vyplní a podepíše a na jeho žádost ji celní orgány členského státu odeslání opatří úředním záznamem.
Záznam obsahuje název a otisk razítka celního úřadu odeslání, podpis příslušného úředníka, datum a buď registrační číslo, nebo číslo prohlášení o odeslání, pokud se toto prohlášení podává.
4. Pokud celková hodnota zboží Společenství uvedená na faktuře nebo přepravním dokladu, který byl vystaven a podepsán podle odstavce 2 nebo čl. 224 odst. 1, nepřesahuje 10000 ECU, je deklarant zproštěn povinnosti předkládat tuto fakturu nebo doklad celním orgánům členského státu odeslání k úřednímu záznamu. V tomto případě se na faktuře nebo přepravním dokladu kromě údajů uvedených v odstavci 2 uvede celní úřad členského státu odeslání.
5. Tento článek se použije pouze tehdy, jestliže se faktura nebo přepravní doklad týkají výhradně zboží Společenství.
Článek 318
Jestliže se doklad, kterým se prokazuje status zboží Společenství, vystavuje dodatečně, je opatřen některou z těchto poznámek v červené barvě:
- Expedido a posteriori,
- Udstedt efterfølgende,
- Nachträglich ausgestellt,
- Εκδοθέν εκ των υστέρων,
- Issued retroactively,
- Délivré a posteriori,
- Rilasciato a posteriori,
- Achteraf afgegeven,
- Emitido a posteriori.
Článek 319
1. Při dopravě zboží na podkladě karnetu TIR nebo ATA může deklarant, s výhradou čl. 314 odst. 2 k prokázání statusu zboží Společenství, uvést značku "T2L" a svůj podpis zřetelně do kolonky vyhrazené pro popis zboží ve všech dotyčných listech použitého karnetu, dříve než jej předloží celnímu úřadu odeslání k úřednímu záznamu. Značka "T2L" musí být na všech oddílech, v nichž byla uvedena, potvrzena otiskem úředního razítka celního úřadu odeslání a podpisem příslušného úředníka.
2. Pokud se karnet TIR nebo karnet ATA vztahuje na zboží Společenství i na zboží, které není zbožím Společenství, musí být oba druhy zboží uvedeny samostatně a značka "T2L" se uvede tak, aby se jednoznačně vztahovala pouze na zboží Společenství.
Článek 320
a) je-li doprovázeno poznávací značkou a technickým průkazem a podrobnosti o jeho evidenci, jak vyplývají z technického průkazu a případně státní poznávací značky, nepochybně prokazují, že se jedná o zboží Společenství; b) v ostatních případech podle pravidel uvedených v článcích 315 až 323.
Článek 321
Je-li nutno prokázat status zboží Společenství u nákladního vagónu, který vlastní železniční společnost některého členského státu, považuje se tento nákladní vagón za zboží Společenství,
a) jestliže číselný kód na něm vyznačený a značka majitele nepochybně prokazují, že se jedná o zboží Společenství;
b) v ostatních případech po předložení některého z dokladů uvedených v článcích 315 až 318.
Článek 322
1. Je-li nutno prokázat status zboží Společenství u obalů používaných pro přepravu zboží ve vnitřním obchodu Společenství, které prokazatelně patří osobě usazené v některém členském státě a které se z jiného členského státu vracejí po použití prázdné, považují se tyto obaly za zboží Společenství,
a) jestliže jsou v celním prohlášení uvedeny jako zboží Společenství a o správnosti tohoto prohlášení nejsou žádné pochybnosti;
b) v ostatních případech podle pravidel uvedených v článcích 315 až 323.
2. Zjednodušení podle odstavce 1 je povoleno pro kontejnery, obaly, palety a podobně, s výjimkou kontejnerů ve smyslu článku 670.
Článek 323
Je-li nutno prokázat status zboží Společenství u zboží, které dovážejí cestující nebo které se nachází v jejich cestovních zavazadlech, považuje se toto zboží, pokud není určeno k obchodním účelům, za zboží Společenství,
a) jestliže jsou v celním prohlášení uvedeny jako zboží Společenství a o správnosti tohoto prohlášení nejsou žádné pochybnosti;
b) v ostatních případech podle pravidel uvedených v článcích 315 až 322.
Článek 324
Celní správy členských států si poskytují vzájemnou správní pomoc při ověřování pravosti a správnosti dokladů a řádného plnění postupů, jimiž se podle této kapitoly prokazuje status zboží Společenství.
Článek 325
V rámci metod správní spolupráce podle čl. 10 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy se zavádí potvrzení T2M. Potvrzením se prokazuje, že produkty rybolovu ulovené plavidly členských států, které se dovážejí na celní území Společenství v nezměněném stavu nebo po zpracování na palubě plavidel členských států způsobem, který je nevylučuje ze zařazení do kapitoly KN 3 nebo do čísel KN 1504nebo 2301, splňují podmínky uvedené v čl. 9 odst. 2 Smlouvy.
Článek 326
Na produkty rybolovu nebo produkty zpracované na palubě uvedené v článku 325 musí být vystaveno potvrzení T2M podle článků 329 až 333, jestliže
a) je plavidlo, jímž byly uloveny a případně zpracovány, přepravuje přímo do jiného členského státu, než jehož státní příslušnost plavidlo má;
b) jsou úlovky na palubě plavidla některého členského státu, na které byly přeloženy z plavidla uvedeného v písmenu a), dále zpracovávány a získané produkty jsou přepravovány přímo na celní území Společenství;
c) úlovky nebo zpracované produkty přepravuje jiné plavidlo některého členského státu než uvedené v písmenech a) a b), na které byly přeloženy, přímo na celní území Společenství;
d) je některé z plavidel uvedených v písmenech a), b) a c) přepravuje přímo do země nebo na území mimo Společenství a odtud jsou dál přepravovány na celní území Společenství.
Článek 327
1. Tiskopis, na kterém se vystavuje potvrzení T2M, musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze 43.
2. Pro prvopis se použije papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 55 g/m2.
Obě strany musí být na pozadí opatřeny zeleným gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
3. Tiskopis T2M má rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je do – 5 mm do + 8 mm na délku.
4. Tiskopis musí být vytištěn v některém z úředních jazyků Společenství určeném příslušnými orgány členského státu, jehož státní příslušnost má rybářské plavidlo.
5. Potvrzení T2M sestávají z karnetu o deseti tiskopisech a každý tiskopis se skládá z oddělitelného prvopisu a neoddělitelné kopie získané průpisem.
Strana 2 obalu karnetu obsahuje vysvětlivky uvedené v příloze 44.
6. Každý tiskopis T2M nese identifikační pořadové číslo.
Toto číslo je stejné pro prvopis a jeho kopii.
7. Členské státy si mohou tisk a sestavování karnetů tiskopisů T2M vyhradit nebo je svěřit schváleným tiskárnám.
V tomto případě musí být na straně 1 obalu každého karnetu a na prvopise každého tiskopisu uveden odkaz na toto schválení.
Zmíněná strana 1 a prvopis každého tiskopisu musí dále uvádět jméno a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci.
8. Tiskopis T2M musí být vyplněn v některém úředním jazyce Společenství buď strojopisem, nebo čitelně rukou; v tomto případě musí být vyplněn inkoustem a hůlkovým písmem.
Nesmí obsahovat výmazy ani přepisy.
Změny je třeba provádět škrtnutím nesprávných a případně doplněním nezbytných údajů.
Každou takto provedenou opravu musí potvrdit osoba, která podepsala prohlášení obsahující změnu.
Článek 328
Karnety tiskopisů T2M vydávají na žádost majitele plavidla nebo jeho zástupce celní orgány registračního nebo domovského přístavu rybářského plavidla. Učiní tak teprve tehdy, když majitel plavidla nebo jeho zástupce vyplní kolonky 1 a 2 všech prvopisů a kopií tiskopisů, které karnet obsahuje, v jazyce tiskopisu.
Při vydávání karnetu vyplní uvedené orgány kolonku 3 všech prvopisů a kopií tiskopisů nacházejících se v karnetu.
Článek 329
Velitel plavidla, které provádí rybolov, vyplní na prvopise a kopii jednoho z tiskopisů obsažených v karnetu kolonky 4, 5 a 8
a) při každé vykládce úlovku v jiném členském státě, než ve kterém má plavidlo státní příslušnost;
b) při každé překládce úlovku na jiné plavidlo některého členského státu;
c) při každé vykládce úlovku v zemi nebo na území mimo celní území Společenství.
Článek 330
Pokud jsou úlovky na palubě plavidla, jímž byly uloveny, podrobeny zpracování, na jehož základě je zpracované produkty třeba zařadit do čísel KN 1504nebo 2301, vyplní velitel uvedeného plavidla kolonky 4 až 8 prvopisu a kopie dotyčného potvrzení T2M a uvede druh zpracování do lodního deníku.
Článek 331
Při překládce úlovků uvedených v čl. 329 písm. b) nebo produktů zpracovaných na palubě uvedených v článku 330, se vyplní v prvopise a kopii potvrzení T2M také kolonka 9 a prohlášení o překládce podepíší oba zúčastnění velitelé plavidel.
Prvopis potvrzení T2M převezme velitel plavidla, na které byly přeloženy úlovky nebo produkty zpracované na palubě, a překládka se zapíše do lodních deníků obou plavidel.
Článek 332
Jestliže se zpracování uvedené v článku 330 uskutečňuje po překládce úlovků na palubu jiného plavidla některého členského státu, vyplní velitel tohoto plavidla kolonky 6, 7 a 10 prvopisu potvrzení T2M, který obdržel při přeložení, a zapíše druh zpracování do lodního deníku.
Článek 333
V případě další překládky úlovků uvedených v čl. 329 písm. b) nebo produktů zpracovaných na palubě uvedených v článku 330 nebo v případě překládky produktů zpracovaných na palubě uvedených v článku 332 se v prvopise potvrzení T2M vyplní také kolonku 11 a prohlášení o překládce podepíší oba zúčastnění velitelé plavidel. Prvopis potvrzení T2M převezme velitel plavidla, na které byly přeloženy úlovky nebo produkty zpracované na palubě, a překládka se zaznamená do lodních deníků obou plavidel.
Článek 334
1. Prvopis potvrzení T2M, vystavený za podmínek stanovených v článku 329 a případně článcích 330 až 333, se předloží celnímu úřadu, u kterého jsou úlovky nebo produkty zpracované na palubě uvedené v článku 325, na něž se potvrzení vztahuje, navrhovány v celním prohlášení k propuštění do některého celního režimu.
Uvedené orgány mohou požadovat překlad potvrzení.
Dále mohou k ověření údajů uvedených v potvrzení T2M vyžadovat předložení veškerých souvisejících dokladů, zejména lodních dokladů plavidla uvedených v čl. 326 písm. a), b) a c).
2. Jestliže byly úlovky nebo produkty zpracované na palubě uvedené v článku 325, na něž se potvrzení T2M vztahuje, vyloženy v zemi nebo na území mimo Společenství, platí tento doklad pouze ve spojení s potvrzením vystaveným příslušnými celními orgány této země nebo území.
Z potvrzení musí vyplývat, a) že úlovky nebo produkty zpracované na palubě, na něž se uvedený doklad vztahuje, zůstaly celou dobu svého setrvání v dané zemi nebo území pod celním dohledem a nebyly zde podrobeny žádné jiné manipulaci, než potřebné pro zachování jejich dobrého stavu;
b) den příchodu a odchodu úlovku nebo produktů zpracovaných na palubě a přesné označení dopravního prostředku, který byl použit pro další odeslání do Společenství. Pokud toto potvrzení není k dispozici, mohou celní orgány členského státu, na jehož území úlovky nebo produkty zpracované na palubě vstupují, přijmout jiné doklady uznané za rovnocenné.
Článek 335
1. Pokud byly úlovky nebo produkty zpracované na palubě uvedené v článku 325 dopraveny do země nebo na území mimo celní území Společenství a mají-li být po částech dopravovány dále do Společenství, uchovává velitel plavidla nebo jeho zástupce v dané zemi nebo území prvopis potvrzení T2M, které bylo vystaveno podle článku 329 a případně podle článků 330 až 333.
Kopie potvrzení T2M se neprodleně zašle celnímu úřadu registračního nebo domovského přístavu rybářského plavidla.
2. Na každou dílčí zásilku vystaví velitel plavidla nebo jeho zástupce výpis z potvrzení T2M, který odebere z karnetu vydaného podle článku 328. Každý výpis obsahuje odkaz na původní potvrzení T2M a v kolonce 4 údaj o druhu a množství zboží, které je předmětem dílčí zásilky. V každém výpise musí být zřetelně uvedena některá z těchto poznámek:
- Extracto,
- Udskrift,
- Auszug,
- Απόσπασμα,
- Extract,
- Extrait,
- Estratto,
- Uittreksel,
- Extracto.
3. Pro každou dílčí zásilku se předloží celnímu orgánu členského státu, u nějž se zboží, které je předmětem dílčí zásilky, navrhuje k propuštění do určitého celního režimu, prvopis výpisu T2M spolu s potvrzením uvedeným v čl. 334 odst. 2.
4. Celní úřad uvedený v odstavci 3 zašle celnímu úřadu registračního nebo domovského přístavu rybářského plavidla neprodleně kopii výpisu T2M opatřenou jeho úředním záznamem. Tato kopie musí dále obsahovat odkaz na celní prohlášení týkající se celního režimu, do nějž je zboží propuštěno.
5. Původní potvrzení T2M je nutno uchovávat do doby, než je všem výrobkům v něm uvedeným přiděleno celně schválené určení.
Velitel plavidla nebo jeho zástupce uvede v kolonce "Poznámky" původního potvrzení T2M pro každé určení nebo použití zboží počet a druh nákladových kusů, hrubou hmotnost (v kg) a celně schválené určení zboží.
Je-li určením zboží přeprava dílčí zásilky do Společenství ve smyslu odstavce 2, uvede se rovněž číslo a datum vystavení odpovídajícího výpisu.
Jakmile je všem výrobkům uvedeným v původním potvrzení T2M přiděleno celně schválené určení, zašle se prvopis neprodleně celnímu úřadu registračního nebo domovského přístavu rybářského plavidla.
6. K zajištění případně splatného cla a jiných dávek, povolují celní orgány celního úřadu uvedeného v odstavci 3 proclení produktů rybolovu jako zboží Společenství pouze po poskytnutí zajištění.
Po souhlasu celního úřadu registračního nebo domovského rybářského plavidla se zajištění uvolní.
Souhlas musí být udělen nejpozději jeden měsíc po obdržení prvopisu potvrzení T2M uvedeného v odstavci 5.
Článek 336
K obalům, které jsou případně předloženy spolu s úlovky nebo zpracovanými produkty uvedenými v článku 325, na které se potvrzení T2M vztahuje, se přistupuje jako ke zboží Společenství pouze tehdy, je-li celním orgánům prokázáno, že tyto obaly jsou zbožím Společenství.
Článek 337
Při každém návratu rybářského plavidla do registračního nebo domovského přístavu je majitel plavidla nebo jeho zástupce povinen předložit karnet s tiskopisy T2M, pokud je od vyplutí plavidla použil, celnímu úřadu, který jej vydal, ke kontrole kopií.
Majitel plavidla nebo jeho zástupce musí karnet dále předložit vždy na vyžádání celních orgánů.
Karnet se majiteli po každé kontrole vrátí, dokud nejsou spotřebovány všechny tiskopisy, které obsahuje.
Článek 338
Jestliže plavidlo, na něž se vztahuje karnet uvedený v článku 327, přestane splňovat podmínky, aby mohly být produkty rybolovu v jiných členských státech považovány za zboží Společenství, a karnet s tiskopisy T2M vydaný pro toto plavidlo ještě není beze zbytku spotřebován, musí být neprodleně vrácen celnímu úřadu, který jej vydal.
Článek 339
K zajištění řádného uplatňování článků 325 až 340 si poskytují správní orgány členských států vzájemnou správní pomoc při ověřování pravosti potvrzení T2M a správnosti údajů v nich uvedených.
Článek 340
1. Pro účely článků 325 a 326 se plavidla, které jsou v Ceutě nebo Melille registrovány v rejstříku místně příslušných orgánů ("registros de base") nepovažují za plavidla členských států.
2. Celní orgány registračního nebo domovského přístavu rybářského plavidla, které je v Ceutě nebo Melille trvale registrováno v rejstříku místně příslušného orgánu ("registros de base"), nesmějí pro takové plavidlo vydávat karnety s tiskopisy T2M.
3. Ustanovení čl. 334 odst. 2 se použijí, jestliže úlovky nebo zpracované produkty uvedené v článku 326, na něž se potvrzení T2M vztahuje, byly vyloženy v přístavu Ceuty nebo Melilly a přeloženy za účelem přepravy na celní území Společenství. Tyto výrobky je nutno v průběhu jejich nakládky, skladování nebo překládky prostorově oddělit od zboží s jiným určením.
KAPITOLA 4
Režim vnějšího tranzitu Společenství
Oddíl 1
Režim
Článek 341
1. Pokud má být zboží dopravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, musí být pro ně za podmínek stanovených v tomto oddílu vystaveno prohlášení T1.
Prohlášení T1 je celní prohlášení na tiskopise podle vzoru uvedeného v přílohách 31 až 34, které se vyplňuje podle vysvětlivek uvedených v přílohách 37 a 38.
2. Za podmínek uvedených v článcích 343 až 345 a 383 smějí být pro popis zboží jako části celního prohlášení pro tranzit Společenství použity ložné listy podle vzoru uvedeného v příloze 45.
Použitím ložných listů nejsou dotčeny povinnosti týkající se formalit při jakémkoli režimu vývozu nebo odeslání nebo při režimu v členském státě určení a při používání odpovídajících tiskopisů. Ložným listem se rozumí každý obchodní doklad, který splňuje podmínky článků 342 až 345, článku 383 a článků 386 až 388.
Článek 342
Ložné listy obsahují:
a) nadpis "Ložný list";
b) pole o rozměrech 70 × 55 mm, rozdělené na horní část o rozměrech 70 × 15 mm k zápisu značky "T" a údajů uvedených v čl. 346 odst. 1 a dolní část o rozměrech 70 × 40 mm k zápisu údajů uvedených v čl. 345 odst. 3;
c) sloupce v tomto pořadí s těmito nadpisy:
- Pořadové číslo,
- Značky, čísla, počet a druh nákladových kusů, popis zboží,
- Země odeslání / vývozu,
- Hrubá hmotnost (kg),
- Vyhrazeno pro úřední záznamy.
Zúčastněné osoby mohou šířku sloupců přizpůsobit svým potřebám. Odstavec s nadpisem "Vyhrazeno pro úřední záznamy" však musí být alespoň 30 mm široký.
Kromě toho mohou zúčastněné osoby volně použít jiná volná místa než uvedená v písmenech a) až c).
Článek 343
1. Jako ložný list lze použít pouze přední stranu tiskopisu.
2. Každá položka zboží uvedená v ložném listu musí být označena pořadovým číslem.
3.
K jednotlivým položkám zboží je nutno případně rovněž uvést zvláštní záznamy stanovené v právních předpisech Společenství, zejména v rámci společné zemědělské politiky, a údaje o předložených dokumentech, osvědčeních a povoleních.
4. Poslední zápis se bezprostředně vodorovně podtrhne a nevyužitá místa se proškrtnou, aby nemohla být použita pro další zápisy.
Článek 344
1. Celní orgány každého členského státu mohou jako ložné listy ve smyslu čl. 341 odst. 2 povolit listy, které nesplňují všechny podmínky čl. 341 odst. 2 druhého pododstavce a článku 342. Tyto listy lze použít pouze tehdy, jestliže
a) je vystavily podniky, jejichž obchodní záznamy se zakládají na integrovaném systému počítačového zpracování dat;
b) jsou vytvořeny a vyplněny takovým způsobem, že je celní orgány mohou bez potíží využít;
c) obsahují pro každou položku zboží údaje o počtu, druzích, značkách a číslech nákladových kusů, popis zboží, zemi odeslání nebo vývozu a hrubou hmotnost v kilogramech.
2. Jako ložné listy podle odstavce 1 mohou být povoleny také listy s popisem zboží, které byly vystaveny za účelem splnění formalit při odeslání nebo vývozu, i když je vystavily podniky, jejichž obchodní záznamy se nezakládají na integrovaném systému počítačového zpracování dat.
3. Celní orgány každého členského státu mohou povolit, aby podniky, jejichž obchodní záznamy se zakládají na integrovaném systému počítačového zpracování dat a kterým bylo podle odstavců 1 a 2 povoleno používání listů podle zvláštního vzoru, používaly tyto listy pro tranzitní režim Společenství, které se týkají pouze jednoho druhu zboží, pokud to vyžadují programy počítačového zpracování dat těchto podniků.
Článek 345
1. Pokud hlavní povinný využije možnost použít pro zásilku, která obsahuje více druhů zboží, ložné listy, proškrtnou se kolonky 15 "Země odeslání/vývozu", 33 "Zbožový kód", 35 "Hrubá hmotnost (kg)", 38 "Čistá hmotnost (kg)" a případně 44 "Zvláštní záznamy/Předložené doklady/Osvědčení a povolení" tiskopisu používaného pro tranzitní režim Společenství; kolonka 31 "Nákladové kusy a popis zboží" tohoto tiskopisu se nesmí použít pro uvedení znaků, čísel, počtu a druhu nákladových kusů a popisu zboží.
Tento tiskopis nesmí být doplněn doplňkovými listy.
2. Ložný list se předkládá ve stejném počtu vyhotovení jako tiskopis používaný pro tranzitní režim Společenství, k němuž se vztahuje.
3. Při registraci celního prohlášení se ložné listy opatří stejným registračním číslem jako tiskopis používaný pro tranzitní režim Společenství, k němuž se vztahují.
Toto číslo se zapíše buď pomocí otisku razítka s názvem celního úřadu výstupu, nebo ručně.
V tomto případě je třeba připojit otisk úředního razítka celního úřadu.
4. Jestliže se k témuž tiskopisu používanému pro tranzitní režim Společenství přikládá více ložných listů, musí je hlavní povinný opatřit pořadovými čísly.
Počet přiložených listů se vyznačí v kolonce 4 "Ložné listy" uvedeného tiskopisu.
5. Celní prohlášení, které se podává na tiskopise jednotného správního dokladu se značkou "T1" nebo se značkou "T2" v pravém pododdíle kolonky 1 a k němuž se přikládá jeden nebo více ložných listů, se považuje podle povahy věci za celní prohlášení pro režim vnějšího tranzitu Společenství ve smyslu čl. 341 odst. 1 nebo za celní prohlášení pro režim vnitřního tranzitu Společenství ve smyslu článku 381.
Článek 346
1. Má-li být zboží přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, uvede hlavní povinný v pravém pododdílu kolonky 1 použitého tiskopisu značku "T1".
Při použití doplňkových listů uvede hlavní povinný v pravém pododdílu kolonky 1 použitého doplňkového listu značku "T1 bis". Jestliže členské státy nepovolují použití doplňkových listů, pokud bylo celní prohlášení zpracováno pomocí počítačového zpracování dat, doplní se celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství jedním nebo více tiskopisy podle vzoru uvedeného v přílohách 31 a 32.
V tomto případě se v pravém pododdílu kolonky 1 dotyčných tiskopisů uvede značka "T1 bis".
2. Celní prohlášení T1 podepíše hlavní povinný a podá je celnímu úřadu odeslání alespoň ve třech vyhotoveních.
3. Pokud tranzitní režim Společenství navazuje v členském státě odeslání na jiný celní režim, uvede v prohlášení T1 odkaz na tento režim nebo na příslušné celní doklady.
Článek 347
1. Pro nakládku zboží u více celních úřadů odeslání a vykládku u více celních úřadů určení lze použít týž dopravní prostředek.
2. V jednom prohlášení T1 smí být uvedeno pouze zboží, které bylo naloženo nebo má být naloženo na jediný dopravní prostředek a které je určeno k dopravení z téhož celního úřadu odeslání k témuž celnímu úřadu určení. Pro účely prvního pododstavce se tyto dopravní prostředky považují za jediný dopravní prostředek, pokud se jimi přepravuje zboží, které má být dopravováno společně: a) silniční vozidlo s jedním nebo více přívěsy nebo návěsy; b) souprava železničních vozidel nebo vagónů; c) plavidla, která tvoří jeden celek; d) kontejnery, které byly naloženy na jeden dopravní prostředek ve smyslu tohoto článku.
Článek 348
1. Celní úřad odeslání přijme prohlášení T1 a zaregistruje je, stanoví lhůtu, ve které má být zboží předloženo celnímu úřadu určení, a zajistí totožnost zboží způsobem, který považuje za nezbytný.
2. Celní úřad odeslání opatří prohlášení T1 příslušnými údaji, ponechá si vyhotovení pro něj určené a ostatní vyhotovení předá hlavnímu povinnému nebo jeho zástupci.
Článek 349
1. Totožnost zboží se zajišťuje zpravidla přiložením celní závěry.
2. Celní závěra může být ve formě:
a) prostorové závěry, jestliže dopravní prostředek byl již schválen podle jiných předpisů nebo jestliže byl uznán celním úřadem odeslání za bezpečně uzavřené;
b) v ostatních případech závěry nákladových kusů.
3. Za bezpečně uzavíratelné lze uznat dopravní prostředky,
a) na nichž mohou být závěry jednoduše a účinně připevněny;
b) které jsou postaveny tak, že žádné zboží nemůže být odebráno ani přidáno, aniž by to zanechalo zjevné stopy násilného otevření nebo aniž by byla poškozena závěra;
c) které neobsahují žádné skryté prostory, v nichž by bylo možné zboží zatajit;
d) jejichž nákladové prostory jsou snadno přístupné pro kontrolu celními orgány.
4. Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti použít celní závěru, lze-li totožnost zboží určit popisem v prohlášení T1 nebo v průvodních dokladech s ohledem na případná jiná opatření ke ztotožnění zboží.
Článek 350
1. Vyhotovení prohlášení T1, které celní úřad odeslání předal hlavnímu povinnému nebo jeho zástupci, musí provázet zboží v průběhu celé přepravy.
2. Vyhotovení prohlášení T1 je nutno celním orgánům předložit kdykoli na jejich vyžádání.
Článek 351
Každý členský stát sdělí Komisi seznam celních úřadů příslušných pro provádění tranzitního režimu Společenství a jejich úřední hodiny. Komise sdělí tyto údaje ostatním členským státům.
Článek 352
1. Zásilka a vyhotovení prohlášení T1 se předkládají každému celnímu úřadu tranzitu.
2. Dopravce předá každému celnímu úřadu tranzitu potvrzení o přestupu hranice vyhotovené podle vzoru v příloze 46.
3. Celní úřady tranzitu provádějí prohlídku zboží jen tehdy, mají-li podezření na nesrovnalosti, které by mohly vést k zneužití celního režimu.
4. Pokud se přeprava uskutečňuje přes jiný celní úřad tranzitu, než který je uveden v prohlášení T1, zašle tento celní úřad potvrzení o přestupu hranice neprodleně celnímu úřadu tranzitu uvedenému v prohlášení T1.
Článek 353
Pokud se zboží nakládá nebo vykládá u celních orgánů tranzitu, předloží se jim vyhotovení prohlášení T1 předaná jedním nebo více celními úřady odeslání.
Článek 354
1. Zboží uvedené v prohlášení T1 může být přeloženo na jiný dopravní prostředek bez podání nového celního prohlášení pod dohledem celních orgánů členského státu, na jehož území se má překládka uskutečnit.
Celní orgány to v takovém případě vyznačí v prohlášení T1.
2. Celní orgány mohou za podmínek, které stanoví, povolit překládku bez dohledu.
Tuto překládku musí dopravce vyznačit v prohlášení T1 a uvědomit celní orgány členského státu, v němž se překládka uskutečnila, aby ji úředně potvrdily.
Článek 355
1. Je-li závěra během přepravy poškozena z příčiny nezávisející na vůli dopravce, požádá dopravce neprodleně celní orgány v členském státě, v němž se dopravní prostředek nachází, aby o tom sepsaly protokol.
Je-li to možné, připevní celní orgány nové závěry.
2. Při nehodách, které si vyžádají překládku zboží na jiný dopravní prostředek, se použije článek 354.
3. Pokud bezprostředně hrozící nebezpečí donutí dopravce k okamžité částečné nebo úplné vykládce zboží, může dopravce jednat na vlastní odpovědnost.
Tuto okolnost vyznačí v prohlášení T1.
Odstavec 1 se použije přiměřeně.
4. Pokud dopravce nemůže na základě nehody nebo jiné události nastalé během přepravy dodržet lhůtu podle článku 348, uvědomí o tom co nejrychleji celní orgán uvedený v odstavci 1.
Ten tuto skutečnost vyznačí v prohlášení T1.
Článek 356
1. Celním orgánům určení se předkládá zboží a prohlášení T1.
2. Celní orgán určení vyznačí na vyhotoveních prohlášení T1 výsledek své kontroly, zašle jedno vyhotovení neprodleně celnímu úřadu odeslání a druhé vyhotovení si ponechá.
3. Tranzitní režim Společenství může být ukončen i u jiného celního úřadu, než který je uveden v prohlášení T1.
Tento celní úřad se tím stává celním úřadem určení.
4. Lhůta stanovená celním úřadem odeslání, během níž má být zboží předloženo celnímu úřadu určení, je závazná pro celní orgány zemí, jejichž územím je zboží v tranzitním režimu Společenství přepravováno, a tyto orgány ji nesmí měnit.
5. Je-li zboží předloženo celnímu úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené celním úřadem odeslání, považuje se lhůta za dodrženou, je-li celnímu úřadu určení věrohodně prokázáno, že nedodržení lhůty bylo způsobeno okolnostmi, jež nelze přičítat dopravci nebo hlavnímu povinnému.
Článek 357
1. Osoba, která celnímu úřadu určení předkládá doklad o tranzitním režimu Společenství a zásilku, na niž se vztahuje, může na žádost obdržet stvrzenku.
2. Tiskopis stvrzenky, kterou se prokazuje, že byly celnímu úřadu určení předloženy doklad o tranzitním režimu Společenství a zásilka, na niž se vztahuje, musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze 47.
Pokud však jde o doklad o tranzitním režimu Společenství, lze stvrzenku vystavit podle vzoru na rubové straně zpětného listu.
3. Stvrzenku nejprve vyplní zúčastněná osoba.
Kromě části vyhrazené celnímu úřadu určení smí obsahovat i jiné údaje týkající se zásilky, avšak závaznost záznamů celního úřadu určení se omezuje na údaje, které jsou obsaženy ve zmíněné části.
Článek 358
Každý členský stát může určit jeden nebo více ústředních orgánů, kterým příslušné celní úřady členských států určení zasílají doklady.
Členské státy, které tyto úřady určí, o tom uvědomí Komisi a uvedou druh dokladů, které jim mají být zasílány.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy. Oddíl 2
Poskytnutí jistoty
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 359
1. Zajištění podle čl. 94 odst. 1 kodexu je platné v celém Společenství.
2. Zajištění může být poskytnuto globálně za více operací tranzitu Společenství nebo pro každou operaci jednotlivě.
3. Nestanoví-li čl. 373 odst. 2 jinak, spočívá zajištění ve společném a nerozdílném ručení třetí fyzické nebo právnické osoby, která splňuje podmínky stanovené v článku 195 kodexu.
4. Záruční listina pro ručení uvedené v odstavci 3 musí odpovídat
- vzoru v příloze 48, jestliže jde o globální záruku,
- vzoru v příloze 49, jestliže jde o individuální záruku,
- vzoru v příloze 50, jestliže jde o paušální záruku.
5. Vyžadují-li to vnitrostátní právní a správní předpisy nebo obchodní zvyklosti, může každý členský stát povolit, aby byla záruční listina vyhotovena v jiné formě, je-li tím dosaženo stejných právních účinků jako v případě záruční listiny podle vzoru.
Pododdíl 2
Globální záruka
Článek 360
Pokud operace režimu vnějšího tranzitu Společenství týkající se zboží dováženého na celní území Společenství ze třetích zemí, o němž bylo nebo má být provedeno zvláštní sdělení, zejména podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 [13], představují mimořádné riziko podvodů, přijmou celní správy členských států po dohodě s Komisí vhodná opatření, aby dočasně zakázaly použití globální záruky. Rozhodnutí celní správy členského státu zakázat použití globální záruky se vztahuje také na celní správy všech ostatních členských států. Celní správy členských států se vzájemně průběžně informují o přijatých rozhodnutích podle tohoto článku a sdělují je také Komisi.
Po uplynutí šesti měsíců Komise rozhodne, zda musí být přijatá opatření zachována.
Článek 361
Aniž je dotčen článek 360, stanoví se výše globálního záruky takto:
1. Globální záruka se stanoví postupem podle bodu 4 ve výši alespoň 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny.
2. Globální záruka se stanoví postupem podle bodu 4 na částku rovnou celkové výši cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, jestliže se vztahuje na operace režimu vnějšího tranzitu Společenství týkající se zboží, které
- se dováží na celní území Společenství,
- je uvedeno v seznamu v příloze 53 a
- bylo předmětem zvláštního sdělení Komise o tranzitních operacích představujících zvýšené riziko podvodů, zejména podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81. Celní orgány členských států však mohou globální záruku stanovit na 50 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, pro osoby,
- jež jsou usazeny v členském státě, v němž se záruka poskytuje,
- které nevyužívají tranzitní režim Společenství pouze příležitostně,
- jejichž finanční situace jim umožňuje splácet své závazky a
- které se nedopustily žádného závažného porušení celních ani daňových předpisů.
V případech podle tohoto pododstavce vyznačí celní úřad, který přijímá záruku, v kolonce 7 osvědčení o záruce podle čl. 362 odst. 3 některou z těchto poznámek:
- aplicación del punto 2 del artículo 361 del Reglamento (CEE) no 2454/93,
- anvendelse af artikel 361, nr.
2, i forordning (EØF) nr.
2454/93,
- Anwendung von Artikel 361 Nummer 2 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93,
- Εφαρμογή του άρθρου 361 σημείο 2 δεύτερο εδάφιο του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93,
- application of Article 361 (2) of Regulation (EEC) No 2454/93,
- application de l'article 361 point 2 du règlement (CEE) no 2454/93,
- applicazione dell'articolo 361, punto 2 del regolamento (CEE) n. 2454/93,
- toepassing van artikel 361, punt 2, van Verordening (EEG) nr.
2454/93,
- aplicação do ponto 2 do artigo 361.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93.
3. Jestliže se prohlášení pro tranzitní režim Společenství týká kromě zboží, na které se vztahuje bod 2, ještě jiného zboží, použijí se předpisy o výši globální záruky tak, jako by obě kategorie zboží byly obsaženy v různých celních prohlášeních.
Ke zboží některé z kategorií, jehož množství nebo hodnota jsou nevýznamné, se však nepřihlíží. 4. Za účelem uplatňování tohoto článku provede celní úřad, který přijímá zajištění odhad
- uskutečněných zásilek za období jednoho týdne,
Tento odhad provede na základě obchodních a účetních dokladů zúčastněné osoby, které se vztahují k přepravu zboží v minulém roce, a výsledná částka se dělí 52.
U zúčastněných osob, které zahájily svou činnost teprve nedávno, provede celní úřad záruky spolu se zúčastněnou osobou odhad množství, hodnot a daňového zatížení pro zboží, které bude přepraveno v daném období, na základě dostupných údajů.
Extrapolací stanoví celní úřad záruky hodnotu a předpokládané daňové zatížení pro zboží, které bude přepravováno v období jednoho týdne. Celní úřad záruky každoročně přezkoumává výši globální záruky, zejména na základě informací získaných od celních úřadů odeslání, a případně ji upravuje.
Článek 362
1. Globální záruka se poskytuje u celního úřadu záruky.
2. Celní úřad záruky stanoví výši ručení, přijímá prohlášení o záruce a uděluje hlavnímu povinnému povolení, aby v rámci záruky provedl jakoukoli operaci tranzitu Společenství, bez ohledu na celní úřad odeslání.
3. Každé osobě, které je uděleno povolení předem, je za podmínek stanovených v článcích 363 až 366 vydáno osvědčení o záruce v jednom nebo více vyhotoveních na tiskopise podle vzoru uvedeného v příloze 51.
4. V každém prohlášení T1 je nutno uvést odkaz na toto osvědčení.
5. Celní úřad záruky může povolení udělené předem zrušit, pokud již nejsou splněny podmínky, za kterých bylo uděleno.
Článek 363
1. Na rubové straně osvědčení o záruce určí hlavní povinný na vlastní odpovědnost při jeho vydání nebo kdykoli později během jeho platnosti osoby, které jsou oprávněny jeho jménem podepisovat celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
Určení spočívá v uvedení jména a příjmení oprávněné osoby a jejího podpisového vzoru.
Každý nový zápis oprávněné osoby potvrdí hlavní povinný svým podpisem.
Záleží na hlavním povinném, zda proškrtne kolonky, která nehodlá použít.
2. Hlavní povinný může kdykoli zrušit zápis jména oprávněné osoby na rubové straně osvědčení.
Článek 364
Každá osoba, která je zapsána na rubovou stranu osvědčení o záruce předloženého některému celnímu úřadu odeslání, se považuje za oprávněného zástupce hlavního povinného.
Článek 365
Platnost osvědčení o záruce nesmí být delší než dva roky.
Celní úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.
Článek 366
V případě zrušení záruky je hlavní povinný povinen neprodleně vrátit celnímu úřadu záruky veškerá platná osvědčení o záruce, která mu byla vydána. Členské státy sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která nebyla vrácena.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Pododdíl 3
Paušální záruka
Článek 367
1.
Každý členský stát může povolit, aby ručitel bez ohledu na to, kdo je hlavním povinným, poskytl na jedno celní prohlášení jeden záruční doklad na paušální částku 7000 ECU a zajišťující zaplacení dlužného cla a případných ostatních dávek ve vztahu ke každé operaci tranzitu Společenství prováděné na jeho odpovědnost.
Článek 368 tím není dotčen.
2. Paušální záruka se skládá u celního úřadu záruky.
Článek 368
1. S výjimkou případů uvedených v odstavcích 2 a 3 nesmí celní úřad odeslání vyžadovat vyšší záruku, než je paušální částka ve výši 7000 ECU na jedno celní prohlášení pro tranzit Společenství, bez ohledu na to, jaká je výše cla a ostatních dávek týkajících se zboží, na které se celní prohlášení vztahuje.
2. Jestliže za zvláštních okolností představuje přeprava určitého zboží zvýšené riziko a paušální záruka ve výši 7000 ECU je proto nedostatečná, vyžaduje celní úřad odeslání vyšší záruku ve výši určitého násobku 7000 ECU nezbytného k zajištění cla za veškeré odesílané zboží.
3. Při přepravě zboží, které je uvedeno v seznamu v příloze 52, se paušální záruka zvyšuje, je-li množství přepravovaného zboží vyšší než množství odpovídající paušální částce 7000 ECU. V těchto případech činí paušální částka záruky určitý násobek 7000 ECU nezbytný k zajištění pro množství odesílaného zboží.
4. V případech uvedených v odstavcích 2 a 3 předá hlavní povinný celnímu úřadu odeslání potřebný počet záručních dokladů paušální záruky znějících na 7000 ECU.
Článek 369
1. Jestliže se prohlášení pro tranzitní režim Společenství týká kromě zboží uvedeného v seznamu v příloze 52 ještě jiného zboží, použijí se předpisy o paušální záruce tak, jako by obě kategorie zboží byly obsaženy v různých celních prohlášeních.
2. Odchylně od odstavce 1 se nepřihlíží ke zboží některé z kategorií, jehož množství nebo hodnota jsou nevýznamné.
Článek 370
1. Přijetím závazku ručitele celním úřadem záruky se ručitel opravňuje za podmínek stanovených v záruční listině vydávat požadované záruční doklady paušální záruky osobám, které hodlají jako hlavní povinný provádět operaci tranzitu Společenství od celního úřadu odeslání, který si zvolí.
2. Tiskopis pro záruční doklad paušální záruky musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze 54.
Údaje na rubové straně vzoru však mohou být umístěny také v horní části přední strany před údajem o vystaviteli, přičemž ostatní údaje zůstávají nezměněny.
3. Ručitel ručí za každý záruční doklad paušální záruky do výše 7000 ECU.
4. Aniž jsou dotčeny články 368 až 371, může hlavní povinný na základě každého záručního dokladu paušální záruky provádět operaci tranzitu Společenství.
Doklad předá celnímu úřadu odeslání, a ten jej uschová.
Článek 371
Ručitel může vystavit záruční doklady paušální záruky, které
- se nevztahují na operaci tranzitu Společenství, která se týká zboží uvedeného v příloze 52 a
- mohou být pro jiné zboží, než je uvedeno v první odrážce, použity nejvýše v počtu sedmi záručních dokladů na dopravní prostředek ve smyslu čl. 347 odst. 2. K tomuto účelu uvede ručitel na záruční doklady paušální záruky, které vystaví, úhlopříčně velkými písmeny některou z těchto poznámek:
- VALIDEZ LIMITADA; APLICACIÓN DEL ARTÍCULO 371 DEL REGLAMENTO (CEE) No 2454/93,
- BEGRÆNSET GYLDIGHED — ARTIKEL 371, I FORORDNING (EØF) Nr. 2454/93,
- BESCHRÄNKTE GELTUNG — ARTIKEL 371 DER VERORDNUNG (EWG) Nr. 2454/93,
- ΠΕΡΙΟΡΙΣΜΕΝΗ ΙΣΧΥΣ: ΕΦΑΡΜΟΓΗ ΤΟΥ ΑΡΘΡΟΥ 371 ΤΟΥ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93,
- LIMITED VALIDITY — APPLICATION OF ARTICLE 371 OF REGULATION (EEC) No 2454/93,
- VALIDITÉ LIMITÉE — APPLICATION DE L'ARTICLE 371 DU RÈGLEMENT (CEE) No 2454/93,
- VALIDITÀ LIMITATA — APPLICAZIONE DELL'ARTICOLO 371 DEL REGOLAMENTO (CEE) N. 2454/93,
- BEPERKTE GELDIGHEID — TOEPASSING VAN ARTIKEL 371 VAN VERORDENING (EEG) Nr. 2454/93,
- VALIDADE LIMITADA; APLICAÇÃO DO ARTIGO 371.o DO REGULAMENTO (CEE) N.o 2454/93.
Článek 372
V případě zrušení záruky uvědomí členský stát, o jehož celníúřad záruky se jedná, neprodleně ostatní členské státy.
Pododdíl 4
Individuální zajištění
Článek 373
1. Individuální zajištění za jednu operaci tranzitu Společenství se poskytuje u celního úřadu odeslání.
Celní úřad odeslání určí jeho výši.
2. Individuální zajištění podle odstavce 1 může být poskytnuto složením hotovosti u celního úřadu odeslání.
V takovém případě se zajištění uvolní, jakmile je u celního úřadu odeslání vyřízeno prohlášení T1.
Pododdíl 5
Společná ustanovení k pododdílům 1 až 4
Článek 374
1 kodexu je ručitel zproštěn svých závazků po uplynutí lhůty dvanácti měsíců ode dne registrace prohlášení T1, jestliže jej celní orgán členského státu odeslání nevyrozumí, že prohlášení T1 nebylo vyřízeno. Jestliže ručitele celní orgány ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci vyrozumí, že prohlášení T1 nebylo vyřízeno, musí mu rovněž oznámit, že je nebo může být povinen zaplatit částky, za něž ručí s ohledem na danou operaci tranzitu Společenství.
Toto oznámení musí ručitel obdržet nejpozději tři roky ode dne registrace prohlášení T1.
Jestliže ručitel neobdrží oznámení ve výše uvedené lhůtě, je zproštěn svých závazků.
Pododdíl 6
Zproštění povinnosti poskytnout jistotu
Článek 375
1. Písemný závazek, který přijímá zúčastněná osoba podle čl. 95 odst. 2 písm. e) kodexu, aby byla zproštěna povinnosti poskytnout jistotu pro operace tranzitu Společenství, musí odpovídat vzoru v příloze 55.
2. Vyžadují-li to vnitrostátní, právní a správní předpisy nebo obchodní zvyklosti, může každý členský stát povolit, aby zúčastněná osoba přijala závazek v jiné formě, je-li tím dosaženo stejných právních účinků jako v případě závazku podle vzoru.
Článek 376
1. Podle čl. 95 odst. 3 kodexu se zproštění povinnosti poskytnout jistotu nevztahuje na zboží,
a) jehož celková hodnota na jednu zásilku je vyšší než 100000 ECU;
nebo b) které je uvedeno v seznamu v příloze 56 jako zboží, které představuje zvýšené riziko.
2. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu nelze použít v případech, kdy je podle článku 360 zakázáno používat globální záruku.
Článek 377
1. Je-li uplatňováno zproštění povinnosti poskytnout jistotu, musí být v odpovídajícím prohlášení T1 uveden odkaz na osvědčení podle čl. 95 odst. 4 kodexu.
2. Tiskopis osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze 57.
3. Na rubové straně osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu určí hlavní povinný na vlastní odpovědnost při jeho vydání nebo kdykoli později během jeho platnosti osoby, které jsou oprávněny jeho jménem podepisovat celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
Určení spočívá v uvedení jména a příjmení oprávněné osoby a jejího podpisového vzoru.
Každý nový zápis oprávněné osoby potvrdí hlavní povinný svým podpisem.
Záleží na hlavním povinném, zda proškrtne kolonky, která nehodlá použít. Hlavní povinný může kdykoli zrušit zápis jména oprávněné osoby na rubové straně osvědčení.
4. Každá osoba, která je zapsána na rubovou stranu osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu předloženého některému celnímu úřadu odeslání, se považuje za oprávněného zástupce hlavního povinného.
5. Platnost osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu nesmí být delší než dva roky.
Orgány, které zproštění povinnosti přiznají, ji však mohou jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.
6. V případě zrušení zproštění povinnosti poskytnout jistotu je hlavní povinný povinen neprodleně vrátit orgánům, které povolení udělily, veškerá platná osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu, která mu byla vydána. Členské státy sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která nebyla vrácena. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Oddíl 3
Nesrovnalosti a prokázání řádného provedení operace
Článek 378
1. Aniž je dotčen článek 215 kodexu, jestliže zásilka nebyla předložena celnímu úřadu určení a jestliže nelze zjistit místo porušení předpisů nebo nesrovnalostí, považuje se toto porušení předpisů nebo nesrovnalosti za spáchané
- v členském státě, o jehož celní úřad odeslání se jedná, nebo
- v členském státě, o jehož celní úřad tranzitu se jedná při vstupu do Společenství a kterému bylo odevzdáno potvrzení o přestupu hranice, není-li ve lhůtě stanovené v čl. 379 odst. 2 celním orgánům věrohodně prokázáno řádné provedení operace nebo místo, na kterém byly porušení předpisů nebo nesrovnalosti skutečně spáchány.
2. Jestliže se porušení předpisů nebo nesrovnalosti při neexistenci takového důkazu považují za spáchané v členském státě odeslání nebo v členském státě vstupu ve smyslu odst. 1 druhé odrážky, uloží tento členský stát cla a jiné dávky týkající se daného zboží podle předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních předpisů.
3. Jestliže se před uplynutím lhůty tří let ode dne registrace prohlášení T1 zjistí členský stát, ve kterém byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti, uloží tento členský stát cla a ostatní poplatky (s výjimkou těch, které se ukládají podle odstavce 2 jako vlastní příjmy Společenství) týkající se daného zboží podle předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních předpisů.
Jakmile se prokáže zaplacení těchto cel a ostatních dávek, vrátí se původně uložená cla a ostatní poplatky (s výjimkou těch, která byly uloženy jako vlastní příjmy Společenství).
4. Záruka, která se vztahuje na uskutečněnou tranzitní operaci, se uvolní teprve po uplynutí uvedené tříleté lhůty nebo případně po zaplacení cla nebo jiných dávek platných v členském státě, v němž byly porušení předpisů nebo nesrovnalosti skutečně spáchány. Členské státy přijmou opatření potřebná k zamezení porušování předpisů a nesrovnalostí a k jejich účinnému trestání.
Článek 379
1. Jestliže zásilka nebyla předložena celnímu úřadu určení a jestliže nelze zjistit místo porušení předpisů nebo nesrovnalosti, oznámí to celní úřad odeslání hlavnímu povinnému co nejdříve, nejpozději však před uplynutím jedenácti měsíců ode dne registrace prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
2. V oznámení podle odstavce 1 musí být uvedena zejména lhůta, ve které je celnímu úřadu odeslání třeba věrohodně prokázat řádné provedení tranzitní operace nebo skutečné místo porušení předpisů nebo nesrovnalostí.
Tato lhůta činí tři měsíce ode dne oznámení podle odstavce 1.
Není-li tento důkaz předložen, uloží příslušný členský stát po uplynutí lhůty odpovídající clo a ostatní dávky.
Jestliže tento členský stát není členským státem, v němž se nachází celní úřad odeslání, sdělí tyto skutečnosti neprodleně uvedenému členskému státu.
Článek 380
Řádné provedení tranzitní operace ve smyslu čl. 378 odst. 1 se příslušným orgánům věrohodně prokazuje zejména
a) předložením dokladu potvrzeného celními orgány, z nějž vyplývá, že dotyčné zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo v případech uvedených v článku 406 schválenému příjemci.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží;
nebo b) předložením celního dokladu o propuštění pro domácí spotřebu vystaveného ve třetí zemi nebo opisu nebo fotokopie tohoto dokladu; opis nebo fotokopie musí ověřit buď subjekt, který vydal prvopis dokladu, orgán dotyčné třetí země nebo orgán členského státu.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží.
KAPITOLA 5
Režim vnitřního tranzitu Společenství
Článek 381
1. Pokud má být zboží dopravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, musí být pro ně vystaveno prohlášení T2.
Prohlášení T2 je celní prohlášení na tiskopise podle vzoru uvedeného v přílohách 31 až 34, který se vyplňuje podle vysvětlivek uvedených v příloze 37.
2. Na režim vnitřního tranzitu Společenství se použije kapitola 4 přiměřeně.
KAPITOLA 6
Společná ustanovení ke kapitolám 4 a 5
Článek 382
1.
Jestliže zásilky obsahují zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, mohou být k témuž tiskopisu celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství připojeny doplňkové listy označené "T1 bis" nebo "T2 bis".
V tomto případě se v uvedeném tiskopise v pravém pododdílu kolonky 1 uvede značka "T"; volný prostor za značkou "T" se proškrtne; dále se proškrtnou kolonky 32 "Pořadové číslo položky", 33 "Zbožový kód", 35 "Hrubá hmotnost (kg)", 38 "Čistá hmotnost (kg)" a případně 44 "Zvláštní záznamy/Předložené doklady/Osvědčení a povolení". Pořadová čísla doplňkových listů se značkou "T1 bis" a doplňkových listů se značkou "T2 bis" se uvedou v kolonce 31 "Nákladové kusy a popis zboží" tiskopisu použitého pro celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
2. Jestliže v pravém pododdílu kolonky 1 použitého tiskopisu nebyla uvedena některá ze značek "T1", "T1 bis" nebo "T2", "T2 bis", nebo jde-li o zásilky, které obsahují zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství a nebyl dodržen odstavec 1 a článek 383, považuje se zboží přepravované na podkladě takových dokladů za zboží přepravované v režimu vnějšího tranzitu Společenství. Pro uložení vývozního cla nebo uplatnění vývozních opatření stanovených v rámci společné obchodní politiky se však toto zboží považuje za zboží přepravované v režimu vnitřního tranzitu Společenství.
Článek 383
Jestliže zásilky obsahují zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, je nutno vystavit samostatné ložné listy, které mohou být připojeny k témuž tiskopisu celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství. V tomto případě se v uvedeném tiskopise v pravém pododdílu kolonky 1 uvede značka "T"; volný prostor za značkou "T" se proškrtne; dále se proškrtnou kolonky 15 "Země odeslání/vývozu", 32 "Pořadové číslo položky", 33 "Zbožový kód", 35 "Hrubá hmotnost (kg)", 38 "Čistá hmotnost (kg)" a případně 44 "Zvláštní záznamy/Předložené doklady/Osvědčení a povolení".
Pořadová čísla ložných listů týkající se každé z obou kategorií zboží se uvedou v kolonce 31 "Nákladové kusy a popis zboží" použitého tiskopisu.
Článek 384
V případě potřeby se celní orgány členských států vzájemně informují o zjištěních, písemnostech, zprávách, protokolech a informacích, které se vztahují na přepravu v tranzitním režimu Společenství, a na nesrovnalosti a porušení tohoto režimu.
Článek 385
Tranzitní celní prohlášení a doklady musí být vystaveny v některém z úředních jazyků Společenství, který schvalují celní orgány členského státu odeslání. To se však nevztahuje na záruční doklady paušálního ručení. V případě potřeby mohou celní orgány jiného členského státu, ve kterém musí být celní prohlášení nebo doklady předloženy, vyžadovat jejich překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. Úřední jazyk, který se má použít pro osvědčení o záruce, stanoví celní orgány členského státu, o jejichž celní úřad záruky se jedná. Úřední jazyk, který se má použít pro osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu, stanoví celní orgány členského státu, v němž je toto povolení uděleno.
Článek 386
1. Na tiskopisy ložných listů, potvrzení o přestupu hranice a stvrzenek se použije bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 40 g/m2, který musí být tak pevný, že se při běžném používání netrhá ani nemačká.
2. Na tiskopisy záručních dokladů paušální záruky se použije bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 55 g/m2.
Papír musí být na pozadí opatřen růžovým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
3. Na tiskopisy osvědčení o záruce a osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu se použije bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 100 g/m2.
Papír musí být z obou stran na pozadí opatřen gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
Vzor je
- v případě osvědčení o záruce zelený,
- v případě osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu světle modrý.
4. Papír používaný podle odstavců 1, 2 a 3 je bílý, s výjimkou papíru pro ložné listy uvedené v čl. 341 odst. 2, v jejichž případě je volba barvy papíru ponechána na zúčastněné osobě.
Článek 387
Tiskopisy mají rozměry
a) 210 × 297 mm u ložných listů, přičemž přípustná odchylka je do – 5 mm a do + 8 mm na délku;
b) 210 × 148 mm u potvrzení o přestupu hranice, osvědčení o záruce a osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu;
c) 148 × 105 mm u stvrzenek a záručních dokladů paušální záruky.
Článek 388
1. Tiskopisy záručních dokladů paušální záruky musí obsahovat jméno a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci. Záruční doklady paušální záruky jsou kromě toho opatřeny identifikačním pořadovým číslem.
2. Tisk tiskopisů osvědčení o záruce a osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu provádějí nebo zajišťují členské státy.
Každé osvědčení musí být opatřeno identifikačním pořadovým číslem.
3. Tiskopisy osvědčení o záruce, osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu a záručních dokladů paušální záruky musí být vyplněny buď strojopisem, nebo mechanografickým či podobným postupem.
4. Tiskopisy ložných listů, potvrzení o přestupu hranice a stvrzenek mohou být vyplněny buď strojopisem, nebo mechanografickým či podobným postupem, nebo čitelně rukou, inkoustem a hůlkovým písmem.
Tiskopisy nesmějí obsahovat výmazy ani přepisy. Změny je třeba provádět škrtnutím nesprávných a případně doplněním nezbytných údajů.
Každá takto provedená oprava musí být podepsána osobou, která ji provedla, a výslovně potvrzena celním orgánem.
KAPITOLA 7
Zjednodušující opatření
Oddíl 1
Zjednodušený postup pro vydávání dokladu, kterým se prokazuje status zboží Společenství
Článek 389
Aniž je dotčen čl. 317 odst.
4, mohou celní orgány každého členského státu povolit kterékoli osobě (dále jen "schválený odesílatel"), která splňuje podmínky článku 390 a která hodlá prokazovat status zboží Společenství předložením dokladu T2L podle čl.
315 odst. 1 nebo některým z dokladů uvedených v článku 317 (dále jen "obchodní doklady"), použití tohoto dokladu, aniž by bylo nutno jej předkládat celním orgánům členského státu odeslání k záznamu.
Článek 390
1. Povolení podle článku 389 se uděluje pouze osobám,
a) které odesílají zboží pravidelně;
b) jejichž záznamy umožňují celním orgánům kontrolovat dané operace a
c) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů.
2. Celní orgány mohou povolení odejmout, jestliže schválený odesílatel již nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1 nebo nedodržuje pravidla stanovená v tomto oddílu nebo v povolení.
Článek 391
1. V povolení, které udělují celní orgány, se zejména stanoví
a) celní úřad příslušný pro předběžné potvrzení tiskopisů používaných vystavování dotyčných dokladů podle čl. 392 odst. 1 písm. a);
b) způsoby, jimiž má schválený odesílatel prokazovat řádné použití těchto tiskopisů. 2. Celní orgány stanoví, v jaké lhůtě a jakým způsobem uvědomí schválený odesílatel příslušný celní úřad, aby tento úřad mohl případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu.
Článek 392
1. Povolení stanoví, že kolonka C "Celní úřad odeslání" na přední straně tiskopisů použitých pro vystavení dokladu T2L a případně doplňkových listů T2L bis nebo na přední straně daných obchodních dokladů
a) se předem opatří otiskem razítka celního úřadu uvedeného v čl. 391 odst. 1 písm. a) a podpisem úředníka tohoto celního úřadu,
nebo b) opatří schválený odesílatel otiskem zvláštního kovového razítka schváleného celními orgány, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62, přičemž tento otisk může být na tiskopisy předtištěn, jestliže tisk provádí tiskárna k tomu schválená.
2. Schválený odesílatel tiskopis vyplní a podepíše nejpozději v okamžiku odeslání zboží.
Uvede dále v kolonce tranzitního dokladu T2L vyhrazeném pro kontrolu celního úřadu odeslání nebo na dobře viditelném místě použitého obchodního dokladu název příslušného celní úřadu, datum vystavení a některou z těchto poznámek:
- Procedimiento simplificado,
- Forenklet fremgangsmåde,
- Vereinfachtes Verfahren,
- Απλουστευμένη διδικασία,
- Simplified procedure,
- Procédure simplifée,
- Procedura semplificata,
- Vereenvoudigde regeling,
- Procedimento simplificado.
3. Vyplněný tiskopis doplněný údaji podle odstavce 2 a podepsaný schváleným odesílatelem se považuje za doklad prokazující, že dané zboží je zbožím Společenství.
Článek 393
1. Celní orgány mohou schválenému odesílateli povolit, aby doklady T2L nebo použité obchodní doklady opatřené otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze 62 vytvořené pomocí počítačového zpracování dat nepodepisoval.
Toto povolení se udělí za podmínky, že se schválený odesílatel celním orgánům předem písemně zaváže, že přijímá odpovědnost za právní důsledky vystavení všech dokladů T2L nebo obchodních dokladů opatřených otiskem zvláštního razítka.
2. Doklady T2L nebo obchodní doklady vystavené podle odstavce 1 musí být namísto podpisu schváleného odesílatele opatřeny některou z těchto poznámek:
- Dispensa de firma,
- Fritaget for underskrift,
- Freistellung von der Unterschriftsleistung,
- Δεν απαιτείται υπογραφή,
- Signature waived,
- Dispense de signature,
- Dispensa dalla firma,
- Van ondertekening vrijgesteld,
- Dispensada a assinatura.
Článek 394
Schválený odesílatel je povinen vyhotovit kopii všech dokladů T2L nebo obchodních dokladů vystavených podle tohoto oddílu.
Celní orgány stanoví postupy, kterými se tato kopie předkládá ke kontrolním účelům a uchovává alespoň dva roky.
Článek 395
1. Schválený odesílatel je povinen
a) dodržovat všechny podmínky stanovené v tomto oddílu a v povolení;
b) přijmout všechna potřebná opatření, aby bezpečně uchovával zvláštní razítko nebo tiskopisy opatřené otiskem razítka celního úřadu uvedeného v čl. 391 odst. 1 písm. a) nebo zvláštního razítka.
2. Zneužije-li kdokoli tiskopisy k vystavení dokladů T2L nebo obchodních dokladů, které jsou předem opatřeny otiskem razítka celního úřadu uvedeného v čl. 391 odst. 1 písm. a) nebo zvláštního razítka, odpovídá schválený odesílatel, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření, za zaplacení dlužného cla a ostatních dávek uložených v členském státě v důsledku tohoto zneužití, pokud neprokáže celním orgánům, které jej schválily, že přijal opatření uvedená v odst. 1 písm. b).
Článek 396
Celní orgány členského státu odeslání mohou určité kategorie zboží a určité pohyby zboží vyloučit z působnosti tohoto oddílu.
Oddíl 2
Zjednodušení tranzitních formalit u celních úřadů odeslání a určení
Článek 397
Pokud se zboží přepravuje v tranzitním režimu Společenství, zjednodušují se související formality podle tohoto oddílu. Na zboží, na které se vztahují články 463 až 470, však tento oddíl nelze použít.
Pododdíl 1
Formality u celního úřadu odeslání
Článek 398
Celní orgány každého členského státu mohou kterékoli osobě, která splňuje podmínky stanovené v článku 399 a která hodlá přepravovat zboží v tranzitním režimu Společenství (dále jen "schválený odesílatel"), povolit, aby celnímu úřadu odeslání nepředkládala zboží ani nepodávala celní prohlášení pro toto zboží.
Článek 399
1.
Povolení podle článku 398 se uděluje pouze osobám,
a) které odesílají zboží pravidelně;
b) jejichž záznamy umožňují celním orgánům kontrolovat dané operace;
c) které poskytly globální záruku, jestliže to vyžadují předpisy o tranzitním režimu Společenství a
d) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů.
2. Celní orgány mohou povolení odejmout, jestliže schválený odesílatel již nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1 nebo nedodržuje pravidla stanovená v tomto pododdílu nebo v povolení.
Článek 400
V povolení, které udělují celní orgány, se zejména stanoví
a) jeden nebo více celních úřadů, které jsou jako celní úřady odeslání příslušné pro uskutečňované zásilky;
b) lhůta a ostatní pravidla, podle kterých schválený odesílatel oznamuje zamýšlené odeslání zásilek celnímu úřadu odeslání, aby tento úřad mohl případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu;
c) lhůta, ve které musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení;
d) opatření, která je nutno přijmout ke ztotožnění zboží.
Příslušné celní orgány mohou stanovit, že dopravní prostředky nebo nákladové kusy musí schválený odesílatel opatřit zvláštními závěrami, jejichž vzor schvalují celní orgány.
Článek 401
1. Povolení stanoví, že kolonka vyhrazená pro celní úřad odeslání na přední straně tiskopisu celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství
a) se předem opatří otiskem razítka celního úřadu odeslání a podpisem úředníka tohoto celního úřadu; nebo
b) opatří schválený odesílatel otiskem zvláštního kovového razítka schváleného celními orgány, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62, avšak tento otisk může být na tiskopisy předtištěn, jestliže tisk provádí tiskárna k tomu schválená. Schválený odesílatel musí v této kolonce uvést datum odeslání zboží a opatřit tranzitní prohlášení číslem podle pravidel stanovených v povolení.
2. Celní orgány mohou předepsat použití tiskopisů, které jsou opatřeny rozlišovacím znakem.
Článek 402
1. Nejpozději v okamžiku odeslání zboží uvede schválený odesílatel v řádně vyplněném celním prohlášení pro tranzitní režim Společenství na přední straně výtisků 1 a 4 v kolonce "Kontrola celním úřadem odeslání" lhůtu pro předložení zboží celnímu úřadu určení, opatření přijatá ke ztotožnění zboží a některou z těchto poznámek:
- Procedimiento simplificado,
- Forenklet fremgangsmåde,
- Vereinfachtes Verfahren,
- Απλουστευμένη διαδικασία,
- Simplified procedure,
- Procédure simplifiée,
- Procedura semplificata,
- Vereenvoudigde regeling,
- Procedimento simplificado.
2. Po odeslání se výtisk 1 neprodleně zašle celnímu úřadu odeslání.
Celní orgány mohou v povolení stanovit, že se výtisk 1 zašle celnímu úřadu odeslání, jakmile je celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství vyplněno.
Ostatní výtisky provázejí zboží podle článků 341 až 380.
3. Jestliže celní orgány členského státu odeslání provádějí při odeslání zásilky kontrolu, zaznamenají to v kolonce "Kontrola celním úřadem odeslání" na přední straně výtisků 1 a 4 celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
Článek 403
Řádně vyplněné celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství s údaji podle čl. 402 odst. 1 se podle povahy věci považuje za doklad pro režim vnějšího nebo vnitřního tranzitu Společenství a schválený odesílatel, který je podepsal, se stává hlavním povinným.
Článek 404
1. Celní orgány mohou schválenému odesílateli povolit, aby celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství opatřené otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze 62 vytvořené pomocí počítačového zpracování dat nepodepisoval.
Toto povolení se udělí za podmínky, že se schválený odesílatel celním orgánům předem písemně zaváže, že bude hlavním povinným u všech operací tranzitu Společenství, které budou provedeny na podkladě dokladu o tranzitním režimu Společenství s otiskem zvláštního razítka.
2. Doklady o tranzitním režimu Společenství vystavené podle odstavce 1 musí být v kolonce vyhrazeném pro podpis schváleného odesílatele opatřeny některou z těchto poznámek:
- Dispensa de firma,
- Fritaget for underskrift,
- Freistellung von der Unterschriftsleistung,
- Δεν απαιτείται υπογραφή,
- Signature waived,
- Dispense de signature,
- Dispensa dalla firma,
- Van ondertekening vrijgesteld,
- Dispensada a assinatura.
Článek 405
1. Schválený odesílatel je povinen
a) dodržovat všechny podmínky stanovené v tomto oddílu a v povolení a
b) přijmout všechna potřebná opatření, aby bezpečně uchovával zvláštní razítko nebo tiskopisy opatřené otiskem razítka celního úřadu nebo zvláštního razítka.
2. Zneužije-li kdokoli tiskopisy, které jsou předem opatřeny otiskem razítka celního úřadu nebo zvláštního razítka, odpovídá schválený odesílatel, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření, za zaplacení dlužného cla a ostatních dávek uložených v členském státě na přepravované zboží provázené těmito tiskopisy, pokud neprokáže celním orgánům, které jej schválily, že přijal opatření uvedená v odst. 1 písm. b).
Pododdíl 2
Formality u celního úřadu určení
Článek 406
1. Celní orgány každého členského státu mohou povolit, aby zboží přepravované v tranzitním režimu Společenství nebylo předkládáno celnímu úřadu určení, jestliže je určeno osobě, která splňuje podmínky stanovené v článku 407 (dále jen "schválený příjemce") a které předem udělily povolení celní orgány členského státu, o jehož celní úřad určení se jedná.
2. V případech podle odstavce 1 splní hlavní povinný své povinnosti podle čl. 96 odst. 1 písm. a) kodexu, jakmile předá vyhotovení dokladu o tranzitním režimu Společenství, která provázela zásilku, a zboží v nezměněném stavu schválenému příjemci ve stanovené lhůtě v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.
3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vystaví schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku, v níž uvede, že mu byly doklad i zboží předány.
Článek 407
1. Povolení podle článku 406 se uděluje pouze osobám,
a) které pravidelně přijímají zásilky v tranzitním režimu Společenství;
b) jejichž záznamy umožňují celním orgánům kontrolovat dané operace;
c) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů.
2. Celní orgány mohou povolení odejmout, jestliže schválený příjemce již nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1 nebo nedodržuje pravidla stanovená v tomto pododdílu nebo v povolení.
Článek 408
1. V povolení, které udělují celní orgány, se zejména stanoví
a) jeden nebo více celních úřadů, které jsou jako celní úřady určení příslušné pro zásilky, které obdrží schválený příjemce;
b) lhůta a ostatní pravidla, podle kterých schválený příjemce oznamuje zamýšlený příchod zásilek celnímu úřadu určení, aby tento úřad mohl případně při příchodu zboží provést jeho kontrolu.
2. Aniž je dotčen článek 410, určí celní orgány v povolení, zda může schválený příjemce nakládat s obdrženým zbožím bez zásahu celního úřadu určení.
Článek 409
1. Pokud jde o zásilky, které došly do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen
a) neprodleně oznámit celnímu úřadu určení postupy stanovenými v povolení, že zboží případně přebývá, chybí, bylo zaměněno nebo došlo k jiným nesrovnalostem, například porušení závěr;
b) předat celnímu úřadu určení neprodleně vyhotovení dokladu o tranzitním režimu Společenství, která provázela zásilku, a zároveň mu sdělit datum příchodu a stav případně přiložených závěr.
2. Celní úřad určení opatří tato vyhotovení dokladu o tranzitním režimu Společenství předepsanými záznamy.
Pododdíl 3
Jiná ustanovení
Článek 410
Celní orgány členského státu odeslání nebo určení mohou pro určité kategorie zboží vyloučit použití zjednodušených postupů uvedených v článcích 398 a 406.
Článek 411
1. Jestliže se zproštění povinnosti podání celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství celnímu úřadu odeslání vztahuje na zboží, které se přepravuje na podkladě nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR podle článků 413 až 442, určí celní orgány, jaká opatření jsou potřebná k zajištění, že listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo jeden z listů 2, 3A a 3B předávacího listu TR budou opatřeny značkou "T1" nebo "T2".
2. Je-li zboží přepravované podle článků 413 až 442 určeno schválenému příjemci, mohou celní orgány odchylně od čl.
406 odst. 2 a 409 odst.
1 písm. b) stanovit, že listy 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR předloží celnímu úřadu určení železniční společnost nebo dopravní podnik.
Oddíl 3
Zjednodušení formalit pro přepravu zboží po železnici
Pododdíl 1
Obecná ustanovení pro přepravu po železnici
Článek 412
Článek 352 se nevztahuje na přepravu zboží po železnici. Je-li podle čl. 352 odst. 2 nutné předat potvrzení o přestupu hranice, považují se za tento doklad záznamy železniční společnosti.
Článek 413
Jestliže se zboží přepravuje v tranzitním režimu Společenství, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží, kterou provádějí železniční společnosti na podkladě "nákladního listu CIM a expresní zásilky" (dále jen "nákladní list CIM"), podle článků 414 až 425, 441 a 442.
Článek 414
Nákladní list CIM nahrazuje
a) u zboží, které se přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství, celní prohlášení nebo prohlášení T1;
b) pro zboží, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství, celní prohlášení nebo prohlášení T2.
Článek 415
Železniční společnost každého členského státu uchovává své záznamy v ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách k dispozici pro celní orgány své země, aby mohla být prováděna kontrola.
Článek 416
1. Železniční společnost, která převezme zboží k přepravě na podkladě nákladního listu CIM nahrazujícího celní prohlášení nebo prohlášení T1 nebo T2, se stává pro tuto operaci hlavním povinným.
2. Železniční společnost členského státu, přes jehož území zásilka vstoupila na celní území Společenství, se stává hlavním povinným pro operace týkající se zboží, které přijala k přepravě železniční společnost třetí země.
Článek 417
Železniční společnosti zajistí, aby při přepravě prováděné v tranzitním režimu Společenství byly použity nálepky s piktogramem, jehož vzor obsahuje příloha 58. Jedná-li se o uzavřené náklady, lepí se nálepky na nákladní list CIM a na příslušný vagón a v ostatních případech na nákladový kus nebo nákladové kusy.
Článek 418
Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že
- přeprava, která měla končit uvnitř celního území Společenství, končí mimo celní území Společenství,
smějí železniční společnosti plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem celního úřadu odeslání. Ve všech ostatních případech smějí železniční společnosti změněnou přepravní smlouvu plnit; o provedených změnách neprodleně uvědomí celní úřad odeslání.
Článek 419
1. Jestliže přeprava v tranzitním režimu Společenství začíná na celním území Společenství a zde má také končit, předkládá se nákladní list CIM celnímu úřadu odeslání.
2. Celní úřad odeslání zřetelně zaznamená v kolonce vyhrazeném pro úřední záznamy listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM:
- značku "T1", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství,
- značky "T2", "T2ES" nebo "T2PT" podle povahy věci, jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. b) nebo podle článku 165 kodexu. Značka "T2", "T2ES" nebo "T2PT" se potvrdí otiskem razítka celního úřadu odeslání.
3. Všechny listy nákladního listu CIM se vrátí zúčastněné osobě.
Zboží uvedené v čl. 311 písm. a) se za podmínek stanovených členským státem na celou dobu přepravy ze stanice odeslání až do stanice určení na celním území Společenství propouští do režimu vnitřního tranzitu Společenství, aniž by se celnímu úřadu odeslání předkládal nákladní list CIM pro toto zboží a aniž by musely být použity nálepky podle článku 417.
Zproštění povinnosti předložit doklad se však nevztahuje na nákladní listy CIM pro zboží, na které se vztahují články 463 až 470.
5. Pro zboží uvedené v odstavci 2 plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení, úlohu celního úřadu určení. Je-li se však zboží na některé jiné stanici propuštěno do volného oběhu nebo jiného celního režimu, přebírá úlohu celního úřadu určení celní úřad, do jehož územní působnosti tato stanice spadá. Pro zboží uvedené v čl. 311 písm. a) není nutné u celního úřadu určení plnit žádné formality.
6. K provádění kontroly podle článku 415 musí železniční společnosti v zemi určení, pokud jde o tranzitní operace podle odstavce 4, uchovávat všechny nákladní listy CIM k dispozici pro celní orgány, případně způsoby určenými vzájemnou dohodou s těmito orgány.
7. Pokud se zboží Společenství přepravuje po železnici z místa v některém členském státě na místo v jiném členském státě přes území třetí země, která není zemí ESVO, použije se režim vnitřního tranzitu Společenství.
V tomto případě se použijí přiměřeně odstavec 4, odst.
5 druhý pododstavec a odstavec 6.
Článek 420
S ohledem na opatření ke ztotožnění zboží, které přijímají železniční společnosti, nepřikládá celní úřad odeslání na dopravní prostředky ani nákladové kusy zpravidla žádné celní závěry.
Článek 421
419 odst. 5 prvním pododstavci předkládá železniční společnost členskému státu, o jehož celní úřad určení se jedná, listy 2 a 3 nákladního listu CIM.
2. Celní úřad určení opatří list 2 úředním záznamem, vrátí jej neprodleně železniční společnosti a ponechá si list 3.
Článek 422
1. Jestliže přeprava začíná uvnitř celního území Společenství a má končit mimo celní území Společenství, použijí se články 419 a 420.
2. Celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zásilka opouští celní území Společenství, plní úlohu celního úřadu určení.
3. U celního úřadu určení není nutné plnit žádné formality.
Článek 423
1. Jestliže přeprava začíná mimo celní území Společenství a má končit uvnitř celního území Společenství, plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zásilka vstupuje na celní území Společenství, úlohu celního úřadu odeslání. U celního úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.
2. Celní úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení, plní úlohu celního úřadu určení.
Jestliže se však zboží propouští do volného oběhu nebo do jiného celního režimu na mezilehlé stanici, stává se celní úřad, v jehož územním obvodu se tato stanice nachází, celním úřadem určení. U celního úřadu určení je nutné splnit formality uvedené v článku 421.
Článek 424
1. Jestliže přeprava začíná mimo celní území Společenství a má také mimo ně končit, plní úlohu celního úřadu odeslání a celního úřadu určení celní úřady uvedené podle případu v čl. 423 odst. 1 a čl. 422 odst. 2.
2. U celního úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.
Článek 425
Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 423 odst. 1 nebo čl. 424 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu vnitřního tranzitu Společenství, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle článků 313 až 340.
Pododdíl 2
Ustanovení o přepravě zboží ve velkokapacitních kontejnerech
Článek 426
Jestliže se zboží přepravuje v tranzitním režimu Společenství, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech, kterou provádějí železniční společnosti prostřednictvím dopravních podniků na podkladě předávacího listu, který se pro účely této hlavy označuje jako "předávací list TR", podle článků 427 až 442.
Tato přeprava může zahrnovat i přepravu zásilek, kterou dopravní podnik provádí jinými druhy přepravy, než je doprava po železnici, v zemi odeslání do stanice odeslání nacházející se v této zemi a v zemi určení ze stanice určení nacházející se v této zemi, a námořní přepravu prováděnou mezi uvedenými stanicemi.
Článek 427
Pro účely článků 424 až 442 se rozumí:
1. "dopravním podnikem" podnik ve formě obchodní společnosti založený železničními společnostmi, které jsou jeho společníky, aby vykonával přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR;
2. "velkokapacitním kontejnerem" přepravní jednotka ve smyslu čl. 670 písm. g), která
- je zkonstruována tak, aby na ni mohly být účinně přiloženy celní závěry, vyžaduje-li se přiložení celních závěr podle článku 435,
- která má takové rozměry, že její plocha vymezená čtyřmi vnějšími rohy dna činí alespoň 7 m2;
3. "předávacím listem TR" doklad vystavený při uzavření přepravní smlouvy, na jehož základě přepravuje dopravní podnik jeden nebo více velkokapacitních kontejnerů v mezinárodní dopravě od odesílatele příjemci.
Předávací list TR musí mít v pravém horním rohu identifikační pořadové číslo.
Číslo se skládá z osmi číslic, před kterými jsou umístěna písmena TR. Předávací list TR se skládá z těchto listů v pořadí podle číslování:
— 1: list pro generální ředitelství dopravního podniku,
— 2: list pro zástupce dopravního podniku ve stanici určení,
— 3A: list pro celní orgány,
— 3B: list pro příjemce,
— 4: list pro generální ředitelství dopravního podniku,
— 5: list pro zástupce dopravního podniku ve stanici odeslání,
— 6: list pro odesílatele. Všechny listy předávacího listu TR s výjimkou listu 3A jsou opatřeny na pravé straně zeleným okrajem o šířce přibližně 4 cm.
4. "soupisem velkokapacitních kontejnerů" (dále jen "soupis"): doklad připojený k předávacímu listu TR, který je jeho nedílnou součástí a na jehož základě může být přepravováno více velkokapacitních kontejnerů z téže stanice odeslání do téže stanice určení, ve kterých se provádějí celní formality. Soupis se vystavuje ve stejném počtu vyhotovení jako předávací list TR, k němuž se vztahuje.
Počet soupisů se vyznačí v kolonce v pravém horním rohu předávacího listu TR vyhrazeném pro uvedení počtu soupisů. Kromě toho se do pravého horního rohu každého soupisu zapíše pořadové číslo odpovídajícího předávacího listu TR.
Článek 428
Předávací list TR použitý dopravním podnikem nahrazuje
a) u zboží, které se přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství, celní prohlášení nebo prohlášení T1;
b) u zboží, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství, celní prohlášení nebo prohlášení T2.
Článek 429
1. V každém členském státě uchovává dopravní podnik své záznamy, vedené jeho zástupcem nebo zástupci v tomto členském státě, ve své ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách nebo v ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách svých zástupců k dispozici pro celní orgány, aby mohla být prováděna kontrola.
2. Dopravní podnik nebo jeho zástupce či zástupci v daném členském státě předloží celním orgánům na jejich vyžádání co nejdříve všechny podklady, účetní záznamy nebo údaje, které se týkají provedených nebo prováděných zásilek a o nichž se tyto orgány domnívají, že by se s nimi měly seznámit.
3. Pokud předávací listy TR nahrazují podle článku 428 celní prohlášení nebo prohlášení T1 nebo T2, uvědomí dopravní podnik nebo jeho zástupce nebo zástupci v daném členském státě
a) celní úřad určení o předávacích listech TR, jejichž list 1 obdrželi, avšak nebyl opatřen záznamem celních orgánů;
b) celní úřad odeslání o předávacích listech TR, jejichž list 1 nebyl dopravnímu podniku vrácen a u něhož nemohl zjistit, zda byla daná zásilka řádně předložena celnímu úřadu určení nebo zda zásilka v případech uvedených v článku 437 opustila celní území Společenství na místo určení ve třetí zemi.
Článek 430
1. V případě přeprav uvedených v článku 426, které provádí dopravní podnik v členském státě, se hlavním povinným stává železniční společnost tohoto členského státu.
2. V případech přeprav uvedených v článku 426, které provádí dopravní podnik ve třetí zemí, se hlavním povinným stává železniční společnost členského státu, přes jehož území zásilka vstoupila na celní území Společenství.
Článek 431
Jestliže musí být splněny celní formality v průběhu přepravy do stanice odeslání, která není prováděna po železnici, nebo v průběhu přepravy ze stanice určení, která není prováděna po železnici, smí se na podkladě předávacího listu TR přepravovat pouze jeden velkokapacitní kontejner.
Článek 432
Dopravní podnik zajistí, aby při přepravě prováděné v tranzitním režimu Společenství byly použity nálepky s piktogramem, jehož vzor obsahuje příloha 58.
Nálepky se přilepují na předávací list TR a na velkokapacitní kontejner nebo velkokapacitní kontejnery.
Článek 433
Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že
- přeprava, která měla končit uvnitř celního území Společenství, končí mimo celní území Společenství,
smí dopravní podnik plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem celního úřadu odeslání. Ve všech ostatních případech smí dopravní podnik změněnou přepravní smlouvu plnit; o provedených změnách neprodleně uvědomí celní úřad odeslání.
Článek 434
1. Jestliže přeprava v tranzitním režimu Společenství začíná na celním území Společenství a zde má také končit, předkládá se předávací list TR celnímu úřadu odeslání.
2. Celní úřad odeslání zřetelně zaznamená v kolonce vyhrazeném pro úřední záznamy listů 2, 3A a 3B předávacího listu TR
- značku "T1", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství,
- značky "T2", "T2ES" nebo "T2PT" podle povahy věci, jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. b) nebo podle článku 165 kodexu, - značku "T2", "T2ES" nebo "T2PT" potvrdí otiskem razítka celní úřad odeslání.
Jestliže se předávací list TR vztahuje současně na velkokapacitní kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství, a na velkokapacitní kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. b) a podle článku 165 kodexu, uvede celní úřad odeslání v kolonkách vyhrazených pro úřední záznamy listů 2, 3A a 3B předávacího listu TR samostatné záznamy pro velkokapacitní kontejnery podle kategorie zboží, které obsahují, a uvede pro dotyčné velkokapacitní kontejnery značku "T1" nebo případně "T2", "T2ES" nebo "T2PT".
4. Jestliže se v případě uvedeném v odstavci 3 používají soupisy, je nutno pro každou kategorii velkokapacitních kontejnerů sestavit samostatný soupis a v kolonkách listů 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazených pro úřední záznamy se uvede jako odkaz na tyto soupisy jejich pořadové číslo.
Kromě pořadového čísla soupisu se podle kategorie kontejnerů, na kterou se vztahuje, uvede značka "T1", "T2", "T2ES" nebo "T2PT".
5. Všechny listy předávacího listu se vrátí zúčastněné osobě.
Zboží uvedené v čl. 311 písm. a) se za podmínek stanovených členským státem na celou dobu přepravy propouští do režimu vnitřního tranzitu Společenství, aniž by se celnímu úřadu odeslání předkládal předávací list TR pro toto zboží a aniž by musely být použity nálepky podle článku 432.
Zproštění povinnosti předložit doklad se však nevztahuje na předávací listy TR pro zboží, na které se vztahují články 463 až 470.
7. Pro zboží uvedené v odstavci 2 se předávací list TR předkládá celnímu úřadu určení, u kterého je zboží v celním prohlášení navrhováno k propuštění do volného oběhu nebo do jiného celního režimu. Pro zboží uvedené v čl. 311 písm. a) není nutné u celního úřadu určení plnit žádné formality.
8. K provádění kontroly podle článku 429 musí dopravní podnik v zemi určení, pokud jde o tranzitní operace podle odstavce 6, uchovávat všechny předávací listy TR k dispozici pro celní orgány, případně způsoby určenými vzájemnou dohodou s těmito orgány.
9. Pokud se zboží Společenství přepravuje po železnici z místa v některém členském státě na místo v jiném členském státě přes území třetí země, která není zemí ESVO, použije se režim vnitřního tranzitu Společenství.
V tomto případě se použijí přiměřeně odstavec 6, odst.
7 druhý pododstavec a odstavec 8.
Článek 435
Zboží se ztotožňuje podle článku 349.
S ohledem na opatření ke ztotožnění zboží, které přijímají železniční společnosti, však nepřikládá celní úřad odeslání na dopravní prostředky ani kontejnery zpravidla žádné celní závěry.
Pokud se použijí celní závěry, uvede se tato skutečnost v kolonce listů 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazeném pro úřední záznamy.
Článek 436
434 odst. 7 prvním pododstavci předkládá dopravní podnik celnímu úřadu určení listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR.
2. Celní úřad určení opatří listy 1 a 2 úředním záznamem, vrátí je neprodleně dopravnímu podniku a ponechá si list 3A.
Článek 437
1. Jestliže přeprava začíná uvnitř celního území Společenství a má končit mimo celní území Společenství, použijí se čl. 434 odst. 1 až 5 a článek 435.
2. Celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zásilka opouští celní území Společenství, plní úlohu celního úřadu určení.
3. U celního úřadu určení není nutné plnit žádné formality.
Článek 438
1. Jestliže přeprava začíná mimo celní území Společenství a má končit uvnitř celního území Společenství, plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zásilka vstupuje na celní území Společenství, úlohu celního úřadu odeslání.
U celního úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.
2. Celní úřad, kterému je zboží předloženo, plní úlohu celního úřadu určení. U celního úřadu určení je nutné splnit formality uvedené v článku 436.
Článek 439
1. Jestliže přeprava začíná mimo celní území Společenství a má také mimo ně končit, plní úlohu celního úřadu odeslání a celního úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 438 odst. 1 a čl. 437 odst. 2.
2. U celního úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.
Článek 440
Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 438 odst. 1 nebo čl. 439 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu vnitřního tranzitu Společenství, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle článků 313 až 340.
Pododdíl 3
Jiná ustanovení
Článek 441
1. Ustanovení čl. 341 odst. 2 druhého pododstavce a článků 342 až 344 se vztahují na ložné listy, které se případně přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR. Jejich počet se uvede v kolonce vyhrazeném pro uvedení příloh nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR. V ložných listech musí být navíc zaznamenáno číslo vagonu, na nějž se vztahuje nákladní list CIM, nebo případně číslo kontejneru, v němž se zboží nachází.
2. Jestliže přeprava, která se týká jak zboží přepravovaného v režimu vnitřního tranzitu Společenství, tak zboží přepravovaného v režimu vnějšího tranzitu Společenství, začíná na celním území Společenství, musí být použity samostatné ložné listy; při přepravě ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR musí být použity samostatné ložné listy pro každý kontejner, v němž se nacházejí obě kategorie zboží. Pořadová čísla ložných listů, které se vztahují na každou z obou kategorií zboží, musí být podle případu uvedena v kolonce nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR vyhrazeném pro popis zboží.
3. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou ložné listy, které se přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR s ohledem na postupy podle článků 413 až 442, nedílnou součástí uvedených dokladů a mají stejné právní účinky. Prvopisy těchto ložných listů musí být opatřeny úředním záznamem stanice odeslání.
Pododdíl 4
Oblast působnosti běžných a zjednodušených postupů
Článek 442
1. Jestliže se zboží přepravuje v tranzitním režimu Společenství, nevylučují články 412 až 441 použití postupů stanovených v článcích 341 až 380.
Použijí se však články 415 a 417 nebo 429 a 432.
2. V případech uvedených v odstavci 1 se při vyplňování nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR uvede v kolonce těchto dokladů vyhrazeném pro uvedení příloh zřetelně odkaz na použitý doklad nebo doklady pro tranzitní režim Společenství.
Odkaz musí uvádět druh dokladu, vystavující celní úřad, datum a registrační číslo každého použitého dokladu.
List 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR musí být dále opatřeny úředním záznamem železniční společnosti, jejíž stanice je poslední stanicí, jíž se týká operace tranzitu Společenství.
Tato společnost provede svůj záznam, jakmile se přesvědčí, že se doprava zboží provádí na podkladě jednoho nebo více uvedených dokladů o tranzitním režimu Společenství.
3. Jestliže se operace tranzitu Společenství uskutečňuje podle článků 426 až 440 na podkladě předávacího listu TR, nepoužijí se odstavce 1 a 2 ani články 412 až 425 na nákladní list CIM, který se při této operaci používá.
V nákladním listu CIM se v kolonce vyhrazeném pro uvedení příloh zřetelně uvede odkaz na předávací list TR.
Odkaz musí obsahovat slova "předávací list TR", za kterými následuje pořadové číslo.
KAPITOLA 8
Zvláštní ustanovení pro ručité druhy dopravy
Oddíl 1
Letecká doprava
Článek 443
Tranzitní režim Společenství je pro zboží přepravované letecky povinný pouze v případě, že se nakládá nebo překládá na letišti Společenství.
Článek 444
1. Je-li podle článku 443 pro zboží, které se přepravuje letecky z letiště Společenství, povinný tranzitní režim Společenství, považuje se letecký manifest, jehož obsah odpovídá vzoru obsaženému v dodatku 3 k příloze 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, za celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tranzitního režimu Společenství.
2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, musí být toto zboží uvedeno v samostatných leteckých manifestech.
3. Letecké manifesty uvedené v odstavcích 1 a 2 opatří letecká společnost úředním záznamem s datem a podpisem, který je označí jako celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství a ve kterém určí celní status zboží v něm uvedeného.
Letecké manifesty takto doplněné a podepsané nahrazují prohlášení T1 nebo případně T2. Letecké manifesty uvedené v odstavcích 1 a 2 musí obsahovat:
- název letecké společnosti, která přepravuje zboží,
- číslo letu,
- datum letu,
- jméno letiště nakládky (letiště odeslání) a vykládky (letiště určení); a dále pro každou zásilku uvedenou v leteckém manifestu:
- číslo leteckého nákladního listu (air waybill),
- počet nákladových kusů,
- všeobecný popis zboží nebo případně údaj "consolidated", případně ve zkrácené formě ("sběrný náklad"),
- hrubá hmotnost.
4. Letecká společnost, která přepravuje zboží na podkladě leteckých manifestů podle odstavců 1 až 3, se pro tuto přepravu stává hlavním povinným.
5. Není-li letecká společnost schváleným odesílatelem ve smyslu článku 398, předkládají se letecké manifesty uvedené v odstavcích 1 až 3 celním orgánům na letišti odeslání ve dvojím vyhotovení, ty je opatří úředním záznamem a jedno vyhotovení si ponechají. Tyto orgány si mohou ke kontrolním účelům vyžádat předložení všech leteckých nákladních listů, které se týkají zásilek uvedených v leteckých manifestech. 6. Letecká společnost, která přepravuje zboží, uvědomí celní orgány letiště určení neprodleně o názvu jednoho nebo více letišť odeslání.
Celní orgány letiště určení mohou upustit od vyžadování této informace u leteckých společností, u nichž zejména na základě povahy a zeměpisného rámce leteckého spojení, které zajišťují, neexistuje pochybnost o letišti nebo letištích odeslání. 7.
Jedno vyhotovení leteckých manifestů uvedených v odstavcích 1 až 5 se předkládá celním orgánům letiště určení. Ty si vyhotovení těchto manifestů ponechají.
8. Aniž je dotčen odstavec 7, mohou celní orgány letiště určení ke kontrolním účelům vyžadovat předložení leteckých manifestů, které se vztahují na všechno zboží vyložené na daném letišti. Tyto orgány si mohou rovněž ke kontrolním účelům vyžádat předložení všech leteckých nákladních listů, které se týkají zásilek uvedených v leteckých manifestech.
9. Celní orgány letiště určení zasílají každý měsíc celním orgánům každého letiště odeslání seznam leteckých manifestů uvedených v odstavcích 1 až 3 sestavený leteckými společnostmi, které jim byly předloženy v předchozím měsíci.
Seznam musí ověřit celní orgány letiště určení. U každého leteckého manifestu v tomto seznamu se uvede:
- číslo manifestu,
- název (nebo jeho zkratka) letecké společnosti, která zboží přepravila, - číslo letu,
- datum letu.
Celní orgány mohou dvoustrannými nebo mnohostrannými ujednáními za podmínek, které stanoví, povolit, aby letecké společnosti sdělovaly údaje celním orgánům letiště odeslání v souladu s prvním pododstavcem samy.
O povolení uvědomí celní orgány ostatních členských států. Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti v údajích v leteckých manifestech uvedených v seznamu, uvědomí o tom celní úřad určení celní úřad odeslání a uvede zejména letecké nákladní listy pro zboží, kterého se tato zjištění týkají.
10. Místo použití leteckého manifestu uvedeného v odstavci 1 mohou celní orgány členských států na žádost zúčastněné letecké společnosti dvoustrannými nebo mnohostrannými ujednáními povolit zjednodušený postup pro tranzitní režim Společenství, při kterém se využijí zařízení na přenos dat používaná v dotyčných leteckých společnostech.
11. a) U mezinárodních leteckých společností, které jsou usazeny na celním území Společenství nebo tam mají regionální zastoupení a které
- k předávání informací mezi letištěm odeslání a letištěm určení používají systémy přenosu dat a
- splňují podmínky uvedené v písmenu b),
se tranzitní režim uvedený v odstavcích 1 až 9 na jejich žádost zjednoduší. Celní orgány členského státu, v němž je letecká společnost usazena, uvědomí po obdržení žádosti celní orgány členských států, na jejichž území se nacházejí letiště odeslání a letiště určení, mezi nimiž funguje systém přenosu dat.
Neobdrží-li celní orgány do 60 dnů ode dne uvědomění žádné námitky, povolí s výhradou čl. 97 odst. 2 písm. a) kodexu zjednodušený postup uvedený v písmenu c).
Toto povolení se vztahuje na všechny dotyčné členské státy, avšak pouze na tranzitní operace, které se uskutečňují mezi letišti uvedenými v povolení. b) Zjednodušený postup podle písmene c) se povolí pouze leteckým společnostem, které
- provozují významný počet letů uvnitř Společenství,
- pravidelně odesílají a přijímají zboží,
- vedou písemné nebo elektronické záznamy, které umožňují celním orgánům kontrolovat jejich operace na místech odeslání a určení,
- které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů,
- které umožní celním orgánům přístup ke všem svým záznamům,
- které prohlásí, že celním orgánům plně odpovídají za dodržování svých povinností a za spolupráci při řešení všech porušení předpisů a nesrovnalostí.
c) Zjednodušený postup se provádí takto:
- letecká společnost eviduje celní status všech zásilek ve svých obchodních záznamech,
- letecký manifest vystavený na letišti odeslání, předaný systémem přenosu dat, se považuje za manifest předložený na letišti určení,
- letecká společnost uvádí u každé položky v leteckém manifestu odpovídající celní status pomocí značek T1, T2, TE (odpovídá T2ES), TP (odpovídá T2PT) nebo C (odpovídá T2L),
- tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile mají celní orgány letiště určení k dispozici letecký manifest vytvořený systémem přenosu dat a jakmile jim bylo dané zboží předloženo,
- vyhotovení leteckého manifestu vytvořeného systémem přenosu dat se předkládá celním úřadům na letištích odeslání a určení na jejich žádost,
- celní orgány na letišti odeslání provádějí na základě analýzy rizika následné systémové kontroly,
- celní orgány na letišti určení provádějí na základě analýzy rizika systémové kontroly a v případě potřeby sdělují údaje obsažené v leteckých manifestech, které obdržely v systému přenosu dat, za účelem ověření celním orgánům na letišti odeslání,
- letecká společnost odpovídá za identifikaci všech porušení předpisů a nesrovnalostí, které byly zjištěny na letišti určení, a jejich oznámení celním orgánům,
- celní orgány na letišti určení oznamují v přiměřené lhůtě všechna porušení předpisů a nesrovnalosti celním orgánům na letišti odeslání,
- zjištěná porušení předpisů a nesrovnalosti mohou být vyřešeny postupy dohodnutými mezi leteckými společnostmi a mezi celními orgány na letištích odeslání a určení.
Článek 445
Je-li tranzitní režim Společenství podle článku 443 povinný pro zboží, které je přepravováno letecky z letiště Společenství, nevylučuje článek 444, aby kterákoli zúčastněná osoba použila postup pro tranzitní režim Společenství podle článků 341 až 380.
V takovém případě se postup uvedený v článku 444 nepoužije.
Oddíl 2
Námořní doprava
Článek 446
Tranzitní režim Společenství je pro zboží přepravované námořní dopravou povinný pouze v případě, že se nakládá nebo překládá v přístavu Společenství.
Článek 447
Tranzitní režim Společenství se nepoužije, je-li zboží uvedené v čl. 91 odst. 1 kodexu nakládáno v přístavu na celním území Společenství na plavidlo
- k vývozu do třetí země, aniž by bylo vykládáno nebo překládáno v jiném přístavu na celním území Společenství,
- k přepravě do svobodného pásma v některém přístavu; v tomto případě je povinné použití sdělení podle čl. 313 odst. 3 písm. b).
Článek 448
1. Je-li podle článku 446 pro zboží, které se přepravuje námořní dopravou z přístavu Společenství, povinný tranzitní režim Společenství, mohou celní orgány členského státu na žádost zúčastněných lodních společností za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 10 zjednodušit postupy tranzitního režimu Společenství tím, že povolí, aby byl manifest týkající se daného zboží používán jako celní prohlášení nebo doklad o tranzitním režimu Společenství.
2. Celní orgány členského státu, v němž je lodní společnost usazena, uvědomí po obdržení žádosti celní orgány členských států, na jejichž území se nacházejí zamýšlený přístav odeslání a zamýšlený přístav určení.
Neobdrží-li celní orgány do 60 dnů ode dne uvědomění žádné námitky, udělí celní orgány lodní společnosti povolení. Toto povolení platí ve všech dotčených členských státech jako dvoustranné nebo mnohostranné ujednání ve smyslu čl. 97 odst. 2 písm. a) kodexu. Neexistuje-li toto povolení, použije se postup pro tranzitní režim Společenství uvedený v článcích 341 až 380. Tento článek nevylučuje, aby kterákoli zúčastněná osoba, včetně lodních společností, jimž bylo uděleno toto povolení, použila postup pro tranzitní režim Společenství podle článků 341 až 380.
3. Povolení uvedené v odstavci 1 se uděluje pouze lodním společnostem,
- jejichž záznamy umožňují celním orgánům kontrolovat dané operace,
- které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů,
- které používají manifesty,
- jež obsahují alespoň název a přesnou adresu lodní společnosti, jméno plavidla, místo nakládky, místo vykládky, odkaz na konosament a pro každou zásilku počet, druh, označení a čísla nákladových kusů, popis zboží, hrubou hmotnost v kilogramech a případně identifikační čísla kontejnerů,
- jež mohou celní orgány bez obtíží kontrolovat a využívat,
- jež lze řádně vyplněné a podepsané předkládat celním orgánům před vyplutím dotyčného plavidla.
4. Povolení uvedené v odstavci 1 stanoví, že týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.
5. Manifesty uvedené v odstavcích 1 a 3 opatří lodní společnost úředním záznamem s datem a podpisem, který je označí jako celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství a ve kterém určí celní status zboží v něm uvedeného.
Manifesty takto doplněné a podepsané nahrazují prohlášení T1 nebo případně T2.
6. Lodní společnost, která přepravuje zboží na podkladě manifestů podle odstavců 1 až 4, se pro tuto přepravu stává hlavním povinným.
7. Není-li lodní společnost schváleným odesílatelem ve smyslu článku 398, předkládají se manifesty uvedené v odstavcích 1 až 4 celním orgánům přístavu odeslání ve dvojím vyhotovení, ty je opatří úředním záznamem a jedno vyhotovení si ponechají.
8. Manifesty uvedené v odstavcích 1 až 4 se předkládají celním orgánům přístavu určení k provedení úředního záznamu.
Ty si ponechají jedno vyhotovení manifestu, aby mohly zboží případně umístit pod celní dohled.
9. Aniž je dotčen odstavec 8, mohou si celní orgány přístavu určení vyžádat ke kontrolním účelům předložení manifestů a konosamentů, které se vztahují na všechno zboží vyložené v daném přístavu.
10. Celní orgány přístavu určení zasílají každý měsíc celním orgánům každého přístavu odeslání seznam manifestů uvedených v odstavcích 1 až 4 sestavený lodními společnostmi, které jim byly předloženy v předchozím měsíci.
Seznam musí ověřit celní orgány přístavu určení. U každého manifestu v tomto seznamu se uvede:
- číslo manifestu,
- název (nebo jeho zkratka) lodní společnosti, která zboží přepravila,
- datum námořní přepravy. Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti týkající se údajů v manifestech, jež jsou uvedeny v seznamu, uvědomí o tom celní úřad určení celní úřad odeslání a uvede zejména konosamenty pro zboží, kterého se tato zjištění týkají.
11. a) U mezinárodních lodních společností, které jsou usazeny na celním území Společenství nebo tam mají regionální zastoupení a které splňují podmínky uvedené v písmenu b), může být tranzitní režim uvedený v odstavcích 1 až 10 na jejich žádost dále zjednodušen.
Celní orgány členského státu, v němž je lodní společnost usazena, uvědomí po obdržení žádosti celní orgány členských států, na jejichž území se nacházejí přístav odeslání a přístav určení. Neobdrží-li celní orgány do 60 dnů ode dne uvědomění žádné námitky, povolí s výhradou čl. 97 odst. 2 písm. a) kodexu zjednodušený postup uvedený v písmenu c). Toto povolení se vztahuje na všechny dotyčné členské státy, avšak pouze na tranzitní operace, který se uskutečňují mezi přístavy uvedenými v povolení.
b) Zjednodušený postup podle písmene c) se povolí pouze lodním společnostem, které
- jsou oprávněny používat manifesty podle tohoto článku,
- provozují významný počet pravidelných plaveb na uznávaných linkách uvnitř Společenství,
- pravidelně odesílají a přijímají zboží,
- které prohlásí, že celním orgánům plně odpovídají za dodržování svých povinností a za spolupráci při řešení všech porušení předpisů a nesrovnalostí.
c) Zjednodušený postup se provádí takto:
- lodní společnost eviduje celní status všech zásilek ve svých obchodních záznamech a v kopiích manifestů,
- lodní společnost může použít jediný manifest pro všechno přepravované zboží; v tom případě uvede u každé položky v manifestu odpovídající celní status pomocí značek T1, T2, TE (odpovídá T2ES), TP (odpovídá T2PT) nebo C (odpovídá T2L),
- tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile mají celní orgány přístavu určení k dispozici manifest a jakmile jim bylo dané zboží předloženo,
- celní orgány v přístavu odeslání provádějí na základě analýzy rizika následné systémové kontroly,
- celní orgány v přístavu určení provádějí na základě analýzy rizika systémové kontroly a v případě potřeby sdělují údaje obsažené v manifestech za účelem ověření celním orgánům v přístavu odeslání,
- lodní společnost odpovídá za identifikaci všech porušení předpisů a nesrovnalostí, které byly zjištěny v přístavu určení, a jejich oznámení celním orgánům,
- celní orgány přístavu určení oznamují v přiměřené lhůtě všechna porušení předpisů a nesrovnalosti celním orgánům v přístavu odeslání.
Článek 449
Odchylně od článku 446 se zboží, které bylo naloženo nebo přeloženo ve svobodném pásmu v přístavu na celním území Společenství, považuje za naložené nebo přeložené v přístavu třetí země, není-li pomocí úředního záznamu celních orgánů v dokladech plavidla prokázáno, že loď připlouvá z části přístavu, která není součástí svobodného pásma.
Oddíl 3
Přeprava potrubím
Článek 450
1. Jestliže se má použít tranzitní režim Společenství, je pro dopravu zboží potrubím nutné splnit související formality podle odstavců 2 až 6.
2. Zboží přepravované potrubím se považuje za propuštěné do tranzitního režimu Společenství
- od okamžiku vložení do potrubí, jestliže se zboží již nacházelo na celním území Společenství.
Status tohoto zboží jako zboží Společenství se případně prokazuje podle článků 313 až 340.
3. Hlavním povinným při dopravě zboží uvedeného v odstavci 2 se stává provozovatel potrubí usazený v členském státě, na jehož území zboží vstupuje na celní území Společenství nebo v němž doprava začíná.
4. Pro účely čl. 96 odst. 2 kodexu se provozovatel potrubí usazený v členském státě, přes jehož území je zboží potrubím dopravováno, považuje za dopravce.
5. Tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený okamžikem, kdy zboží přepravované potrubím dosáhne zařízení nebo rozvodných sítí příjemce a je zapsáno do jeho záznamů.
6. Provozovatelé provádějící dopravu zboží potrubím jsou povinni vést záznamy a předkládat své obchodní doklady celním orgánům k provedení veškerých kontrol, které tyto celní orgány považují za potřebné provádět v rámci operací tranzitu Společenství uvedených v odstavcích 2 až 4.
KAPITOLA 9
Doprava zboží na podkladě karnetu tir nebo karnetu ATA
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 451
1. Jestliže se podle čl. 91 odst. 2 písm. b) a c) a čl. 163 odst. 2 písm b) kodexu dopravuje zboží mezi dvěma místy nacházejícími se na celním území Společenství
- v režimu mezinárodní dopravy zboží na podkladě karnetu TIR (Úmluva TIR),
- na podkladě karnetu ATA (Úmluva ATA), považuje se celní území Společenství, pokud jde o podrobnosti použití karnetu TIR nebo ATA pro tuto dopravu, za jediné území.
2. Při použití karnetu ATA jako tranzitního dokladu se "tranzitem" rozumí doprava zboží od jednoho celního úřadu na celním území Společenství k jinému celnímu úřadu na tomto území.
Článek 452
Jestliže se doprava zboží mezi dvěma místy na celním území Společenství uskutečňuje částečně přes území třetí země, provedou se kontroly a formality pro postup použití karnetu TIR nebo pro postup použití karnetu ATA na místě, kde zboží dočasně opouští celní území Společenství, a na místě, kde na toto území opět vstupuje.
Článek 453
1. Jestliže se zboží dopravuje na celní území Společenství na podkladě karnetu TIR nebo ATA, považuje se za zboží, které není zbožím Společenství, není-li jeho status zboží Společenství prokázán.
2. Status zboží Společenství u zboží uvedeného v odstavci 1 se prokazuje postupem podle článků 314 až 324.
Článek 454
1. Tímto článkem není dotčena platnost zvláštních opatření vyplývajících z Úmluvy TIR a Úmluvy ATA týkajících se odpovědnosti záručních sdružení při použití karnetu TIR nebo ATA.
2. Jestliže se během přepravy na podkladě karnetu TIR nebo tranzitem na podkladě karnetu ATA nebo v souvislosti s nimi zjistí, že v určitém členském státě byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti, uloží tento členský stát clo a ostatní dávky, které se případně za dané zboží vybírají podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření.
Neexistuje-li takový důkaz a porušení předpisů a nesrovnalosti se považují za spáchané v členském státě, v němž byly zjištěny, uloží tento členský stát clo a jiné dávky, které se za dané zboží vybírají podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů. Jestliže se později zjistí členský stát, ve kterém došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, vrátí členský stát, který clo a dávky původně uložil, tomuto členskému státu clo a dávky, kterým zboží v uvedeném členském státě podléhá, s výjimkou těch, které byly uloženy podle druhého pododstavce jako vlastní příjmy Společenství. V tomto případě se vrátí případný přeplatek osobě, která clo a dávky původně zaplatila. Je-li výše cla a jiných dávek, které byly původně uloženy a vráceny v členském státě, v němž byly zaplaceny, nižší než výše cla a jiných dávek dlužných v členském státě, v němž skutečně došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, vybere tento členský stát rozdíl podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů. Celní správy členských států přijmou opatření nezbytná k zabránění porušování předpisů a páchání nesrovnalostí a k jejich účinnému postihu.
Článek 455
1. Jestliže se během dopravy uskutečňované na podkladě karnetu TIR nebo tranzitu na podkladě karnetu ATA nebo v souvislosti s nimi zjistí, že došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, sdělí celní orgány tuto skutečnost držiteli karnetu TIR nebo karnetu ATA a záručnímu sdružení ve lhůtě stanovené v čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR nebo v čl. 6 odst. 4 Úmluvy ATA.
2. Důkaz o řádném uskutečnění přepravy na podkladě karnetu TIR nebo tranzitu na podkladě karnetu ATA ve smyslu čl. 454 odst. 3 prvního pododstavce je nutno předložit ve lhůtě uvedené v čl. 11 odst. 2 Úmluvy TIR nebo v čl. 7 odst. 1 a 2 Úmluvy ATA.
3. Uspokojivý důkaz může být celním orgánům předložen zejména
a) předložením dokladu potvrzeného celními orgány, z nějž vyplývá, že dané zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží; nebo
b) předložením celního dokladu o propuštění pro domácí spotřebu vystaveného ve třetí zemi nebo opisu nebo fotokopie tohoto dokladu; opis nebo fotokopii musí ověřit buď subjekt, který potvrdil prvopis dokladu, orgán dotyčné třetí země nebo orgán členského státu.
Tento doklad musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží; nebo
c) v případě Úmluvy ATA důkazními prostředky uvedenými v článku 8 Úmluvy.
Oddíl 2
Ustanovení o postupu použití karnetu TIR
Článek 456
Ve smyslu čl. 1 písm. h) Úmluvy TIR se "pohraničním celním úřadem" rozumí celní úřad, přes který se na celní území dováží nebo z tohoto území vyváží silniční vozidlo, jízdní souprava nebo kontejner tak, jak jsou definovány v Úmluvě TIR, v rámci dopravy uskutečněné na podkladě karnetu TIR.
Článek 457
Jestliže zásilka vstoupila na celní území Společenství nebo začíná dopravu u celního úřadu odeslání na celním území Společenství, odpovídá záruční sdružení podle čl. 8 odst. 4 Úmluvy TIR celním orgánům každého členského státu, přes jehož území se zboží na podkladě karnetu TIR dopravuje až do místa výstupu z celního území Společenství nebo až do místa určení nacházejícího se na tomto celním území.
Oddíl 3
Ustanovení o postupu použití karnetu ATA
Článek 458
Celní orgány určí v každém členském státě ústřední úřad ke koordinaci opatření pro případy porušení předpisů nebo nesrovnalostí týkajících se karnetů ATA. Tyto orgány sdělí Komisi název a úplnou adresu těchto úřadů.
Seznam ústředních úřadů se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
2. Pro účely stanovení členského státu příslušného k uložení cla a ostatních dávek se za členský stát, v němž byly zjištěno porušení předpisů nebo nesrovnalosti spáchané v průběhu tranzitní operace uskutečňované na podkladě karnetu ATA ve smyslu čl. 454 odst. 3 druhého pododstavce, považuje členský stát, v němž bylo zboží opět nalezeno, a nebylo-li zboží opět nalezeno, členský stát, jehož ústřední úřad vlastní poslední kontrolní útržek.
Článek 459
1. Jestliže celní orgány členského státu zjistí vznik celního dluhu, podá co nejdříve záručnímu sdružení, se kterým je tento členský stát ve spojení, odpovídající reklamaci.
Vznikl-li celní dluh proto, že zboží propouštěné na podkladě karnetu ATA nebylo vyvezeno zpět nebo nebylo řádně odbaveno ve lhůtě stanovené podle Úmluvy ATA, podává se reklamace nejdříve tři měsíce po skončení platnosti karnetu.
2. Reklamující ústřední úřad zašle současně co nejdříve ústřednímu úřadu, do jehož působnosti spadá celní úřad dočasného použití, sdělení podle vzoru v příloze 59.
Ke sdělení přiloží kopii nevyřízeného útržku, pokud jej má k dispozici.
Sdělení lze dále použít vždy, když to ústřední úřad považuje za potřebné.
Článek 460
1. Výše cla a dávek, jichž se týká reklamace podle článku 459, se vypočte pomocí celního výměru podle vzoru uvedeného v příloze 60, který se vyplní podle pokynů přiložených ke vzoru tiskopisu celního výměru.
Celní výměr může být doručen také po reklamaci ve lhůtě, která smí činit nejvýše tři měsíce od reklamace a v žádném případě více než šest měsíců od zahájení řízení o uložení cla nebo dávek celními orgány.
2. Podle článku 461 a za podmínek v něm uvedených, jestliže celní správa zašle celní výměr záručnímu sdružení, se kterým je ve spojení, nejsou ostatní záruční sdružení ve Společenství zproštěny případné platby cla a ostatních dávek, jestliže se zjistí, že k porušení předpisů nebo nesrovnalostem došlo v jiném členském státě, než ve kterém bylo původně zahájeno řízení o uložení cla nebo dávek.
3. Celní výměr se vystavuje ve dvou nebo třech vyhotoveních.
První vyhotovení je určeno záručnímu sdružení, s nímž je ve spojení celní orgán členského státu, v němž je reklamace podávána.
Druhé vyhotovení si ponechává ústřední celní úřad, který celní výměr vydal.
Třetí vyhotovení tento úřad případně zašle ústřednímu úřadu, do jehož působnosti spadá celní úřad dočasného použití.
Článek 461
1. Jestliže se zjistí, že k porušení předpisů nebo nesrovnalostem došlo v jiném členském státě, než ve kterém bylo původně zahájeno řízení o uložení cla nebo dávek, zastaví ústřední úřad prvního členského státu toto řízení.
2. Po zastavení řízení předá tento ústřední úřad ústřednímu úřadu druhého členského státu všechny podklady, které má k dispozici, a vrátí záručnímu sdružení, s nímž je ve spojení, případně již uložené nebo zaplacené clo a dávky.
Řízení se však zastaví pouze tehdy, jestliže ústřední celní úřad prvního členského státu obdrží od ústředního úřadu druhého členského státu prohlášení o převzetí řízení, z nějž zejména vyplývá, že ve druhém členském státě již byla podána reklamace podle zásad Úmluvy ATA.
Prohlášení o převzetí řízení se vystaví podle vzoru uvedeného v příloze 61.
3. Ústřední úřad členského státu, v němž došlo k porušení předpisů nebo k nesrovnalostem, převezme řízení a uloží případně záručnímu sdružení, s nímž je ve spojení, dlužné částky cla a jiných dávek na základě sazeb platných v členském státě, v němž se tento úřad nachází.
4. Převzetí řízení se musí uskutečnit ve lhůtě jednoho roku od skončení platnosti karnetu, jestliže platba podle čl. 7 odst. 2 a 3 Úmluvy ATA nebyla s konečnou platností provedena. V případě překročení této lhůty se použijí čl. 454 odst. 3 třetí a čtvrtý pododstavec.
KAPITOLA 10
Doprava zboží na podkladě tiskopisu 302
Článek 462
1. Jestliže se zboží dopravuje podle čl. 91 odst. 2 písm. e) a čl. 163 odst. 2 písm. e) kodexu mezi dvěma místy na celním území Společenství na podkladě tiskopisu 302, který upravuje Úmluva mezi účastníky Severoatlantické smlouvy o statusu jejich ozbrojených sil, podepsaná v Londýně dne 19. června 1951, považuje se celní území Společenství pro účely použití tohoto tiskopisu k dopravě zboží za jediné území.
2. Jestliže se doprava zboží mezi dvěma místy na celním území Společenství podle odstavce 1 uskutečňuje částečně přes území třetí země, provedou se kontroly a formality pro postup použití tiskopisu 302 na místě, kde zboží dočasně opouští celní území Společenství, a na místě, kde na toto území opět vstupuje.
3. Jestliže se během přepravy na podkladě tiskopisu 302 v souvislosti s ní zjistí, že v určitém členském státě došlo k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, uloží tento členský stát clo a ostatní dávky, které se případně vybírají podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření.
4. Ustanovení čl. 454 odst. 3 se použijí přiměřeně.
KAPITOLA 11
Použití dokladů o tranzitním režimu Společenství pro účely uplatňování opatření při vývozu určitého zboží
Článek 463
1. V této kapitole se stanoví podmínky pro zboží, které je na celním území Společenství přepravováno v tranzitním režimu Společenství nebo v jiném tranzitním režimu a jehož vývoz ze Společenství je zakázán nebo podléhá omezením, clu nebo jiným dávkám.
2. Tyto podmínky platí však pouze tehdy, pokud to výslovně stanoví předpisy o zákazech, omezeních a clu nebo jiných dávkách a aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, která tyto předpisy mohou obsahovat.
Článek 464
Jestliže se zboží uvedené v čl. 463 odst. 1 propouští do tranzitního režimu Společenství, uvede hlavní povinný v kolonce "popis zboží" prohlášení pro tranzitní režim Společenství některou z těchto poznámek:
- Salida de la Communidad sometida a restricciones,
- Udpassage fra Fællesskabet undergivet restriktioner,
- Ausgang aus der Gemeinschaft — Beschränkungen unterworfen,
- Έξοδος από την Κοινότητα υποκείμενη σε περιορισμούς,
- Export from the Community subject to restrictions,
- Sortie de la Communauté soumise à des restrictions,
- Uscita dalla Comunità assoggettata a restrizioni,
- Verlaten van de Gemeenschap aan beperkingen onderworpen,
- Saída da Comunidade sujeita a restrições,
- Salida de la Comunidad sujeta a pago de derechos,
- Udpassage fra Fællesskabet betinget af afgiftsbetaling,
- Ausgang aus der Gemeinschaft — Abgabenerhebungen unterworfen,
- Έξοδος από την Κοινότητα υποκείμενη σε επιθάρυνση,
- Export from the Community subject to duty,
- Sortie de la Communauté soumise à imposition,
- Uscita dalla Comunità assoggettata a tassazione,
- Verlaten van de Gemeenschap aan belastingheffing onderworpen,
- Saída da Comunidade sujeita a pagamento de imposições.
Článek 465
1. Jestliže se zboží uvedené v čl. 463 odst. 1 propouští do jiného tranzitního režimu, než je tranzitní režim Společenství, vydá celní úřad, u kterého se plní potřebné formality, kontrolní výtisk T5 podle článku 472. Zúčastněná osoba uvede v kolonce 104 tohoto kontrolního výtisku podle povahy věci některou z poznámek uvedených v článku 464.
2. Celní úřad uvedený v odstavci 1 zapíše podle povahy věci v celním dokladu, na jehož podkladě se zboží přepravuje, některou z poznámek uvedených v článku 464.
Článek 466
Články 464 a 465 se nepoužijí, je-li celnímu úřadu, u kterého se plní vývozní formality, při navržení zboží v celním prohlášení k vývozu z celního území Společenství prokázáno, že byl uskutečněn správní akt osvobozující toto zboží od omezení, že bylo zaplaceno dlužné vývozní clo, daně nebo dávky nebo že dané zboží může s ohledem na povahu věci opustit celní území Společenství bez dalších formalit.
Článek 467
1. Jestliže předpisy uvedené v čl. 463 odst. 2 stanoví zajištění celního dluhu, zajištění se poskytne, pokud zboží uvedené v čl. 463 odst. 1 podle údajů v celních dokladech během své přepravy mezi dvěma místy na celním území Společenství opustí na přechodnou dobu toto území jinak než vzdušnou cestou.
2. Zajištění se poskytuje u celního úřadu, u nějž se plní formality pro odeslání zboží, nebo u jiného subjektu, který k tomu určí členský stát, o jehož celní úřad se jedná, přičemž podrobnosti určí celní orgány tohoto členského státu.
Jestliže se jedná o předpisy, které zřizují daň nebo jinou dávku, nemusí být zajištění poskytnuto, jestliže se doprava uskutečňuje v tranzitním režimu Společenství a bylo poskytnuto jiné zajištění než hotovostní nebo jestliže je uděleno zproštění povinnosti poskytnout jistotu s ohledem na osobu hlavního povinného.
Článek 468
1. Článek 465 se vztahuje také na zboží uvedené v čl.
463 odst. 1, které se dopravuje mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území země ESVO a které se z jedné z těchto zemí odesílá do další země.
Odchylně od článku 468 provází v těchto případech prvopis kontrolního výtisku T5 zboží až k příslušnému celnímu úřadu členského státu určení.
Celní úřad odeslání stanoví lhůtu, ve které musí zboží opět vstoupit na celní území Společenství.
2. Jestliže předpisy uvedené v čl. 463 odst. 2 stanoví zajištění celního dluhu, je nutno zajištění odchylně od článku 467 poskytnout ve všech případech uvedených v odstavci 1.
Článek 469
Není-li zboží propuštěno do volného oběhu bezprostředně po příchodu na celní úřad určení, musí tento úřad přijmout potřebná opatření, aby zajistil uplatňování předpisů uvedených v čl. 463 odst. 2, které se na zboží vztahují.
Článek 470
Jestliže zboží uvedené v čl.
463 odst.
1, které se přepravuje za podmínek stanovených v článku 467, také letecky, nevstoupí zpět na celní území Společenství ve stanovené lhůtě, považuje se za zboží protiprávně vyvezené z členského státu, z nějž bylo odesláno, do třetí země, pokud se neprokáže, že bylo zničeno v důsledku zásahu vyšší moci nebo náhodné události.
KAPITOLA 12
Ustanovení o dokladech, které se používají při uplatňování opatření Společenství, jež zahrnují kontrolu použití nebo místa určení zboží
Článek 471
Pro účely této kapitoly se rozumí
a) "příslušnými orgány"
celní orgán nebo každý jiný orgán, který je pověřen uplatňováním této kapitoly;
b) "úřadem"
celní úřad nebo subjekt na místní úrovni, který je pověřen uplatňováním této kapitoly.
Článek 472
1. Jestliže uplatňování některého opatření Společenství v oblasti dovozu, vývozu nebo oběhu zboží závisí na důkazu, že dotyčné zboží dosáhlo použití nebo místa určení stanoveného nebo předepsaného tímto opatřením, provádí se tento důkaz předložením kontrolního výtisku T5.
Kontrolním výtiskem T5 se rozumí kontrolní vyhotovení vystavené na tiskopise T5, které je za podmínek uvedených v článku 478 případně doplněno jedním nebo dvěma doplňkovými listy T5 bis nebo za podmínek uvedených v článcích 479 a 480 jedním nebo více ložnými listy T5.
Není vyloučeno použít současně více kontrolních výtisků T5 k rozdílným účelům, pokud použití každého z nich stanoví opatření Společenství.
2. Osoba, která podepíše kontrolní výtisk T5 ve smyslu odstavce 1, je povinna zajistit, aby zboží v něm uvedené dosáhlo deklarovaného použití nebo místa určení.
Článek 473
Tiskopisy, na nichž se vystavuje kontrolní výtisk T5, musí odpovídat vzorům uvedeným v přílohách 63, 64 a 65. Tyto tiskopisy se vyplňují s ohledem na vysvětlivky uvedené v příloze 66 a případně s ohledem na doplňující údaje stanovené v jiných předpisech Společenství.
Každý členský stát vysvětlivky doplní podle své potřeby. Kontrolní výtisk T5 se vystavuje a používá v souladu s články 476 až 485.
Článek 474
1. Použije se papír světle modré barvy klížený ke psaní o plošné hmotnosti alespoň 40 g/m2. Papír musí být dostatečně neprůsvitný, aby údaje zapsané na jedné straně neovlivňovaly čitelnost údajů na straně druhé, a nesmí se při běžném používání trhat ani mačkat.
2. Tiskopisy mají rozměry
a) 210 × 297 mm u tiskopisu T5 (příloha 63) a doplňkového listu T5 bis (příloha 64), přičemž přípustná odchylka je do – 5 mm a do + 8 mm na délku;
b) 297 × 420 mm u ložných listů T5 (příloha 65), přičemž přípustná odchylka je od – 5 mm do + 8 mm na délku.
3. Jednotlivá vyhotovení tiskopisů se označí barevně takto:
- prvopis má na pravém okraji průběžný černý pruh,
- tento pruh je přibližně 3 mm široký
4. Adresa, na kterou se tiskopisy vracejí, a upozornění na přední straně tiskopisů mohou být vytištěny červeně.
Článek 475
Příslušné orgány členských států mohou vyžadovat, aby tiskopisy kontrolního výtisku T5 obsahovaly název a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci. Kromě toho mohou tisk tiskopisů podmínit předchozím technickým schválením.
Článek 476
Kontrolní výtisk T5 musí být vyhotoven v některém z úředních jazyků Společenství, který je přijatelný pro příslušné orgány členského státu odeslání.
V případě potřeby mohou příslušné orgány jiného členského státu, ve kterém musí být doklad předložen, vyžadovat jeho překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu.
Článek 477
1. Kontrolní výtisk T5 musí být vyplněn buď strojopisem, nebo mechanografickým či podobným postupem.
Může být vyplněn i čitelně rukou, inkoustem a hůlkovým písmem.
Tiskopisy nesmějí obsahovat výmazy ani přepisy.
Změny je třeba provádět škrtnutím nesprávných a případně doplněním nezbytných údajů.
Každá takto provedená oprava musí být podepsána osobou, která ji provedla, a výslovně potvrzena příslušnými orgány.
2. Kontrolní výtisk T5 může být zhotoven a vyplněn také reprodukčním postupem, jsou-li přesně dodrženy ustanovení o vzorech tiskopisů, papíru, rozměrech, použitém jazyce, čitelnosti, zákazu vymazávání a přepisování a provádění změn.
Článek 478
1. Příslušné orgány každého členského státu mohou povolit, aby podniky usazené na jejich území doplňovaly kontrolní výtisk T5 jedním nebo více doplňkovými listy T5 bis, jestliže se všechny tiskopisy vztahují pouze na jednu zásilku zboží, která byla naložena na jeden dopravní prostředek a která je určena stejnému příjemci a ke stejnému použití nebo na stejné místo určení.
2. Počet doplňkových listů T5 bis se uvede v kolonce 3 kontrolního výtisku T5, který doplňují.
Registrační číslo kontrolního výtisku T5 se zaznamená do kolonky každého doplňkového listu T5 bis vyhrazeného pro tento údaj.
Celkový počet nákladových kusů uvedených v kontrolním výtisku T5 a na doplňkovém listu nebo doplňkových listech T5 bis se uvede v kolonce 6 kontrolního výtisku T5.
Článek 479
1. Příslušné orgány každého členského státu mohou povolit, aby podniky usazené na jejich území doplňovaly kontrolní výtisk T5 jedním nebo více ložnými listy T5, které obsahují údaje uváděné jinak v kolonkách 31, 33, 35, 38, 100, 103 a 105 kontrolního výtisku T5, pokud se všechny tiskopisy vztahují pouze na jednu zásilku zboží, která byla naložena na jeden dopravní prostředek a která je určena stejnému příjemci a ke stejnému použití nebo na stejné místo určení.
2. Jako ložný list T5 lze použít pouze přední stranu tiskopisu.
Každá položka zboží uvedeného v ložném listu T5 musí být opatřena pořadovým číslem; veškeré údaje stanovené v nadpisech jednotlivých kolonek listu musí být vyplněny.
Poslední zápis se bezprostředně vodorovně podtrhne a nevyužitá místa se proškrtnou, aby nemohla být použita pro další zápisy.
Celkový počet nákladových kusů uvedených v ložných listech a celková hrubá a čistá hmotnost se uvede do příslušných kolonek ve spodní části sloupců.
3. Jestliže se používají ložné listy T5, proškrtnou se kolonky 31, 33, 35, 38, 100, 103 a 105 kontrolního výtisku T5, k němuž se připojují; doplňkové listy T5 bis nesmějí být připojeny.
4. Počet použitých ložných listů T5 se uvede v kolonce 4 kontrolního výtisku T5.
Registrační číslo kontrolního výtisku T5 se uvede v kolonce vyhrazeném pro registraci každého ložného listu T5.
Celkový počet nákladových kusů uvedených v ložných listech se uvede v kolonce 6 kontrolního výtisku T5.
Článek 480
1. V povolení podle čl. 479 odst. 1 může být stanoveno, aby podniky, jejichž obchodní záznamy se zakládají na integrovaném systému počítačového zpracování dat, používaly takto vystavené ložné listy T5, které sice obsahují všechny údaje podle vzoru uvedeného v příloze 65, avšak nesplňují všechny podmínky uvedené v článcích 473 až 475 a 477 a podmínku opatřit každou položku ložného listu pořadovým číslem uvedenou v čl. 479 odst. 2.
Tyto ložné listy však musí být vytvořeny a vyplněny tak, aby je příslušné úřady mohly bez potíží využívat.
2. Povolení se udělí pouze podnikům poskytujícím veškeré záruky, které příslušné orgány považují za vhodné.
3. Lze rovněž povolit, aby jako ložné listy podle čl.
479 odst. 1 byly používány seznamy s popisem zboží, které jsou vyhotoveny pro účely splnění formalit pro vývoz nebo odeslání, i pokud tyto seznamy sestavuje podnik, jehož obchodní záznamy se nezakládají na integrovaném systému počítačového zpracování dat.
4. Držitel povolení ručí za každé zneužití ložných listů, které vystavil, třetími osobami.
Článek 481
1. Kontrolní výtisk T5 a případně doplňkové listy T5 bis nebo ložné listy T5 vystaví zúčastněná osoba v prvopise a alespoň jedné kopii.
Zúčastněná osoba musí každý doklad jednotlivě podepsat.
2. Kontrolní výtisk T5 a případně doplňkové listy T5 bis nebo ložné listy T5 musí obsahovat všechny údaje, které vyžadují ustanovení o kontrolních opatřeních Společenství, pokud jde o popis zboží a zvláštní záznamy.
3. Jestliže se zboží nepropouští do tranzitního režimu Společenství, musí kontrolní výtisk T5 obsahovat rovněž odkaz na doklad použitý při dotyčném tranzitním režimu.
Není-li zboží dopravováno v tranzitním režimu, musí kontrolní výtisk T5 obsahovat některou z těchto poznámek:
- mercancías fuera del procedimiento de tránsito,
- ingen forsendelsesprocedure,
- nicht im Versandverfahren befindliche Waren,
- είτε σε μνεία "Εμπορεύματα εκτός διαδικασίας διαμετακόμισης",
- goods not covered by a transit procedure,
- marchandises hors procédure de transit,
- merci non vincolate ad una procedura di transito,
- goederen niet geplaatst onder een regeling voor douanevervoer,
- mercadorias não abrangidas por um procedimento de trânsito.
4. Doklad o tranzitním režimu Společenství nebo doklad pro použitý tranzitní režim musí obsahovat odkaz na jeden nebo více vystavených kontrolních výtisků T5.
Článek 482
1. Jestliže se zboží dopravuje v tranzitním režimu Společenství nebo v jiném tranzitním režimu, vystaví kontrolní výtisk T5 úřad odeslání.
Úřad odeslání si ponechá jednu kopii kontrolního výtisku T5.
Prvopis kontrolního vyhotovení T5 provází zboží alespoň k místu, kde je provedena kontrola použití nebo místa určení, za stejných podmínek jako doklad vystavený pro použitý tranzitní režim.
2. Jestliže se zboží, které podléhá kontrole použití nebo místa určení, nedopravuje v tranzitním režimu, vystaví kontrolní výtisk T5 příslušné orgány členského státu odeslání.
Tyto si ponechají kopii kontrolního výtisku T5.
Kontrolní výtisk T5 musí být opatřen některou z poznámek uvedenou v čl.
481 odst. 3.
3. Příslušné orgány členského státu odeslání opatří kontrolní výtisk T5 a případně jeden nebo více doplňkových listů T5 bis nebo ložné listy T5 úředním záznamem.
Úřední záznam musí obsahovat následující údaje, které se dle možností zapíší do kolonky A (úřad odeslání) těchto dokladů:
a) na kontrolním výtisku T5 název a otisk razítka úřadu odeslání, podpis příslušné osoby, datum záznamu a registrační číslo, které může být na tiskopis předtištěno;
b) na doplňkovém listu T5 bis nebo ložném listu T5 číslo uvedené na kontrolním výtisku T5.
Toto číslo se vyznačí buď otiskem razítka, který obsahuje název úřadu odeslání, nebo rukou.
V tom případě je nutno připojit otisk úředního razítka úřadu.
Prvopisy se předají zúčastněné osobě, jakmile jsou splněny nutné správní formality.
4. Zboží a prvopisy kontrolních výtisků T5 musí zúčastněná osoba předložit úřadu určení.
Článek 483
1. Úřad určení provádí kontrolu stanoveného nebo předepsaného použití nebo místa určení nebo zajišťuje její provádění na svou odpovědnost.
2. Úřad určení musí zaznamenávat, případně prostřednictvím uchování kopie, údaje uvedené v kontrolních výtiscích T5 a o výsledcích provedených kontrol.
3. Aniž je dotčen článek 485, zašle se prvopis kontrolního výtisku T5, řádně opatřený úředním záznamem úřadu určení, po vyřízení všech potřebných formalit neprodleně na adresu uvedenou v kolonce "Vrátit".
Článek 484
Osoba, která úřadu určení předkládá kontrolní výtisk T5 a zásilku, k níž se vztahuje, může na žádost obdržet stvrzenku vystavenou na tiskopise podle vzoru uvedeného v příloze 47.
Stvrzenka nemůže nahradit kontrolní výtisk T5.
Článek 485
1. Příslušné orgány členských států povolí rozdělení zásilky provázené kontrolním výtiskem T5 a tohoto kontrolního výtisku T5 před ukončením režimu, pro který byl tento výtisk vystaven.
Rozdělené zásilky mohou být dále děleny.
2. Uplatněním odstavce 1 nejsou dotčena opatření Společenství týkající se výrobků pocházející z intervenčních zásob, které podléhají kontrole použití a/nebo místa určení a které jsou před dosažením svého zvláštního použití nebo místa určení zpracovávány v jiném členském státě.
3. Rozdělení podle odstavce 1 se provádí za podmínek stanovených v odstavcích 4 až 7.
Členské státy se mohou od těchto podmínek odchýlit, jestliže má celá rozdělená zásilka dosáhnout navrhovaného určení v členském státě, v němž byla rozdělena.
4. Úřad, u kterého se rozdělení provádí, vystaví s použitím tiskopisu kontrolního výtisku T5 pro každou část rozdělené zásilky podle článku 481 výpis z kontrolního výtisku T5.
Každý výpis musí obsahovat kromě jiných údajů zvláštní údaje, které byly uvedeny v kolonkách 100, 104, 105, 106 a 107 původního kontrolního výtisku T5, a dále čistá hmotnost a množství dotyčného zboží.
V kolonce 106 každého výpisu se uvedou registrační čísla, datum, úřad, který vystavil původní kontrolní výtisk T5, a země, ve které byl původní kontrolní výtisk T5 vystaven; k tomu se použije některá z těchto poznámek:
- Extracto del ejemplar de control: … (número, fecha, oficina y país de expedición)
- Udskrift af kontroleksemplar: … (nummer, dato, udstedelsessted og land)
- Auszug aus dem Kontrollexemplar: … (Nummer, Datum, ausstellende Stelle und Ausstellungsland)
- Απόσπασμα του αντιτύπου ελέγχου: … (αριθμός, ημερομηνία, γραφείο και χώρα εκδόσεως)
- Extract of control copy: … (Number, date, office and country of issue)
- Extrait de l'exemplaire de contrôle: … (numéro, date, bureau et pays de délivrance)
- Estratto dell'esemplare di controllo: … (numéro, data, ufficio e paese di emissione)
- Uittreksel uit controle-exemplaar: …
(nummer, datum, kantoor en land van afgifte)
- Extracto do exemplar de controlo: … (número, data, estância, país de emissão)
5. Úřad, u kterého se provádí rozdělení zásilky, o tom provede záznam na původním kontrolním výtisku T5.
K tomuto účelu uvede v kolonce "Kontrola použití nebo místa určení" některou z těchto poznámek:
- … (número) extractos expedidos — copias adjuntas,
- … (antal) udstedte udskrifter — kopier vedføjet,
- … (Anzahl) Auszüge ausgestellt — Durchschriften liegen bei,
- … (αριθμός) εκδοθέντα αποσπάσματα — συνημμένα αντίγραφα,
- … (number) extracts issued — copies attached,
- … (nombre) extraits délivrés — copies ci-jointes,
- … (numéro) estratti rilasciati — copie allegate,
- … (aantal) uittreksels afgegeven — kopieën bijgevoegd,
- … (quantidade) extractos emitidos — cópias juntas
Původní kontrolní výtisk T5 se neprodleně spolu s kopiemi vystavených výpisů vrátí na adresu uvedenou v kolonce "Vrátit".
6. Prvopisy výpisů z kontrolního výtisku T5 provázejí dílčí zásilky, případně spolu s dokladem pro použitý celní režim.
7. Příslušné orgány členského státu určení provádějí kontroly stanoveného nebo předepsaného použití nebo místa určení dílčích zásilek nebo zajišťují jejich provádění.
Výpisy opatřené záznamem podle čl.
483 odst. 3 zašlou na adresu uvedenou v kolonce "Vrátit".
8. Při dalším rozdělení podle odstavce 1 se použijí odstavce 2 až 7 přiměřeně.
Článek 486
1. Kontrolní výtisk T5 může být vystaven dodatečně, pokud
- opomenutí podání žádosti o jeho vystavení nebo jeho nevystavení v okamžiku odeslání zboží nezavinila zúčastněná osoba nebo pokud zúčastněná osoba může příslušným orgánům uspokojivě prokázat, že toto opomenutí nevzniklo z důvodu běžné nedbalosti,
- zúčastněná osoba prokáže, že se kontrolní výtisk T5 vztahuje na zboží, pro které byly splněny všechny správní formality,
- zúčastněná osoba předloží podklady potřebné pro vystavení uvedeného dokladu,
- příslušným orgánům je uspokojivě prokázáno, že vystavení kontrolního výtisku T5 dodatečně nepovede k získání neoprávněných finančních výhod na základě případně použitého tranzitního režimu, celního statusu zboží a jeho použití nebo místa určení.
2. Je-li kontrolního výtisku T5 vystavován dodatečně, musí být opatřen některou z těchto poznámek v červené barvě:
- Expedido a posteriori,
- Udstedt efterfølgende,
- Nachträglich ausgestellt,
- Εκδοθέν εκ των υστέρων,
- Issued retroactively,
- Délivré a posteriori,
- Rilasciato a posteriori,
- Achteraf afgegeven,
- Emitido a posteriori.
Zúčastněná osoba musí navíc zapsat do kontrolního výtisku T5 totožnost dopravního prostředku, kterým se zboží dopravovalo, datum odeslání a případně datum předložení zboží úřadu určení.
3. Kontrolní výtisk T5 vystavený dodatečně může úřad určení opatřit úředním záznamem, pouze pokud zjistí, že zboží uvedené v tomto dokladu dosáhlo stanoveného nebo předepsaného použití nebo místa určení v rámci opatření Společenství v oblasti dovozu zboží, jeho vývozu nebo jeho přepravy na celním území Společenství.
4. Při ztrátě prvopisu mohou být vystaveny duplikáty kontrolního výtisku T5, výpisu z kontrolního výtisku T5, doplňkových listů T5 bis a ložných listů T5.
Duplikát musí obsahovat nápis "DUPLIKÁT" hůlkovým písmem v červené barvě, otisk razítka úřadu, který jej vystavil, a podpis příslušného úředníka.
Článek 487
Jestliže ustanovení týkající se opatření Společenství nestanoví jinak, může každý členský stát odchylně od článku 472 stanovit, že skutečnost, že zboží dosáhlo stanoveného nebo předepsaného použití nebo místa určení, se prokazuje v souladu s vnitrostátními postupy, pokud zboží neopustí území tohoto členského státu dříve, než dosáhne stanoveného nebo předepsaného použití nebo místa určení.
Článek 488
Příslušné orgány každého členského státu mohou osobě nebo osobám, které splňují podmínky stanovené v článku 489 a které chtějí dopravovat zboží, pro které je nutno vystavit kontrolní výtisk T5 (dále jen "schválený odesílatel"), v rámci své působnosti povolit, aby celnímu úřadu výstupu nepředkládaly ani zboží, ani související kontrolní výtisk T5.
Článek 489
1. Povolení podle článku 488 se uděluje pouze osobám,
a) které odesílají zboží pravidelně;
b) jejichž záznamy umožňují příslušným orgánům kontrolovat dané operace;
c) které poskytly globální záruku, jestliže to vyžadují předpisy o vystavování kontrolního výtisku T5;
d) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů.
2. Příslušné orgány přijmou vhodná opatření pro poskytování zajištění podle odst. 1 písm. c).
Článek 490
V povolení, které udělují příslušné orgány, se zejména stanoví
a) jeden nebo více úřadů, které jsou jako úřady odeslání příslušné pro uskutečňované zásilky;
b) lhůta a ostatní pravidla, podle kterých schválený odesílatel oznamuje zamýšlené odeslání zásilek úřadu odeslání, aby tento úřad mohl případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu;
c) lhůta, ve které musí být zboží předloženo úřadu určení, tato lhůta se stanoví podle přepravních podmínek;
d) opatření, která je nutno přijmout ke ztotožnění zboží.
Příslušné orgány mohou stanovit, že dopravní prostředky nebo nákladové kusy musí schválený odesílatel opatřit zvláštními závěrami, jejichž vzor schvalují příslušné orgány.
Článek 491
1. Povolení stanoví, že kolonka "Úřad odeslání" na přední straně kontrolního výtisku T5
a) se předem opatří otiskem razítka úřadu odeslání a podpisem úředníka tohoto úřadu,
nebo
b) opatří schválený odesílatel otiskem zvláštního kovového razítka schváleného celními orgány, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62, avšak tento otisk může být na tiskopisy předtištěn, jestliže tisk provádí tiskárna k tomu schválená.
Schválený odesílatel musí v této kolonce uvést datum odeslání a opatřit tranzitní prohlášení číslem podle pravidel stanovených v povolení.
2. Celní orgány mohou předepsat použití tiskopisů, které jsou opatřeny rozlišovacím znakem.
Článek 492
1. Nejpozději v okamžiku odeslání zboží uvede schválený odesílatel v řádně vyplněném kontrolním výtisku T5 na přední straně v kolonce "Kontrola zboží úřadem odeslání" lhůtu pro předložení zboží úřadu určení, důkazy požadované členským státem odeslání ohledně vývozního dokladu, opatření přijatá ke ztotožnění zboží a některou z těchto poznámek:
- Procedimiento simplificado,
- Forenklet fremgangsmåde,
- Vereinfachtes Verfahren,
- Απλουστευμένη διαδικασία,
- Simplified procedure,
- Procédure simplifée,
- Procedura semplificata,
- Vereenvoudigde regeling,
- Procedimento simplificado.
2. Po odeslání zašle schválený odesílatel kopii kontrolního výtisku T5 spolu se všemi podklady, na jejichž základě bylo vystaveno, neprodleně úřadu odeslání.
3. Jestliže úřad odeslání provádí při odeslání zásilky kontrolu, zaznamená to v kolonce "Kontrola zboží úřadem odeslání" na přední straně kontrolního výtisku T5.
4. Řádně vyplněný kontrolní výtisk T5, obsahující údaj podle odstavce 1 a podepsaný schváleným odesílatelem, se považuje za vystavený úřadem odeslání, který jej opatřil předem otiskem razítka podle čl. 491 odst. 1 písm. a) nebo jehož název obsahuje otisk zvláštního razítka podle čl. 491 odst. 1 písm. b), pro účely prokazování skutečnosti, že dané zboží dosáhlo stanoveného použití nebo místa určení.
Článek 493
1. Schválený odesílatel je povinen
a) dodržovat všechny podmínky stanovené v této kapitole a v povolení;
b) přijmout všechna potřebná opatření, aby bezpečně uchovával zvláštní razítko nebo tiskopisy opatřené otiskem razítka úřadu odeslání nebo zvláštního razítka.
2. Schválený odesílatel nese veškeré důsledky, zejména finanční, které vyplývají z chyb, opomenutí nebo jiných nedostatků při vystavování kontrolního výtisku T5 nebo ke kterým dojde v průběhu postupů, které má provádět podle povolení uvedeného v článku 488.
3.
Zneužije-li kdokoli kontrolní výtisky T5, které jsou předem opatřeny otiskem razítka úřadu odeslání nebo zvláštního razítka, odpovídá schválený odesílatel, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření, za zaplacení dlužného cla a ostatních dávek uložených v členském státě, které nebyly zaplaceny, a za náhradu finančních výhod, které byly získány na základě zneužití uvedeného výtisku, pokud neprokáže příslušným orgánům, které jej schválily, že přijal opatření uvedená v odst. 1 písm. b).
Článek 494
1.
Příslušné orgány mohou schválenému odesílateli povolit, aby kontrolní výtisky T5 opatřené otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze 62 vytvořené pomocí počítačového zpracování dat nepodepisoval.
Toto povolení se udělí za podmínky, že se schválený odesílatel, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření, příslušným orgánům předem písemně zaváže, že se zaručuje za zaplacení dlužného cla a ostatních dávek uložených v členském státě, které nebyly zaplaceny, a za náhradu finančních výhod, které byly získány na základě zneužití použití kontrolních výtisků T5 opatřených otiskem zvláštního razítka.
2. Kontrolní výtisky T5 vystavené podle odstavce 1 musí být v kolonce vyhrazeném pro podpis schváleného odesílatele opatřeny některou z těchto poznámek:
- Dispensa de firma,
- Fritaget for underskrift,
- Freistellung von der Unterschriftsleistung,
- Δεν απαιτείται υπογραφή,
- Signature waived,
- Dispense de signature,
- Dispensa dalla firma,
- Van ondertekening vrijgesteld,
- Dispensada a assinatura.
Článek 495
Tiskopisy uvedené v přílohách I, II a III nařízení Komise (EHS) č. 2823/87 [14], které byly používány před vstupem tohoto nařízení v platnost, mohou být dále používány do vyčerpání zásob, nejpozději však do 31. prosince 1995.
HLAVA III
CELNÍ REŽIMY S HOSPODÁŘSKÝM ÚČINKEM
KAPITOLA 1 Obecná ustanovení
Oddíl 1
Definice
Článek 496
Pro účely této hlavy se rozumí:
a) celním úřadem vykonávajícím dohled celní úřad uvedený v povolení, který celní orgány členského státu, který povolení udělil, zmocní ke kontrole režimu;
b) celním úřadem, který propouští zboží do celního režimu celní úřad nebo celní úřady uvedené v povolení, které celní orgány členského státu, který povolení udělil, zmocní k přijímání celních prohlášení s návrhem na propuštění zboží do jednoho nebo více celních režimů;
c) celním úřadem, který ukončuje celní režim celní úřad nebo celní úřady uvedené v povolení, které celní orgány členského státu, který povolení udělil, zmocní k přijímání celních prohlášení, které zboží po jeho propuštění do celního režimu s hospodářským účinkem přidělují celně schválené určení.
Oddíl 2
Povolení režimu – běžný postup
Článek 497
1. Aniž je dotčen odstavec 3 a články 568, 656, 695 a 760, podává se žádost o povolení celního režimu s hospodářským účinkem, včetně povolení provozovat celní sklad nebo použít režim uskladňování v celním skladu, (dále jen "žádost") písemně.
Žádost odpovídá příslušnému vzoru uvedenému v příloze 67. Žadatel ve své žádosti uvádí veškeré údaje k jednotlivým bodům použitého vzoru v přílohách 67/A až 67/E s přihlédnutím k vysvětlivkám.
Znění vysvětlivek nemusí být v žádosti uvedeno.
Žádost musí být opatřena datem a podpisem.
Jestliže se příslušné celní orgány domnívají, že údaje v žádosti nejsou dostatečné, nevylučuje tento odstavec, aby si celní orgány vyžádaly poskytnutí dalších údajů potřebných k uplatňování předpisů z jiných oblastí, než na které se vztahuje tato hlava.
2. K žádosti se připojí prvopisy nebo kopie všech uvedených podkladů nebo dokladů k požadovaným údajům, jejichž předložení je potřebné pro její přezkoumání.
K žádosti mohou být přiloženy také doplňující listy, je-li některé údaje nutné podrobněji rozvést.
Všechny podklady, doklady nebo doplňující listy přiložené k žádosti jsou její součástí.
Počet příloh je nutno uvést v žádosti.
3. Celní orgány mohou v jednotlivých případech povolit, aby držitel povolení žádající o prodloužení platnosti nebo změnu svého povolení mohl podat jednoduchou písemnou žádost, která obsahuje zejména odkaz na předchozí povolení a případně údaje potřebné k provedení jeho změny.
4. S výhradou zjednodušeného postupu podle článků 568, 656, 695 a 760 jsou žádosti, které nesplňují podmínky stanovené v tomto článku a které nejsou předloženy v souladu s články 509, 555, 651, 691 a 750, nepřípustné.
Článek 498
Podání žádosti podepsané žadatelem se považuje za projev vůle zúčastněné osoby použít požadovaný celní režim s hospodářským účinkem, a aniž jsou dotčeny případné sankční předpisy, považuje se podání žádosti v souladu s předpisy členských států za závazek, pokud jde o
- správnost údajů uvedených v žádosti,
- pravost připojených podkladů a
- dodržování všech povinností souvisejících s požadovaným celním režimem s hospodářským účinkem.
Článek 499
1. Než celní orgány, které jsou k tomu příslušné, udělí povolení, ověří, zda jsou splněny všechny podmínky pro jeho udělení.
2. Povolení se neudělí, je-li žádost nepřípustná podle čl. 497 odst. 4.
Článek 500
1. Aniž jsou dotčeny články 568, 656, 695 a 760, vystavují se povolení podle článku 85 kodexu, včetně povolení provozovat celní sklad nebo použít režim uskladňování v celním skladu, podle vzoru a podle ustanovení uvedených v přílohách 68/A až 68/E. Povolení musí být opatřeno datem a podpisem.
2. O udělení povolení se vyrozumí žadatel.
3. Aniž jsou dotčeny možné odchylky stanovené v čl. 556 odst. 1 a čl. 751 odst. 1, nabývá povolení účinnosti dnem vydání.
4. Povolení se může vztahovat podle případu na jedno nebo více propuštění do daného režimu.
5. Odchylně od odstavce 1, jde-li o prodloužení platnosti nebo o změnu již uděleného povolení, mohou celní orgány v jednotlivých případech na základě žádosti podle čl. 497 odst. 3 v rozhodnutí uvést údaje, která se mají být změněny, s odkazem na měněné povolení, nebo mohou udělit nové povolení.
Článek 501
1. Celní orgány žádost zamítnou, není-li splněna některá z podmínek pro udělení povolení.
2. Rozhodnutí o zamítnutí žádosti se vyhotoví písemně a sdělí žadateli podle čl. 6 odst. 3 kodexu.
Článek 502
1. Celní orgány uchovávají žádosti a jejich přílohy společně s kopií případně vydaného povolení.
2. V případě udělení povolení činí lhůta pro uchovávání žádostí a příloh alespoň tři roky po ukončení kalendářního roku, v němž povolení pozbylo platnosti, a v případě povolení provozovat celní sklad nebo použít režim uskladňování v celním skladu po konci roku, v němž bylo povolení odňato nebo zrušeno.
3. V případě zamítnutí žádosti nebo odnětí nebo zrušení povolení se žádost a případně udělené povolení nebo rozhodnutí o zamítnutí žádosti se všemi přílohami uchovávají alespoň tři roky po ukončení kalendářního roku, v němž byla žádost zamítnuta nebo povolení odňato nebo zrušeno.
KAPITOLA 2 Uskladňování v celním skladu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Pododdíl 1
Definice a typy celních skladů
Článek 503
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) zemědělskými produkty zboží, na které se vztahují nařízení uvedená v článku 1 nařízení Rady (EHS) č.
565/80 [15].
Za zemědělské produkty se považuje i zboží, na které se vztahují nařízení Rady (EHS) č.
3033/80 [16] (zboží vyrobené zpracováním zemědělských produktů) a (EHS) č.
3035/80 [17] (zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, které není uvedeno v příloze II Smlouvy);
b) zálohou platba částky odpovídající vývozní náhradě před vývozem zboží, jestliže tuto platbu stanoví nařízení Rady (EHS) č. 565/80;
c) předfinancovaným zbožím všechno zboží určené k vývozu v nezměněném stavu, na něž je vyplácena záloha, bez ohledu na to, jak je podle režimu Společenství umožňujícího vyplácení zálohy nazýváno;
d) základními předfinancovanými výrobky všechny produkty určené k vývozu po zpracování, na něž je vyplácena záloha, pokud jejich zpracování překračuje rámec manipulace ve smyslu článku 532;
e) zpracovanými výrobky všechny výrobky nebo zboží, které vznikly zpracováním základního předfinancovaného výrobku, bez ohledu na to, jak jsou podle režimu Společenství umožňujícího vyplácení zálohy nazývány.
Článek 504
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, označují se celní sklady, v nichž se zboží skladuje v režimu uskladňování v celním skladu, pro rozlišení takto:
- "sklad typu A": veřejný celní sklad podle čl. 99 druhého pododstavce první věty kodexu, za který odpovídá skladovatel;
- "sklad typu B": veřejný celní sklad podle čl. 99 druhého pododstavce první věty kodexu, za který odpovídá ukladatel ve smyslu čl.
102 odst. 1 kodexu postupem podle čl.
105 druhého pododstavce kodexu;
- "sklad typu C": soukromý celní sklad podle čl. 99 druhého pododstavce druhé věty kodexu, kde skladovatel je zároveň ukladatelem, avšak nemusí být nutně také majitelem zboží;
- "sklad typu D": soukromý celní sklad podle čl.
99 druhého pododstavce druhé věty kodexu, kde skladovatel je zároveň ukladatelem, avšak nemusí být nutně také majitelem zboží, přičemž se uplatňuje postup podle čl. 112 odst.
Režim uskladňování v celním skladu, kdy se jedná o soukromý sklad podle čl. 99 druhého pododstavce druhé věty kodexu a skladovatel je zároveň ukladatelem, avšak nemusí být nutně také majitelem zboží, se použije také na skladování zboží ve skladovacích zařízení držitele povolení podle čl.
3 kodexu. Tento sklad se označuje jako "sklad typu E".
3. Jestliže uskladňování v celním skladu provozují v podobě veřejného skladu podle čl. 99 druhého pododstavce první věty kodexu celní orgány, označuje se tento sklad jako "sklad typu F".
4. Jednotlivé typy celních skladů uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 nesmějí být umístěny společně ve stejných prostorech nebo na stejném místě.
Pododdíl 2
Umístění celního skladu
Článek 505
1. S výjimkou skladů typu E a F tvoří celní sklad prostor nebo jiné vymezené místo, které je schváleno celními orgány.
2. Jestliže se celní orgány rozhodnou provozovat celní sklad typu F, označí prostor nebo vymezené místo, které slouží jako celní sklad.
Toto rozhodnutí se uveřejní formou používanou v daném členském státě pro zveřejňování právních a správních předpisů.
3. Místo, které celní orgány schválí podle článku 185 jako "dočasný sklad" nebo které spravují celní orgány, může být zároveň schváleno také jako celní sklad typu A, B, C nebo D nebo provozováno jako sklad typu F.
Článek 506
Celní sklady typů A, C, D a E mohou být rovněž schváleny jako předzásobovací sklady podle článku 38 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [18].
Pododdíl 3
Obchodněpolitická opatření
Článek 507
Jestliže právní předpisy Společenství stanoví obchodněpolitická opatření
a) týkající se propouštění zboží do volného oběhu, nepoužijí se na propouštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu a po celou dobu jeho skladování;
b) týkající se vstupu zboží na celní území Společenství, použijí se na propuštění zboží, které není zbožím Společenství, do režimu uskladňování v celním skladu;
c) týkající se vývozu zboží, použijí se na vývoz zboží Společenství po propuštění do režimu uskladňování v celním skladu z celního území Společenství.
Oddíl 2
Udělování povolení
Článek 508
Tento oddíl se vztahuje na všechny typy celních skladů, s výjimkou skladů typu F.
Článek 509
Žádost o povolení provozovat celní sklad se podává podle článku 497 a přílohy 67/A celním orgánům, které k tomu určí členský stát, na jehož území se nacházejí místa schválená jako celní sklady, a v případě skladů typu E se žádost podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž je vedeno hlavní účetnictví skladovatele.
Článek 510
1. Povolení může být uděleno pouze tehdy, jestliže žadatel prokáže, že zřízení celního skladu je hospodářskou potřebou a že sklad je určen zejména ke skladování zboží, aniž je vyloučena možnost provádět v tomto skladu běžné manipulace, zušlechťování nebo přepracování pod celním dohledem podle článků 106 a 109 kodexu, jestliže tyto činnosti v poměru ke skladování zboží nepřevažují.
2. Ve smyslu článku 86 kodexu se při kontrole přiměřenosti správních opatření spojených s dohledem a kontrolou skladu a hospodářských potřeb skladování přihlédne zejména také k typu skladu a k postupům, které zde mohou být použity.
Článek 511
1. Povolení vydávají celní orgány, které tím pověří členský stát, v němž byla podána žádost podle článku 509.
Povolení nabývá účinnosti dnem vydání nebo k pozdějšímu datu, pokud tak stanoví.
Jestliže však ve výjimečných případech celní orgány sdělí souhlas s udělením povolení žadateli o zřízení soukromého celního skladu jinou písemnou formou než použitím tiskopisu uvedeného v příloze 68/A, nabývá povolení účinnosti dnem tohoto oznámení.
Kopie oznámení se přiloží k povolení a stává se jeho nedílnou součástí.
2. Aniž jsou dotčeny předpisy o zrušení, odnětí a změnách povolení, uděluje se povolení na dobu neurčitou.
3. V povolení se zejména uvede, který celní úřad je příslušný vykonávat dohled nad celním skladem.
Může případně obsahovat podmínku, že zboží, které představuje nebezpečí nebo které by mohlo znehodnotit ostatní zboží nebo které z jiných důvodů vyžaduje skladování ve zvláštních zařízeních, je nutno skladovat ve speciálně vybavených prostorách.
Jedná-li se o soukromý sklad, může být kromě toho uvedeno, které kategorie zboží se zde smějí skladovat.
4. Jestliže zúčastněná osoba požádá, aby mohla předložit zboží a celní prohlášení pro propuštění do určitého celního režimu u jiného celního úřadu, než je celní úřad vykonávající dohled, a jestliže tím není ohrožen řádný průběh operací, mohou celní orgány zmocnit jeden nebo více celních úřadů, aby vykonávaly funkci celních úřadů, které propouštějí zboží do celního režimu.
Jestliže se daný celní režim týká více členských států, zašlou celní orgány, které povolení udělí, jeho kopii ostatním dotčeným celním orgánům.
Článek 512
1. Podmínka hospodářské potřeby uskladňování v celním skladu podle čl. 510 odst. 1 se již nepovažuje za splněnou, jestliže držitel povolení písemně požádá o jeho odnětí.
2. Povolení může být rovněž odňato, jestliže celní orgány dospějí k názoru, že celní sklad není nebo již není využíván v míře, která by opravňovala jeho zachování.
Oddíl 3
Propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu
Článek 513
1. Zboží určené k propuštění do režimu uskladňování v celním skladu a příslušné celní prohlášení s návrhem na propuštění do celního režimu se předkládají celnímu úřadu vykonávajícímu dohled nebo při použití čl. 511 odst. 4 některému celnímu úřadu uvedenému v povolení, který propouští zboží do celního režimu.
2. Při použití čl. 511 odst. 4 druhého pododstavce zašle celní úřad, který propouští zboží do celního režimu, kopii nebo duplikát celního prohlášení podle odstavce 1 nebo kopii správního nebo obchodního dokladu sloužícího k propuštění do celního režimu celnímu úřadu vykonávajícímu dohled, jakmile povolí propuštění. Jméno a adresa tohoto celního úřadu se uvede v kolonce 44 celního prohlášení nebo použitého správního nebo obchodního dokladu.
Celní úřad, který propouští zboží do celního režimu, může celní úřad vykonávající dohled požádat, aby jej uvědomil o příchodu zboží, jestliže to považuje za nezbytné.
Ustanovení o režimu uskladňování v celním skladu se na zboží vztahují ode dne přijetí celního prohlášení pro propuštění do celního režimu celním úřadem, který propouští zboží do celního režimu, a toto celní prohlášení se použije rovněž pro dopravu, která se má uskutečnit co nejrychleji, a pro vstup zboží do celního skladu bez předložení celnímu úřadu vykonávajícímu dohled.
Tento postup se nevztahuje na sklady typu B.
3. Postup uvedený v odstavci 2 lze použít také bez podání žádosti zúčastněných osob z důvodů souvisejících se správní organizací celních úřadů, zejména v souvislosti s použitím počítačového zpracování dat.
Pododdíl 1
Běžný postup
Článek 514
Celní prohlášení podle článku 513 se podává podle článků 198 až 252.
Pododdíl 2
Zjednodušený postup
Článek 515
Zjednodušené postupy podle článku 76 kodexu lze použít za podmínek stanovených v článcích 268 až 274.
Článek 516
Postupy uvedené v článcích 514 a 515 se vztahují také na propuštění zboží nacházejícího se v dočasném uskladnění podle čl. 505 odst. 3 do režimu uskladňování v celním skladu.
Oddíl 4
Provoz celního skladu a průběh režimu uskladňování v celním skladu
Pododdíl 1
Evidence zboží
Článek 517
1. V skladech typu A, C, D a E určí celní orgány skladovatele jako osobu povinnou vést evidenci ve smyslu článku 105 kodexu.
Evidence skladovaného zboží musí být přístupná celnímu úřadu vykonávajícímu dohled, aby mu umožnila provádění kontrol.
2. V případě skladu typu B uchovává celní úřad vykonávající dohled celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu uskladňování v celním skladu a správní doklady použité k tomuto účelu s cílem kontrolovat jejich vyřízení.
Evidence zboží se nevede.
Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství o uchovávání celních dokladů, může celní úřad vykonávající dohled v rámci své správní organizace stanovit lhůty pro uchovávání celních prohlášení ve svých prostorách.
Tyto lhůty mohou být prodlouženy.
Jestliže zboží, na něž se celní prohlášení vztahuje, nedosáhlo do uplynutí této lhůty celně schváleného určení, požádá celní úřad vykonávající dohled, aby dané zboží dosáhlo tohoto určení nebo aby původní celní prohlášení nebo doklad s návrhem na propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu bylo nahrazeno novým celním prohlášením, které bude obsahovat všechny údaje uvedené v původním celním prohlášení nebo dokladu.
3. V případě skladů typu F musí záznamy celních úřadů obsahovat všechny údaje uvedené článku 520.
Tyto záznamy nahrazují evidenci zboží ve smyslu článku 105 kodexu.
Článek 518
Aniž je dotčen čl.
517 odst. 3, nevede celní úřad vykonávající dohled evidenci skladovaného zboží.
Může vést pro vlastní správní účely seznam všech přijatých celních prohlášení.
Článek 519
Jestliže obchodní nebo daňové účetnictví zúčastněné osoby obsahuje všechny údaje, které jsou s ohledem na typ skladu a postupy pro propouštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu a pro ukončení tohoto režimu potřebné ke kontrole, a tyto údaje lze využít pro účely kontroly, schválí celní orgány toto účetnictví jako evidenci zboží ve smyslu článku 105 kodexu.
Článek 520
1. Evidence zboží ve smyslu článku 105 kodexu musí obsahovat všechny údaje potřebné pro řádné provádění a kontrolu režimu uskladňování v celním skladu.
Zejména musí obsahovat
a) všechny údaje, které jsou uvedeny v kolonkách 1, 31, 37 a 38 celního prohlášení s návrhem na propuštění do celního režimu;
b) odkaz na celní prohlášení, na jejichž základě zboží dosáhlo celně schváleného určení ukončujícího režim uskladňování v celním skladu;
c) datum a odkazy na ostatní celní doklady a všechny ostatní podklady, které se týkají propuštění do režimu uskladňování v celním skladu nebo k ukončení tohoto režimu;
d) údaje nezbytné ke sledování zboží, zejména ke zjištění, kde se zboží nachází, včetně údajů o případném převozu zboží z jednoho celního skladu do druhého bez ukončení režimu uskladňování v celním skladu;
e) údaje o společném skladování zboží podle článku 524;
f) všechny ostatní údaje, které jsou případně potřebné ke ztotožnění zboží;
g) údaje o obvyklých formách manipulace, jimž se zboží podrobilo;
h) údaje o tom, že zboží dočasně opustilo celní sklad.
2. Evidence zboží skladu typu D musí kromě údajů podle odstavce 1 obsahovat také údaje uvedené na minimálním senamu v příloze 37.
3. Evidence zboží musí kdykoli zachycovat současný stav skladovaného zboží, které se ještě nachází v režimu uskladňování v celním skladu.
Majitel skladu musí ve lhůtách určených celními orgány předkládat celnímu úřadu vykonávajícímu dohled výkaz stavu skladovaného zboží.
4. V případě použití čl. 112 odst. 2 kodexu musí evidence vykazovat celní hodnotu zboží před manipulací.
5. V případě použití zjednodušených postupů (při propuštění do režimu uskladňování v celním skladu nebo ukončení tohoto režimu) se tento článek použije přiměřeně.
Článek 521
Zápis zboží, které bylo ve skladu typu A, C nebo D propuštěno do režimu uskladňování v celním skladu, do evidence podle článku 107 kodexu se musí uskutečnit v okamžiku skutečného vstupu zboží do celního skladu na základě údajů přijatých nebo uznaných celním úřadem vykonávajícím dohled nebo celním úřadem, který propouští zboží do celního režimu, v souladu s čl. 513 odst.
2. Jde-li o propuštění do režimu uskladňování v celním skladu typu E, musí se zápis do evidence zboží podle odstavce 1 uskutečnit v okamžiku příchodu zboží do skladovacích prostor držitele povolení.
3. Jestliže celní sklad slouží současně jako dočasný sklad podle čl.
505 odst. 3, musí se zápis do evidence zboží podle odstavce 1 uskutečnit
- při použití místního celního řízení podle článku 272 pro přechod z dočasného uskladnění do režimu uskladňování v celním skladu před uplynutím lhůty podle článku 49 kodexu,
- v ostatních případech v okamžiku propuštění zboží na základě podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu.
4. Zápis údajů o ukončení režimu uskladňování v celním skladu do evidence zboží se musí uskutečnit
- při použití některého zjednodušeného postupu nejpozději v okamžiku výstupu zboží z celního skladu,
- v ostatních případech v okamžiku propuštění zboží na základě podání celního prohlášení k určitému celně schválenému určení.
Pododdíl 2
Obvyklé formy manipulace
Článek 522
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, jsou obvyklé formy manipulace, jimž se může podrobit zboží, které není zbožím Společenství, uvedeny v příloze 69.
2. Pokud by v důsledku manipulace došlo u zboží ke zvýhodnění z hlediska dovozního cla ve srovnání se stejným zbožím před manipulací, může být manipulace povolena pouze v případě, že současně s žádostí o povolení obvyklé formy manipulace je podána žádost uvedená v čl. 112 odst. 2 kodexu.
V tomto případě není žádost, aby se přihlédlo k výhodnějším faktorům pro vyměření cla v skladu typu D podle čl. 112 odst. 3 kodexu, přípustná.
3. Pokud by v důsledku manipulace došlo k tomu, že by na zboží bylo nutno uložit vyšší dovozní clo než na totéž zboží před manipulací, musí zúčastněná osoba upustit od podání žádosti podle čl. 112 odst. 2 kodexu.
V tomto případě se musí skladovatel skladu typu D vzdát všech výhod, které by pro něj mělo přihlédnutí k faktorům pro vyměření cla, které by byly přijaty nebo uznány pro zboží podrobené manipulaci v době jeho propuštění do režimu uskladňování v celním skladu.
4. Je-li zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu navrhováno v celním prohlášení na propuštění do jiného celního režimu než volného oběhu a použije-li se odstavec 2, uvede se v kolonce 31 celního prohlášení k tomuto určení některá z těchto poznámek:
- Mercancías MU,
- SB varer,
- UB-Waren,
- Εμπορεύματα ΣΕ,
- UFH goods,
- Marchandises MU,
- Merci MU,
- GB-goederen,
- Mercadorias MU.
Tato poznámka se uvádí ve všech dokladech pro celní režim, do kterého je zboží následně propuštěno, nebo pro dočasné uskladnění, do kterého je zboží následně umístěno.
5. Je-li zboží, na něž se vztahuje odstavec 2, propuštěno do volného oběhu nebo do jiného celního režimu, který by mohl vést ke vzniku celního dluhu, použije se informační list INF 8.
Vystaví se v prvopise a jedné kopii na tiskopise podle vzoru a podle ustanovení uvedených v příloze 70.
Celní orgány, kterým se podává celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu nebo do jiného celního režimu, který by mohl vést ke vzniku celního dluhu, si vyžádají pomocí informačního listu INF 8, který potvrdí, aby celní úřad vykonávající dohled nad celním skladem, kde byly prováděny obvyklé formy manipulace, uvedl druh, celní hodnotu a množství zboží uvedeného v celním prohlášení, ze kterých by se vycházelo, kdyby se dané zboží nepodrobilo dotyčné manipulaci.
Prvopis informačního listu INF 8 se zasílá celnímu úřadu vykonávajícímu dohled nad svobodným pásmem nebo svobodným skladem; kopii informačního listu INF 8 si ponechají celní orgány, které provedly potvrzení v kolonce 14 tiskopisu.
Celní úřad vykonávající dohled nad celním skladem poskytne informace požadované v kolonkách 11, 12 a 13, provede úřední záznam v kolonce 15 a odešle prvopis informačního listu INF 8 zpět celnímu úřadu uvedenému v kolonce 4.
6. Deklarant může požádat, aby byl informační list INF 8 vystaven v okamžiku podání celního prohlášení podle odstavce 4.
V tomto případě poskytne celní úřad vykonávající dohled nad celním skladem informace požadované v kolonkách 11, 12 a 13, provede úřední záznam v kolonce 15 a vrátí prvopis informačního listu INF 8 deklarantovi.
Článek 523
1. Zúčastněná osoba musí v každém jednotlivém případě písemně požádat celní úřad vykonávající dohled o povolení provést obvyklé formy manipulace před jejich provedením.
2. Žádost o povolení obvyklé formy manipulace musí obsahovat všechny údaje, které jsou potřebné pro uplatňování ustanovení o režimu uskladňování v celním skladu, zejména čl. 522 odst. 2 a 3.
Pokud celní úřad vykonávající dohled žádost schválí, udělí povolení a opatří žádost příslušným úředním záznamem a otiskem svého úředního razítka.
Článek 502 se použije přiměřeně.
3. Aniž je dotčen článek 522, může být v povolení provozovat celní sklad nebo, v případě skladů typu E, v povolení použít režim uskladňování v celním skladu uvedeno, jaké obvyklé formy manipulace se předpokládají v rámci tohoto režimu.
Žádost podle odstavce 1 v tomto případě nahrazuje informování celního úřadu vykonávajícího dohled o zamýšlené manipulaci, jež se provádí ve formě úřadem stanovené.
Pododdíl 3
Společné skladování zboží s rozdílným celním statusem
Článek 524
1. Celní úřad vykonávající dohled povolí, aby bylo zboží Společenství, s výjimkou zboží uvedeného v čl.
98 odst. 1 písm. b) kodexu, skladováno spolu se zbožím, které není zbožím Společenství, v témže skladovacím zařízení, pokud tím není dotčeno řádné provádění operací.
2. Jestliže by společné skladování ve smyslu odstavce 1 vedlo k tomu, že by nebylo možné kdykoli zjistit celní status každého jednotlivého zboží, smí být společné skladování povoleno pouze tehdy, jestliže se jedná o rovnocenné zboží.
Za rovnocenné se považuje zboží, které spadá do stejné podpoložky kombinované nomenklatury, má stejnou obchodní jakost a vykazuje stejné technické charakteristiky.
Pododdíl 4
Dočasné opuštění celního skladu
Článek 525
1. Aby mohlo zboží dočasně opustit celní sklad, musí zúčastněná osoba pro každý jednotlivý případ písemně požádat celní úřad vykonávající dohled o povolení dříve, než zboží opustí prostor celního skladu.
2. Žádost o povolení přechodného opuštění celního skladu musí obsahovat všechny údaje, které jsou potřebné pro uplatňování ustanovení o režimu uskladňování v celním skladu.
Pokud celní úřad vykonávající dohled žádost schválí, udělí povolení a opatří žádost příslušným úředním záznamem a otiskem svého úředního razítka.
Článek 502 se použije přiměřeně.
3. V povolení provozovat celní sklad může být uvedeno, že je přípustné, aby zboží dočasně opouštělo celní sklad.
Žádost podle odstavce 1 v tomto případě nahrazuje informování celního úřadu vykonávajícího dohled o zamýšleném přechodném opuštění celního skladu, jež se provádí ve formě úřadem stanovené.
4. Pokud se zboží, které dočasně opustilo celní sklad, podrobilo obvyklým formám manipulace, použijí se články 522 a 523.
Pododdíl 5
Převoz zboží z jednoho celního skladu do druhého bez ukončení režimu uskladňování v celním skladu
Článek 526
1. Převoz zboží z jednoho celního skladu do druhého bez ukončení režimu uskladňování v celním skladu se uskutečňuje na podkladě tiskopisu vyhotoveného podle vzoru uvedeného v článku 205 postupem podle přílohy 71.
2. Zjednodušený postup uvedený v příloze 72 se použije,
- jestliže lze v celním skladu, z nějž se zboží odesílá, použít místní celní řízení podle čl. 253 odst. 3 pro propuštění do volného oběhu nebo ke zpětnému vývozu a v celním skladu, v němž má být zboží uskladněno, lze použít místní celní řízení pro propuštění do režimu uskladňování v celním skladu podle článku 272,
nebo
- jestliže za oba sklady odpovídá táž osoba,
nebo
- jestliže existuje propojení evidence zboží těchto skladů pomocí počítačového zpracování dat.
3. Odpovědnost za převážené zboží přechází na skladovatele celního skladu, kam je zboží umisťováno, okamžikem příchodu zboží do nového skladu a s jeho zápisem do odpovídající evidence zboží.
4. Jestliže se zboží, které se má převážet, podrobilo běžným formám manipulace a jestliže se použije čl. 522 odst. 2, uvede se na dokladu uvedeném v článku 1 druh, celní hodnota a množství převáženého zboží, ze kterých by se vycházelo v případě vzniku celního dluhu, pokud by se dané zboží nepodrobilo uvedené manipulaci.
Ustanovení čl. 522 odst. 4, 5 a 6 se případně použijí i na toto zboží.
5. Zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu nelze převážet do jiného celního skladu bez ukončení celního režimu, je-li některý z uvedených skladů skladem typu B.
Pododdíl 6
Evidence zboží
Článek 27
Jestliže to celní úřad vykonávající dohled považuje za potřebné pro řádný provoz celního skladu, může vyžadovat pravidelné nebo nepravidelné provádění evidence veškerého zboží propuštěného do režimu uskladňování v celním skladu nebo jeho části.
Oddíl 5
Ukončení režimu uskladňování v celním skladu
Článek 528
1. V případě společného skladování rovnocenného zboží ve smyslu čl. 524 odst. 2 se zboží uvedené v celním prohlášení pro určité celně schválené určení považuje podle volby zúčastněné osoby za zboží Společenství nebo za zboží, které není zbožím Společenství.
Uplatnění prvního pododstavce však nesmí vést k tomu, aby byl daný celní status přidělen většímu množství zboží, než je množství zboží s tímto statusem, které se skutečně nachází v celním skladě v okamžiku výstupu zboží navrženého v celním prohlášení pro dané celně schválené určení.
2. V případě úplného zničení nebo nenapravitelné ztráty zboží se podíl zničeného nebo ztraceného zboží, které se nacházelo v režimu uskladňování v celním skladu, určuje podle poměru ke zboží stejného druhu propuštěného do režimu uskladňování v celním skladu, které se v okamžiku zničení nebo ztráty nacházelo v prostorách celního skladu, neprokáže-li skladovatel skutečné množství zničeného nebo ztraceného zboží, které se nacházelo v režimu uskladňování v celním skladu.
Oddíl 6
Zvláštní ustanovení o zemědělských produktech, které jsou zbožím Společenství
Článek 529
Oddíly 1 až 5 se s výjimkou článků 522 a 524 použijí na předfinancované zboží, které bylo propuštěno do režimu uskladňování v celním skladu podle čl. 98 odst. 1 písm. b) kodexu.
Článek 530
1. Celní prohlášení podle čl.
513 odst. 1 týkající se předfinancovaného zboží se podává na tiskopise uvedeném v článku 205.
2. "Platební prohlášení" podle čl. 25 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 se podává na jednom vyhotovení dokladu uvedeného v odstavci 1.
3. K celnímu prohlášení je nutno předložit všechny doklady, jejichž předložení je potřebné pro propuštění předfinancovaného zboží do režimu uskladňování v celním skladu, zejména vývozní licence a osvědčení o stanovení sazby náhrady předem podle nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 [19].
Článek 531
Aniž je dotčen odstavec 2, může být celní prohlášení s návrhem na propuštění předfinancovaného zboží do režimu uskladňování v celním skladu podle článku 530 přijato teprve po složení záruky podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 a čl.
31 odst. 1 a 2 nařízení Komise (EHS) č.
3665/87.
Použije se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [20].
2. Celní orgány mohou povolit, aby byla záruka podle odstavce 1 za podmínek stanovených v čl. 31 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 zaplacena až po přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu.
Článek 532
Aniž je dotčeno nařízení Komise (EHS) č. 815/89 [21] o barveném ječmeni, může být předfinancované zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu podrobeno formám manipulace stanoveným v čl.
28 odst.
4 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87, které jsou uvedeny v seznamu v příloze 73.
Článek 533
1. Režim uskladňování v celním skladu se ukončuje přijetím vývozního celního prohlášení.
2. Po přijetí vývozního celního prohlášení zůstává zboží pod celním dohledem až do okamžiku, kdy opustí celní území Společenství. Během této doby může být zboží skladováno v prostorách celního skladu bez propuštění do režimu uskladňování v celním skladu.
3. Uplatňování tohoto článku celním úřadem vykonávajícím dohled nebrání kontrole, kterou provádějí příslušné orgány v rámci uplatňování společné zemědělské politiky.
Článek 534
1. Vývozní celní prohlášení pro předfinancované zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu se podává na tiskopise uvedeném v článku 205.
2. K celnímu prohlášení je nutno předložit všechny doklady uvedené v článku 221, zejména vývozní licence a osvědčení o stanovení sazby náhrady předem podle nařízení Komise (EHS) č. 3719/88.
3. Datum výstupu zboží z celního území Společenství se zapíše na rubovou stranu dokladu uvedeného v odstavci 1. Je-li zboží, pro něž bylo přijato vývozní celní prohlášení, před výstupem z celního území Společenství dopravováno přes část tohoto území, použijí se postupy stanovené v článcích 6, 6a a 7 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87.
4. Za zboží, které opustilo celní území Společenství, se považuje zboží, kterému bylo přiděleno určení rovnocenné vývozu ve smyslu článků 34 a 42 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87.
Oddíl 7
Použití celního skladu bez propuštění zboží do režimu uskladňování v celním skladu
Pododdíl 1
Zboží Společenství
Článek 535
Zpracování základních předfinancovaných výrobků se v prostorách celního skladu provádí podle článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 565/80.
Článek 536
1. Jestliže celní orgány vyžadují, aby zboží Společenství jiné než uvedené v čl. 98 odst. 2 písm. b) a odst. 3 kodexu, které je skladováno v prostorách celního skladu, bylo v souladu s čl. 106 odst. 3 kodexu zapsáno do evidence zboží podle článku 105 kodexu, musí být z dotyčného zápisu zřejmý celní status zboží.
2. Aniž je dotčen článek 524, může celní úřad vykonávající dohled stanovit zvláštní opatření ke ztotožnění tohoto zboží, aby je bylo možno zejména odlišit od zboží skladovaného v týchž prostorách v režimu uskladňování v celním skladu.
3. Zboží uvedené v odstavci 1 může být použito během obvyklé formy manipulace, v režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo v režimu přepracování pod celním dohledem.
Článek 537
V prostorách celního skladu může být bez propuštění do režimu uskladňování v celním skladu skladováno - zboží, které musí podle čl. 3 odst. 6 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 zůstat pod celním dohledem, - zboží, které se za účelem překládky podle článku 6a uvedeného nařízení nachází na celním území Společenství. Na toto zboží se použije čl. 536 odst. 1 a 2.
Pododdíl 2
Zboží, které není zbožím Společenství
Článek 538
1. Tento pododdíl se vztahuje na operace aktivního zušlechťovacího styku (v podmíněném systému) nebo přepracování pod celním dohledem v prostorách celních skladů typů A, C a D, v nichž je povoleno místní celní řízení pro propouštění do režimu uskladňování v celním skladu, pro zpětný vývoz nebo pro propouštění do volného oběhu. 2. Neobsahuje-li tento pododdíl žádná zvláštní ustanovení, vztahují se ustanovení o režimech aktivního zušlechťovacího styku a přepracování pod celním dohledem
- na operace aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení, - na operace aktivního zušlechťovacího styku (v podmíněném systému a v systému navracení) nebo přepracování pod celním dohledem v prostorách skladů typu B a F a v prostorách použitých pro skladování zboží propuštěného do režimu uskladňování v celním skladu v skladu typu E, - na operace probíhající v prostorách skladů typu A, C a D, jestliže nejsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 539
Celní orgány odmítnou povolit zjednodušené postupy podle tohoto pododdílu, jestliže nejsou poskytnuty veškeré potřebné záruky pro řádné provedení operací. Aniž je dotčen článek 510, mohou celní orgány odmítnout udělit povolení osobám, které provádějí operace aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem pouze příležitostně.
Článek 540
Zpracovatelské operace v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo režimu přepracování pod celním dohledem v prostorách některého celního skladu uvedeného v čl. 538 odst. 1 smějí být prováděny pouze na základě povolení podle článku 556 nebo 651. V povolení je nutno uvést, v jakém celním skladu (s uvedením typu) budou operace prováděny.
Článek 541
1. Podmínkou použití zjednodušených postupů stanovených v tomto pododdílu je, že držitel povolení vede "evidenci aktivního zušlechťovacího styku" nebo "evidenci přepracování pod celním dohledem" podle čl. 556 odst. 3 nebo čl. 651 odst. 3, které odkazují i na povolení.
2. Odkaz na evidenci uvedenou v odstavci 1 nahrazuje pro účely vyúčtování podle článku 595 nebo článku 664 odkaz na celní prohlášení a doklady uvedené v čl. 595 odst. 3 nebo čl. 664 odst. 3.
3. Zápisy v "evidenci aktivního zušlechťovacího styku" nebo "evidenci přepracování pod celním dohledem" uvedené v odstavci 1 musí celním orgánům umožňovat přesvědčit se kdykoli o skutečném stavu zásob zboží nebo produktů propuštěných do některého z dotyčných režimů.
Článek 542
1. Propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem v okamžiku jeho vstupu do prostor celního skladu se uskutečňuje v místním celním řízení podle článku 276.
2. Zápisy v "evidenci aktivního zušlechťovacího styku" nebo "evidenci přepracování pod celním dohledem" musí obsahovat odkaz na doklad, na jehož podkladě bylo zboží přepravováno.
Článek 543
1. Propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem se u zboží, které se nachází v prostorách celního skladu, uskutečňuje v místním celním řízení podle článku 276.
2. Režim uskladňování v celním skladu se ukončuje zápisem v "evidenci aktivního zušlechťovacího styku" nebo "evidenci přepracování pod celním dohledem".
Odkaz na tyto zápisy se zaznamená v evidenci zboží celního skladu.
Článek 544
1. Propuštění zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, které bylo v prostorách celního skladu propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, nebo přepracovaných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, které bylo v prostorách celního skladu propuštěno do režimu přepracování pod celním dohledem, do režimu uskladňování v celním skladu se uskutečňuje v místním celním řízení podle článku 272.
2. Režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem se ukončuje zápisem do evidence zboží celního skladu.
Odkazy na tyto zápisy musí být zaznamenány i v "evidenci aktivního zušlechťovacího styku" nebo "evidenci přepracování pod celním dohledem".
3. Zápisy stanovené v článku 610 musí být zaznamenány v evidenci zboží celního skladu.
Článek 545
1. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem ukončován okamžikem, kdy zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu opouštějí prostory celního skladu v rámci zpětného vývozu, uskutečňuje se toto ukončení v místním celním řízení podle článku 283.
2. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem ukončován okamžikem, kdy zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu opouštějí prostory celního skladu v rámci propuštění do volného oběhu, uskutečňuje se toto ukončení v místním celním řízení podle článků 263 až 267.
3. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem ukončován okamžikem, kdy zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu opouštějí prostory celního skladu v rámci propuštění do jiného režimu, uskutečňuje se toto ukončení běžnými nebo zjednodušenými postupy stanovenými k tomuto účelu.
4. Opuštění prostor celního skladu u zušlechtěných nebo přepracovaných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu nemusí být zaznamenáno v evidenci zboží celního skladu.
Článek 546
Ustanoveními čl. 544 odst. 2 a čl. 545 odst. 2 a 4 nejsou dotčeny články 122, 135 a 136 kodexu týkající se ukládání cla na zboží nebo výrobky propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem.
Článek 547
1. Pokud tím není dotčeno řádné provádění operací, povolí celní orgány, aby zboží, které není zbožím Společenství, propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu bylo skladováno ve stejných skladovacích zařízeních společně s dováženým zbožím nebo se zušlechtěnými výrobky propuštěnými do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
2. Je-li zboží přidělen status zboží propuštěného do režimu uskladňování v celním skladu nebo status zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu propuštěném do režimu aktivního zušlechťovacího styku, vztahují se na dané zboží nebo výrobky všechny předpisy platné pro dotyčný režim, zejména včetně pravidel týkajících se poplatků a vybírání vyrovnávacích úroků.
3. Ustanovení čl. 524 odst. 2 a čl. 528 odst. 1 a 2 se použijí přiměřeně.
Oddíl 8
Výměna informací
Článek 548
Při uplatňování této kapitoly uvědomí každý členský stát Komisi o obecných opatřeních, která přijal a která se týkají
- určení celních orgánů podle článku 509,
- článku 104 kodexu,
- čl. 106 odst. 3 kodexu,
- čl. 513 odst. 3. Komise tyto informace zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA 3
Aktivní zušlechťovací styk
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 549
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) hlavními zušlechtěnými výrobky zušlechtěné výrobky, pro jejichž zhotovení byl povolen režim aktivního zušlechťovacího styku;
b) vedlejšími zušlechtěnými výrobky jiné výrobky než hlavní zušlechtěné výrobky, které nezbytně vznikají při zpracovatelské operaci;
c) ztrátou část dovezeného zboží, která v průběhu procesu zušlechtění zanikne zejména vypařením, vysušením, únikem ve formě plynu nebo odtokem v odpadních vodách;
d) výpočtem podle množstevního klíče rozpočtení dovezeného zboží na různé zušlechtěné výrobky v poměru k množství dovezeného zboží;
e) výpočtem podle hodnotového klíče rozpočtení dovezeného zboží na různé zušlechtěné výrobky v poměru k hodnotě zušlechtěných výrobků;
f) zušlechťovateli osoby, které zcela nebo částečně provádějí zpracovatelské operace;
g) náhradou rovnocenným zbožím úprava, podle které zušlechťované výrobky mohou být podle čl. 115 odst. 1 písm. a) kodexu zhotoveny z náhradního zboží; náhradní zboží musí splňovat podmínky čl. 569 odst. 1;
h) předčasným vývozem úprava, podle níž mohou být zušlechtěné výrobky vyrobené nebo získané z rovnocenného zboží podle čl. 115 odst. 1 písm. b) kodexu vyvezeny z celního území Společenství dříve, než je dovážené zboží propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému;
i) trojúhelníkovým obchodem postup, při němž se propuštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku ve Společenství uskutečňuje u jiného celního úřadu, než u kterého se uskutečnil předčasný vývoz zušlechtěných výrobků;
j) lhůtou pro zpětný vývoz lhůta, ve které zušlechtěné výrobky musí dosáhnout některého z určení povolených na základě článku 89 kodexu;
k) měsíčním seskupením použití čl. 118 odst. 2 druhého pododstavce kodexu na lhůty pro zpětný vývoz, které počínají běžet v průběhu kalendářního měsíce;
l) čtvrtletním seskupením použití čl. 118 odst. 2 druhého pododstavce kodexu na lhůty pro zpětný vývoz, které počínají běžet v průběhu čtvrtletí.
Článek 550
Zboží ve smyslu čl. 114 odst. 2 písm. d) čtvrté odrážky kodexu, které může být použito jako příslušenství pro výrobu, je uvedeno v příloze 74.
Oddíl 2
Povolení – běžný postup
Článek 551
1. Povolení použít podmíněný systém se udělí pouze za podmínky, že žadatel má skutečně v úmyslu zpětně vyvézt z celního území Společenství hlavní zušlechtěné výrobky.
V tom případě lze systém povolit pro všechno zboží, které má být zušlechtěno.
2. Systém navracení se povoluje pouze v případech uvedených v článku 124 kodexu, jestliže existují možnosti vyvézt hlavní zušlechtěné výrobky z celního území Společenství.
3. Jsou-li splněny podmínky pro povolení obou systémů, záleží na žadateli, zda požádá o povolení použít podmíněný systém nebo systém navracení.
Článek 552
1. Hospodářské podmínky ve smyslu čl. 117 písm. c) kodexu se považují za splněné zejména, a) jde-li o jednu z těchto zpracovatelských operací s uvedením příslušného kódu:
i) operace, které se provádějí na základě smlouvy o provedení práce, uzavřené s osobou usazenou v třetí zemi.
"Provedením práce" se rozumí jakékoli zušlechtění dováženého zboží, které je předáno držiteli povolení, podle pokynů a na účet objednatele usazeného mimo celní území Společenství, přičemž za zušlechtění se zpravidla platí pouze náklady za zušlechtění (kód 6201);
ii) zpracování zboží neobchodní povahy (kód 6202);
iii) oprava zboží, včetně jeho uvedení do původního stavu a seřízení (kód 6301);
iv) obvyklá manipulace, které slouží k zachování dobrého stavu zboží, ke zlepšení jeho obchodní úpravy nebo obchodní jakosti nebo k přípravě jeho odbytu nebo dalšího prodeje (kód 6302);
v) operace se zbožím, u něhož hodnota každého druhu zboží podle osmimístného kódu (podpoložky) kombinované nomenklatury, které má být dovezeno na podkladě povolení, nepřesahuje 200000 ECU na žadatele a kalendářní rok, nezávisle na tom, kolik zušlechťovatelů se na zpracovatelské operaci podílí. U zboží nebo výrobků, které jsou uvedeny v seznamu v příloze 75, se však tato hodnota stanoví na 100000 ECU.
Hodnotou se rozumí celní hodnota zboží, která se odhaduje na základě údajů známých a podkladů předložených v okamžiku podání žádosti. Uplatňování tohoto bodu může být pro určité dovážené zboží vyloučeno postupem projednávání ve výboru (kód 6400);
b) jestliže se zboží srovnatelné se zboží určenému k zušlechtění ve Společenství nevyrábí (kód 6101); "srovnatelným zbožím" se rozumí zboží, které patří ke stejnému osmimístnému kódu (podpoložce) kombinované nomenklatury a které s ohledem na zušlechtěné výrobky, které mají být vyrobeny nebo získány, má stejnou obchodní jakost a stejné technické charakteristiky;
c) jestliže se srovnatelné zboží ve smyslu písmene b) ve Společenství nevyrábí v dostatečném množství (kód 6102);
d) jestliže srovnatelné zboží ve smyslu písmene b) nemohou výrobci usazení ve Společenství dodat žadateli v přiměřené lhůtě.
O "přiměřenou lhůtu" se nejedná, jestliže výrobci usazení ve Společenství nemohou dodat zušlechťovateli srovnatelné zboží ve lhůtě nutné pro zamýšlenou obchodní operaci, přestože jim byla včas doručena odpovídající poptávka (kód 6103);
e) jestliže je srovnatelné zboží ve smyslu písmene b) ve Společenství vyráběno, ale nemůže být použito z některého z těchto důvodů:
i) zamýšlená obchodní operace by byla z důvodu ceny tohoto zboží nehospodárná (kód 6104). Za účelem stanovení, zda by zamýšlená obchodní operace byla z důvodu ceny srovnatelného zboží vyrobeného ve Společenství nehospodárná, se bere v úvahu zejména dopad použití zboží vyrobeného ve Společenství na výrobní cenu zušlechtěného výrobku, a tím na odbyt tohoto výrobku na trhu třetí země, přičemž se vychází
- na jedné straně z ceny neprocleného zboží, které je určeno ke zušlechtění, a ceny srovnatelného zboží vyrobeného ve Společenství po odečtení vnitřních daní vrácených nebo které lze vrátit a s ohledem na vývozní náhrady a jiné částky poskytované v rámci společné zemědělské politiky. Při uvedeném srovnání se berou v úvahu také předpokládané prodejní, zejména platební, a dodací podmínky,
- na druhé straně z ceny, která by mohla být dosažena za zušlechtěný výrobek na trhu třetí země, jak vyplývá z obchodní korespondence a jiných údajů;
ii) zboží nemá jakost nebo vlastnosti, které jsou potřebné k výrobě požadovaných zušlechtěných výrobků (kód 6105); iii) zboží neodpovídá výslovným požadavkům kupujícího zušlechtěných výrobků v třetí zemi (kód 6106); iv) zušlechtěné výrobky musí být zhotoveny z dovezeného zboží, aby byly dodrženy předpisy na ochranu průmyslového a obchodního vlastnictví (kód 6107);
f) jestliže žadatel u zboží, které má být v určité lhůtě propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku,
i) v dotyčném období pokrývá 80 % své celkové potřeby tohoto zboží, sloužícího k zhotovení zušlechtěných výrobků na celním území Společenství, zbožím vyrobeným ve Společenství srovnatelným s dováženým zbožím ve smyslu písmene b); předpokladem pro použití tohoto ustanovení je, že žadatel předloží celním orgánům dostatečné důkazy, na jejichž základě mohou ověřit, že plánovaný nákup zboží vyrobeného ve Společenství lze rozumně uskutečnit.
Důkazy, které je nutné přiložit k žádosti o povolení, mohou být například kopie obchodních a správních dokladů o nákupech v předchozím referenčním období nebo o objednávkách nebo plánovaných nákupech v dotyčném období. Aniž je dotčen čl.
87 odst. 2 kodexu, přezkoumají celní orgány případně na konci dotyčného období, zda byl uvedený procentní podíl skutečně dosažen (kód 7001);
ii) se chce zajistit proti skutečným, celním orgánům dostatečně prokázaným potížím při zásobování se zbožím daného druhu a nedosahuje procentního podílu dodávek zboží vyrobeného ve Společenství stanoveného v bodě i) (kód 7002);
iii) prokáže celním orgánům, že podniká všechny nutné kroky, aby získal zboží, které se má zušlechtit, na trhu Společenství, ale žádný výrobce ve Společenství neodpověděl na jeho nabídku (kód 7003);
iv) vyrábí civilní letadla pro letecké společnosti (kód 7004);
v) provádí opravy, úpravy nebo přebudování civilních letadel (kód 7005).
2. Ustanovení odst. 1 písm. f) bodu i) se nevztahují na zboží, které spadá do působnosti přílohy II Smlouvy.
3. Žadatel uvede v žádosti, z jakých důvodů lze považovat hospodářské podmínky za splněné podle odstavce 1.
Článek 553
1. Domnívá-li se žadatel za mimořádných okolností, že hospodářské podmínky jsou splněny z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článku 552, uvede tyto důvody v žádosti (kód 8000).
2. Domnívají-li se celní orgány, že hospodářské podmínky jsou splněny z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článku 552, může být povolení uděleno na dobu určitou, která nesmí být delší než devět měsíců.
Obsah částí žádosti o povolení, které se týkají hospodářských podmínek, sdělí celní orgány Komisi v průběhu měsíce následujícího po měsíci, v němž je povolení uděleno. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Celní orgány mohou na žádost držitele povolení prodloužit jeho platnost, jestliže předpisy pro danou záležitost nebyly postupem projednávání ve výboru přijaty včas. 3. Jestliže celní orgány považují za vhodnou konzultaci na úrovni Společenství, aby se přesvědčily, že jsou splněny hospodářské podmínky pro udělení povolení, předloží příslušný členský stát věc Komisi, která o něm uvědomí ostatní členské státy. Pokud celní orgány nepovažují za vhodné udělit povolení dříve, než se uskuteční konzultace na úrovni Společenství, informují o obsahu žádosti co nejdříve. Domnívají-li se celní orgány, že povolení může být uděleno před konáním konzultace, použije se odstavec 2 přiměřeně.
Článek 554
Při kontrole splnění hospodářských podmínek se za důvod pro udělení povolení nepovažují
a) skutečnost, že výrobce srovnatelného zboží ve Společenství, které by mohlo být použito pro zpracovatelské operace, je konkurentem osoby, která podala žádost o povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku;
b) skutečnost, že toto zboží ve Společenství vyrábí pouze jeden podnik.
Článek 555
1. Žádost se vyhotovuje v souladu s článkem 497 podle vzoru obsaženého v příloze 67/B a podává ji osoba, které může být uděleno povolení na základě článků 86, 116 a 117 kodexu.
2. a) Žádost se podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž se mají zpracovatelské operace provést.
b) Jestliže se předpokládá, že zpracovatelské operace budou provedeny žadatelem nebo na jeho účet postupně v různých členských státech, může být podána pouze jediná žádost o povolení. V tom případě musí žádost obsahovat údaje o průběhu všech operací, které mají být provedeny, a o přesných místech jejich provedení a podává se celním orgánům členského státu, v němž má být provedena první ze zpracovatelských operací.
3. Jestliže se zpracovatelské operace provádějí na základě smlouvy o provedení práce mezi dvěma osobami usazenými ve Společenství, musí být žádost podána objednatelem nebo jeho jménem.
4. Ve smyslu čl. 117 písm. a) druhé věty kodexu se za "dovoz, který nemá obchodní povahu," považuje dovoz zboží uvedeného v článku 1 bodě 6.
Článek 556
1. Aniž je dotčen článek 568, udělí povolení celní orgány, jimž byla postupem podle čl. 555 odst. 2 podána žádost vyhotovená v souladu s článkem 500 podle vzoru obsaženého v příloze 68/B. Odchylně od čl. 500 odst. 3 mohou celní orgány v řádně odůvodněných výjimečných případech udělit povolení se zpětnou působností. Zpětná působnost však nesmí předcházet dni podání žádosti.
2. V případech, kdy se použije čl. 555 odst. 2 písm. b), může být povolení uděleno pouze se souhlasem celních orgánů, které k tomu určí členské státy, v nichž se nacházejí místa uvedená v žádosti. Použije se tento postup:
a) jakmile se celní orgány, jimž byla podána žádost, přesvědčí, že hospodářské podmínky lze považovat za splněné, uvědomí zúčastněné celní orgány dalších členských států o žádosti a o návrhu povolení, jenž musí obsahovat alespoň výtěžnost, zvolené prostředky ztotožnění, celní úřady uvedené v bodě 12 vzoru povolení obsaženého v příloze 68/B, případně použití zjednodušených postupů pro propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku, změnu nebo ukončení tohoto režimu a pravidla, která je třeba dodržet, zejména o poskytování informací celnímu úřadu vykonávajícímu dohled.
b) celní orgány, které obdrží toto oznámení, sdělí případné námitky co nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců od obdržení sdělení o žádosti a o návrhu povolení;
c) celní orgány uvedené v písmenu a) mohou udělit povolení, jakmile přijmou veškerá opatření potřebná k zajištění celního dluhu, který by mohl vzniknout pro dovážené zboží, jestliže jim ve lhůtě stanovené v písmenu b) nebyly sděleny žádné námitky proti návrhu povolení;
d) členský stát, který udělí povolení, zašle jeho kopii všem výše uvedeným členským státům. Takto udělená povolení jsou platná pouze v uvedených členských státech. Členské státy sdělí Komisi název a adresu celních orgánů, které jsou určeny k přijímání žádostí a návrhů povolení uvedených v písmenu a), a Komise uvědomí ostatní členské státy.
3. K zajištění řádného uplatňování ustanovení o režimu aktivního zušlechťovacího styku mohou celní orgány k usnadnění kontrol stanovit, že držitelé povolení musí vést nebo nechat vést evidenci (dále "evidence aktivního zušlechťovacího styku") o množství dováženého zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku, množství zhotovených zušlechtěných výrobků a veškerých údajích potřebných pro kontrolu operací a správné vypočtení případně dlužného dovozního cla. "Evidence aktivního zušlechťovacího styku" musí být k dispozici pro celní úřad vykonávající dohled, aby mohl provádět veškeré kontroly nutné pro řádný průběh režimu. Jestliže se zpracovatelské operace provádějí ve více podnicích, musí být z účetnictví kdykoli patrné údaje o průběhu režimu v každém z nich. Jestliže obchodní účetnictví žadatele umožňuje sledování režimu, uznají je celní orgány jako "evidenci aktivního zušlechťovacího styku".
Článek 557
556 odst. 2 a mají-li být zušlechtěné výrobky vyrobeny ze zušlechtěných výrobků vyrobených nebo získaných na podkladě dřívějšího povolení, musí osoba, která provádí nebo zajišťuje provedení dalších zpracovatelských operací, podat další žádost podle přílohy 67/B, v níž uvede odkaz na již udělené povolení.
V tom případě se hospodářské podmínky považují za splněné a jejich kontrola se neprovádí (kód 6303).
Článek 558
1. Dobu platnosti povolení stanoví celní orgány na základě hospodářských podmínek a s ohledem na zvláštní potřeby žadatele. Přesahuje-li doba platnosti dva roky, jsou podmínky, na jejichž základě bylo povolení uděleno, přezkoumávány pravidelně ve lhůtách stanovených v povolení.
2. Odchylně od odstavce 1 nesmí platnost povolení režimu u zboží uvedeného v čl. 560 odst. 2 přesahovat tři měsíce.
Článek 559
1. Při udělení povolení stanoví celní orgány lhůtu pro zpětný vývoz zušlechtěných výrobků podle článku 118 kodexu s ohledem jednak na dobu nezbytnou k provedení zpracovatelských operací, jak je pro určité množství zboží uvedena v povolení, a na množství dovezeného zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku a jednak na dobu potřebnou pro to, aby zušlechtěné výrobky dosáhly některého celně schváleného určení.
2. Pokud to okolnosti odůvodňují, může být lhůta pro zpětný vývoz prodloužena i po uplynutí původně stanovené lhůty.
Článek 560
1. Aniž je dotčen odstavec 2, mají-li být zemědělské produkty druhu uvedeného v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 zpětně vyvezeny v podobě zpracovaných výrobků nebo zboží ve smyslu čl. 2 písm. b) nebo c) uvedeného nařízení, nesmí lhůta pro zpětný vývoz přesáhnout šest měsíců.
U produktů uvedených v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [22], které jsou určeny k výrobě výrobků uvedených ve zmíněném článku nebo zboží uvedeného v příloze zmíněného nařízení, nesmí lhůta pro zpětný vývoz přesáhnout čtyři měsíce.
Článek 561
1. V případě předčasného vývozu stanoví celní orgány lhůtu podle čl. 118 odst. 3 kodexu s ohledem na dobu potřebnou pro pořízení dováženého zboží a jeho dopravu do Společenství.
2. Lhůta podle odstavce 1 nesmí přesahovat
- tři měsíce u zboží, které podléhá cenové regulaci,
- dobu platnosti dovozní licence vydané podle nařízení Komise (EHS) č. 2630/81 [23] u surového cukru kódů KN 170111 nebo 170112,
- šest měsíců u ostatního zboží.
Tato lhůta však může být na odůvodněnou žádost držitele povolení prodloužena, přičemž celková lhůta nesmí přesáhnout dvanáct měsíců.
Pokud to okolnosti odůvodňují, může být lhůta prodloužena i po uplynutí původně stanovené lhůty.
Článek 562
1. Lhůty uvedené v článcích 559 a 560 počínají běžet okamžikem přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu v systému navracení.
2. Lhůty podle článku 561 počínají běžet dnem přijetí vývozního celního prohlášení.
Článek 563
1. Měsíční a čtvrtletní seskupení povolují celní orgány pověřené členským státem, v němž se o povolení žádá, je-li možno předpokládat, že dovážené zboží bude propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, podrobeno zpracovatelským operacím a pak pravidelně zpětně vyváženo ve formě zušlechtěných výrobků, takže lhůty pro zpětný vývoz budou víceméně stálé.
2. V případě měsíčního seskupení končí všechny lhůty pro zpětný vývoz, které počnou běžet v průběhu určitého měsíce, posledním dnem kalendářního měsíce, v němž uplyne lhůta pro zpětný vývoz výrobků vztahující se k poslednímu propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku v daném měsíci.
3. V případě čtvrtletního seskupení končí všechny lhůty pro zpětný vývoz, které počnou běžet v průběhu určitého čtvrtletí, posledním dnem kalendářního čtvrtletí, v němž uplyne lhůta pro zpětný vývoz výrobků vztahující se k poslednímu propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku v daném měsíci.
4. Měsíční nebo čtvrtletní seskupení se provádějí s ohledem na příklady uvedené v příloze 76.
Článek 564
1. Je-li povoleno měsíční seskupení pro zemědělské produkty uvedené v čl. 560 odst. 1, končí lhůty pro zpětný vývoz uvedené v čl. 563 odst. 2 nejpozději posledním dnem pátého kalendářního měsíce, který následuje po povolení seskupení.
2. Je-li povoleno měsíční seskupení pro zemědělské produkty uvedené v čl. 560 odst. 2, končí lhůty pro zpětný vývoz nejpozději posledním dnem čtvrtého kalendářního měsíce, který následuje po povolení seskupení.
3. Je-li povoleno čtvrtletní seskupení pro zemědělské produkty uvedené v čl. 560 odst. 1, končí lhůty pro zpětný vývoz uvedené v čl. 563 odst. 3 nejpozději posledním dnem kalendářního čtvrtletí, které následuje po povolení seskupení.
4. Čtvrtletní seskupení nelze povolit pro produkty uvedené v čl. 560 odst. 2.
Článek 565
Lhůty podle článků 563 a 564 počínají běžet dnem přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 566
1. Aniž je dotčen článek 567, určuje se výtěžnost vymezená v čl. 114 odst. 2 písm. e) kodexu nebo způsob stanovení výtěžnosti ve smyslu článku 119 kodexu pokud možno na základě údajů o produkci a musí být možné ji identifikovat v záznamech zušlechťovatele.
2. Výtěžnost nebo způsob jejího stanovení se určují podle odstavce 1, s výhradou dodatečné kontroly prováděné celními orgány.
Článek 567
1. Pro uplatnění standardní výtěžnosti podle odstavce 2 musí mít dovážené zboží zdravou, pravou a obchodní jakost a musí odpovídat případným jakostním normám stanoveným právem Společenství.
2. Jestliže se operace aktivního zušlechťovacího styku týkají dováženého zboží uvedeného ve sloupci 1 přílohy 77 a vedou k výrobě zušlechtěných výrobků uvedených ve sloupcích 3 a 4, použijí se standardní výtěžnosti uvedené ve sloupci 5.
Oddíl 3
Povolení – zjednodušený postup
Článek 568
1. Tento článek se vztahuje na případy, kdy jsou zpracovatelské operace prováděny uvnitř jednoho členského státu, s výjimkou případů použití náhrady rovnocenným zbožím.
2. Pokud se nepoužijí zjednodušené postupy pro propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku podle článku 76 kodexu a pokud se jedná o případy uvedené v čl. 552 odst. 1 písm. a), povolí kterýkoli celní úřad, který celní orgány pověří udělovat povolení zjednodušeným postupem, aby podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému nebo celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu v systému navracení bylo považováno současně za podání žádosti o povolení. V tom případě se povolení uděluje přijetím tohoto celního prohlášení, jež v každém případě závisí na splnění podmínek pro udělení povolení.
3. K celnímu prohlášení podanému za podmínek uvedených v odstavci 2 musí být přiložen doklad vyhotovený deklarantem, který obsahuje tyto údaje, jsou-li potřebné a nemohou-li být zapsány v kolonce 44 tiskopisu celního prohlášení podle odstavce 2:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu žadatele, jestliže není totožný s deklarantem;
b) jméno nebo obchodní firmu a adresu zušlechťovatele, jestliže není totožný s žadatelem ani deklarantem;
c) druh zpracovatelské operace;
d) obchodní a/nebo technické označení zušlechtěných výrobků;
e) výtěžnost nebo případně způsob jejího stanovení; f) předpokládanou lhůtu pro zpětný vývoz;
g) místo, na kterém má být provedena zpracovatelská operace. Článek 498 se použije přiměřeně.
4. Článek 502 se použije přiměřeně.
Oddíl 4
Náhrada rovnocenným zbožím a předčasný vývoz
Pododdíl 1
Náhrada rovnocenným zbožím v podmíněném systému a v systému navracení
Článek 569
1. Aniž jsou dotčeny odstavec 2 a čl. 570 odst. 2, aby bylo možné použít náhradu rovnocenným zbožím, musí rovnocenné zboží spadat do stejného osmimístného kódu (podpoložky) kombinované nomenklatury a musí mít stejnou obchodní jakost a stejné technické charakteristiky jako dovážené zboží.
2. Na zboží uvedené v příloze 78 se vztahují zvláštní ustanovení uvedená v této příloze.
3. Náhradu rovnocenným zbožím lze použít, pouze pokud to zúčastněná osoba uvede v žádosti o povolení a jsou-li v povolení uvedeny vlastnosti stejné pro rovnocenné zboží a dovážené zboží uvedené v odstavci 1 a prostředky pro jejich kontrolu.
4. Pokud povolení stanoví náhradu rovnocenným zbožím, musí uvádět zvláštní kontrolní opatření k zajištění dodržování odpovídajících předpisů.
5. Není-li náhrada rovnocenným zbožím v povolení uvedena a držitel povolení chce přesto tento postup použít, musí podat žádost o změnu původního povolení.
Tato žádost se podává za podmínek stanovených v článku 497.
Článek 570
1. Pokud to okolnosti odůvodňují, povolí celní orgány, aby se rovnocenné zboží nacházelo na vyšším stupni zpracování než dovážené zboží, jestliže se podstatná část zpracovatelských operací, jimž se rovnocenné zboží podrobuje, provádí v podniku držitele povolení nebo v podniku, který tyto operace provádí na účet držitele povolení.
2. Zúčastněná osoba musí vždy celním orgánům umožnit, aby ověřily vlastnosti uvedené v čl. 569 odst. 1, dříve než může použít náhradu rovnocenným zbožím.
Článek 571
1. Změna celního statusu zboží ve smyslu čl. 115 odst. 3 kodexu se při použití náhrady rovnocenným zbožím bez předčasného vývozu uskutečňuje u dováženého zboží a u rovnocenného zboží v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na ukončení režimu. Pokud však držitel povolení dovezené zboží v nezměněném stavu nebo ve formě zušlechtěných výrobků uvádí na trh Společenství před ukončením režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskutečňuje se změna celního statusu dováženého zboží a rovnocenného zboží v okamžiku uvedení na trh.
2. Změna celního statusu podle odstavce 1 se netýká původu vyváženého zboží.
3. V případě úplného zničení nebo nenapravitelné ztráty zboží v nezměněném stavu nebo zušlechtěných výrobků se podíl zničeného nebo ztraceného dovezeného zboží určuje podle podílu dováženého zboží na skladovaném zboží stejného druhu náležejícím držiteli povolení v okamžiku zničení nebo ztráty, neprokáže-li držitel povolení skutečné množství zničeného nebo ztraceného dováženého zboží.
Pododdíl 2
Předčasný vývoz v podmíněném systému
Článek 572
1. Pokud se v rámci podmíněného systému použije předčasný vývoz, použijí se články 569 a 570 a čl. 571 odst. 2 a 3 přiměřeně.
2. Změna celního statusu ve smyslu čl. 115 odst. 3 kodexu se při použití předčasného vývozu uskutečňuje
- u vyvážených zušlechtěných výrobků v okamžiku přijetí vývozního celního prohlášení, jestliže dovezené zboží bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku,
- u dováženého a rovnocenného zboží v okamžiku propuštění dováženého zboží, kterého se týká celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Oddíl 5
Prováděcí ustanovení k podmíněnému systému
Pododdíl 1
Propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku
Článek 573
1. Postupy pro propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému se vztahují na dovážené zboží, včetně zboží použitého v rámci náhrady rovnocenným zbožím s použitím předčasného vývozu nebo bez něj.
2. Aniž je dotčen čl. 570 odst. 2, nepodléhá rovnocenné zboží, použité v rámci náhrady rovnocenným zbožím s použitím předčasného vývozu nebo bez něj, propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
a) Běžný postup
Článek 574
1. Kromě případů, kdy se používá článek 568, se celní prohlášení s návrhem na propuštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému podává některému z celních úřadů, které jsou příslušné k propouštění zboží do daného režimu a které jsou uvedeny v povolení.
2. V případech, kdy se používá článek 568, se celní prohlášení podle odstavce 1 podává některému z pověřených celních úřadů.
Článek 575
1. Celní prohlášení uvedené v článku 574 se podává podle článků 198 až 252.
2. Aniž je dotčen článek 568, musí popis zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 odpovídat údajům uvedeným v povolení. Při použití náhrady rovnocenným zbožím musí být údaje v celním prohlášení dostatečné přesné, aby bylo možno zjistit vlastnosti uvedené v čl. 569 odst. 1.
3. Pro účely čl. 62 odst. 2 kodexu musí být k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku připojeny doklady uvedené v článku 220 a v případě trojúhelníkového obchodu, není-li uplatňován článek 605, dále informační list INF 5 za podmínek uvedených v článku 604.
b) Zjednodušené postupy
Článek 576
1. Zjednodušené postupy stanovené v článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v článcích 275 a 276.
2. Celní orgány nepovolí místní celní řízení podle článku 276 osobám, které nemohou prokázat, že vedou evidenci aktivního zušlechťovacího styku podle čl. 556 odst. 3.
3. Doplňkové celní prohlášení podle čl. 76 odst. 2 kodexu je nutno podat ve stanovených lhůtách, nejpozději však při předložení vyúčtování.
Pododdíl 2
Ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku
Článek 577
1. Podle článku 89 kodexu je režim aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému pro dovážené zboží ukončen, jakmile jsou zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu deklarovány k novému celně schválenému určení, pokud byly splněny všechny ostatní podmínky pro používání režimu. V případě uvedeném v čl. 115 odst. 1 písm. b) kodexu je režim ukončen, jakmile celní orgány přijmou celní prohlášení týkající se zboží, které není zbožím Společenství.
2. Pro účely ukončení aktivního zušlechťovacího styku se za vývoz zušlechtěných výrobků z celního území Společenství považuje rovněž
a) dodání zušlechtěných výrobků osobám, které jsou osvobozeny od cla podle Vídeňské úmluvy ze dne 18. dubna 1961 o diplomatickým stycích, Vídeňské úmluvy ze dne 24. dubna 1963 o konzulárních stycích nebo ostatních konzulárních úmluv nebo Newyorské úmluvy ze dne 16. prosince 1969 o zvláštních misích;
b) dodání zušlechtěných výrobků ozbrojeným silám třetí země umístěným na území členského státu, podle článku 136 nařízení Rady (EHS) č. 918/83;
c) dodání civilních letadel leteckým společnostem, které jsou usazeny na celním území Společenství;
d) oprava, úprava nebo přebudování civilních letadel v rámci aktivního zušlechťovacího styku.
3. Režim se ukončí buď pro množství dovezeného zboží odpovídající zušlechtěným výrobkům, kterým bylo přiděleno některé z určení podle odstavců 1 a 2, nebo pro množství zboží v nezměněném stavu, kterému bylo přiděleno některé z těchto určení.
Článek 578
Celní prohlášení, kterým se zušlechtěným výrobkům nebo zboží v nezměněném stavu přiděluje některé celně schválené určení, musí obsahovat všechny údaje potřebné pro ukončení režimu.
Článek 579
1. Pokud dovážené zboží na základě nepředvídatelných okolností nebo zásahu vyšší moci změnilo svou povahu nebo technické charakteristiky natolik, že již nadále není možné vyrobit nebo získat zušlechtěné výrobky uvedené v povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému, musí držitel povolení uvědomit celní úřad vykonávající dohled o nastalé situaci.
2. Ustanovení čl. 571 odst. 3 se použijí přiměřeně.
3. Odstavci 1 a 2 není dotčen článek 9 a čl. 87 odst. 2 kodexu, jestliže mohou mít dotyčné změny účinek na zachování nebo obsah povolení.
4. Tento článek se použije přiměřeně na zušlechtěné výrobky.
Článek 580
1. Okolnosti, které opravňují k propuštění zboží v nezměněném stavu nebo hlavních zušlechtěných výrobků do volného oběhu, se považují za splněné, jestliže zúčastněná osoba prohlásí, že není schopna těmto výrobkům nebo zboží přidělit celně schválené určení, podle kterého nepodléhají dovoznímu clu.
2. Celní orgány mohou propuštění do volného oběhu povolit globálně.
Povolení se uděluje pouze v případě, že není v rozporu s jinými ustanoveními Společenství o propouštění do volného oběhu.
3. Dovážené zboží může být uváděno na trh Společenství ve formě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, aniž by v tomto okamžiku již byly splněny formality pro propuštění do volného oběhu. Zboží, které je takto uváděno na trh ve Společenství, se pouze pro účely odstavce 4 nepovažuje za zboží, kterému bylo přiděleno některé určení uvedené v článku 89 kodexu.
4. Dovážené zboží ve formě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, jehož propuštění do volného oběhu bylo povoleno globálně a kterému při uplynutí lhůty stanovené pro zpětný vývoz, případně podle článku 561, nebylo přiděleno žádné určení uvedené v článku 89 kodexu, se považuje od okamžiku uplynutí lhůty za zboží propuštěné do volného oběhu a současně se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu považuje za podané a přijaté a propuštění zboží za provedené.
5. Zboží uváděné na trh Společenství podle odstavce 3 se považuje za zboží Společenství od uvedení na trh.
Článek 581
Aniž je dotčeno použití zjednodušených postupů, musí být všechny zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu, kterým má být přiděleno některé celně schválené určení, předloženy celnímu úřadu, který ukončuje daný režim, a u něj musí být splněny celní formality stanovené pro dotyčné určení podle souvisejících obecných ustanovení. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu byly předloženy jinému celnímu úřadu, než který je uveden v prvním pododstavci.
a) Běžný postup
Článek 582
1. Kromě případů, kdy se používá článek 568, se celní prohlášení s návrhem na ukončení aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému podává některému z celních úřadů příslušných pro ukončení daného režimu, uvedených v povolení.
2. V případech, kdy se používá článek 568, se celní prohlášení podle odstavce 1 podává celnímu úřadu, který udělil povolení.
3. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby celní prohlášení podle odstavce 1 bylo podáno jinému celnímu úřadu, než který je uveden v odstavcích 1 a 2.
Článek 583
1. Celní prohlášení uvedené v článku 582 se podává podle ustanovení, která se vztahují na dané celně schválené určení.
2. Popis zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu v celním prohlášení podle odstavce 1 musí odpovídat údajům uvedeným v povolení.
3. Pro účely čl. 62 odst. 2 kodexu musí být k celnímu prohlášení s návrhem na ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku připojeny podklady uvedené v článcích 218 až 221, jejichž předložení je nezbytné pro propuštění zboží do požadovaného režimu.
b) Zjednodušené postupy
Článek 584
Zjednodušené postupy podle článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v článku 278.
c) Ustanovení o ukládání cla
Článek 585
1. Je-li dováženým zbožím olivový olej položky 1509nebo 1510kombinované nomenklatury a je-li povoleno, aby toto zboží v nezměněném stavu nebo ve formě zušlechtěných výrobků kódů KN 15099000 nebo 19100090 bylo propuštěno do volného oběhu, uloží se jako zemědělská dávka
- zemědělská dávka, která je uvedena na dovozní licenci udělené v rámci výběrového řízení, aniž je dotčen čl.
4 odst.
2 nařízení Komise (EHS) č. 3136/78 [24],
nebo
- poslední minimální zemědělská dávka stanovená Komisí přede dnem přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volnému oběhu, je-li předložena licence podle článku 6 uvedeného nařízení nebo jestliže množství převáděné do volného oběhu nepřesahuje 100 kg.
2. Odstavec 1 se použije i v případě, jsou-li dovezeným zbožím olivy kódů KN 07099039 nebo 07112090 a pokud bylo povoleno propuštění zušlechtěných výrobků kódů KN 15099000 nebo 15100090 do volného oběhu.
Článek 586
Pokud se zboží v nezměněném stavu nebo zušlechtěné výrobky propouštějí do volného oběhu v jiném členském státě, než ve kterém byly propuštěny do režimu aktivního zušlechťovacího styku, uloží dovozní clo uvedené v informačním listu INF 1 ve smyslu článku 611 členský stát, který je propouští do volného oběhu, v souladu s podrobnostmi uvedenými v informačním listu INF 1.
Článek 587
1. Jsou-li zušlechtěné výrobky propouštěny do volného oběhu a výše celního dluhu se určuje podle článku 121 kodexu na základě podkladů pro vyměřování cel u dováženého zboží, musí se údaje uvedené v kolonkách 15, 16, 34, 41 a 42 celního prohlášení vztahovat na zboží v nezměněném stavu.
2. Údaje podle odstavce 1 se však nemusejí uvádět, je-li k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu přiložen informační list INF 1 podle článku 611 nebo jiný doklad s týmiž údaji.
Článek 588
1. Seznam zušlechtěných výrobků a zpracovatelských operací vedoucích k jejich zhotovení ve smyslu čl. 122 písm. a) první odrážky kodexu je uveden v příloze 79. Pro účely tohoto článku se zničení jiných zušlechtěných výrobků, než na které se vztahuje čl. 122 písm. a) první odrážka kodexu, považuje za vývoz těchto výrobků z celního území Společenství.
2. Rozhodným okamžikem pro stanovení dovozního cla na zušlechtěné výrobky uvedené v odstavci 1 je datum přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
3. Celní úřad vykonávající dohled může povolit použití čl. 122 písm. a) první odrážky kodexu pro uložení cla u jiných odpadů, zlomků, zbytků a zmetků, než jsou uvedeny v seznamu podle odstavce 1. Každý členský stát uvědomí Komisi každých šest měsíců o případech, v nichž byl tento odstavec použit.
Článek 589
1. Jestliže vznikne celní dluh týkající se zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, je nutno zaplatit na částky splatného dovozního cla vyrovnávací úroky.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na případy,
- kdy celní dluh vzniká podle článku 216 kodexu,
- kdy jsou do volného oběhu propuštěny odpady a zbytky po zničení ve smyslu článku 182 kodexu,
- kdy jsou do volného oběhu propuštěny vedlejší zušlechtěné výrobky uvedené v příloze 79, pokud poměrem odpovídají vyvezené části hlavních zušlechtěných výrobků,
- kdy výše vyrovnávacích úroků vypočtená podle odstavce 4 na jedno celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu nepřesahuje 20 ECU,
- kdy držitel povolení žádá o propuštění do volného oběhu a prokáže, že mu zvláštní okolnosti, jejichž vznik nelze přičítat nedbalosti ani podvodnému jednání z jeho strany, fakticky nebo hospodářsky znemožnily provést zamýšlený vývoz za podmínek jím předpokládaných a řádně odůvodněných při podání žádosti o povolení. 3. Žádost o použití odst. 2 páté odrážky se podává celním orgánům, které určí členský stát, který vydal povolení. Je přípustná pouze tehdy, jsou-li k ní připojeny důkazy potřebné pro úplné prozkoumání předloženého případu.
Je-li celním orgánům podána žádost, při níž částka sloužící za základ pro výpočet vyrovnávacích úroků činí nejvýše 3000 ECU na jedno vyúčtování, a jestliže zjistí, že odůvodnění uvedené v žádosti odpovídá stavu popsanému v odst.
2 páté odrážce, povolí, aby se nepoužil odstavec 1. V tom případě uchovávají celní orgány příslušné podklady tři roky.
Ve všech ostatních případech, v nichž celní orgány zamýšlejí dotyčné žádosti vyhovět, předají ji Komisi se všemi podklady potřebnými pro úplné prozkoumání. Pokud celní orgány propustí zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu do volného oběhu, může to být podmíněno složením záruky, jejichž výše se stanoví podle odstavce 4.
Komise dotyčnému členskému státu neprodleně potvrdí obdržení spisu. Členský stát, který žádost předal, povolí neuplatnění odstavce 1, jestliže mu Komise ve lhůtě dvou měsíců ode dne potvrzení přijetí nesdělí žádné námitky.
Komise uvědomí členské státy o žádostech, které obdržela, a o jejich vyřízení. 4. a) Roční úrokové míry, ze kterých se vychází, stanoví Komise s ohledem na aritmetický průměr úrokových měr pro krátkodobé úvěry v příslušném kalendářním pololetí roku předcházejícího době uplatnění reprezentativní úrokové míry pro jednotlivé členské státy. Úrokové míry se použijí na jakýkoli celní dluh vzniklý v průběhu kalendářního pololetí. Použije se úroková míra členského státu, ve kterém se uskutečnilo nebo mělo uskutečnit zpracování nebo první zpracovatelská operace. Úrokové míry se zveřejní nejpozději měsíc před jejich uplatněním v řadě L Úředního věstníku Evropských společenství.
b) Úroky se počítají na každý kalendářní měsíc, a to pro období mezi prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dovážené zboží, pro které je režim aktivního zušlechťovacího styku ukončen, poprvé propuštěno do tohoto režimu, a posledním dnem měsíce, v němž vzniká celní dluh. Ke zjednodušení určení období, za něž se vypočítávají vyrovnávací úroky, zejména pokud se jedná o zpracovatelské operace, u kterých počet dovezeného zboží nebo zušlechtěných výrobků fakticky nebo hospodářsky znemožňuje použití běžných pravidel, mohou celní orgány na žádost zúčastněné osoby povolit, aby bylo období, za které mají být vyrovnávací úroky placeny, vypočteno na základě doby obratu zásob zboží použitého pro zhotovení zušlechtěných výrobků. Za dobu obratu zásob se považuje průměrná doba od příchodu zboží použitého pro výrobu zušlechtěných výrobků do zpracovatelského podniku až do výstupu zušlechtěných výrobků ze zpracovatelského podniku. Toto období se určuje podle poměru nákupní hodnoty průměrného stavu zásob zboží potřebného pro výrobu zušlechtěných výrobků k ročnímu obratu v nákupních cenách. Získaný číselný údaj se násobí dvanácti a pak se zaokrouhlí nahoru na nejbližší jednotku, označuje počet měsíců, za které se uloží vyrovnávací úroky. Celní orgány schválí uvedený zjednodušený postup pouze tehdy, jestliže mohou kontrolovat dobu obratu zásob.
Období, z nějž se vychází pro stanovení vyrovnávacího úroku, nesmí být kratší než jeden měsíc. c) Výše úroků se vypočte na základě dovozních cel, úrokové míry uvedené v písmenu a) a období uvedeného v písmenu b)
Článek 590
1. Ve zvláštních případech, zejména při zpracovatelských operacích, na nichž se podílí více členských států, mohou být na žádost zúčastněné osoby použity zjednodušené postupy pro výpočet a účtování vyrovnávacích úroků.
2. Jakmile se dotyčné členské státy přesvědčí o možnosti použití postupů navržených zúčastněnou osobou, sdělí je Komisi, která o tom uvědomí ostatní členské státy.
Postupy sdělené Komisi smějí být použity, jestliže Komise neoznámí dotyčným členským státům ve lhůtě dvou měsíců od obdržení sdělení o zamýšlených postupech, že byly proti nim vzneseny námitky.
Článek 591
1. Rozpočtení dovezeného zboží na zušlechtěné výrobky se provádí, je-li to potřebné pro zjištění dovozního cla, které má být uloženo.
Neprovádí se zejména tehdy, jestliže se výše celního dluhu zjišťuje výhradně podle článku 122 kodexu.
2. Výpočet se provádí metodami rozpočtení podle článků 592 až 594 nebo jinou metodou, která vede ke stejnému výsledku.
Článek 592
Výpočet podle množstevního klíče (zušlechtěné výrobky) se použije, jestliže ze zpracovatelských operací vzniká pouze jeden druh zušlechtěných výrobků.
V tom případě se množství dovezeného zboží, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, pro něž vzniká celní dluh, vypočte vynásobením celkového množství dovezeného zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství zušlechtěných výrobků, pro něž vzniká celní dluh, k celkovému množství zušlechtěných výrobků.
Článek 593
Při zjišťování, zda se má použít tato metoda, se nepřihlíží ke ztrátám. Množství dovezeného zboží, které je použito k výrobě každého zušlechtěného výrobku, se vypočte postupným vynásobením celkového množství dovezeného zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství dovezeného zboží, které je obsaženo v různých druzích zušlechtěných výrobků, k celkovému množství dovezeného zboží, které je obsaženo ve všech zušlechtěných výrobcích dohromady. Množství dovezeného zboží, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, pro něž vznikl celní dluh, se vypočte vynásobením množství dovezeného zboží použitého k výrobě zušlechtěných výrobků, vypočteného podle třetího pododstavce, koeficientem určeným podle článku 592.
2. Odchylně od odstavce 1 se výpočet podle množstevního klíče (dovážené zboží) použije také na zpracování tvrdé pšenice na kuskus a hrubou a jemnou krupici.
Článek 594
1. Výpočet podle hodnotového klíče se použije ve všech případech, v nichž se nepoužijí články 592 a 593.
Ke zjednodušení však mohou celní orgány po dohodě s držitelem povolení namísto výpočtu podle hodnotového klíče použít výpočet podle množstevního klíče (dovážené zboží), jestliže obě metody vedou k obdobným výsledkům.
2. Množství dovezeného zboží, které je použito k výrobě každého druhu zušlechtěných výrobků, se vypočte postupným vynásobením celkového množství dovezeného zboží koeficientem, který vždy odpovídá poměru mezi hodnotou každého zušlechtěného výrobku zjištěnou podle odstavce 3 a celkovou hodnotou všech zušlechtěných výrobků.
3. Pro použití hodnotového klíče se hodnotou každého zušlechtěného výrobku ve smyslu čl. 36 odst. 1 kodexu rozumí
- současná prodejní cena stejných nebo podobných výrobků ve Společenství, jestliže není ovlivněna spojením mezi kupujícím a prodávajícím, nebo není-li tato cena známa,
- současná prodejní cena ze závodu ve Společenství, jestliže není ovlivněna spojením mezi kupujícím a prodávajícím. Nelze-li cenu stanovit podle prvního pododstavce, stanoví ji celní úřad vykonávající dohled vhodnými metodami.
4. Množství dovezeného zboží, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, za které vznikl celní dluh, se vypočte vynásobením množství dovezeného zboží použitého k výrobě zušlechtěných výrobků, vypočteného podle odstavce 2, koeficientem určeným podle článku 592.
d) Vyúčtování režimu
Článek 595
1. Aniž je dotčen čl. 596 odst. 3, musí držitel povolení předložit celnímu úřadu vykonávajícímu dohled vyúčtování režimu aktivního zušlechťovacího styku.
2. Vyúčtování obsahuje zejména
a) číslo povolení;
b) množství každého druhu dovezeného zboží a odkaz na celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku;
c) kód kombinované nomenklatury dovezeného zboží;
d) celní hodnotu dovezeného zboží a sazbu dovozního cla, která se na ně vztahuje;
e) stanovenou výtěžnost;
f) druh, množství a celně schválená určení zušlechtěných výrobků s odkazem na celní prohlášení, na jejichž základě jim bylo přiděleno celně schválené určení;
g) hodnotu zušlechtěných výrobků, jestliže se vyúčtování provádí podle hodnotového klíče;
h) výši dovozního cla, které má být zaplaceno, týkajícího se množství dovezených výrobků, které se na základě čl. 580 odst. 3 považují za propuštěné do volného oběhu;
i) dovezené zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku v rámci trojúhelníkového obchodu.
3. Použijí-li se zjednodušené postupy pro propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku a jeho ukončení, berou se v úvahu celní prohlášení a doklady uvedené v čl. 76 odst. 3 kodexu. Z vyúčtování musí být patrné množství zboží, které se považuje za zboží propuštěné do volného oběhu podle článku 580.
Článek 596
1. Vyúčtování režimu aktivního zušlechťovacího styku je nutno předložit nejpozději 30 dní po uplynutí lhůty pro zpětný vývoz, vypočtené případně podle článku 565.
Pokud bylo povoleno měsíční nebo čtvrtletní seskupení, předkládá se vyúčtování režimu pro každý dotyčný měsíc nebo každé dotyčné čtvrtletí.
2. Při použití předčasného vývozu je nutné, aniž jsou dotčeny odstavec 3 a čl. 597 odst. 4, předložit vyúčtování režimu nejpozději 30 dnů po uplynutí lhůty stanovené podle článku 561.
3. Celní úřad vykonávající dohled může vyúčtování ve lhůtě stanovené v odstavcích 1 a 2 provést také sám.
Tato skutečnost se vyznačí v povolení.
Článek 597
1. Dovozní clo za dovezené zboží, které se považuje za zboží propuštěné do volného oběhu ve formě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu podle čl. 580 odst. 3, je nutno zaplatit nejpozději při předložení vyúčtování, případně na základě souhrnného celního prohlášení.
2. Pokud musí být ke stanovení výše dovozního cla použity jiné podklady pro vyměřování cel týkající se dováženého zboží, musí vyúčtování uvádět rovněž tyto podklady a případně rozpočtení dovezeného zboží na zušlechtěné výrobky provedené podle článků 592 až 594.
3. Držitel povolení uchovává pro celní úřad vykonávající dohled všechny podklady o dováženém zboží, které se považuje za zboží propuštěné do volného oběhu podle čl. 580 odst. 3, jejichž předložení je potřebné pro řádné uplatňování ustanovení o propouštění daného zboží do volného oběhu.
4. Celní úřad vykonávající dohled může povolit, aby
a) bylo vyúčtování podle čl. 595 odst. 1 vyhotoveno pomocí počítačového zpracování dat nebo v jiné formě, kterou určí;
b) bylo vyúčtování vyhotoveno na celním prohlášení s návrhem na propuštění do dotyčného režimu.
Článek 598
Celní úřad vykonávající dohled zaznamená na vyúčtování provedenou kontrolu, je-li to nezbytné, vyrozumí držitele povolení o jejím výsledku a uchovává vyúčtování a související doklady alespoň tři kalendářní roky po ukončení roku, v němž bylo vyúčtování předloženo.
Celní úřad však může rozhodnout, že doklady týkající se vyúčtování uchovává držitel povolení.
V tom případě se doklady uchovávají po stejnou dobu.
Článek 599
1. Pokud bylo dovezené zboží propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku na podkladě jediného povolení, avšak více celních prohlášení, považují se zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu, kterým bylo přiděleno celně schválené určení, za vyrobené z dovezeného zboží, které bylo do režimu aktivního zušlechťovacího styku propuštěno na podkladě nejstaršího celního prohlášení.
2. Odstavec 1 se nepoužije, jestliže držitel povolení prokáže, že zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu uvedené v odstavci 1 byly vyrobeny z určitého dovezeného zboží.
Pododdíl 3
Trojúhelníkový obchod
Článek 600
Celní orgány uvedené v článku 556 smějí povolit použití trojúhelníkového obchodu pouze v rámci předčasného vývozu.
Článek 601
1. Při použití trojúhelníkového obchodu se použije informační list nazvaný "informační list INF 5".
Informační list INF 5, jehož tiskopis odpovídá vzoru a ustanovením uvedeným v příloze 81, se skládá z prvopisu a tří kopií, které se společně předkládají celnímu úřadu, u kterého se plní vývozní formality. Informační list INF 5 se vystavuje pro množství dováženého zboží, které odpovídá množství vyvážených zušlechtěných výrobků.
Pokud se předpokládá dovoz zboží po částech, může být vystaveno více informačních listů INF 5.
3. V případě krádeže, ztráty nebo zničení prvopisu informačního listu INF 5 může dovozce požádat celní úřad, který jej opatřil úředním záznamem, o vystavení duplikátu.
Celní úřad žádosti vyhoví, jestliže je prokázáno, že dovezené zboží, pro něž se požaduje vystavení duplikátu, dosud nebylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku. Prvopis a všechny kopie vystaveného informačního listu INF 5 musí být opatřeny některou z těchto poznámek:
- DUPLICADO,
- DUPLIKAT,
- DUPLIKAT,
- ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ,
- DUPLICATE,
- DUPLICATA,
- DUPLICATO,
- DUPLICAAT,
- SEGUNDA VIA.
Článek 602
1. Při podání celního prohlášení pro vývoz zušlechtěných výrobků u celního úřadu, u kterého se plní vývozní formality, musí být předložen informační list INF 5, vystavený podle čl. 601 odst. 2.
2. Jestliže se výstup zboží z celního území Společenství uskutečňuje prostřednictvím celního úřadu, který přijal vývozní celní prohlášení, potvrdí tento celní úřad tuto skutečnost v kolonkách 9 a 10 informačního listu INF 5, ponechá si kopii 1 a vrátí deklarantovi prvopis a ostatní kopie. Není-li uvedený celní úřad zároveň celním úřadem vykonávajícím dohled, zašle celnímu úřadu vykonávajícímu dohled kopii 1 opatřenou svým úředním záznamem.
3. Jestliže se výstup zboží z celního území Společenství uskutečňuje přes jiný celní úřad, než který přijal vývozní celní prohlášení, dopravují se zušlechtěné výrobky z celního území Společenství v režimu vnitřního tranzitu Společenství. Pole tranzitního dokladu určené pro popis zboží se opatří některou z poznámek uvedených v čl. 610 odst. 1 a písmeny "EX–IM". V případech podle tohoto odstavce vyplní celní úřad, který přijal vývozní celní prohlášení, kolonku 9 údaji o prohlášení T1 a uvede zkratku T1. Celní úřad výstupu vyplní kolonku 10, zašle kopii 1 celnímu úřadu vykonávajícímu dohled a vrátí prvopis a ostatní kopie deklarantovi.
4. Zušlechtěným výrobkům uvedeným v odstavci 3 není přípustné přidělit žádné jiné určení než přímý vývoz do třetích zemí.
Článek 603
Údaj o celním úřadu, u kterého budou plněny formality pro propuštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, může celní úřad vykonávající dohled nebo celní úřad, u kterého jsou formality pro propuštění dováženého zboží do tohoto režimu skutečně plněny, změnit, přičemž o této změně uvědomí celní úřad vykonávající dohled.
Článek 604
1. Prvopis a kopie 2 a 3 informačního listu INF 5 se předkládají spolu s celním prohlášením a návrhem na propuštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
2. Celní úřad, kterému se podává celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, vyznačí na prvopise a kopiích 2 a 3 informačního listu INF 5 množství dovezeného zboží propuštěného do tohoto režimu a datum přijetí dotyčného celního prohlášení.
Kopii 3 zašle neprodleně celnímu úřadu vykonávajícímu dohled, prvopis vrátí deklarantovi a kopii 2 si ponechá.
3. Celní úřad vykonávající dohled vyrozumí po obdržení kopie 3 držitele povolení neprodleně o množství dovezeného zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku a o datu tohoto propuštění.
Článek 605
Nacházejí-li se celní úřad, který dovážené zboží propustil do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a celní úřad, u kterého jsou plněny vývozní formality, v témže členském státě, mohou celní orgány stanovit jiný postup.
Pododdíl 4
Zvláštní obchodněpolitická opatření
Článek 606
Jestliže se žádost o udělení povolení týká zboží, které podléhá obchodněpolitickým opatřením uvedeným v čl. 607 odst. 1 písm. a), nemusí být při jejím podání předkládána žádná licence, povolení ani jiný podobný doklad.
Článek 607
1. Stanoví-li právní předpisy Společenství zvláštní obchodněpolitická opatření pro
a) propouštění do volného oběhu, nepoužijí se ani při propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému, ani během celé doby jeho setrvání v tomto režimu;
b) vstup zboží na celní území Společenství, použijí se na propouštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
2. Zboží, které není zbožím Společenství, může být rovněž propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému, i jestliže nepodléhá dovoznímu clu,
a) s cílem neuplatňovat obchodněpolitická opatření stanovená, která jsou u něj stanovena pro propouštění do volného oběhu;
b) s cílem neuplatňovat obchodněpolitická opatření stanovená pro vývoz zboží v nezměněném stavu nebo zušlechtěných výrobků, aniž jsou dotčena obchodněpolitická opatření platná pro vývoz produktů pocházejících ze Společenství.
3. V případech uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odstavci 2 nemusí být při propouštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku předkládána žádná licence, povolení ani jiný související doklad.
Článek 608
S výhradou příslušných ustanovení se při zpětném vývozu zboží, které není zbožím Společenství a které se nachází v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uplatňují obchodněpolitická opatření platná pro vývoz zboží v nezměněném stavu nebo zušlechtěných výrobků, aniž jsou dotčena obchodněpolitická opatření platná pro vývoz zboží pocházejícího ze Společenství.
Článek 609
1. Podmínkou propuštění dováženého zboží do volného oběhu ve formě zboží v nezměněném stavu nebo zušlechtěných výrobkůjiných než vedlejších zušlechtěných výrobků, uvedených v příloze 79, je, že celní orgány uplatní obchodněpolitická opatření platná pro dovážené zboží v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
2. Je-li o propuštění do volného oběhu žádáno v jiném členském státě, než ve kterém bylo dovezené zboží propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, je podmínkou propuštění do volného oběhu uplatnění obchodněpolitických opatření, platných v členském státě, v němž bylo zboží do tohoto režimu propuštěno, v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
Pododdíl 5
Správní spolupráce
Článek 610
1. Jestliže zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu vstupují do svobodného pásma nebo do svobodného skladu nebo jsou propuštěny do podmíněného systému, a tím se ukončuje režim aktivního zušlechťovacího styku, uvede se v kolonce vyhrazeném pro popis zboží celního dokladu použitého pro dané celně schválené určení nebo, při použití zjednodušených postupů, použitého obchodního dokladu nebo dokladů vedle údajů stanovených pro daný celní režim je některá z těchto poznámek:
- Mercancías PA/S,
- A. F./S-varer,
- A. V./S-Waren,
- Εμπορεύματα ET/A,
- I. P./S. goods,
- Marchandises PA/S,
- Merci PA/S,
- AV/S-goederen,
- Mercadorias AA/S.
2. Pokud dovezené zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému podléhá zvláštním obchodněpolitickým opatřením a pokud se tato opatření používají také v okamžiku propuštění tohoto zboží v nezměněném stavu nebo ve formě zušlechtěných výrobků do některého režimu nebo jeho vstupu do svobodného pásma nebo svobodného skladu, doplní se poznámka uvedená v odstavci 1 některou z těchto poznámek:
- Politica comercial,
- Handelspolitik,
- Handelspolitik,
- Εμπορική πολιτική,
- Commercial policy,
- Politique commerciale,
- Politica commerciale,
- Handelspolitiek,
- Política comercial.
3. Celní úřad, který ukončuje daný režim, ověří, že poznámky uvedené v odstavci 1 a případně v odstavci 2 jsou převzaty v dokladech, které byly vystaveny jako náhradní nebo k vyřízení dokladů uvedených v těchto odstavcích.
Článek 611
1. Informační list nazvaný "informační list INF 1" se vystavuje v prvopise a dvou kopiích na tiskopise, který odpovídá vzoru a ustanovením přílohy 82.
2. Informační list INF 1 podle odstavce 1 se používá pro
a) stanovení výše zajištění podle článku 88 kodexu;
b) propuštění zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu do volného oběhu u jiného celního úřadu, než který ukončuje daný režim.
Článek 612
Jestliže se informační list INF 1 použije podle čl. 611 odst. 2 písm. a), musí se v kolonce 2 uvést odpovídající poznámka.
Článek 613
1. Je-li v případech uvedených v čl. 611 odst. 2 písm. b) žádáno o propuštění všech zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu nebo jejich části do volného oběhu, požádají celní orgány příslušné k přijetí celního prohlášení celní úřad vykonávající dohled prostřednictvím jimi potvrzeného informačního listu INF 1 o sdělení těchto údajů:
- v kolonce 9 a) výše dovozního cla, které se má uložit podle článku 121 nebo čl. 128 odst. 4 kodexu,
- v kolonce 9 b) výše vyrovnávacích úroků, které mají být uloženy podle článku 589,
Částka dovozního cla musí rovněž obsahovat případný rozdíl mezi - výší dovozního cla vyměřeného podle článku 121 kodexu nebo výší dovozního cla, které bylo vráceno nebo prominuto a - výší již vyměřeného dovozního cla nebo cla, které má být vráceno nebo prominuto.
2. Jestliže se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu týká výrobků nebo zboží uvedeného v čl. 610 odst. 2 a jestliže se v členském státě, v němž byl povolen režim aktivního zušlechťovacího styku, mají uplatňovat obchodněpolitická opatření, požádají celní orgány příslušné k přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu celní úřad vykonávající dohled prostřednictvím jimi potvrzeného informačního listu INF 1 o sdělení, zda byla uplatněna platná obchodněpolitická opatření, která se vztahují na zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
3. Prvopis a jedna kopie informačního listu INF 1 se zašlou celnímu úřadu vykonávajícímu dohled; jednu kopii si ponechají celní orgány, které list potvrdily.
4. Používá-li se informační list INF 1 pro uplatňování obchodněpolitických opatření, vyrozumí celní úřad vykonávající dohled, který obdrží informační list INF 1, o žádosti o poskytnutí informací držitele povolení.
5. Celní úřad vykonávající dohled, kterému je určen informační list INF 1, sdělí požadované údaje v kolonkách 8, 9 a 10 informačního listu, potvrdí jej, ponechá si kopii a prvopis zašle zpět.
Tyto údaje však není povinen sdělovat po uplynutí lhůty pro uchovávání dokumentů platné pro jeho archivy.
6. Výhradně pro výpočet částky zmíněné v odstavci 1 se zboží, jehož se informační list INF 1 týká, považuje se za propuštěné do volného oběhu dnem, kdy je potvrzena kolonka 2.
Článek 614
- v kolonce 9 a) výše dovozního cla, které má být uloženo na dovážené zboží na základě čl. 121 odst. 1 nebo čl. 128 odst. 4 kodexu;
- v kolonce 11 den prvního propuštění dotyčného dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku. Pokud nejsou tyto údaje poskytnuty, potvrdí se nový informační list INF 1 podle článku 613.
Článek 615
1. Držitel povolení může požádat o potvrzení informačního listu INF 1, jestliže zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu má být převedeno na druhého držitele povolení nebo má být dopraveno do provozovny druhého schváleného zušlechťovatele.
2. V tom případě zapíše celní úřad vykonávající dohled údaje stanovené v článku 614.
Pododdíl 6
Doprava zboží
Článek 616
1. Aniž jsou dotčeny články 617 až 623, uskutečňuje se doprava výrobků nebo zboží v režimu vnitřního tranzitu Společenství, jestliže se má uskutečnit uvnitř celního území Společenství v rámci převodu povolení na jinou osobu nebo na podkladě jediného povolení.
2. Doklad o vnitřním tranzitu nebo jemu rovnocenný doklad musí obsahovat poznámky uvedené v článku 610.
3. Jsou-li tyto dopravní postupy povoleny, musí to být uvedeno v povolení. V tomto případě nahrazují dopravní postupy stanovené v tranzitním režimu Společenství. Jestliže se zboží nebo výrobky dopravují mezi dvěma držiteli povolení, musí být možnost této přepravy stanovena v obou povoleních. Tyto dopravní postupy se povolí pouze v případě, že držitel povolení vede nebo nechává vést evidenci aktivního zušlechťovacího styku uvedenou v čl. 556 odst. 3.
a) Ustanovení o dopravě zboží nebo výrobků na podkladě jediného povolení
Článek 617
Celní orgány povolí, aby zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu byly dopravovány bez celních formalit a bez ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku z provozovny jednoho zušlechťovatele k dalšímu zpracování do provozovny jiného zušlechťovatele, je-li tento postup zaznamenán do evidence aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 618
Za dopravované zboží nebo výrobky odpovídá držitel povolení. b) Ustanovení o dopravě zboží nebo výrobků od jednoho držitele povolení ke druhému
Článek 619
Celní orgány povolí, aby zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu byly dopravovány od jednoho držitele povolení ke druhému postupem uvedeným v příloze 83, je-li zaznamenán v evidenci aktivního zušlechťovacího styku prvního držitele povolení.
Článek 620
1. Odpovědnost za převážené zboží nebo výrobky přechází na druhého držitele povolení okamžikem přijetí zboží nebo výrobků a jejich zápisu do jeho evidence aktivního zušlechťovacího styku.
2. Tento zápis má pro druhého držitele povolení stejnou právní účinnost jako nové propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
c) Obecná ustanovení
Článek 621
1. Není-li tím omezeno řádné provádění operací, mohou celní orgány za jiných podmínek, které stanoví, povolit,
a) aby byly bez celních formalit přepravovány jednak dovážené zboží od celního úřadu, který propouští zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, do provozovny zušlechťovatele a jednak zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu z provozovny zušlechťovatele k celnímu úřadu, který ukončuje daný režim;
b) aby tiskopisy uvedené v příloze 83 byly potvrzeny předem nebo aby je vyplnil zušlechťovatel a opatřil je otiskem zvláštního kovového razítka schváleného těmito orgány;
c) aby se splnění formalit uskutečnilo pomocí počítačového zpracování dat, pokud tento systém zajišťuje řádné uplatňování této kapitoly.
2. Celní úřad, který propouští zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a celní úřad, který tento režim ukončuje, uvědomí celní úřad vykonávající dohled v případech uvedených v odst. 1 písm. a) o propuštění dováženého zboží do uvedeného režimu nebo o vývozu zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu prostřednictvím zaslání jedné kopie celního prohlášení vyhotoveného k tomuto účelu a přiložených dokladů.
Článek 622
Držitel povolení musí uvědomit celní orgány předem o skutečnosti, že má být provedena doprava v podobě a za podmínek, které tyto orgány stanoví.
Článek 623
1. Uskutečňuje-li se doprava podle tohoto pododdílu, mohou být při předkládání vyúčtování aktivního zušlechťovacího styku použita ustanovení článku 580 o zboží, které se považuje za propuštěné do volného oběhu, není-li to v rozporu s ostatními ustanoveními Společenství o propuštění do volného oběhu.
2. Celní úřad vykonávající dohled uvědomí jeden nebo více celních orgánů, které propouštějí zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, o ukončených režimech a uvede celní prohlášení s návrhem na propuštění do tohoto režimu, která přijal.
Oddíl 6
Ustanovení v rámci systému navracení
Pododdíl 1
Propuštění do volného oběhu v systému navracení
Článek 624
Postupy pro propuštění do volného oběhu v systému navracení se vztahují na dovážené zboží, včetně zboží dovezeného v rámci náhrady rovnocenným zbožím bez předčasného vývozu (propuštění do volného oběhu sui generis s osvobozením od dovozního cla).
a) Běžný postup
Článek 625
1. S výjimkou případů uvedených v článku 568 se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu v systému navracení podává některému z celních úřadů příslušných pro propuštění do volného oběhu, uvedených v povolení.
2. V případech uvedených v článku 568 se celní prohlášení podle odstavce 1 podává některému z pověřených celních úřadů.
Článek 626
1. Celní prohlášení podle článku 625 se podává v souladu s články 198 až 252.
2. Použije se čl. 575 odst. 2 a 3.
b) Zjednodušené postupy
Článek 627
1. Zjednodušené postupy stanovené v článku 76 kodexu pro propuštění zboží do volného oběhu v systému navracení lze použít za podmínek uvedených v článcích 275 a 276.
2. Použije se čl. 576 odst. 2.
3. Doplňkové celní prohlášení podle čl. 76 odst. 2 kodexu musí být podáno ve stanovené lhůtě, nejpozději však při podání žádosti o vrácení cla.
Pododdíl 2
Vrácení nebo prominutí cla
Článek 628
Případy uvedené v čl. 577 odst. 2 se považují za vývoz zušlechtěných výrobků ze Společenství.
Článek 629
Celní prohlášení nebo žádost o přidělení některého celně schváleného určení zušlechtěným výrobkům podle článku 128 kodexu musí obsahovat všechny údaje potřebné k odůvodnění žádosti o vrácení cla.
Článek 630
Aniž je dotčeno použití zjednodušených postupů, musí být každý zušlechtěný výrobek, kterému má být přiděleno některé celně schválené určení, předložen celnímu úřadu, který ukončuje daný režim, a dále splnit celní formality stanovené pro toto určení v souladu s obecnými ustanoveními, které se jej týkají.
Článek 631
1. S výjimkou případů uvedených v článku 568 musí být celní prohlášení s návrhem na přidělení některého celně schváleného určení zušlechtěným výrobkům podle článku 128 kodexu podáno některému z celních úřadů příslušných pro ukončení daného režimu, uvedených v povolení.
2. V případech uvedených v článku 568 se celní prohlášení podle odstavce 1 podává celnímu úřadu, který udělil povolení. 3. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby celní prohlášení podle odstavce 1 bylo podáno jinému celnímu úřadu, než který je uveden v odstavcích 1 a 2.
Článek 632
1. Celní prohlášení podle článku 631 se podává podle ustanovení, která se vztahují na dotyčný celní režim.
2. Použije se čl. 583 odst. 2 a 3.
Článek 633
Zjednodušené postupy podle článku 76 kodexu se použijí pro ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek uvedených v článku 278.
Článek 634
1. Rozpočtení dovezeného zboží na zušlechtěné výrobky se provádí, je-li to potřebné pro zjištění dovozního cla, které má být vráceno nebo prominuto.
Neprovádí se, jestliže všechny zušlechtěné výrobky obdržely některé určení uvedené v článku 128 kodexu.
2. Výpočet se provádí metodami rozpočtení podle článků 635 až 637 nebo jinou metodou, která vede ke stejnému výsledku.
Článek 635
Výpočet podle množstevního klíče (zušlechtěné výrobky) se použije, jestliže ze zpracovatelských operací vzniká pouze jeden druh zušlechtěných výrobků.
V tom případě se množství zboží propuštěného do volného oběhu, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, pro něž lze žádat o vrácení nebo prominutí cla, vypočte vynásobením celkového množství tohoto zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství zušlechtěných výrobků, pro něž lze žádat o vrácení nebo prominutí cla, k celkovému množství zušlechtěných výrobků.
Článek 636
Při zjišťování, zda se má použít tato metoda, se nepřihlíží ke ztrátám. Množství zboží propuštěného do volného oběhu v systému navracení, které je použito k výrobě každého zušlechtěného výrobku, se vypočte postupným vynásobením celkového množství dovezeného zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství zboží propouštěného do volného oběhu, které je obsaženo v různých druzích zušlechtěných výrobků, k celkovému množství zboží, které je obsaženo ve všech zušlechtěných výrobcích dohromady. Množství zboží propouštěného do volného oběhu v systému navracení, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, pro něž lze žádat o vrácení nebo prominutí cla, se vypočte vynásobením množství zboží použitého k výrobě zušlechtěných výrobků ve volném oběhu, vypočteného podle třetího pododstavce, koeficientem určeným podle článku 635.
Článek 637
1. Výpočet podle hodnotového klíče se použije ve všech případech, v nichž se nepoužijí články 635 a 636.
Ke zjednodušení však mohou celní orgány po dohodě s držitelem povolení namísto výpočtu podle hodnotového klíče použít výpočet podle množstevního klíče (dovážené zboží), jestliže obě metody vedou k obdobným výsledkům.
2. Množství zboží propuštěného do volného oběhu, které je použito k výrobě každého druhu zušlechtěných výrobků, se vypočte postupným vynásobením celkového množství zboží propuštěného do volného oběhu koeficientem, který vždy odpovídá poměru mezi hodnotou každého zušlechtěného výrobku zjištěnou podle odstavce 3 a celkovou hodnotou všech zušlechtěných výrobků.
3. Použije se čl. 594 odst. 3.
4. Množství zboží propuštěného do volného oběhu, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků, pro které lze žádat o vrácení nebo prominutí cla, se vypočte vynásobením množství dovezeného zboží použitého k výrobě zušlechtěných výrobků, vypočteného podle odstavce 2, koeficientem určeným podle článku 635.
Článek 638
1. Podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního cla je, že držitel povolení podá celnímu úřadu vykonávajícímu dohled příslušnou žádost (dále jen "žádost o vrácení cla/AZS").
Žádost se podává ve dvou vyhotoveních.
2. Aniž je dotčen odstavec 4, jestliže bylo povolení uděleno podle čl. 556 odst. 2, může být žádost o prominutí cla/AZS podána pouze úřadu vykonávajícímu dohled v členském státě, v němž bylo povolení uděleno.
3. Pokud se použije článek 557, může žádost o vrácení cla/AZS podat pouze jediný držitel povolení.
4. Pokud však více členských států, jichž se týkají zpracovatelské operace, v konkrétních případech na písemnou žádost zúčastněné osoby uzná, že žádost o vrácení cla/AZS může být podána celním orgánům jiného členského státu, než který je uveden v odstavci 2, uvědomí tyto členské státy Komisi předem o žádostech i o návrhu plánovaných postupů pro zajištění řádného vyhotovení žádosti o vrácení cla/AZS uvedené v článku 640.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Postupy sdělené Komisi smějí být použity, jestliže Komise do dvou měsíců od obdržení návrhu neoznámí dotyčným členským státům, že byly proti použití těchto postupů vzneseny námitky.
Článek 639
1. Lhůta pro podání žádosti o vrácení cla/AZS podle čl. 128 odst. 3 kodexu činí nejvýše šest měsíců od okamžiku, kdy bylo zušlechtěným výrobkům přiděleno některé určení uvedené v čl. 128 odst. 1 kodexu. 2. Pokud to odůvodňují zvláštní okolnosti, mohou celní orgány prodloužit lhůty uvedené v odstavci 1 i po jejich uplynutí.
Článek 640
1. Žádost o vrácení cla/AZS musí obsahovat zejména
a) odkaz na povolení;
b) množství každého druhu dovezeného zboží, na které se žádá o vrácení nebo prominutí cla;
c) kód kombinované nomenklatury, do nějž dovezeného zboží spadá;
d) celní hodnotu dovezeného zboží a sazbu dovozního cla platnou pro toto zboží, kterou celní orgány uznaly v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu v systému navracení;
e) den propuštění dovezeného zboží do volného oběhu v systému navracení;
f) odkazy na celní prohlášení, na jejichž základě bylo dovezené zboží propuštěno do volného oběhu v systému navrácení;
g) druh, množství a celně schválené určení zušlechtěných výrobků; h) hodnotu zušlechtěných výrobků, jestliže se vyúčtování provádí podle hodnotového klíče;
i) stanovenou výtěžnost;
j) odkazy na celní prohlášení, na jejichž podkladě obdržely zušlechtěné výrobky některé celně schválené určení uvedené v článku 128 kodexu;
k) částku dovozního cla, o jejíž vrácení nebo prominutí se žádá, včetně případně uložených vyrovnávacích úroků, s ohledem zejména na dovozní clo pro ostatní zušlechtěné výrobky.
2. V případě použití zjednodušených postupů pro propuštění do volného oběhu v systému navracení nebo pro vývoz se jedná o celní prohlášení a doklady ve smyslu čl. 76 odst. 3 kodexu.
Článek 641
1. Držitel povolení uchovává k dispozici pro celní úřad vykonávající dohled celní prohlášení uvedená v čl. 640 odst. 1 písm. f) a j) a všechny doplňkové podklady, které tento úřad označí, jestliže tento úřad rozhodne, že dotyčná celní prohlášení a podklady má uchovávat držitel povolení.
2. V případech uvedených v článku 646 se proto přiloží k žádosti prvopisy informačního listu INF 7 řádně opatřené úředním záznamem.
Článek 642
1. Celní úřad vykonávající dohled může povolit, aby žádost neobsahovala některé z údajů uvedených v čl. 640 odst. 1, jestliže se tyto údaje nedotýkají výpočtu výše cla, které má být vráceno nebo prominuto.
2. Celní úřad vykonávající dohled může povolit, aby žádost o vrácení cla/AZS podle čl. 640 odst. 1 byla vyhotovena pomocí počítačového zpracování dat nebo v jiné formě, kterou určí.
Článek 643
Celní úřad vykonávající dohled zaznamená na žádost o vrácení cla/AZS provedenou kontrolu, vyrozumí držitele povolení o jejím výsledku a uchovává žádost a související doklady alespoň tři kalendářní roky po ukončení kalendářního roku, v němž o žádosti rozhodl. Celní úřad vykonávající kontrolu však může rozhodnout, že doklady související se žádostí uchovává držitel povolení.
Podklady se v tomto případě uchovávají po stejnou dobu.
Pododdíl 3
Správní spolupráce
Článek 644
1. Jestliže zušlechtěné výrobky obdrží v systému navracení některé celně schválené určení uvedené v čl. 128 odst. 1 druhé odrážce kodexu, které umožňuje vrácení cla, uvede se v kolonce vyhrazeném pro popis zboží celního dokladu použitého pro daný režim nebo při vstupu zboží do svobodného pásma některá z těchto poznámek:
- Mercancías PA/R,
- A.F./R varer,
- A.V./R-Waren,
- Εμπορεύματα ET/E,
- I.P./D. goods,
- Marchandises PA/R,
- Merci PA/R,
- AV/T-goederen,
- Mercadorias AA/D.
2. Celní úřad, který ukončuje daný režim, se přesvědčí, že poznámky uvedené v odstavci 1 jsou převzaty ve všech dokladech, které byly vystaveny jako náhradní nebo k vyřízení uvedených dokladů.
Článek 645
Jestliže se zušlechtěné výrobky získané v systému navracení z operací aktivního zušlechťovacího styku odesílají k jinému celnímu úřadu vykonávajícímu dohled téhož nebo jiného členského státu v režimu vnějšího tranzitu Společenství (který může sloužit jako odůvodnění žádosti o vrácení cla) a jestliže byla na tyto výrobky podána žádost o nové povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku, použijí pověřené orgány, které mají udělit toto nové povolení v podmíněném systému nebo v systému navracení, informační list INF 1 uvedený v článku 611, aby stanovily výši dovozního cla, které se má případně uložit, nebo výši případně vzniklého celního dluhu.
Článek 646
1. Informační list zvaný "informační list INF 7" se vystavuje v prvopise a dvou kopiích na tiskopise, který odpovídá vzoru a ustanovením přílohy 84.
2. Informační list INF 7 uvedený v odstavci 1 se použije, jsou-li zušlechtěné výrobky vyrobené v systému navracení, aniž je podána žádosti o vrácení cla, dopraveny k jinému celnímu úřadu vykonávajícímu dohled, než u nějž byly propuštěny do volného oběhu, a tam obdrží v nezměněném stavu nebo v důsledku řádně schválených zpracovatelských operací některé celní určení uvedené v čl. 128 odst. 1 kodexu, které umožňuje vrácení nebo prominutí cla. Celní úřad, u nějž zušlechtěné výrobky obdržely toto určení, vystaví na žádost zúčastněné osoby případně informační list INF 7.
Článek 647
1. Informační list předkládá zúčastněná osoba současně s celním prohlášením použitým k přidělení požadovaného určení.
2. Celní úřad, kterému se podává celní prohlášení podle odstavce 1, potvrdí informační list INF 7, vrátí jeho prvopis zúčastněné osobě a kopii si ponechá.
Oddíl 7
Výměna informací s Komisí
Článek 648
1. Členské státy sdělí Komisi
a) informace uvedené v příloze 85 o každém povolení, přesahuje-li hodnota dováženého zboží na jednoho zušlechťovatele a kalendářní rok hranice stanovené v čl. 552 odst. 1 písm. a) bodě v); sdělení není potřebné, jestliže bylo povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku uděleno na základě hospodářských podmínek, které jsou označeny kódy 6106, 6107, 6201, 6202, 6301, 6302, 6303, 7004nebo 7005. Pokud jde o výrobky uvedené v čl. 560 odst. 2, je však nutné sdělit informace o každém povolení bez ohledu na to, jaká je hodnota těchto výrobků a jaký kód se používá pro označení hospodářských podmínek;
b) informace uvedené v příloze 86 o každé žádosti o povolení, jež byla zamítnuta, protože hospodářské podmínky nebyly považovány za splněné;
c) informace o případech, v nichž nemohla být použita standardní výtěžnost podle článku 567, protože se zpracovatelské operace sice týkaly dovezeného zboží uvedeného v sloupci 1 přílohy 77, ale vedly k výrobě jiných zušlechtěných výrobků, než které jsou uvedeny ve sloupcích 3 a 4 ve stejném stupni zpracování.
Informace podle odst. 1 písm. a) a b) se sdělují v průběhu měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo uděleno povolení nebo v němž byla žádost zamítnuta.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy, a pokud to považuje za nezbytné, přezkoumá je výbor.
Článek 649
1. Členské státy sdělí Komisi
a) seznam celních orgánů, kterým se podávají žádosti o povolení, s výjimkou případů podle článku 568;
b) seznam celních úřadů, které jsou pověřeny přijímat celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému nebo celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu v systému navracení podle článku 568.
2. Informace podle odstavce 1 budou sděleny dva měsíce před vstupem tohoto nařízení v platnost a následně pak vždy v průběhu měsíce následujícího po měsíci, v němž dotyčný členský stát změní oblasti působnosti celních úřadů.
3. Za účelem informování zušlechťovatelů zveřejňuje Komise obdržené informace v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA 4
Přepracování pod celním dohledem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 650
Na základě článku 131 kodexu může být režim přepracování použit pro zboží, které je uvedeno ve sloupci 1 v seznamu obsaženém v příloze 87 a které se má podrobit některému přepracování uvedenému v seznamu ve sloupci 2.
Pododdíl 1
Povolení – běžný postup
Článek 651
1. Žádost se vyhotovuje v souladu s článkem 497 podle vzoru obsaženého v příloze 67/C a podává ji osoba, které může být uděleno povolení na základě článků 86, 132 a 133 kodexu.
2. a) Žádost se podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž se má přepracování provést.
b) Jestliže se předpokládá, že přepracování bude provedeno žadatelem nebo na jeho účet postupně v různých členských státech, může být podána pouze jediná žádost o povolení. V tom případě musí žádost obsahovat údaje o průběhu všech operací, které mají být provedeny, a o přesných místech jejich provedení a podává se celním orgánům členského státu, v němž má být provedena první z těchto operací
Článek 652
1. Aniž je dotčen článek 656, udělí povolení celní orgány, jimž byla postupem podle čl. 651 odst. 2 podána žádost vyhotovená v souladu s článkem 500 podle vzoru obsaženého v příloze 68/C.
2. V případech uvedených v čl. 651 odst. 2 písm. b) může být povolení uděleno pouze se souhlasem celních orgánů, které k tomu určí členské státy, v nichž se nacházejí místa uvedená v žádosti. Použije se tento postup:
a) jakmile se celní orgány, jimž byla podána žádost, přesvědčí, že hospodářské podmínky lze považovat za splněné, uvědomí zúčastněné celní orgány dalších členských států o žádosti a o návrhu povolení, jenž musí obsahovat alespoň výtěžnost, zvolené prostředky ztotožnění, celní úřady uvedené v bodě 9 vzoru povolení obsaženého v příloze 68/C, případně použití zjednodušených postupů pro propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem, změnu a vyřízení tohoto režimu a pravidla, která je třeba dodržet, zejména o poskytování informací celnímu úřadu vykonávajícímu dohled;
b) celní orgány, které obdrží toto oznámení, sdělí případné námitky co nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců od obdržení sdělení o žádosti a o návrhu povolení;
c) celní orgány uvedené v písmenu a) mohou udělit povolení, jakmile přijmou veškerá opatření potřebná k zajištění celního dluhu, který by mohl vzniknout pro dovážené zboží, jestliže jim ve lhůtě stanovené v písmenu b) nebyly sděleny žádné námitky proti návrhu povolení;
d) členský stát, který udělí povolení, zašle jeho kopii všem výše uvedeným členským státům. Takto udělená povolení jsou platná pouze v uvedených členských státech. Členské státy sdělí Komisi název a adresu celních orgánů, které jsou určeny k přijímání žádosti a návrhů povolení uvedených v písmenu a), a Komise uvědomí ostatní členské státy.
3. K zajištění řádného uplatňování ustanovení o režimu přepracování pod celním dohledem mohou celní orgány k usnadnění kontrol stanovit, že držitelé povolení musí vést nebo nechat vést evidenci (dále "evidence přepracování pod celním dohledem") o množství dováženého zboží propuštěného do režimu přepracování pod celním dohledem, množství přepracovaných výrobků a veškerých údajích potřebných pro kontrolu operací a řádné určení případně dlužného dovozního cla. "Evidence přepracování pod celním dohledem" musí být k dispozici pro celní úřad vykonávající dohled, aby mohl provádět veškeré kontroly nutné pro řádný průběh režimu. Jestliže obchodní účetnictví žadatele umožňuje sledování režimu, uznají je celní orgány jako "evidenci přepracování pod celním dohledem".
Článek 653
Dobu platnosti povolení stanoví celní orgány s ohledem na zvláštní potřeby žadatele pro každý jednotlivý případ. Přesahuje-li doba platnosti dva roky, jsou podmínky, na jejichž základě bylo povolení uděleno, přezkoumávány pravidelně ve lhůtách stanovených v povolení.
Článek 654
1. Při udělení povolení stanoví celní orgány lhůtu, ve které musí být přepracovaným výrobkům přiděleno celně schválené určení, podle článku 134 kodexu s ohledem jednak na dobu nezbytnou k provedení přepracování a jednak na dobu potřebnou pro to, aby přepracované výrobky dosáhly některého celně schváleného určení.
2. Pokud to okolnosti odůvodňují, může být lhůta stanovená v povolení prodloužena i po uplynutí původně stanovené lhůty.
Článek 655
1. Výtěžnost nebo způsob jejího stanovení ve smyslu článku 134 kodexu se určuje pokud možno na základě údajů o produkci a musí ji být možné identifikovat v záznamech držitele povolení.
2. Výtěžnost nebo způsob jejího stanovení se určují podle odstavce 1, s výhradou dodatečné kontroly prováděné celními orgány.
Pododdíl 2
Povolení – zjednodušené postupy
Článek 656
1. Tento článek lze použít v případech, kdy je přepracování prováděno uvnitř jednoho členského státu.
2. Pokud se nepoužijí zjednodušené postupy pro propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem podle článku 76 kodexu, povolí kterýkoli celní úřad, který je celními orgány pověřen udělovat povolení zjednodušeným postupem, aby podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu přepracování pod celním dohledem bylo považováno současně za podání žádosti o povolení. V tom případě se povolení uděluje přijetím tohoto celního prohlášení, jež v každém případě závisí na splnění podmínek pro udělení povolení.
3. K celnímu prohlášení podanému za podmínek uvedených v odstavci 2 musí být přiložen doklad vyhotovený deklarantem, který obsahuje tyto údaje, jsou-li potřebné a nemohou-li být zapsány v kolonce 44 tiskopisu celního prohlášení podle odstavce 2:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu žadatele, jestliže není totožný s deklarantem;
b) jméno nebo obchodní firmu a adresu osoby, která provádí přepracování, jestliže není totožná s žadatelem ani deklarantem;
c) druh přepracování;
d) obchodní a/nebo technické označení přepracovaných výrobků;
e) výtěžnost nebo případně způsob jejího stanovení;
f) předpokládanou lhůtu pro to, aby dovážené zboží dosáhlo některého celně schváleného určení;
g) místo, na kterém má být provedeno přepracování.
Článek 498 se použije přiměřeně.
4. Článek 502 se použije přiměřeně.
Oddíl 2
Propuštění zboží do režimu přepracování pod celním dohledem
Článek 657
1. Kromě případů, kdy se používá článek 656, se celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu přepracování pod celním dohledem podává některému z celních úřadů, které jsou příslušné k propuštění zboží do daného režimu a které jsou uvedeny v povolení.
2. V případech, kdy se používá článek 656, se celní prohlášení podle odstavce 1 podává některému z pověřených celních úřadů.
Článek 658
1. Celní prohlášení uvedené v článku 657 se podává podle článků 198 až 252.
2. Aniž je dotčen článek 656, musí popis zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 odpovídat údajům uvedeným v povolení.
3. Pro účely čl. 62 odst. 2 kodexu musí být k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu přepracování pod celním dohledem připojeny doklady uvedené v článku 220.
Článek 659
1. Zjednodušené postupy stanovené v článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v článcích 275 a 276.
2. Celní orgány nepovolí místní celní řízení podle článku 276 osobám, které nemohou prokázat, že vedou evidenci přepracování pod celním dohledem podle čl. 652 odst. 3.
3. Doplňkové celní prohlášení podle čl. 76 odst. 2 kodexu je nutno podat ve stanovených lhůtách, nejpozději však při předložení vyúčtování. Oddíl 3 Ukončení režimu přepracování pod celním dohledem
Článek 660
1. Režim se ukončí buď pro množství dovezeného zboží odpovídající množství přepracovaných výrobků, jež se vynásobí výtěžností, nebo pro množství zboží v nezměněném stavu, kterému bylo přiděleno některé celně schválené určení.
2. Pro účely článku 135 kodexu se v případě potřeby použijí pravidla článků 591 až 594 týkající se rozpočtení dovezeného zboží přiměřeně.
Článek 661
1. Kromě případů, kdy se používá článek 656, se celní prohlášení s návrhem na ukončení režimu přepracování pod celním dohledem podává některému z celních úřadů, které jsou příslušné k ukončení daného režimu a které jsou uvedeny v povolení.
2. V případech, kdy se používá článek 656, se celní prohlášení podle odstavce 1 podává celnímu úřadu, který udělil povolení.
3. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby celní prohlášení podle odstavce 1 bylo podáno jinému celnímu úřadu, než který je uveden v odstavcích 1 a 2.
Článek 662
1. Celní prohlášení uvedené v článku 661 se podává podle ustanovení, která se vztahují na dané celně schválené určení.
2. Popis přepracovaných výrobků nebo dovezeného zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 musí odpovídat údajům uvedeným v povolení.
3. Použije se čl. 583 odst. 3.
Článek 663
Zjednodušené postupy pro ukončení režimu podle článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v čl. 278 odst. 1.
Článek 664
1. Držitel povolení musí předložit celnímu úřadu vykonávajícímu dohled nejpozději do třiceti dnů po uplynutí stanovené lhůty vyúčtování režimu přepracování pod celním dohledem.
2. Vyúčtování obsahuje zejména
a) číslo povolení;
b) množství každého druhu dovezeného zboží a odkaz na celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem;
c) kód kombinované nomenklatury dovezeného zboží;
d) celní hodnotu dovezeného zboží;
e) stanovenou výtěžnost;
f) druh, množství a celně schválené určení přepracovaných výrobků s odkazem na celní prohlášení, na jejichž základě jim bylo přiděleno celně schválené určení;
g) výši nákladů na přepracování, jestliže je navrhováno použití čl. 666 čtvrté odrážky;
h) kód KN přepracovaných výrobků.
3. Použijí-li se zjednodušené postupy pro propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem a jeho ukončení, berou se v úvahu celní prohlášení uvedená v čl. 76 odst. 3 kodexu.
Článek 665
1. Celní úřad vykonávající dohled může povolit, aby
a) bylo vyúčtování podle čl. 664 odst. 2 vyhotoveno pomocí počítačového zpracování dat nebo v jiné formě, kterou určí;
b) bylo vyúčtování vyhotoveno na celním prohlášení s návrhem na propuštění do dotyčného režimu.
2. Použije se článek 598.
3. Celní úřad vykonávající dohled může vyúčtování ve lhůtě stanovené v čl. 664 odst. 1 provést také sám. Tato skutečnost se vyznačí v povolení.
Článek 666
Jestliže se přepracované výrobky propouštějí do volného oběhu, je jejich celní hodnotou podle čl. 36 odst. 1 kodexu podle volby deklaranta, kterou musí učinit v den přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu,
- celní hodnota stejného nebo podobného zboží, které bylo vyrobeno v libovolné třetí zemi, zjištěná ve stejném nebo téměř stejném okamžiku,
- jejich prodejní cena, jestliže není ovlivněna spojením mezi kupujícím a prodávajícím,
- prodejní cena stejného nebo podobného zboží ve Společenství, jestliže není ovlivněna spojením mezi kupujícím a prodávajícím,
- celní hodnota dováženého zboží s přičtením nákladů na přepracování.
Článek 667
Jsou-li se v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu stanovena obchodněpolitická opatření týkající se dováženého zboží, použijí se tato opatření na přepracované výrobky pouze v případě, že jsou stanovena i na zboží stejné jako přepracované výrobky. V tomto případě se tato opatření uplatní na množství dováženého zboží, které bylo skutečně použito k výrobě přepracovaných výrobků propouštěných do volného oběhu.
Oddíl 4
Výměna informací s Komisí
Článek 668
1. Členské státy sdělí Komisi
a) informace uvedené v příloze 88 o každém povolení, přesahuje-li hodnota zboží propouštěného do režimu přepracování pod celním dohledem na jednoho držitele povolení a kalendářní rok 100000 ECU;
b) informace uvedené v příloze 89 o každé žádosti o povolení, jež byla zamítnuta, protože hospodářské podmínky podle čl. 133 písm. e) kodexu nebyly považovány za splněné.
2. Informace podle odstavce 1 se sdělují v průběhu měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo uděleno povolení nebo v němž byla žádost zamítnuta.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy, a pokud to považuje za nezbytné, přezkoumá je výbor.
Článek 669
1. Členské státy sdělí Komisi
a) seznam celních orgánů, kterým se podávají žádosti o povolení, s výjimkou případů podle článku 656;
b) seznam celních úřadů, které jsou pověřeny přijímat celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem podle článku 656.
2. Použije se čl. 649 odst. 2 a 3.
KAPITOLA 5
Dočasné použití
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 670
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) vstupním celním úřadem celní úřad, kterým zboží dopravované na podkladě karnetu ATA vstupuje na celní území Společenství;
b) celním úřadem výstupu celní úřad, kterým zboží dopravované na podkladě karnetu ATA opouští celní území Společenství;
c) dopravními prostředky veškeré prostředky, které slouží k dopravě osob nebo zboží.
Pojem "dopravní prostředky" zahrnuje také náhradní díly, běžné příslušenství a vybavení, včetně zařízení sloužících k upevnění, podepření nebo ochraně zboží, dovážené spolu s dopravními prostředky;
d) osobou usazenou mimo celní území Společenství fyzická osoba s obvyklým bydlištěm mimo celní území Společenství nebo právnická osoba se sídlem mimo toto celní území;
e) obchodním použitím použití dopravního prostředku k dopravě osob za úhradu nebo živnostenské nebo obchodní přepravě zboží za úhradu nebo bez úhrady;
f) vlastní potřebou použití dopravního prostředku určitou osobou výhradně k vlastní potřebě, s vyloučením jakéhokoli obchodního použití;
g) kontejnerem přepravní zařízení (přepravní skříň, snímatelná cisterna, snímatelná karosérie nebo jiné podobné zařízení), které
- tvoří zcela nebo zčásti uzavřený prostor určený k uložení zboží,
- je trvalé povahy, a proto dostatečně pevné, aby mohlo být používáno opakovaně,
- je speciálně konstruováno, aby byla usnadněna přeprava zboží jedním nebo více druhy dopravy bez překládky zboží,
- je speciálně konstruováno tak, aby s ním bylo možno snadno manipulovat, zejména při jeho překládce z jednoho dopravního prostředku na druhý,
Nákladní plošiny (flats) se považují za kontejnery. Pojem "kontejner" zahrnuje rovněž jeho příslušenství a vybavení podle druhu kontejneru, jestliže se přepravuje společně s kontejnerem.
Pojem "kontejner" nezahrnuje vozidla a jejich příslušenství a vybavení, obaly ani palety. Odchylně od poslední odrážky se za "kontejnery" považují nákladní kontejnery o objemu menším než jeden metr krychlový používané v letecké dopravě;
h) přepravou pod celní závěrou použití kontejneru pro dopravu zboží, jehož totožnost je zajištěna závěrou kontejneru;
i) snímatelnou karosérií kontejner bez zařízení umožňujícího vlastní pohyb, který je zejména určen pro dopravu na silničním dopravním prostředku, přičemž podvozek silničního vozidla a spodní rám karosérie jsou k tomuto účelu zvláště uzpůsobeny.
Tato definice se vztahuje také na výměnné kontejnery, tzn. na kontejnery, které jsou určeny zejména pro kombinovanou dopravu;
j) částečně uzavřeným kontejnerem kontejnery, které se v podstatě skládají z dna a nástavby, která vymezuje skladovací prostor odpovídající uzavřenému kontejneru.
Nástavba kontejneru se skládá zpravidla z kovových částí, které tvoří kostru kontejneru.
Kontejnery tohoto druhu mohou mít také jednu nebo více postranních a čelních stěn.
Některé kontejnery tvoří pouze střecha a podlaha, které jsou spolu spojeny sloupky.
Tento typ kontejnerů se používá zejména pro přepravu neskladného zboží (např. automobily);
k) nákladními plošinami (flats) nákladní plošiny bez nástavby nebo s neúplnou nástavbou, které vykazují stejné základní rozměry v délce a šířce jako kontejnery a které jsou opatřeny horními a dolními uzavřenými rohy, aby mohla být použita stejná upevňovací a zdvihací zařízení jako u kontejnerů;
l) příslušenstvím a vybavením kontejneru zejména tato zařízení, a to tehdy, když jsou odnímatelná:
i) přístroj ke kontrole, změnám nebo udržování teploty uvnitř kontejneru;
ii) drobné přístroje (teplotní a nárazový registrační přístroj apod.), které zobrazují nebo registrují změny teplot a nárazy;
iii) příčky, palety, stojany, lešení, háky a podobná zařízení pro upevnění zboží;
m) paletou zařízení, na jehož podlážce může být umístěno určité množství zboží tak, že tvoří nákladovou jednotku z hlediska přepravy, manipulace nebo rovnání s pomocí mechanických přístrojů.
Toto zařízení sestává buď ze dvou podlážek spojených příčkami, nebo z jedné podlážky na nožkách, anebo z jedné zvláštní podlážky používané v letecké dopravě; jeho celková výška je co nejvíce snížena, aby umožňovala manipulaci zdvihacími vozíky s vidlicí nebo přenosnými paletami; může být rovněž opatřeno nástavbou;
n) uživatelem kontejneru nebo palety osoba, která má účinnou kontrolu nad pohybem kontejneru nebo palety, bez ohledu na to, zda je majitelem;
o) držitelem povolení pro kontejner nebo paletu uživatel nádrže nebo palety nebo jeho zástupce;
p) vnitřní přepravou doprava osob, které na celním území Společenství nastupují do dopravního prostředku a na tomto území opět vystupují, nebo přeprava zboží, které se nakládá na celním území Společenství a na tomto území se opět vykládá.
Oddíl 2
Dočasné použití jiného zboží než dopravních prostředků
Pododdíl 1
Případy, v nichž může být povoleno dočasné použití s úplným osvobozením od dovozního cla, a podmínky pro jeho povolení
a) Zařízení k výkonu povolání
Článek 671
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští zařízení k výkonu povolání.
2. Zařízením k výkonu povolání se rozumí
a) zařízení pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání, které je nezbytné pro zástupce tisku, rozhlasu a televize usazené mimo celní území Společenství, kteří přijíždějí na toto celní území, aby pořizovali reportáže, nahrávky nebo vysílání pro určené pořady;
b) kinematografická zařízení nezbytná pro osobu usazenou mimo celní území Společenství přijíždějící na toto celní území natočit jeden nebo více určených filmů;
c) veškerá jiná zařízení nezbytná pro výkon povolání, živnosti nebo zaměstnání osoby usazené mimo celní území Společenství přijíždějící na toto celní území, aby zde vykonala určené úkoly.
Vyloučeno je zařízení, které má být použito pro průmyslovou výrobu nebo úpravu zboží nebo, pokud se nejedná o ruční nářadí, pro využívání přírodních zdrojů, pro stavbu, opravu nebo údržbu budov či pro výkon zemních nebo podobných prací; d) veškeré pomocné přístroje a příslušenství k zařízení uvedenému v písmenech a), b) a c).
Ilustrativní seznam zboží, které se považuje za zařízení k výkonu povolání, je obsažen v příloze 90.
3. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se zařízení k výkonu povolání propouští za podmínky,
a) že je ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
b) že je dováží osoba usazená mimo toto celní území;
c) že je používáno výhradně osobou přijíždějící na toto celní území nebo pod jejím přímým dohledem. Podmínka uvedená v písmenu c) se však nevztahuje na kinematografické zařízení, které se dováží pro výrobu filmu nebo televizního nebo audiovizuálního programu podle koprodukční smlouvy, jejíž stranou je osoba usazená na celním území Společenství. V případě společných rozhlasových a televizních programů může být zařízení k výkonu povolání předmětem nájemní nebo podobné smlouvy, jejíž stranou je osoba usazená na celním území Společenství.
Článek 672
Na náhradní díly, které se později dovážejí pro opravu zařízení k výkonu povolání propuštěného do režimu dočasného použití, se vztahují výhody dočasného použití za stejných podmínek jako na samotné zařízení k výkonu povolání.
b) Zboží určené k vystavení nebo použití na výstavách, veletrzích, kongresech nebo podobných akcích
Článek 673
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští
a) zboží určené k vystavení nebo k předvedení na nějaké akci;
b) zboží určené k použití v souvislosti s vystavením dovezeného zboží na nějaké akci, například
- zboží nezbytné pro předvedení vystavovaných dovezených strojů nebo přístrojů,
- stavební a dekorační materiál včetně elektrického zařízení pro dočasné stánky osoby usazené mimo celní území Společenství,
- propagační a předváděcí materiál a zařízení určené k propagaci vystavovaného dovezeného zboží, například zvukové a obrazové záznamy, filmy a diapozitivy a přístroje nezbytné k jejich předvedení;
c) zařízení (včetně zařízení pro tlumočení, přístrojů pro záznam a reprodukci zvuku a obrazu a filmy výchovné, vědecké nebo kulturní povahy) určené k použití na mezinárodních jednáních, konferencích nebo kongresech;
d) živá zvířata, která mají být na akcích vystavena nebo se jich mají zúčastnit;
e) produkty, které jsou v průběhu události získány z dočasně dovezeného zboží, strojů, přístrojů nebo zvířat.
2. "Akcí" se rozumí
a) obchodní, průmyslová, zemědělská nebo řemeslnická výstava, veletrh, salon nebo podobná přehlídka či výstava;
b) výstava nebo setkání pořádané zejména pro dobročinné účely;
c) výstava nebo setkání pořádané zejména k podpoře vědy, techniky, řemesel, umění, vzdělávání, kultury, sportu, náboženství nebo kultu, odborového hnutí, cestovního ruchu nebo dorozumění mezi národy;
d) setkání představitelů mezinárodních organizací nebo mezinárodních seskupení;
e) slavnosti a oficiální nebo vzpomínková setkání, s výjimkou výstav soukromé povahy, které se uskutečňují v prodejnách nebo obchodních prostorách s cílem prodeje dováženého zboží.
c) Učební pomůcky a vědecké přístroje
Článek 674
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) učební pomůcky;
b) náhradní díly a příslušenství ke zboží uvedenému v písmenu a);
c) nástroje zvlášť určené pro údržbu, kontrolu, seřizování nebo opravu tohoto zboží.
2. "Učebními pomůckami" se rozumějí veškeré předměty, zejména modely, nástroje, přístroje a stroje, určené k využití výhradně pro účely výuky a odborného vzdělávání. Seznam zboží, které se považuje za učební pomůcky, je obsažen v příloze 91.
3. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se učební pomůcky, náhradní díly, příslušenství a nástroje propouštějí za podmínky,
a) že je dovážejí schválená vzdělávací zařízení a jsou používány výhradně pod dohledem a na zodpovědnost těchto zařízení;
b) že jsou používány k neobchodním účelům;
c) že jsou dováženy v množství přiměřeném svému určení;
d) že zůstávají po dobu svého setrvání na celním území Společenství ve vlastnictví osob usazených mimo toto celní území.
4. Doba, po kterou mohou učební pomůcky setrvat v režimu dočasného použití, činí dvanáct měsíců.
Článek 675
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) vědecké přístroje;
b) náhradní díly a příslušenství ke zboží uvedenému v písmenu a);
c) nástroje zvlášť určené pro údržbu, kontrolu, seřizování nebo opravu vědeckých přístrojů, které jsou na celním území Společenství využívány výlučně pro vědecký výzkum nebo výuku.
2. "Vědeckými přístroji" se rozumí nástroje, přístroje a stroje, které se používají pro vědecký výzkum nebo výuku.
3. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se vědecké přístroje, náhradní díly, příslušenství a nástroje propouštějí za podmínky,
a) že je dovážejí schválená zařízení a jsou používány pod dohledem a na zodpovědnost těchto zařízení;
b) že jsou používány k neobchodním účelům;
c) že jsou dováženy v množství přiměřeném svému určení;
d) že zůstávají po dobu svého setrvání na celním území Společenství ve vlastnictví osob usazených mimo toto celní území.
4. Doba, po kterou mohou vědecké materiály setrvat v režimu dočasného použití, činí dvanáct měsíců.
Článek 676
1. Ve smyslu čl. 674 odst. 3 písm. a) se za "schválená zařízení" považují státní nebo soukromá vzdělávací zařízení, které jsou provozována v zásadě neziskově a která jsou schválena příslušnými orgány členského státu, jenž uděluje povolení, aby byly učební pomůcky dočasně používány.
2. Ve smyslu čl. 675 odst. 3 písm. a) se za "schválená zařízení" považují veřejná nebo soukromá vědecká nebo vzdělávací zařízení, která jsou provozována v zásadě neziskově a která jsou schválena příslušnými orgány členského státu, jenž uděluje povolení, aby byly vědecké přístroje dočasně používány.
d) Lékařská, chirurgická a laboratorní zařízení
Článek 677
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí lékařská, chirurgická nebo laboratorní zařízení určená pro nemocnice a jiná zdravotnická zařízení.
2. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se tato zařízení propouštějí za podmínky, a) že jsou zasílána příležitostně jako bezúplatná zápůjčka; b) že jsou určena k diagnostickým nebo terapeutickým účelům.
3. "Zařízením zasílaným příležitostně" se rozumí jakákoli dodávka lékařského, chirurgického a laboratorního zařízení poskytnutá na žádost nemocnice nebo jiného zdravotnického zařízení, které se ocitlo v mimořádné situaci a naléhavě je potřebuje, protože taková zařízení nemá k dispozici.
e) Zboží dovážené k nápravě následků katastrof
Článek 678
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští zařízení určené pro použití při opatřeních k nápravě následků katastrof na celním území Společenství.
2. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se vybavení propouští za podmínky, - že je zapůjčováno bezúplatně, - že je určeno státním subjektům nebo subjektům schváleným příslušnými orgány.
f) Obaly
Článek 679
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí obaly.
2. "Obaly" se rozumějí
a) schránky, které jsou ve stavu, v němž se dovážejí, použity nebo určeny k použití jako vnější nebo vnitřní obaly zboží;
b) schránky, které jsou použity nebo určeny k použití při srolování, složení nebo upevnění zboží, s výjimkou obalového materiálu, například slámy, papíru, skelné vaty a špon, dováženého hromadně.
3. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se
a) obaly, které jsou dováženy naplněné, propouštějí, je-li deklarováno, že budou vyvezeny zpět plné nebo prázdné;
b) obaly, které jsou dováženy prázdné, propouštějí, je-li deklarováno, že budou vyvezeny zpět plné.
4. Obaly propuštěné do režimu dočasného použití nesmějí být ani příležitostně použity ve vnitřním obchodu, s výjimkou případů, kdy jsou použity k vývozu zboží z celního území Společenství.
U obalů, které se dovážejí naplněné, platí tento zákaz teprve od okamžiku, kdy jsou vyprázdněny.
5. Doba, po kterou mohou obaly setrvat v režimu dočasného použití na celním území Společenství, činí šest měsíců.
g) Ostatní případy propuštění zboží do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla
Článek 680
Do režimu dočasného použití s plným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) formy, matrice, štočky, plány, modely a podobné předměty, které jsou určeny pro osobu usazenou na celním území Společenství, je-li alespoň 75 % předmětů vyrobených s jejich použitím z tohoto území vyvezeno;
b) měřící, kontrolní, zkušební nástroje a podobné předměty, které jsou určeny pro osobu usazenou na celním území Společenství pro použití ve výrobě, je-li alespoň 75 % předmětů vyrobených s jejich použitím z tohoto území vyvezeno;
c) speciální nářadí a nástroje, které jsou poskytovány osobě usazené na celním území Společenství a které jsou určeny k výrobě zboží, jež má být zcela vyvezeno, za podmínky, že toto speciální nářadí a nástroje zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
d) zboží všeho druhu, které má být podrobeno zkouškám, pokusům nebo předvádění, včetně pokusů a zkoušek potřebných pro typové schvalování, s výjimkou zkoušek, pokusů nebo předvádění za účelem zisku;
e) zboží všeho druhu, které se používá k provádění zkoušek, pokusů nebo předvádění, s výjimkou zkoušek, pokusů nebo předvádění za účelem zisku;
f) vzorky určité skupiny zboží, které mají být vystavovány nebo předváděny s cílem získání objednávek obdobného zboží.
Článek 681
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí náhradní výrobní prostředky.
2. Doba použití náhradních výrobních prostředků v režimu dočasného použití činí šest měsíců.
3. "Náhradními výrobními prostředky" se rozumí nástroje, přístroje a stroje, které dodavatelé nebo opraváři poskytují zákazníkovi dočasně a bezúplatně až do doby dodávky nebo opravy stejného zboží.
Článek 682
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští
a) použité zboží, které se dováží za účelem prodeje v dražbě;
b) zboží dovážené na základě kupní smlouvy o prodeji na zkoušku;
c) umělecká díla dovážená k vystavování s možností prodeje;
d) zásilky konfekčního zboží z kožešin, šperků, koberců a klenotnického zboží ze zlata a stříbra zasílané na ukázku, jestliže jejich zvláštní vlastnosti neumožňují jejich dovoz jako vzorky.
2. Doba, po kterou může zboží uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) setrvat v režimu dočasného použití, činí šest měsíců a čtyři týdny pro zboží uvedené v odst. 1 písm. d).
3. Za tímto účelem se rozumí:
- "použitým zbožím" jiné zboží než nově vyrobené,
- "zásilkami na ukázku" zásilky zboží, které odesílatel zamýšlí prodat a příjemce má po vyzkoušení možnost si je koupit.
Článek 683
Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) natočené a vyvolané pozitivy kinematografických filmů a jiné nosiče zaznamenaného obrazu, které jsou určeny ke zhlédnutí před svým obchodním použitím;
b) filmy, magnetické pásky, magnetizované filmy a jiné nosiče zvuku nebo obrazu určené k opatření zvukovou stopou, k dabování nebo k reprodukci;
c) filmy, které ukazují povahu nebo činnost zahraničních produktů nebo zařízení, pokud nejsou určeny k veřejnému předvádění za účelem zisku;
d) zdarma zasílané nosiče dat s pokyny k použití v zařízeních pro elektronické zpracování dat.
Článek 684
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí předměty osobní potřeby cestujících a zboží dovážené ke sportovním účelům.
2. Za tímto účelem se rozumí:
a) "předměty osobní potřeby" veškeré nové nebo použité předměty, které může cestující, se zřetelem na všechny okolnosti cesty, během ní rozumně potřebovat pro osobní použití, s výjimkou jakéhokoli zboží dováženého k obchodním účelům;
b) "zbožím dováženým ke sportovním účelům" sportovní a jiné předměty určené k použití cestujícími při sportovních závodech nebo přehlídkách nebo pro trénink na celním území Společenství.
3. Ilustrativní seznam tohoto zboží je obsažen v příloze 92.
Článek 685
Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) živá zvířata všech druhů dovážená k výcviku, tréninku, rozmnožování nebo k veterinárnímu léčení;
b) živá zvířata všech druhů, která se dovážejí v rámci stěhování stád nebo pastvy;
c) tažná zvířata a příslušenství v majetku osob, které jsou usazeny mimo celní území Společenství, avšak v jeho blízkosti, jestliže dovážejí tato zvířata a příslušenství k obhospodařování pozemků na celním území Společenství, jež zahrnuje provozování zemědělské nebo lesnické činnosti, například odkornění nebo přepravu dřeva, nebo chov ryb;
d) turistický propagační materiál.
Ilustrativní seznam zboží považovaného za propagační materiál je obsažen v příloze 93.
Článek 686
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí předměty k uspokojování potřeb námořníků.
2. Za tímto účelem se rozumí:
- "předměty k uspokojování potřeb" předměty pro kulturní, vzdělávací, rekreační, náboženskou nebo sportovní činnost námořníků,
- "námořníky" všechny osoby, které se nacházejí na palubě plavidla a jsou pověřeny úkoly souvisejícími s provozem plavidla nebo službou na moři.
3. Ilustrativní seznam zboží považovaného za předměty k uspokojování potřeb námořníků je uveden v příloze 94.
4. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se předměty k uspokojování potřeb propouštějí za podmínky,
a) že jsou po vyložení z plavidla používaného v mezinárodní lodní dopravě používány k dočasnému použití posádkou plavidla na pevnině po dobu, jež nepřesahuje dobu setrvání plavidla v přístavu;
b) že jsou dováženy k použití v kulturním nebo společenském zařízení po dobu dvanácti měsíců.
"Kulturními nebo společenskými zařízeními" se rozumějí ubytovny, kluby a rekreační střediska pro námořníky, které neziskově spravují veřejné subjekty nebo církevní nebo jiné organizace, a kultovní místa, kde jsou pravidelně slouženy bohoslužby pro námořníky.
Článek 687
Do režimu dočasného použití s plným osvobozením od dovozního cla se propouštějí různé předměty, které se pod dohledem a na zodpovědnost orgánu veřejné správy používají ke stavbě, opravě nebo údržbě infrastruktury ve veřejném zájmu v příhraničních oblastech.
Článek 688
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští zboží, které je dočasně dováženo na celní území Společenství ve zvláštních situacích bez hospodářských účinků.
2. Za jednu ze zvláštních situací bez hospodářských účinků se považuje dočasné použití zboží dováženého příležitostně na dobu nejdéle tří měsíců na celní území Společenství, jehož hodnota je nižší než 4000 ECU.
Článek 689
1. Každý členský stát může rozhodnout o tom, že místo částečného osvobození od dovozního cla podle článku 142 kodexu bude poskytovat úplné osvobození na zboží, které se dováží příležitostně a jehož doba použití na jeho území nepřesahuje tři měsíce.
2. Po přezkoumání sdělení podle čl. 746 odst. 1 písm. c) ve výboru budou přijata ustanovení vylučující určité postupy podle odstavce 1, jestliže se zjistí, že narušují podmínky hospodářské soutěže ve Společenství nebo že poškozují zájmy účastníků hospodářské soutěže usazených ve Společenství.
Pododdíl 2
Zvláštní ustanovení o zboží, pro které může být povolen režim dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla
Článek 690
Ilustrativní seznam zboží, u kterého je vyloučeno uplatnění režimu dočasného použití s částečným osvobozením od cla podle čl. 142 odst. 2 kodexu, je uveden v příloze 95. Pododdíl 3 Povolení režimu dočasného použití a) Běžný postup
Článek 691
1. Žádost se vyhotovuje v souladu s článkem 497 podle vzoru obsaženého v příloze 67/D a podává ji osoba, které může být uděleno povolení na základě článků 86 a 138 kodexu.
2. a) Žádost se podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž má být zboží použito.
b) Jestliže se předpokládá, že zboží bude použito v různých členských státech, může být podána pouze jediná žádost o povolení. V tom případě musí žádost obsahovat údaje o všech dočasných použitích a o přesných místech jejich provedení.
Článek 692
1. Aniž je dotčen článek 695, udělují povolení celní orgány, jimž byla postupem podle čl. 691 odst. 2 podána žádost vyhotovená v souladu s článkem 500 podle vzoru obsaženého v příloze 68/D.
2. V případech uvedených v čl. 691 odst. 2 písm. b) může být povolení uděleno pouze se souhlasem celních orgánů, které k tomu určí členské státy, v nichž se nacházejí místa uvedená v žádosti. Použije se tento postup:
a) celní orgány, jimž byla podána žádost, uvědomí ostatní zúčastněné celní orgány o žádosti a o návrhu povolení, jenž musí obsahovat alespoň místa použití, obchodní nebo technický popis, odhadované množství a hodnotu, článek, na jehož základě je o povolení žádáno, zvolené prostředky ztotožnění, celní úřady uvedené v bodě 8 vzoru povolení obsaženého v příloze 68/D a případně pravidla, která je třeba dodržet, zejména o poskytování informací celnímu úřadu vykonávajícímu dohled;
b) zúčastněné celní orgány sdělí případné námitky co nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců od obdržení sdělení o žádosti a o návrhu povolení;
c) celní orgány uvedené v písmenu a) mohou udělit povolení, jestliže jim ve lhůtě stanovené v písmenu b) nebyly sděleny žádné námitky proti návrhu povolení; d) členský stát, který udělí povolení, zašle jeho kopii všem výše uvedeným členským státům.
Takto udělená povolení jsou platná pouze v uvedených členských státech. Členské státy sdělí Komisi název a adresu celních orgánů, které jsou určeny k přijímání žádosti a návrhu povolení uvedených v písmenu a), a Komise uvědomí ostatní členské státy.
Článek 693
Dobu platnosti povolení stanoví celní orgány s ohledem na zvláštní potřeby žadatele pro každý jednotlivý případ.
Článek 694
1. Při udělení povolení stanoví určené celní orgány lhůtu, ve které musí být dováženému zboží přiděleno celně schválené určení, s ohledem jednak na lhůty podle čl. 140 odst. 2 kodexu a článků 674, 675, 677, 679, 681, 682 a 688 a jednak na dobu potřebnou pro dosažení účelu režimu dočasného použití.
2. Ve smyslu čl. 140 odst. 3 kodexu se mimořádnými okolnostmi rozumějí veškeré události, které vyžadují použití zboží po dodatečnou dobu, aby mohlo být dosaženo účelu dočasného použití.
3. Každé prodloužení stanovené lhůty je nutno vypočíst s ohledem na okolnosti, které zabránily držiteli povolení dodržet povinnost zpětného vývozu ve stanovené lhůtě. b) Zjednodušené postupy
Článek 695
1. Tento článek lze použít v případech, kdy má být zboží použito v jediném členském státě. Má-li být zboží použito ve více členských státech, použije se pouze v případě, že nebyla podána žádost o použití čl. 142 odst. 1 kodexu a článků 688 až 689.
2. Pokud se nepoužijí zjednodušené postupy pro propuštění do režimu přepracování pod celním dohledem podle článku 76 kodexu, povolí kterýkoli celní úřad, který celní orgány pověří udělovat povolení zjednodušeným postupem, aby podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu přepracování pod celním dohledem bylo považováno současně za podání žádosti o povolení. V tom případě se povolení uděluje přijetím tohoto celního prohlášení, jež v každém případě závisí na splnění podmínek pro udělení povolení, včetně určení celního úřadu vykonávajícího dohled v kolonce 44.
3. K celnímu prohlášení podanému za podmínek uvedených v odstavci 2 musí být přiložen doklad vyhotovený deklarantem, který obsahuje tyto údaje, jsou-li potřebné a nemohou-li být zapsány v kolonce 44 tiskopisu celního prohlášení podle odstavce 2:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu žadatele, jestliže není totožný s deklarantem a případně s majitelem zboží;
b) jméno nebo obchodní firmu a adresu osoby, která zboží používá, jestliže není totožná s žadatelem ani deklarantem;
c) článek, na jehož základě je žádost podávána;
d) předpokládanou dobu setrvání zboží v tomto režimu;
e) místo použití zboží;
f) použití postupů stanovených v článcích 713 a 714.
Článek 498 se použije přiměřeně.
4. Článek 502 se použije přiměřeně.
Článek 696
1. V případech uvedených v čl. 229 odst. 1 písm. a) a c) se k udělení povolení použije zjednodušený postup, jestliže deklarant při ústním celní prohlášení uvede
a) své jméno a adresu;
b) obchodní popis zboží;
c) hodnotu zboží;
d) předpokládanou dobu setrvání zboží v dotyčném členském státě;
e) přesný údaj o počtu kusů každého jednotlivého druhu zboží;
f) místo použití v případech uvedených v čl. 229 odst. 1 písm. a) čtvrté odrážce.
2. Seznam, který žadatel opatří datem a podpisem, se celnímu úřadu předkládá ve dvojím vyhotovení; jedno vyhotovení opatří celní úřad úředním záznamem a vrátí je zúčastněné osobě, druhé vyhotovení si ponechá.
Úřední záznam celního úřadu na seznamu se považuje za povolení. 3. Seznam zvířat a příslušenství podle čl. 229 odst. 1 první odrážky může být použit během jednoho roku pro všechny vstupy zboží na celní území Společenství. Odevzdává se příslušnému celnímu úřadu každý rok před prvním dočasným použitím zboží.
Článek 697
1. Předložení karnetu ATA celnímu úřadu pověřenému celními orgány za účelem propuštění zboží do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se považuje za podání žádosti o povolení a přijetí karnetu (útržku dočasné použití) se považuje za povolení použít tento režim.
2. Zboží, které lze propustit do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla postupem podle odstavce 1, je uvedeno v příloze 96.
3. Celní úřady přijímají pouze karnety ATA, které
a) byly vystaveny v zemi, která je stranou Úmluvy ATA, opatřeny úředním záznamem záručního sdružení, které je součástí mezinárodního řetězce záručních sdružení. Komise sdělí členským státům seznam těchto zemí a sdružení:
b) jsou na obalovém listu potvrzeny celními orgány v kolonce k tomu vyhrazeném a
c) jsou platné na celním území Společenství.
Článek 698
Pro předměty osobní potřeby cestujících a zboží dovážené ke sportovním účelům podle článku 684 se povoluje režim dočasného použití bez písemné žádosti nebo povolení, jestliže to celní orgány výslovně nevyžadují. V tomto případě se projev vůle podle článku 233 považuje za žádost o povolení režimu dočasného použití a nečinnost celních orgánů za povolení.
Pododdíl 4
Propuštění zboží do režimu dočasného použití
Článek 699
1. Kromě případů, kdy se používají články 695 až 697, se celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu dočasného použití podává některému z celních úřadů příslušných pro propuštění zboží do daného režimu, uvedených v povolení.
2. V případech, kdy se používají články 695 a 696, se celní prohlášení uvedené v článku 701 nebo seznam podává některému z pověřených celních úřadů.
3. V případech, kdy se používá článek 697, se karnet ATA k propuštění zboží do režimu dočasného použití předkládá u těchto celních úřadů:
a) v případě zboží uvedeného v příloze 95 bodech 2 až 9, 11 a 20 u celního úřadu příslušného pro propuštění zboží do režimu dočasného použití, v jehož působnosti se nachází místo, kde má být zboží použito;
b) v ostatních případech u kteréhokoli vstupního celního úřadu příslušného pro propuštění zboží do režimu dočasného použití.
V těchto případech jedná vstupní celní úřad jako celní úřad příslušný pro propuštění zboží do režimu dočasného použití. Není-li ve výjimečných případech vstupní celní úřad příslušný pro propuštění zboží do režimu dočasného použití schopen ověřit, zda jsou splněny všechny podmínky pro povolení tohoto režimu, umožní dopravu zboží od vstupního celního úřadu k celnímu úřadu určení, který je schopen ověřit splnění těchto podmínek, na podkladě karnetu ATA jako tranzitního dokladu.
4. Celní orgány členských států zmocní své celní úřady, aby jednaly jako celní úřady pro propuštění zboží do režimu dočasného použití nebo jako vstupní celní úřady příslušné pro propuštění zboží do tohoto režimu.
Článek 700
Případy, v nichž pro účely článku 88 kodexu nelze pro propuštění do režimu dočasného použití vyžadovat zajištění celního dluhu, jsou uvedeny v příloze 97.
a) Běžný postup
Článek 701
1. Celní prohlášení uvedené v čl. 699 odst. 1 a 2 se podává podle článků 198 až 252.
2. Aniž je dotčen článek 695, musí popis zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 odpovídat údajům uvedeným v povolení.
3. V případech, kdy se používá čl. 699 odst. 3, vyřídí celní úřad, který propouští zboží do režimu dočasného použití, tyto formality:
a) ověří údaje v kolonkách A až G dovozního útržkového listu;
b) vyplní kmenový list a kolonku H dovozního útržkového listu a vyznačí kromě jiného v písmenu b) této kolonky lhůtu pro zpětný dovoz, která nesmí, aniž jsou dotčeny zvláštní lhůty podle čl. 140 odst. 2 kodexu, být delší než doba platnosti karnetu;
c) uvede v kolonce H písmenu e) název a adresu celního úřadu, který propouští zboží do režimu dočasného použití a
d) ponechá si dovozní útržkový list.
b) Zjednodušené postupy
Článek 702
Zjednodušené postupy stanovené v článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v článcích 275 a 276.
Pododdíl 5
Ukončení režimu dočasného použití
a) Obecná ustanovení o celně schválených určeních podle článku 89 kodexu
Článek 703
Je-li zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla, přiděleno některé celně schválené určení, je nutno zaplatit případně dlužnou částku cla podle článku 143 kodexu.
Článek 704
1. Režim dočasného použití se považuje za ukončený, jestliže bylo zboží dovezené podle článku 673 spotřebováno, zničeno nebo při určité události zdarma rozdáno veřejnosti. Druh tohoto zboží a výrobků uvedených v čl. 673 odst. 1 písm. e) však musí být přiměřený druhu události, počtu návštěvníků a rozsahu účasti vystavovatelů.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na alkoholické nápoje, tabák a pohonné hmoty.
b) Běžný postup
Článek 705
1. Kromě případů, kdy se používají články 695 až 697, se celní prohlášení s návrhem na ukončení režimu dočasného použití podává některému z celních úřadů příslušných pro ukončení daného režimu, uvedených v povolení.
2. V případech, kdy se používá článek 695, se celní prohlášení podle odstavce 1 nebo případně seznam podává celnímu úřadu, který udělil povolení.
3. V případech, kdy se používá článek 697, se karnet ATA předkládá některému celnímu úřadu příslušnému pro ukončení daného režimu.
4. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby celní prohlášení uvedené v odstavcích 1 nebo 2 bylo podáno jinému celnímu úřadu, než který je uveden ve zmíněných odstavcích.
Článek 706
1. Celní prohlášení uvedené v čl. 705 odst. 1 a 2 se podává podle ustanovení, která se vztahují na dané celně schválené určení.
2. Popis dováženého zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 musí odpovídat údajům uvedeným v povolení.
3. V případech, kdy se používá čl. 705 odst. 3, vyřídí celní úřad, který ukončuje daný režim, tyto formality:
a) vyplní kmenový list a kolonku H útržku pro zpětný vývoz;
b) ponechá si útržek pro zpětný vývoz a zašle jej neprodleně celnímu úřadu uvedenému v kolonce H písmenu e) tohoto útržku.
c) Zjednodušené postupy
Článek 707
Zjednodušené postupy podle článku 76 kodexu lze použít za podmínek uvedených v článku 278. Pododdíl 6 Ustanovení o ukládání cla
Článek 708
Pro účely čl. 144 odst. 1 kodexu je u zboží uvedeného v článku 673 a v čl. 682 odst. 1 písm. a), c) a d) rozhodnou událostí pro určení celního dluhu přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu.
Článek 709
1. Jestliže se dovážené zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití, propouští do volného oběhu, je nutno zaplatit z celé částky dlužného dovozního cla vyrovnávací úroky.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na propuštění do volného oběhu zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití podle článků 673, 678, 682, 684 a čl. 685 písm. d).
3. a) Určujícími jsou roční úrokové míry stanovené na základě čl. 589 odst. 4 písm. a).
b) Úroky se počítají za každý kalendářní měsíc, a to pro období mezi prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dovážené zboží, pro které je režim dočasného použití ukončen, poprvé propuštěno do tohoto režimu, a posledním dnem měsíce, v němž se uskutečnilo propuštění do volného oběhu.
Období, z nějž se vychází pro stanovení vyrovnávacích úroků, musí činit alespoň jeden měsíc.
c) Výše úroků se vypočte na základě dlužného dovozního cla, úrokové míry uvedené v písmenu a) a období uvedeného v písmenu b).
Článek 710
V případech, kdy byly zjištěny porušení předpisů nebo nesrovnalosti v souvislosti s dočasným použitím na podkladě karnetu ATA, se na uložení dlužného dovozního cla použijí přiměřeně články 454 a 455, a pokud se karnet ATA používá jako doklad o tranzitu, také články 458 až 461. Pododdíl 7 Správní spolupráce
Článek 711
Jestliže dovážené zboží vstupuje do svobodného pásma nebo do svobodného skladu nebo je propuštěno do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla, a tím se ukončuje režim dočasného použití, je možné v kolonce vyhrazeném pro popis zboží celního dokladu použitého pro dané celně schválené určení nebo, při použití zjednodušených postupů, použitého obchodního dokladu nebo dokladů uvést kromě údajů stanovených pro použitý režim některou z těchto poznámek:
- Mercancías IT,
- MI-varer,
- V.V.-Waren,
- Εμπορεύματα ΠΕ,
- T.A. goods,
- Marchandises AT,
- Merci A.T.,
- TI-goederen,
- Mercadorias I.T.
Pododdíl 8
Doprava zboží
Článek 712
1. Aniž jsou dotčeny články 713 a 714, uskutečňuje se doprava zboží v režimu vnitřního tranzitu Společenství, jestliže se má uskutečnit uvnitř celního území Společenství v rámci převodu povolení na jinou osobu nebo na podkladě jediného povolení.
2. Doklad o vnějším tranzitu nebo jemu rovnocenný doklad musí obsahovat poznámky uvedené v článku 711.
Článek 713
1. Na žádost zúčastněné osoby se může doprava zboží uvedeného v čl. 712 odst. 1 uskutečnit na podkladě jediného povolení dopravními postupy podle odstavců 3 a 4.
2. Jsou-li tyto dopravní postupy schváleny, je to nutno uvést v povolení.
Tyto postupy nahrazují režim vnějšího tranzitu.
3. Celní orgány povolí, aby bylo zboží dopravováno bez ukončení režimu dočasného použití od celního úřadu, u nějž je propouštěno do tohoto režimu, k celnímu úřadu, kde jsou plněny jiné celní formality než uvedené v čl. 715 odst. 3,.
4. Za dopravované zboží nebo výrobky odpovídá držitel povolení.
5. Držitel povolení musí uvědomit celní orgány předem o skutečnosti, že má být provedena doprava v podobě a za podmínek, které tyto orgány stanoví.
Článek 714
1. Není-li tím omezeno řádné provádění operací, mohou celní orgány povolit za podmínek, které stanoví, aby bylo zboží bez splnění celních formalit dopraveno od celního úřadu, kde je propouštěno do režimu dočasného použití, na místo použití a odtud k celnímu úřadu, který tento režim ukončuje.
2. Zúčastněná osoba musí uvědomit celní úřad vykonávající dohled o zpětném vývozu zboží propuštěného do režimu dočasného použití zasláním výtisku vývozního celního prohlášení, které jí byl vrácen.
Článek 715
1. Na žádost držitele povolení vystavují celní orgány při propuštění zboží do režimu vnějšího tranzitu v případě použití článku 712 informační list uvedený v odstavci 3.
2. V případě použití článku 713 se informační list uvedený v odstavci 3 vystavuje buď v okamžiku propuštění zboží do daného režimu, nebo v okamžiku započetí dopravy.
3. Informační list (dále "informační list INF 6") se skládá z prvopisu a dvou kopií.
Vystavuje se na tiskopise podle vzoru uvedeného v příloze 98.
Článek 716
1. Informační list INF 6 musí obsahovat všechny informace potřebné pro celní orgány, zejména
- den propuštění dováženého zboží do režimu dočasného použití,
- základy pro vyměření cla zjištěné k tomuto dni,
- případně částku dovozního cla již vybraného v systému s částečným osvobozením od cla a období, které bylo základem pro tento výběr.
2. Prvopis a jedna kopie informačního listu INF 6 se vrátí zúčastněné osobě; jednu kopii si ponechá celní úřad, který jej opatřil úředním záznamem; další kopii předá zúčastněná osoba celnímu úřadu příslušnému pro ukončení daného režimu; tuto opatřenou úředním záznamem zmíněného celního orgánu předá zúčastněná osoba celnímu úřadu, který informační list původně vystavil.
Oddíl 3
Dočasné použití dopravních prostředků
Pododdíl 1
Případy, v nichž může být povoleno dočasné použití s úplným osvobozením od dovozního cla, a podmínky pro jeho povolení
Článek 717
Aniž jsou dotčeny čl. 718 odst. 7, čl. 719 odst. 10 písm. b) a 11, čl. 721 odst. 5, čl. 722 odst. 3 a čl. 723 odst. 3 a 7, nesmějí být dopravní prostředky uvedené v následujících písmenech a) až d) zapůjčeny, pronajaty, převedeny ani zpřístupněny osobě usazené ve Společenství.
a) Silniční dopravní prostředky
Článek 718
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí silniční vozidla k obchodnímu použití.
2. Pro účely tohoto článku se "vozidly" rozumějí všechna silniční vozidla včetně přívěsů k nim případně připojených.
3. Aniž je dotčen odstavec 4, propouštějí se vozidla do režimu dočasného použití podle odstavce 1 za podmínky,
a) že jsou dovážena osobou usazenou mimo celní území Společenství nebo jejím jménem;
b) že jsou používána touto osobou nebo jejím jménem k obchodním účelům;
c) že jsou mimo celní území Společenství evidována na jméno osoby usazené mimo toto celní území.
Pokud však vozidlo nemusí být evidováno, považuje se tato podmínka za splněnou, je-li vozidlo ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
d) že jsou používána výhradně k přepravě, která začíná nebo končí mimo celní území Společenství.
4. Přívěs připojený k motorovému vozidlu evidovanému na celním území Společenství může být propuštěn do režimu dočasného použití i v případě, že podmínky uvedené v odst. 3 písm. a) a b) nejsou splněny.
5. Vozidla uvedená v odstavci 1 mohou za podmínek uvedených v odstavci 3 pobývat na celním území Společenství pouze po dobu nutnou k provedení činnosti, pro kterou bylo požádáno o povolení dočasného použití, například k přepravě, nástupu a výstupu cestujících, vykládce a nakládce zboží, dopravě a údržbě.
6. Pro účely odst. 3 písm. a) a b) musí osoba usazená mimo celní území Společenství řádně zmocnit osoby jednající na její účet.
7. Odchylně od odstavce 3
a) smějí vozidla k obchodnímu použití řídit za podmínek uvedených v odstavci 6 fyzické osoby usazené na celním území Společenství;
b) mohou celní orgány povolit, aby
- ve výjimečných případech osoba usazená na celním území Společenství dovezla na toto celní území a zde po omezenou dobu, kterou celní orgány pro jednotlivé případy určí, využívala k obchodnímu použití vozidla propuštěná do režimu dočasného použití,
- fyzická osoba usazená na celním území Společenství, kterou zaměstnává osoba usazená mimo celní území Společenství, dovezla na toto celní území a zde využívala k obchodním účelům vozidlo, které je ve vlastnictví jejího zaměstnavatele.
Vozidlo propuštěné do režimu dočasného použití může být používáno i pro soukromou potřebu, je-li toto použití ve srovnání s obchodním použitím doplňkové a příležitostné a je-li výslovně umožněno v pracovní smlouvě;
c) byla vozidla k obchodnímu použití využívána ve vnitřní dopravě, jestliže to umožňují platné právní předpisy upravující dopravu, zejména podmínky přístupu na trh a poskytování dopravních služeb.
Článek 719
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí silniční vozidla k soukromému použití.
2. Pro účely tohoto článku se "vozidly" rozumějí všechna silniční vozidla, včetně obytných a nákladních přívěsů, která mohou být připojena za motorová vozidla.
3. Vozidla se propouštějí do režimu dočasného použití podle odstavce 1 za podmínky,
a) že jsou dovážena osobami usazenými mimo celní území Společenství;
b) že jsou těmito osobami používána k soukromým účelům;
c) že jsou mimo celní území Společenství evidována na jméno osoby usazené mimo toto celní území.
Pokud však vozidlo nemusí být evidováno, považuje se tato podmínka za splněnou, je-li vozidlo ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství.
4. Odchylně od odstavce 3
a) se vozidla propouštějí do režimu dočasného použití i v případě, že vozidla, která nejsou vozidly Společenství, jsou na celním území Společenství dočasně evidována s ohledem na svůj zpětný vývoz a opatřena poznávací značkou vydanou osobě usazené mimo toto celní území;
b) mohou celní orgány povolit, aby fyzická osoba usazená na celním území Společenství, kterou zaměstnává osoba usazená mimo celní území Společenství, dovezla vozidlo náležející zaměstnavateli a využívala je pro soukromé použití nebo k činnostem prováděným za úhradu, avšak které nelze definovat jako obchodní použití, jestliže to je výslovně umožňuje pracovní smlouva.
5. Vozidla se propouštějí do režimu dočasného použití také tehdy,
a) jestliže uživatel používá k soukromému použití vozidlo evidované v zemi, v níž má obvyklé bydliště, pro pravidelné jízdy na celním území Společenství při cestě z místa bydliště na místo zaměstnání a zpět.
Povolení tohoto režimu nepodléhá žádným dalším časovým omezením;
b) jestliže student používá vozidlo k soukromému použití evidované v zemi, v níž má obvyklé bydliště, na celním území Společenství, kde se student zdržuje výhradně ke studijním účelům.
6. Aniž je dotčen odst. 5 písm. a), smějí vozidla uvedená v odstavci 1 setrvávat na celním území Společenství
a) po dobu šesti měsíců, s přerušením nebo bez něj, v průběhu dvanácti měsíců;
b) v případech uvedených v odst. 5 písm. b) po dobu pobytu studenta na celním území Společenství.
7. Ustanovení odst. 5 písm. b) a odst. 6 písm. b) se použijí přiměřeně na vozidla dovážená osobou, která plní časově omezené úkoly.
8. Pro účely odst. 3 písm. a) a b) nesmějí být vozidla k soukromému použití po svém dovozu pronajata, zapůjčena ani zpřístupněna, nebo jestliže byla pronajata, zapůjčena nebo zpřístupněna v okamžiku dovozu, nesmějí být na celním území Společenství dále pronajata, zapůjčena ani zpřístupněna jiné osobě k jiným účelům než k bezprostřednímu zpětnému vývozu.
9. Pro účely odstavce 8 mohou být vozidla k soukromému použití, jejichž majitelem je půjčovna automobilů se sídlem mimo celní území Společenství, dále pronajata fyzické osobě usazené mimo toto celní území za účelem zpětného vývozu ve lhůtě, kterou podle svého uvážení stanoví celní orgány, jestliže se při ukončení nájemní smlouvy nacházejí na celním území Společenství.
10. Aniž je dotčen odstavec 8,
a) může vozidlo k soukromému použití propuštěné do režimu dočasného použití využívat manžel nebo manželka fyzické osoby usazené mimo celní území Společenství a její příbuzní v přímé linii, kteří mají obvyklé bydliště mimo celní území Společenství;
b) může vozidlo k soukromému použití příležitostně využívat fyzická osoba usazená na celním území Společenství, jestliže jedná na účet a podle pokynů držitele celního režimu, který se sám na tomto celním území zdržuje.
11. Odchylně od článku 717
a) může režim dočasného použití podle odstavce 9 použít také fyzická osoba usazená na celním území Společenství; vozidlo může z tohoto celního území odvézt i zaměstnanec půjčovny automobilů, který má bydliště na celním území Společenství;
b) může si fyzická osoba usazená na celním území Společenství mimo toto celní území pronajmout nebo vypůjčit vozidlo k soukromému použití, které splňuje podmínky stanovené v odst. 3 písm. c), pro návrat do členského státu, v němž má bydliště.
Lhůtu pro zpětný vývoz vozidla stanoví celní orgány s ohledem na zvláštní okolnosti každého jednotlivého případu;
c) mohou celní orgány povolit, aby bylo vozidlo propuštěno do režimu dočasného použití podle odstavce 4 také fyzickým osobám usazeným na celním území Společenství, které mají v úmyslu přemístit své obvyklé bydliště do třetí země, za těchto podmínek:
- daná osoba musí prokázat změnu bydliště prostředky, které tyto orgány připouštějí,
- vozidlo musí být vyvezeno do tří měsíců ode dne zápisu do evidence.
12. Pro účely odst. 6 písm. a) musí držitel povolení dočasného použití, pokud hodlá přerušit dobu setrvávání vozidla propuštěného do režimu dočasného použití na celním území Společenství, o tom uvědomit celní orgány a dodržet všechna opatření, která tento úřad považuje za účelná, aby se zabránilo používání vozidla po dobu přerušení.
Článek 720
1. Článek 719 se použije, s výjimkou odstavce 12, přiměřeně na jízdní a tažná zvířata a na vozy jimi tažené, které vstupují na celní území Společenství.
2. Zvířata a vozy jimi tažené uvedené v odstavci 1 se smějí zdržovat na celním území Společenství na dobu tří měsíců. b) Železniční dopravní prostředky
Článek 721
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí železniční dopravní prostředky.
2. Pro účely tohoto článku se "železničními dopravními prostředky" rozumějí lokomotivy, motorové vlaky a motorové vozy a vagóny všeho druhu, určené k přepravě osob a zboží.
3. Železniční dopravní prostředky se propouštějí do režimu dočasného použití podle odstavce 1 za podmínky,
a) že jsou ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství,
b) že jsou registrovány u železniční sítě mimo celní území Společenství.
4. Železniční dopravní prostředky smějí na celním území Společenství setrvávat po dobu dvanácti měsíců.
5. Odchylně od článku 717
a) mohou být železniční dopravní prostředky zpřístupněny osobě usazené na celním území Společenství, jestliže jsou používány společně na základě dohody, podle níž může každá železniční síť využívat vozový park ostatních železničních sítí jako svůj vlastní;
b) mohou celní orgány ve výjimečných případech povolit, aby osoba usazená na celním území Společenství dovezla a po omezenou dobu, kterou celní orgány pro jednotlivé případy určí, využívala železniční vagóny pro přepravu zboží propuštěné do režimu dočasného použití.
c) Letecké dopravní prostředky
Článek 722
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí letecké dopravní prostředky.
2. Dopravní prostředky uvedené v odstavci 1 smějí setrvávat na celním území Společenství po dobu potřebnou k provedení činností, pro které bylo požádáno o povolení dočasného použití, např. k přepravě, nástupu a výstupu cestujících, vykládce a nakládce zboží, dopravě a údržbě.
3. Ustanovení čl. 718 odst. 6 a 7 se použijí přiměřeně na letecké dopravní prostředky k obchodnímu použití. Celní orgány mohou zejména ve výjimečných případech povolit, aby osoba usazená na celním území Společenství dovezla a po omezenou dobu, kterou celní orgány pro jednotlivé případy určí, využívala letadla propuštěná do režimu dočasného použití.
4. Jsou-li letecké dopravní prostředky uvedené v odstavci 1 určeny k soukromému použití, platí podmínky uvedené v čl. 719 odst. 3.
5. Dopravní prostředky uvedené v odstavci 4 smějí setrvávat na celním území Společenství po dobu šesti měsíců, s přerušením nebo bez něj, v průběhu dvanácti měsíců.
6. Ustanovení čl. 719 odst. 8 až 12 se použijí přiměřeně na letecké dopravní prostředky k soukromému použití.
d) Dopravní prostředky pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu
Článek 723
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí dopravní prostředky pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu.
2. Dopravní prostředky uvedené v odstavci 1 smějí setrvávat na celním území Společenství po dobu potřebnou k provedení činností, pro které bylo požádáno o povolení dočasného použití, např. k přepravě, nástupu a výstupu cestujících, vykládce a nakládce zboží, dopravě a údržbě.
3. Ustanovení čl. 718 odst. 6 a 7 se použijí přiměřeně na dopravní prostředky pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu k obchodnímu použití. Celní orgány mohou zejména ve výjimečných případech povolit, aby osoba usazená na celním území Společenství dovezla a po omezenou dobu, kterou celní orgány pro jednotlivé případy určí, využívala plavidla propuštěná do režimu dočasného použití.
4. Jsou-li dopravní prostředky pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu uvedené v odstavci 1 určeny k soukromému použití, platí podmínky uvedené v čl. 719 odst. 3.
5. Dopravní prostředky uvedené v odstavci 4 smějí setrvávat na celním území Společenství po dobu šesti měsíců, s přerušením nebo bez něj, v průběhu dvanácti měsíců.
6. Ustanovení čl. 719 odst. 8 až 12 se použijí přiměřeně na dopravní prostředky pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu k soukromému použití.
7. Odchylně od článku 717 mohou celní orgány ve výjimečných případech povolit, aby fyzická osoba usazená na celním území Společenství dovezla plavidlo propuštěné do režimu dočasného použití používané v části některých jezer náležející Společenství, které se nacházejí jak na tomto celní území, tak v zemi, v níž je plavidlo registrováno, jestliže kapacita přístavních jezerních zařízení mimo celní území Společenství není dostatečná ke kotvení plavidel k soukromému použití.
Zúčastněná osoba musí prokázat malou kapacitu přístavních zařízení prostředky, které celní orgány připouštějí.
e) Palety
Článek 724
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí palety.
2. Palety, jejichž totožnost může být zjištěna, smějí na celním území Společenství setrvávat po dobu dvanácti měsíců, jež může být na žádost držitele zkrácena.
3. Jiné palety než uvedené v odstavci 2 smějí setrvávat na celním území Společenství po dobu šesti měsíců, jež může být na žádost držitele zkrácena.
f) Kontejnery
Článek 725
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí kontejnery, které jsou schváleny pro přepravu pod celní závěrou nebo které jsou opatřeny značkami totožnosti, pokud jsou na celní území Společenství přiváženy na účet svých majitelů nebo držitelů nebo jejich zástupců.
2. Jiné kontejnery než uvedené v odstavci 1 se propouštějí do režimu dočasného použití na základě povolení celních orgánů členského státu, v němž se podává žádost o propuštění kontejnerů do tohoto režimu.
3. Kontejnery propuštěné do režimu dočasného použití smějí na celním území Společenství setrvávat po dobu nejvýše dvanácti měsíců.
4. Kontejnery propuštěné do režimu dočasného použití mohou být před zpětným vývozem z celního území Společenství použity ve vnitřní dopravě.
K přepravě zboží nakládaného i vykládaného na území jednoho členského státu však mohou být použity pouze jednou během každého pobytu na území tohoto členského státu, jestliže by jinak musely tímto členským státem projíždět bez nákladu.
5. Aniž je dotčen čl. 729 odst. 1, může být obvyklé vybavení kontejnerů buď dováženo společně s kontejnerem s cílem je zpětně vyvézt zvlášť nebo s jiným kontejnerem, nebo dováženo zvlášť s cílem je zpětně vyvézt s kontejnerem.
Článek 726
1. Ustanovení čl. 725 odst. 1 se vztahují na kontejnery, na kterých jsou na vhodném a dobře viditelném místě trvanlivě vyznačeny níže uvedené údaje, bez ohledu na to, zda jsou schváleny pro přepravu pod celní závěrou:
a) totožnost majitele nebo držitele;
b) značky totožnosti a čísla, kterými kontejner opatřil majitel nebo držitel;
c) čistá hmotnost kontejneru, včetně pevně připevněného zařízení a
d) zemi, v níž je kontejner registrován. Údaje podle písmene c) se nemusejí uvádět při označování výměnných kontejnerů v kombinované železničně-silniční dopravě, údaje podle písmene b) se nemusejí uvádět při označování kontejnerů v letecké dopravě.
2. Země, v níž je kontejner registrován, může být uvedena buď plným názvem, nebo kódem země ISO alfa-2 stanoveným mezinárodní normou ISO 3166, anebo rozlišovací zkratkou používanou k označení země evidence automobilů v mezinárodní silniční dopravě, anebo čísly, jedná-li se o výměnné kontejnery v kombinované železničně-silniční dopravě.
Totožnost majitele nebo držitele kontejneru se označuje buď jeho plným jménem, nebo zavedenou zkratkou nebo číslem, nikoli však ve formě symbolů, jako jsou znaky nebo vlajky.
3. Nese-li kontejner, který je opatřen označeními podle odstavců 1 a 2, údaj o členském státě jako o zemi, kde je registrován, považují se pro něj podmínky stanovené v článcích 9 a 10 Smlouvy za splněné. Držitel povolení však uvede na vyzvání celních orgánů členského státu, v němž se kontejner nachází, údaje o jeho celním statusu.
Článek 727
1. Kontejnery, které
a) kromě údajů uvedených v čl. 726 odst. 1 mají na registrační tabulce, v souladu s předpisy zmíněnými v odstavci 2, uvedeny tyto údaje:
- pořadové číslo přidělené výrobcem (výrobní číslo) a
- jsou-li schváleny podle typu konstrukce, čísla nebo písmena typové identifikace;
b) odpovídají technickým předpisům zmíněným v odstavci 2 a
c) byly registrovány v některém členském státě nebo v některé zemi uvedené v příloze 99 v souladu s postupy zmíněnými v odstavci 2;
se považují za kontejnery schválené pro přepravu pod celní závěrou. 2. Technické předpisy vztahující se na kontejnery, které mohou být schváleny pro přepravu pod celní závěrou, a postupy pro jejich registraci musí odpovídat technickým předpisům a postupům v první a druhé části přílohy 7 Úmluvy TIR, jež je přílohou nařízení Rady (EHS) č. 2112/78 [25]. Všechny změny přílohy 7 v Úmluvě TIR, které nabyly účinnosti, se vztahují také na toto nařízení.
Tyto předpisy se uplatňují v souladu s vysvětlivkami v třetí části uvedené přílohy 7.
3. Je-li zjištěno, že schválené kontejnery neodpovídají technickým předpisům zmíněným v odstavci 2, nebo jestliže kontejner vykazuje závažné závady a v důsledku toho již neodpovídá normám, na jejichž základě byl schválen pro přepravu pod celní závěrou, jedná celní úřad postupem uvedeným v příloze 100.
Článek 728
Ustanovení čl. 725 odst. 4 se použije podle vysvětlivek uvedených v příloze 101.
g) Náhradní díly, příslušenství a obvyklé vybavení
Článek 729
1. Do režimu dočasného použití se propouštějí náhradní díly, příslušenství a obvyklé vybavení, včetně zařízení sloužících k uložení, zabezpečení a ochraně zboží, bez ohledu na to, zda se dovážejí současně s dopravními prostředky, pro něž jsou určeny.
2. Náhradní díly, které se dovážejí současně s dopravním prostředkem, pro který jsou určeny, nebo samostatně, smějí být použity výhradně pro provedení drobných oprav nebo běžné údržby těchto dopravních prostředků.
3. Běžná údržba a opravy dopravních prostředků, jejichž nutnost vyvstane během cesty na celní území Společenství nebo uvnitř něj, se nepovažují za změny stavu daných dopravních prostředků ve smyslu článku 137 kodexu a smějí být provedeny v průběhu dočasného použití.
Pododdíl 2
Povolení režimu dočasného použití
a) Obecný případ
Článek 730
S výjimkou případů, kdy se používají články 724 a 725, a aniž je dotčen článek 728, se pro dopravní prostředky povoluje režim dočasného použití bez podání písemné žádosti nebo bez písemného povolení. V tomto případě se projev vůle podle článku 233 považuje za žádost o povolení režimu dočasného použití a nečinnost celních orgánů za povolení.
Článek 731
Pro palety podle čl. 724 odst. 2 a kontejnery podle čl. 725 odst. 1 může být postupem podle článku 730 povolen režim dočasného použití, jestliže držitel povolení
a) má zastoupení na celním území Společenství a sdělí příslušným celním orgánům členského státu, v němž se palety nebo kontejnery nacházejí, údaje o zastupující osobě a rozsahu zastoupení;
b) příslušnému celnímu orgánu členského státu, v němž se palety nebo kontejnery nacházejí, poskytne na jeho žádost informace o místě a dni vstupu palet nebo kontejnerů na celní území Společenství a výstupu palet nebo kontejnerů z tohoto celního území a o jejich pohybu na tomto celním území.
b) Zvláštní případy
Článek 732
1. V případech, kdy se používají čl. 724 odst. 3 a čl. 725 odst. 2, musí držitel nebo jeho zástupce podat žádost o povolení režimu dočasného použití příslušnému celnímu úřadu členského státu, ve kterém kontejnery nebo palety, které mají být propuštěny do režimu dočasného použití, vstoupily na celní území Společenství.
2. Žádost se podává písemně v jakékoliv formě přijatelné pro celní orgány.
Musí obsahovat
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu držitele nebo jeho zástupce;
b) prohlášení o dodržování závazků podle čl. 731 písm. b);
c) v případě uvedeném v čl. 724 odst. 3 počet a popis palet.
3. Žádost může být podána obecně pro více operací dočasného použití.
4. Jestliže se jedná o jedinou operaci dočasného použití, považuje se předložení seznamu uvedeného v čl. 736 odst. 1 písm. b) za podání žádosti.
Článek 733
1. Celní úřad, kterému byla žádost podána, o ní rozhodne a udělí případně povolení režimu dočasného použití (dále jen "povolení").
2. Povolení se uděluje pouze pro kontejnery, jejichž totožnost může být při zpětném vývozu zjištěna.
3. Povolení podepisuje příslušný celní úřad a ponechá si jeho kopii.
V povolení se uvedou zejména způsoby, kterými musí držitel sdělit informace podle čl. 731 písm. b).
4. Povolení může být uděleno obecně pro více operací dočasného použití.
5. Jestliže se jedná o jedinou operaci dočasného použití, považuje se přijetí seznamu uvedeného v čl. 736 odst. 1 písm. b) celními orgány za povolení.
c) Lhůty podle článku 140 kodexu
Článek 734
Pro účely čl. 140 odst. 3 kodexu se čl. 694 odst. 2 použije na dopravní prostředky. Jestliže držitel povolení prokáže, že palety podle čl. 724 odst. 3 a 4 nebo kontejnery podle čl. 725 odst. 1 a 2 nebyly použity v určité době, považuje se toto nepoužití za mimořádnou okolnost, která odůvodňuje prodloužení lhůty podle kodexu.
Pododdíl 3
Propuštění zboží do režimu dočasného použití
Článek 735
1. Propuštění dopravních prostředků do režimu dočasného použití se uskutečňuje za podmínek uvedených v čl. 232 odst. 1.
2. Pro účely článku 88 kodexu není propuštění dopravních prostředků do režimu dočasného použití bez celního prohlášení podmíněno zajištěním celního dluhu.
Článek 736
1. Jestliže celní úřad vykonávající dohled v okamžiku propuštění zboží do režimu dočasného použití nebo při kontrole dospěje k názoru, že hrozí vážné nebezpečí nedodržení povinnosti zpětného vývozu dopravního prostředku, uplatňuje se režim dočasného použití odchylně od čl. 735 odst. 1 na základě
a) podání celního prohlášení podle čl. 205 odst. 1 nebo dokladu stanoveného mezinárodní úmluvou podle čl. 205 odst. 3;
b) v případě kontejnerů podání ústního celního prohlášení podle čl. 229 odst. 1 a předložení seznamu. V seznamu je nutno uvést
i) jméno nebo obchodní firmu a adresu držitele nebo jeho zástupce;
ii) prostředky ztotožnění kontejnerů;
iii) počet kontejnerů a množství a druh náhradních dílů, příslušenství nebo obvyklého vybavení.
2. Na předměty podle čl. 729 odst. 1, které se dovážejí odděleně od dopravních prostředků, pro které jsou určeny, se odchylně od čl. 735 odst. 1 vztahují formality uvedené v odst. 1 písm. a), aniž jsou dotčena další zjednodušující opatření stanovená v rámci platných dohod.
3. Jestliže celní úřad vykonávající dohled dospěje k názoru, že je třeba postupovat podle odstavce 1 a že celní dluh, který by případně mohl vzniknout, není s určitostí zajištěn, vyžaduje se odchylně od čl. 735 odst. 2 zajištění celního dluhu.
Článek 737
1. Dopravní prostředky, které jsou výsledkem aktivního zušlechťovacího styku ve Společenství a které se při ukončení tohoto režimu propouštějí do režimu dočasného použití, se považují za dopravní prostředky dopravené na celní území Společenství.
2. Za datum propuštění dopravních prostředků zmíněných v odstavci 1 do režimu dočasného použití se považuje den prvního použití v tomto režimu.
3. Pro účely vyúčtování režimu aktivního zušlechťovacího styku vystaví držitel povolení režimu dočasného použití držiteli povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku potvrzení, které zastupuje doklady podle čl. 595 odst. 3.
Pododdíl 4
Ukončení režimu dočasného použití
Článek 738
Vadným součástkám vyměněným při opravě nebo údržbě dopravního prostředku a novým náhradním dílům, které jsou vadné nebo poškozené, musí být přiděleno některé celně schválené určení přípustné pro dovážené zboží.
Článek 739
Režim dočasného použití se u železničních dopravních prostředků uvedených v článku 721 a palet uvedených v článku 724, které se používají společně na základě dohody, ukončuje rovněž v případě, že železničním dopravním prostředkům stejného druhu nebo paletám stejného druhu nebo rovnocenné hodnoty jako ty, které byly poskytnuty osobě usazené na celním území Společenství, bylo přiděleno některé přípustné celně schválené určení.
Článek 740
1. Režim dočasného použití se pro dopravní prostředky, které do něj byly propuštěny podle článku 735, ukončuje
a) v případě zpětného vývozu za podmínek uvedených v čl. 232 odst. 2;
b) v případě podání celního prohlášení s návrhem na přidělení jiného celně schváleného určení za podmínek stanovených pro toto celní prohlášení.
2. V případech, kdy se používá článek 736, se režim dočasného použití pro dotyčné dopravní prostředky ukončí na základě podání celního prohlášení nebo předložení dokladu podle článku 736 spolu s dopravním prostředkem celnímu úřadu ve lhůtě, kterou stanoví celní úřad, jemuž byl doklad předložen nebo celní prohlášení podáno.
Pododdíl 5
Závěrečná ustanovení
Článek 741
Ustanoveními tohoto oddílu nejsou dotčeny platné právní předpisy upravující dopravu, zejména podmínky přístupu na trh a poskytování dopravních služeb.
Článek 742
Aniž jsou dotčeny odchylky stanovené v této kapitole a další zjednodušující opatření stanovená v rámci platných dohod, mohou celní orgány povolení režimu dočasného použití zrušit, zejména pokud zjistí, že
- silniční dopravní prostředky k obchodnímu použití byly použity ve vnitřní dopravě,
- dopravní prostředky k soukromému použití byly použity k obchodním účelům ve vnitřní dopravě,
- dopravní prostředky byly po dovozu pronajaty, zapůjčeny nebo zpřístupněny k jiným účelům než k bezprostřednímu zpětnému vývozu, anebo že dopravní prostředky pronajaté, zapůjčené nebo zpřístupněné v okamžiku dovozu byly dále pronajaty, zapůjčeny nebo zpřístupněny jiné osobě. Oddíl 4 Zvláštní způsoby ukončení režimu dočasného použití
Článek 743
V rámci této kapitoly je v řádně odůvodněných výjimečných případech vždy možné se souhlasem celních orgánů přenechat zboží ve prospěch státu.
Oddíl 5
Obchodněpolitická opatření
Článek 744
Jsou-li v právních aktech Společenství stanovena obchodněpolitická opatření pro
a) propuštění zboží do volného oběhu, neuplatňují se ani při propuštění zboží do režimu dočasného použití, ani po dobu trvání tohoto režimu;
b) vstup zboží na celní území Společenství, uplatňují se při propuštění do režimu dočasného použití;
c) vývoz zboží, neuplatňují se na zpětný vývoz zboží, které není zbožím Společenství, z celního území Společenství při ukončení režimu dočasného použití.
Článek 745
Dovážené zboží se do volného oběhu propustí, pouze pokud celní orgány uplatní obchodněpolitická opatření, která se na toto zboží vztahují, v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
Oddíl 6
Výměna informací
Článek 746
1. Členské státy ohlašují Komisi
a) případy použití článku 696 podle čl. 229 odst. 1 písm. c);
b) informace uvedené v příloze 102 o každé žádosti o povolení, kde je hodnota dováženého zboží vyšší než 4000 ECU a režim dočasného použití byl povolen na základě článku 688;
c) informace uvedené v příloze 103 o každé žádosti o povolení, bylo-li povoleno použít pro zboží režim dočasného použití na základě článku 689.
Hlášení podle odst. 1 písm. b) a c) se podávají nejpozději do 15. března a 15. září každého roku, pokud jde o povolení udělená v průběhu předcházejícího pololetí.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy a případy, u kterých to považuje za potřebné, přezkoumá výbor.
Článek 747
1. Členské státy sdělují Komisi
a) seznam celních orgánů, kterým se mají podávat žádosti o povolení, s výjimkou případů, kdy se použijí články 695, 696 a 697;
b) seznam celních úřadů, které jsou pověřeny přijímat celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu dočasného použití, pokud se použijí články 695, 696 a 697.
2. Použije se čl. 649 odst. 2 a 3.
KAPITOLA 6
Pasivní zušlechťovací styk
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 748
Pro účely této kapitoly se rozumí
a) hlavními zušlechtěnými výrobky zušlechtěné výrobky, pro jejichž zhotovení byl povolen režim pasivního zušlechťovacího styku;
b) vedlejšími zušlechtěnými výrobky jiné výrobky, než pro jejichž zhotovení byl tento režim povolen, které nezbytně vznikají při zpracovatelské operaci;
c) ztrátou část dočasně vyvezeného zboží, která v průběhu procesu zušlechtění zanikne zejména vypařením, vysušením, únikem ve formě plynu nebo odtokem v odpadních vodách;
d) výpočtem podle množstevního klíče rozpočtení dočasně vyvezeného zboží na různé zušlechtěné výrobky v poměru k množství dočasně vyvezeného zboží;
e) výpočtem podle hodnotového klíče rozpočtení dočasně vyvezeného zboží na různé zušlechtěné výrobky v poměru k hodnotě zušlechtěných výrobků;
f) předčasným dovozem postup podle čl. 154 odst. 4 kodexu;
g) trojúhelníkovým obchodem postup, při němž se propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla uskutečňuje u celního úřadu v některém členském státě Společenství jiném, než ve kterém se nachází celní úřad, u kterého se uskutečnil dočasný vývoz zboží;
h) částkou snížení částka dovozního cla, které by bylo uloženo na dočasně vyvezené zboží, jestliže by bylo dovezeno na celní území Společenství ze země, v níž bylo podrobeno zpracovatelské operaci nebo poslední zpracovatelské operaci;
i) náklady na nakládku, dopravu a pojištění veškeré náklady, které se vztahují k nakládce, dopravě a pojištění zboží, včetně
- provizí a odměn za zprostředkování, s výjimkou nákupních provizí,
- ceny nádob, které se nepovažují za součást dočasně vyváženého zboží,
- ceny obalů zahrnující jak práci, tak materiál,
- nákladů na údržbu zboží, která souvisí s jeho dopravou.
Pododdíl 1
Povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku – běžný postup
Článek 749
Při uplatňování čl. 148 písm. b) kodexu se celní orgány přesvědčí, že lze zjistit, zda zušlechtěné výrobky pocházejí ze zpracování dočasně vyvezeného zboží, zejména pomocí
a) uvedení nebo popisu zvláštních značek nebo výrobních čísel;
b) umístění plomb, pečetí, otisků razítek nebo jiných rozlišovacích značek;
c) odběru vzorků nebo předložení vyobrazení nebo technických popisů;
d) rozborů;
e) kontroly dokladů pro zamýšlené operace (např. smlouvy, obchodní korespondence, faktur), z nichž nepochybně vyplývá, že zušlechtěné výrobky mají být zhotoveny z dočasně vyváženého zboží. Celní orgány mohou rovněž použít "informační list k usnadnění dočasného vývozu zboží, které se zasílá z jedné země do druhé k přepracování, zpracování nebo opravě", stanovený doporučením Rady pro celní spolupráci ze dne 3. prosince 1963, který je uveden v příloze 104.
2. Je-li podána žádost o povolení režimu k provedení opravy zboží, také v rámci systému prosté výměny, přesvědčí se celní orgány, že dočasně vyvážené zboží skutečně vyžaduje opravu.
Pokud celní orgány nepovažují tuto podmínku za splněnou, odmítnou povolení udělit.
3. Při podání žádosti o povolení systému prosté výměny provádějí celní orgány zejména kontroly uvedené v odst. 1 písm. a), c), d) nebo e). V posledním uvedeném případě musí z dokladů nepochybně vyplývat, že se zamýšlená oprava uskuteční prostřednictvím dodání náhradního výrobku, který odpovídá podmínkám uvedeným v čl. 155 odst. 1 kodexu.
4. Pro účely odstavce 3 celní orgány zejména zajistí, aby využití režimu pasivního zušlechťovacího styku k dodání náhradních výrobků podle čl. 154 odst. 1 kodexu nebylo povolováno jako prostředek zlepšování technického výkonu zboží.
K tomuto účelu ověřují - smlouvy a jiné doklady o opravě a
- kupní a leasingové smlouvy nebo související faktury týkající se dočasně vyváženého zboží nebo zboží, ve které bylo dočasně vyvážené zboží zpracováno, a zejména podmínky v nich stanovené.
5. Jestliže nelze prokázat, že zušlechtěné výrobky byly vyrobeny z dočasně vyváženého zboží, a je-li celním orgánům podána žádost o uplatnění odchylky od čl. 148 písm. b) kodexu, předloží celní orgány tuto žádost Komisi.
Článek 750
1. Žádost se vyhotovuje v souladu s článkem 497 podle vzoru obsaženého v příloze 67/E a podává ji osoba, které může být uděleno povolení na základě článků 86, 147 a 148 kodexu.
2. a) Žádost se podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž se nachází zboží, které má být dočasně vyvezeno.
b) Jestliže se předpokládá, že zboží bude vyváženo z více členských států, může být podána pouze jediná žádost o povolení. Ta se podává celním orgánům, které k tomu určí členský stát, v němž se nachází část daného zboží. V tom případě musí žádost obsahovat údaje o průběhu operací a o místech, odkud má být zboží dočasně vyvezeno.
Článek 751
1. Aniž jsou dotčeny články 760 a 761, udělují povolení celní orgány, jimž byla postupem podle čl. 750 odst. 2 podána žádost vyhotovená v souladu s článkem 500 podle vzoru obsaženého v příloze 68/E. Odchylně od čl. 500 odst. 3 mohou celní orgány v řádně odůvodněných výjimečných případech udělit povolení se zpětnou působností. Zpětná působnost však nesmí předcházet dni podání žádosti. Tato odchylka se nevztahuje na systém prosté výměny s předčasným dovozem.
2. V případech, kdy se použije čl. 750 odst. 2 písm. b), může být povolení uděleno pouze se souhlasem celních orgánů, které k tomu určí členské státy, v nichž se nacházejí místa uvedená v žádosti. Použije se tento postup:
a) jakmile se celní orgány, jimž byla podána žádost, přesvědčí, že hospodářské podmínky lze považovat za splněné, uvědomí ostatní zúčastněné celní orgány o žádosti a o návrhu povolení, jenž musí obsahovat alespoň výtěžnost, zvolené prostředky ztotožnění, celní úřady uvedené v bodě 11 vzoru povolení obsaženého v příloze 68/E, případně celní úřad vykonávající dohled, použití zjednodušených postupů pro propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku a do volného oběhu po ukončení tohoto režimu a pravidla, která je třeba dodržet, zejména o poskytování informací celnímu úřadu vykonávajícímu dohled;
b) zúčastněné celní orgány sdělí případné námitky co nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců od obdržení sdělení o žádosti a o návrhu povolení;
c) celní orgány uvedené v písmenu a) mohou udělit povolení, jestliže jim ve lhůtě stanovené v písmenu b) nebyly sděleny žádné námitky proti návrhu povolení; d) členský stát, který udělí povolení, zašle jeho kopii všem výše uvedeným členským státům.
Takto udělená povolení jsou platná pouze v uvedených členských státech. Členské státy sdělí Komisi název a adresu celních orgánů, které jsou určeny k přijímání žádostí a návrhů povolení uvedených v písmenu a), a Komise uvědomí ostatní členské státy.
Článek 752
1. Povolení využít systém prosté výměny bez předčasného dovozu může být použito také pro zpětný dovoz zušlechtěných výrobků místo náhradních výrobků, jsou-li splněny všechny ostatní podmínky.
2. Jestliže to okolnosti odůvodňují a jsou splněny všechny podmínky pro využití systému prosté výměny bez předčasného dovozu, mohou celní orgány držiteli povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku, které nestanoví možnost tento postup použít, povolit dovážet náhradní výrobky. Zúčastněné osoby musí odpovídající žádost podat nejpozději v okamžiku dovozu náhradních výrobků.
Článek 753
Dobu platnosti povolení stanoví celní orgány na základě hospodářských podmínek a s ohledem na zvláštní potřeby žadatele. Přesahuje-li doba platnosti dva roky, jsou hospodářské podmínky, na jejichž základě bylo povolení uděleno, přezkoumávány pravidelně ve lhůtách stanovených v povolení.
Článek 754
1. Lhůta pro zpětný dovoz zušlechtěných výrobků na celní území Společenství se určuje s ohledem na dobu nezbytnou k provedení zpracovatelských operací a k dopravě dočasně vyvezeného zboží a zušlechtěných výrobků.
Lhůta se počítá ode dne přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
2. V systému prosté výměny bez předčasného dovozu se lhůta pro dovoz náhradních výrobků na celní území Společenství určuje s ohledem na dobu nezbytnou k náhradě dočasně vyvezeného zboží a k dopravě dočasně vyvezeného zboží a náhradních výrobků.
Lhůta se počítá ode dne přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
3. Zpětný dovoz zušlechtěných výrobků podle odstavce 1 a dovoz náhradních výrobků podle odstavce 2 se považuje za uskutečněný, jestliže byly zušlechtěné nebo náhradní výrobky
- propuštěny do volného oběhu, nebo
- umístěny do svobodného pásma nebo svobodného skladu nebo propuštěny do režimu uskladňování v celním skladu nebo aktivního zušlechťovacího styku, nebo
- propuštěny do vnějšího tranzitního režimu Společenství.
4. Rozhodným dnem pro uplatňování tohoto článku je den přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu nebo do jiného celního režimu uvedeného v odstavci 3, anebo den umístění zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu.
Článek 755
Pokud to okolnosti odůvodňují, může být lhůta uvedená v článku 754 prodloužena i po uplynutí původně stanovené lhůty.
Článek 756
1. Pokud to okolnosti odůvodňují, může být lhůta stanovená v článku 157 kodexu prodloužena i po uplynutí původně stanovené lhůty.
2. Pro účely čl. 157 odst. 1 kodexu se umístění zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu nebo jeho propuštění do režimu uskladňování v celním skladu s cílem pozdějšího vývozu považuje za vývoz.
Článek 757
Aniž je dotčen článek 758, stanoví se výtěžnost ve smyslu čl. 149 odst. 2 kodexu nejpozději v okamžiku propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku na základě technických údajů o operaci nebo operacích, které se mají provést, jsou-li dostupné, a jinak na základě údajů dostupných ve Společenství o operacích stejného druhu.
Článek 758
Pokud to okolnosti odůvodňují, mohou celní orgány stanovit výtěžnost po propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku, nejpozději však v den přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu.
Článek 759
1. Při uplatňování čl. 147 odst. 2 kodexu se uděluje povolení podle článku 751 na žádost osoby, která vyváží dočasně vyvážené zboží, avšak nezajišťuje provedení zpracovatelských operací. O povolení odchylky je nutno podat žádost celním orgánům členského státu, v němž je žadatel usazen. Odchylka se uplatňuje i v případě trojúhelníkového obchodu. Povolení se vydává žadateli. Odchylka umožňuje, aby jiná osoba než držitel povolení navrhovala v celním prohlášení propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu a aby této osobě bylo povoleno využívat režim pasivního zušlechťovacího styku.
2. K žádosti je nutno přiložit všechny doklady a podklady, jejichž předložení je potřebné pro přezkoumání žádosti.
Z těchto dokladů a podkladů musí zejména vyplývat
- výhody, které by vznikly uplatněním čl. 147 odst. 2 kodexu, pokud jde o zvýšení odbytu dočasně vyváženého zboží ve srovnání s odbytem za obvyklých podmínek,
- skutečnosti, na jejichž základě může být zjištěno, že požadovanou odchylkou nebudou omezeny zásadní hospodářské zájmy osob vyrábějících ve Společenství stejné nebo podobné zboží, jako jsou zušlechtěné výrobky, které mají být zpětně dovezeny.
3. Mají-li celní orgány k dispozici všechny nezbytné údaje, předají žádost spolu se svým stanoviskem Komisi. Po obdržení žádosti sdělí Komise její obsah členským státům. Komise rozhodne postupem projednávání ve výboru, zda a za jakých podmínek může být uděleno povolení, a zejména stanoví kontrolní opatření zajišťující, že osvobození od cla podle článku 151 kodexu je poskytnuto pouze na zušlechtěné výrobky, které dočasně vyvážené zboží skutečně obsahují. Pododdíl 2 Povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku – zjednodušené postupy
Článek 760
1. Pokud se nepoužijí zjednodušené postupy pro propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku uvedené v článku 76 kodexu a pokud se zpracovatelské operace týkají opravy zboží, povolí kterýkoli celní úřad, který celní orgány pověří udělovat povolení zjednodušeným postupem, aby podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku bylo považováno současně za podání žádosti o povolení.
V tom případě se povolení uděluje přijetím tohoto celního prohlášení, jež v každém případě závisí na splnění podmínek pro udělení povolení.
2. K celnímu prohlášení podanému za podmínek uvedených v odstavci 1 musí být přiložen doklad vyhotovený deklarantem, který obsahuje tyto údaje, jsou-li potřebné a nemohou-li být zapsány v kolonce 44 tiskopisu celního prohlášení podle odstavce 1:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu žadatele, jestliže není totožný s deklarantem;
b) obchodní a/nebo technické označení zušlechtěných výrobků;
c) druh zpracovatelské operace;
d) lhůtu po zpětný dovoz zušlechtěných výrobků;
e) výtěžnost nebo případně způsob jejího stanovení;
f) prostředky ztotožnění zboží.
Článek 498 se použije přiměřeně.
3. Článek 502 se použije přiměřeně.
Článek 761
1. Pokud se zpracovatelské operace týkají úplatných nebo bezúplatných oprav, které nemají obchodní povahu, povolí celní úřad určený celními orgány na žádost deklaranta, aby bylo podání celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu považováno současně za žádost o povolení.
V tom případě se povolení uděluje přijetím tohoto celního prohlášení, jež v každém případě závisí na splnění podmínek pro udělení povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se za opravy zboží, které nemají obchodní povahu, považují opravy zboží, včetně uvedení do původního stavu a seřízení, které - se uskutečňují příležitostně a - týkají se výhradně zboží k osobní potřebě dovozce nebo jeho rodiny, které povahou ani množstvím nesvědčí o obchodním záměru.
3. Skutečnost, že oprava nemá obchodní povahu, musí prokázat žadatel. Celní úřad povolí zjednodušení podle odstavce 1 pouze v případě, že jsou splněny všechny podmínky. Oddíl 2 Propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku
Článek 762
Postupy pro propuštění zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku se uplatňují na dočasně vyvážené zboží, včetně zboží dočasně vyváženého v systému prosté výměny, s předčasným vývozem nebo bez něj. Pododdíl 1 Běžný postup
Článek 763
1. Kromě případů uvedených v článcích 760 a 761 se celní prohlášení s návrhem na propuštění dočasně vyváženého zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku (vývozní celní prohlášení) podává některému z celních úřadů, které jsou v povolení určeny k propouštění zboží do daného režimu.
2. V případech uvedených v článku 760 se celní prohlášení podle odstavce 1 podává některému z pověřených celních úřadů.
Článek 764
1. Celní prohlášení uvedené v článku 763 se vyhotovuje podle ustanovení platných pro vývoz.
2. Aniž je dotčen článek 761, musí popis zboží v celním prohlášení podle odstavce 1 odpovídat údajům obsaženým v povolení.
3. Použije se čl. 658 odst. 3.
Pododdíl 2
Zjednodušené postupy
Článek 765
Zjednodušené postupy uvedené v článku 76 kodexu se použijí za podmínek stanovených v článku 277.
Oddíl 3
Nárok na osvobození od cla na základě režimu pasivního zušlechťovacího styku
Článek 766
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 754 o ukončení lhůty podle čl. 149 odst. 1 kodexu, je nárok na osvobození od cla na základě režimu pasivního zušlechťovacího styku podmíněn podáním celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu.
Článek 767
1. Kromě případů uvedených v článcích 760 a 761 se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu podává některému z celních úřadů, které jsou v povolení určeny k propouštění zboží do daného režimu.
2. V případech uvedených v článku 760 se celní prohlášení podle odstavce 1 podává celnímu úřadu, který udělil povolení.
3. V případech uvedených v článku 761 se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu podává některému z celních úřadů pověřených celními orgány.
4. Celní úřad vykonávající dohled však může povolit, aby celní prohlášení podle odstavce 1 bylo podáno u jiného celního úřadu, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2.
Článek 768
1. Celní prohlášení uvedené v článku 767 se podává podle článků 198 až 252.
2. Aniž je dotčen článek 761, musí popis zušlechtěných výrobků nebo náhradních výrobků v celním prohlášení podle odstavce 1 odpovídat údajům obsaženým v povolení.
3. Pro účely čl. 62 odst. 2 kodexu se podklady, které musí být přiloženy k celnímu prohlášení, rozumějí podklady, které se předkládají pro propuštění zboží do volného oběhu a které jsou stanoveny v článcích 218 až 221, a dále
- celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo, v případě použití trojúhelníkového obchodu, informační list INF 2 za podmínek uvedených v článku 781 a
- jestliže se celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu podává po uplynutí lhůt stanovených podle čl. 149 odst. 1 kodexu a jestliže se používá čl. 754 odst. 3, všechny podklady umožňující ověřit, zda zušlechtěné nebo náhradní výrobky dosáhly daných celně schválených určení ve zmíněných lhůtách.
Článek 769
Při ukončení režimu propuštěním do volného oběhu lze za podmínek stanovených v článcích 254 až 267 a 278 použít zjednodušené postupy podle článku 76 kodexu.
Oddíl 4
Ustanovení o ukládání cla
Článek 770
Při výpočtu částek, o které se snižuje clo podle čl. 151 odst. 2 prvního pododstavce kodexu, se nepřihlíží
a) ke clům ukládaným na základě
- čl. 14 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2727/75 v odvětví obilí [26],
- čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 v odvětví vepřového masa [27],
- čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 v odvětví vajec [28],
- čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 v odvětví drůbežího masa [29],
- čl. 25 a 25a nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 v odvětví ovoce a zeleniny [30],
- čl. 53 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 v odvětví vína [31];
b) k antidumpingovým a vyrovnávacím clům,
která by byla vyměřena na dočasně vyvážené zboží, kdyby bylo do daného členského státu dovezeno ze země, kde byla provedena zpracovatelská operace nebo poslední zpracovatelská operace.
Článek 771
1. V případě, že se použije čl. 151 odst. 2 druhý pododstavec kodexu, se náklady na nakládku, dopravu a pojištění dočasně vyváženého zboží až na místo, kde byla provedena zpracovatelská operace nebo poslední zpracovatelská operace, nezahrnují
- do hodnoty dočasně vyváženého zboží, která je základem pro určování celní hodnoty zušlechtěných výrobků podle čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu i) kodexu,
- do zpracovatelských nákladů, jestliže hodnota dočasně vyváženého zboží nemůže být určena podle čl. 32 odst. 1 písm. b) bodu i) kodexu.
2. Do zpracovatelských nákladů podle odstavce 1 se zahrnují náklady na nakládku, dopravu a pojištění zušlechtěných výrobků z místa, kde byla provedena zpracovatelská operace nebo poslední zpracovatelská operace, na místo vstupu na celní území Společenství.
Náklady na opravu ve smyslu článku 153 kodexu se rozumí veškeré částky, které držitel povolení zaplatil nebo má zaplatit osobě, která provádí opravu, nebo v její prospěch a zahrnují všechny částky, které držitel povolení zaplatil nebo má zaplatit jako podmínku pro opravu dočasně vyváženého zboží osobě, která ji provádí, nebo třetí osobě ke splnění závazků osoby, která opravu provádí. Platba nemusí být nutně provedena v penězích.
Může se uskutečnit také prostřednictvím směnek nebo obchodovatelných cenných papírů a může být provedena nepřímo nebo přímo.
Článek 143 se použije na posouzení spojení mezi držitelem povolení a zušlechťovatelem.
Článek 772
1. Rozpočtení dočasně vyvezeného zboží na zušlechtěné výrobky postupem podle článků 773 až 775 se provádí, jestliže všechny zušlechtěné výrobky pocházející z určité zpracovatelské operace, s výjimkou vedlejších zušlechtěných výrobků uvedených v čl. 774 odst. 3, nejsou propouštěny do volného oběhu ve stejném okamžiku.
2. Výpočty uvedené v článcích 773 až 775 se provádějí podle příkladů výpočtů uvedených v příloze 105 nebo jinou metodou, která vede ke stejnému výsledku.
Článek 773
1. Jestliže se v režimu pasivního zušlechťovacího styku vyrábí z jednoho nebo více druhů dočasně vyvezeného zboží pouze jeden druh zušlechtěných výrobků, použije se pro stanovení částky snížení při propouštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu výpočet podle množstevního klíče (zušlechtěné výrobky).
2. Při použití odstavce 1 se množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží, které odpovídá množství zušlechtěných výrobků propouštěných do volného oběhu a ke kterému se přihlíží při stanovení částky snížení, vypočte vynásobením celkového množství každého druhu zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství zušlechtěných výrobků propouštěných do volného oběhu k celkovému množství zušlechtěných výrobků.
Článek 774
1. Jestliže se v režimu aktivního zušlechťovacího styku vyrábí z jednoho nebo více druhů dočasně vyvezeného zboží více druhů zušlechtěných výrobků a všechny složky tohoto zboží jsou obsaženy v každém z různých druhů zušlechtěných výrobků, použije se pro stanovení částky snížení při propouštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu výpočet podle množstevního klíče (dočasně vyvážené zboží).
2. Při zjišťování, zda se má použít metoda uvedená v odstavci 1, se nepřihlíží ke ztrátám.
3. Při rozpočtení dočasně vyvezeného zboží se vedlejší zušlechtěné výrobky ve formě odpadů, zbytků a zmetků považují za ztráty.
4. V případech podle odstavce 1 se množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží, které je použito k výrobě každého druhu zušlechtěných výrobků, vypočte postupným vynásobením celkového množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží koeficientem, který odpovídá poměru množství tohoto zboží, které je obsaženo v různých druzích zušlechtěných výrobků, k celkovému množství tohoto zboží, které je obsaženo ve všech zušlechtěných výrobcích dohromady.
5. Množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží, které odpovídá množství každého druhu zušlechtěných výrobků propuštěných do volného oběhu a ke kterému se přihlíží při stanovení částky snížení, se vypočte vynásobením množství dočasně vyvezeného zboží použitého k výrobě každého druhu zušlechtěných výrobků, vypočteného podle odstavce 4, koeficientem určeným podle čl. 773 odst. 2.
Článek 775
1. Výpočet podle hodnotového klíče se použije ve všech případech, v nichž se nepoužijí články 773 a 774. Ke zjednodušení však mohou celní orgány po dohodě s držitelem povolení namísto výpočtu podle hodnotového klíče použít výpočet podle množstevního klíče (dočasně vyvážené zboží), jestliže obě metody vedou k obdobným výsledkům.
2. Množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží, které je použité k výrobě každého druhu zušlechtěných výrobků, se vypočte postupným vynásobením celkového množství dočasně vyvezeného zboží koeficientem, který vždy odpovídá poměru mezi celní hodnotou každého zušlechtěného výrobku a celkovou celní hodnotou všech zušlechtěných výrobků.
3. Jestliže některý druh zušlechtěných výrobků není zpětně dovezen, považuje se za hodnotu těchto výrobků, z které se vychází při použití hodnotového klíče, současná prodejní cena stejných nebo podobných výrobků ve Společenství, jestliže není ovlivněna spojením mezi kupujícím a prodávajícím. Na posouzení spojení mezi kupujícím a prodávajícím se použije článek 143. Nemůže-li být hodnota na základě předchozího pododstavce, určí ji celní orgány jakýmkoli vhodným způsobem.
4. Množství každého druhu dočasně vyvezeného zboží, které odpovídá množství každého druhu zušlechtěných výrobků propuštěných do volného oběhu a ke kterému se přihlíží při stanovení částky snížení, se vypočte vynásobením množství dočasně vyvezeného zboží použitého k výrobě zušlechtěných výrobků, vypočteného podle odstavce 2, koeficientem určeným podle čl. 773 odst. 2.
Článek 776
1. Jestliže bylo vydáno povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku, které se netýká opravy, a celní orgány jsou schopny po dohodě s držitelem povolení odhadnout přibližnou výši cla, které by bylo nutno zaplatit podle ustanovení o částečném osvobození od dovozního cla, mohou stanovit střední sazbu cla, která se použije na všechny zpracovatelské operace provedené na podkladě tohoto povolení (souhrnné ukončení režimu), jestliže se jedná o podniky, které operace pasivního zušlechťovacího styku provádějí často.
2. Sazba cla podle odstavce 1 se však stanoví na dobu nejvýše šesti měsíců na základě
- předběžného odhadu částky, kterou bude nutno za toto období zaplatit, nebo
- zkušeností s vybíráním částky zaplacené za stejné období v minulosti. Tato sazba se přiměřeně zvýší, aby se zabránilo tomu, že by účtovaná částka dovozního cla byla nižší než částka dlužná ze zákona.
3. Sazba cla podle odstavce 1 se během referenčního období, které odpovídá období, z nějž se vychází pro odhad podle odstavce 2, používá předběžně na zpracovatelské náklady týkající se zušlechtěných výrobků propuštěných do volného oběhu, aniž je nutno při každém propuštění zboží do volného oběhu přesně vypočítávat dovozní clo, které má být zaplaceno.
4. Částka dovozního cla vypočtená podle tohoto článku musí být účtována za podmínek a ve lhůtách stanovených v článcích 217 až 232.
5. Po ukončení každého referenčního období vyúčtují celní orgány režim globálně a provedou konečné výpočty podle ustanovení o částečném osvobození od dovozního cla.
6. Jestliže se při konečném výpočtu zjistí, že byla zaúčtována příliš vysoká částka dovozního cla nebo že je tato částka přes zvýšení provedené podle odstavce 2 nižší než částka dlužná podle právních předpisů, provede se oprava.
Oddíl 5
Trojúhelníkový obchod
Článek 777
1. Celní orgány uvedené v článku 751 povolí trojúhelníkový obchod
a) buď v rámci povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku podle článků 147 nebo 152 kodexu, nebo
b) na základě zvláštní žádosti, kterou podá držitel povolení po udělení povolení, avšak před propuštěním zušlechtěných nebo náhradních výrobků do volného oběhu.
2. Trojúhelníkový obchod se nepřipouští v případě prosté výměny s předčasným dovozem.
Článek 778
1. Aniž je dotčen článek 783, použije se při použití trojúhelníkového obchodu informační list nazvaný "informační list INF 2".
Informační list INF 2, jehož tiskopis odpovídá vzoru a ustanovením uvedeným v příloze 106, se skládá z prvopisu a jedné kopie, které se společně předkládají celnímu úřadu, který propouští zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku. Informační list INF 2 se vystavuje pro množství zboží propuštěné do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
Pokud se předpokládá zpětný dovoz zušlechtěných nebo náhradních výrobků po částech přes různé celní úřady, vystaví celní úřad, který propouští zboží do tohoto režimu, na žádost držitele povolení více informačních listů INF 2 dohromady na množství zboží propuštěné do tohoto režimu.
3. V případě krádeže, ztráty nebo zničení prvopisu informačního listu INF 2 může držitel povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku požádat celní úřad, který jej opatřil úředním záznamem, o vystavení duplikátu.
Celní úřad této žádosti vyhoví, jestliže je prokázáno, že dočasně vyvážené zboží, pro něž se požaduje vystavení duplikátu, dosud nebylo zpětně dovezeno. Duplikát musí být opatřen některou z těchto poznámek:
- DUPLICADO,
- DUPLIKAT,
- DUPLIKAT,
- ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ,
- DUPLICATE,
- DUPLICATA,
- DUPLICATO,
- DUPLICAAT,
- SEGUNDA VIA.
4. Žádost o vystavení informačního listu INF 2 se považuje za souhlas držitele povolení podle čl. 150 odst. 1 písm. b) kodexu.
Článek 779
1. Celní úřad, který propouští zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku, opatří prvopis a kopii informačního listu INF 2 úředním záznamem.
Ponechá si kopii a prvopis předá deklarantovi.
2. Domnívá-li se celní úřad, který propouští zboží do tohoto režimu, že celní úřad, kterému bude podáno celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, potřebuje znát některé údaje z povolení, které nejsou pro informační list stanoveny, zapíše tyto údaje do informačního listu.
3. Prvopis informačního listu INF 2 se předkládá u celního úřadu výstupu z celního území Společenství.
Tento celní úřad potvrdí výstup z tohoto celního území na prvopise a vrátí jej osobě, která jej předložila.
Článek 780
1. Celní úřad, který propouští zboží do režimu pasivního zušlechťovacího styku a který vystavuje informační list INF 2, uvede v kolonce 16, jaké prostředky byly použity ke ztotožnění dočasně vyváženého zboží.
2. Při odběru vzorků nebo předložení vyobrazení nebo technických popisů potvrdí celní úřad uvedený v odstavci 1 tyto předměty přiložením celní závěry buď na předmětech samých, pokud to jejich povaha dovoluje, nebo na balení, které tímto způsobem neporušitelně uzavře. K těmto vzorkům, vyobrazením a technickým popisům se připevní nálepka s otiskem služebního razítka celního úřadu a s odkazy na vývozní celní prohlášení, aby nemohly být zaměněny.
3. Vzorky, vyobrazení a technické popisy, které byly potvrzeny a opatřeny závěrou podle odstavce 2, se předají vývozci, který je musí při zpětném dovozu zušlechtěných nebo náhradních výrobků předložit s nepoškozenou závěrou.
4. Jestliže se provádí rozbor, jehož výsledek je k dispozici teprve poté, co celní úřad opatří informační list INF 2 úředním záznamem, předá se výsledek rozboru vývozci v zapečetěné obálce zaručující dostatečnou ochranu.
Článek 781
1. Společně s celním prohlášením s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu předkládá dovozce zušlechtěných nebo náhradních výrobků celnímu úřadu ukončujícímu režim pasivního zušlechťovacího styku prvopis informačního listu INF 2 a případně prostředky ztotožnění zboží uvedené v čl. 780 odst. 3 a 4.
2. Jestliže se zušlechtěné nebo náhradní výrobky propouštějí do volného oběhu v jediné zásilce nebo ve více zásilkách, ale u téhož celního úřadu, vyznačí tento celní úřad v prvopise informačního listu INF 2 množství dočasně vyvezeného zboží, které odpovídá množství zboží zušlechtěných nebo náhradních výrobků propouštěných do volného oběhu.
Je-li informační list INF 2 vyřízen, přiloží se k celnímu prohlášení, k němuž se vztahuje.
V opačném případě se vrátí deklarantovi a v kolonce 44 tiskopisu uvedeného v článku 205 se zapíše odpovídající poznámka.
779 odst. 2, vystaví celní úřad, u nějž je podáno první celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, na žádost deklaranta náhradou za původní informační list INF 2 jeden nebo více informačních listů INF 2 dohromady na množství dočasně vyvezeného zboží, které dosud nebylo propuštěno do volného oběhu.
Celní úřad v těchto náhradních listech uvede číslo původního informačního listu a celní úřad, který jej vystavil.
Množství uvedená na náhradních listech se odečtou od množství uvedených v původním informačním listě INF 2, a ten se přiloží k prvnímu celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, jestliže je záznamem těchto údajů zcela vyřízen.
Každý zcela vyřízený náhradní list se přiloží k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, k němuž se vztahuje.
Článek 782
Celní úřad ukončující režim pasivního zušlechťovacího styku je oprávněn požádat celní úřad, který vystavil informační list INF 2, aby dodatečně ověřil jeho pravost a správnost údajů a případně doplňujících informací v něm obsažených. Této žádosti je nutno vyhovět co nejrychleji.
Článek 783
Pro určité trojúhelníkové obchodní toky mohou být použity zjednodušené informační a kontrolní postupy. Zúčastněné členské státy sdělí předem Komisi plánované postupy pro určitý obchod.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy. Používání zjednodušených postupů, o nichž byla Komise uvědomena, lze zahájit, pokud Komise zúčastněné členské státy do dvou měsíců od obdržení sdělení o plánovaných postupech nevyrozumí, že byly proti jejich použití vzneseny námitky.
Oddíl 6
Obchodněpolitická opatření
Článek 784
1. Obchodněpolitická opatření týkající se vývozu se uplatňují v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčena rozhodnutí, která umožňují nezapočítávat na vývozní kvóty popílky a zbytky obsahující měď nebo sloučeniny mědi čísla 2620kombinované nomenklatury a odpad a šrot z mědi položky 740400 kombinované nomenklatury.
Článek 785
1. Při propuštění zušlechtěných výrobků uvedených v čl. 145 odst. 1 kodexu do volného oběhu se na tyto výrobky uplatňují obchodněpolitická opatření platná pro tyto výrobky v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu pouze v případě, že tyto výrobky nepocházejí ze Společenství ve smyslu článků 23 a 24 kodexu.
2. Obchodněpolitická opatření týkající se dovozu se neuplatňují při provádění oprav, při použití systému prosté výměny nebo při provádění dalších zpracovatelských operací za použití postupu stanoveného v článku 123 kodexu.
Oddíl 7
Správní spolupráce
Článek 786
1. Členské státy sdělí Komisi informace uvedené v příloze 107 o každé žádosti o povolení, jež byla zamítnuta, protože hospodářské podmínky nebyly považovány za splněné.
2. Informace podle odstavce 1 se sdělují v průběhu měsíce následujícího po měsíci, v němž byla žádost zamítnuta.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy, a pokud to považuje za nezbytné, přezkoumá je výbor.
Článek 787
1. Členské státy sdělí Komisi
a) seznam celních orgánů, kterým se podávají žádosti o povolení, s výjimkou případů podle článků 760 a 761;
b) seznam celních úřadů, které jsou pověřeny udělovat povolení podle článků 760 a 761.
2. Použije se čl. 649 odst. 2 a 3.
HLAVA IV
PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE VÝVOZU
KAPITOLA 1
Konečný vývoz
Článek 788
1. Pro účely čl. 161 odst. 5 kodexu se za vývozce považuje osoba, jejímž jménem a na jejíž účet je podáváno vývozní celní prohlášení a která má v době přijetí tohoto prohlášení k danému zboží vlastnické nebo obdobné právo umožňující s ním nakládat.
2. Má-li na základě vývozní smlouvy k danému zboží vlastnické nebo obdobné právo umožňující s ním nakládat osoba usazená mimo Společenství, považuje se za vývozce ta smluvní strana, která je usazena ve Společenství.
Článek 789
Jestliže se vývoz uskutečňuje prostřednictvím subdodavatele, lze vývozní celní prohlášení rovněž podat celnímu úřadu, v jehož působnosti se nachází místo, kde je usazen subdodavatel.
Článek 790
Pokud nelze z administrativních důvodů použít čl. 161 odst. 5 první větu kodexu, lze celní prohlášení podat kterémukoli celním úřadu v dotyčném členském státě, který je příslušný pro danou operaci.
Článek 791
1. V řádně odůvodněných případech mohou vývozní celní prohlášení přijmout rovněž
- jiný celní úřad, než který je uveden v čl. 161 odst. 5 první větě kodexu,
nebo - jiný celní úřad, než který je uveden v článku 790. V tom případě se při kontrolách uplatňování zákazů a omezení přihlíží ke zvláštním okolnostem dané situace.
2. Jestliže v případech uvedených v odstavci 1 nejsou vývozní formality splněny v členském státě, v němž je vývozce usazen, zašle celní úřad, kterému bylo vývozní celní prohlášení podáno, kopii jednotného správního dokladu příslušnému úřadu v členském státě vývozce.
Článek 792
Aniž je dotčen článek 207, použijí se v případech, kdy se vývozní celní prohlášení podává na podkladě jednotného správního dokladu, výtisky 1, 2 a 3.
Celní úřad, u kterého je vývozní celní prohlášení podáno (vývozní celní úřad), opatří svým razítkem kolonku A a případně vyplní kolonku D. Po propuštění zboží si ponechá výtisk 1, výtisk 2 zašle statistickému úřadu členského státu, ve kterém se nachází vývozní celní úřad, a výtisk 3 vrátí zúčastněné osobě.
Článek 793
1. Výtisk 3 jednotného správního dokladu a zboží propuštěné k vývozu se předkládají orgánům celního úřadu výstupu.
2. Celním úřadem výstupu se rozumí:
a) u zboží přepravovaného po železnici, poštou, letecky nebo po moři celní úřad příslušný pro místo, kde je zboží převzato na podkladě jediné přepravní smlouvy pro vývoz do třetí země železniční společností, poštovními úřady, leteckými nebo lodními společnostmi;
b) u zboží přepravovaného potrubím nebo u elektrické energie celní úřad určený členským státem, v němž je usazen vývozce;
c) u zboží přepravovaného jiným způsobem nebo za okolností, které nejsou uvedeny v písmenech a) a b), poslední celní úřad před výstupem dotyčného zboží z celního území Společenství.
3. Celní úřad výstupu se přesvědčí, zda předložené zboží odpovídá zboží uvedenému ve vývozním celním prohlášení, dohlíží na jeho skutečný výstup a potvrdí jej na rubové straně výtisku 3.
Toto potvrzení má formu razítka uvádějícího název celního úřadu a datum. Celní úřad výstupu vrátí výtisk 3 osobě, která vývozní celní prohlášení podala, a ta jej vrátí deklarantovi.
V případě vývozu po částech se potvrzení vydává pouze pro část zboží, která je skutečně vyvážena. U vývozu po částech prostřednictvím více celních úřadů potvrdí celní úřad výstupu, kterému byl předložen prvopis výtisku 3, na základě řádně odůvodněné žádosti kopii výtisku 3 pro každou část daného zboží, a tato kopie se předloží dalšímu dotyčnému celnímu úřadu výstupu.
Na prvopise výtisku 3 se o této skutečnosti provede záznam.
Pokud celá vývozní operace probíhá na území jednoho členského státu, může tento stát stanovit, že výtisk 3 nemusí být potvrzován. V tom případě se výtisk 3 deklarantovi nevrací. 4. Zjistí-li celní úřad výstupu, že určité zboží chybí, uvede tuto skutečnost na předloženém výtisku celního prohlášení a uvědomí o tom vývozní celní úřad. Zjistí-li celní úřad výstupu, že určité zboží přebývá, nepovolí jeho vývoz, dokud nejsou splněny všechny vývozní formality.
Zjistí-li celní úřad výstupu nesoulad v povaze dotyčného zboží, nepovolí jeho vývoz, dokud nejsou splněny všechny vývozní formality, a uvědomí o tom vývozní celní úřad. 5. V případech uvedených v odst. 2 písm. a) potvrdí celní úřad výstupu výtisk 3 vývozního celního prohlášení v souladu s odstavcem 3, přičemž na přepravní doklad vyznačí červenou barvou slovo "vývoz" a orazítkuje jej. Jsou-li u pravidelných lodních linek a přímé dopravy nebo leteckých spojů do třetích zemí hospodářské subjekty schopny zaručit řádný průběh operací jinými prostředky, není poznámka "vývoz" požadována.
6. Jde-li o zboží přepravované v některém režimu tranzitu s místem určení ve třetí zemi nebo u celního úřadu výstupu, potvrdí celní úřad odeslání výtisk 3 v souladu s odstavcem 3 a vrátí jej deklarantovi, přičemž na všech vyhotoveních tranzitního dokladu nebo dokladu, který jej nahrazuje, vyznačí červenou barvou slovo "vývoz". Celní úřad výstupu zkontroluje, zda dotyčné zboží skutečně opustilo celní území Společenství. První pododstavec se nepoužije v případech zproštění povinnosti předložit zboží celnímu úřadu odeslání podle čl. 419 odst. 4 a 7 a čl. 434 odst. 6 a 9.
7. Celní úřad výstupu může požádat vývozce o prokázání, že dotyčné zboží skutečně opustilo celní území Společenství.
Článek 794
1. U zboží nepodléhající zákazům ani omezením a zboží, jehož hodnota na jednu zásilku a deklaranta nepřesahuje 3000 ECU, může být celní prohlášení podáno u celního úřadu výstupu. Členské státy mohou stanovit, že se toto ustanovení nepoužije, pokud osoba podávající celní prohlášení jedná jménem jiné osoby jako profesionální celní zástupce.
2. Ústní vývozní celní prohlášení lze podat pouze u celního úřadu výstupu.
Článek 795
Jestliže zboží opustí celní území Společenství, aniž bylo podáno vývozní celní prohlášení, předloží toto prohlášení vývozce dodatečně celnímu úřadu, v jehož působnosti je místo, kde je usazen.
Na tyto případy se použije článek 790. Podmínkou přijetí tohoto prohlášení je, že vývozce celním orgánům dotyčného celního úřadu uspokojivě doloží, že zboží skutečně opustilo celní území Společenství, a prokáže povahu a množství tohoto zboží.
Tento celní úřad potvrdí rovněž výtisk 3 jednotného správního dokladu. Dodatečným přijetím vývozního celního prohlášení není dotčeno uplatnění platných sankcí ani možné důsledky v oblasti společné zemědělské politiky.
Článek 796
1. Jestliže zboží propuštěné k vývozu neopustí celní území Společenství, vyrozumí o tom vývozce okamžitě vývozní celní úřad.
Výtisk 3 příslušného vývozního celního prohlášení musí být vrácen tomuto celnímu úřadu.
2. Pokud v případech uvedených v čl. 793 odst. 5 nebo 6 v důsledku změny přepravní smlouvy dojde k ukončení přepravy, která měla původně končit mimo celní území Společenství, na tomto území, mohou dotyčné společnosti nebo orgány pozměněnou smlouvu provést pouze se souhlasem celního úřadu uvedeného v čl. 713 odst. 2 písm. a) nebo, při použití některého tranzitního režimu, se souhlasem celního úřadu odeslání. V tom případě musí být výtisk 3 vrácen deklarantovi.
KAPITOLA 2
Dočasný vývoz na podkladě karnetu ATA
Článek 797
1. Vývoz lze provést na podkladě karnetu ATA, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) Karnet ATA musí být vydán v členském státě Společenství potvrzen a zaručen sdružením usazeným ve Společenství, které je součástí mezinárodního řetězce záručních sdružení. Komise zveřejní seznam těchto sdružení. b) Karnet ATA smí být vystaven pouze na zboží Společenství jiné než zboží,
- které při vývozu z celního území Společenství nepodstoupilo celní vývozní formality s ohledem na vývozní náhrady a jiné částky poskytované při vývozu v rámci společné zemědělské politiky, - na které byla poskytnuta jiná finanční výhoda, než jsou tyto náhrady a jiné částky poskytované v rámci společné zemědělské politiky, podmíněná vývozem tohoto zboží,
c) Musí být předloženy doklady uvedené v článku 221.
Celní orgány mohou požadovat předložení přepravních dokladů.
d) Zboží musí být určeno pro zpětný vývoz.
2. Je-li zboží dočasně vyváženo na podkladě karnetu ATA, provede vývozní celní úřad tyto formality:
a) ověří informace uvedené v kolonkách A až G vývozního útržkového listu porovnáním se zbožím uvedeným v karnetu;
b) případně vyplní kolonku "Potvrzení celních orgánů" na přední straně obalového listu karnetu;
c) vyplní vývozní kmenový list a kolonku H vývozního útržkového listu;
d) vyplní název celního úřadu v kolonce H písm. b) útržkového listu pro zpětný dovoz; e) ponechá si vývozní útržkový list.
3. Pokud vývozní celní úřad není totožný s celním úřadem výstupu, provede formality uvedené v odstavci 2, ale nevyplňuje kolonku 7 kmenového listu, jež vyplní celní úřad výstupu.
4. Lhůta pro zpětný dovoz zboží stanovená celními orgány v kolonce H písm. b) vývozního útržkového listu nesmí být delší než doba platnosti karnetu.
Článek 798
Jestliže zboží, které opustilo celní území Společenství na podkladě karnetu ATA, přestane být určeno pro zpětný dovoz, musí být vývoznímu celnímu úřadu podáno vývozní celní prohlášení obsahující údaje uvedené v příloze 37. Po předložení dotyčného karnetu tento celní úřad potvrdí výtisk 3 vývozního celního prohlášení a zneplatní vývozní kmenový a útržkový list.
HLAVA V
JINÁ CELNĚ SCHVÁLENÁ URČENÍ
KAPITOLA 1
Svobodná pásma a svobodné sklady
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 799
1. Pro účely této kapitoly se "provozovatelem" rozumí jakákoli osoba vykonávající činnost zahrnující skladování, zpracování, přepracování, prodej či nákup zboží ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
2. Definice uvedené v článku 503 se vztahují rovněž na tuto kapitolu.
Článek 800
Pokud právní předpisy Společenství stanoví obchodněpolitická opatření pro
a) propouštění zboží do volného oběhu, neuplatňují se tato opatření na umisťování zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu ani po celou dobu jeho pobytu v nich;
b) vstup zboží na celní území Společenství, uplatňují se tato opatření na umisťování zboží, které není zbožím Společenství, do svobodného pásma nebo svobodného skladu;
c) vývoz zboží, uplatňují se tato opatření na vývoz zboží Společenství umístěného ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu z celního území Společenství.
Toto zboží podléhá dohledu celních orgánů.
Článek 801
Kdokoli může požádat o prohlášení určité části celního území Společenství za svobodné pásmo nebo o zřízení svobodného skladu. Stávající svobodná pásma v provozu na území Společenství jsou uvedena v příloze 108.
Článek 802
Hrazení vymezující svobodné pásmo nebo prostory svobodného skladu musí usnadňovat celním orgánům dohled vně svobodného pásma nebo svobodného skladu a zabraňovat možnému neoprávněnému výstupu zboží ze svobodného pásma nebo svobodného skladu. Vnější oblast bezprostředně přiléhající k hrazení musí upravena tak, aby celním orgánům umožňovala přiměřený dohled.
K přístupu do této oblasti je třeba souhlasu těchto orgánů.
Článek 803
1. Žádost o povolení stavby budov ve svobodném pásmu se podává písemně.
2. V žádosti podle odstavce 1 se uvede, jaké činnosti bude budova sloužit, a veškeré další údaje, které celním orgánům umožní posoudit, zda lze povolení udělit.
3. Celní orgány povolení udělí, pokud není ohroženo uplatňování celních předpisů.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se vztahují i na přestavbu budov ve svobodném pásmu a budov sloužících jako svobodný sklad.
Článek 804
Aniž je dotčen dohled podle čl. 168 odst. 1 kodexu, provádějí celní orgány kontroly uvedené v odstavcích 2 a 4 uvedeného článku pouze namátkově a v případech, kdy mají důvodné pochybnosti o dodržování platných předpisů.
Oddíl 2
Činnost vykonávaná ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu a schvalování evidence zboží
Článek 805
U činností uvedených v čl. 176 odst. 1 kodexu se oznámení celním orgánům, zmíněné v čl. 172 odst. 1, provádí předložením žádosti o schválení evidence zboží uvedené v článku 808.
Článek 806
Provozovatel podnikne veškeré potřebné kroky k zajištění, aby osoby, které zaměstnává k provádění těchto činností, dodržovaly celní předpisy.
Článek 807
1. Každý provozovatel musí před zahájením činnosti ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu obdržet od celních orgánů schválení evidence zboží uvedené v článku 176 kodexu.
2. Schválení podle odstavce 1 se vydává pouze osobám, které poskytují veškeré nezbytné záruky uplatňování předpisů o svobodných pásmech a svobodných skladech.
Článek 808
1. Žádost o povolení podle článku 807 (dále jen "žádost") se podává písemně celním orgánům určeným členským státem, v němž se svobodné pásmo nebo svobodný sklad nacházejí.
2. V žádosti se uvede, které z činností zmíněných v čl. 176 odst. 1 kodexu mají být ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu prováděny. Žádost musí obsahovat podrobný popis evidence zboží, která je nebo bude vedena, druh a celní status zboží, jehož se tyto činnosti budou týkat, případně celní režim, ve kterém budou tyto činnosti prováděny, a veškeré další informace, které celním orgánům umožní přesvědčit se o řádném uplatňování předpisů o svobodných pásmech a svobodných skladech.
3. Celní orgány uchovávají žádosti a související doklady po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, v němž provozovatel ukončí činnost ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
Článek 809
Schválení se oznamuje žadateli. Jeho kopie se uchovává po dobu uvedenou v čl. 808 odst. 3.
Článek 810
1. Celní orgány mohou schválení změnit nebo zrušit, jestliže osobě, jíž bylo vydáno, zakáží nebo omezí podle čl. 172 odst. 2 nebo 3 kodexu určité činnosti ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
2. Celní orgány schválení zruší, jestliže ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu opakovaně zjistí zmizení zboží, které nelze uspokojivě vysvětlit.
3. Jakmile je povolení odňato, nesmějí se ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu vykonávat činnosti, jichž se evidence zboží týká.
Oddíl 3
Umisťování zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu
Článek 811
Aniž jsou dotčeny články 812 a 813, nemusí být zboží vstupující do svobodného pásma nebo do svobodného skladu předloženo celním orgánům ani na ně nemusí být podáno celní prohlášení.
Vstup jakéhokoli zboží do prostor sloužících k provádění činnosti se okamžitě zaznamenává v evidenci zboží uvedené v článku 807.
Článek 812
Dopravními doklady ve smyslu čl. 168 odst. 4 kodexu se rozumějí veškeré doklady o dopravě, například dodací listy, expediční soupisky, nákladní listy nebo manifesty, jestliže obsahují všechny informace nezbytné ke ztotožnění zboží.
Článek 813
1. Jestliže musí být zboží propuštěné do některého celního režimu předloženo podle čl. 170 odst. 2 písm. a) kodexu celním orgánům, je nutné spolu s ním předložit odpovídající doklad, aniž jsou dotčeny případné zjednodušené postupy stanovené pro ukončovaný celní režim.
2. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo dočasného použití ukončován propuštěním zušlechtěných produktů nebo dováženého zboží do režimu vnějšího tranzitu Společenství, po němž následuje umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu s cílem následného vývozu z celního území Společenství, provádějí celní orgány namátkové kontroly, aby se přesvědčily, že jsou v evidenci zboží zaneseny údaje uvedené v čl. 817 odst. 3 písm. f). V případě dopravy zboží uvnitř svobodného pásma mezi dvěma provozovateli se rovněž přesvědčí, že je tento pohyb zaznamenán v evidenci zboží příjemce.
Článek 814
Jestliže rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního cla povoluje umístit zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu, vydají celní orgány potvrzení podle čl. 887 odst. 5.
Článek 815
Aniž je dotčen článek 823, nevyžaduje vstup zboží, které podléhá vývoznímu clu nebo jiným vývozním opatřením a u kterého celníorgány podle čl. 170 odst. 3 kodexu požadují, aby bylo oznámeno celnímu úřadu, do svobodného pásma nebo svobodného skladu předložení určitého dokladu ani provádění systematických nebo celkových kontrol veškerého vstupujícího zboží.
Článek 816
Potvrzují-li celní orgány podle čl. 170 odst. 4 kodexu, že zboží je zbožím Společenství anebo zbožím, které není zbožím Společenství, použijí k tomu tiskopis odpovídající vzoru a ustanovením uvedeným v příloze 109. Oddíl 4 Provoz svobodného pásma nebo svobodného skladu
Článek 817
1. Provozovatel vedoucí evidenci zboží schválenou podle článku 807 do ní zaznamenává veškeré údaje potřebné ke kontrole řádného uplatňování celních předpisů.
2. Provozovatel musí uvědomit celní orgány o každém zmizení zboží, které zjistí a ke kterému došlo z jiných než přirozených příčin.
3. Aniž je dotčen článek 824, musí evidence zboží obsahovat zejména
a) veškeré údaje o značkách, číslech, počtu a druhu nákladových kusů, množství a obvyklý obchodní popis zboží a případně značky totožnosti kontejneru;
b) informace umožňující sledování zboží, zejména místo, kde se v daném okamžiku nachází;
c) odkazy na dopravní doklad použitý při vstupu a výstupu zboží;
d) údaj o celním statusu zboží nebo případně odkaz na potvrzení tohoto statusu podle článku 816;
e) údaje o obvyklých formách manipulace se zbožím;
f) jestliže umístění zboží do svobodného pásma nebo svobodného skladu slouží buď k ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku, dočasného použití nebo uskladňování v celním skladu, anebo k ukončení režimu vnějšího tranzitu Společenství, kterým byl ukončen některý z předchozích uvedených režimů, údaje stanovené
- v čl. 522 odst. 4,
- v čl. 610 odst. 1 a čl. 644 odst. 1,
- v článku 711;
g) jestliže bylo zboží po výstupu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, který se ukončuje vstupem tohoto zboží do svobodného pásma nebo do svobodného skladu, údaje uvedené v čl. 814 odst. 4;
h) údaje o zboží, které by při propuštění do volného oběhu nebo do režimu dočasného použití nepodléhalo dovoznímu clu nebo obchodněpolitickým opatřením a u kterého se musí kontrolovat jeho určení.
4. Je-li v rámci určitého celního režimu nutné vést účetní záznamy, nemusí být informace obsažené v těchto záznamech uváděny v evidenci zboží podle odstavce 1.
Článek 818
1. Obvyklými formami manipulace ve smyslu čl. 173 písm. b) kodexu se rozumějí formy uvedené v příloze 69.
2. Jestliže by v důsledku obvyklých forem manipulace zboží, které není zbožím Společenství, získalo výhodu ve výši dovozního cla v porovnání se stavem před manipulací, může být manipulace provedena pouze v případě, že žádost uvedená v čl. 178 odst. 2 kodexu je podaná ve stejném okamžiku jako žádost o povolení uvedená v čl. 523 odst. 1 a 2.
3. Jestliže by v důsledku manipulace muselo být na zboží uloženo vyšší dovozní clo než na totéž zboží před manipulací, nevyžaduje tato manipulace povolení a zúčastněná osoba již nesmí podávat žádost uvedenou v čl. 178 odst. 2 kodexu.
4. Je-li zboží umístěné ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu navrhováno v celním prohlášení k jinému celně schválenému určení, než je propuštění do volného oběhu, zpětný vývoz nebo dočasné uskladnění, a použije-li se odstavec 2, uvede se v kolonce 31 celního prohlášení pro toto určení nebo v kolonce, které je na dokladu použitém pro dočasné uskladnění vyhrazeno k popisu zboží, některá z těchto poznámek:
- Mercancías MU,
- SB-varer,
- UB-Waren,
- Εμπορεύματα ΣΕ,
- UFH goods,
- Marchandises MU,
- Merci MU,
- GB-goederen,
- Mercadorias MU.
5. Je-li zboží, na něž se uplatňuje odstavec 2, nejprve propuštěno do určitého celního režimu a pak propuštěno do volného oběhu nebo do jiného celního režimu, a to by mohlo vést ke vzniku celního dluhu, použije se informační list INF 8 uvedený v příloze 70. Celní orgány, kterým je podáno celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu nebo do jiného celního režimu, jež by mohlo vést ke vzniku celního dluhu, požádají prostřednictvím informačního listu INF 8, který opatří úředním záznamem, celní orgány vykonávající dohled nad svobodným pásmem nebo svobodným skladem, v němž byly provedeny obvyklé formy manipulace, aby jim sdělily druh, celní hodnotu amnožství deklarovaného zboží, ze kterých by se vycházelo, pokud by se toto zboží nepodrobilo uvedeným manipulacím. Prvopis informačního listu INF 8 se předá celním orgánům vykonávajícím dohled nad svobodným pásmem nebo svobodným skladem a jeho kopii si ponechají celní orgány, které opatřily záznamem kolonku 14.
Celní orgány vykonávající dohled nad svobodným pásmem nebo svobodným skladem uvedou požadované informace v kolonkách 11, 12 a 13, opatří záznamem kolonku 15 a odešlou prvopis informačního listu INF 8 celnímu úřadu uvedenému v kolonce 4. 6. Deklarant může požádat o vystavení informačního listu INF 8 v okamžiku, kdy zboží opouští svobodné pásmo nebo svobodný sklad a má být propuštěno do jiného celního režimu než do volného oběhu nebo zpětného vývozu. V tom případě poskytnou celní orgány vykonávající dohled nad svobodným pásmem nebo svobodným skladem informace v kolonkách 11, 12 a 13, opatří záznamem kolonku 15 a vrátí prvopis informačního listu INF 8 deklarantovi.
Článek 819
1. Aniž je dotčen čl. 175 odst. 2 kodexu, použije se v případě, že je zboží, které není zbožím Společenství, propouštěno do volného oběhu ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu, postup uvedený v čl. 253 odst. 3 bez předchozího schválení celních orgánů. V tom případě se schválení evidence zboží uvedené v článku 809 vztahuje i na použití této evidence pro kontrolu zjednodušeného postupu propouštění zboží do volného oběhu.
2. U zboží propouštěného do volného oběhu v souladu s odstavcem 1 potvrzuje jeho status zboží Společenství doklad uvedený v příloze 109, který vystavuje provozovatel. Oddíl 5 Výstup zboží ze svobodného pásma nebo svobodného skladu
Článek 820
Výstup zboží z prostor sloužících k provádění činnosti se okamžitě zaznamenává do evidence zboží uvedené v článku 807, aby mohla být základem pro kontroly celních orgánů podle článku 822.
Článek 821
Aniž jsou dotčeny postupy uplatňované v případech, že vývoz zboží podléhá uložení vývozního cla nebo vývozním obchodněpolitickým opatřením, nebo ustanovení oddílu 6, není při přímém výstupu z celního území Společenství požadováno podání celního prohlášení ani předložení zboží celním orgánům.
Článek 822
Aniž je dotčen článek 827, provádějí celní orgány namátkové kontroly evidence zboží provozovatele, aby se přesvědčily, zda jsou dodržovány předpisy o vývozu, zpětném vývozu a odeslání zboží, které opouští svobodné pásmo nebo svobodný sklad. Oddíl 6 Zvláštní ustanovení o zemědělských produktech Společenství
Článek 823
1. Předfinancované zboží umístěné ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu na základě článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 musí být předloženo celním orgánům a musí na ně být podáno celní prohlášení.
2. Celní prohlášení podle odstavce 1 se podává v souladu s článkem 530.
Článek 824
Evidence zboží podle článku 807 musí obsahovat kromě údajů uvedených v článku 817 také den umístění předfinancovaného zboží ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu a odkaz na vstupní celní prohlášení.
Článek 825
Článek 532 se použije i na manipulace s předfinancovaným zbožím.
Článek 826
Předfinancované základní produkty mohou být ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu zpracovávány v souladu s článkem 4 nařízení Rady (EHS) č. 565/80.
Článek 827
1. Předfinancované zboží musí být navrženo v celním prohlášení k vývozu a opustit celní území Společenství ve lhůtách stanovených zemědělskými předpisy Společenství.
2. Celní prohlášení podle odstavce 1 se podává v souladu s článkem 534.
Aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 386/90 [32], provádějí celní orgány namátkové kontroly na základě evidence zboží, aby se přesvědčily, že jsou dodržovány lhůty zmíněné v odstavci 1.
Článek 828
Ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu může být zřízen předzásobovací sklad v souladu s článkem 38 nařízení Rady (EHS) č. 3665/87 [33].
Oddíl 7
Postupy uplatňované při použití režimu aktivního zušlechťovacího styku (podmíněném systému) nebo přepracování pod celním dohledem ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu
Článek 829
Zpracovatelské operace v režimu aktivního zušlechťovacího styku (podmíněném systému) a přepracování v režimu přepracování pod celním dohledem se ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu smějí provádět pouze na základě povolení podle článku 556 nebo 651. V povolení musí být uvedeno, ve kterém svobodném pásmu nebo svobodném skladu se budou zpracovatelské operace nebo přepracování provádět.
Článek 830
Celní orgány nepovolí použití zjednodušených postupů uvedených v tomto oddíle, jestliže nejsou poskytnuty všechny potřebné záruky řádného provádění operací. Celní orgány mohou odmítnou udělit povolení osobám, které provádějí zpracovatelské operace nebo přepracování pod celním dohledem jen příležitostně.
Článek 831
1. Držitel povolení musí vést samostatnou evidenci aktivního zušlechťovacího styku podle čl. 556 odst. 3 nebo evidenci přepracování pod celním dohledem podle čl. 652 odst. 3, jež musí rovněž obsahovat odkaz na povolení.
2. Pro účely sestavení vyúčtování režimu podle článku 595 nebo článku 664 nahrazuje odkaz na evidence uvedené v odstavci 1 odkaz na celní prohlášení a doklady uvedený v čl. 595 odst. 3 nebo čl. 664 odst. 3.
Článek 832
1. Propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem v okamžiku jeho vstupu do svobodného pásma nebo svobodného skladu se uskutečňuje v místním celním řízení podle článku 276.
2. Provozovatel však může požádat o použití běžného postupu při propouštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem.
3. V místním celním řízení podle článku 276 nahrazují záznamy v evidenci aktivního zušlechťovacího styku nebo v evidenci přepracování pod celním dohledem záznamy v evidenci zboží umístěného do svobodného pásma nebo svobodného skladu.
4. Záznam v evidenci aktivního zušlechťovacího styku nebo v evidenci přepracování pod celním dohledem musí obsahovat odkaz na doklad použitý pro dopravu zboží.
Článek 833
1. Zboží, které se nachází ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu, se do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem propouští v místním celním řízení podle článku 276.
2. V evidenci zboží svobodného pásma nebo svobodného skladu se uvedou odkazy na záznamy v evidenci aktivního zušlechťovacího styku nebo v evidenci přepracování pod celním dohledem.
Článek 834
1. Režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem se pro zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu, které se nachází ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu, ukončuje záznamem v evidenci zboží svobodného pásma nebo svobodného skladu.
Odkazy na tento záznam se zanesou do evidence aktivního zušlechťovacího styku nebo evidence přepracování pod celním dohledem.
2. Poznámky uvedené v článku 610 se zaznamenají do evidence zboží svobodného pásma nebo svobodného skladu.
Článek 835
1. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem pro zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu ukončován v okamžiku výstupu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu prostřednictvím zpětného vývozu těchto výrobků nebo zboží, provádí se to v místním celním řízení podle článku 283. Aniž jsou dotčeny postupy uplatňované v případech, kdy vývoz zboží podléhá vývoznímu clu nebo vývozním obchodněpolitickým opatřením, není v případech, kdy zboží ze svobodného pásma nebo svobodného skladu přímo vystupuje z celního území Společenství, nutné podávat celní prohlášení.
2. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem pro zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu ukončován v okamžiku výstupu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu prostřednictvím propuštění těchto výrobků nebo zboží do volného oběhu, provádí se to v místním celním řízení podle článků 263 až 267.
3. Je-li režim aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem pro zušlechtěné nebo přepracované výrobky nebo zboží v nezměněném stavu ukončován v okamžiku výstupu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu prostřednictvím propuštění těchto výrobků nebo zboží do jiného režimu než volného oběhu nebo vývozu, provádí se to běžnými nebo zjednodušenými postupy stanovenými k tomuto účelu.
4. Ustanovení čl. 832 odst. 2 se použijí přiměřeně.
5. Jestliže se použijí odstavce 1 a 2, nemusí být výstup zušlechtěných nebo přepracovaných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu zaznamenán v evidenci zboží svobodného pásma nebo svobodného skladu.
Článek 836
Ustanoveními čl. 835 odst. 2 a 5 není dotčeno uplatňování článků 122, 135 a 136 kodexu o vyměření cla u zboží nebo výrobků propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem.
Článek 837
Celní orgány Spolkové republiky Německo sdělí Komisi před koncem měsíce následujícího po každém čtvrtletí údaje uvedené v příloze 85 o povoleních režimu aktivního zušlechťovacího styku udělených nebo změněných ve starém svobodném přístavu Hamburku v předchozím čtvrtletí, která nepodléhají hospodářským podmínkám stanoveným pro režim aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 838
Status zboží Společenství zušlechtěných nebo přepracovaných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, které bylo propuštěno do volného oběhu ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu nebo při jejich výstupu ze svobodného pásma nebo svobodného skladu, se prokazuje dokladem uvedeným v příloze 109, který vydává provozovatel. První pododstavec se vztahuje rovněž na zušlechtěné výrobky nebo zboží v nezměněném stavu uvedené na trh Společenství podle čl. 580 odst. 3.
Článek 839
Záznamy v evidenci přepracování pod celním dohledem nebo v evidenci aktivního zušlechťovacího styku musí umožňovat celním orgánům kdykoli ověřit skutečný stav veškerého zboží nacházejícího se v některém z uvedených režimů nebo ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu.
Oddíl 8
Předávání informací
Článek 840
1. Celní orgány členských států sdělí Komisi
a) svobodná pásma, která vymezují, nebo případně již vymezená svobodná pásma, která zahajují činnost, a svobodné sklady, jejichž vytvoření a provoz schvalují, bez ohledu na jejich označení;
b) určené celní orgány, kterým se podává žádost podle článku 808;
c) úpravy kontrolních opatření pro režimy aktivního zušlechťovacího styku a přepracování zboží pod celním dohledem podle článku 173 kodexu.
2. Komise zveřejní informace uvedené v odst. 1 písm. a) a b) v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA 2
Zpětný vývoz, zničení a přenechání zboží ve prospěch státu
Článek 841
Jestliže se při zpětném vývozu požaduje podání celního prohlášení, použijí se, aniž jsou dotčena případná zvláštní ustanovení o ukončení předchozího celního režimu s hospodářským účinkem, přiměřeně články 788 až 796.
Článek 842
1. Pro účely čl. 182 odst. 3 kodexu musí být zničení zboží oznámeno písemně a opatřeno podpisem zúčastněné osoby. Oznámení o zničení zboží musí celní orgány obdržet v dostatečném předstihu, aby mohly na zničení zboží dohlédnout.
2. Je-li dané zboží již předmětem celního prohlášení přijatého celními orgány, zaznamenají tyto celní orgány do celního prohlášení zničení zboží a zruší platnost celního prohlášení podle článku 66 kodexu. Celní orgány přítomné při zničení zboží zaznamenají do celního prohlášení údaje o druhu a množství odpadu nebo zbytků vzniklých při zničení, které budou sloužit pro stanovení vyměřovacího základu pro poplatky z nich, až jim bude přidělováno jiné celně schválené určení.
3. Ustanovení odst. 2 prvního pododstavce se použijí přiměřeně na zboží, které bylo přenecháno ve prospěch státu.
HLAVA VI
ZBOŽÍ OPOUŠTĚJÍCÍ CELNÍ ÚZEMÍ SPOLEČENSTVÍ
Článek 843
1. Pokud zboží, které nebylo propuštěno do žádného celního režimu a jehož vývoz ze Společenství podléhá zákazu nebo omezení, vývoznímu clu nebo jinému vývoznímu poplatku, opustí celní území Společenství a má na ně znovu vstoupit na jiném místě, musí být pro jeho výstup z celního území vystaven kontrolní výtisk T5 postupy vymezenými v článcích 472 až 495.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na přepravu leteckými či námořními společnostmi, pokud se námořní přeprava uskuteční po přímé trase pravidelnou dopravní linkou bez zastávky mimo celní území Společenství.
3. Kontrolní výtisk T5 může vystavit kterýkoli celní úřad, jemuž je dané zboží předloženo, a musí být předložen spolu s daným zbožím celnímu úřadu výstupu.
4. Kontrolní výtisk T5 musí obsahovat
- v kolonkách 31 a 33 popis daného zboží a odpovídající kód kombinované nomenklatury,
- v kolonce 38 čistá hmotnost daného zboží,
- v kolonce 104 zakřížkovaný údaj "Jiné (upřesněte)" a hůlkovým písmem některou z těchto poznámek: "Výstup z celního území Společenství podléhá omezením – zboží určeno k návratu na celní území Společenství", "Výstup z území Společenství podléhá clu – zboží určeno k návratu na celní území Společenství".
5. Prvopis kontrolního výtisku T5 se předkládá spolu se zbožím celnímu úřadu, v jehož působnosti se nachází místo, kde zboží znovu vstupuje na celní území Společenství.
6. Celní úřad uvedený v odstavci 5 kontrolní výtisk T5 potvrdí zaškrtnutím prvního rámečku v kolonce J ("Kontrola použití nebo místa určení"), zapíše datum, kdy zboží znovu vstoupilo na celní území Společenství, a neprodleně jej zašle celnímu úřadu, který jej vystavil. Jestliže jsou zjištěny nesrovnalosti, zaznamenají se do kolonky "Poznámky".
ČÁST III
VRÁCENÉ ZBOŽÍ
Článek 844
1. Podle čl. 185 odst. 2 písm. b) kodexu je od dovozního cla osvobozeno zboží,
- u nějž byly při vývozu z celního území Společenství splněny vývozní celní formality k poskytnutí náhrad nebo jiných částek poskytovaných při vývozu zřízených v rámci společné zemědělské politiky nebo
- na které byla v rámci společné zemědělské politiky poskytnuta jiná finanční výhoda než uvedené náhrady nebo jiné částky, která je podmíněna závazkem vyvézt dotyčné zboží, je-li prokázáno, že vyplacené náhrady nebo jiné částky byly vráceny nebo že příslušné orgány přijaly veškerá opatření, aby tyto částky nebyly vyplaceny, anebo že byly zrušeny jiné poskytnuté finanční výhody a že dané zboží
i) nemohlo být v zemi určení propuštěno do volného oběhu na základě platných právních předpisů této země;
ii) příjemce vrátil jako vadné nebo neodpovídající smluvním podmínkám;
iii) bylo dovezeno zpět na celní území Společenství, protože nemůže být použito k zamýšlenému účelu v důsledku jiných okolností, které vývozce nemůže ovlivnit.
2. Okolnosti uvedené v odst. 1 bodě iii) nastávají, pokud
a) zboží bylo vráceno na celní území Společenství pro poškození zboží samotného nebo dopravního prostředku, jímž bylo dopravováno, před doručením příjemci;
b) zboží bylo původně vyvezeno za účelem spotřeby nebo prodeje na veletrhu, výstavě nebo obdobné akci a nebylo spotřebováno nebo prodáno;
c) zboží nemohlo být doručeno příjemci z důvodů jeho fyzické nebo právní nezpůsobilosti dodržet ustanovení smlouvy, na jejímž základě bylo původně vyvezeno;
d) zboží nemohlo být z důvodů přírodních, politických nebo sociálních událostí doručeno příjemci nebo mu bylo doručeno až po uplynutí dodací lhůty závazně stanovené ve smlouvě, na jejímž základě bylo vyvezeno;
e) produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou, byly vyvezeny za účelem komisního prodeje a jejich prodej se na trhu cílové třetí země neuskutečnil.
3. Zboží vyvezené v rámci společné zemědělské politiky na podkladě vývozní licence nebo osvědčení o stanovení sazby náhrady předem se osvobozuje od dovozního cla pouze tehdy, je-li prokázáno, že byly dodrženy právní předpisy Společenství.
4. Zboží uvedené v odstavci 1 se osvobozuje od dovozního cla pouze tehdy, je-li do dvanácti měsíců od splnění celních formalit týkajících se jeho vývozu navrženo v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu na celním území Společenství.
Článek 845
Vrácené zboží se osvobozuje od dovozního cla i v případě, že představuje pouze část zboží původně vyvezeného z celního území Společenství. Totéž platí i v případech, kdy zboží sestává z částí nebo příslušenství strojů, přístrojů, zařízení a jiných produktů původně vyvezených z celního území Společenství.
Článek 846
1. Odchylně od článku 186 kodexu se od dovozního cla osvobozuje
a) zboží, které se po svém vývozu z celního území Společenství podrobilo pouze manipulaci potřebné k zachování jeho dobrého stavu nebo manipulaci sloužící pouze ke změně jeho obchodní úpravy;
b) zboží, které se po svém vývozu z celního území Společenství sice podrobilo jiné manipulaci, než která je potřebná k zachování jeho dobrého stavu nebo sloužící pouze ke změně jeho obchodní úpravy, které se však projevilo jako vadné nebo nevhodné pro zamýšlený účel, je-li splněna některá z těchto podmínek:
- zboží se podrobilo manipulaci výhradně za účelem opravy nebo uvedení do původního stavu,
- jeho nevhodnost pro zamýšlený účel vyšla najevo teprve až v době, kdy tyto manipulace již započaly.
2. Jestliže by manipulace, které se vrácené zboží případně podrobilo podle odst. 1 písm. b), vedla k tomu, že by zboží podléhalo uložení dovozního cla, kdyby se jednalo o zboží propuštěné do režimu pasivního zušlechťovacího styku, vztahují se na ně ustanovení o vyměření cla platná pro režim pasivního zušlechťovacího styku. Jestliže se však zboží podrobilo manipulaci spočívající v opravě nebo uvedení do původního stavu, které bylo nutno provést v důsledku nepředvídatelných událostí, které nastaly mimo celní území Společenství a které jsou uspokojivě prokázány celním orgánům, je osvobozeno od dovozního cla, není-li hodnota vráceného zboží v důsledku provedené manipulace vyšší než jeho hodnota v době vývozu z celního území Společenství.
3. Pro účely odst. 2 druhého pododstavce se
a) opravou nebo uvedením do původního stavu, které bylo nutno provést, rozumí jakákoli operace, jejímž cílem je odstranění funkční závady nebo materiálového poškození, které zboží utrpělo mimo celní území Společenství, a bez které by zboží nemohlo být obvyklým způsobem použito k zamýšleným účelům;
b) hodnota vráceného zboží nepovažuje za vyšší v důsledku provedené manipulace než jeho hodnota v době vývozu z celního území Společenství, jestliže operace nepřesáhne rozsah prací bezpodmínečně nutných k tomu, aby zboží mohlo být nadále používáno stejným způsobem jako v době vývozu. Je-li při opravě zboží nebo jeho uvedení do původního stavu třeba použít náhradní díly a součástky, osvobozují se od dovozního cla pouze náhradní díly a součástky bezpodmínečně nutné k tomu, aby zboží mohlo být nadále používáno stejným způsobem jako v době vývozu.
Článek 847
Na žádost vydají celní orgány zúčastněné osobě po splnění vývozních celních formalit potvrzení, které obsahuje údaje nezbytné ke ztotožnění zboží v případě jeho zpětného dovozu na celní území Společenství.
Článek 848
1. Jako vrácené zboží se přijímá pouze
- zboží, na které jsou kromě celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu předloženy
a) buď prvopis vývozního celního prohlášení, který celní orgány vrátily vývozci, nebo jeho kopie, jejíž pravost tyto orgány potvrdí;
b) nebo informační list uvedený v článku 850. Předložení dokladů uvedených v písmenu a) nebo b) se nevyžaduje, jestliže může být na základě jiných dokladů, které jsou celním orgánům k dispozici u celního úřadu zpětného dovozu nebo které jim předloží zúčastněná osoba, prokázáno, že zboží navržené v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu je totožné se zbožím původně vyvezeným z celního území Společenství a že v době vývozu splňovalo podmínky, aby mohlo být považováno za vrácené zboží.
- zboží dovážené zpět na podkladě karnetu ATA vydaného na území Společenství, Toto zboží lze považovat za vrácené zboží v mezích stanovených článkem 185 kodexu i v případě, že karnet ATA již pozbyl platnosti. Ve všech případech musí být splněny formality stanovené v čl. 290 odst. 2.
2. Ustanovení odst. 1 první odrážky se nevztahují na mezinárodní pohyb obalových materiálů, dopravních prostředků a určitých druhů zboží propuštěných do zvláštního celního režimu v případech, kdy autonomní nebo smluvní předpisy za těchto okolností zprošťují povinnosti předložit celní doklady. Nevztahují se rovněž na případy, kdy celní prohlášení s návrhem na propuštění daného zboží do volného oběhu lze podat ústně nebo jakýmkoli jiným projevem vůle.
3. Pokud to považují za nezbytné, mohou celní orgány u celního úřadu zpětného dovozu požadovat, aby jim zúčastněná osoba předložila doplňující důkazy, zejména ke ztotožnění zboží.
Článek 849
1. K celnímu prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu vráceného zboží, jehož vývoz by mohl vést k plnění vývozních celních formalit k poskytnutí náhrad nebo jiných částek poskytovaných při vývozu zřízených v rámci společné zemědělské politiky, musí být s ním, vedle dokumentů uvedených v článku 848, předloženo i potvrzení orgánů příslušných pro poskytování těchto náhrad nebo jiných částek v členském státě vývozu.
Toto potvrzení musí obsahovat veškeré náležitosti umožňující celnímu úřadu, u kterého je dotyčné zboží navrhováno v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, ověřit, zda se celní prohlášení týká tohoto zboží.
2. Jestliže vývoz zboží nevedl k plnění vývozních celních formalit s cílem získat náhrady nebo jiné částky poskytované při vývozu v rámci společné zemědělské politiky, musí být v potvrzení uvedena některá z těchto poznámek:
- Sin concesión de restituciones u otras cantidades a la exportación;
- Ingen restitutioner eller andre beløb ydet ved udførslen;
- Keine Ausfuhrerstattungen oder sonstige Ausfuhrvergünstigungen;
- Δεν έτυχαν επιδοτήσεων ή άλλων χορηγήσεων κατά την εξαγωγή;
- No refunds or other amounts granted on exportation;
- Sans octroi de restitutions ou autres montants à l'exportation;
- Senza concessione di restituzioni o altri importi all'esportazione;
- Geen restituties of andere bij de uitvoer verleende bedragen;
- Sem concessão de restituicões ou outros montantes na exportação.
3. Jestliže vývoz zboží vedl k plnění vývozních celních formalit s cílem získat náhrady nebo jiné částky poskytované při vývozu v rámci společné zemědělské politiky, musí být v potvrzení uvedena některá z těchto poznámek:
- Restituciones y otras cantidades a la exportación reintegradas por … (cantidad);
- De ved udførslen ydede restitutioner eller andre beløb er tilbagebetalt for … (mængde);
- Ausfuhrerstattungen und sonstige Ausfuhrvergünstigungen für … (Menge) zurückbezahlt;
- Επιδοτήσεις και άλλες χορηγήσεις κατά την εξαγωγή επεστράφησαν για … (ποσότης);
- Refunds and other amounts on exportation repaid for … (quantity);
- Restitutions et autres montants à l'exportation remboursés pour … (quantité);
- Restituzioni e altri importi all'esportazione rimborsati per … (quantità);
- Restituties en andere bedragen bij de uitvoer voor … (hoeveelheid) terugbetaald;
- Restituições e outros montantes na exportação reembolsados para … (quantidade);
nebo
- Titulo de pago de restituciones u otras cantidades a la exportación anulado por … (cantidad);
- Ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb ved udførslen er annullerei for … (mængde);
- Auszahlungsanordnung über die Ausfuhrerstattungen und sonstigen Ausfuhrvergünstigungen für … (Menge) ungültig gemacht;
- Αποδεικτικό πληρωμής επιδοτήσεων ή άλλων χορηγήσεων κατά την εξαγωγή ακυρωμένο για … (ποσότης),
- Entitlement to payment of refunds or other amounts on exportation cancelled for … (quantity);
- Titre de paiement des restitutions ou autres montants à l'exportation annulé pour … (quantité);
- Titolo di pagamento delle restituzioni o di altri importi all'esportazione annullato per … (quantità);
- Aanspraak op restituties of andere bedragen bij uitvoer vervallen voor … (hoeveelheid);
- Titulo de pagamento de restituições ou outros montantes na exportação anulado para … (quantidade);
podle toho, zda náhrady nebo jiné částky poskytované při vývozu byly nebo nebyly příslušnými orgány vyplaceny. 4. V případech podle čl. 848 odst. 1 první odrážce písm. b) se potvrzení uvedené v odstavci 1 vyhotovuje na informačním listu INF 3 uvedeném v článku 850.
5. Předložení potvrzení uvedeného v odstavci 1 se nepožaduje, jestliže celní orgány u celního úřadu, kde je zboží navrhováno v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, může vlastními prostředky zjistit, že na toto zboží nebyly poskytnuty žádné náhrady ani jiné částky poskytované při vývozu zřízené v rámci společné zemědělské politiky a že nemohou být poskytnuty ani dodatečně.
Článek 850
Informační list INF 3 se vystavuje v prvopise a dvou kopiích, jež odpovídají vzorům uvedeným v příloze 110.
Článek 851
1. Aniž je dotčen odstavec 3, vystavují informační list INF 3 celní orgány u vývozního celního úřadu na žádost vývozce po splnění vývozních celních formalit týkajících se daného zboží, pokud vývozce prohlásí, že je pravděpodobné, že dotyčné zboží bude zpětně dovezeno přes jiný celní úřad než vývozní celní úřad.
2. Informační list INF 3 mohou celní orgány u vývozního celního úřadu vystavit na žádost vývozce po splnění vývozních celních formalit týkajících se daného zboží, pokud tyto orgány mohou na základě informací, které mají k dispozici, zjistit, že se údaje obsažené v žádosti vývozce týkají dotyčného zboží.
3. Pro zboží uvedené v čl. 849 odst. 1 může být informační list INF 3 vystaven pouze po splnění příslušných vývozních celních formalit a s výhradou splnění požadavku uvedeného v odstavci 2.
Informační list INF 3 se vystavuje pouze za podmínky, že a) celní orgány předem vyplní a potvrdí kolonku B a
b) celní orgány předem vyplní a potvrdí kolonku A, jsou-li tyto údaje požadovány.
Článek 852
1. Informační list INF 3 obsahuje veškeré údaje zjištěné celními orgány pro účely ztotožnění vyváženého zboží.
2. Jestliže se předpokládá, že vyvezené zboží bude dovezeno zpět na celní území Společenství po částech přes více celních úřadů, z nichž žádný není vývozním celním úřadem, může vývozce požádat o vystavení více informačních listů INF 3 na celkové množství vyváženého zboží. Vývozce může celní orgány, které informační list INF 3 vystavily, rovněž požádat, aby původní informační list INF 3 nahradily více informačními listy INF 3 na celkové množství zboží uvedené v původním informačním listu INF 3. Vývozce může rovněž požádat o vystavení informačního listu INF 3 pouze pro část vyváženého zboží.
Článek 853
Prvopis a jedna kopie informačního listu INF 3 se předají vývozci, a ten je předloží celnímu úřadu zpětného vývozu.
Druhou kopii uchovávají v archivu celní orgány, které jej vystavily.
Článek 854
Celní úřad zpětného dovozu vyznačí na prvopis a kopii informačního listu INF 3 množství vráceného zboží osvobozeného od dovozního cla, ponechá si prvopis a kopii s vyznačením čísla a data podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu zašle celním orgánům, které jej vystavily. Tyto celní orgány porovnají tuto kopii s kopií, kterou si ponechaly, a uloží ji do svého archivu.
Článek 855
V případě krádeže, ztráty nebo zničení prvopisu informačního listu INF 3 může zúčastněná osoba požádat celní orgány, které jej vystavily, o vystavení duplikátu.
Pokud to okolnosti odůvodňují, celní orgány této žádosti vyhoví.
Vystavený duplikát musí být opatřen některou z těchto poznámek:
- DUPLICADO,
- DUPLIKAT,
- DUPLIKAT,
- ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ,
- DUPLICATE,
- DUPLICATA,
- DUPLICATO,
- DUPLICAAT,
- SEGUNDA VIA.
Celní orgány zaznamenají na kopii informačního listu INF 3, kterou si ponechaly, že byl vystaven duplikát.
Článek 856
1. Celní orgány u vývozního celního úřadu poskytnou na žádost celním orgánům u celního úřadu zpětného dovozu veškeré informace, které mají k dispozici, aby bylo možno určit, zda zboží splňuje všechny podmínky pro osvobození od dovozního cla na základě této části.
2. K žádosti o informace podle odstavce 1 a k jejich poskytování lze použít informační list INF 3.
ČÁST IV
CELNÍ DLUH
HLAVA I
ZAJIŠTĚNÍ CELNÍHO DLUHU
Článek 857
1. Jiné způsoby poskytnutí jistoty než složení hotovosti nebo stanovení ručitele ve smyslu článků 193, 194 a 195 kodexu a způsoby složení hotovosti nebo rovnocenného nástroje, které mohou členské státy připustit, aniž jsou splněny podmínky čl. 194 odst. 1 kodexu, jsou tyto:
a) zřízení hypotéky, pozemkového dluhu, zástavního užívacího práva na nemovitost nebo jiného rovnocenného práva k nemovitosti;
b) postoupení pohledávek nebo zřízení zástavního práva (s odevzdáním věci nebo bez něj) ke zboží, cenným papírům nebo pohledávkám, zejména ke spořitelním knížkám nebo k zápisu do rejstříku veřejného dluhu;
c) přistoupení ke společnému a nerozdílnému smluvního závazku za plnou výši dluhu osoby, kterou k tomuto účelu schválí celní orgány, a zejména předložení směnky, jejíž úhrada je zaručena touto osobou;
d) složení hotovosti nebo rovnocenného nástroje v jiné měně, než je měna členského státu, kde se jistota poskytuje;
e) členství ve všeobecném systému jistot, který spravují celní orgány, na základě zaplacení příspěvku.
2. Okolnosti a podmínky, za nichž lze použít způsoby poskytnutí jistoty uvedené v odstavci 1, stanoví celní orgány.
Článek 858
Je-li jistota poskytnuta složením hotovosti, nevyplácejí celní orgány žádné úroky.
HLAVA II
VZNIK CELNÍHO DLUHU
KAPITOLA 1
Nedostatky, které nemají zásadní vliv na správné provádění dočasného uskladnění ani daného celního režimu
Článek 859
Následující nedostatky se považují za nedostatky, které nemají zásadní vliv na správné provádění dočasného uskladnění ani daného celního režimu podle čl. 204 odst. 1, jestliže
- se nejedná o pokus odnětí zboží celnímu dohledu,
- nevznikají hrubou nedbalostí zúčastněné osoby a
- jsou dodatečně splněny veškeré formality potřebné k napravení situace daného zboží:
1. překročení lhůty, ve které musí být zboží přiděleno některé celně schválené určení stanovené v rámci dočasného uskladnění nebo daného celního režimu, pokud by tato lhůta byla prodloužena, kdyby o to zúčastněná osoba včas požádala;
2. překročení lhůty pro předložení zboží celnímu úřadu určení u zboží propuštěného do některého tranzitního režimu, je-li zboží předloženo později;
3. okolnost, že zboží se podrobilo manipulaci bez předchozího povolení celních orgánů, u zboží dočasně uskladněného nebo propuštěného do režimu uskladňování pod celním dohledem, jestliže by tyto manipulace byly povoleny, kdyby o to bylo požádáno;
4. použití zboží za jiných podmínek, než které jsou stanoveny v povolení, u zboží propuštěného do režimu dočasného použití, pokud by toto použití bylo povoleno v témže režimu, kdyby o to bylo požádáno;
5. nepovolené přemístění zboží u zboží dočasně uskladněného nebo propuštěného do některého celního režimu, pokud toto zboží může být předloženo celním orgánům na jejich žádost;
6. výstup zboží z celního území Společenství nebo jeho umístění do svobodného pásma či svobodného skladu bez splnění předepsaných formalit u zboží dočasně uskladněného nebo propuštěného do některého celního režimu;
7. převod zboží bez oznámení celním orgánům dříve, než dosáhlo stanoveného určení, u zboží, na něž se s ohledem na jeho zvláštní použití uplatňuje zvýhodněné sazební zacházení, pokud
a) je převod zaznamenán v evidenci zboží odesílatele,
b) nabyvatel je držitelem oprávnění týkajícího se dotyčného zboží. Článek 860 Celní orgány považují celní dluh za vzniklý v souladu s čl. 204 odst. 1 kodexu, jestliže osoba, které tento dluh může vzniknout, neprokáže splnění podmínek uvedených v článku 859.
Článek 861
Skutečností, že nedostatky uvedené v článku 859 nezakládají vznik celního dluhu, není dotčeno použití platných trestněprávních předpisů ani předpisů o zrušení a odnímání povolení vydaných v rámci daného celního režimu.
KAPITOLA 2
Přirozený úbytek
Článek 862
1. Ve smyslu článku 206 kodexu Společenství vezmou celní orgány na žádost zúčastněné osoby v úvahu úbytek zboží, pokud tato osoba prokáže, že zjištěné ztráty jsou výlučně způsobeny povahou zboží a nikoli nedbalostí nebo podvodným jednáním dotyčné osoby.
2. "Nedbalostí nebo podvodným jednáním" se rozumí nedodržení pravidel pro dopravu, skladování a zpracovávání daného zboží nebo pro manipulaci s ním, která byla stanovena celními orgány nebo která vyplývají z obvyklé praxe.
Článek 863
Celní orgány mohou zprostit zúčastněnou osobu povinnosti prokázat, že zboží bylo nenahraditelně ztraceno v důsledku jeho povahy, jestliže se jim zdá zjevné, že ztráta nemohla vzniknout jiným způsobem.
Článek 864
Paušální celní sazby stanovené v platných vnitrostátních předpisech členských států pro nenávratný úbytek v důsledku povahy zboží se uplatňují, pokud zúčastněná osoba neprokáže, že skutečný úbytek je vyšší než úbytek vypočtený s použitím odpovídající paušální sazby.
KAPITOLA 3
Celní status zboží, které se nachází v určitém protiprávním postavení
Článek 865
Podání celního prohlášení na určité zboží, každé jiné jednání se stejným právním účinkem a předložení některého dokladu k potvrzení příslušnými orgány se považuje za odnětí zboží celnímu dohledu ve smyslu čl. 203 odst. 1 kodexu, jestliže na základě těchto úkonů dotyčné zboží neoprávněně nabylo statusu zboží Společenství.
Článek 866
Jestliže při dovozu vznikl celní dluh na základě článků 202, 203, 204 nebo 205 kodexu a dovozní clo bylo zaplaceno, považuje se toto zboží, aniž je dotčeno dodržování předpisů o zákazech a omezeních případně se vztahujících na dané zboží, za zboží Společenství, aniž by bylo nutné podat celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
Článek 867
Zabavením zboží ve smyslu čl. 233 písm. c) a d) kodexu se nemění jeho celní status.
HLAVA III
ÚČTOVÁNÍ A VÝBĚR CLA PO PROCLENÍ ZBOŽÍ
Článek 868
Členské státy nemusí účtovat částky cla nižší než 10 ECU. Dovozní a vývozní clo se po proclení nevybírá, je-li částka připadající na jednotlivý případ nižší než 10 ECU.
Článek 869
Celní orgány samy rozhodnou o tom, že nevybrané clo po proclení nezaúčtují,
a) v případech, kdy bylo uplatněno preferenční sazební zacházení v rámci celní kvóty, celního stropu nebo jiného systému, avšak nárok na toto zacházení v okamžiku přijetí celního prohlášení zanikl, aniž tato skutečnost byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství před propuštěním dotyčného zboží do volného oběhu, nebo pokud se tato skutečnost nezveřejňuje, aniž byla řádně oznámena příslušnému členskému státu a pokud dlužník jednal v dobré víře a splnil všechna ostatní ustanovení platných předpisů týkající se celního prohlášení;
b) v případech, kdy se domnívají, že podmínky uvedené v čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu jsou splněny, a kdy částka cla nezaúčtovaná jednomu hospodářskému subjektu v důsledku jediné chyby či omylu týkajícího se jedné nebo více vývozních či dovozních operací nedosahuje 2000 ECU;
c) v případech, kdy je k tomu členský stát, o jehož orgány se jedná, zmocněn podle článku 875.
Článek 870
1. Každý členský stát předá Komisi seznam případů, ve kterých byl uplatněn čl. 869 písm. a), b) nebo c), spolu se stručným shrnutím každého z nich.
2. Seznam podle odstavce 1 se předává během prvního a třetího čtvrtletí každého roku a obsahuje všechny případy za předchozí pololetí, v nichž bylo rozhodnuto, že nevybrané clo nebude účtováno.
3. Komise tento seznam předá ostatním členským státům.
4. Výbor tyto seznamy pravidelně přezkoumává.
Článek 871
Pokud se celní orgány v jiných případech než uvedených v článku 869 domnívají, že podmínky uvedené v čl. 220 odst. 2 písm. b) kodexu jsou splněny, nebo mají v určitém případě pochybnosti o působnosti kritérií tohoto ustanovení, předloží věc Komisi, aby rozhodla postupem podle článků 872 až 876. Spis předložený Komisi musí obsahovat všechny informace nezbytné pro plné prozkoumání věci. Jakmile Komise věc obdrží, neprodleně o tom vyrozumí zúčastněný členský stát. Jestliže Komise zjistí, že informace poskytnuté členským státem nepostačují, aby mohla rozhodnout na základě plné znalosti předložené věci, může požádat o poskytnutí doplňujících informací.
Článek 872
Do patnácti dnů od obdržení spisu podle čl. 871 odst. 1 předá Komise její kopii členským státům. Projednání věci se co nejdříve zařadí na pořad jednání výboru uvedeného v článku 247 kodexu.
Článek 873
Po konzultaci s odbornou skupinou složenou ze zástupců všech členských států, která se sejde v rámci výboru k projednání dané věci, Komise rozhodne, zda zkoumaná situace umožňuje upustit od zaúčtování daného cla. Toto rozhodnutí musí být přijato do šesti měsíců ode dne, kdy Komise věc obdrží podle čl. 871 odst. 1. Pokud Komise k rozhodnutí považuje za nezbytné vyžádat si od zúčastněného členského státu doplňující informace, prodlužuje se tato šestiměsíční lhůta o dobu, která uplyne ode dne, kdy Komise odešle žádost o poskytnutí doplňujících informací, do dne, kdy je obdrží.
Článek 874
Rozhodnutí uvedené v článku 873 se zúčastněnému členskému státu oznámí co nejdříve, nejpozději však do třiceti dnů po uplynutí lhůty stanovené ve zmíněném článku. Kopie rozhodnutí se zašle ostatním členským státům.
Článek 875
Pokud rozhodnutí podle článku 873 stanoví, že zkoumaná situace umožňuje upustit od zaúčtování daného cla, může Komise za podmínek, které sama určí, zmocnit jeden nebo více členských států, aby v případech se srovnatelnými faktickými a právními hledisky upouštěly od účtování cla. V tom případě se rozhodnutí uvedené v článku 873 oznámí rovněž všem takto zmocněným členským státům.
Článek 876
Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve lhůtě stanovené v článku 873 nebo neoznámí své rozhodnutí dotčenému členskému státu ve lhůtě stanovené v článku 874, celní orgány tohoto členského státu dané clo po proclení nezaúčtují.
HLAVA IV
VRÁCENÍ A PROMINUTÍ DOVOZNÍHO A VÝVOZNÍHO CLA
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 877
1. Pro účely této hlavy se rozumí:
a) účtujícím celním úřadem celní úřad, u nějž bylo účtováno dovozní nebo vývozní clo, o jehož vrácení nebo prominutí se žádá;
b) rozhodujícím celním orgánem celní orgán členského státu příslušný rozhodovat o žádosti o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla v členském státě, ve kterém bylo toto clo zaúčtováno;
c) celním úřadem vykonávajícím dohled celní úřad příslušný pro zboží, na něž bylo účtováno dovozní nebo vývozní clo, o jehož vrácení nebo prominutí se žádá, který provádí určité kontroly potřebné k posouzení žádosti;
d) provádějícím celním úřadem celní úřad, který přijímá opatření nezbytná k řádnému provedení rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla.
2. Týž celní úřad může zcela nebo zčásti vykonávat funkci účtujícího celního úřadu, rozhodujícího celního orgánu, celního úřadu vykonávajícího dohled a provádějícího celního úřadu.
KAPITOLA 2
Prováděcí ustanovení k článkům 236 aŽ 239 kodexu
Oddíl 1
Žádost
Článek 878
1. Žádost o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla (dále jen "žádost o vrácení nebo prominutí cla") podává dlužník nebo jeho nástupci v právech a povinnostech. Žádost o vrácení nebo prominutí cla může rovněž podat zástupce osoby nebo osob uvedených v prvním pododstavci.
2. Aniž je dotčen článek 882, podává se žádost o vrácení nebo prominutí cla v prvopise a jedné kopii na tiskopise podle vzoru a ustanovení uvedených v příloze 111. Žádost o vrácení nebo prominutí cla však může být na podnět osoby nebo osob uvedených v odstavci 1 podána i na jiném písemném podkladu, pokud obsahuje všechny údaje uvedené ve zmíněné příloze.
Článek 879
1. Žádost o vrácení nebo prominutí cla, spolu s doklady uvedenými v čl. 6 odst. 1 kodexu, se podává účtujícímu celnímu úřadu, neurčí-li celní orgány k tomuto účelu jiný celní úřad, a tento úřad žádost neprodleně po jejím přijetí předá rozhodujícímu celnímu orgánu, není-li jím sám určen.
2. Celní úřad uvedený v odstavci 1 potvrdí datum přijetí žádosti na prvopise a kopii. Kopii vrátí žadateli. V případech, kdy se použije čl. 878 odst. 2 druhý pododstavec, potvrdí celní úřad příjem žádosti žadateli písemně.
Článek 880
Pokud se žádost týká zboží, pro které byla současně s celním prohlášením předložena vývozní či dovozní licence nebo osvědčení o stanovení sazby náhrady předem, je k ní nutno, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy přijaté v rámci společné zemědělské politiky, přiložit potvrzení orgánů příslušných pro vydávání těchto licencí osvědčující, že byly učiněny nezbytné kroky k případnému zrušení jejich účinků.
Toto potvrzení se však nevyžaduje, jestliže - celní úřad, kterému je žádost podána, sám vydal tuto licenci nebo osvědčení,
- důvodem, pro nějž je žádost podávána, je věcný omyl, který nijak neovlivňuje zápis do dané licence nebo osvědčení.
Článek 881
1. Celní úřad uvedený v článku 879 může přijmout žádost, která neobsahuje veškeré informace uvedené v tiskopisu podle čl. 878 odst. 2. Žádost však musí obsahovat alespoň údaje uváděné v kolonkách 1 až 3 a 7.
2. V případech podle odstavce 1 stanoví příslušný celní úřad lhůtu pro doplnění chybějících údajů a/nebo předložení chybějících dokladů.
3. Není-li lhůta stanovená celním úřadem podle odstavce 2 dodržena, považuje se žádost za staženou. Žadatel je o této skutečnosti neprodleně vyrozuměn.
Článek 882
1. U vráceného zboží, na které bylo při vývozu z celního území Společenství vyměřeno vývozní clo, se clo vrátí nebo promine, je-li podána prostá žádost spolu
a) s dokladem sloužícím jako stvrzenka o úhradě dlužných částek, pokud již byly vybrány;
b) s prvopisem celního prohlášení s návrhem na propuštění vráceného zboží do volného oběhu nebo jeho kopií ověřenou celním úřadem zpětného dovozu. Tento doklad musí být opatřen některou z těchto poznámek, které do něj zapíše celní úřad zpětného dovozu:
- Mercancías de retorno en aplicación de la letra b) del apartado 2 del artículo 185 del Código,
- Returvarer i henhold til kodeksens artikel 185, stk.
2, litra b),
- Rückwaren gemäß Artikel 185 Absatz 2 Buchstabe b) des Zollkodex,
- Εμπορεύματα επανεισαγόμενα κατ' εφαρμογή του άρθρου 185 παράγραφος 2 στοιχείο β) του κώδικα
- Goods admitted as returned goods under Article 185 (2) (b) of the Code,
- Marchandises en retour en application de l'article 185 paragraphe 2 point b) du code,
- Merci in reintroduzione in applicazione dell'arti-colo 185, parágrafo 2, lettera b) del códice
- Goederen die met toepassing van artikel 185, lid 2, onder b), van het Wetboek kunnen worden toegelaten als terugkerende goederen
- Mercadorias de retorno por aplicação da alínea b) do no 2 do artigo 185o do código;
c) s výtiskem vývozního celního prohlášení vráceným vývozci při splnění vývozních formalit nebo kopií tohoto prohlášení ověřenou vývozním celním úřadem. Předložení dokladů uvedených v písmenech a), b) a c) se nepožaduje, jestliže rozhodující celní orgán má již k dispozici údaje obsažené v těchto dokladech.
2. Žádost podle odstavce 1 musí být podána celnímu úřadu uvedenému v článku 879 do dvanácti měsíců ode dne přijetí vývozního celního prohlášení.
Oddíl 2
Postup při vrácení nebo prominutí cla
Článek 883
Rozhodující celní orgán může povolit splnění celních formalit, na němž vrácení nebo prominutí cla případně závisí, již před přijetím rozhodnutí o žádosti o vrácení nebo prominutí cla.
Povolení nijak toto rozhodnutí nepředjímá.
Článek 884
Dokud není rozhodnuto o žádosti o vrácení nebo prominutí cla, nesmí být zboží, k němuž se vztahuje clo, o jehož vrácení nebo prominutí se žádá, aniž je dotčen článek 883, dopraveno na jiné místo než místo uvedené v žádosti, aniž by žadatel předem vyrozuměl celní úřad uvedený v článku 879, a tento úřad je pak povinen o tom uvědomit rozhodující celní orgán.
Článek 885
1. Týká-li se žádost o vrácení nebo prominutí cla případu, pro který je třeba získat doplňující informace nebo je potřeba provést kontrolu zboží, zejména aby bylo ověřeno, že jsou řádně splněny podmínky pro vrácení nebo prominutí cla stanovené v kodexu a v této hlavě, přijme rozhodující celní orgán veškerá nezbytná opatření k tomuto účelu a případně požádá o pomoc celní úřad vykonávající dohled, přičemž přesně uvede druh potřebných informací nebo kontrol. Celní úřad vykonávající dohled žádosti vyhoví co nejdříve a sdělí získané informace a výsledky provedených kontrol rozhodujícímu celnímu orgánu.
2. Pokud se zboží, kterého se žádost o vrácení nebo prominutí cla týká, nachází v jiném členském státě, než ve kterém bylo dovozní či vývozní clo zaúčtováno, použije se na ně kapitola 4 této hlavy.
Článek 886
1. Pokud má rozhodující celní orgán k dispozici všechny potřebné údaje, rozhodne o žádosti o vrácení nebo prominutí cla písemně v souladu s čl. 6 odst. 2 a 3 kodexu.
2. Rozhodnutí, jímž se žádosti vyhovuje, musí obsahovat veškeré údaje potřebné k jeho provedení. Podle okolností musí rozhodnutí obsahovat všechny následující údaje nebo jejich část:
a) údaje nezbytné ke ztotožnění zboží, jehož se týká;
b) důvod vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla a odkaz na příslušný článek kodexu a případně na příslušný článek této hlavy;
c) užití nebo místo určení, kterého má zboží dosáhnout v rámci možností stanovených pro jednotlivé případy kodexem, případně na podkladě zvláštního povolení rozhodujícího celního orgánu;
d) lhůtu pro splnění formalit, jež jsou podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla;
e) prohlášení, že dovozní nebo vývozní clo bude vráceno nebo prominuto až poté, co provádějící celní úřad potvrdí rozhodujícímu celnímu orgánu, že byly splněny formality, jež jsou podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla;
f) údaj o jakýchkoli požadavcích, které se na zboží vztahují až do provedení rozhodnutí;
e) upozornění pro příjemce, že musí prvopis rozhodnutí předložit provádějícímu celnímu úřadu, který si zvolí, spolu s předložením zboží.
Článek 887
1. Provádějící celní úřad zajistí
- případně splnění požadavků uvedených v čl. 886 odst. 2 písm. f),
- ve všech případech, že dané zboží skutečně dosáhne určení stanoveného v rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla.
2. Je-li v rozhodnutí stanoveno, že zboží lze propustit do režimu uskladňování v celním skladu nebo umístit do svobodného pásma nebo do svobodného skladu, a příjemce této možnosti využije, musí být potřebné formality splněny u provádějícího celního úřadu.
3. Je-li pouze v jiném členském státě, než ve kterém se nachází provádějící celní úřad, možné zjistit, zda zboží skutečně dosáhlo použití nebo místa určení stanoveného v rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla, prokazuje se splnění této podmínky předložením kontrolního výtisku T5 vystaveného a použitého v souladu s články 471 až 495 a tímto článkem.
Kontrolní výtisk T5 musí obsahovat a) v kolonce 33 kód kombinované nomenklatury týkající se daného zboží;
b) v kolonce 103 slovy čisté množství daného zboží;
c) v kolonce 104 buď poznámku "Výstup z celního území Společenství", nebo některou z těchto poznámek v rámečku "Ostatní":
- Bezplatné dodání dobročinné organizaci…,
- Zničení pod celním dohledem,
- Propuštění do celního režimu…,
- Umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu;
d) v kolonce 106 odkaz na rozhodnutí o vrácení nebo prominutí cla;
e) v kolonce 107 poznámku "články 877 až 912 nařízení (EHS) č. 2454/93".
4. Celní úřad vykonávající dohled, který na svou odpovědnost zjistí nebo nechá zjistit, zda dotyčné zboží skutečně dosáhlo stanoveného určení, vyplní kolonku "Kontrola použití a/nebo místa určení" kontrolního výtisku zaškrtnutím části věty "dosáhlo použití a/nebo místa určení uvedeného na přední straně dne …" a uvede odpovídající datum.
5. Pokud se celní úřad vykonávající dohled uspokojivě přesvědčí o splnění podmínek uvedených v odstavci 1, potvrdí tuto skutečnost rozhodujícímu celnímu orgánu.
Článek 888
Pokud rozhodující celní orgán vyhoví žádosti o vrácení nebo prominutí dovozního či vývozního cla, vrátí nebo promine toto clo teprve po obdržení potvrzení podle čl. 887 odst. 5.
Článek 889
1. Pokud žádost o vrácení nebo prominutí cla vychází ze skutečnosti, že se v době přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu na dotyčné zboží vztahovala snížená nebo nulová sazba cla v rámci celní kvóty, celního stropu nebo jiného preferenčního sazebního režimu, clo se vrátí nebo promine, pouze pokud v okamžiku podání žádosti o vrácení nebo prominutí cla spolu s nezbytnými doklady
- v případě celní kvóty nebyl její objem ještě vyčerpán,
- v ostatních případě nedošlo k obnovení běžné celní sazby. Clo však může být vráceno nebo prominuto, i pokud nejsou splněny podmínky uvedené v prvním pododstavci, jestliže snížená nebo nulová sazba cla byla uplatněna v důsledku chyby či omylu příslušných celních orgánů, přestože celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu obsahovalo všechny údaje a byly předloženy všechny doklady potřebné pro uplatnění snížené nebo nulové sazby cla.
2. Každý členský stát předloží Komisi seznam případů, ve kterých se použil odst. 1 druhý pododstavec, spolu se stručným shrnutím každého z nich. Použije se čl. 870 odst. 2, 3 a 4.
Článek 890
Pokud se k odůvodnění žádosti o vrácení nebo prominutí cla přikládá osvědčení o původu, průvodní osvědčení, doklad o vnitřním tranzitu Společenství nebo jiný vhodný doklad prokazující, že v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu mělo dovezené zboží nárok na to, aby se s ním zacházelo jako se zbožím Společenství nebo aby se u něj uplatnilo preferenční sazební zacházení, vyhoví rozhodující celní orgán žádosti pouze tehdy, je-li řádně prokázáno, že - se předložený doklad skutečně týká právě dotyčného zboží a že všechny podmínky týkající se přijetí tohoto dokladu jsou splněny,
- jsou splněny všechny ostatní podmínky pro uplatnění preferenčního sazebního zacházení.
Clo se vrátí nebo promine po předložení zboží. Pokud zboží nemůže být provádějícímu celnímu úřadu předloženo, tento úřad clo vrátí nebo promine, pouze má-li k dispozici údaje, z nichž jednoznačně vyplývá, že se osvědčení nebo doklad předložené po proclení týkají dotyčného zboží.
Článek 891
Clo se nevrací ani nepromíjí, jestliže k odůvodnění žádosti slouží osvědčení o stanovení sazby náhrady předem.
Článek 892
Dovozní clo se na základě článku 238 kodexu nevrátí ani nepromine u zboží,
- k jehož vadnému stavu bylo přihlédnuto při stanovení podmínek smlouvy, zejména ceny, na jejímž základě bylo toto zboží propuštěno do celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo,
- které dovozce prodal po zjištění jeho vadného stavu nebo po zjištění, že nesplňuje podmínky smlouvy.
Článek 893
1. Aniž je dotčen čl. 900 odst. 1 písm. c), stanoví rozhodující celní orgán lhůtu pro splnění celních formalit, jež jsou podmínkou vrácení nebo prominutí cla, která nesmí přesahovat dva měsíce od oznámení rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla.
2. Pokud není dodržena lhůta uvedená v odstavci 1, zaniká právo na vrácení nebo prominutí cla, pokud osoba, jíž se rozhodnutí týká, neprokáže, že stanovenou lhůtu nemohla dodržet z důvodů nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci.
Článek 894
Pokud při zničení zboží, které povolí rozhodující celní orgán, vznikne odpad nebo zbytky, považuje se tento odpad nebo zbytky za zboží, které není zbožím Společenství, pokud bylo vyhověno žádosti o vrácení nebo prominutí cla.
Článek 895
Pokud celní orgány vydají povolení podle čl. 238 odst. 2 písm. b) druhý pododstavec kodexu, přijmou celní orgány všechna vhodná opatření, aby zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu nebo umístěné do svobodného pásma nebo svobodného skladu mohlo být později ztotožněno jako zboží, které není zbožím Společenství.
Článek 896
1. U zboží, které se v rámci společné zemědělské politiky propouští do celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo na podkladě dovozní licence nebo osvědčení o stanovení sazby náhrady předem, mohou být články 237, 238 a 239 kodexu použity pouze tehdy, je-li celnímu úřadu uvedenému v článku 879 uspokojivě prokázáno, že příslušné orgány přijaly všechna potřebná opatření ke zrušení účinků licencí nebo osvědčení, na jejichž podkladě bylo dané zboží dovezeno.
2. Odstavec 1 se vztahuje i na zpětný vývoz, propuštění do režimu uskladňování v celním skladu, umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu nebo zničení zboží.
Článek 897
Pokud se vývoz, zpětný vývoz, zničení nebo jakékoli jiné celně schválené určení místo netýká celého produktu, ale jedné nebo více jeho částí nebo součástí, vyměří se částka vráceného nebo prominutého cla jako rozdíl mezi dovozním clem na úplný produkt a clem, které by bylo uloženo na zbytek produktu, kdyby byl v nezměněném stavu propuštěn do celního režimu s povinností zaplatit toto clo v den, kdy do něj byl propuštěn úplný produkt.
Článek 898
Částka uvedená v článku 240 kodexu se stanoví na 10 ECU.
KAPITOLA 3
Zvláštní prováděcí ustanovení k článku 239 kodexu Oddíl 1 Rozhodnutí přijímaná celními orgány členských států
Článek 899
Aniž jsou dotčeny jiné situace posuzované individuálně postupem podle článků 905 až 909, zjistí-li rozhodující celní orgán v případech, kdy mu byla podle podána žádost čl. 239 odst. 2 kodexu,
- že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článcích 900 až 903 a že nevyplývají z podvodného jednání ani hrubé nedbalosti zúčastněné osoby, dotyčné dovozní clo se vrátí nebo promine. "Zúčastněnou osobou" se rozumí osoba nebo osoby uvedené v čl. 878 odst. 1 a případně každá jiná osoba, která se účastnila plnění celních formalit týkajících se daného zboží nebo vydala pokyny potřebné k jejich splnění,
- že důvody uvedené v žádosti odpovídají některé z okolností uvedených v článku 904, dotyčné dovozní clo se nevrátí ani nepromine.
Článek 900
1. Dovozní clo se vrátí nebo promine, jestliže
a) zboží, které není zbožím Společenství, propuštěné do některého celního režimu s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla nebo zboží propuštěné do volného oběhu s uplatněním zvýhodněného sazebního zacházení z důvodu jeho použití ke zvláštním účelům bylo odcizeno, je-li toto zboží v krátké době nalezeno a ve stavu, v jakém bylo v okamžiku krádeže, navráceno do původního celního postavení;
b) zboží, které není zbožím Společenství, bylo nedopatřením vyjmuto z celního režimu s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla, do kterého bylo propuštěno, pokud je toto zboží ve stavu, ve kterém se nacházelo v okamžiku vyjmutí z celního režimu, neprodleně po zjištění tohoto omylu navráceno do původního celního postavení;
c) zboží již propuštěné do volného oběhu nelze vyložit na místě určení z důvodu poškození uzavíracího systému dopravního prostředku, ve kterém se nachází, je-li toto zboží neprodleně zpětně vyvezeno;
d) se dodavatel usazený ve třetí zemi, kterému bylo zboží původně propuštěné do volného oběhu zasláno v režimu pasivního zušlechťovacího styku, aby bezplatně odstranil závady vyskytující se u zboží ještě před propuštěním (i když byly zjištěny až po propuštění) nebo aby zboží uvedl do souladu s podmínkami smlouvy, na jejímž základě bylo propuštěno do volného oběhu, s konečnou platností rozhodne ponechat si dotyčné zboží, neboť není schopen závady odstranit nebo zjednat nápravu za hospodářsky přijatelných podmínek;
e) celní orgány v okamžiku, kdy rozhodují o dodatečném zaúčtování dovozního cla, které je skutečně dlužné u zboží propuštěného do volného oběhu s úplným osvobozením od cla, zjistí, že zboží bylo zpětně vyvezeno z celního území Společenství bez celního dohledu, je-li prokázáno, že věcné podmínky pro vrácení nebo prominutí cla uvedené v kodexu by byly v okamžiku zpětného vývozu skutečně splněny, pokud by bylo clo uloženo v okamžiku propuštění dotyčného zboží do volného oběhu;
f) soudní orgán zakázal uvedení na trh zboží již propuštěného do celního režimu s povinností zúčastněné osoby zaplatit dovozní clo za běžných podmínek a zboží je následně vyvezeno zpět z celního území Společenství nebo zničeno pod celním dohledem, je-li prokázáno, že dotyčné zboží nebylo ve Společenství ve skutečnosti použito;
g) zboží bylo na podnět deklaranta, zmocněného takto postupovat z úřední povinnosti, propuštěno do volného oběhu s povinností řádně zaplatit dovozní clo a nemohlo být doručeno příjemci z důvodů, které nelze přičítat deklarantovi;
h) zboží bylo doručeno příjemci v důsledku omylu odesílatele;
i) zboží v důsledku zjevně chybné objednávky není vhodné pro použití, které příjemce zamýšlel;
j) se po propuštění zboží do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo prokáže, že zboží v době propuštění neodpovídalo platným předpisům o jeho používání nebo uvedení na trh, a proto nemůže být použito k účelu, který příjemce zamýšlel;
k) je použití zboží způsobem, který příjemce zamýšlí, znemožněno nebo podstatně omezeno v důsledku opatření s obecnou působností, která po dni propuštění zboží do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo přijme příslušný orgán nebo subjekt s rozhodovací pravomocí;
l) celní orgány nemohou přiznat úplné nebo částečné osvobození od dovozního cla, o něž požádala zúčastněná osoba v souladu s platnými předpisy, z důvodů, které jí nelze přičítat, a zaúčtují vymahatelné dovozní clo;
m) příjemce obdržel zboží teprve po uplynutí dodacích lhůt, jež byly závazně stanoveny ve smlouvě, na jejímž základě bylo zboží propuštěno do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo;
n) zboží, které nebylo možné prodat na celním území Společenství, bylo bezplatně dodány dobročinným organizacím,
- které jsou činné ve třetích zemích a které mají na území Společenství zastoupení,
nebo - které jsou činné na celním území Společenství, může-li být těmto organizacím při dovozu obdobného zboží ze třetích zemí k propuštění do volného oběhu přiznáno osvobození od cla.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, je podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního cla v případech uvedených v odst. 1 písm. c) a f) až n) zpětný vývoz daného zboží z celního území Společenství pod celním dohledem, s výjimkou případů, kdy je zboží na příkaz veřejného orgánu zničeno nebo kdy je bezplatně dodáno dobročinným organizacím působícím na území Společenství. Na žádost zúčastněné osoby povolí rozhodující orgán, aby zboží bylo místo zpětného vývozu zničeno, propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství nebo do režimu uskladňování v celním skladu, anebo umístěno do svobodného pásma nebo svobodného skladu. Pro získání některého z těchto celních určení se zboží považuje za zboží, které není zbožím Společenství. V tomto případě přijmou celní orgány veškerá vhodná opatření, aby zboží umístěné do celního skladu, svobodného pásma nebo svobodného skladu mohlo být později ztotožněno jako zboží, které není zbožím Společenství.
3. V případech uvedených v odst. 1 písm. h) a i) se dovozní clo vrátí nebo promine pouze tehdy, je-li zboží zpětně vyvezeno původnímu dodavateli nebo jinému příjemci, kterého dodavatel uvede.
4. Celnímu úřadu vykonávajícímu dohled je kromě toho nutno uspokojivě prokázat, že zboží nebylo před zpětným vývozem použito ani prodáno.
Článek 901
1. Dovozní clo se dále vrátí nebo promine, jestliže
a) zboží, které bylo omylem propuštěno do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo, bylo zpětně vyvezeno z celního území Společenství, aniž bylo předtím propuštěno do celního režimu, do něhož mělo být správně umístěno, byly-li jinak podmínky stanovené v článku 237 kodexu splněny;
b) zpětný vývoz nebo zničení podle čl. 238 odst. 2 písm. b) kodexu proběhlo bez celního dohledu, byly-li jinak splněny podmínky stanovené v uvedeném článku;
c) zpětný vývoz nebo zničení podle čl. 900 odst. 1 písm. c) a f) až n) proběhlo bez celního dohledu, byly-li jinak splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 a 4 zmíněného článku.
2. Podmínkou vrácení nebo prominutí dovozního cla v případech uvedených v odstavci 1 je,
a) že byly předloženy veškeré důkazy umožňující rozhodujícímu celnímu orgánu přesvědčit se, že zboží, na něž byla podána žádost o vrácení nebo prominutí dovozního cla, - bylo skutečně zpětně vyvezeno z celního území Společenství, nebo - bylo skutečně zničeno pod dohledem orgánů nebo osob oprávněných toto zničení úředně potvrdit;
b) že byly rozhodujícímu celnímu orgánu vráceny veškeré doklady potvrzující, že dané zboží má status zboží Společenství, na jejichž podkladě případně toto zboží opustilo celního území Společenství, nebo mu byly předloženy veškeré důkazy, které tento orgán považuje za nezbytné, aby se přesvědčil, že dotyčné doklady nemohou být později použity pro dovoz zboží do Společenství.
Článek 902
1. Pro účely čl. 901 odst. 2
a) musí důkazy, které má předložit žadatel a které umožňují rozhodujícímu celnímu orgánu zjistit, zda zboží, na něž se žádost o vrácení nebo prominutí cla vztahuje, bylo skutečně zpětně vyvezeno z celního území Společenství, zahrnovat - prvopis nebo ověřenou kopii celního prohlášení s návrhem na vývoz dotyčného zboží z celního území Společenství
a - potvrzení celního úřadu, u kterého se uskutečnil skutečný výstup zboží z celního území Společenství. Pokud nelze toto potvrzení předložit, lze výstup zboží z celního území Společenství prokázat předložením
- buď potvrzení celního úřadu třetí země určení o příchodu zboží, nebo
- prvopisu nebo ověřené kopie celního prohlášení pro dotyčné zboží vystaveného ve třetí zemi určení.
K těmto dokladům musí být dále přiloženy obchodní a správní doklady umožňující rozhodujícímu celnímu orgánu zkontrolovat, zda je zboží vyvezené z celního území Společenství totožné se zbožím navrženým v celním prohlášení k propuštění do celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo, totiž
- prvopis nebo ověřená kopie celního prohlášení pro tento celní režim a
- buď protokol či prohlášení o zničení, které vystaví orgány, pod jejichž dohledem zničení proběhlo, či jeho ověřenou kopii, nebo - osvědčení vystavené osobou oprávněnou toto zničení úředně potvrdit, k němuž je přiložen doklad prokazující toto oprávnění. Tyto doklady musí obsahovat dostatečně přesný popis zničeného zboží (obchodní označení, množství, značky nebo ostatní případné nápisy), který celním orgánům umožní, aby se na základě porovnání s údaji uvedenými v celním prohlášení pro celní režim s povinností zaplatit dovozní clo a v dokladech k němu připojených (faktury, kusovníky atd.) přesvědčily, že je zničené zboží totožné se zbožím navrženým v celním prohlášení k propuštění do tohoto režimu.
2. Pokud důkazy uvedené v odstavci 1 nejsou dostatečné, aby rozhodující celní orgán rozhodl na základě plné znalosti předložené věci, nebo některý z nich nemůže být předložen, musí být doplněny nebo nahrazeny kterýmikoli dalšími doklady, které uvedený orgán považuje za nezbytné.
Článek 903
1. U vráceného zboží, na které bylo při vývozu z celního území Společenství vyměřeno vývozní clo, zakládá propuštění zboží do volného oběhu nárok na vrácení příslušné vybrané částky.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze na zboží, které se nachází v některé ze situací uvedených v článku 844. Důkaz, že se toto zboží nachází v některé ze situací uvedených v čl. 185 odst. 2 písm. b) kodexu, se předkládá celnímu úřadu, kde je zboží navrhováno v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu.
3. Odstavec 1 se vztahuje i na případy, kdy vrácené zboží tvoří pouze část zboží, které bylo předtím vyvezeno z celního území Společenství.
Článek 904
Dovozní clo se nevrátí ani nepromine, je-li žádost o vrácení nebo prominutí cla v daném případě odůvodněna pouze tím, že
a) zboží, které bylo předtím propuštěno do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo, bylo zpětně vyvezeno z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článcích 237 či 238 kodexu nebo v článcích 900 či 901 této hlavy, zejména proto, že nebylo prodáno;
b) zboží, které bylo předtím propuštěno do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo, bylo po propuštění celními orgány z jakéhokoli důvodu zničeno, s výjimkou případů výslovně stanovených právními předpisy Společenství;
c) byly, byť i v dobré víře, předloženy za účelem uplatnění preferenčního sazebního zacházení pro zboží navrhované v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu doklady, které se později projevily jako chybné, padělané nebo neplatné k tomuto účelu.
Oddíl 2
Rozhodnutí přijímaná Komisí
Článek 905
1. Pokud rozhodující celní orgán, jemuž je podána žádost o vrácení nebo prominutí cla podle čl. 239 odst. 2 kodexu, není schopen přijmout rozhodnutí podle článku 899, a je-li možno z odůvodnění žádosti usuzovat, že se jedná o zvláštní situaci, která vznikla na základě okolností, jejichž vznik nelze přičítat hrubé nedbalosti ani podvodnému jednání zúčastněné osoby, předloží členský stát, o jehož orgán se jedná, věc Komisi k vyřízení postupem podle článků 906 až 909. Pojem "zúčastněná osoba" se vykládá stejně jako v článku 899.
Ve všech ostatních případech rozhodující celní orgán žádost zamítne. 2. Spis předložený Komisi musí obsahovat všechny údaje potřebné pro úplné prozkoumání věci. Jakmile Komise spis obdrží, neprodleně o tom vyrozumí zúčastněný členský stát. Jestliže Komise zjistí, že informace poskytnuté členským státem nepostačují, aby mohla rozhodnout na základě plné znalosti předložené věci, může požádat o poskytnutí doplňujících informací.
3. Aniž by rozhodující celní orgán čekal na ukončení řízení podle článků 906 až 909, může na žádost zúčastněné osoby povolit, aby celní formality týkající se zpětného vývozu nebo zničení zboží byly splněny ještě předtím, než Komise věc rozhodne.
Toto povolení nijak nepředjímá konečné rozhodnutí ve věci.
Článek 906
Do patnácti dnů od obdržení spisu podle čl. 905 odst. 2 zašle Komise členským státům jeho kopii. Projednání věci se co nejdříve zařadí na pořad jednání výboru uvedeného v článku 247 kodexu.
Článek 907
Po konzultaci s odbornou skupinou složenou ze zástupců všech členských států, která se sejde v rámci výboru k projednání dané věci, Komise rozhodne, zda zkoumaná situace umožňuje vrátit nebo prominout clo. Toto rozhodnutí musí být přijato do šesti měsíců ode dne, kdy Komise věc obdrží podle čl. 905 odst. 2. Pokud Komise k rozhodnutí považuje za nezbytné vyžádat si od zúčastněného členského státu doplňující informace, prodlužuje se tato šestiměsíční lhůta o dobu, která uplyne ode dne, kdy Komise odešle žádost o poskytnutí doplňujících informací, do dne, kdy je obdrží.
Článek 908
1. Rozhodnutí uvedené v článku 907 se zúčastněnému členskému státu oznámí co nejdříve, nejpozději však do třiceti dnů po uplynutí lhůty stanovené ve zmíněném článku. Kopie rozhodnutí se zašle ostatním členským státům.
2. Rozhodující orgán rozhodne o žádosti na základě rozhodnutí Komise oznámeného podle odstavce 1.
3. Pokud rozhodnutí podle článku 907 stanoví, že zkoumaná situace zakládá dostatečný důvod k vrácení nebo prominutí cla, může Komise za podmínek, které sama určí, zmocnit jeden nebo více členských států, aby v případech se srovnatelnými faktickými a právními hledisky vracely nebo promíjely clo. V tom případě se rozhodnutí uvedené v článku 907 oznámí rovněž všem takto zmocněným členským státům.
Článek 909
Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve lhůtě stanovené v článku 907 nebo neoznámí své rozhodnutí zúčastněnému členskému státu ve lhůtě stanovené v článku 908, rozhodující celní orgán žádosti o vrácení nebo prominutí cla vyhoví.
KAPITOLA 4
Správní spolupráce celních orgánů členských států
Článek 910
885 odst. 2 zašle rozhodující celní orgán celnímu úřadu vykonávajícímu dohled písemnou žádost ve dvou vyhotoveních na tiskopise podle vzoru obsaženého v příloze 112.
K žádosti přiloží prvopisy nebo kopie žádosti o vrácení nebo prominutí cla a všech dokladů nezbytných pro celní úřad vykonávající dohled, aby získal požadované informace nebo provedl požadované kontroly.
Článek 911
1. Do dvou týdnů od obdržení žádosti získá celní úřad vykonávající dohled informace nebo provede kontroly požadované rozhodujícím celním orgánem.
Jejich výsledky zaznamená do příslušné části prvopisu tiskopisu uvedeného v článku 910 a vrátí jej s veškerými podklady, které získal, rozhodujícímu celnímu orgánu.
2. Pokud nemůže celní úřad vykonávající dohled získat informace nebo provést kontroly ve čtrnáctidenní lhůtě uvedené v odstavci 1, potvrdí v této lhůtě přijetí žádosti tím, že vyplní příslušnou kolonku kopie dokladu uvedeného v článku 910 a zašle ji rozhodujícímu celnímu orgánu.
Článek 912
Provádějící celní úřad předává rozhodujícímu celnímu orgánu potvrzení podle čl. 887 odst. 5 na tiskopise podle vzoru obsaženého v příloze 113.
ČÁST V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 913
Zrušují se tato nařízení a tyto směrnice:
- nařízení Komise (EHS) č. 37/70 ze dne 9. ledna 1970 o určování původu základních náhradních dílů pro již dříve dodaná vybavení, stroje, zařízení nebo vozidla [34],
- nařízení Komise (EHS) č. 2632/70 ze dne 23. prosince 1970 o určování původu rozhlasových a televizních přijímačů [35],
- nařízení Komise (EHS) č. 315/71 ze dne 12. února 1971 o určování původu základních vín potřebných k výrobě vermutu a o určování původu vermutu [36],
- nařízení Komise (EHS) č. 861/71 ze dne 27. dubna 1971 o určování původu magnetofonů [37],
- nařízení Komise (EHS) č. 3103/73 ze dne 14. listopadu 1973 o osvědčeních o původu a podávání žádostí o ně ve vnitřním obchodu Společenství [38],
- nařízení Komise (EHS) č.
2945/76 ze dne 26. listopadu 1976, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 754/76 o sazebních opatřeních pro zboží vrácené na celní území Společenství [39], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Španělska a Portugalska,
- nařízení Komise (EHS) č. 137/79 ze dne 19. prosince 1978 o zavedení zvláštní metody správní spolupráce při uplatňování vnitřního režimu Společenství na produkty rybolovu ulovené plavidly členských států [40], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3399/91 [41],
- nařízení Komise (EHS) č. 1494/80 ze dne 11. června 1980 o vysvětlivkách a obecně uznávaných účetních zásadách pro účely celní hodnoty [42],
- nařízení Komise (EHS) č.
1495/80 ze dne 11. června 1980, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Rady (EHS) č.
1224/80 o celní hodnotě zboží [43], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
558/91 [44],
- nařízení Komise (EHS) č. 1496/80 ze dne 11. června 1980 o prohlášení o údajích o celní hodnotě a o předkládaných dokladech [45], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
979/93 [46],
- nařízení Komise (EHS) č. 1574/80 ze dne 20. června 1980, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 16 a 17 nařízení Rady (EHS) č. 1430/79 o vracení nebo promíjení dovozního nebo vývozního cla [47],
- nařízení Komise (EHS) č.
3177/80 ze dne 5. prosince 1980 o místě vstupu, které je třeba vzít v úvahu při použití čl.
14 odst.
2 nařízení Rady (EHS) č.
1224/80 o celní hodnotě zboží [48], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2779/90 [49],
- nařízení Komise (EHS) č. 3179/80 ze dne 5. prosince 1980 o poštovních poplatcích, které je třeba vzít v úvahu při určování celní hodnoty zboží zasílaného poštou [50], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1264/90 [51],
- nařízení Komise (EHS) č. 553/81 ze dne 12. února 1981 o osvědčeních o původu a žádostech o ně [52],
- nařízení Komise (EHS) č.
1577/81 ze dne 12. června 1981, kterým se zavádí systém zjednodušených postupů pro určování celní hodnoty určitých druhů zboží podléhajícího zkáze [53], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3334/90 [54],
- směrnice Komise č. 82/57/EHS ze dne 17. prosince 1981, kterou se stanoví některá prováděcí pravidla ke směrnici Rady 79/695/EHS o harmonizaci režimů pro propuštění zboží do volného oběhu [55], naposledy pozměněné směrnicí 83/371/EHS [56],
- směrnice Komise č. 82/347/EHS ze dne 23. dubna 1982, kterou se stanoví některá prováděcí pravidla ke směrnici Rady 81/177/EHS o harmonizaci režimů pro vývoz zboží Společenství [57],
- nařízení Komise (EHS) č. 3040/83 ze dne 28. října 1983, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 2 a 14 nařízení Rady (EHS) č.
1430/79 o vracení nebo promíjení dovozního nebo vývozního cla [58],
- nařízení Komise (EHS) č. 3158/83 ze dne 9. listopadu 1983 o zatížení celní hodnoty licenčními poplatky [59],
- nařízení Komise (EHS) č.
1751/84 ze dne 13. června 1984, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 3599/82 o režimu dočasného použití [60], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3693/92 [61],
3548/84 ze dne 17. prosince 1984, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2763/83 o celním režimu umožňujícím přepracování zboží pod celním dohledem před jeho propuštěním do volného oběhu [62], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2361/87 [63],
- nařízení Komise (EHS) č. 1766/85 ze dne 27. června 1985 o směnných kurzech používaných při určování celní hodnoty [64], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
593/91 [65],
- nařízení Komise (EHS) č. 3787/86 ze dne 11. prosince 1986 o prohlášení povolení vydaných v rámci některých celních režimů s hospodářským účinkem za neplatné nebo o jejich zrušení [66],
- nařízení Komise (EHS) č.
3799/86 ze dne 12. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 4a, 6a, 11a a 13 nařízení Rady (EHS) č. 1430/79 o vracení nebo promíjení dovozního nebo vývozního cla [67],
- nařízení Komise (EHS) č.
2458/87 ze dne 31. července 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2473/86 o režimu pasivního zušlechťovacího styku a systému prosté výměny [68], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3692/92 [69],
- nařízení Komise (EHS) č.
4128/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro dovoz tabáku typu Virginia sušeného teplým vzduchem (flue-cured), tabáku typu Burley sušeného přirozenou cirkulací vzduchu (light-air-cured) včetně hybridů Burley, tabáku typu Maryland sušeného přirozenou cirkulací vzduchu (light-air-cured) a tabáku sušeného otevřeným ohněm podpoložek 24011010 až 24011049 a 24012010 až 24012049 kombinované nomenklatury [70],
- nařízení Komise (EHS) č. 4129/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení některých druhů živého domácího skotu a některých druhů hovězího masa uvedených v příloze C Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Jugoslávií do kombinované nomenklatury [71],
- nařízení Komise (EHS) č. 4130/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení čerstvých stolních hroznů odrůdy "Emperor" (Vitis vinifera cv.) do podpoložky 08061011 kombinované nomenklatury [72],
- nařízení Komise (EHS) č.
4131/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení vín Port, Madeira, Sherry a Sétubal muscatel a tokajských vín (Aszu a Szamorodni) do podpoložek 22042141, 22042151, 22042941, 22042945, 22042951 a 22042955 kombinované nomenklatury [73], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2490/91 [74],
- nařízení Komise (EHS) č. 4132/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení whisky "bourbon" do podpoložek 22083011 a 22083019 kombinované nomenklatury [75],
- nařízení Komise (EHS) č.
4133/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení vodky dovezené na území Společenství na základě uplatnění preferencí uvedených v Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Finskou republikou o vzájemném obchodu s některými víny a alkoholickými nápoji do podpoložek 22089031 a ex22089059 kombinované nomenklatury [76],
- nařízení Komise (EHS) č. 4134/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení sýrového fondue do podpoložky 21069010 kombinované nomenklatury [77],
- nařízení Komise (EHS) č.
4135/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení přírodního dusičnanu sodného a přírodního dusičnanu sodnodraselného do podpoložek 31025010 a 31059110 kombinované nomenklatury [78],
- nařízení Komise (EHS) č. 4136/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení jatečných koní do podpoložky 01011910 kombinované nomenklatury [79],
- nařízení Komise (EHS) č.
4137/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení zboží do podpoložek 04081190, 04089190, 04089990, 11062010, ex25010051, ex35021010 a ex35029010 kombinované nomenklatury [80],
- nařízení Komise (EHS) č. 4138/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení u brambor, kukuřice cukrové, některých druhů obilovin a některých olejnatých semen a olejnatých plodů při dovozu na základě jejich zvláštního použití jako osiva [81],
- nařízení Komise (EHS) č. 4139/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení u některých ropných produktů při dovozu na základě jejich zvláštního použití [82],
- nařízení Komise (EHS) č. 4140/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro zařazení nezhotovených pláten a sít k prosévání do podpoložky 59112000 kombinované nomenklatury [83],
- nařízení Komise (EHS) č.
4141/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení u výrobků určených pro některé kategorie letadel a lodí na základě jejich zvláštního použití [84], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1418/81 [85],
- nařízení Komise (EHS) č. 4142/87 ze dne 9. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení u některého zboží při dovozu na základě jeho zvláštního použití [86], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3803/92 [87],
- nařízení Komise (EHS) č. 693/88 ze dne 4. března 1988 o definici pojmu původ zboží pro účely uplatňování celních preferencí Evropského hospodářského společenství na některé produkty z rozvojových zemí [88], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3660/92 [89],
- nařízení Komise (EHS) č. 809/88 ze dne 4. března 1988 o definici pojmu původní produkty a o metodách správní spolupráce při dovozu produktů pocházejících z okupovaných území do Společenství [90], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2774/88 [91],
- nařízení Komise (EHS) č. 4027/88 ze dne 21. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dočasného použití pro kontejnery [92], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3348/89 [93],
- nařízení Komise (EHS) č. 288/89 ze dne 3. února 1989 o určování původu integrovaných obvodů [94],
- nařízení Komise (EHS) č.
597/89 ze dne 8. března 1989, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2144/87 o celním dluhu [95],
- nařízení Komise (EHS) č. 2071/89 ze dne 11. července 1989 o určování původu fotokopírovacích přístrojů s optickým nebo kontaktním systémem [96],
- nařízení Komise (EHS) č.
3850/89 ze dne 15. prosince 1989, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 802/68 ze dne 27. června 1968 o společné definici pojmu původ zboží pro některé zemědělské produkty, na něž se vztahují zvláštní dovozní režimy [97],
- nařízení Komise (EHS) č. 2561/90 ze dne 30. července 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2503/88 o celních skladech [98], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3001/92 [99],
- nařízení Komise (EHS) č. 2562/90 ze dne 30. července 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2504/88 o svobodných pásmech a svobodných skladech [100], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2485/91 [101],
- nařízení Komise (EHS) č. 2883/90 ze dne 5. října 1990 o určování původu hroznové šťávy [102],
- nařízení Komise (EHS) č. 2884/90 ze dne 5. října 1990 o určování původu určitého zboží vyráběného z vajec [103],
- nařízení Komise (EHS) č. 3561/90 ze dne 11. prosince 1990 o určování původu určitých keramických výrobků [104],
- nařízení Komise (EHS) č.
3620/90 ze dne 14. prosince 1990 o určování původu masa a vedlejších jatečných produktů, čerstvých, chlazených nebo zmrazených, z některých domácích zvířat [105],
- nařízení Komise (EHS) č. 3672/90 ze dne 18. prosince 1990 o určování původu kuličkových, valivých nebo jehlových ložisek [106],
- nařízení Komise (EHS) č.
3716/90 ze dne 19. prosince 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 4046/89 o zajištění platby celního dluhu [107],
- nařízení Komise (EHS) č.
3796/90 ze dne 21. prosince 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1715/90 o informacích poskytovaných celními orgány členských států ohledně zařazení zboží v celní nomenklatuře [108], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2674/92 [109],
- nařízení Komise (EHS) č. 1364/91 ze dne 24. května 1991 o určení původu textilií a textilních výrobků třídy XI kombinované nomenklatury [110],
- nařízení Komise (EHS) č.
1365/91 ze dne 24. května 1991 o určení původu druhořadé bavlny, impregnované plsti a netkaných textilií, kožených oděvů, obuvi a textilních pásků k náramkovým hodinkám [111],
- nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů [112],
- nařízení Komise (EHS) č.
1656/91 ze dne 13. června 1991, kterým se stanoví zvláštní ustanovení platná pro některé typy operací režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem [113],
- nařízení Komise (EHS) č.
2164/91 ze dne 23. července 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 5 odst.
2 nařízení Rady (EHS) č. 1697/79 o vybírání dovozního nebo vývozního cla po propuštění zboží, které nebylo požadováno od osoby zodpovědné za zaplacení cla ze zboží navrženého v celním prohlášení do celního režimu s povinností platit toto clo [114],
- nařízení Komise (EHS) č. 2228/91 ze dne 26. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
1999/85 o režimu aktivního zušlechťovacího styku [115], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3709/92 [116],
- nařízení Komise (EHS) č. 2249/91 ze dne 25. července 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1855/89 o režimu dočasného použití pro dopravní prostředky [117],
- nařízení Komise (EHS) č.
2365/91 ze dne 31. července 1991, kterým se stanoví podmínky pro používání karnetu ATA pro dočasné použití zboží na celním území Společenství a pro jeho dočasný vývoz z tohoto území [118],
- nařízení Komise (EHS) č.
3717/91 ze dne 18. prosince 1991, kterým se stanovuje seznam zboží, na které lze uplatnit celní režim umožňující přepracování zboží pod celním dohledem před jeho propuštěním do volného oběhu [119], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
209/93 [120],
- nařízení Komise (EHS) č.
343/92 ze dne 22. ledna 1992 o definici pojmu původní produkty a o metodách správní spolupráce při dovozu produktů pocházejících z Chorvatské republiky, z Republiky Slovinsko a z jugoslávských republik Bosny a Hercegoviny a Makedonie do Společenství [], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3660/92 [],
- nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 12. dubna 1992 o prováděcích pravidlech a zjednodušujících opatřeních k režimu tranzitu Společenství [], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
3712/92 [],
- nařízení Komise (EHS) č.
1823/92 ze dne 3. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3925/91 o vyloučení kontroly a formalit u příručních a zapsaných zavazadel osob uskutečňujících lety a námořní cesty uvnitř Společenství [],
- nařízení Komise (EHS) č. 2453/92 ze dne 31. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
717/91 o jednotném správním dokladu [], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 607/93 [],
- nařízení Komise (EHS) č.
2674/92 ze dne 15. září 1992, kterým se doplňují prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1715/90 o informacích poskytovaných celními orgány členských států ohledně zařazení zboží v celní nomenklatuře [],
- nařízení Komise (EHS) č. 2713/92 ze dne 17. září 1992 o pohybu zboží mezi určitými částmi celního území Společenství [],
- nařízení Komise (EHS) č.
3269/92 ze dne 10. listopadu 1992, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k článkům 161, 182 a 183 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, pokud jde o režim vývozu, zpětného vývozu a zboží opouštějící celní území Společenství [],
- nařízení Komise (EHS) č. 3566/92 ze dne 8. prosince 1992 o dokladech používaných při uplatňování opatření Společenství týkajících se použití a/nebo místa určení zboží [],
- nařízení Komise (EHS) č.
3689/92 ze dne 21. prosince 1992 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů, a nařízení Rady (EHS) č.
3599/82 o režimu dočasného použití [],
3691/92 ze dne 21. prosince 1992 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů a k nařízení Rady (EHS) č.
3599/82 o režimu dočasného použití [],
- nařízení Komise (EHS) č. 3710/92 ze dne 21. prosince 1992, kterým se stanoví postupy pro dopravu zboží nebo výrobků v režimu aktivního zušlechťovacího styku (podmíněný systém) [],
- nařízení Komise (EHS) č. 3903/92 ze dne 21. prosince 1992 o nákladech na leteckou přepravu, které se zahrnují do celní hodnoty [],
Článek 914
Odkazy na zrušené předpisy se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 915
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1994.
Ustanovení čl. 791 odst.
2 se použijí do dne 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 17. září 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2055/93, kterým se některým producentům mléka a mléčných výrobků přiděluje zvláštní referenční množství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2055/93, kterým se některým producentům mléka a mléčných výrobků přiděluje zvláštní referenční množství [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2055/93 stanoví podmínky, za kterých se přiděluje zvláštní referenční množství těm producentům mléka a mléčných výrobků, kteří převzali a dodrželi závazek ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1078/77 [2], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 1300/84 [3], týkající se zemědělského podniku nebo jeho části, a kteří nemohli získat referenční množství na základě článku 3a nařízení Rady (EHS) č. 857/84 [4], zrušeného nařízením (EHS) č. 3950/92 [5]; že s cílem provádět nařízení (EHS) č. 2055/93 na základě podmínek, které zaručí dodržování práv a povinností všech zúčastněných stran, je nutné stanovit prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádost uvedenou v článku 1 nařízení (EHS) č. 2055/93 podá producent příslušnému orgánu stanovenému členským státem v souladu s postupem, který stanoví tento členský stát.
Článek 2
1. Příslušný orgán potvrdí přijetí žádosti a ověří dodržování podmínek stanovených v článku 1 nařízení (EEC) č. 2055/93.
2. Kritéria, která mají být zohledněna s cílem stanovit schopnost producenta zvýšit produkci svého zemědělského podniku až na požadované zvláštní referenční množství, zejména zahrnují:
- množství mléka uvedená na trh do 1. dubna 1993, o která bylo překročeno referenční množství přidělené příslušnému producentovi,
- počet a plemeno skotu samičího pohlaví nejméně od šesti měsíců věku, který je vhodný pro produkci mléka, které má být uvedeno na trh, a který producent chová v zemědělském podniku v době podání žádosti,
- plochu pícnin v zemědělském podniku podle čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (EHS) č. 1391/78 [6],
- investice učiněné s cílem zvýšit produkci mléka v zemědělském podniku.
3. Do 1. března 1994 oznámí příslušný orgán producentovi zvláštní referenční množství, které mu bylo přiděleno v souladu s čl. 1 odst. 2 nebo článkem 2 nařízení (EHS) č. 2055/93.
Článek 3
V případě podle čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2055/93 producent oznámí předem své záměry příslušnému orgánu, který mu vystaví potvrzení o přijetí.
Článek 4
Členské státy informují Komisi:
- do 1. listopadu 1993 o příslušném orgánu, postupu podle článku 1 a o přijatých kritériích, která jsou jiná než kritéria stanovená v článku 2,
- do 1. dubna 1994 o počtu žádostí a příslušných množstvích včetně rozlišení případů použití čl. 1 odst. 1 první a druhé odrážky, čl. 1 odst. 2 druhé a třetí odrážky a čl. 3 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 2055/93, jakož i o kritériích pro použití uvedeného ustanovení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
ze dne 23. září 1993, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 207/93 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že rostliny sesbírané v přírodních oblastech, které nebyly ošetřeny produkty, které nejsou povoleny v ekologickém zemědělství, by měly být považovány za rostliny získané ekologickými metodami produkce, pokud tento sběr proběhl v oblastech kontrolovaných podle ustanovení kontrolního systému stanoveného článkem 9 nařízení (EHS) č.
2092/91 a byl proveden osobami, které tomuto kontrolnímu systému také podléhají; že je proto nezbytné pozměnit přílohy I a III;
vzhledem k tomu, že v případě některých odrůd jabloní se jeví ošetření listů chloridem vápenatým jako nezbytné pro dostatečné uspokojení jejich nutriční potřeby vápníku; že tento postup nemá významný dopad na životní prostředí; že by proto měl být chlorid vápenatý zařazen do části A přílohy II;
vzhledem k tomu, že podle článku 8 nařízení (EHS) č.
2092/91 jsou dovozci produktů ze třetích zemí povinni podrobit své podniky kontrolnímu systému uvedenému v článku 9; že by proto měla být vypracována prováděcí pravidla, která by přizpůsobila stávající ustanovení přílohy III situaci dovozců produktů do Společenství; že z důvodů jasnosti jsou tato ustanovení seskupena ve zvláštním oddílu přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. září 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1907/90 [2] stanoví některé obchodní normy pro vejce;
vzhledem k tomu, že by se ustanovení o přímých dodávkách od producentů třídírnám, na některé trhy a podnikům potravinářského průmyslu měla rovněž vztahovat na dodávky stejného typu nepotravinářskému průmyslu;
vzhledem k tomu, že vejce nižší jakosti by měla být dodávána pouze podnikům potravinářského průmyslu schváleným na základě směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních problémech týkajících se produkce vajec a vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [3], aby bylo možno zajistit náležité zacházení s těmito vejci;
vzhledem k tomu, že je nezbytné upřesnit, že nepovinné nápisy na baleních vajec určené k reklamním účelům mohou obsahovat symboly a vztahovat se na vejce i na jiné produkty;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že ustanovení upravující vyznačování dat na vejcích třídy A a baleních obsahujících tato vejce by měla být pozměněna tak, aby vyžadovala povinné vyznačování data minimální trvanlivosti podobně jako u ostatních potravin v souladu se směrnicí Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4]; že pro usnadnění kontroly dovážených vajec třídy A by na daných baleních mělo být rovněž uvedeno datum balení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1907/90 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) se doplňuje tato část věty:
"a nepotravinářského průmyslu;"
2. v čl. 4 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) vejce sběrným zařízením, třídírnám, trhům ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a), podnikům potravinářského průmyslu schváleným na základě směrnice 89/437/EHS a nepotravinářskému průmyslu;"
3. v čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 se slova "potravinářský průmysl" nahrazují slovy "podniky potravinářského průmyslu schválené na základě směrnice 89/437/EHS";
4. v čl. 7 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) datum minimální trvanlivosti;"
5. v čl. 10 odst. 1 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) jméno nebo název a adresu podniku, který vejce balil nebo nechal zabalit; lze uvést jméno, název nebo obchodní značku používanou tímto podnikem, což může být obchodní značka používaná kolektivně řadou podniků, pakliže tento nápis nebo symbol neobsahuje žádnou zmínku o jakosti nebo čerstvosti vajec, způsobu chovu, v kterém byla vyprodukována, nebo původu vajec, která by byla v rozporu s tímto nařízením;;"
6. v čl. 10 odst. 1 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) datum minimální trvanlivosti, za kterým následuje doporučení týkající se vhodného uskladnění vajec třídy A, a datum balení u vajec ostatních tříd;"
7. v čl. 10 odst. 2 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) nápisy nebo symboly určené na podporu prodeje vajec nebo jiných produktů, za předpokladu, že tyto nápisy nebo symboly a způsob jejich provedení nemohou spotřebitele uvést v omyl;"
8. v čl. 13 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V případě prodeje vajec bez obalu se uvede identifikační číslo třídírny, která vejce třídila, nebo v případě vajec dovážených ze třetí země se označí rovněž země původu a datum minimální trvanlivosti, za kterým následuje doporučení týkající se vhodného uskladnění vajec třídy A, a datum balení u vajec ostatních tříd;"
9. v čl. 15 písm. b) se bod ee) nahrazuje tímto:
"ee) datum balení a datum minimální trvanlivosti, za kterými následuje doporučení týkající se vhodného uskladnění vajec třídy A, a datum balení u vajec ostatních tříd."
Článek 2
Postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví Komise přechodná opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení, zejména ta, která se týkají používání stávajícího obalového materiálu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 15. října 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], ve znění nařízení (EHS) č. 2193/93 [2], a zejména na čl. 13 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst.
5 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví, že v míře nezbytné pro zohlednění zvláštní povahy výroby některých lihovin získávaných z obilovin mohou být kritéria pro poskytování vývozních náhrad této zvláštní situaci přizpůsobena; že je nezbytné stanovit toto přizpůsobení pro některé lihoviny, u nichž cena obilovin v době vývozu nesouvisí s cenou obilovin v době výroby a konečný výrobek je směsí více výrobků, a nelze proto určit totožnost obilovin zpracovaných v konečném výrobku určeném pro vývoz, a to tím spíše, že uvedené nápoje musí rovněž povinně stárnout po dobu nejméně tří let;
vzhledem k tomu, že tyto těžkosti vyvstávají zejména u skotské whisky, irské whiskey a španělské whisky;
vzhledem k tomu, že je-li to možné, měl by být obdobně používán obvyklý režim náhrad; že by proto měla být náhrada vyplácena pro obiloviny, které splňují podmínky podle čl.
9 odst.
2 Smlouvy, použité poměrně k množství vyvážených lihovin; že by za tím účelem mělo být množství těchto destilovaných obilovin vynásobeno celkovým paušálním koeficientem vypočteným na základě národních statistik poskytnutých dotčenými členskými státy; že užití stávajícího poměru mezi celkovým množstvím dotčených vyvezených lihovin a celkovým množstvím uvedeným do prodeje se jeví jako spravedlivý a jednoduchý základ; že by měly být definovány pojmy "celkové vyvezené množství" a "celkové množství uvedené na trh"; že se při stanovení množství destilovaných obilovin a koeficientu nezohlední množství, na něž se vztahuje režim aktivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout ustanovení pro úpravu koeficientu, zejména za účelem ochrany proti možnosti, že vyplácení těchto náhrad povede zároveň k nadměrnému zvyšování zásob;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst.
2 nařízení (EHS) č. 1766/92 je možné rozlišovat náhrady podle místa určení; že je proto vhodné stanovit objektivní kritéria, která by vedla ke zrušení náhrad pro některá místa určení;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit den, podle kterého se určí použitelná sazba náhrady; že tento den musí především souviset s okamžikem, kdy byly obiloviny podrobeny kontrole, a pro destilovaná množství následně s každým daňovým obdobím destilace; že náhrada se vyplatí, pokud je formou prohlášení o destilaci prokázáno, že obiloviny byly destilovány; že toto prohlášení musí obsahovat údaje nezbytné pro výpočet náhrad; že první den každého daňového období destilace může být zároveň určující skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient podle článku 6 nařízení (EHS) č.
3813/92;
vzhledem k tomu, že pro účely tohoto nařízení je nutné zjišťovat, že výrobky opustily Společenství, a v některých případech také znát jejich místo určení; že je proto nezbytné použít definici vývozu uvedenou v nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], a důkazy podle nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
vzhledem k tomu, že pro stanovení koeficientu by měla být stanovena povinnost předložit některé důkazy o vývozu lihovin; že se jeví vhodným stanovit, že se při návratu zboží na území Společenství použije článek 2 nařízení Rady (EHS) č.
754/76 ze dne 25. března 1976 o celním režimu pro zboží vracející se na celní území Společenství [7], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1147/86 [8], pokud jsou splněny zvláštní podmínky;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že členské státy sdělí Komisi nezbytné údaje;
vzhledem k tomu, že pro zajištění kontinuity režimu poskytování vývozních náhrad při vývozu dotčených výrobků se toto nařízení použije ode dne 1. července 1993, vyjma nových ustanovení o prohlášení a kontrole a některých sazeb a koeficientů, které se zavádějí tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla pro stanovení a poskytování vývozních náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92, které musí při výrobním procesu povinně stárnout alespoň tři roky.
2. S výhradou čl. 6 odst. 1 se nařízení Rady (EHS) č. 3035/80 [9] nepoužije pro lihoviny uvedené v odstavci 1.
Článek 2
Náhrady podle článku 1 lze poskytovat pro obiloviny, které splňují podmínky stanovené čl. 9 odst. 2 Smlouvy a jsou použity pro výrobu lihovin kódů KN 22083091 a 22083099 vyrobených podle nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 [10].
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "stanovenou dobou destilace" doba, která odpovídá době destilace dohodnuté mezi příjemcem náhrady a celními orgány nebo jinými příslušnými orgány pro účely kontroly spotřební daně (daňové období);
b) "celkovým vyvezeným množstvím" množství lihovin, která splňují podmínky podle čl. 9 odst.
2 Smlouvy, vyvezené do místa určení, na které se vztahuje náhrada.
Důkazy, které se předloží, jsou důkazy uvedené v článku 13 tohoto nařízení;
c) "celkovým množstvím uvedeným na trh" množství lihovin, která splňují podmínky podle čl. 9 odst. 2 Smlouvy, která definitivně opustila výrobní a skladovací zařízení za účelem prodeje pro lidskou spotřebu;
d) "podrobením kontrole" umístění obilovin určených pro výrobu lihovin uvedených v článku 2 do režimu celního dohledu nebo do správního režimu, který poskytuje srovnatelné záruky.
Článek 4
1. Náhrada se poskytne pro množství obilovin, která oprávněné osoby podrobily kontrole a destilovaly ve stanovené době destilace, na která se vztahuje koeficient, jenž je každoročně stanoven pro každý dotčený členský stát a je použitelný pro všechny oprávněné zájemce; tento koeficient vyjadřuje u dotčených lihovin stávající poměr mezi celkovým vyvezeným množstvím a celkovým množstvím dotčených lihovin uvedených na trh na základě zjištěného vývoje těchto množství po tolik let, kolik činí průměrná doba stárnutí dané lihoviny.
Při stanovení množství destilovaných obilovin a koeficientu se nezohlední množství, na něž se vztahuje režim aktivního zušlechťovacího styku.
2. Při výpočtu koeficientu se rovněž zohlední změna zásob některé z lihovin.
3. Koeficient se může lišit podle použitých obilovin.
4. Příslušné orgány pravidelně sledují objem uskutečněných vývozů a objem zásob.
Článek 5
Koeficient uvedený v čl. 4 odst. 1 se stanoví do 1. července každého roku.
Použije se od 1. července do 30. června následujícího roku.
Stanoví se podle údajů poskytnutých členskými státy pro období od 1. ledna do 31. prosince let předcházejících roku, v němž byl koeficient stanoven.
Článek 6
1. Sazba použitelné náhrady je sazba stanovená podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3035/80.
2. Sazba náhrady a zemědělský přepočítací koeficient jsou ty, které jsou použitelné v den, kdy jsou obiloviny podrobeny kontrole.
Pro množství destilovaná v jednotlivých daňových obdobích destilace, která následují po období, v němž byly obiloviny podrobeny kontrole, se však použijí sazby, které byly platné první den každého daňového období dotčené destilace.
Článek 7
1. Je-li to vzhledem k situaci na světovém trhu nebo zvláštním požadavkům některých trhů nezbytné, náhrada se pro některá místa určení zruší.
2. V případě, že je náhrada zrušena podle odstavce 1 nebo je znovu zavedena, se koeficient uvedený v čl. 4 odst. 1 podle potřeby zvýší se nebo sníží úměrně k poměru mezi množstvím vyvezeným v předchozím roce do míst určení, kde se náhrada zrušila nebo byla znovu zavedena, a množstvím celkově vyvezeným v tomtéž roce.
Článek 8
Pro účely tohoto nařízení mohou být obiloviny nahrazeny sladem.
V tom případě je koeficient pro přepočet ječmene na slad 1,30.
Je-li však slad, který je podroben kontrole, zelený slad o obsahu vlhkosti od 43 do 47 %, koeficient pro přepočet zeleného sladu na slad o obsahu vlhkosti 7 % je 0,57.
Článek 9
1. Náhradu lze poskytnout pouze pro palírnu usazenou ve Společenství.
2. Palírna sdělí příslušným orgánům před začátkem každého daňového období destilace prohlášení, které obsahuje všechny údaje nezbytné pro stanovení vývozní náhrady, zejména:
a) druh obilovin nebo sladu podle nomenklatury společného celního sazebníku, případně rozdělené podle stejnorodých šarží;
b) vlastní hmotnost produktů a obsah vlhkosti, rozdělené podle každé položky uvedené písmenu a);
c) potvrzení, že obiloviny splňují podmínky čl. 9 odst. 2 Smlouvy;
d) místo skladování a destilace.
Toto prohlášení lze během daňového období destilace aktualizovat podle vývoje destilace, aby se zohlednil přebytek nebo nedostatek množství, která se skutečně destilovala.
3. Po každém daňovém období destilace palírna předloží příslušným orgánům prohlášení (dále jen "prohlášení o destilaci"), v němž hospodářský subjekt potvrdí, že v daném období destilace destiloval obiloviny uvedené v prohlášení podle odstavce 2 za účelem výroby některé z dotčených lihovin, a uvede množství získaných destilovaných výrobků.
Toto prohlášení potvrdí orgány provádějící kontrolu.
4. Náhrada se vyplatí, pokud se prokáže, že obiloviny byly podrobeny kontrole a destilovány.
5. Hmotnost, která se zohlední při platbě, je vlastní hmotnost obilovin, pokud je jejich obsah vlhkosti nejvýše 15 %.
Je-li obsah vlhkosti použitých obilovin vyšší než 15 % a nejvýše 16 %, zohlední se při platbě vlastní hmotnost snížená o 1 %.
Je-li obsah vlhkosti použitých obilovin vyšší než 16 % a nejvýše 17 %, sníží se vlastní hmotnost o 2 %.
Je-li obsah vlhkosti použitých obilovin vyšší než 17 %, sníží se vlastní hmotnost o 2 % za každý procentní bod vlhkosti nad 15 %.
Pokud jde o jiný slad než o zelený slad uvedený v článku 8, zohlední se při platbě vlastní hmotnost sladu, pokud je jeho obsah vlhkosti nejvýše 7 %.
Pokud je obsah vlhkosti použitého sladu vyšší než 7 % a nejvýše 8 %, zohlední se při platbě vlastní hmotnost snížená o 1 %.
Pokud je obsah vlhkosti sladu vyšší než 8 %, sníží se vlastní hmotnost o 2 % za každý procentní bod vlhkosti nad 7 %.
Referenční metoda Společenství pro stanovení obsahu vlhkosti obilovin a sladu určených pro výrobu lihovin podle tohoto nařízení je metoda uvedená v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [11].
Článek 10
Členské státy přijmou nezbytná opatření pro ověření správnosti prohlášení uvedených v článku 9, jakož i prohlášení o fyzické kontrole obilovin, o destilaci a využití získaného destilovaného výrobku.
Článek 11
1. Vedlejší produkty zpracování jsou osvobozeny od kontroly, pokud se zjistí, že nepřekračují množství obvykle získaných vedlejších produktů.
2. Pokud obiloviny nebo slad nejsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti, náhrada se neposkytne.
Článek 12
1. Náhradu vyplatí členský stát, v němž byla přijata prohlášení uvedená v článku 9.
2. Náhrada se vyplatí pouze na písemnou žádost hospodářského subjektu.
Členské státy mohou pro tento účel předepsat zvláštní formulář.
3. Vyjma případu vyšší moci musí být dokumenty týkající se poskytnutí náhrad podány do dvanácti měsíců ode dne, kdy orgány vykonávající kontrolu potvrdí prohlášení o destilaci, jinak nárok na náhradu propadne.
Článek 13
1. Pro účely článku 4 musí být prokázáno, že množství lihovin, která splňují podmínky podle čl. 9 odst. 2 Smlouvy, byla vyvezena.
2. Použitelné důkazy jsou důkazy podle nařízení (EHS) č. 3665/87.
3. Pro účely tohoto nařízení se "vývozem" rozumí:
- vývoz ve smyslu článků 161 a 162 nařízení (EHS) č. 2913/92
a
- dodávky do míst určení podle článku 34 nařízení (EHS) č. 3665/87.
4. Výrobky, které byly umístěny do předzásobovacího skladu schváleného podle článku 38 nařízení (EHS) č.
3665/87, se rovněž považují za vyvezené. Pokud byly výrobky umístěny do takovýchto skladů, ustanovení článků 38 až 41 se použijí přiměřeně.
Článek 14
1. Lihoviny se považují za vyvezené v den, kdy byly splněny vývozní celní formality.
2. Prohlášení předložené při splnění vývozních celních formalit musí obsahovat zejména:
a) označení lihovin podle kombinované nomenklatury;
b) množství lihovin na vývoz vyjádřená v litrech čistého alkoholu;
c) složení lihovin nebo odkaz na toto složení, podle kterého by bylo možné určit druh použitých obilovin;
d) označení producentského členského státu.
3. Pokud je lihovina získána z různých druhů obilovin a pokud vznikla jejich pozdějším smíšením, pro účely odst. 2 písm. c) stačí tuto skutečnost uvést v prohlášení.
Článek 15
1. Aby mohlo být určité množství lihoviny považováno za vyvezené, musí se doklady podle článku 13 předložit určeným orgánům do šesti měsíců ode dne splnění vývozních celních formalit.
2. Pokud nemohly být doklady předloženy v předepsaných lhůtách, přestože se vývozce snažil je v těchto lhůtách získat, mohou mu být poskytnuty dodatečné lhůty, které nepřekračující celkem šest měsíců.
Pokud se však doklad o vývozu předloží po uplynutí lhůt, které umožňují zaúčtovat vývozy uskutečněné v průběhu téhož kalendářního roku, zaúčtuje se tento vývoz společně s vývozy uskutečněnými v následujícím kalendářním roce.
Článek 16
1. Pokud se použije režim tranzitu Společenství, vztahuje se na nápoje uvedené v čl. 13 odst. 1 režim vnějšího tranzitu.
2. Ve smyslu nařízení (EHS) č. 754/76 se lihoviny uvedené v čl. 13 odst. 1 považují za zboží, pro které byly vývozní celní formality požadované pro poskytnutí náhrad splněny. Tyto nápoje mohou být propuštěny do volného oběhu pouze tehdy, byla-li uhrazena částka odpovídající vyplacené vývozní náhradě.
Článek 17
Použije-li se článek 7, musí se mimo jiné prokázat, že dotčené lihoviny dosáhly místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
V tomto případě je důkazem o dovozu do třetí země, pro niž se náhrada použije, důkaz podle článků 17 a 18 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Článek 18
1. Dotčené členské státy sdělí komisi jméno a adresu subjektů příslušných pro provádění tohoto nařízení.
2. Dotčené členské státy sdělí Komisi do 16. června každého roku tyto údaje:
a) množství obilovin a sladu, která splňují podmínky podle čl. 9 odst. 2 Smlouvy, destilovaná v době od 1. ledna do 31. prosince předchozího roku, rozdělená podle kombinované nomenklatury;
b) množství obilovin a sladu, rozdělená podle kombinované nomenklatury, na něž se v tomtéž období vztahoval režim aktivního zušlechťovacího styku;
c) množství lihovin podle článku 2, rozdělená podle kategorií uvedených v článku 19, množství vyvezená a množství uvedená na trh v tomtéž období;
d) množství lihovin získaných v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku, rozdělená podle kategorií uvedených v článku 19 a vyvezená v tomtéž období do třetích zemí;
e) množství lihovin skladovaná k 31. prosinci předcházejícího roku, jakož i množství výrobků získaných v průběhu téhož období.
3. Dotčené členské státy sdělí rovněž Komisi do 16. října, 16. ledna a 16. dubna každého roku údaje uvedené v písm. a) až d), které odpovídají kalendářním čtvrtletím.
Článek 19
Pro účely článku 18 se:
a) "obilnou whisky" rozumí whisky vyrobená ze sladu a obilovin;
b) "sladovou whisky" rozumí whisky vyrobená výhradně ze sladu;
c) "irskou whiskey kategorie A" rozumí whisky vyrobená ze sladu a obilovin, o obsahu sladu nižším než 30 %;
d) "irskou whiskey kategorie B" rozumí whisky vyrobená z ječmene a sladu, o obsahu sladu vyšším než 30 %;
e) procentní podíl jednotlivých druhů obilovin použitých k výrobě lihovin podle čl. 14 odst. 3 se určí na základě celkového množství jednotlivých druhů obilovin použitých k výrobě lihovin podle článku 2.
Článek 20
Ustanovení článku 1, čl. 4 odst. 1 a článku 10 nařízení Komise (EHS) č. 1842/81 [12] jsou nadále použitelná od 1. července 1993 do dne použití článku 8, čl. 9 odst. 2, 3 a 5 a článku 10 tohoto nařízení.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 15. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl.
6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 [3], pozměněné nařízením (EHS) č. 3550/92 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 3730/87;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3813/92 stanoví použití zemědělského přepočítacího koeficientu k vyjádření zemědělských cen a množství, stanovených v ecu, v národních měnách; že z důvodu existence finančních omezení, která jsou stanovena pro provádění ročního plánu pro dodávky založené na přepočítacích koeficientech ke dni 1. října by měl být zemědělský přepočítací koeficient platný k tomuto dni v zájmu zachování zdrojů přidělených každému členskému státu použit, aby stanovil objem produktů dostupných z intervence a aby přepočítal náklady spojené s dodávkami v rámci dotyčného programu;
vzhledem k tomu, že ve světle zkušeností a v zájmu zajištění zlepšeného použití dostupných zdrojů by mělo být stanoveno, že náklady na přepravu produktů za žádných okolností nemohou dávat podnět k platbám ve formě produktů;
vzhledem k tomu, že za účelem spolehlivého řízení systému by též mělo být učiněno opatření, že nejsou-li v členském státě požadované produkty dostupné, má být vypsáno veřejné nabídkové řízení, které stanoví nejvýhodnější podmínky, za kterých se má uskutečnit jejich dodávání a zejména jejich přeprava v rámci Společenství; že je v takových případech rovněž nutné povolit mobilizaci produktů a jejich dodávání dobročinným organizacím bez první operativní přepravy mezi intervenčními zásobami v různých členských státech;
vzhledem k tomu, že posléze je nezbytné stanovit na jedné straně povinnosti osob zavázaných k dodávkám produktů a na druhé straně, jedná-li se o složení a uvolnění jistot, podmínky platné pro sdělování mezi členskými státy, kterých se týká provádění ročního plánu;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, aby se toto nařízení používalo od začátku období uplatnění distribučního plánu, a to ode dne 1. října 1993;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 2 doplňuje nová věta, která zní:
"Výzva k podávání nabídek musí určit povahu a vlastnosti produktu, který má být dodáván."
2. Ustanovení čl. 4 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Členské státy mohou přijmout ustanovení pro dodávky, ve kterých se připouští i přeprava produktů do skladů dobročinné organizace a popřípadě jejich distribuce příjemcům.
V těchto případech však přeprava podléhá zvláštnímu ustanovení ve výzvě k podávání nabídek uvedené v odstavci 2 a představuje oddělenou část nabídky účastníka veřejného nabídkového řízení zahrnující platbu v hotovosti.
Přepravní náklady navíc nemohou být předmětem platby ve formě produktů."
3. Ustanovení čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce se nahrazuje tímto:
"Přepočet účetní hodnoty produktů, které jsou dány k dispozici z intervence, na národní měnu se uskuteční použitím zemědělského přepočítacího koeficientu platného k 1. říjnu roku, kdy je plán prováděn."
4. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Je-li použit čl. 4 odst. 3, členský stát získá náhradu přepravních nákladů na základě částek stanovených v příloze II."
5. Ustanovení čl. 6 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Náklady uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se členským státům hradí omezeně z dostupných zdrojů k provádění plánu v každém členském státě.
Náklady uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 nemohou být předmětem platby ve formě produktů."
6. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Nejsou-li produkty obsažené v plánu dostupné z intervence v členském státě, kde jsou takové produkty žádány, dotyčný členský stát podá Komisi žádost o převzetí zásob, které jsou dostupné u dodávající intervenční agentury.
V této žádosti poskytne všechny informace nezbytné pro uskutečnění dodávky, včetně informací o produktech, umístění zásob a příslušných množstvích.
Komise může operaci zamítnout nebo požadovat změny.
Žádající členský stát, kterému mají být produkty dodány, učiní výzvu k podávání nabídek k určení nejlevnějších dodavatelských podmínek.
Veřejného nabídkového řízení se musí účastnit nejméně tři účastníci.
Přepravní náklady v rámci Společenství jsou předmětem nabídky zahrnující platbu v hotovosti a nemohou být předmětem platby ve formě produktů.
2. Přepravní náklady v rámci Společenství nese Společenství a členskému státu se hradí na základě částek stanovených v příloze II. Žádost o uhrazení obsahuje veškerou nezbytnou podpůrnou dokumentaci, zejména týkající se přepravy včetně vzdáleností. Výdaje se zaúčtují k tíží částek uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. c). Jsou-li přidělené částky zcela rozděleny, jakékoliv dodatečné financování Společenství k pokrytí přepravních nákladů v rámci Společenství se poskytuje podle čl. 6 odst. 4.
3. Výzva k podávání nabídek uvede možnost, že hospodářský subjekt může podat nabídku na umístění na trhu Společenství se zemědělskými produkty či potravinami, které mají být dodány, a na převzetí produktů z dodávající intervenční agentury, aniž by došlo k přesunu do žádajícího členského státu.
Za těchto okolností nejsou žádné přepravní náklady v rámci Společenství placeny osobě, které byla zakázka na dodávku udělena.
Žádající členský stát sdělí dodavatelskému členskému státu jméno osoby, které byla zakázka na dodávku produktů udělena.
4. Než je zboží odebráno, dodavatel přebírající dodávku složí jistotu, která se rovná intervenční nákupní ceně platné ke dni stanovenému k převzetí produktů s přirážkou 10 %.
Jistota se skládá podle hlavy III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85. [5]
Pro účely hlavy V uvedeného nařízení je prvořadým požadavkem dokončení dodávky v členském státě určení.
Předložení dokumentu o převzetí vystaveného intervenční agenturou určení představuje doklad o dodání produktů.
5. V případě přepravy poskytne členský stát určení dodavatelskému členskému státu jméno smluvní osoby k provedení operace.
Příslušný orgán zajistí, aby bylo zboží řádně pojištěno.
Prohlášení o výdeji vystavené dodavatelskou intervenční agenturou obsahuje jeden z těchto zápisů:
- Transferencia de productos de intervención - aplicación del apartado 5 del artículo 7 del Reglamento (CEE) no 3149/92.
- Overførsel af interventionsprodukter - Anvendelse af artikel 7, stk.
5, i forordning (EØF) nr.
3149/92.
- Transfer von Interventionserzeugnissen - Anwendung von Artikel 7 Absatz 5 der Verordnung (EWG) Nr. 3149/92.
- Μεταφορά προϊόντων παρεμάσεως – εφαρμογή του άρρου 7 παράγραφος 5 του κανονισμού (EOK) αρι.
3149/92.
- Transfer of intervention products - Application of Article 7 (5) of Regulation (EEC) No 3149/92.
- Transfert de produits d’intervention - Application de l’article 7 paragraphe 5 du règlement (CEE) no 3149/92.
- Trasferimento di prodotti di intervento - Applicazione dell‘articolo 7, paragrafo 5 del regolamento (CEE) n. 3149/92.
- Overdracht van interventieprodukten - toepassing van artikel 7, lid 5, van Verordening (EEG) nr.
3149/92.
- Transferência de produtos de intervenção - aplicação do n°. 5 do artigo 7°. do Regulamento (CEE) n°. 3149/92.
6. Výpočet jakýchkoli ztrát se zapisuje do účtů podle čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 [**] Úř. věst. L 350, 14.12.1990, s. 43.."
7. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Částky stanovené v čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 jsou přepočítávají na národní měny použitím zemědělských přepočítacích koeficientů platných k 1. říjnu roku, kdy je plán uskutečňován."
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
Žádosti o platbu se příslušným orgánům v každém členském státě podávají do čtyř měsíců po dokončení dotyčné operace.
V případě, že jsou žádosti podány později, se platba sníží o 20 % s výjimkou případu vyšší moci.
Žádosti podané po více než deseti měsících po dokončení operace nejsou přijímány.
Příslušné orgány provedou platbu do dvou měsíců od přijetí žádosti o platbu."
9. V článku 9 se na konec třetí odrážky doplňuje nová věta, která zní:
"Kontroly uskutečněné v provozovnách označených organizací se týkají nejméně 5 % výdajů vzniklých podle ročního plánu."
10. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Členské státy nejpozději 31. března každého roku zašlou Komisi zprávu o provádění plánu na svém území během předchozího roku.
Zpráva o pokroku obsahuje:
- množství různých produktů odebraných z intervenčních zásob,
- typ, množství a hodnotu zboží distribuovaného příjemcům, přičemž zvlášť uvede nezpracované zboží, zpracované zboží a zboží získané náhradou společně s koeficienty zpracování,
- přepravní náklady,
- správní poplatky,
- počet příjemců v průběhu roku.
Zpráva uvede opatření, která byla učiněna k ověření toho, že distribucí zboží bylo dosaženo stanoveného cíle.
Tato zpráva uvede typ a počet kontrol uskutečněných na místě konečných příjemců plánu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 18. října 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2019/93 stanoví poskytování paušální roční podpory na hektar pro udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv za předpokladu, že olivové háje jsou dobře ošetřované a udržované v dobrých pěstitelských podmínkách; že je tudíž třeba stanovit pravidla pro daný režim podpory včetně podmínek pro poskytování podpory a ustanovení týkajících se kontroly;
vzhledem k tomu, že při daných rozdílech v pěstitelských postupech a tradičních metodách musí být podmínky pro řádné udržování olivových hájů vycházet z udržovacích činností, uznaných jako nezbytné podle místních postupů a tradic;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Paušální podpora na hektar pro udržování olivových hájů, stanovená v článku 11 nařízení (EHS) č. 2019/93, se poskytuje na oblasti:
a) s hustotou výsadby nejméně 50 stromů na hektar;
b) v nichž se podle místních postupů a tradic jsou náležitým způsobem vykonávány činnosti považované za nezbytné pro řádnou údržbu olivových hájů;
c) které jsou v případě olivových hájů určených pro produkci olivového oleje předmětem prohlášení o sklizni podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 [2];
d) které jsou předmětem žádosti o podporu podle článku 2.
Článek 2
1. Zainteresovaní pěstitelé podají příslušnému orgánu žádost o podporu nejpozději dnem 15. června každého roku.
Uvedenou žádost na rok 1993 je však nutno podat nejpozději dnem 30. listopadu 1993.
S výjimkou případů vyšší moci, pokud je žádost podána po řádném termínu, částka podpory, na kterou by producentovi vznikl nárok, kdyby žádost podal včas, se sníží o 1 % za každý pracovní den.
Jestliže prodlení přesáhne 20 dnů, žádost není možné přijmout.
Podpora se vyplácí každoročně v období od 16. října do 30. listopadu.
Platba za rok 1993 se však provádí nejpozději dnem 31. prosince 1993.
2. Žádost o podporu bude obsahovat alespoň tyto údaje:
- příjmení, jméno a adresu žadatele,
- obdělávaná plocha v hektarech,
- počet daných olivovníků,
- odkaz na poslední předložené prohlášení o sklizni v případě olivových hájů určených pro produkci olivového oleje,
- katastrální číslo parcely pozemku nebo rovnocenný údaj uznávaný orgánem zodpovědným za kontrolu pěstitelských ploch.
Článek 3
Řecko provede správní kontroly a kontroly na místě za účelem ověření toho, zda byly dodrženy podmínky pro udělení podpory.
Kontroly na místě musí zahrnout pro každý Nomos nejméně 10 % předložených žádostí o podporu.
Tento procentní podíl se ale omezí na 5 % v prvním hospodářském roce uplatňování.
Pokud dotyčný Nomos vykáže významné množství nesrovnalostí, příslušné orgány provedou další kontroly v daném roce a zvýší procentní podíl žádostí, které se zkontrolují pro tento Nomos v příštím roce.
Žádosti vybrané pro kontroly na místě se stanoví příslušným orgánem, zejména na základě analýzy rizik s tím, že uvedené orgány zabezpečí, že vzorek bude reprezentativní.
Kontroly na místě zahrnují:
- přeměření všech ploch, na které se žádost vztahuje,
- ověření udržování olivových hájů v řádných pěstitelských podmínkách,
- ověření plnění podmínky minimální hustoty výsadby.
Článek 4
1. Jestliže se zjistí, že skutečná plocha je větší než plocha uvedená v žádosti o podporu, podpora se vypočte na základě plochy uvedené v žádosti.
2. Jestliže kontroly prokáží, že plocha uvedená v žádosti přesahuje skutečně zjištěnou plochu nejvýše o 20 %, podpora se vypočte na základě skutečně zjištěné plochy, snížené o zjištěný rozdíl.
3. Je-li rozdíl větší než limit uvedený v odstavci 2, žádost na daný rok se zamítá.
Pokud byla žádost navíc úmyslně falšovaná nebo pokud se žadatel dopustil hrubé nedbalosti při jejím vyplňování, nemá v následujícím roce nárok na podporu.
4. Podpora se neposkytne, nejsou-li dodrženy podmínky týkající se řádné péče o olivové háje nebo minimální hustoty výsadby.
5. Jestliže kontrolu nelze provést vinou určitého jednání žadatele, podpora na dotyčný rok se neposkytne, s výjimkou případů vyšší moci.
Zúčastněná strana musí příslušným orgánům předložit písemný důkaz o faktorech představujících vyšší moc do deseti dnů ode dne stanoveného pro kontrolu.
Článek 5
Dnem 31. prosince každého roku Řecko oznámí Komisi:
1. počet žádostí o podporu a celkovou plochu, na niž je poskytována pomoc, v hektarech a podle územních jednotek Nomos;
2. procentní podíl žádostí a ploch, které byly zkontrolovány;
3. počet žádostí a nesrovnalostí a ploch, kterých se tyto týkají.
Pro rok 1993 však tyto údaje musí být dodány nejpozději dnem 28. února 1994.
Článek 6
1. Neoprávněně vyplacené částky vrátí jejich příjemce příslušným orgánům společně s úrokem za dobu, která uplyne mezi platbou a jejím navrácení.
Použije se úroková sazba používaná při podobných případech vymáhání podle vnitrostátních právních předpisů.
2. Vrácené částky a příslušné úroky se platí u platebních agentur, které je odečítají od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem v poměru k finančnímu příspěvku Společenství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4] by měla Rada zavést kontrolní režim Společenství;
vzhledem k tomu, že předpokladem úspěšnosti společné rybářské politiky je zavedení účinného kontrolního režimu, který postihne všechny oblasti této politiky;
vzhledem k tomu, že k dosažení tohoto cíle by se měla stanovit pravidla, podle kterých bude prováděna kontrola opatření k zachování a řízení zdrojů, strukturálních opatření a opatření týkajících se společné organizace trhu, jakož i určitá ustanovení postihující nedodržování opatření, která musejí platit pro celé odvětví rybolovu, od producenta ke spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že tento režim může přinést očekávaný výsledek pouze v případě, že představitelé odvětví uznají jeho oprávněnost;
vzhledem k tomu, že za provádění kontrol odpovídají především jednotlivé členské státy; že i Komise je povinna dbát na to, aby členské státy prováděly kontrolu a zamezovaly porušování předpisů přiměřeným způsobem; že je v důsledku toho nutné ji vybavit finančními, právními a legislativními prostředky, jež jí umožní plnit co nejúčinněji tento úkol;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při provádění nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987 o zavedení některých kontrolních opatření vztahujících se na rybolovné činnosti [5] prokázala, že je nutné zpřísnit kontrolu používání pravidel zachování rybolovných zdrojů;
vzhledem k tomu, že dodržování opatření k zachování a řízení rybolovných zdrojů si vyžaduje zvýšenou odpovědnost všech subjektů působících v odvětví rybolovu;
vzhledem k tomu, že politika řízení rybolovných zdrojů, která vychází především z hodnot celkového přípustného odlovu (TAC), z kvót a technických opatření, musí být doplněna řízením intenzity rybolovu, což zahrnuje i kontrolu lovných činností a kapacit;
vzhledem k tomu, že dohled nad všemi úlovky a jejich vykládkou je možno zaručit, pokud budou členské státy povinně provádět ve všech svých mořských vodách kontrolu činností plavidel Společenství a všech činností s tím souvisejících, což umožní prověřovat provádění právních předpisů v oblasti společné rybářské politiky;
vzhledem k tomu, že má prvořadou důležitost, aby členské státy při provádění kontrol rybolovných činností na moři spolupracovaly na operační úrovni a umožnily tak účinnou a finančně únosnou kontrolu zejména operací probíhajících ve vodách, které nespadají do jurisdikce nebo svrchovanosti určitého členského státu;
vzhledem k tomu, že provádění společné rybářské politiky vyžaduje zavedení kontrolních opatření pro plavidla plující pod vlajkou třetích zemí operujících ve vodách Společenství, a to především režim sdělování údajů o pohybu plavidel a o živočišných druzích nacházejících se na jejich palubě, aniž je dotčeno právo pokojného průjezdu pobřežním mořem a svoboda plavby v pásmu rybolovu sahajícím až do vzdálenosti 200 námořních mil;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že členské státy provádějí ve spolupráci s Komisí pilotní projekty týkající se některých kategorií plavidel, umožní Radě učinit do 1. ledna 1996 rozhodnutí o tom, zda je nutné zavést systém satelitního sledování nebo jiný systém;
vzhledem k tomu, že k řízení rybolovu prostřednictvím stanovení TAC je nutné mít podrobné údaje o složení úlovků, tyto údaje jsou rovněž nezbytné i pro ostatní postupy uvedené v nařízení (EHS) č.
3760/92; že by proto velitel každého plavidla měl vést lodní deník;
vzhledem k tomu, že členský stát vykládky musí mít možnost kontrolovat vykládky na jeho území a že k tomuto účelu by měla plavidla zapsaná v rejstříku jiných členských států oznámit členskému státu vykládky svůj úmysl provést vykládku na jeho území;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v okamžiku vykládky upřesnit a potvrdit údaje z lodních deníků; že k tomuto účelu je nutné, aby osoby pověřené vykládkou a uvedením úlovku na trh úředně ohlásily množství úlovku vyloženého nebo přeloženého na jiné plavidlo, nabídnutého k prodeji nebo nakoupeného;
vzhledem k tomu, že za účelem stanovení odchylek od povinnosti vést lodní deník nebo vyplňovat prohlášení o vykládce malými rybářskými plavidly, pro které by tato povinnost mohla představovat neúměrné zatížení vzhledem k jejich lovné kapacitě, je nutné, aby každý členský stát kontroloval činnosti těchto plavidel pomocí plánu namátkové kontroly;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění dodržování opatření k zachování zdrojů a obchodních opatření Společenství, by měl být ke všem produktům rybolovu vyloženým nebo dovezeným do Společenství přiložen, až do prvního uvedení do prodeje, přepravní doklad udávající jejich původ;
vzhledem k tomu, že omezení odlovu musejí být řízena jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství; že by členské státy měly zaznamenávat vykládky a sdělovat tyto údaje elektronickou cestou Komisi; že je proto nezbytné stanovit odchylky od této povinnosti u malých objemů vykládaného úlovku, u nichž by elektronické zasílání údajů představovalo pro orgány členských států neúměrnou administrativní a finanční zátěž;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění zachování a řízení všech využívaných zdrojů mohou být ustanovení týkající se lodních deníků, prohlášení o vykládce a o prodeji, jakož i údaje týkající se překládek a zaznamenávání úlovků, rozšířena i na populace, na které se nevztahuje TAC ani množstevní kvóta;
vzhledem k tomu, že členské státy musejí být informovány o výsledcích činnosti jejich plavidel ve vodách spadajících do jurisdikce třetích zemí nebo v mezinárodních vodách; že by se proto na velitele těchto plavidel měly vztahovat povinnosti týkající se lodních deníků a prohlášení o vykládce a překládce; že údaje získané členskými státy by měly být předány Komisi;
vzhledem k tomu, že řízení sběru a zpracování dat je podmíněno vytvořením počítačových databází umožňujících především křížovou kontrolu dat; že Komise a její zmocněnci proto musejí mít elektronický přístup k těmto databázím za účelem prověření těchto dat;
vzhledem k tomu, že nemůže být náležitě zaručeno dodržování ustanovení týkajících se používání lovných zařízení, nachází-li se na palubě sítě o různé velikosti ok, ledaže by se na ně vztahovala doplňující kontrolní opatření; že by pro různé druhy rybolovu měla být stanovena zvláštní pravidla, např. pravidlo o jednotné rybářské síti;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby v případě, kdy dojde k vyčerpání kvóty některého členského státu nebo k vyčerpání samotného TAC, byl rybolov z rozhodnutí Komise zastaven;
vzhledem k tomu, že je třeba nahradit újmu způsobenou členskému státu tím, že ačkoli nevyčerpal svou kvótu, svůj příděl nebo svou část populace nebo skupiny populací, byl rybolov z důvodu vyčerpání TAC zastaven; že k tomuto účelu by měl být stanoven systém náhrad;
vzhledem k tomu, že v případě, kdy osoby odpovědné za rybářská plavidla nedodrží ustanovení tohoto nařízení, je třeba zajistit, aby byla tato plavidla podrobena doplňkovým kontrolním opatřením majícím za cíl zachování zdrojů;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinného provedení přijatých opatření by měly být stanoveny ohlašovací postupy v souladu s cíly a strategiemi řízení uvedenými ve článku 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 použitelnými na členský stát, který překročil svoji kvótu odlovu;
vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů společné rybářské politiky je přizpůsobení kapacity rybolovu dostupným zdrojům; že podle článku 11 nařízení (EHS) č.
3760/92 je úkolem Rady stanovit cíle a strategie restrukturalizace intenzity rybolovu; že je také nutné zajistit, aby byla dodržována opatření týkajících se společné organizace trhu, a to především ze strany osob, kterých se použití těchto opatření týká; že je proto nezbytné, aby každý členský stát prováděl kromě finančních kontrol, již stanovených právními předpisy Společenství, také technické kontroly, aby bylo zajištěno dodržování ustanovení přijatých Radou;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit obecná pravidla, na jejichž základě by inspektoři Společenství jmenovaní Komisí mohli dohlížet na jednotné uplatňování pravidel Společenství a prověřovat kontroly provedené příslušnými orgány členských států;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit objektivitu prověřování, musí být inspektorům Společenství umožněno, aby mohli za určitých podmínek plnit své úkoly nezávisle a bez předběžného upozornění, což jim umožní prověřovat kontrolní operace prováděné příslušnými orgány členských států; že tato prověřování nebudou v žádném případě zahrnovat kontroly fyzických osob;
vzhledem k tomu, kroky podniknuté v případě porušení předpisů se mohou v jednotlivých členských státech lišit a vyvolávat tak u rybářů pocit nerovného zacházení; že neexistence odrazujících sankcí v určitých členských státech snižuje účinnost prováděných kontrol a že je s ohledem na tuto skutečnost nutné, aby členské státy přijaly všechna potřebná a nediskriminační opatření mající za cíl předcházet nesrovnalostem a postihovat je, a to zejména prostřednictvím zavedení režimu sankcí, jež by účinně zbavovaly porušovatele předpisů jejich hospodářského zisku, který jim z porušení plyne;
vzhledem k tomu, že nepostihuje-li členský stát vykládky účinně nesrovnalosti, snižuje tím možnost členského státu vlajky zajistit dodržování režimu zachování a řízení rybolovných zdrojů; že je proto nezbytné stanovit, aby byly protiprávně získané úlovky odepsány z kvóty členského státu vykládky, pokud tento stát neuplatnil účinný právní postup;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly pravidelně Komisi předkládat zprávy o své inspekční činnosti a o přijatých opatřeních v případě porušení opatření Společenství;
vzhledem k tomu, že je pro některá opatření uvedená v tomto nařízení nutné přijmout prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že je nutné zaručit důvěrnost údajů získaných v rámci tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že se toto nařízení nesmí dotýkat vnitrostátních kontrolních předpisů, které, přestože zasahují do oblasti působnosti tohoto nařízení, mají větší rozsah než minimální opatření tohoto nařízení, jsou-li ovšem tyto vnitrostátní předpisy v souladu s právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno nařízení (EHS) č. 2241/87, avšak s výjimkou článku 5 uvedeného nařízení, který zůstane v platnosti až do přijetí seznamů uvedených v čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit přechodné období k provedení zvláštních ustanovení uvedených v některých článcích a umožnit tak příslušným orgánům jednotlivých členských států, aby přijaly vlastní postupy a přizpůsobily je požadavkům nového nařízení;
vzhledem k tomu, že ustanovení některých článků, týkají-li se lovných operací ve Středozemním moři, kde ještě nebyla plně použita společná rybářská politika, vstoupí v platnost dne 1. ledna 1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Za účelem zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky se stanoví režim Společenství, který zahrnuje zejména ustanovení o technické kontrole:
- opatření k zachování a řízení zdrojů,
- strukturálních opatření,
- opatření týkajících se společné organizace trhu,
jakož i určitá ustanovení o účinnosti sankcí použitelných v případě nedodržení výše uvedených opatření.
2. Za tímto účelem přijme každý členský stát v souladu s předpisy Společenství patřičná opatření k zajištění účinnosti tohoto režimu.
Příslušným orgánům pak poskytne dostatečné prostředky, aby mohly plnit inspekční a kontrolní úkoly vymezené v tomto nařízení.
3. Režim se vztahuje na všechny lovné činnosti a na všechny činnosti s tím související prováděné na území členských států a v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, včetně činností vykonávaných plavidly plujících pod vlajkou třetí země nebo zapsaných v rejstříku třetí země, aniž je dotčeno právo pokojného průjezdu pobřežními vodami a svoboda plavby v pásmu rybolovu sahajícím až do vzdálenosti 200 námořních mil; režim se vztahuje též na činnosti vykonávané rybářskými plavidly Společenství ve vodách třetích zemí nebo na volném moři, aniž jsou dotčena zvláštních ustanovení dohod o rybolovu uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi nebo mezinárodních úmluv, kterých je Společenství smluvní stranou.
HLAVA I
Inspekce a kontroly rybářských plavidel a jejich činnosti
Článek 2
1. Aby bylo zajištěno dodržování všech platných právních předpisů týkajících se opatření k zachování zdrojů a kontrolních opatření, kontroluje každý členský stát na svém území a v mořských vodách pod jeho svrchovaností nebo jurisdikcí rybolov a činnosti s ním související.
Provádí inspekce rybářských plavidel, kontroluje všechny činnosti, zejména vykládku, prodej, převoz a uskladnění ryb a záznamy o vykládce a prodeji, čímž umožní prověřování provádění tohoto nařízení.
2. Na rybářská plavidla schopná vykonávat lovné činnosti, plující pod vlajkou třetí země a operující v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členského státu se vztahuje režim sdělování údajů o pohybu plavidla a o úlovcích uložených na plavidle.
Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá za účelem dodržování těchto postupů.
3. Každý členský stát kontroluje činnosti těchto plavidel mimo rybolovné pásmo Společenství v případě, že je tato kontrola nezbytná k dodržování pravidel Společenství použitelných v těchto vodách.
4. Členské státy koordinují svoji kontrolní činnost, aby byla zajištěno, že prohlídka bude co nejúčinnější a nejhospodárnější.
Za tímto účelem mohou vytvořit společné inspekční programy umožňující jim provádět prohlídky rybářských plavidel Společenství ve vodách uvedených v odstavcích 1 a 3.
Přijmou opatření umožňující pravidelné vzájemné sdělování zjištěných skutečností mezi příslušnými orgány členských států a Komisí.
Článek 3
1. Ve snaze zlepšit účinnost dohledu nad rybolovnými činnostmi, rozhodne Rada do 1. ledna 1996 postupem podle článku 43 Smlouvy, zda, do jaké míry a k jakému datu bude pro rybářská plavidla Společenství zaveden systém nepřetržitého sledování polohy řízený z pozemního stanoviště nebo ze satelitu a používající k přenosu dat satelit.
2. Aby mohlo být posouzeno jakou technologii pro výše uvedený systém použít a která plavidla do něj začlenit, uskuteční členské státy ve spolupráci s Komisí do 30. června 1995 pilotní projekty.
K tomuto účelu členské státy zajistí, aby byl pro některé kategorie rybářských plavidel Společenství zaveden systém nepřetržitého sledování polohy řízený z pozemního stanoviště nebo ze satelitu a používající k přenosu dat satelit.
Členské státy mohou současně uskutečnit pilotní projekty, které vyhodnotí používání přístrojů automaticky zaznamenávajících polohu.
3. Při uskutečňování pilotních projektů uvedených v odstavci 2 přijme členský stát, pod jehož vlajkou plavidlo pluje nebo v němž je plavidlo zapsáno do rejstříku, opatření potřebná tomu, aby zajistil, že údaje přenášené jeho rybářskými plavidly nebo z nich získané se zaznamenají v podobě snímatelné počítačem, bez ohledu na vody, ve kterých operují nebo přístav, ve kterém se nacházejí.
Nacházejí-li se jeho plavidla ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci jiného členského státu, členský stát vlajky neprodleně zajistí předání těchto údajů příslušným orgánům dotčeného členského státu.
4. Prováděcí pravidla k pilotním projektům se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 4
1. Inspekce a kontroly podle článku 2 provádí každý z členských států na vlastní účet s pomocí inspekčního systému, který si sám určí.
Při výkonu úkolů, které jim byly svěřeny, dohlížejí členské státy na dodržování ustanovení a opatření uvedených v článku 2.
Kromě toho jednají tak, aby jakkoli neoprávněně nezasahovaly do běžných rybolovných činností.
Rovněž dbají na to, aby při výběru odvětví a plavidel, která mají být podrobena inspekci, nedocházelo k žádné diskriminaci.
2. Osoby odpovědné za rybářská plavidla, zařízení nebo za dopravní prostředky, které jsou předmětem inspekce, spolupracují tak, že usnadňují inspekci prováděnou v souladu s odstavcem 1.
Článek 5
V souladu s postupem uvedeným v článku 36 je možno stanovit prováděcí pravidla k článků 2, 3 a 4, zejména pokud jde o:
a) identifikaci úředně jmenovaných inspektorů, inspekčních plavidel a všech dalších prostředků sloužících k inspekci téhož typu, kterého může členský stát využít;
b) postup, kterým se musejí řídit inspektoři a velitelé rybářských plavidel, přeje-li si inspektor provést prohlídku plavidla;
c) postup, kterým se musejí řídit inspektoři, kteří se nacházejí na rybářském plavidle a provádějí inspekci plavidla, jeho lovných zařízení a úlovků;
d) zprávy, kterou mají inspektoři za povinnost vypracovat po každé prohlídce provedené na plavidle;
e) značení a identifikaci rybářských plavidel a jejich lovných zařízení;
f) vystavování osvědčení o charakteristických znacích rybářských plavidel, jež souvisejí s výkonem rybolovných činností;
g) zaznamenávání údajů o poloze rybářských plavidel a přenos těchto dat členským státům a Komisi;
h) režim sdělování údajů o pohybech plavidel a o produktech rybolovu nacházejících se na palubě, který platí pro plavidla plující pod vlajkou třetí země.
HLAVA II
Sledování úlovků
Článek 6
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství lovících rybí populace nebo skupiny populací vedou lodní deník, do něhož zaznamenávají především množství jedinců každého druhu ulovených a uskladněných na palubě, datum a místo výlovu (statistický obdélník ICES) jakož i typ použitého lovného zařízení.
2. Do lodního deníku se podle odstavce 1 zaznamenávají druhy, na které se vztahují TAC nebo kvóty, jakož i ostatní druhy uvedené na seznamech, které Rada přijme kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
3. Velitelé rybářských plavidel Společenství do lodního deníku zaznamenávají množství odlovená na moři, datum a místo výlovu a druhy uvedené v odstavci 2.
Objem ryb vrácených do moře lze zaznamenávat pro účely vyhodnocení.
4. Velitelé rybářských plavidel Společenství o celkové délce nižší než deset metrů jsou zproštěni povinností uvedených v odstavcích 1 a 3.
5. Rada může kvalifikovanou většinou na návrh Komise přijmout další odchylky nad rámec odchylek uvedených v odstavci 4.
6. Každý členský stát provádí namátkové kontroly činností rybářských plavidel zproštěných povinností uvedených v odstavcích 4 a 5, aby tak zajistil dodržování platných předpisů Společenství.
Za tímto účelem vypracuje každý členský stát plán namátkových kontrol, který předá Komisi.
Výsledky provedených kontrol jsou pravidelně sdělovány Komisi.
7. Velitelé rybářských plavidel Společenství zaznamenávají údaje podle odstavců 1 a 3 buď v podobě snímatelné počítačem nebo na papír.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36, zejména pak, v některých přesně určených případech, vymezení jiného zeměpisného území než statistického obdélníku ICES.
Článek 7
1. Velitel rybářského plavidla Společenství, který zamýšlí využít prostory pro vykládku nacházející se v jiném členském státě, než je jeho stát vlajky, musí oznámit příslušným orgánům tohoto členského státu alespoň dvě hodiny předem:
- prostory pro vykládku a předpokládanou dobu příjezdu,
- množství každého druhu ryb určených k vykládce.
2. Pokud by velitel podle odstavce 1 neučinil výše uvedené oznámení, příslušné orgány na něj mohou uvalit patřičné sankce.
3. Komise může, v souladu s postupem podle odstavce 36, některé kategorie rybářských plavidel Společenství zprostit na omezenou dobu, kterou lze prodloužit, povinnosti uvedené v odstavci 1 nebo jim může stanovit jinou oznamovací lhůtu s ohledem na, kromě jiného, vzdálenost mezi lovištěm, místem pro vykládku a přístavy, ve kterých jsou příslušná plavidla zapsaná do rejstříku nebo registrovaná.
Článek 8
1. Velitel nebo zástupce velitele každého rybářského plavidla Společenství, jehož celková délka je 10 metrů nebo vyšší, předá, po každém vyplutí a do 48 hodin po vykládce, příslušným orgánům členského státu vykládky prohlášení. Velitel zodpovídá za přesnost údajů v prohlášení, v němž musí být uvedeno alespoň vyložené množství každého druhu ryb podle čl. 6 odst. 2 a oblast výlovu.
2. Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout o vztažení povinnosti uvedené v odstavci 1 i na plavidla o celkové délce nižší než 10 metrů.
Rovněž také může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout o odchylkách z povinnosti uvedené v odstavci 1 pro některé kategorií plavidel o celkové délce 10 metrů nebo vyšší, jež vykonávají některé zvláštní rybolovné činnosti.
3. Každý členský provádí namátkové kontroly činnosti rybářských plavidel zproštěných povinnosti podle odstavce 1, aby tak zajistil dodržování platných předpisů Společenství.
Za tímto účelem vypracuje každý členský stát plán namátkových kontrol, který předá Komisi.
Výsledky provedených kontrol jsou pravidelně sdělovány Komisi.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 9
1. Dražební střediska nebo jiné organizace schválené členskými státy, které zajišťují první prodej produktů rybolovu vyložených v některém z členských států, předloží při prvním prodeji příslušným orgánům členského státu, na jehož území jsou produkty poprvé uvedeny na trh, doklad o prodeji, za jehož přesnost nesou odpovědnost výše uvedené organizace.
Tato odpovědnost se omezuje na údaje získané v souladu s odstavcem 3.
2. Pokud k prvnímu uvedení na trh produktů rybolovu vyložených v členském státě došlo jinak, než je uvedeno v odstavci 1, vyložené produkty rybolovu si kupující nemůže převzít, dokud není doklad o prodeji předložen příslušným orgánům nebo jiným schváleným orgánům členského státu, na jehož území k tomuto úkonu došlo.
Za přesnost údajů podle odstavce 3 uvedených v dokladu o prodeji odpovídá kupující.
3. Doklady o prodeji uvedené v odstavcích 1 a 2 obsahují alespoň tyto údaje:
- u všech druhů, je-li to nutné, velikost nebo hmotnost, jakost, úpravu a čerstvost,
- cenu a jakost při prvním prodeji u každého druhu zvlášť a, je-li nutné, obojí v závislosti na velikosti nebo hmotnosti, jakosti, úpravě a čerstvosti,
- je-li nutné i určení produktů stažených z trhu (vedlejší produkty, lidská spotřeba, převedení),
- jméno prodávajícího a kupujícího,
- místo a datum prodeje.
4. Tyto doklady o prodeji se vyplní a předají v souladu s právními předpisy členského státu vykládky způsobem a za podmínek prodeje, které umožní zahrnutí těchto údajů:
- vnější identifikace a jméno rybářského plavidla, které dané produkty vyložilo;
- jméno vlastníka plavidla nebo velitele plavidla;
- přístav a datum vykládky.
5. Doklady o prodeji uvedené v odstavci 1 se předloží do 48 hodin po prodeji příslušným orgánům nebo jiným schváleným organizacím členského státu v elektronické nebo písemné podobě.
6. Příslušné orgány uschovají jednu kopii každého dokladu o prodeji po dobu jednoho roku počínaje rokem následujícím po roce, ve kterém byly údaje předané příslušným orgánům zaznamenány.
7. Komise může postupem podle článku 36 přiznat odchylku od povinnosti předkládat příslušným orgánům nebo jiným schváleným organizacím členského státu doklad o prodeji v případě produktů rybolovu, které byly vyloženy z rybářských plavidel Společenství určitých kategorií, jež mají celkovou délku nižší než 10 metrů.
Tyto odchylky lze přiznat pouze v případě, že daný členský stát zavedl přijatelný kontrolní systém.
8. Kupující, který získá produkty, jež následně neuvede na trh, ale použije výlučně k osobní spotřebě, je zproštěn povinností uvedených podle odstavce 2.
9. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 10
1. a) Rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země nebo zapsaná v rejstříku třetí země, která mají povoleno lovit v mořských vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu, vedou lodní deník, do kterého zaznamenávají údaje podle článku 6.
b) Každý členský stát dohlíží na to, aby velitel nebo zástupce velitele rybářského plavidla plujícího pod vlajkou třetí země nebo zapsaného v rejstříku třetí země předložil během vykládky příslušným orgánům členského státu, jehož místo pro vykládku využívá, prohlášení o vyloženém množství s uvedením data a místa každého výlovu, prohlášení, jehož správnost potvrzuje velitel plavidla nebo jeho zástupce.
c) Velitel rybářského plavidla plujícího pod vlajkou třetí země nebo zapsaného v rejstříku třetí země je povinen příslušným orgánům členského státu, jehož místo pro vykládku chce využít, sdělit hodinu připlutí do přístavu vykládky nejméně 72 hodin předem.
Vykládku nebude možno provést, pokud příslušné orgány tohoto členského státu nepotvrdily příjem výše uvedeného oznámení.
Členské státy stanoví prováděcí pravidla k tomuto bodu a oznámí je Komisi.
2. Komise může v souladu s postupem podle článku 36 některé kategorie rybářských plavidel třetích zemí zprostit na omezenou dobu, kterou lze prodloužit, povinnosti uvedené v odst. 1 písm. c) nebo jim může stanovit jinou oznamovací lhůtu s ohledem na, kromě jiného, vzdálenost mezi lovištěm, místem pro vykládku a přístavy, ve kterých jsou příslušná plavidla zapsaná do rejstříku nebo registrovaná.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí aniž jsou dotčena ustanovení dohod o rybolovu uzavřených mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi.
Článek 11
1. Aniž jsou dotčeny články 7, 8 a 9 velitel rybářského plavidla Společenství,
- ze kterého se překládá na jiné plavidlo (dále jen "přijímající plavidlo") jakékoli množství úlovku populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje TAC nebo kvóta, bez ohledu na místo překládky, nebo
- které provádí vykládku takových množství mimo území Společenství,
informuje v okamžiku překládky nebo vykládky členský stát, pod jehož vlajkou jeho plavidlo pluje nebo v němž je zapsáno do rejstříku, o dotčených druzích a množstvích, jakož i o datu překládky nebo vykládky a o místě výlovu odkazem na nejmenší pásmo, na které se vztahuje TAC nebo kvóta.
2. Velitel přijímajícího plavidla informuje příslušné orgány členského státu o velikosti úlovku z populace nebo skupiny populací, na něž se vztahuje TAC nebo kvóta, nejpozději 24 hodin před začátkem, jakož i na konci překládky nebo řady překládek, které probíhají v přístavu nebo v mořských vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu.
Velitel přijímajícího plavidla uchová údaje o velikosti úlovku z populace nebo skupin populací, na něž se vztahuje TAC nebo kvóta, datum přijetí tohoto úlovku a údaje o plavidlu, z něhož byl úlovek na přijímající plavidlo přeložen.
Tato povinnost je považována za splněnou tím, že se uchovají kopie prohlášení o překládce, dodané v souladu s postupy upravujícími záznam údajů o úlovcích ryb členskými státy.
Na konci překládky nebo řady překládek předá velitel přijímajícího plavidla tyto údaje výše uvedeným příslušným orgánům ve lhůtě 24 hodin.
Velitel přijímajícího plavidla si uchová též údaje o velikosti úlovku z populace nebo skupiny populací, na něž se vztahuje TAC nebo kvóta, který se překládá přijímajícím plavidlem na třetí plavidlo, a informuje výše uvedené příslušné orgány o této překládce nejméně s 24 hodinovým předstihem.
Po provedení překládky informuje velitel plavidla tyto orgány o velikosti přeloženého úlovku.
Velitel přijímajícího plavidla a velitel výše uvedeného třetího plavidla umožní příslušným orgánům, aby si prověřily přesnost informací a údajů vyžadovaných v souladu s tímto odstavcem.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření za účelem prověření přesnosti údajů přijatých podle odstavce 1 a 2 a případně informují členský/é stát/y, ve kterém/ých jsou přijímací plavidlo a překládající rybářské plavidlo zapsány nebo pod jehož vlajkou plují, o těchto údajích a o výsledku prověření.
4. Odstavce 2 a 3 se použijí rovněž na plavidlo plující pod vlajkou třetí země nebo zapsané ve třetí zemi.
Článek 12
Pokud k překládce nebo vykládce musí dojít po více než patnácti dnech od výlovu, údaje uvedené ve článcích 8 a 11 se předají příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou plavidlo pluje, nebo členského státu, v němž je plavidlo zapsáno, a to nejpozději do patnácti dnů od výlovu.
Článek 13
1. Ke všem produktům rybolovu vyloženým nebo dovezeným do Společenství, buď v surovém stavu, nebo po zpracování na plavidle, které jsou převáženy na jiné místo než je místo vykládky nebo dovozu, se až do doby prvního prodeje přikládá doklad vystavený přepravcem.
2. Tento doklad obsahuje údaje o:
a) původu zásilky (jméno plavidla a jeho vnější identifikace);
b) místo určení zásilky (zásilek) a označení dopravního prostředku;
c) množství ryb (v kilogramech zpracované hmotnosti) u každého přepravovaného druhu, jméno příjemce a místo a datum nakládky.
3. Každý přepravce musí dbát na to, aby doklad uvedený v odstavci 1 obsahoval alespoň všechny údaje uvedené v odstavci 2.
4. Přepravce je zproštěn povinnosti podle odstavce 1, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a) doklad uvedený v odstavci 1 je nahrazen jednou kopií některého z prohlášení uvedených ve článku 8 nebo 10 o přepravovaných množstvích;
b) doklad uvedený v odstavci 1 je nahrazen jednou kopií dokladu T 2 M uvádějícího původ přepravovaného množství.
5. Příslušné orgány členského státu mohou přiznat odchylku z povinnosti uvedené v odstavci 1, pokud jsou množství produktů rybolovu přepravována uvnitř přístavního areálu nebo v okruhu nepřesahujícím 20 km od místa vykládky.
6. Každý členský stát provádí na svém území namátkové kontroly s cílem prověřit, zda jsou dodržována ustanovení tohoto článku.
7. Členské státy koordinují svoji kontrolní činnost, aby byla inspekce prováděna co nejúčinněji a nejhospodárněji.
Za tímto účelem dohlížejí členské státy především na přesuny zboží, na které byly upozorněny v tom smyslu, že by mohly být předmětem operací, jež jsou v rozporu s právními předpisy Společenství.
Článek 14
1. Členské státy dbají na to, aby byly všechny vykládky provedené v členském státě podle článků 8, 9 a 10 zaznamenány.
Za tímto účelem jsou oprávněny požadovat, aby bylo první uvedení na trh provedeno prostřednictvím prodeje ve veřejné dražbě.
2. Nejsou-li vyložená množství produktů rybolovu poprvé uvedena na trh prostřednictvím prodeje ve veřejné dražbě v souladu se čl. 9 odst. 2, ujistí se členské státy o tom, že dotčená množství jsou oznámena dražebním střediskům nebo jiným organizacím schváleným členskými státy.
3. Údajů týkající se množství produktů rybolovu vyložených některými kategoriemi plavidel, na které se vztahují odchylky podle článků 7 a 8, nebo množství vyložených v přístavech, které nemají k dispozici dostatečně rozvinutou technickosprávní infrastrukturu umožňující zaznamenávání vykládek, mohou být vyňaty z povinnosti je zpracovávat, a to na žádost členského státu předloženou Komisi ve lhůtě dvanácti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Odchylku lze přiznat v případě, kdy by zaznamenávání požadovaných údajů mohlo vnitrostátním orgánům způsobovat neúměrně velké zatížení v porovnání s celkovým vykládaným množstvím produktů, a pokud jsou různé druhy vyložených produktů prodávány v téže oblasti.
Každý členský stát vypracuje seznam přístavů a plavidel, kterým může být tato odchylka přiznána, a sdělí jej Komisi.
4. Členský stát, kterému je přiznána odchylka podle odstavce 3, vypracuje plán namátkové kontroly, jejímž cílem je posoudit význam množství produktů vykládaných v dotčených přístavech.
Tento plán musí schválit Komise ještě před tím, než se uplatní odchylka.
Členský stát Komisi pravidelně předává výsledky těchto hodnocení.
Článek 15
1. Každý členský stát oznámí elektronickou cestou Komisi do 15. dne každého měsíce velikost úlovku z populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje TAC nebo kvóty, jež byla vyložena v průběhu předcházejícího měsíce a sdělí jí veškeré údaje získané podle článků 11 a 12.
Oznámení předkládaná Komisi obsahují místo výlovů tak, jak je uvedeno ve článcích 6 a 8, jakož i státní příslušnost dotčených rybářských plavidel.
Každý členský stát informuje Komisi o předběžném plánu spotřeby kvóty s uvedením předpokládaného data vyčerpání této kvóty u druhů, jejichž množství odlovená rybářskými plavidly plujícími pod jeho vlajkou nebo zapsanými v jeho rejstříku, již představují 70 % kvóty, přídělu nebo podílu, s nimiž může tento členský stát nakládat.
Pokud odlovy z populací nebo skupin populací, na které se vztahuje TAC nebo kvóty, téměř dosahují úrovně TAC nebo kvót, poskytnou členské státy Komisi na její žádost podrobnější nebo častější údaje, než vyžaduje tento odstavec.
2. Komise zpřístupní v elektronické podobě členským státům oznámení, která obdržela podle tohoto článku.
3. Zjistí-li Komise, že členský stát nedodržel lhůtu pro předání údajů o měsíčních úlovcích podle odstavce 1, může stanovit datum, ke kterému, u populací nebo skupiny populací, úlovky podléhající kvótě nebo jinému množstevnímu omezení a odlovené rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou tohoto členského státu nebo v tomto členské státě zapsané v rejstříku pravděpodobně vyčerpají 70 % kvóty, přídělu nebo podílu, s nimiž může tento členský stát nakládat, jakož i předběžné datum, ke kterému bude kvóta, příděl nebo podíl pravděpodobně vyčerpán.
4. Každý členský stát sdělí Komisi elektronickou cestou do konce prvního měsíce každého kalendářního čtvrtletí velikost úlovku z populací, které nejsou zmíněny v odstavci 1, vyložených v průběhu předcházejícího čtvrtletí.
Článek 16
1. Aniž je dotčen článek 15, předají členské státy členskému státu, který o to požádá, údaje o vykládkách, uvedeních do prodeje nebo překládkách produktů rybolovu, které v jejich přístavech nebo ve vodách spadajících pod jejich svrchovanost nebo jurisdikci uskutečnila rybářská plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu nebo v tomto státě zapsaná, a týkající se populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje kvóta přidělená tomuto členskému státu.
Tyto údaje obsahují jméno a vnější identifikaci daného plavidla, množství ryb podle populací nebo skupiny populací vyložených, uvedených do prodeje nebo přeložených tímto plavidlem, jakož i datum a místo vykládky, prvního uvedení do prodeje nebo překládky.
Tyto údaje se předají do čtyř pracovních dnů následujících po datu předložení žádosti příslušným členským státem nebo ve lhůtě delší, kterou může stanovit tento členský stát nebo členský stát vykládky.
2. Členský stát vykládky, prvního uvedení do prodeje nebo překládky poskytne tyto údaje Komisi na její žádost, a to ve stejné lhůtě, v jaké je sdělí členskému státu, v němž je plavidlo zapsáno v rejstříku.
Článek 17
1. Členské státy učiní nezbytná opatření, aby zajistily kontroly úlovku druhů, jež odlovila jejich plavidla operující ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci třetí země a na volném moři, a aby zajistily prověřování a zaznamenávání překládek a vykládek těchto úlovků.
2. Kontrolní a prověřovací opatření zajistí dodržování následujících povinností ze strany vlastníků a/nebo velitelů plavidel:
- na plavidle musí být veden lodní deník, do kterého velitelé zaznamenávají úlovky;
- při vykládkách uskutečněných v přístavech Společenství musejí být příslušným orgánům členského státu vykládky předloženy prohlášení o vykládkách;
- členskému státu vlajky musejí být sděleny údaje o každé překládce ryb na rybářské plavidlo třetí země a o vykládkách uskutečněných přímo v třetích zemích.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí aniž jsou dotčena ustanovení dohod o rybolovu uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi nebo mezinárodních úmluv, kterých je Společenství smluvní stranou.
Článek 18
1. Každý členský stát oznámí Komisi elektronickou cestou do konce prvního měsíce každého kalendářního čtvrtletí velikost úlovku odloveného v rybolovných vodách podle článku 17 a vyložené v průběhu uplynulého čtvrtletí, jakož i veškeré údaje získané na základě čl. 17 odst. 2.
2. U úlovků pocházejících z vod třetích zemí se údaje oznamované na základě článku 1 rozepisují podle třetí země a populace, odkazem na nejmenší statistické pásmo vymezené pro příslušnou rybolovnou činnost.
Úlovky odlovené na volném moři se oznamují odkazem na nejmenší statistické pásmo vymezené mezinárodní úmluvou upravující místo lovu a podle druhů nebo skupin druhů všech populací v rámci příslušné lovné činnosti.
3. Každý rok do 1. října zpřístupní Komise členským státům údaje, které získala na základě tohoto článku.
Článek 19
1. Aby bylo zajištěno dodržování povinností stanovených v článcích 3, 6, 8, 9, 10, 14 a 17 vypracuje každý členský stát validační systém sestávající zejména z prověřování pomocí křížových kontrol a kontroly dat vyplývajících z těchto povinností.
2. S cílem zjednodušit tato prověřování vytvoří každý členský stát elektronickou databázi, v níž budou zaznamenány údaje podle odstavce 1.
Členské státy mohou vytvářet decentralizované databáze, jsou-li tyto databáze i metody sběru a záznamu dat jednotné, aby bylo možné zajistit jejich vzájemnou slučitelnost v rámci území daného členského státu.
3. V případě, že některý členský stát není schopen se okamžitě přizpůsobit požadavkům odstavce 2, pokud jde o celé odvětví rybolovu nebo jeho část, může Komise na základě žádosti tohoto státu rozhodnout, že mu postupem podle článku 36 poskytne přechodné období, které však nesmí být delší než tři roky vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. Členský stát, kterému byla přiznána tato odchylka, neelektronicky zaznamenává údaje podle odstavce 1 po dobu tří let a vypracuje plán namátkové kontroly schválený Komisí tak, aby mohla být přesnost údajů prověřována přímo na místě.
Komise může též z vlastního podnětu provést prověření přímo na místě, aby zhodnotila účinnost plánu namátkové kontroly.
5. Během dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost, předloží každý členský stát Komisi zprávu o způsobu sběru a prověřování údajů s upřesněním stupně jejich spolehlivosti.
Komise ve spolupráci se členskými státy zpracuje souhrn z těchto zpráv, který pak členský státům sdělí.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
HLAVA III
Kontrola používání lovných zařízení
Článek 20
1. Všechny úlovky nacházející se na rybářském plavidle Společenství musejí vyhovovat druhovému složení uvedenému v nařízení Rady (EHS) č. 3094/86 ze dne 7. října 1986 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [6], pro rybářskou síť daného plavidla.
Nepoužívané sítě nacházející se na plavidle musejí být uskladněny tak, aby nebyly připraveny k okamžitému použití, v souladu s těmito ustanoveními:
a) sítě, závaží a podobné zařízení musejí být odpojeny od vlečných desek a vlečných a tralových lan a lanek,
b) sítě umístěné na palubě nebo nad palubou musejí být bezpečně připevněny k části nástavby.
2. Pokud byly úlovky nacházející se na rybářském plavidle Společenství odloveny v rámci jednoho výjezdu pomocí sítí o různé minimální velikosti ok, vypočítá se druhové složení úlovku pro každou část úlovku, která byla odlovena za odlišných podmínek.
Za tímto účelem se každá změna předtím použité velikosti ok sítě, jakož i složení úlovků nacházejících v době této změny na plavidle zapíší do lodního deníku a do prohlášení o vykládce.
V určených případech se postupem podle článku 36 stanoví prováděcí pravidla k vedení plánu skladování zpracovaných produktů na plavidle, sestaveného podle druhů s uvedením jejich umístění v podpalubí.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout na základě zprávy vypracované Komisí o tom, že:
a) žádné rybářské plavidlo Společenství věnující se zvláštním druhům rybolovu nesmí s sebou na jeden rybářský výjezd vézt sítě o různé minimální velikosti ok,
b) se u některých druhů rybolovu použijí zvláštní pravidla na použití sítí o různé velikosti ok.
HLAVA IV
Úprava a zastavení rybolovných činností
Článek 21
1. Všechny úlovky z populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje kvóta, odlovené rybářskými plavidly Společenství se odepíší z kvóty přidělené členskému státu vlajky na dotčenou populaci nebo skupinu populací, bez ohledu na místo vykládky.
2. Každý členský stát určí datum, ke kterému úlovky z populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje kvóta, odlovené rybářskými plavidly Společenství plujícími pod jeho vlajkou nebo v něm zapsané, pravděpodobně dosáhnou úrovně vyčerpání kvóty, která byla na tuto populaci nebo skupinu populací stanovena.
Počínaje tímto datem dočasně zakáže výše uvedeným plavidlům lovit tuto populaci nebo skupinu populací a skladovat na plavidle, překládat a vykládat ryby ulovené po tomto datu a stanoví datum, do kterého je povoleno provádět překládku, vykládku a předkládat konečná prohlášení o úlovku.
Toto opatření musí být neprodleně oznámeno Komisi, která o něm informuje ostatní členské státy.
3. Poté, co je učiněno oznámení podle odstavce 2 nebo z podnětu Komise, stanoví Komise na základě dostupných údajů datum, ke kterému, pro populace nebo skupiny populací, úlovky podléhající TAC, kvótě nebo jiným množstevním omezením, odlovené rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou některého členského státu nebo v něm zapsané, pravděpodobně vyčerpaly kvótu, příděl nebo podíl, s nimiž může tento členský stát nebo případně Společenství nakládat.
Po vyhodnocení situace uvedené v prvním pododstavci oznámí Komise dotčeným členským státům, do jaké míry připadá v úvahu zastavení rybolovu z důvodu vyčerpání TAC.
Rybářská plavidla Společenství zastaví lov určité populace nebo skupiny populací, na které se vztahuje kvóta nebo TAC, k datu, ke kterému je kvóta přidělená tomuto členskému státu pro danou populaci nebo skupinu populací je považována za vyčerpanou, nebo ke kterému je považován za vyčerpaný TAC stanovený pro druhy tvořící danou populaci nebo skupinu populací; tato plavidla nesmějí od tohoto data uchovávat úlovky z těchto populací nebo skupin populací, ani je překládat, vykládat nebo nechat překládat či vykládat.
4. Pokud Komise v souladu s odst. 3 prvním pododstavcem zastavila rybolov z důvodu předpokládaného vyčerpání TAC, kvóty, přídělu nebo podílu, s nimiž může Společenství nakládat, ukáže se, že některý členský stát ve skutečnosti svoji kvótu, příděl nebo podíl stanovený pro dotčenou populaci nebo skupinu populací nevyčerpal, použijí se následující ustanovení.
Pokud újma způsobená členského státu tím, že rybolov byl zastaven před tím, než vyčerpal svou kvótu, nebyla odstraněna opatřeními přijatými v souladu s čl. 9 odst.
3760/92, přijmou se postupem podle článku 36 opatření mající za cíl patřičným způsobem napravit způsobenou újmu. Tato opatření mohou spočívat v provedení odpočtů z kvóty členského státu, který své kvóty, příděly nebo podíly překročil a takto odečtená množství se pak patřičným způsobem rozdělí mezi členské státy, jejichž rybolov byl zastaven před vyčerpáním jejich kvót.
Odpočty a jejich následné přidělování se provádějí především s ohledem na živočišné druhy a pásma, pro které byly kvóty, příděly nebo roční podíly stanoveny.
Odpočty a přidělování je možno provádět v průběhu roku, ve kterém k újmě došlo, nebo v průběhu následujícího roku nebo následujících let.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci, zejména pokud jde o způsob určování dotčených množství, se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 22
V případě, že příslušné orgány členského státu zjistí, že činnost některého rybářského plavidla Společenství závážně či opakovaně porušuje toto nařízení, členský stát vlajky může plavidlo podrobit doplňujícím kontrolním opatřením.
Členský stát vlajky sdělí Komisi a ostatním členským státům jméno, znak a vnější identifikační číslo plavidla, na které byla tato doplňující kontrolní opatření uvalena.
Článek 23
1. Zjistí-li Komise, že členský stát překročil svoji kvótu, příděl nebo podíl stanovený pro určitou populaci nebo skupinu populací, přistoupí Komise k provedení odpočtů z roční kvóty, přídělu nebo podílu, s nimiž nakládá členský stát, který překročil svou kvótu.
Tyto odpočty se stanoví postupem podle článku 36.
2. Rada přijme kvalifikovanou většinou na návrh Komise pravidla pro odpočet v souladu s cíli a strategiemi řízení stanovenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 a přednostně zohlední tyto proměnné:
- míru přečerpání,
- případná přečerpání u stejné populace, k nimž došlo v průběhu předešlého roku,
- biologický stav dotčených zdrojů.
HLAVA V
Inspekce a kontrola některých opatření směřujících ke zlepšení a přizpůsobení struktur v odvětví rybolovu a akvakultury
Článek 24
Ve snaze zajistit dodržování cílů a strategií stanovených Radou v souladu s článkem 11 nařízení (EHS) č. 3760/92, zejména číselně vyjádřených cílů týkajících se lovné kapacity loďstva Společenství, jakož i přizpůsobování jejich činnosti, provádí každý členský stát na svém území a v mořských vodách spadajících pod jeho svrchovanost nebo jurisdikci pravidelné kontroly všech osob, kterých se dotýká provádění výše uvedených cílů.
Článek 25
1. Každý členský stát přijme ustanovení pro prověřování souladu s cíly uvedenými v článku 24.
Za tímto účelem provádí technické kontroly, zejména v těchto oblastech:
a) restrukturalizace, obnova a modernizace rybářského loďstva;
b) přizpůsobování lovné kapacity prostřednictvím dočasného nebo konečného zastavení činnosti;
c) omezení činnosti některých rybářských plavidel;
d) omezení konstrukčních typů a počtu lovného zařízení, jakož i způsobů jejich použití;
e) rozvoj akvakultury a pobřežních oblastí.
2. Zjistí-li Komise, že členský stát nedodržel ustanovení odstavce 1, může, aniž je dotčen článek 169 Smlouvy, Radě předložit návrhy vhodných obecných opatření.
Rada přijme rozhodnutí kvalifikovanou většinou.
Článek 26
1. Prováděcí pravidla k článku 25 se stanoví postupem podle článku 36, zejména pokud jde o:
a) kontrolu výkon motoru rybářských plavidel;
b) kontrolu registrované prostornosti rybářských plavidel;
c) kontrolu zastavení rybolovné činnosti rybářských plavidel;
d) kontrolu charakteristických znaků lovných zařízení a jejich počtu připadajícího na jedno rybářské plavidlo.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi údaje o používaných kontrolních metodách, jakož i názvu a sídlu orgánů pověřených těmito kontrolami.
Článek 27
1. Ve snaze usnadnit kontroly uvedené v článku 25 vypracuje každý členský stát validační systém zahrnující zejména prověřování křížovými kontrolami údajů týkajících se lovné kapacity a lovných činností loďstva, které jsou uvedeny mimo jiné:
- v lodním deníku uvedeném v článku 6,
- v prohlášení o vykládce uvedeném v článku 8,
- v rejstříku rybářských plavidel Společenství uvedeném v nařízení Komise (EHS) č. 163/89 [7].
2. Členské státy za tímto účelem vytvoří elektronické databáze obsahující příslušné údaje o lovné kapacitě a lovných činnostech loďstva nebo doplní stávající databáze.
3. Uplatní se opatření uvedená v čl. 19 odst. 3, 4 a 5.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
HLAVA VI
Inspekce a kontrola některých opatření týkajících se společné organizace trhu s produkty rybolovu
Článek 28
1. Ve snaze zajistit dodržování technických stránek předpisů týkajících se opatření stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [8], organizuje každý členský stát na svém území pravidelné kontroly všech osob, kterých se provádění těchto opatření dotýká.
2. Tyto kontroly se musejí týkat technických stránek uplatňování:
a) obchodních norem a zejména norem stanovujících minimální velikosti;
b) režimu cen a zejména:
- stažení produktů z trhu k jiným účelům než k lidské spotřebě;
- skladování a/nebo zpracování produktů stažených z trhu.
Členské státy porovnávají doklady o prvním uvedení na trh množství uvedených ve článku 9 a vyložených množství uvedených v těchto dokladech, zejména pokud jde o jejich hmotnost.
3. Členské státy sdělí Komisi údaje o přijatých kontrolních opatřeních, o příslušných kontrolních orgánech, o druhu zjištěného porušení předpisů, jakož i o krocích podniknutých k jejich postihu.
Komise a příslušné orgány členských států, ale i jejich úředníci a další činitelé, nesmějí rozšiřovat informace, které získaly na základě provádění tohoto článku a na které vztahuje profesní tajemství.
4. Tento článek se nedotýká vnitrostátních předpisů týkajících se utajení soudního šetření.
HLAVA VII
Provádění a prověřování kontroly
Článek 29
1. Komise prověřuje provádění tohoto nařízení ze strany členských států tím, že zkoumá doklady a provádí šetření na místě.
Komise se může, pokud to považuje za nezbytné, uchýlit k provádění prověřování bez předchozího upozornění.
Za účelem provádění šetření na místě, vybaví Komise své inspektory písemnými pokyny uvádějícími jejich pravomoci a cíle jejich činnosti.
2. Pokaždé, když to Komise uzná za nutné, mohou se její inspektoři účastnit kontrol a inspekcí prováděných vnitrostátními kontrolními orgány.
V rámci této činnosti naváže Komise patřičné vztahy se členskými státy, aby společně vypracovaly pokud možno vzájemně přijatelný inspekční program.
a) Členské státy spolupracují s Komisí a usnadňují jí tak plnění jejích úloh.
Především učiní všechna nezbytná opatření k tomu, aby se prováděné inspekční činnosti nedostávalo publicity, která by průběh inspekce a kontroly mohla poškodit.
Pokud se Komise nebo její pověření úředníci setkají při vykonávání svých povinností s obtížemi, poskytnou členské státy Komisi prostředky, které jí umožní náležitě dokončit její činnost, a umožní inspektorům provádět hodnocení dotčených kontrolních úkonů.
b) Pokud okolnosti zjištěné na místě neumožňují provedení inspekce a kontroly tak, jak byly naplánovány v rámci původního inspekčního programu, pozmění inspektoři Komise ve spolupráci s příslušnými kontrolními orgány daného členského státu a za jeho souhlasu původně stanovené inspekční a kontrolní úkony.
c) Pokud jde o inspekce prováděné na moři nebo letecky, v případech, že se příslušné kontrolní orgány daného členského státu musejí přednostně věnovat jiným úkolům spojeným především s obranou a bezpečností na moři, ponechají si orgány členského státu právo odložit nebo přesměrovat inspekční úkony, jichž se Komise hodlala účastnit.
V takovém případě spolupracuje členský stát s Komisí na přijetí jiných opatření.
U inspekcí prováděných na moři nebo letecky je velitel plavidla nebo kapitán letadla jako jediný odpovědný za provádění dotčených úkonů, s ohledem na povinnost orgánů, pod které spadá, provádět toto nařízení.
Inspektoři pověření Komisí, kteří se těchto úkonů účastní, se podřídí pravidlům a postupům stanoveným velitelem plavidla nebo letadla.
3. V nutném případě, zejména pokud inspektoři Společenství při vykonávání svých činností v souladu se článkem 2 odhalí, že při provádění tohoto nařízení mohlo dojít k nesrovnalostem, může Komise členské státy požádat, aby ji oznámily podrobný inspekční a kontrolní program chystaný nebo stanovený příslušnými vnitrostátními orgány pro určité období, druh rybolovu a oblasti.
Po obdržení těchto údajů mohou inspektoři pověření Komisí provést, pokud to považují za nutné, nezávislé inspekce s cílem prověřit provádění tohoto programu ze strany příslušných orgánů daného členského státu.
I když inspektoři Společenství prověří provádění tohoto programu, zůstávají příslušní činitelé členského státu zodpovědní za uskutečnění uvedeného programu.
Inspektoři Společenství nemohou z vlastního podnětu vykonávat inspekční pravomoci svěřené činitelům daného členského státu.
Inspektoři Společenství mají přístup na plavidla nebo do provozních prostor pouze za doprovodu činitelů členského státu.
Po provedení tohoto prověření předá Komise příslušnému členskému státu hodnotící zprávu týkající se programu a, případně, doporučí kontrolní opatření vedoucí ke zlepšení provádění kontrolní činnosti ze strany tohoto členského státu.
4. Při provádění inspekcí letecky, na moři nebo na zemi nemají pověření inspektoři právo provádět kontrolu fyzických osob.
5. Při provádění šetření podle odstavců 2 a 3 mohou mít inspektoři pověření Komisí, za přítomnosti příslušných odpovědných orgánů, na místě přístup k obecným i podrobným údajům obsaženým v určených databázích a mohou nahlédnout do všech dokladů vztahujících se k provádění tohoto nařízení.
Pokud vnitrostátní předpisy stanovují utajení vyšetřování, musí být poskytnutí výše uvedených údajů povoleno příslušným soudním orgánem.
Článek 30
1. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost veškeré údaje týkající se provádění tohoto nařízení.
Požádá-li Komise o vydání těchto údajů požádá, uvede zároveň i přiměřenou lhůtu, během které jí musí být údaje poskytnuty.
2. Pokud Komise usoudí, že při provádění tohoto nařízení došlo k nesrovnalostem nebo že stávající ustanovení a metody týkající se kontroly nejsou účinné, informuje o tom dotčený členský stát nebo státy, které provedou správní šetření, kterého se mohou účastnit úředníci Komise.
Dotčený členský stát nebo státy informují Komisi o pokroku ve vyšetřování a o jeho výsledcích a poskytnou Komisi kopii vyšetřovací zprávy a základní údaje použité při vypracování zprávy.
Za účelem účasti na provádění inspekcí uvedených v tomto odstavci, předloží úředníci Komise písemné pověření uvádějící jejich totožnost afunkci.
3. Účastní-li se úředníci Komise vyšetřování, je toto vyšetřování vždy vedeno úředníky daného členského státu. Úředníci Komise nemohou z vlastního podnětu vykonávat inspekční pravomoci svěřené úředníkům daného členského státu. Naproti tomu mají úředníci Komise přístup do stejných prostor a ke stejným dokladům jako úředníci daného členského státu.
Pokud podle vnitrostátních právních předpisů ve věci trestního řízení mohou určité úkony vykonávat pouze úředníci výslovně určení vnitrostátním právem, neúčastní se úředníci Komise takovýchto úkonů.
Zejména se neúčastní prohlídek nebo úředních výslechů prováděných podle trestního práva členského státu.
Mají však přístup k údajům získaným těmito prostředky.
4. Tento článek se nedotýká vnitrostátních právních předpisů týkajících se utajení soudního šetření.
HLAVA VIII
Opatření, která se přijmou v případě nedodržení platných předpisů
Článek 31
1. Členské státy dbají na to, aby byla přijata patřičná opatření včetně, v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy, zahájení správního a trestního řízení proti fyzickým nebo právnickým osobám, je-li, zejména po skončení kontroly nebo inspekce prováděné podle tohoto nařízení, zjištěno, že nebyla dodržována pravidla společné rybářské politiky.
2. Řízení zahájená v souladu s odstavcem 1 musejí, v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy, účinně připravit odpovědné osoby o hospodářský zisk plynoucí z porušení předpisů nebo musejí, přiměřeně závažnostiporušení, působit tak, aby odradila od dalšího porušení stejného druhu.
3. Sankce vyplývající z řízení uvedených v odstavci 2 mohou podle závažnosti porušení zahrnovat:
- ukládání pokut,
- zajištění zakázaného lovného zařízení a úlovku,
- zabezpečovací zajištění plavidla,
- dočasné odstavení rybářských plavidel,
- pozastavení licence,
- odebrání licence.
4. Ustanovení tohoto článku nezabraňují tomu, aby členský stát vykládky nebo překládky postoupil stíhání porušení předpisů příslušným orgánům členského státu, ve kterém je plavidlo zapsáno, pokud s tím tento stát vyjádří souhlas a za podmínky, že tímto postoupením bude vhodnějším způsobem zaručeno dosažení výsledku uvedeného v odstavci 2.
Členský stát vykládky nebo překládky oznámí každé takové postoupení Komisi.
Článek 32
1. Zjistí-li příslušné orgány členského státu vykládky nebo překládky, že došlo k porušení tohoto nařízení, učiní tyto orgány v souladu se článkem 31 příslušná opatření proti veliteli dotčeného plavidla nebo jakékoli jiné osobě odpovědné zaporušení.
2. Pokud členský stát vykládky nebo překládky není státem vlajky, a pokud jeho příslušné orgány neučiní, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, příslušná opatření, včetně zahájení správního nebo trestního řízení proti odpovědným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud nepostoupí stíhání v souladu s čl. 31 odst. 4, mohou být protiprávně vyložená nebo přeložená množství odepsána z kvóty přidělené dříve jmenovanému členského státu.
Množství ryb, která mají být odepsána z kvóty tohoto členského státu se stanoví postupem podle článku 36 poté, co Komise věc projedná s oběma dotčenými členskými státy.
Pokud členský stát vykládky nebo překládky již nedisponuje odpovídající kvótou, použije se po provedení příslušných změn čl. 21 odst. 4, protiprávně vyložená nebo přeložená množství ryb se přitom považují za rovnající se výši újmy, která byla způsobena, podle uvedeného článku, členskému státu, v němž je plavidlo zapsáno v rejstříku.
Článek 33
1. Příslušné orgány členských států, v souladu s postupy stanovenými vnitrostátními právními předpisy, neprodleně oznámí členskému státu, pod jehož vlajkou dané plavidlo pluje nebo v němž je zapsáno, každý případ porušení předpisů Společenství podle článku 1 a zároveň uvedou jméno a identifikační znaky dotčeného plavidla, jméno velitele nebo vlastníka, okolnosti porušení předpisů a trestní nebo správní stíhání či jiná přijatá opatření, jakož i každé konečné soudní rozhodnutí týkající se tohoto porušení.
Ve zvláštních případech členské státy poskytnout tyto údaje na požádání Komisi.
2. Pokud dojde k postoupení stíhání v souladu s čl. 31 odst. 4, členský stát vlajky nebo členský stát, v němž je plavidlo zapsáno, učiní všechna příslušná opatření podle článku 31.
3. Členský stát vlajky nebo členský stát, v němž je plavidlo zapsáno, neprodleně oznámí Komisi opatření, která učinil podle článku 2, a dále jméno a vnější identifikační číslo daného plavidla.
Článek 34
1. Členské státy sdělí Komisi právní a správní předpisy, které přijaly ve snaze předcházet nesrovnalostem a postihovat je.
Členské státy oznamují každý rok jakoukoli změnu nejnižší a nejvyšší výše pokut ukládaných podle typů porušení předpisů, jakož i druh všech dalších použitelných sankcí.
2. Členské státy Komisi pravidelně informují o výsledcích inspekcí a kontrol prováděných podle tohoto nařízení, především o počtu a druhu zjištěnýchporušení předpisů, jakož i o učiněných opatřeních.
Na žádost Komise ji členské státy u konkrétních případů sdělí výši uložených pokut.
3. Komise členským státům poskytne souhrn údajů přijatých podle odstavců 1 a 2.
HLAVA IX
Obecná ustanovení
Článek 35
Nejpozději do 1. června každého roku předají členské státy Komisi zprávu o provádění tohoto nařízení v průběhu uplynulého kalendářního roku, která zahrnuje vyhodnocení použitých technických prostředků a lidských zdrojů a opatření, která by mohla přispět ke zmírnění případně zjištěných nedostatků.
Na základě zpráv jednotlivých členských států a na základě svých vlastních pozorování vypracuje Komise výroční zprávu a každému členskému státu sdělí údaje, které se ho týkají.
Po náležitém zohlednění odpovědí členských států, zveřejní Komise tuto zprávu doplněnou o odpovědi jednotlivých členských států a, případně, o návrhy opatření směřující ke zmírnění zjištěných nedostatků.
Článek 36
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Řídícímu výboru pro rybolov a akvakulturu (dále jen "výbor") zřízenému nařízením (EHS) č. 3760/92 jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 37
1. Členské státy a Komise učiní všechna nezbytná opatření k tomu, aby bylo s údaji získanými v rámci tohoto nařízení zacházeno jako s důvěrnými údaji.
2. Jména fyzických nebo právnických osob se Komisi nebo jinému členskému státu sdělují pouze v případě, pokud to výslovně stanoví toto nařízení nebo pokud je to nutné pro zamezení porušení předpisů nebo pro jeho stíhání nebo je-li třeba prověřit podezření z porušení předpisů.
Údaje uvedené v odstavci 1 se předávají pouze v případě, že jsou začleněny do ostatních údajů takovým způsobem, že totožnost příslušné fyzické nebo právnické osoby nelze přímo ani nepřímo zjistit.
3. Údaje vyměňované mezi jednotlivými členskými státy a Komisí lze předat pouze osobám, jejichž funkce v členských státech nebo v orgánech Společenství vyžaduje, aby k nim měly přístup, ledaže by členské státy, které údaje sdělují, k tomu udělily výslovný souhlas.
4. Na údaje sdělované nebo získané v jakékoli podobě podle tohoto nařízení se vztahuje profesní tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné údaje chráněné vnitrostátními předpisy jednotlivých členských států, které tyto údaje přijímají, a příslušnými ustanoveními použitelnými na orgány Společenství.
5. Údaje uvedené v odstavci 1 lze používat pouze pro účely tohoto nařízení, ledaže by orgány, které tyto údaje sdělují, k tomu udělily výslovný souhlas, a pokud platná ustanovení členského státu orgánu, který data přijímá, takové užití nebo sdělování těchto údajů nezakazují.
6. Odstavce 1 až 5 nelze vykládat tak, že zabraňují využívání údajů získaných v rámci provádění tohoto nařízení při soudním stíhání nebo při později zahájených řízeních z důvodu nedodržování právních předpisů Společenství v oblasti rybolovu.
Tento článek se nedotýká povinností vyplývajících z mezinárodních úmluv o vzájemné pomoci ve věcech trestních.
7. Pokaždé, když členský stát informuje Komisi o tom, že se v průběhu šetření ukázalo, že určitá fyzická nebo právnická osoba, jejíž jméno jí bylo sděleno podle ustanovení tohoto nařízení, se nedopustila porušení předpisů, Komise o výsledcích šetření nebo o postupu neprodleně informuje všechny strany, kterým sdělila jméno výše uvedené osoby.
Tato osoba se již nepovažuje za osobu spojenou s dotčenými nesrovnalostmi, které byly předmětem prvního oznámení.
Údaje uchovávané v jakékoli podobě umožňující určit totožnost dotčené osoby jsou neprodleně zničeny.
8. Ustanovení odstavců 1 až 5 si nelze vykládat tak, že zakazují zveřejnění údajů obecného charakteru nebo studií neobsahujících žádný jmenný odkaz na fyzické nebo právnické osoby.
9. Údaje podle odstavců 1 až 5 se uchovávají v podobě umožňující určit totožnost dotčených osob pouze po dobu nezbytně nutnou pro provedení výše uvedených cílů.
10. Údaje získané v rámci tohoto nařízení jsou dány k dispozici dotčeným fyzickým nebo právnickým osobám, které o to požádají.
Článek 38
Toto nařízení se provádí aniž jsou dotčeny vnitrostátní kontrolní předpisy, které překračují minimální požadavky tohoto nařízení, pokud jsou v souladu s právními předpisy Společenství a se společnou rybářskou politikou.
Vnitrostátní předpisy uvedené v prvním pododstavci se sdělí Komisi v souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 101/76 ze dne 19. ledna 1976, kterým se stanoví společná strukturální politika pro odvětví rybolovu [9].
Článek 39
1. Nařízení (EHS) č. 2241/87 se zrušuje ke dni 1. ledna 1994, s výjimkou článku 5, který zůstane v platnosti až do doby, než vstoupí v platnost nařízení stanovující seznamy uvedené v čl. 6 odst. 2.
2. Odkazy na zrušené nařízení podle odstavce 1 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 40
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Členské státy jsou až do 1. ledna 1996 zproštěny povinnosti provádět články 9, 15 a 18, pokud se týkají oznamování dokladů o prodeji a záznamů o vykládce elektronickou cestou.
Členské státy jsou až do 1. ledna 1999 zproštěny povinnosti provádět články 6, 8 a 19, pokud se týkají rybolovných operací ve Středozemním moři.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 2861/93 ze dne 18. října 1993 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky a o konečném výběru prozatímně uloženého cla
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2423/88 ze dne 11. července 1988 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci v rámci poradního výboru podle výše uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise nařízením (EHS) č. 920/93 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uvalila prozatímní antidumpingové clo na dovozy některých magnetických disků (dále jen "3,5″ diskety") pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky spadající pod kód KN ex85232090; uvedené clo bylo prodlouženo na období nejvýše dvou měsíců nařízením Rady (EHS) č.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP (2) Po uvalení prozatímního cla byla dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení před Komisí; některé z těchto stran rovněž zaujaly písemné stanovisko ohledně závěrů.
(3) Dva dovozci, kteří nespolupracovali při šetření, předložili po uvalení prozatímního antidumpingového cla Komisi písemně některé skutečnosti; jeden z nich požádal o slyšení a bylo mu vyhověno.
(4) Na požádání byly strany písemně informovány o základních skutečnostech a zásadních úvahách, na jejichž základě bylo doporučeno uvalení konečných cel a konečný výběr částek složených jako záruka na prozatímní clo; dotčeným stranám byla rovněž poskytnuta přiměřená doba k předložení stanovisek po poskytnutí uvedených informací.
(5) Ústní a písemný komentář dotčených stran byl posouzen a ve vhodných případech byly s ohledem na takový komentář upraveny závěr Komise.
(6) Z důvodu množství a komplikovanosti zkoumaných údajů nebylo možno uzavřít šetření ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 9 písm. a) nařízení (EHS) č. 2423/88. C. DOTYČNÝ VÝROBEK/PODOBNÝ VÝROBEK
(7) Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty týkající se dotyčného ani podobného výrobku, Rada přijímá závěry Komise podle bodů 7 až 12 odůvodnění prozatímního nařízení. D. INDIVIDUÁLNÍ PŘÍSTUP K ČÍNSKÝM VÝVOZCŮM
(8) Několik výrobců v Čínské lidové republice znovu zopakovalo svůj požadavek, aby Komise učinila závěry u každé jednotlivé společnosti, avšak k důkazům předloženým před prozatímními závěry a uvedeným v bodě 13 odůvodnění prozatímního nařízení nepředložili žádné další důkazy.
Komise v tomto ohledu připomíná, že individuální přístup není nařízením (EHS) č.
2423/88 vyžadován; poskytnutí individuálního přístupu některým z těchto výrobců skutečně může ovlivnit nebo dokonce zkreslit výsledek výpočtu antidumpingového cla v rozsahu celé země; navíc je v praxi velmi složité určit v případě země, jako je Čínská lidová republika, zda společnost jak po právní stránce, tak ve skutečnosti, skutečně požívá nezávislosti na státu, a zejména, zda společnost má trvalou nezávislost v případech, kdy se v určitých obdobích jeví jako nezávislá.
Konečně, jelikož poskytnutí individuálního přístupu může způsobit nepřiměřenou výši cla, jež má být uvaleno, a dává státu možnost obcházet antidumpingová opatření využitím vývozce s nejnižším clem, Komise dospěla k závěru, že odchylky od obecného pravidla stanovujícího pro země se státně řízenou obchodní politikou jednotné antidumpingové clo by měly být povoleny pouze v případech, kdy je Komise v plné míře přesvědčena, že účinnost opatření není narušena.
Skutečnosti uvedené v prozatímním nařízení a zjištěné během šetření Komise u firmy Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd názorně ukazují, že tato společnost je v podnikatelské činnosti oproštěna od zásahů vlády a individuální přístup byl poskytnut; s ohledem na princip oprávněných očekávání a právní jistoty je Komise toho názoru, že individuální přístup poskytnutý této společnosti by měl být zachován; s ohledem na malý rozdíl nalezený v dumpingovém rozpětí u tohoto výrobce a ostatních výrobců je riziko obcházení cla minimální.
Závěry v uvedeném bodě 13 odůvodnění zůstávají proto zachovány.
(9) Rada potvrzuje závěry Komise. E. DUMPING
1. Běžná hodnota
(10) Pro účely konečných závěrů byla běžná hodnota obecně stanovena na základě stejných metod jako v případě prozatímního určení dumpingu, a to po zvážení nových skutečností a důvodů předložené dotčenými stranami.
(11) Po vyhlášení prozatímního nařízení jeden tchajwanský výrobce poukázal na to, že běžná hodnota by měla vycházet z cen veškerého prodeje podobného výrobku na domácím trhu, a to včetně prodeje uskutečněného se ztrátou.
Podle bodu 18 odůvodnění prozatímního nařízení byla běžná hodnota na Tchaj-wanu stanovena u tohoto výrobce v souladu s čl. 2 odst. 3 písm. a) a odst. 4 nařízení (EHS) č. 2423/88, a to na základě ceny skutečně zaplacené v běžném obchodním styku u prodeje podobného výrobku na domácím trhu uskutečněného v dostatečném množství umožňujícím náležité srovnání.
Bylo však zjištěno, že většina prodeje jednoho typu výrobku na domácím trhu byla uskutečněna se značnou ztrátou; Komise proto měla při stanovování běžné hodnoty vyloučit prodej tohoto typu výrobku, jehož ceny v běžném obchodním styku ve sledovaném období neumožňovaly návratnost všech vhodně vynaložených nákladů.
Pokud jde o druhý typ výrobku, dotyčný výrobce byl schopen prokázat, že jeho prodejní ceny byly v běžném obchodním styku během sledovaného období dostatečně ziskové; běžná hodnota pro tento typ byla tudíž stanovena v souvislosti s těmito cenami.
(12) Čínský výrobce uvedený v bodě 21 odůvodnění prozatímního nařízení namítl, že běžná hodnota stanovená na základě obdobného tržního hospodářství třetí země, tj. Tchaj-wanu, by měla být přizpůsobena s ohledem na nižší výrobní náklady v Číně.
Komise nemůže přijmout tento argument; vyrovnání údajných rozdílů ve struktuře nákladů v zemi se státně řízenou obchodní politikou by obnášelo potřebu spolehnout se na výrobní náklady uvedené země, zejména její pracovní sílu, výrobní a přepravní náklady, majetkové změny a jiné vstupy, které nejsou určovány tržními silami a neumožnily by proto náležité srovnání.
(13) Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodech 15 až 23 prozatímního nařízení týkající se běžné hodnoty.
2. Vývozní cena
(14) Jeden tchajwanský výrobce uvedl, že Komise by při svých výpočtech vývozních cen měla z důvodu spravedlnosti vyloučit vývoz pro žalující výrobce Společenství.
Komise však nemohla přijmout žádnou takovou výjimku, jelikož dotyčný prodej vyhovoval ustanovením čl. 2 odst. 8 písm. a) nařízení (EHS) č. 2423/88 týkajícím se určování vývozních cen; taková výjimka skutečně nejen že není stanovena nařízením (EHS) č. 2423/88, ale spolehlivost těchto cen není v tomto případě ovlivněna postavením dotyčného zákazníka.
Související problém sobě způsobené újmy je uveden níže v bodě 28 odůvodnění.
(15) Rada potvrzuje toto stanovisko a závěry týkající se vývozních cen uvedené v bodech 24 až 28 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(16) Čínský výrobce uvedený v bodě 31 odůvodnění prozatímního nařízení poukázal na to, že úprava běžné hodnoty provedená z důvodu rozdílů ve fyzických vlastnostech necertifikovaných disket prodávaných na vývoz neodrážela celou hodnotu těchto rozdílů.
Komise tuto otázku přezkoumala; zjistila, že kupujícímu vzniká koupí necertifikovaných disket určité nebezpečí, a z tohoto důvodu je proto třeba provést úpravu odrážející rozdíly ve fyzických vlastnostech; tento výrobce však nebyl schopen poskytnout nové důkazy opodstatňující další vzniklé nároky; za těchto okolností je Komise toho názoru, že prozatímně provedená úprava v plném rozsahu odrážela zjištěné rozdíly ve fyzických vlastnostech; vznesený nárok na další úpravu byl proto odmítnut.
(17) Několik dalších čínských výrobců a jeden tchajwanský výrobce poukázali na to, že ve srovnání běžné hodnoty na tchajwanském trhu s vývozní cenou nebyla provedena žádná úprava odrážející rozdíly v přímých výdajích na prodej zákazníkům OEM na vývozním trhu a prodej jiným zákazníků než OEM na domácím trhu; ve svém zkoumání situace tchajwanského výrobce, který uskutečnil domácí prodej v dostatečném množství umožňujícím náležité srovnání, Komise neshledala žádné známky toho, že by existoval rozdíl ve vzniklých výdajích na prodej a zisku realizovaném v různých způsobech prodeje; v tomto smyslu proto nemohla být provedena žádná úprava.
4. Dumpingové rozpětí
(18) Konečná dumpingová rozpětí vypočítaná Komisí, vyjádřená jako procentní podíl hodnoty cif, stanovená v souladu s ustanoveními nařízení Rady(EHS) č. 1224/80 ze dne 28. května 1980 o oceňování zboží pro celní účely [4] pro každou z dotčených společností jsou na základě úprav ve výpočtech běžné hodnoty a vývozní ceny tato:
Japonsko
Memorex Telex Japan Ltd _BAR_ 49,0 % _BAR_
Hitachi Maxell ltd _BAR_ 32,8 % _BAR_
TDK Ltd _BAR_ 44,8 % _BAR_
Sony Ltd _BAR_ 60,1 % _BAR_
Tchaj-wan
CIS Technology Ltd _BAR_ 19,8 % _BAR_
Megamedia Ltd _BAR_ 32,7 % _BAR_
Čína
Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd _BAR_ 35,6 % _BAR_
Ostatní společnosti _BAR_ 39,4 % _BAR_
(19) Co se týče dotyčných nespolupracujících výrobců, nebyly předloženy žádné připomínky k závěrům dosaženým Komisí v bodě 37 odůvodnění prozatímního nařízení; za těchto okolností Rada potvrzuje tyto závěry a dumpingové rozpětí se pro nespolupracující výrobce stanoví v úrovni odpovídajících nejvyšších dumpingových rozpětí. F. PRŮMYSL SPOLEČENSTVÍ
(20) Výrobci v Čínské lidové republice zpochybnili závěr Komise v bodech 39 až 47 odůvodnění prozatímního nařízení, že pět žalujících výrobců představovalo značný podíl výroby 3,5″ disket ve Společenství a že by tito výrobci proto mohli být považováni za průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
5 nařízení (EHS) č. 2423/88; namítli zejména, že při výpočtu toho, zda výstup pěti žalujících výrobců ve Společenství tvořil značný podíl celkové výroby dotyčného výrobku ve Společenství, měl být u celkové výroby Společenství brán v úvahu výstup výrobců ve Společenství, u nichž byla zjištěna spřízněnost s výrobci v zemích podléhajících šetření.
V této souvislosti Komise připomíná, že je důslednou praxí institucí Společenství, že celková výroba Společenství může být uvažována pouze ve smyslu celkového výstupu těch výrobců ve Společenství, kteří nejsou vyloučeni z důvodů uvedených v první odrážce zmíněného čl.
4 odst. 5; výstup výrobců vyloučených z definice průmyslu Společenství z důvodu jejich vztahu k vývozcům by proto při určování, zda průmysl Společenství představuje značný podíl takové výroby, měl tím spíše být z celkové výroby Společenství vyloučen.
Základním důvodem čl. 4 odst.
5 nařízení (EHS) č. 2423/88 je opravdu skutečnost, že pro stanovení újmy by definice průmyslu neměla být otevřena výrobcům, u nichž je zjištěn vztah s vývozci ve snaze získat úlevy prostřednictvím nekalých obchodních praktik, jelikož tito výrobci se mohli prostřednictvím tohoto vztahu účastnit nebo těžit z dumpingu způsobujícího újmu; jedině vyloučením takových výrobců ve vhodných případech mohou instituce Společenství získat nezkreslený a objektivní obrázek o účinku dumpingových dovozů; jestliže se nejedná o takový případ, pak kromě přispění k újmě by výrobci spříznění s vývozci nebo jinak těžící z dumpingu byli v pozici, kdy brání žalujícím výrobcům ve Společenství v jejich snaze nebo dokonce blokují takové snahy o oprávněnou pomoc ve vztahu k újmě způsobené dumpingovými dovozy.
Komise proto trvá na svých závěrech v bodech 39 až 47 odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobci ve Společenství spříznění s výrobci v Japonsku by měli být vyloučeni z průmyslu Společenství a že na tomto základě představovala výroba 3,5″ disket žalujícími výrobci přibližně 77 % celkové výroby Společenství během sledovaného období.
(21) Rada potvrzuje tyto závěry. G. ÚJMA
1. Kumulace účinku dumpingových dovozů
(22) Někteří japonští výrobci napadli závěry Komise týkající se kumulace uvedené v bodech 50 až 52 odůvodnění prozatímního nařízení; nebyly však předloženy žádné nové skutečnosti; Rada potvrzuje výše uvedené závěry Komise.
2. Ceny dumpingových dovozů
(23) Jeden japonský výrobce a výrobci v Čínské lidové republice zpochybnili základ prohlášení Komise v bodě 56 odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny dovážených 3,5″ disket v mnoha případech v období mezi rokem 1988 a sledovaným obdobím poklesly o více než 75 %.
Komise přezkoumala jí dostupné informace ve vztahu k trendům vývozních cen od roku 1988; ceny značně poklesly, a to v rozmezí od 23 % do 79 %, s rozdíly u jednotlivých výrobců a typů výrobku.
Srovnáním cen realizovaných na počátku a konci sledovaného období byl během tohoto dvanáctiměsíčního období navíc zjištěn pokles cen průměrně o 13 % u neznačkových 3,5″ disket a o 31 % u značkových 3,5″ disket.
(24) Jeden japonský výrobce poukázal na to, že při stanovování cenového podhodnocení by Komise měla vzít v úvahu skutečnost, že jeho prodeje výhradnímu distributorovi na francouzském trhu prostřednictvím jeho německé pobočky se uskutečnily na jiné úrovni obchodu než je úroveň odpovídajících prodejů Společenství.
Po výše uvedeném prohlášení dotyčného výrobce Komise přezkoumala u tohoto výrobce výpočty cenového podhodnocení.
Tento výrobce však neposkytl žádné důkazy toho, že by úkoly nebo činnost uvedeného distributora ve Francii byly jakkoliv odlišné od dalších distributorů ve Společenství; za těchto okolností Komise u tohoto výrobce stanovila ceny distributorům a srovnala je s cenami prodeje distributorům uskutečněného průmyslem Společenství; kromě toho byly na stejné úrovni rovněž srovnány ceny pro jiné kategorie zákazníků.
Výsledek nového srovnání cen stále ukazuje podhodnocení stále se pohybující v rozpětí uvedeném v bodě 55 odůvodnění prozatímního nařízení.
(25) Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodě 55 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Situace průmyslu společenství
(26) Jelikož nebyly předloženy žádné nové námitky ani informace, Rada potvrzuje závěry Komise uvedené v bodech 56 až 61 odůvodnění prozatímního nařízení ohledně situace průmyslu Společenství a závěry týkající se újmy uvedené v bodě 62 odůvodnění.
H. PŘÍČINY (27) Dva japonští výrobci na základě toho, že tržní podíl dovozů z Japonska v dotyčném období značně poklesl, zpochybnili závěr Komise uvedený v bodě 66 odůvodnění prozatímního nařízení, že účinek dovozů ze třetích zemí nezahrnutých v řízení neovlivnil tu skutečnost, že dotyčné, samostatně posuzované dumpingové dovozy z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky způsobily materiální újmu průmyslu Společenství; tito výrobci proto požádali, aby účinek dovozů z Japonska nebyl zkoumán kumulativně s dovozy z ostatních dotyčných zemí.
Komise připomíná, že je důslednou praxí institucí Společenství podporovanou Evropským soudním dvorem zkoumat účinek dumpingových dovozů jako celek, a to s výjimkou případů, kdy je míra dumpingových dovozů z dané země zanedbatelná nebo jinak nepřispívá k újmě.
Komise v bodě 54 odůvodnění prozatímního nařízení uznává, že dovozy 3,5″ disket z Japonska v období od roku 1988 do sledovaného období poklesly.
Avšak ve výši 22 % byl jejich tržní podíl nadále značný a oproti tržnímu podílu průmyslu Společenství byl téměř dvojnásobný.
Dumpingové dovozy z dotyčných třetích zemí navíc z kumulativního pohledu dosáhly ve sledovaném období tržního podílu 33,8 %; tato skutečnost společně se značným stlačením cen vyplývajícím z cenového podhodnocení těchto dumpingových dovozů nemohla nemít značný vliv na situaci teprve nedávno vytvořeného průmyslu Společenství.
Komise proto trvá na svých závěrech uvedených bodě 66 odůvodnění.
(28) Dva japonští výrobci vznesli námitku proti tomu, že Komise v bodě 57 odůvodnění prozatímního nařízení uznala nedostatečné využití kapacity za ukazatel materiální újmy, zatímco žalující výrobci ve Společenství ve stejné době dováželi v některých případech značná množství dotyčného výrobku ze zemí zahrnutých v šetření; průmysl Společenství si tudíž sám způsobil újmu.
Jak je zdůrazněno v bodě 43 odůvodnění prozatímního nařízení, dovozy 3,5″ disket uskutečňované výrobci ve Společenství představovaly ve sledovaném období až na jedinou výjimku pouze malý podíl jejich celkového prodeje; námitky předložené uvedenými japonskými výrobci proto nejsou těmito skutečnostmi podloženy.
Je třeba poznamenat, že žalující výrobce se značnou mírou dovozů měl rovněž vysokou míru využití kapacity; mezi uznáním obecného nedostatečného využití kapacity Komise a dovozy 3,5″ disket tudíž neexistuje žádný rozpor; k dovozům došlo následkem skutečnosti, že pod vlivem levných dovozů z dotyčných zemí nebyl uvedený výrobce schopen vytvořit dostatečné investiční prostředky nezbytné k rozvoji výrobní kapacity postačující k uspokojení poptávky ve Společenství; v uvedené době neměl tento výrobce jinou rozumnou volbu než jednat v sebeobraně, a nezpůsobil si tudíž újmu.
(29) Rada potvrzuje závěry Komise týkající se příčiny a újmy, jež lze připsat jiným faktorům, a závěry uvedené v bodech 64 až 74 odůvodnění prozatímního nařízení. I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(30) Dva japonští výrobci vznesli námitku, že uvalení cel v době nedostatečné nabídky na trhu Společenství a za situace, kdy průmysl Společenství není schopen uspokojit poptávku, by vedlo pouze ke zvýšení nákladů a cen na úkor distributorů a spotřebitelů.
V bodě 78 odůvodnění prozatímního nařízení Komise uznala, že výroba průmyslu Společenství v současné době nestačí uspokojit prudký nárůst poptávky, ke kterému došlo v poslední době na trhu Společenství; průmysl Společenství nicméně na tento vývoj přiměřeně reagoval tím, že od konce sledovaného období pracoval na zvýšení výrobní kapacity, přičemž s ohledem na antidumpingová cla přinášející úlevu od cenových tlaků způsobených nekalými praktikami v dovozech lze očekávat další investice Společenství do tohoto odvětví; noví výrobci ve Společenství dále reagovali na vývoj trhu vytvořením výrobních závodů ve Společenství; Komise považuje za nezbytně nutné, aby žalující průmysl Společenství a tito noví nezávislí výrobci ve Společenství dostali v podmínkách spravedlivého trhu nenarušeného dumpingem příležitost dosáhnout ziskovosti nezbytné k hospodářské životaschopnosti; Komise proto trvá na svém závěru týkajícím se zájmu Společenství uvedeném v bodech 75 až 80 odůvodnění prozatímního nařízení.
(31) Jeden dovozce vznesl námitku, že uvalení konečného antidumpingového cla by zvýšilo náklady uživatelů, aniž by bylo jakkoliv prospěšné pro průmysl Společenství, protože výrobci a vývozci v zemích nepodléhajících uvedenému clu by využili vytvořených vyšších cen k posílení tržních podílů za ceny nižší než jsou ceny nezbytné pro průmysl Společenství.
Komise však konstatuje, že účelem tohoto řízení je řešení problémů vyplývajících z dumpingových dovozů z dotyčných zemí; není účelem antidumpingových opatření chránit průmysl Společenství před obvyklém fungováním spravedlivé hospodářské soutěže, v rámci níž by měl existovat nerušený přístup na trh.
(32) Jelikož nebyly vzneseny žádné námitky, Rada potvrzuje tyto závěry a závěry uvedené v bodech 75 až 85 odůvodnění prozatímního nařízení.
J. CLO
(33) Komise prozatímně stanovila výši cla nezbytnou k odstranění újmy na základě plných výrobních nákladů plus 10 % výnos z prodeje; žalující strana vznesla námitku, že použití ziskové marže ve výši 10 % nestačí k uspokojení potřeb průmyslu Společenství týkajících se investic do zvýšení výrobní kapacity, výdajů na marketing a výzkumu a vývoje nových výrobků a že Komise by při výpočtu navýšení cen nezbytného z odstranění újmy měla použít ziskové marži mezi 12 a 16 % obratu.
(34) Komise trvá na svém argumentu, že ve vztahu k odpovídajícím nákladům ve sledovaném období by bylo nerealistické posunout ziskovou marži pro průmysl Společenství nad 10 %, což je výše považovaná za nezbytné minimum k zajištění životaschopnosti uvedeného průmyslu.
(35) Jeden japonský výrobce vznesl námitku, že z důvodu svého výpočtu cla nezbytného k odstranění újmy Komise připsala výrobcům v dotčených zemích nejen část jakékoliv újmy utrpěné průmyslem Společenství, ale rovněž újmu způsobenou jinými faktory, zejména dovozy ze zemí nepodléhajících šetření.
Komise toto tvrzení odmítá.
Ve svém celkovém hodnocení situace Komise zkoumala všechny možné příčiny újmy, aby se přesvědčila, že jiné faktory než dovozy z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky skutečně nebyly za újmu utrpěnou průmyslem Společenství odpovědné; toto zkoumání, jak je zdůrazněno v bodě 66 odůvodnění prozatímního nařízení, obsáhlo dovozy ze třetích zemí nezahrnutých řízením a bylo zjištěno, že i když část újmy mohla být připisována těmto dovozům, nezměnilo to nic na skutečnosti, že samostatně posuzovaná újma způsobená dumpingovými dovozy ze zemí podléhajících šetření byla významná.
V souladu s důslednou praxí Společenství Komise reagovala na zjištěnou újmu zavedením cel pouze v mezích dumpingového rozpětí nebo rozpětí individuálně zjištěného prodeje pod cenou u jednotlivých výrobců, u nichž byl zjištěn dumping; je proto zřejmé, že zastáváním tohoto přístupu Komise neodstraní jinou újmu než je újma způsobená dumpingovými dovozy každého vývozce a že proto nepřipisuje dumpingovým dovozům žádný díl újmy, jež mohl být způsoben jinými faktory.
(36) Rozdíl stanovený metodou popsanou v bodě 81 odůvodnění prozatímního nařízení mezi cenami pro průmysl Společenství a cenami dumpingových dovozů použitými ke zjištění podhodnocení podle bodu 55 odůvodnění prozatímního nařízení, přizpůsobenými bodu 27 odůvodnění tohoto nařízení, vyjádřenými na základě váženého průměru a jako procentní podíl ceny vyplaceně na hranice Společenství, určenými podle nařízení (EHS) č. 1224/80, překračoval dumpingové rozpětí zjištěné u všech výrobců na Tchaj-wanu a v Čínské lidové republice, přičemž u výrobců v Japonsku se pohyboval v rozmezí od 6,1 do 40,9 %.
Co se týče nespolupracujících výrobců, Komise je toho názoru, že výsledky jejího šetření jsou nejvhodnějším základem pro stanovení výše cla, a dospěla proto k takovému závěru, že u nespolupracujících výrobců se použije nejvyšší úroveň cla stanovená pro výrobce ve stejné zemi.
(37) Rada potvrzuje výše uvedené závěry Komise a určenou výši cla podle bodů 81 až 85 odůvodnění prozatímního nařízení.
K. ZÁVAZKY
(38) Několik výrobců předložilo návrh k přijetí závazků, přičemž byli informováni, že Komise není schopna v tomto případě závazky přijmout; Komise je toho názoru, že z důvodu míry nespolupráce v dotyčném řízení, rychlosti technologických změn týkajících se výrobku a nestálosti cen by sledování závazků bylo nepřiměřeně náročné; vysoká míra mobility výrobních závodů v uvedeném odvětví by pravděpodobně nepřispěla k obnově konkurenčního prostředí na trhu.
(39) S ohledem na výše uvedení skutečnosti dospěla Rada k závěru, že je třeba přijmout opatření ve formě konečných antidumpingových cel.
L. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL (40) S ohledem na zjištěné dumpingové rozpětí, újmu způsobenou výrobním odvětvím Společenství a nejistou situaci uvedených odvětví Rada považuje za nezbytné, aby částky složené jako záruka na prozatímní antidumpingové clo byly vybírány s konečnou platností; pokud výše prozatímního cla překračuje konečnou celní sazbu, neměla by vybraná částka přesáhnout výši konečného antidumpingového cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k záznamu a ukládání kódovaných digitálních počítačových informací, kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*10), pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky.
2. Celní sazba, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je tato:
a) 40,9 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Japonska (doplňkový kód Taric: 8708
), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
– Memorex Telex Japan Ltd: (doplňkový kód Taric: 8705) _BAR_ 6,1 % _BAR_
– Hitachi-Maxell: (doplňkový kód Taric: 8706) _BAR_ 20,6 % _BAR_
– TDK: (doplňkový kód Taric: 8707) _BAR_ 26,7 % _BAR_
b) 32,7 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Tchaj-wanu (doplňkový kód Taric:
8710 ), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
– CIS Technology: (doplňkový kód Taric: 8709) _BAR_ 19,8 % _BAR_
c) 39,4 % ve vztahu k výrobkům uvedeným v odstavci 1 pocházejícím z Čínské lidové republiky (doplňkový kód Taric:
8712 ), s výjimkou dovozů vyrobených a prodaných pro dovoz do Společenství následujícími společnostmi podléhajícími níže uvedeným celním sazbám:
– Hanny Magnetic: (doplňkový kód Taric: 8711) _BAR_ 35,6 % _BAR_
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (EHS) č. 920/93 z 3,5″ disket se vyberou s konečnou platností; V případech, kdy je sazba uloženého prozatímního cla vyšší než sazba konečného cla, vyberou se pouze zajištěné částky ve výši konečného cla.
2. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 [2] se vyskytly chyby, když nebyla zrušena poslední věta posledního pododstavce v čl. 1 odst. 5 nařízení Komise (EHS) č. 625/78 ze dne 30. března 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro veřejné skladování sušeného odstředěného mléka [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2270/91 [4], a poslední část věty ve třetím pododstavci čl. 24 odst. 4 nařízení Komise (EHS) č. 685/69 ze dne 14. dubna 1969 o prováděcích pravidlech pro intervence na trhu s máslem a smetanou [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1756/93 [6]; že je proto vhodné tyto chyby opravit;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1756/93 přesně stanoví zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít pro všechny částky v ECU v odvětví mléka a mléčných výrobků; že uvedené nařízení by proto mělo být doplněno o stanovení rozhodných skutečností pro částky uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. a) a písm. b) a v čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 1107/68 ze dne 27. července 1968, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro intervence na trhu se sýry Grana Pardano a Parmigiano-Reggiano [7], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 2441/93 [8];
vzhledem k tomu, že v bodě 5 části D přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93 byla v den platby příslušné částky stanovena rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít pro přepočet na národní měnu částky uvedené v čl.
1 nařízení Komise (EHS) č. 2742/90 ze dne 26. září 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2204/90 [9], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2146/92 [10]; že cílem tohoto opatření je postihnout použití kaseinů a kaseinátů bez povolení; že tento cíl by měl být považován za dosažený v okamžiku stanovení přestupku; že je proto nutné vhodným způsobem změnit příslušnou rozhodnou skutečnost;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1756/93 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se doplňují nové odrážky, které znějí:
"— čl. 1 odst. 5 poslední věta posledního pododstavce nařízení (EHS) č. 625/78,
— poslední část věty čl. 24 odst. 4 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 685/69."
2. V bodu 1 části D přílohy se doplňuje toto:
"Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít _BAR_ D.Náklady na skladování uvedené v čl. 3 odst. 3 druhém pododstavci písm. a) a b). _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný ke dni převzetí ve smyslu čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce. _BAR_ E.Nabídková cena přijatá v rámci nabídkových řízení uvedených v čl. 8 odst. 2 písm. c). _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný ke dni platby." _BAR_
3. V bodě 5 části D přílohy se znění "Zemědělský přepočítací koeficient platný ke dni platby" nahrazuje zněním "Zemědělský přepočítací koeficient platný první den měsíce, ve kterém byl stanoven přestupek".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], ve znění nařízení (EHS) č.
317/93 [2], a zejména na články 7 a 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1980/92 [4], stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že by na základě zkušeností měly být pozměněny některé definice týkající se druhů, věku, obchodní úpravy jatečních těl a anatomické stavby; že je nezbytné definovat produkt "magret" nebo "maigret", aby se předešlo podvodným praktikám;
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit jednotné používání nařízení (EHS) č.
1538/91, a že by proto v odvětví drůbežího masa měly být definovány pojmy "uvádění na trh" a "šarže", jakož i pozměněny stanovené přípustné odchylky při kontrole používání definic jatečně upravených těl drůbeže, názvů obchodní úpravy a tříd jakosti u jatečně upravených těl drůbeže a děleného drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že by v uvedeném odvětví měly být změněny některé požadavky na podmínky chovu a množstevní prahy v případě nepovinného uvádění údajů o způsobu chovu, aby se toto odvětví přizpůsobilo skutečné situaci;
vzhledem k tomu, že článek 14 nařízení (EHS) č. 1538/91 stanoví, že příslušné názvy a výrazy musí být uvedeny minimálně v jazyce nebo jazycích členského státu, v němž se uskutečňuje maloobchodní prodej nebo v němž je produktjinak využíván; že by toto ustanovení mělo být změněno v souladu se směrnicí Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [5], naposledy pozměněnou směrnicí 91/72/EHS [6], aby se usnadnilo uvádění drůbežího masa na trh rovněž v jiných případech, než jsou dodávky drůbežího masa konečnému spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že studie vypracované v rámci Společenství ukázaly, že v důsledku hospodářského a technického rozvoje došlo ke změnám v oblasti úpravy drůbežího masa a jeho kontroly, že při uvádění na trh zmrazených nebo hluboce zmrazených kuřat je významným faktorem obsah vody, a že je proto nezbytné upravit příslušná ustanovení; že by tudíž měl být stanoven maximální obsah vody ve zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech a vypracován systém kontroly na jatkách a ve všech fázích uvádění na trh, aniž by byla porušena zásada volného pohybu zboží na jednotném trhu;
vzhledem k tomu, že by v produkčních zařízeních mělo být kontrolováno množství absorbované vody a že by měly být vypracovány spolehlivé metody pro stanovení obsahu vody přidané během úpravy jatečních těl zmrazených nebo hluboce zmrazených kuřat, aniž by se rozlišovalo mezi fyziologickou tekutinou a vodou uvolňující se při úpravě kuřat, neboť toto rozlišení by bylo v praxi obtížně proveditelné;
vzhledem k tomu, že by mělo být zakázáno uvádět na trh nevyhovující zmrazená nebo hluboce zmrazená kuřata, aniž by tato skutečnost byla uvedena na balení; že v důsledku toho je nutné přijmout praktická pravidla týkající se údajů vyznačovaných na jednotlivých nebo skupinových baleních podle určení tak, aby byla usnadněna kontrola a aby bylo zajištěno, že produkty nejsou užívány k jiným účelům;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup pro řešení případů, kdy kontrola u zásilky zjistí nedostatky, neboť produkty nesplňují požadavky tohoto nařízení; že by měl být stanoven postup pro řešení sporů, které mohou vzniknout v souvislosti se zásilkami uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že v případě sporu by Komise měla být schopna jej řešit na místě a přijmout opatření odpovídající dané situaci;
vzhledem k tomu, že předpokladem harmonizace požadavků týkajících se obsahu vody je zřízení referenční laboratoře Společenství, jakož i vnitrostátních referenčních laboratoří;
vzhledem k tomu, že by členským státům mělo být umožněno, aby ke kontrole obsahu vody v zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech používaly praktické metody; že by měla být přijata opatření, která stanoví povinnost členských států informovat o těchto metodách Komisi a ostatní členské státy, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (EHS) č. 1906/90 stanoví, že nařízení Rady (EHS) č. 2967/76 ze dne 23. listopadu 1976, kterým se stanoví společné normy pro obsah vody ve zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech, slepicích a kohoutech [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3204/83 [8], zůstává v platnosti do doby, než budou prováděny normy přijaté podle článku 7 uvedeného nařízení; že opatření pro provádění těchto norem tvoří součást tohoto nařízení; že by proto uvedené nařízení, jakož i nařízení Komise (EHS) č. 2785/80 ze dne 30. října 1980, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2967/76 [9], naposledy pozměněnému nařízením (EHS) č. 3759/85 [10], mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. článek 1:
- týká se pouze holandské verze,
- v bodě 1 písm. a) se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:
- "kuřátko: kuře s hmotností jatečně upraveného těla nižší než 650 g (bez drobů, hlavy a běháků); kuře vážící od 650 g do 750 g může být nazýváno "kuřátko",, pokud při porážce není starší než 28 dní.
Členské státy mohou pro kontrolu věku při porážce použít článek 11.",
- v bodě 1 se písm. c) nahrazuje tímto:
- "Kachny (Anas platyrhynchos dom., cairina muschata), kachny křížené mulard (c.m.x.a.p.),
- (mladá) kachna nebo kachňátko, (mladá) kachna pižmová, (mladá) kachna křížená mulard: jedinec s ohebným, nezkostnatělým hřbetem hrudní kosti,
- kachna, kachna pižmová, kachna křížená mulard: jedinec s tuhým, zkostnatělým hřbetem hrudní kosti;",
- v bodě 2 se písm. b) nahrazuje tímto:
- "čtvrtka: přední nebo zadní čtvrtka vzniklá příčným řezem půlky;",
- v bodě 2 se písm. f) nahrazuje tímto:
- "stehno kuřete s částí hřbetu: hmotnost hřbetu může dosáhnout nejvýše 25 % hmotnosti celého dílu;",
- do bodu se 2 vkládá nové písmeno m), které zní:
- "magret, maigret: filety z prsou kachen a hus podle bodu 3 tohoto článku, s kůží a podkožním tukem pokrývajícím prsní sval, bez hlubokého svalu prsního",
- v bodě 2 se za písmena a) až m) vkládá nový odstavec, který zní:
"U produktů uvedených v písmenech e), g) a h) se slovy "řezy provedeny v kloubech"; rozumí řezy provedené ve dvou přímkách ohraničujících klouby, jak je graficky znázorněno v příloze Ia.";
2. vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
"uváděním na trh"; držení nebo vystavování za účelem prodeje, nabízení k prodeji, prodej, dodávání nebo jakákoliv jiná forma uvádění na trh;
"šarží"; drůbeží maso stejného druhu a typu, stejné třídy jakosti, stejné výrobní série, ze stejných jatek nebo stejné bourárny, umístěných na témže místě, kde má být provedena kontrola.
Pro účely článku 8 a příloh V a VI zahrnuje šarže pouze hotová balení stejné nominální hmotnostní kategorie.";
3. v článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pokud není odstraněna hlava, může při obchodní úpravě zůstat v jatečně upravených tělech průdušnice, jícen a vole.";
4. článek 7 se mění takto:
- odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Rozhodnutí, která se přijímají v případě nedodržení článků 1, 2 a 6, se musí vztahovat pouze na celou šarži, která byla zkontrolována podle tohoto článku",
- odstavec 2 se zrušuje,
- tabulka v odstavci 3 se nahrazuje touto tabulkou:
1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 100 – 500 _BAR_ 30 _BAR_ 5 _BAR_ 2 _BAR_
< 3200 _BAR_ 80 _BAR_ 10 _BAR_ 4 _BAR_ - odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
"4. Při kontrole šarže drůbežího masa třídy jakosti A se uplatňuje celkový přípustný počet nevyhovujících jednotek uvedený ve sloupci 3 tabulky v odstavci 3.
Tyto nevyhovující jednotky mohou v případě prsních řízků rovněž zahrnovat řízky obsahující až 2 % hmotnostní chrupavky (ohebný hřeben hrudní kosti). Nicméně počet jednotek nevyhovujících ustanovením článku 1 odst.
1 bod 1 a 3, jakož i článku 6 odst. 1 nesmí být vyšší než hodnoty uvedené ve sloupci 4 tabulky v odstavci 3.
Pokud jde o článek 1 odst. 3 bod 3, nelze považovat za přípustnou žádnou nevyhovující jednotku, pokud její hmotnost nedosahuje minimálně 240 g v případě kachních jater a minimálně 385 g v případě husích jater.
5. Při kontrole šarže drůbežího masa třídy jakosti B se přípustný počet nevyhovujících jednotek zdvojnásobí.";
5. článek 10 se mění takto:
- v odstavci 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"1. K označení způsobu chovu, s výjimkou organického a biologického chovu, mohou být uvedeny na označení pouze níže uvedené výrazy a odpovídající výrazy v ostatních jazycích Společenství uvedené v příloze III, a to ve smyslu článku 1 odst. 3 písm. a) směrnice 79/112/EHS, pokud jsou splněny příslušné podmínky stanovené v příloze IV:",
- týká se pouze holandské verze,
- odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Údaj o věku při porážce nebo o délce výkrmu lze uvést pouze tehdy, je-li vyjádřen jedním z výrazů uvedených v odstavci 1 a pouze v případě, že tento věk není nižší než věková hranice stanovená v příloze IV písmena b), c) nebo d).
Toto ustanovení se však nevztahuje na zvířata uvedená ve čtvrté odrážce čl. 1 bod 1 písm. a).";
6. článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Názvy produktů a jiné výrazy, které upravuje toto nařízení, musí být uvedeny:
- v případě prodeje konečnému spotřebiteli v jazyce snadno srozumitelném pro kupující ve smyslu článku 14 směrnice Rady 79/112/EHS v členském státě, v němž se prodej uskutečňuje; toto ustanovení nebrání tomu, aby zmíněné údaje byly uváděny v několika jazycích,
- ve všech ostatních případech v jednom nebo více jazycích Společenství.";
7. vkládá se nový článek 14a, který zní:
"Článek 14a
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 6 a 10, zmrazená a hluboce zmrazená kuřata mohou být uváděna na trh ve Společenství za účelem výkonu povolání nebo k obchodním účelům pouze tehdy, pokud obsah vody není vyšší než technicky nevyhnutelné hodnoty stanovené analytickou metodou popsanou v příloze V (odkapávací metoda) nebo metodou popsanou v příloze VI (chemická metoda).
2. Příslušné orgány pověřené každým členským státem zajistí, aby jatka přijala všechna nezbytná opatření ke splnění požadavků odstavce 1 a zejména aby:
- byly odebírány vzorky pro sledování absorpce vody během chlazení a obsahu vody v zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech,
- výsledky kontrol byly zaznamenány a uchovány po dobu jednoho roku,
- každá šarže byla označena takovým způsobem, aby mohlo být určeno datum výroby; toto označení šarže musí být uvedeno ve výrobním záznamu.
3. Pravidelné kontroly absorbované vody podle přílohy VII nebo kontroly podle přílohy V jsou prováděny na jatkách nejméně jednou za čtyřhodinový pracovní blok.
Pokud tyto kontroly zjistí, že množství absorbované vody je větší než povolený celkový obsah vody podle tohoto nařízení, přičemž se bere v úvahu voda absorbovaná jatečními těly během jednotlivých etap zpracování nepodléhajících kontrole, a pokud je množství absorbované vody větší než hodnoty uvedené v bodě 9 přílohy VII nebo v bodě 7 přílohy V, musí jatka neprodleně provést nezbytné technické úpravy procesu zpracování.
4. Ve všech případech uvedených ve druhém pododstavci odstavce 3 a v každém případě nejméně jednou za čtrnáct dní se provádí kontroly obsahu vody podle odstavce 1 odběrem vzorků ze zmrazených a hluboce zmrazených kuřat z každých jatek podle přílohy V nebo VI, podle rozhodnutí příslušného orgánu členského státu.
Tyto kontroly se neprovádějí u jatečních těl, u kterých je příslušnému orgánu uspokojivě doloženo, že jsou určena výhradně pro vývoz.
5. Za provádění kontrol uvedených v odstavcích 3 a 4 odpovídají příslušné orgány.
Příslušné orgány mohou ve zvláštních případech zvolit přísnější přístup při uplatňování odstavce 3, a zejména bodů 1 a 9 přílohy VII, jakož i odstavce 4 při kontrole určitých jatek, pokud bude nutné zajistit, aby celkový obsah vody odpovídal hodnotám stanoveným tímto nařízením.
6. Pokud výsledky kontroly podle odstavce 4 překračují přípustné hodnoty, příslušná šarže je považována za nevyhovující tomuto nařízení.
V takovém případě však mohou příslušná jatka požádat, aby byla provedena druhá kontrolní analýza s použitím metody zvolené příslušným orgánem členského státu.
7. Pokud je po provedení uvedené kontrolní analýzy nezbytné považovat danou šarži za nevyhovující tomuto nařízení, přijmou příslušné orgány vhodná opatření, jejichž cílem je umožnit uvedení takové šarže na trh Společenství pouze pod podmínkou, že jednotlivá a skupinová balení jatečně upravených těl uvedou jatka na trh pod dohledem příslušného orgánu. Tato balení musí být opatřena páskou nebo štítkem, na kterých je velkými červenými písmeny uveden nejméně jeden z těchto údajů:
"Contenido en agua superior al límite CEE";
"Vandindhold overstiger EOF-Normen";
"Wasser gehalt über dem EWG-Höchstwert";
"Περιεκτικότητα σε νερό ανώτερη του ορίου ΕΟΚ";
"Water content exceeds EEC limit";
"Teneur en eau superieure à la limite CEE";
"Tenore d’acqua superiore al limite CEE";
"Watergehalte hoger dan het EEG-maximum";
.
Šarže uvedená v prvním pododstavci zůstává pod dohledem příslušného orgánu, dokud není označena podle tohoto odstavce nebo určena k jinému účelu. Pokud je příslušnému orgánu doloženo, že šarže uvedená v prvním pododstavci je určena k vývozu, přijme příslušný orgán všechna nezbytná opatření, aby uvedená šarže nemohla být uvedena na trh ve Společenství. Údaje uvedené v prvním pododstavci musí být vyznačeny na nápadném místě tak, aby byly snadno viditelné, jasně čitelné a nesmazatelné. Nesmí je žádným způsobem zakrývat, překrývat nebo přerušovat jiné nápisy nebo obrazové značení. Písmena musí být u jednotlivých balení nejméně 1 cm vysoká a u skupinových balení 2 cm.
8. Pokud existuje vážné podezření, že by zásilka mohla být nevyhovující, může členský stát určení provést nediskriminační kontrolu zmrazených nebo hluboce zmrazených kuřat na základě odebraných vzorků, aby zjistil, zda zásilka splňuje požadavky stanovené v tomto článku.
9. Kontrola podle odstavce 8 se provádí v místě určení zboží nebo na jiném vhodném místě za předpokladu, že toto místo se nenachází v prostoru hranic a co nejméně narušuje plynulost dodávky, a že po odebrání vhodného vzorku může zboží normálně pokračovat do místa svého určení.
Tyto produkty však nemohou být prodány konečnému spotřebiteli, dokud nejsou k dispozici výsledky kontroly.
Uvedené kontroly musí být prováděny co nejrychleji, aby nepatřičně neoddalovaly uvedení produktů na trh nebo nepůsobily zpoždění, která by mohla vést ke zhoršení jakosti.
Výsledky kontrol, všechna následná rozhodnutí, jakož i důvody přijetí těchto rozhodnutí musí být oznámeny odesílateli a příjemci nebo jejich zástupcům nejpozději do dvou pracovních dnů po odebrání vzorků.
Rozhodnutí přijatá příslušným orgánem členského státu určení a zdůvodnění těchto rozhodnutí jsou oznámena příslušnému orgánu členského státu odeslání.
Pokud o to odesílatel nebo jeho zástupce požádá, jsou mu uvedená rozhodnutí a zdůvodnění sdělena písemně a zároveň je podrobně informován o právu na odvolání, kterého může využít v rámci platných právních předpisů členského státu určení, jakož i o příslušném postupu a příslušných lhůtách.
10. Pokud výsledky kontroly podle odstavce 8 překračují přípustné hodnoty, může nabyvatel příslušné šarže požádat, aby byla provedena kontrolní analýza s použitím metody, kterou si zvolí, a to v jedné z referenčních laboratoří uvedených v příloze VIII nebo v jakékoliv jiné laboratoři schválené pro tento účel příslušnými orgány.
Náklady spojené s kontrolní analýzou hradí nabyvatel šarže.
Úkoly a pravomoci referenčních laboratoří jsou stanoveny v příloze IX.
11. Pokud z výsledků kontroly provedené podle odstavců 8 a 9, případně rovněž z výsledků vyžádané kontrolní analýzy vyplyne, že zmrazená nebo hluboce zmrazená kuřata nesplňují požadavky stanovené v tomto článku, příslušný orgán členského státu určení uplatní postupy stanovené v odstavci 7.
12. V případech stanovených v odstavcích 10 a 11 se příslušný orgán členského státu určení neprodleně spojí s příslušnými orgány členského státu odeslání.
Příslušné orgány členského státu odeslání přijmou všechna nezbytná opatření a informují příslušný orgán členského státu určení o zaměření provedených kontrol, o přijatých rozhodnutích, jakož i o důvodech, proč byla tato rozhodnutí přijata.
Pokud kontroly podle odstavců 8 a 10 prokáží opakované nedostatky nebo pokud podle názoru členského státu odeslání jsou tyto kontroly prováděny bez dostatečného zdůvodnění, příslušné orgány dotyčných členských států o tom uvědomí Komisi.
V míře nezbytné pro zajištění jednotného provádění tohoto nařízení nebo na žádost příslušného orgánu členského státu určení a podle charakteru zjištěných nedostatků Komise může:
- vyslat do dotyčného zařízení skupinu odborníků a spolu s příslušnými orgány daného státu provést kontroly na místě, nebo
- požádat příslušný orgán členského státu odeslání, aby vzorky produktů dotyčného podniku odebíral častěji a aby v případě nutnosti uplatnil sankce podle článku 10 nařízení (EHS) č. 1906/90.
Komise uvědomí členské státy o svých závěrech.
Členské státy, na jejichž území je kontrola prováděna, poskytnou odborníkům veškerou pomoc nezbytnou pro výkon jejich činnosti.
Dokud nejsou známy závěry Komise, musí členský stát odeslání, na žádost členského státu určení, zintenzívnit kontroly produktů pocházejících z dotyčného zařízení.
Pokud účelem těchto opatření je odstranit opakující se nedostatky zjištěné v určitém zařízení, Komise naúčtuje náklady vzniklé v souvislosti s použitím odrážek třetího pododstavce dotyčnému podniku.
13. Členské státy přijmou praktická opatření k provádění kontrol podle tohoto článku.
O těchto opatřeních uvědomí ostatní členské státy a Komisi před 1. listopadem 1993.
Všechny důležité změny musí být okamžitě oznámeny ostatním členským státům a Komisi.";
8. přílohy I, III a IV jsou nahrazeny odpovídajícími přílohami tohoto nařízení;
9. přílohy Ia, V, VI, VII, VIII a IX tohoto nařízení se připojují k nařízení (EHS) č. 1538/91.
Článek 2
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2967/76 a (EHS) č. 2785/80.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1993.
Článek 1 bod 7 a článek 2 se použijí ode dne 1. března 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3077/78 o stanovení rovnocennosti ověřovací listiny původu pro chmel dovážený ze třetích zemí s ověřovací listinou původu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3124/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise č.
3077/78 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
2238/91 [4], stanoví rovnocennost ověřovací listiny původu pro chmel dovážený ze třetích zemí s ověřovací listinou původu Společenství a uvádí seznam orgánů těchto zemích, které jsou oprávněné k vydávání osvědčení o rovnocennosti, jakož i příslušných produktů; že v důsledku politických událostí je nutné tento seznam změnit; že je povinností příslušných orgánů třetích zemích aktualizovat údaje uvedené v příloze tohoto nařízení a udržovat úzkou spolupráci s Komisí tím, že budou sdělovat příslušné údaje jejím útvarům;
vzhledem k tomu, že se Maďarsko zavázalo dodržovat požadavky stanovené pro uvádění chmele a chmelových výrobků na trh a oprávnit orgán k vydávání osvědčení o rovnocennosti; že je vhodné uznat tyto ověřovací listiny původu za rovnocenné s ověřovacími listinani původu Společenství a propustit příslušné produkty do volného oběhu; že je proto nezbytné doplnit přílohu nařízení (EHS) č.
3077/78;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (EHS) č. 3077/78 se doplňuje nová věta, která zní:
"Příloha se upraví na základě údajů sdělených příslušnými třetími zeměmi."
Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3076/78 o dovozu chmele ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3124/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v případě dováženého chmele, který nesplňuje minimální požadavky pro uvádění na trh uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č.
890/78 ze dne 28. dubna 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání ověřovacích listin původu pro chmel [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2265/91 [4], by slova "uvedeny do volného oběhu" uvedená v čl.
3076/78 [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 717/93 [6], mohla způsobit potíže vnitrostátním správním orgánům, neboť kontroly jakosti se provádějí na místě určení, a nikoli na místě vstupu do země, tedy až po ukončení celního odbavení; že v době kontroly již byl dovezený chmel pravděpodobně smíchán s chmelem pocházejícím ze Společenství a je tudíž nemožné zpětně vysledovat jeho původ a obnovit celní odbavení; že je proto nezbytné změnit čl.
7a druhý pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 3076/78 o dovozu chmele ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7a nařízení (EHS) č. 3076/78 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud příslušné orgány členských států stanoví, že kontrolované vzorky nesplňují výše uvedené minimální požadavky pro uvádění na trh, nemohou být příslušné zásilky uvedeny na trh ve Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2928/93 ze dne 25. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 890/78, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání ověřovacích listin původu pro chmel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3124/92 [2], a zejména na čl. 2 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č.
1784/77 ze dne 19. července 1977 o vydávání ověřovacích listin původu pro chmel [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1987/93 [4], vylučuje z procesu vydávání ověřovacích listin původu určité produkty z důvodu jejich zvláštní povahy nebo jejich využití; že izomerizovaný chmelový prášek a nové izomerizované chmelové výrobky uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č.
1784/77 patří do této skupiny produktů stejně jako izomerizované chmelové extrakty; že je nutné tyto produkty přesněji definovat v nařízení Komise (EHS) č. 890/78 [5] naposledy pozměněném nařízením (EHS) č.
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1784/77 čl.
1 odst. 1 druhý pododstavec stanoví, že produkty vyřazené z vydávání ověřovacích listin původu musí být podrobeny kontrole; že tato kontrola musí zajistit, že tyto produkty jednak nenaruší běžné uvádění ověřených produktů na trh a že jsou jednak využity pouze ke stanovenému účelu a pouze těmi, kterým jsou určeny;
vzhledem k tomu, že touto kontrolou by měly být pověřeny subjekty, které zajišťují vydávání ověřovacích listin původu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 890/78 se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "neupraveným chmelem"; chmel, který byl podroben pouze prvnímu sušení a prvnímu balení;
b) "upraveným chmelem"; chmel, který byl mimo jiné podroben konečnému sušení a konečnému balení;
c) "chmelem s peckami"; chmel, jehož obsah pecek je větší než 2 % jeho hmotnosti;
d) "chmelem bez pecek"; chmel, jehož obsah pecek není větší než 2 % jeho hmotnosti;
e) "izomerizovaným chmelovým extraktem"; extrakt, ve kterém byly kyseliny alfa téměř zcela izomerizovány;
f) "izomerizovaným chmelovým práškem"; prášek, ve kterém byly kyseliny alfa téměř zcela izomerizovány;
g) "novými izomerizovanými chmelovými výrobky"; výrobky, ve kterých byly téměř zcela izomerizovány nejen kyseliny alfa, nýbrž také další složky prošly větší či menší úpravou (podle počáteční fáze a podmínek, za kterých byla provedena transformace kyselin alfa) nebo byly záměrně vyloučeny z konečného výrobku;
h) "zapečetěním obalu"; uzavření obalu pod úředním dohledem takovým způsobem, že při otevření obalu se uzávěr poruší;
i) "uzavřeným okruhem operace"; proces úpravy nebo zpracování chmele pod úředním dohledem, který zaručí, že během provozu není možné přidat ani odebrat chmel ani chmelové produkty.
Uzavřený okruh operace začíná otevřením zapečetěného balíku, obsahujícího chmel nebo chmelový produkt určený k úpravě nebo zpracování, a končí zapečetěním balíku obsahujícího zpracovaný chmel nebo chmelový výrobek;
j) "partií"; počet balíků chmele nebo chmelových produktů stejných vlastností, které ve stejnou dobu předkládá samostatný producent nebo producent, který je členem seskupení, nebo zpracovatel za účelem vydání ověřovací listiny původu.";
2. v článku 8 se odstavce 5 a 6 nahrazují tímto:
"5. S výjimkou látek stanovených v příloze V může do uzavřeného okruhu operace vstoupit pouze ověřený chmel a ověřené chmelové výrobky uvedené v článku 7 nařízení (EHS) č.
1784/77. Mohou vstoupit výhradně ve stavu, ve kterém jim byla vydána ověřovací listina původu.
6. Pokud dojde při výrobě extraktů za použití oxidu uhličitého z technických důvodů k uzavření okruhu operace, zástupci úředních subjektů nebo resortů oprávněných k vydávání ověřovacích listin původu ve smyslu čl. 1 odst. 6 nařízení (EHS) č. 1784/77 zapečetí v okamžiku přerušení obal obsahující výrobek. Pečeť může být odstraněna pouze za dohledu výše uvedených úředních zástupců v okamžiku obnovení zpracování.";
3. článek 10 se mění takto:
a) úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) až f) nařízení (EHS) č. 1784/77 podléhají těmto kontrolám:"
b) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) v případě izomerizovaných chmelových extraktů, izomerizovaných chmelových prášků a nových izomerizovaných chmelových výrobků uvedených v příloze VI zpracovatel ohlásí každoročně nejpozději do 31. prosince kontrolnímu subjektu množství vyprodukovaná i uvedená na trh.
Na obalu musí být poznámka "izomerizovaný chmelový extrakt", "izomerizovaný chmelový prášek" nebo "nový izomerizovaný chmelový výrobek" a údaje o hmotnosti nebo objemu, původní odrůdě, použitém produktu a jeho procentní podíl;"
c) písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) v případě chmele a chmelových výrobků v malých balíčcích, které jsou určeny pro prodej soukromým osobám pro jejich vlastní potřebu, by neměla být hmotnost balíčku větší než:
- 1 kg pro hlávky nebo prášek,
- 300 g pro extrakt, prášek a nové izomerizované výrobky.
Na obal se uvádí označení zboží a jeho hmotnost.";
4. příloha tohoto nařízení se doplňuje jako příloha VI.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 27. října 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim zásobování některými zemědělskými produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že opatření k vyrovnání geografických nevýhod menších ostrovů v Egejském moři, pokud jde o dodávky některých zemědělských produktů Společenství, která jsou částečně financována záruční sekcí EZOZF sestávají z výhod ve formě paušální podpory pro zásobování těmito produkty v rámci předběžných odhadů dodávek; tyto podpory jsou upraveny podle odlehlosti různých skupin ostrovů, na které se vztahují;
vzhledem k tomu, že se účinky výhod poskytnutých ve formě podpor, které mají pokrýt vyšší místní marketingové náklady musí projevit v cenách, které platí konečný spotřebitel; že řecké úřady musí přijmout opatření k předání této výhody z podpory;
vzhledem k tomu, že místní spotřeba zemědělských produktů, pro které byla poskytnuta podpora zahrnuje zákaz dalšího rozesílání do ostatních částí Společenství a vývoz takových produktů do třetích zemí ať v nezpracovaném stavu nebo po zpracování; že za tímto účelem musí být přijata zvláštní kontrolní opatření; že je žádoucí, aby řecké úřady přijaly nezbytná opatření k zabránění dalšího rozesílání a vývozu dotčených produktů a v případě nutnosti k ukládání sankcí;
vzhledem k tomu, že správní orgány by měly mít k dispozici nezbytné nástroje pro zajištění, že režim zásobování je využíván ke svému účelu, zejména k pravidelnému zásobováníspotřebitelů produkty a předávání výhod místnímu spotřebiteli; že k tomuto účelu musí správní orgány odpovědné za provádění režimu zásobování stanovit intervaly, ve kterých mají být produkty dodávány a jejich množství v závislosti na možnostech odbytu;
vzhledem k tomu, že režim zásobování lze administrativně uskutečňovat na základě formuláře pro žádost o dovozní licenci podle nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
1963/93 [4]; že vydání uvedeného dokumentu (dále jen "osvědčení o podpoře") podléhá složení jistoty žadatelem, která se rovná 20 % částky podpory odpovídající poskytnutému množství;
vzhledem k tomu, že by měl existovat systém kontrol Společenství nad opatřeními přijatými řeckými orgány za účelem zajištění jejich řádného uplatňování; že by za tímto účelem mělo být přijato ustanovení pro pravidelná sdělení Komisi;
vzhledem k tomu, že prováděcí ustanovení k nařízení (EHS) č.
2019/93 nebyla přijata ve lhůtě stanovené uvedeným nařízením; že je třeba stanovit přechodná opatření pro poskytování podpor stanovených pro rok 1993; že by se proto měla ustanovení tohoto nařízení použít okamžitě;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Paušální podpora uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93 se stanoví pro všechny produkty uvedené v příloze k uvedenému nařízení takto:
- 15 ECU/tunu pro dodávky na ostrovy skupiny A uvedené v příloze I,
- 30 ECU/tunu pro dodávky na ostrovy skupiny B uvedené v příloze II.
2. U ovoce a zeleniny však budou výše uvedené částky podpory od roku 1994 sníženy v souladu s čl. 3 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení (EHS) č. 2019/93.
3. Podpora je vyplácena na základě písemné žádosti a při předložení osvědčení o podpoře, na kterém jsou řádně uvedeny příslušné údaje.
Řecké orgány stanoví lhůty pro předložení žádostí o osvědčení a mohou stanovit zvláštní formulář žádosti.
4. Žádost musí být podána nejpozději 12 měsíců po dni započtení, s výjimkou případů vyšší moci.
Pokud je podána po uplynutí této lhůty, avšak během následujících šesti měsíců, činí vyplacená podpora 85 % použitelné podpory.
Podporu vyplatí řecké orgány nejpozději dva měsíce po dni, kdy byla žádost podána, ledaže:
a) se jedná o případ vyšší moci;
nebo
b) bylo zahájeno správní šetření týkající se nároku na podporu.
V takovém případě se podpora vyplatí až po uznání nároku na podporu.
5. Osvědčení o podpoře se vystaví na formuláři dovozní licence uvedené v příloze nařízení (EHS) č. 3719/88.
Ustanovení čl. 8 odst. 3 a 5 a články 9, 10, 13 až 16, 19, 20 a 21, 24 až 31 a 33 až 37 nařízení (EHS) č. 3719/88 se použijí přiměřeně, nestanoví-li ustanovení tohoto nařízení jinak.
6. Údaj "osvědčení o podpoře – skupina A" nebo "osvědčení o podpoře – skupina B" je vytištěn nebo natištěn razítkem v kolonce 20 (zvláštní poznámky) osvědčení.
Kolonky 7 a 8 osvědčení se proškrtnou.
7. Osvědčení o podpoře vydají orgány jmenované Řeckem na základě žádosti příslušných stran pro množství uvedené v předběžném odhadu dodávek.
Řecké orgány mohou stanovit lhůtu pro vydání osvědčení.
8. Vydání osvědčení o podpoře je podmíněno složením jistoty ve výši 20 % částky použitelné podpory.
Pokud žádosti překročí množství dostupné pro příslušné období, sníží se požadovaná množství pomocí standardního koeficientu snížení.
9. Osvědčení o podpoře se předloží orgánům v místě určení společně s produkty, na které se vztahuje.
Řecké orgány provedou započtení a odepsání.
10. Důkaz o využití osvědčení o podpoře se předloží do 30 dnů po skončení platnosti osvědčení, s výjimkou případů vyšší moci.
Článek 2
Podpory uvedené v čl. 1 odst. 1 se přepočítají na národní měny pomocí zemědělského přepočítacího koeficientu platného v den, ve kterém jsou řeckými orgány započtena příslušná množství do osvědčení o podpoře.
Článek 3
1. V případě převodu produktů nebo osvědčení na jinou osobu zahrne držitel osvědčení o podpoře do smlouvy doložku, podle které musí být výhoda opatření převedena na konečného spotřebitele.
Taková doložka musí být zahrnuta do každé následné smlouvy týkající se produktu.
2. Řecké orgány přijmou všechna nezbytná opatření k prověření, že výhoda, která plyne z poskytnutí podpory je předána.
3. Není-li výhoda předána, řecké orgány:
- požadují zpět celou nebo část poskytnuté výhody od držitele osvědčení o podpoře,
- mohou, v závislosti na závažnosti nesplnění závazků, dočasně nebo trvale omezit nebo pozastavit právo žádat o osvědčení o podpoře.
4. Pro účely první odrážky odst. 3:
- se držitel osvědčení o podpoře považuje za zvýhodněného
- odpovídá poskytnutá výhoda částce podpory.
Článek 4
1. Řecké orgány přijmou nezbytná opatření k zabránění dalšího odesílání, popř. vývozu zpracovaných či nezpracovaných produktů, které spadají do režimu zásobování, do Společenství a do třetích zemí a sdělí je Komisi nejpozději do 1. února 1994.
2. Pro účely odstavce 1 se u dalšího odesílání produktů do míst ležících mimo ostrovy skupiny A nebo mimo ostrovy skupiny B jedná o dodávky do ostatních částí Společenství.
Článek 5
Nejpozději poslední den každého měsíce oznámí řecké orgány Komisi následující údaje vztahující se k předchozímu měsíci a každému produktu:
- množství, pro která byla podána žádost o osvědčení o podpoře,
- počet případů nevyužitých osvědčení o podpoře a odpovídající množství.
Tyto údaje vypracují samostatně pro každou skupinu přijímajících ostrovů.
Článek 6
Podpory pro množství produktů vykázaná v odhadu dodávek pro rok 1993 se zvyšují vyrovnáním a náhradou nákladů na zásobování o částku rovnající se 50 % stanovené paušální podpory.
Toto zvýšení platí pro dodávky uskutečněné nejpozději do 31. prosince 1993.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo prodloužení Ujednání o mezinárodním obchodu textilem za podmínek stanovených v protokolu o prodloužení uvedeného ujednání a závěry přijaté Výborem GATT pro textil dne 9 prosince 1992 a připojené k uvedenému protokolu;
vzhledem k tomu, že Společenství sjednalo s řadou dodavatelských zemí prodloužení stávajících dohod o obchodu s textilními výrobky o tři roky;
vzhledem k tomu, že uvedené dohody zavádějí množstevní limity Společenství pro roky 1993, 1994 a 1995;
vzhledem k tomu, že Společenství sjednalo nové dvoustranné dohody a jiná ujednání s řadou dodavatelských zemí;
vzhledem k tomu, že Společenství sjednalo dohody ve formě dodatkových protokolů o obchodu s textilními výrobky k evropským dohodám a/nebo prozatímním dohodám s řadou dodavatelských zemí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby účel každé z těchto dohod, protokolů a jiných ujednání nebyl obcházen odkloněním obchodu; že je proto nezbytné určit způsob provádění kontroly původu uvedených výrobků a metody dosahování vhodné správní spolupráce;
vzhledem k tomu, že dodržování množstevních limitů vývozu stanovených v rámci různých dohod a protokolů se zajišťuje systémem dvojité kontroly; že účinnost těchto opatření závisí na tom, že Společenství zavede soubor množstevních limitů Společenství, který se použije na dovozy veškerých výrobků z dodavatelských zemí, jejichž vývoz podléhá množstevním limitům;
vzhledem k tomu, že výrobky umístěné ve svobodné zóně nebo dovezené v rámci režimu, jímž se řídí celní sklady, dočasné dovozy nebo aktivní zušlechťovací styk (podmíněný systém) nemají být předmětem těchto množstevních limitů Společenství;
vzhledem k tomu, že dohody uzavřené Společenstvím s některými třetími zeměmi obsahují zvláštní ustanovení o dovozu výrobků folklóru a výrobků vyrobených na ručních stavech do Společenství a že je proto nezbytné stanovit vhodné postupy pro provádění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že pro výrobky dovezené zpětně na základě režimu pasivního zušlechťovacího styku a pro správu příslušných množstevních limitů Společenství by měla být stanovena zvláštní pravidla;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění toho, že nebudou překračovány množstevní limity Společenství, je nezbytné zavést zvláštní správní postup, podle kterého by příslušné orgány členských států nevydávaly dovozní licence před obdržením předchozího potvrzení Komise o tom, že ještě jsou k dispozici určitá množství v rámci daných množstevních limitů;
vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné zavést účinné a rychlé postupy pro úpravy množstevních limitů Společenství a jejich přidělování, aby bylo možno přihlédnout k vývoji obchodních toků, potřebě dodatečných dovozů a k závazkům Společenství podle dohod sjednaných s dodavatelskými zeměmi;
vzhledem k tomu, že v případě výrobků, které nepodléhají množstevním limitům, stanoví dohody konzultační postup, podle kterého v případě, že objem dovozu výrobků dané kategorie do Společenství překročí určitý práh bude možné dosáhnout dohody s dodavatelskou zemí o zavedení množstevních limitů; že dodavatelské země se rovněž zavazují pozastavit nebo omezit svůj vývoz ode dne podání žádosti o tyto konzultace na úrovni určené Společenstvím; že není-li dosaženo dohody s dodavatelskou zemí do stanovené lhůty, může Společenství zavést množstevní limity na určité roční nebo víceleté úrovni;
vzhledem k tomu, že za určitých výjimečných okolností může být vhodnější, aby tyto množstevní limity byly uplatňovány na regionální úrovni spíše než na úrovni Společenství, a je proto nezbytné stanovit účinné postupy rozhodování o vhodných opatřeních, která nadměrně nenarušují fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že dohody, protokoly nebo jiná ujednání s některými zeměmi počítají s možností, že Společenství podrobí dovozy textilu a oděvů systému dohledu, a že je proto nezbytné stanovit správní postupy pro zavádění a provádění těchto kontrolních opatření;
vzhledem k tomu, že v důsledku dokončení vnitřního trhu pro textilní a oděvní výrobky dne 1. ledna 1993 nejsou již množstevní limity Společenství nadále členěny na podíly členských států; že dohody se třetími zeměmi stanoví konzultace v případě výskytu jakýchkoli problémů, které by mohly vzniknout v důsledku regionální koncentrace přímých dovozů do Společenství, a že je nezbytné stanovit účinný postup pro provádění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že dohody, protokoly a jiná ujednání s některými třetími zeměmi stanoví systém spolupráce mezi Společenstvím a dodavatelskými zeměmi s cílem zabránit obcházení prostřednictvím překládání nebo změny trasy zboží či jinými způsoby; že byl zaveden konzultační postup, podle něhož lze dosáhnout s příslušnou dodavatelskou zemí dohody o rovnocenné úpravě daného množstevního limitu, jestliže se ukáže, že dohoda byla obcházena; že dodavatelské země rovněž souhlasí s tím, že přijmou nezbytná opatření k zajištění možnosti rychlého uplatnění jakýchkoli úprav; že, nebude-li dosaženo dohody s dodavatelskou zemí ve stanovené lhůtě, může Společenství v případě získání jasných důkazů o obcházení uplatnit rovnocennou úpravu;
vzhledem k tomu, že mimo jiné za účelem dodržování lhůt stanovených v dohodách je nezbytné stanovit rychlý a účinný postup pro zavádění uvedených množstevních limitů a pro uzavírání takových dohod s dodavatelskými zeměmi;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení musí být uplatňována v souladu s mezinárodními závazky Společenství, zejména s těmi, které vyplývají z výše uvedených dohod s dodavatelskými zeměmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz textilních výrobků uvedených v příloze I a pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze II, s nimiž Společenství uzavřelo dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání.
2. Pro účely odstavce 1 se textilní výrobky spadající do oddílu XI kombinované nomenklatury zařazují do kategorií uvedených v příloze I.
3. Zařazení výrobků uvedených v příloze I se zakládá na kombinované nomenklatuře (KN), aniž by tím byl dotčen čl. 2 odst. 6. Postupy pro uplatňování tohoto odstavce jsou uvedeny v příloze III.
4. S výhradou tohoto nařízení nepodléhá dovoz textilních výrobků uvedených v odstavci 1 do Společenství množstevním omezením nebo opatřením s rovnocenným účinkem.
5. Původ výrobků uvedených v odstavci 1 se určuje v souladu s pravidly platnými ve Společenství.
6. Postupy prokazování a ověřování původu výrobků uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v přílohách III a IV a v příslušných platných právních předpisech Společenství.
Článek 2
Množstevní limity
1. Dovoz textilních výrobků do Společenství, které jsou uvedeny v příloze V, pocházejí z jedné z dodavatelských zemí uvedených v téže příloze a které byly odeslány v době od 1. ledna 1993 do 31. prosince 1995, podléhá ročním množstevním limitům stanoveným v uvedené příloze.
2. Propuštění dovozů podléhajících množstevním limitům uvedeným v příloze V do volného oběhu ve Společenství podléhá předložení dovozního povolení vydaného orgány členských států podle článku 12.
3. Povolené dovozy se započítávají do množstevních limitů stanovených pro ten rok, v němž jsou výrobky odeslány v příslušné dodavatelské zemi.
Pro účely tohoto nařízení se má za to, že k odeslání výrobků došlo v den jejich naložení do vývozních dopravních prostředků.
4. Dovozy výrobků, které před 1. lednem 1993 nepodléhaly množstevním limitům a které byly před tímto datem přepravovány do Společenství, nepodléhají množstevním limitům uvedeným v tomto článku, pokud byly reálně odeslány z dodavatelské země původu před 1. lednem 1993.
5. Propuštění do volného oběhu těch výrobků, jejichž dovoz podléhal množstevním limitům před 1. lednem 1993 a které byly odeslány před tímto datem, podléhá od tohoto data i nadále povinnosti předkládat stejné dovozní dokumenty a podléhá stejným dovozním podmínkám jako před 1. lednem 1993.
6. Definice množstevních limitů stanovených v příloze V a kategorie výrobků, na které se tyto limity vztahují, se upraví postupem podle článku 17, jestliže se to ukáže nezbytným k zabezpečení toho, aby jakékoli následné změny kombinované nomenklatury (KN) nebo jakákoli rozhodnutí měnící zařazení uvedených výrobků nevedly ke snížení těchto množstevních limitů.
7. Aby bylo zajištěno, že množství, na která byla vydána dovozní povolení, nepřekročí v žádném okamžiku celkové množstevní limity Společenství pro každou kategorii textilu a pro každou dotyčnou třetí zemi, vydávají příslušné orgány dovozní povolení pouze na potvrzení Komise, že ještě jsou k dispozici určitá množství z celkových množstevních limitů Společenství pro příslušné kategorie textilních výrobků a pro příslušné třetí země, ohledně kterých dovozce nebo dovozci předložili žádosti u uvedených orgánů.
Článek 3
Výrobky folklóru a výrobky zhotovené na ručních stavech
1. Množstevní limity uvedené v příloze V se nevztahují na výrobky domáckého průmyslu a folklóru vyjmenované v přílohách VI a VIa, které jsou při dovozu doprovázeny osvědčením vydaným příslušnými orgány země původu v souladu s ustanoveními příloh VI a VIa a které splňují ostatní podmínky stanovené v uvedených přílohách.
2. Propuštění textilních výrobků uvedených v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství se povoluje jen u těch výrobků, na které se vztahuje dovozní dokument vydaný příslušnými orgány členských států, pokud podobné strojově vyrobené výrobky podléhají množstevním limitům.
Uvedený dovozní dokument se vydává automaticky nejpozději do pěti pracovních dnů ode dne, kdy dovozce předložil osvědčení uvedené v odstavci 1 vydané příslušnými orgány dodavatelské země.
Dovozní dokument je platný po dobu šesti měsíců a musejí v něm být uvedeny důvody pro vynětí, jak jsou uvedeny v osvědčení uvedeném v odstavci 1.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na Brazílii, Hongkong, Macao a Vietnam.
4. V případech, kdy vývoz výrobků uvedených v odstavci 1 z Číny dosáhne 15 % jakéhokoli množstevního limitu uvedeného v příloze V, Čína se zdrží vydávání dalších osvědčení.
Článek 4
Dočasný dovoz
1. Množstevní limity uvedené v příloze V se nevztahují na výrobky umístěné ve svobodné zóně nebo dovezené v rámci režimu, jímž se řídí celní sklady, režimu dočasného dovozu nebo režimu aktivního zušlechťovacího styku (podmíněný systém) [1].
Jestliže jsou výrobky uvedené v předchozím pododstavci následně propuštěny do volného oběhu, buď v nezměněném stavu nebo po úpravě či zpracování, vztahuje se na ně čl. 2 odst. 2 a takto propuštěné výrobky se započítají do množstevních limitů stanovených pro rok, pro který byla vydána vývozní licence.
2. Jestliže orgány v členských státech zjistí, že dovoz textilních výrobků byl započítán do množstevního limitu stanoveného v příloze V a že tyto výrobky byly následně znovu vyvezeny mimo celní území Společenství, sdělí Komisi do čtyř týdnů příslušná množství, která budou znovu připočtena k množstevním limitům stanoveným v příloze V a použita podle článku 12.
Článek 5
Pasivní zušlechťovací styk
S výhradou podmínek stanovených v příloze VII nepodléhá zpětný dovoz textilních výrobků do Společenství po jejich zpracování v zemích vyjmenovaných v uvedené příloze množstevním limitům uvedeným v příloze V, pokud se je realizován v souladu s úpravou hospodářského pasivního zušlechťovacího styku platné ve Společenství.
Článek 6
Ceny
1. Jestliže jsou textilní výrobky uvedené v příloze I dováženy do Společenství při abnormálně nízkých cenách, může Komise podle příslušných ustanovení dvoustranných ujednání s dotyčnými dodavatelskými zeměmi požádat o konzultace s orgány příslušné dodavatelské země podle článku 16, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.
2. Opatření k nápravě této situace se přijímají postupem podle článku 17 a s patřičným zřetelem k podmínkám obsaženým v příslušných dvoustranných dohodách.
Článek 7
Ustanovení týkající se flexibility
Dodavatelské země mohou, pokud to předem oznámí Komisi, uskutečňovat převody mezi množstevními limity uvedenými v příloze V, a to v rozsahu a za podmínek stanovených v příloze VIII.
Článek 8
Dodatečný dovoz
Bez ohledu na přílohu V, pokud jsou za zvláštních okolností vyžadovány dodatečné dovozy, může Komise poskytnout dodatečné možnosti dovozu během daného kvótového roku.
Tyto dodatečné možnosti dovozu se pro účel uplatňování článku 7 neberou v úvahu.
V naléhavých případech zahájí Komise konzultace ve výboru zřízeném podle článku 17 do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu a rozhodne do patnácti pracovních dnů počítaných od téhož data.
Opatření stanovená v tomto článku se přijímají postupem podle článku 17.
Článek 9
Regionální koncentrace
1. V případě náhlé a nepříznivé změny tradičních obchodních toků výrobků podléhajících množstevním limitům nebo dohledu z dodavatelské země, která vede k regionální koncentraci přímých dovozů do Společenství, se bude Komise snažit řešit tyto problémy postupem podle článku 17 a v souladu se zásadami vnitřního trhu.
2. Konzultace s příslušnou dodavatelskou zemí se vedou postupem podle článku 16.
Opatření nezbytná k nápravě situace a popsaná v odstavci 1 se přijímají postupem podle článku 17.
Článek 10
Ochranná opatření
1. Pokud dovozy do Společenství výrobků, které spadají do kterékoli dané kategorie, nepodléhají množstevním limitům stanoveným v příloze V a pocházejí z jedné ze zemí vyjmenovaných v příloze IX, překročí v poměru k celkovému dovozu výrobků stejné kategorie do Společenství v předchozím kalendářním roce procentní výše uvedené v tabulce v příloze IX, mohou být tyto dovozy podrobeny množstevním limitům za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Odstavec 1 se nepoužije, jestliže procentní výše v něm uvedené byly dosaženy v důsledku poklesu celkového dovozu do Společenství a nikoli v důsledku zvýšení vývozu výrobků pocházejících z příslušné dodavatelské země.
3. Jestliže Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu dospěje k názoru, že podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny a že daná kategorie výrobků má být podrobena množstevnímu limitu:
a) zahájí konzultace s příslušnou dodavatelskou zemí postupem podle článku 16 s cílem dosáhnout dohody nebo společných závěrů o vhodné úrovni omezení pro příslušnou kategorii nebo výrobky;
b) dokud nebude dosaženo žádného pro obě strany uspokojivého řešení, Komise zpravidla požádá příslušnou dodavatelskou zemi, aby omezila vývoz výrobků příslušné kategorie do Společenství na přechodnou dobu tří měsíců ode dne, kdy bylo požádáno o konzultace.
Tento dočasný limit se stanoví ve výši 25 % úrovně dovozu za předchozí kalendářní rok nebo 25 % úrovně vyplývající z uplatňování formule uvedené v odstavci 1, a to podle toho, která je vyšší;
c) do dosažení závěru vyžádaných konzultací může Komise uplatňovat na dovoz výrobků příslušné kategorie stejné množstevní limity, jaké vyžadovala od dodavatelské země podle písmena b).
Tato opatření nemají nepříznivý vliv na konečné úpravy, které má Společenství přijmout s přihlédnutím k výsledkům konzultací.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce budou předmětem sdělení Komise, které bude neprodleně zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Naléhavé případy postoupí Komise výboru zřízenému podle článku 17, a to buď ze svého podnětu, nebo do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu, nebo členských států, v níž musí být uvedeny důvody naléhavosti, a rozhodne do pěti pracovních dnů od ukončení jednání výboru.
4. Konzultace s příslušnou dodavatelskou zemí stanovené v odstavci 3 mohou vést k ujednání mezi uvedenou zemí a Společenstvím o zavedení a úrovni množstevních limitů.
Taková ujednání nebo společné závěry stanoví, že sjednané množstevní limity budou spravovány podle systému dvojité kontroly.
5. Nebudou-li strany schopny dosáhnout uspokojivého řešení do jednoho měsíce od zahájení konzultací a nejpozději do dvou měsíců od oznámení žádosti o konzultace, má Společenství právo zavést konečný množstevní limit na roční úrovni, která nebude nižší než úroveň vyplývající z uplatňování formule stanovené v odstavci 1 nebo 106 % úrovně dovozu, která byla dosažena během kalendářního roku předcházejícího tomu roku, v němž dovoz překročil úroveň vyplývající z uplatňování formule stanovené v odstavci 1, a která vedla k žádosti o konzultace, podle toho, která úroveň je vyšší.
6. Roční úroveň množstevních limitů stanovená podle odstavců 3 až 5 nesmí být u výrobků stejné kategorie pocházejících ze stejné dodavatelské země nižší než úroveň jejich dovozu do Společenství v roce 1985, pokud jde o Argentinu, Brazílii, Hongkong, Pákistán, Peru, Srí Lanku a Uruguay, a v roce 1986, pokud jde o Bangladéš, Filipíny, Indii, Indonésii, Jižní Koreu, Macao, Malajsii, Singapur a Thajsko.
7. a) Budou-li textilní výrobky pocházející z Bulharska, České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska a Slovenské republiky dováženy do Společenství v natolik zvýšených množstvích nebo za takových podmínek, že by to způsobilo vážnou újmu nebo její reálnou hrozbu pro výrobu podobných nebo přímo konkurenčních výrobků ve Společenství, mohou být takové dovozy podrobeny množstevním limitům za podmínek stanovených v dodatkových protokolech podepsaných s těmito zeměmi.
b) Ustanovení odstavců 3, 4 a 5 se v takových případech rovněž použijí, avšak:
- dočasný limit uvedený v odst. 3 písm. b) se stanoví alespoň ve výši 25 % úrovně dovozu během dvanáctiměsíčního období, které skončilo dva měsíce nebo - nejsou-li údaje dostupné - tři měsíce před měsícem, v němž byla podána žádost o konzultace,
- úroveň uvedená v odstavci 5 nesmí být nižší než 110 % dovozu za dvanáctiměsíční období, které skončilo dva měsíce nebo - nejsou-li údaje dostupné - tři měsíce před měsícem, v němž byla podána žádost o konzultace,
- bez ohledu na odstavec 5 může Společenství rozhodnout, že obnoví dočasný limit o další tříměsíční období až do uskutečnění dalších konzultací s dodavatelskou zemí.
8. Množstevní limity stanovené podle odstavců 5 až 7 se nepoužijí na výrobky, které již byly odeslány do Společenství, pokud byly odeslány z dodavatelské země, z níž pocházejí, za účelem vývozu do Společenství přede dnem oznámení žádosti o konzultace.
9. Opatření stanovená v odstavcích 3, 5 a 7 a ujednání uvedená v odstavci 4 se provádějí postupem podle článku 17.
Článek 11
Regionální ochranná opatření
1. Pokud jsou splněny stanovené podmínky, článek 10 nebrání Společenství v uplatňování ochranných opatření pro jeden nebo několik regionů v souladu se zásadami vnitřního trhu.
2. Tato opatření musí být výjimečná, časově omezená, mají co nejméně narušovat fungování vnitřního trhu a mají být přijata pouze po prozkoumání alternativních řešení.
3. Opatření stanovená v tomto článku se přijímají postupem podle článku 17.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro správu množstevních limitů Společenství
2 odst. 2 oznámí příslušné orgány členských států před vydáním dovozních povolení Komisi množství požadovaná v žádostech o dovozní povolení doložených originály vývozních osvědčení, které obdržely.
Komise obratem oznámí své potvrzení o tom, že požadované(á) množství je(jsou) k dispozici pro dovoz, a to v chronologickém pořadí, v němž obdržela oznámení členských států (podle zásady "kdo dřív přijde, ten je dřív na řadě").
Avšak ve výjimečných případech, kdy je důvod k přesvědčení, že očekávané žádosti o dovozní povolení by mohly překročit množstevní limity, může Komise postupem podle článku 17 omezit množství přidělované podle zásady "kdo dřív přijde, ten je dřív na řadě" na 90 % příslušných množstevních limitů.
Jakmile je v takových případech této úrovně dosaženo, bude o přidělení zbytku rozhodnuto postupem podle článku 17.
2. Žádosti zahrnuté v oznámeních pro Komisi jsou platné, pokud v každém případě jasně určují dodavatelskou třetí zemi, příslušnou kategorii textilních výrobků, množství, které má být dovezeno, číslo vývozní licence, kvótový rok a členský stát, v němž mají být dané výrobky propuštěny do volného oběhu.
3. Zpravidla se oznámení uvedená v předchozích odstavcích tohoto článku zasílají elektronickou cestou v rámci integrované sítě zřízené za tímto účelem, ledaže z nevyhnutelných technických důvodů je nezbytné přechodně použít jiné komunikační prostředky.
4. Komise potvrzuje orgánům pokud možno plné množství uvedené v žádostech oznámených pro každou kategorii výrobků a každou příslušnou třetí zemi.
Oznámení předložená členskými státy, pro která nemůže být uděleno žádné potvrzení z toho důvodu, že požadovaná množství již nejsou k dispozici v rámci množstevního limitu Společenství, zakládá Komisev chronologickém pořadí, v němž je obdržela, a potvrzuje je ve stejném chronologickém pořadí, jakmile budou k dispozici další množství, například na základě uplatnění odchylek podle článku 7.
Kromě toho Komise v případech, kdy oznámené žádosti překračují množstevní limity, okamžitě kontaktuje orgány příslušné dodavatelské země za účelem vyjasnění a rychlého vyřešení případu.
5. Jakmile je příslušným orgánům oznámeno, že jakékoli množství nebylo využito během doby platnosti dovozního povolení, oznámí to neprodleně Komisi.
Tato nevyužitá množství se automaticky převádějí do zbývajících množství celkového množstevního limitu Společenství pro každou příslušnou kategorii výrobků a každou příslušnou třetí zemi.
6. Dovozní povolení nebo rovnocenné dokumenty se vydávají podle přílohy III.
7. Příslušné orgány členských států oznámí Komisi každé zrušení již vydaných dovozních povolení nebo rovnocenných dokumentů v těch případech, kdy odpovídající vývozní licence byly staženy nebo zrušeny příslušnými orgány v dodavatelských zemích.
Jestliže však Komise nebo příslušné orgány členského státu byly informovány příslušnými orgány dodavatelské země o stažení nebo zrušení vývozní licence poté, co dané výrobky byly do Společenství dovezeny, příslušná množství se odečtou od množstevních limitů pro rok, během něhož k zaslání výrobků došlo.
8. Komise může postupem podle článku 17 přijmout jakékoli opatření, které je nezbytné k provedení tohoto článku.
Článek 13
Dohled
1. Jestliže je v souladu s příslušnými ustanoveními dohody, protokolu nebo jiného ujednání mezi Společenstvím a třetí zemí zaveden systém prvotního a následného dohledu u kategorie výrobků uvedené v příloze I, jež nepodléhá množstevním limitům uvedeným v příloze V, použijí se postupy a formální náležitosti týkající se jednostranné a dvojité kontroly, hospodářského pasivního zušlechťovacího styku, zařazení a osvědčení o původu, které jsou stanoveny v příloze III a IV.
2. Kategorie výrobků a třetí země, které aktuálně podléhají dohledu podle odstavce 1, jsou uvedeny v tabulkách obsažených v příloze III.
3. Rozhodnutí zavést systém dohledu na kategorie výrobků nebo na dodavatelské země, které nejsou uvedeny v tabulkách obsažených v příloze III, se přijímá podle.příslušných ustanovení o konzultacích, která jsou obsažena v dohodě, protokolu nebo v jiném ujednání s dotyčnou zemí.
Tato rozhodnutí zavést systému dohledu, jakož i jakákoli další opatření potřebná k zavedení tohoto systému se přijímají postupem podle článku 17.
Článek 14
Statistika
1. Pokud jde o textilní výrobky uvedené v příloze I, členské státy oznamují Komisi každý měsíc, a to do jednoho měsíce od konce každého měsíce, celková množství dovezená v tomto měsíci, s uvedením kódu kombinované nomenklatury a při použití jednotek a případně i vhodných doplňkových jednotek použitých u uvedeného kódu.
Dovozy se uvádějí v členění, které odpovídá platným statistickým postupům.
2. Proto, aby bylo možno sledovat vývoj trhu týkající se výrobků zahrnutých tímto nařízením, členské státy sdělují Komisi do 31. března každého roku statistická data o vývozu.
Tato statistická data, která se týkají výroby a spotřeby každého jednotlivého druhu výrobku, se zasílají podle ujednání, která se stanoví následně postupem podle článku 17.
3. Jestliže to vyžaduje povaha výrobků nebo zvláštní okolnosti, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit lhůty pro sdělování výše uvedených informací postupem podle článku 17.
4. Členské státy oznámí Komisi za podmínek stanovených postupem podle článku 17 všechny ostatní údaje, které jsou podle uvedeného postupu považovány za nezbytné k zajištění dodržování závazků dohodnutých mezi Společenstvím a dodavatelskými zeměmi.
5. V naléhavých případech uvedených v čl. 10 odst. 3 posledním pododstavci příslušný členský stát nebo státy zasílají Komisi a ostatním členským státům nezbytné dovozní statistiky a hospodářské údaje dálnopisem, telefaxem nebo jinými komunikačními prostředky, například elektronickými nebo telematickými.
Článek 15
Obcházení
1. Jestliže Komise po šetřeních provedených postupy podle přílohy IV zjistí, že informace, které má k dispozici, prokazují, že výrobky pocházející z dodavatelské země vyjmenované v příloze V a podléhající množstevním limitům uvedeným v článku 2 nebo zavedeným podle článku 9 byly přeloženy nebo zaslány po změněné trase anebo jinak dovezeny do Společenství při obejití těchto množstevních limitů a že je potřebné provést nezbytné úpravy, požádá o zahájení konzultací postupem podle článku 16, aby bylo možno dosáhnout dohody o rovnocenné úpravě odpovídajících množstevních limitů.
2. Než budou uzavřeny konzultace uvedené v odstavci 1 může Komise požádat příslušnou dodavatelskou zemi, aby učinila nezbytné preventivní kroky za účelem zajištění možnosti provádět úpravy množstevních limitů dohodnutých po těchto konzultacích v tom roce, v němž byla žádost o konzultace podána nebo v následujícím roce, jsou-li množstevní limity pro běžný rok vyčerpány, jestliže existuje jasný důkaz obcházení.
3. Jestliže Společenství a dodavatelská země nedospějí k uspokojivému řešení ve lhůtě stanovené v článku 16 a Komise zjistí, že existuje jasný důkaz obcházení, pak Komise postupem podle článku 17 odečte od množstevních limitů stejný objem výrobků pocházejících z příslušné dodavatelské země.
4. Jestliže se dostatečnými důkazy prokáže, že došlo k nepravdivému prohlášení ohledně obsahu vláken, množství, popisu nebo zařazení výrobků pocházejících z příslušných zemí, pak orgány Společenství mohou dovoz příslušných výrobků odmítnout v souladu s ustanoveními protokolů a některých dvoustranných dohod uzavřených se třetími zeměmi.
Dále pak, ukáže-li se, že na území kterékoli z těchto zemí dochází k překládce nebo změně trasy výrobků, které nepocházejí z dané země, může Komise zavést množstevní limity na stejné výrobky pocházející z téže země, pokud již nepodléhají množstevním limitům, nebo může přijmout jiná vhodná opatření.
Článek 16
Konzultace
1. Komise vede postupem podle článku 17 konzultace uvedené v tomto nařízení podle těchto pravidel:
- Komise oznámí žádost o konzultace příslušné dodavatelské zemi,
- po žádosti o konzultace následuje v přiměřené lhůtě (a v každém případě nejpozději do 15 dnů od oznámení) prohlášení uvádějící důvody a okolnosti, které podle názoru Společenství k předložení takové žádosti opravňují,
- Komise zahájí konzultace nejpozději do jednoho měsíce od oznámení žádosti, s cílem dosáhnout dohody nebo vzájemně přijatelného závěru, a to nejpozději do jednoho dalšího měsíce.
2. Konzultace s Hongkongem se však řídí těmito pravidly:
- Komise oznámí Hongkongu žádost o konzultace spolu s prohlášením uvádějícím důvody a okolnosti, které podle názoru Společenství k předložení takové žádosti opravňují,
- Komise zahájí konzultace nejpozději do 15 dnů od oznámení žádosti, s cílem dosáhnout dohody nebo vzájemně přijatelného závěru, a to nejpozději do 15 dnů.
Článek 17
Činnost výboru pro textil
1. Zřizuje se výbor pro textil (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Jestliže je činěn odkaz na postup uvedený v tomto článku, přednese věc výboru předseda z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu.
Předseda předloží výboru návrh opatření. výbor zaujme stanovisko k návrhu opatření ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
5. Předseda může z vlastního podnětu nebo na žádost jednoho ze zástupců členských států konzultovat s výborem všechny ostatní otázky týkající se provádění nebo uplatňování tohoto nařízení.
Článek 18
Závěrečná ustanovení Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých k provedení tohoto nařízení a o všech zákonech, nařízeních nebo správních ustanoveních týkajících se režimu dovozu výrobků zahrnutých tímto nařízením.
Článek 19
Změny příloh tohoto nařízení, které mohou být nezbytné pro zohlednění uzavření, změny nebo uplynutí doby platnosti dohod, protokolů nebo ujednání se třetími zeměmi, anebo pro zohlednění změn předpisů Společenství o statistice, celních režimech nebo společných pravidel dovozu, se přijímají postupem podle článku 17.
Článek 20
Toto nařízení nepředstavuje v žádném směru odchýlení se od ustanovení dvoustranných dohod, protokolů nebo ujednání o obchodu s textilem, které Společenství uzavřelo se třetími zeměmi vyjmenovanými v příloze II; tato ustanovení mají přednost ve všech případech sporu.
Článek 21
Nařízení (EHS) č. 958/93 se zrušuje, s výjimkou jeho přechodných ustanovení použitelných do 31. března 1993.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 4. listopadu 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 675/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podporu produkce některých odrůd rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1544/93 [2], a zejména na čl. 8a odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 675/88 [3] stanovilo prováděcí pravidla pro podporu produkce některých odrůd rýže;
vzhledem k tomu, že dobré fungování režimu podpor vyžaduje kontrolu, která zajistí, že se podpora poskytne pouze pro příslušné plochy a pro produkty, pro něž ji poskytnout lze; že ztráta nároku na podporu pro všechny plochy, na něž se vztahuje prohlášení, které neodpovídá skutečnosti, může pro žadatele představovat nepřiměřenou sankci; že by proto mělo být nařízení (EHS) č.
675/88 pozměněno;
vzhledem k tomu, že by se tato změna měla použít pro žádosti, které se týkají rýže zaseté v hospodářském roce 1992/93 pro sklizeň v roce 1993;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení (EHS) č. 675/88 se mění takto:
"Článek 5
1. Pokud je plocha skutečně zjištěná při kontrole větší než plocha uvedená v žádosti, zohlední se při výpočtu částky podpory pouze plocha uvedená v žádosti.
2. Pokud je plocha uvedená v žádosti větší než skutečně zjištěná plocha, částka podpory se vypočte na základě skutečně zjištěné plochy.
Vyjma případu vyšší moci se však skutečně zjištěná plocha sníží:
- o dvojnásobek zjištěného rozdílu, pokud je tento rozdíl vyšší než 2 ha nebo 2 %, ale nejvýše 10 % zjištěné plochy,
- o 30 %, pokud je zjištěný rozdíl vyšší než 10 %, ale nejvýše 20 % zjištěné plochy.
Pokud je rozdíl vyšší než 20 % zjištěné plochy nebo jde-li o nesprávné prohlášení úmyslné či v důsledku hrubé nedbalosti, podpora se neposkytne.
Tento odstavec se použije, aniž jsou dotčeny dodatečné sankce stanovené na vnitrostátní úrovni."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 5. listopadu 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o režim podpory produkce medu zvláštní jakosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (EHS) č. 2019/93 zavedl pro menší ostrovy v Egejském moři režim podpory úlů pro produkci medu zvláštní jakosti obsahujícího velký podíl tymiánového medu; že je třeba stanovit nezbytná pravidla pro správu uvedeného režimu a pro kontrolu podmínek stanovených Radou;
vzhledem k tomu, že s cílem podporovat producenty medu sdružené v organizacích v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 1360/78 ze dne 19. června 1978 o seskupeních producentů a jejich sdruženích [3], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č.
746/93 [4], aby zlepšili své systémy uvádění produktů na trh tak, aby tyto systémy odpovídaly požadavkům trhu a propagovaly jakostní produkty, podmiňuje se poskytnutí podpory prováděním ročního programu iniciativ, který podléhá schválení příslušným orgánem určeným Řeckem; že v zájmu splnění uvedených cílů se program musí týkat genetického vylepšení, přeměny úlů, zavedení mechanizace a stálého odborného vzdělávání profesionálních včelařů v oblasti nových technik produkce na jedné straně a studií trhu, výzkumu nových způsobů balení a propagace na obchodních akcích na straně druhé;
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla se musí rovněž týkat stanovení dob pro podání žádostí o podporu, minimálních informací, které mají být uvedeny v žádostech, dob pro zjištění a výplatu podpory příslušným orgánem, jakož i sdělení Komisi o vyplacených podporách; že uvedená ustanovení musí zahrnovat kontroly potřebné k zajištění správného uplatňování uvedeného režimu podpory, jakož i důsledky, které mají být vyvozeny v případě nedodržování uvedených pravidel;
vzhledem k tomu, že pro provádění uvedeného režimu podpory je třeba stanovit odchylky, pokud jde o dny žádosti o podporu a výplaty podpory pro sklizeň roku 1993;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora produkce medu zvláštní jakosti na menších ostrovech v Egejském moři, obsahujícího velký podíl tymiánového medu, se poskytuje seskupením producentů medu, uznaným podle nařízení (EHS) č. 1360/78, která provádějí roční programy iniciativ týkající se zlepšení podmínek, za nichž je jakostní med uváděn na trh a propagován.
Do konce roku 1994 se však podpora vyplatí rovněž každému včelaři, který využívá k produkci medu nejméně deset pevných úlů registrovaných u příslušného řeckého orgánu.
Článek 2
1. Program iniciativ má následující cíle:
- zlepšit uvádění produktů na trh zaváděním technologie a používáním mechanizace ke stáčení, čištění a filtrování, jakož i odborným vzděláváním profesionálních včelařů,
- zachovat výnosy včelstev nahrazováním stárnoucích královen hybridy vyhovujícími dané oblasti ve dvouletých intervalech,
- propagovat prodej jakostního medu prostřednictvím studií trhu, rozvojem nových způsobů balení a organizováním obchodních veletrhů a dalších obchodních akcí a účastí na nich.
2. Seskupení producentů medu předkládají programy ke schválení řeckému orgánu.
Do dvou měsíců ode dne jejich předložení rozhodne řecký orgán o schválení nebo zamítnutí programu, poté co případně požádal o nezbytné změny.
Článek 3
1. Žádost o podporu je předložena zúčastněnou stranou řeckému orgánu během období, které stanovil uvedený orgán, a nejpozději do 30. září každého roku v souvislosti s produkcí daného roku.
V případě nedodržení uvedené lhůty, s výjimkou případu vyšší moci, je podpora, která má být vyplacena, snížena o 10 %.
Žádná podpora není vyplacena, pokud jde o žádost předloženou více než 20 dnů po dni stanoveném řeckým orgánem.
Pro rok 1993 však mohou být žádosti o podporu předkládány až do 15. prosince uvedeného roku.
2. Žádost o podporu obsahuje alespoň tyto údaje:
- název a adresu seskupení producentů medu nebo jméno a adresu včelaře,
- počet pevných úlů využívaných k produkci a registrační číslo vydané řeckým orgánem,
- množství medu obsahujícího velký podíl tymiánového medu vyprodukovaného během období, pro které je žádána podpora.
3. Pokud celkový počet úlů, pro který je žádána podpora, přesahuje maximální počet úlů uvedený v čl. 12 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2019/93, stanoví řecký orgán jednotný koeficient snížení, který se použije na každou žádost.
Článek 4
Řecko vyplatí podporu nejpozději do 31. prosince daného období, pro které je podpora poskytnuta, s ohledem na skutečnou míru provádění programu iniciativ.
Platba se však neuskuteční, jestliže je tato míra nižší než 50 %.
Pro rok 1993 však může být podpora vyplacena nejpozději do 28. února 1994.
Článek 5
Řecko sdělí Komisi nejpozději do 31. ledna každého roku:
- počet seskupení producentů a počet jednotlivých včelařů, kteří předložili žádost o podporu,
- počet úlů, pro které byla žádána a poskytnuta podpora, a to seskupeními producentů na jedné straně a včelaři na straně druhé,
- koeficient snížení, který byl případně použit,
- schválené programy iniciativ,
- počet zjištěných nesrovnalostí a dotyčné úly.
Za rok 1993 však mohou být uvedené údaje sděleny nejpozději do 15. března 1994.
Článek 6
1. Řecko si ověří pomocí kontrol na místě správnost informací uvedených v žádostech o podporu a dodržování podmínek pro poskytnutí podpory.
2. Kontroly na místě se týkají nejméně 10 % předložených žádostí o podporu.
Pro rok 1993 se však uvedená procentní míra snižuje na 5 %.
Pokud je zjištěn značný počet nesrovnalostí, provede řecký orgán další dodatečné kontroly v daném roce a zvýší procento žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
Žádosti kontrolované na místě určí řecký orgán, zejména na základě analýzy rizik, a je třeba přitom zajistit výběr reprezentativního vzorku.
Kontroly na místě se týkají:
- počtu úlů uvedených v žádosti,
- provádění programu iniciativ.
Článek 7
1. V případě, že byla podpora vyplacena neoprávněně, přistoupí řecký orgán k tomu, aby byly vráceny vyplacené částky, zvýšené o běžný úrok ode dne výplaty podpory až do jejího skutečného vrácení.
Použitá úroková míra je sazba platná pro podobné transakce navrácení vyplacených částek podle vnitrostátních právních předpisů.
2. V případě, že má být podpora vrácena v důsledku nesrovnalosti, kterou lze přičíst zúčastněné straně a která byla způsobena úmyslně nebo závažnou nedbalostí, přistoupí řecký orgán k tomu, aby byly vráceny vyplacené částky, zvýšené o 20 %, aniž je dotčeno použití zvýšení, co se týče úroků, uvedené v odstavci 1. Zúčastněné straně již není dovoleno využívat režim pro následující rok.
3. Vrácená podpora a úroky jsou vyplaceny platebním agenturám nebo orgánům, které je odečtou od výdajů hrazených Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem v poměru k finančnímu příspěvku Společenství.
Článek 8
Sazbou, která má být použita každý rok pro přepočet výše podpory na národní měnu, je zemědělský přepočítací koeficient platný v první den období pro předkládání žádostí o podporu.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady EHS č. 3089/93 ze dne 29. října 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2299/89 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2299/89 [4] představuje významný krok k dosažení korektní hospodářské soutěže mezi leteckými dopravci a mezi počítačovými rezervačními systémy, čímž chrání zájmy spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že je nezbytné rozšířit oblast působnosti nařízení (EHS) č. 2299/89, upřesnit jeho ustanovení a přijmout tato opatření na úrovni Společenství, aby bylo zajištěno dosažení cílů ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že tímto nařízením není dotčeno použití článků 85 a 86 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 83/91 [5] stanoví, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahují na dohody o společném nákupu, rozvoji a provozování počítačových rezervačních systémů;
vzhledem k tomu, že nepravidelné letecké spoje mají na území Společenství velký význam;
vzhledem k tomu, že tyto cesty představují převážně paušální služby nebo kombinované produkty, u nichž letecká doprava představuje pouze jeden prvek celkového produktu;
vzhledem k tomu, že služba "pouze místa k sezení" nebo jednotlivé produkty nabízené na nepravidelných leteckých spojích v zásadě soutěží přímo s produkty letecké dopravy nabízenými na pravidelných spojích;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby se k totožným produktům přistupovalo stejně; že by měla být zajištěna korektní hospodářská soutěž mezi těmito dvěma typy produktů letecké dopravy, jakož i nestranné šíření informací pro spotřebitele;
vzhledem k tomu, že by měla být upravena všechna hlediska používání počítačových rezervačních systémů pro všechny typy produktů letecké dopravy ve stejném nařízení Rady;
vzhledem k tomu, že by spotřebitelé, kteří hledají jednotlivé produkty, by měli mít možnost požadovat zobrazení výlučně pro pravidelné nebo nepravidelné lety;
vzhledem k tomu, že by mělo být upřesněno, že nařízení (EHS) č. 2299/89 se musí vztahovat na počítačové rezervační systémy nabízené nebo používané všemi konečnými uživateli, ať jde o jednotlivce nebo společnosti;
vzhledem k tomu, že na letecké společnosti užívající počítačový rezervační systém ve vlastních zřetelně označených kancelářích nebo prodejních místech by se neměla vztahovat ustanovení upravující základní zobrazení;
vzhledem k tomu, že by mělo být vytvořeno jasné rozlišení mezi smlouvou o účasti nebo smlouvou s předplatitelem systému nebo smlouvou opravňující k používání tohoto systému a smlouvou o poskytování technického vybavení, na kterou se vztahují běžná ustanovení smluvního práva, aby měl prodejce systému možnost získat zpět své přímé náklady v případě vypovězení smlouvy o účasti nebo smlouvy uzavřené s předplatitelem, které je provedeno v souladu s tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že odmítnutí některých mateřských dopravců poskytovat stejné informace o jízdních řádech, cenách a volných místech v rámci jiných systémů než jejich vlastních a potvrzovat rezervace provedené těmito systémy může vážně narušit hospodářskou soutěž mezi počítačovými rezervačními systémy;
vzhledem k tomu, že počítačové rezervační systémy musí zajistit neutralitu hospodářské soutěže mezi leteckými společnostmi, pokud jde o stejnou funkčnost a bezpečnost údajů, zejména prostřednictvím stejného přístupu k funkcím, informacím/údajům a rozhraním, jakož i jasným oddělením soukromých funkcí leteckých společností a distribučních možností;
vzhledem k tomu, že rovnost hospodářské soutěže bude posílena zajištěním vlastní právní subjektivity pro počítačové rezervační systémy;
vzhledem k tomu, že mateřský dopravce může vůči konkurenčním leteckým dopravcům požívat neoprávněné výhody plynoucí z kontroly svého počítačového řídícího systému; že je tedy vhodné zajistit úplnou rovnost zacházení mezi mateřskými a zúčastněnými dopravci, pokud mateřský dopravce využívá možnosti vlastního systému, na něž se vztahuje toto nařízení;
vzhledem k tomu, že v zájmu spotřebitele by mělo být ve všech případech zajištěno poskytnutí základního zobrazení pro každou požadovanou transakci;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby podrobné údaje o uvádění na trh, o rezervacích a o prodeji byly dostupné zúčastněným dopravcům za nediskriminačních podmínek a včas; že zjištění totožnosti cestujícího nebo uživatele právnické osoby nebo informace osobní povahy, které se jich týkají, mají soukromou povahu a musí být jako takové chráněny; že proto prodejce systému musí zajistit technickými prostředky a vhodnými ochrannými opatřeními nejméně na úrovni programového vybavení, aby nedošlo k neoprávněnému přístupu k informacím;
vzhledem k tomu, že informace o vyúčtování by měly být dostatečně podrobné, aby umožnily zúčastněným dopravcům a předplatitelům kontrolovat náklady; že pro usnadnění této kontroly by měly být tyto informace poskytovány na magnetických nosičích;
vzhledem k tomu, že je žádoucí upřesnit v zájmu spotřebitele, že každý let nebo kombinace letů se v základním zobrazení objeví pouze jednou, s výjimkou případů společných podniků nebo jiného ujednání, kdy každý dopravce nese odděleně odpovědnost za nabídku a prodej produktů letecké dopravy na dotčených letech;
vzhledem k tomu, že prodejce systému by měl zajistit, aby technická shoda s ustanoveními týkajícími se stejné funkčnosti a bezpečnosti údajů byla kontrolována nezávislým ověřovatelem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2299/89 se mění takto:
1. Články 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na počítačové rezervační systémy obsahující produkty letecké dopravy, jsou-li nabízeny nebo používány na území Společenství, bez ohledu na:
- status nebo státní příslušnost prodejce systému,
- zdroj použitých informací nebo umístění ústřední jednotky pro zpracování údajů,
- zeměpisnou polohu letišť, mezi nimiž se uskutečňuje letecká doprava.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "jednoduchým produktem letecké dopravy" letecká přeprava cestujících mezi dvěma letišti, včetně všech souvisejících doplňkových služeb a dalších plnění nabízených k prodeji nebo prodávaných jako nedílná součást tohoto produktu;
b) "kombinovaným produktem letecké dopravy" předem připravená kombinace jednoduchého produktu letecké dopravy a jiných služeb, které nejsou doplňkové k letecké dopravě, nabízená nebo prodávaná za celkovou cenu;
c) "produktem letecké dopravy" zároveň jednoduchý a kombinovaný produkt letecké dopravy;
d) "pravidelnou leteckou dopravou" soubor letů, z nichž každý má všechny tyto vlastnosti:
- je provozován za úplatu letadly pro přepravu cestujících nebo cestujících a nákladu nebo poštovních zásilek tak, že pro každý let jsou k dispozici místa pro individuální prodej veřejnosti, buď přímo dopravcem, nebo jeho schválenými zástupci,
- je provozován za účelem poskytování dopravy mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď
1. podle zveřejněného letového řádu, nebo
2. s lety tak pravidelnými nebo četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu,
e) "tarifem" cena placená za jednoduché produkty letecké dopravy a podmínky, za nichž se tato cena uplatňuje;
f) "počítačový rezervačním systémem" počítačový systém obsahující informace mimo jiné o:
- letových řádech,
- volných místech,
- cenách a
- souvisejících službách
s možností nebo bez možnosti:
- provádět rezervace nebo
- vydávat letenky,
jsou-li některé nebo všechny z těchto služeb dostupné předplatitelům;
g) "distribučními možnostmi" nabídka, kterou prodejce systému poskytuje za účelem podávání informací o letových řádech, volných místech, cenách a souvisejících službách leteckých dopravců, za účelem provádění rezervací nebo vydávání letenek a za účelem zajištění všech dalších souvisejících služeb;
h) "prodejcem systému" jakýkoli subjekt a jeho dceřiné společnosti, které odpovídají za provoz nebo uvedení na trh počítačového rezervačního systému;
i) "mateřským dopravcem" jakýkoli letecký dopravce, který přímo či nepřímo, sám nebo společně s dalšími subjekty vlastní nebo účinně kontroluje prodejce systému, jakož i jakýkoli letecký dopravce, kterého vlastní nebo účinně kontroluje;
j) "účinnou kontrolou" vztah tvořený právy, smlouvami nebo jinými prostředky, které odděleně nebo společně a s ohledem na právní a faktické okolnosti umožňují přímo nebo nepřímo zásadním způsobem ovlivňovat podnik, zejména pomocí:
- užívacích práv ke všem aktivům podniku nebo jejich části,
- práv nebo smlouvy, které poskytují rozhodující vliv na složení, hlasování nebo rozhodování orgánů podniku nebo které poskytují rozhodující vliv na obchodní řízení podniku;
k) "zúčastněným dopravcem" letecký dopravce, který uzavřel s prodejcem systému dohodu o distribuci produktů letecké dopravy prostřednictvím počítačového rezervačního systému.
Používá-li mateřský dopravce distribuční možnosti vlastního počítačového rezervačního systému uvedené v tomto nařízení, je považován za zúčastněného dopravce;
l) "předplatitelem" osoba nebo podnik, s výjimkou zúčastněného dopravce, které využívají možnosti distribuce produktů letecké dopravy nabízené počítačovým rezervačním systémem na základě smlouvy nebo jiného ujednání uzavřeného s prodejcem systému;
m) "spotřebitelem" osoba, která hledá informace o určitém produktu letecké dopravy nebo tento produkt zamýšlí koupit;
n) "základním zobrazením" neutrální a úplné zobrazení údajů o leteckých spojích nabízených mezi páry měst v daném časovém období;
o) "celkovou dobou cesty" doba mezi předpokládaným časem odletu a příletu;
p) "zlepšením služby" jakýkoli produkt nebo služba, kromě distribučních možností, které prodejce systému zároveň nabízí vlastním jménem předplatitelům.
Článek 3
1. Prodejce systému má schopnost svým jménem a jako jednotka odlišná od mateřského dopravce být držitelem práv a povinností různé povahy, uzavírat smlouvy mimo jiné s mateřskými dopravci, se zúčastněnými dopravci a s předplatiteli nebo vykonávat jiné právní úkony a vystupovat před soudem.
2. Prodejce systému poskytne každému leteckému dopravci příležitost účastnit se za rovných a nediskriminačních podmínek distribučních možností systému v mezích kapacity systému a s výhradou technických omezení, jež jsou mimo kontrolu prodejce systému.
3. a) Prodejce systému
- neklade ve smlouvě se zúčastněným dopravcem nepřiměřené podmínky,
- nepožaduje přijetí dodatečných podmínek, které svou povahou nebo podle obchodních zvyklostí nesouvisejí s účastí v jeho počítačovém rezervačním systému, a uplatňuje totožné podmínky pro stejnou úroveň služeb.
b) Prodejce systému nepožaduje od dopravce využívajícího jeho počítačový rezervační systém, aby se zároveň neúčastnil jiného systému.
c) Zúčastněný dopravce může vypovědět smlouvu s prodejcem systému ve výpovědní lhůtě nepřesahující šest měsíců, která uplyne nejdříve ke konci prvního roku trvání smlouvy.
V tom případě je prodejce systému oprávněn získat náhradu pouze za náklady přímo související s vypovězením smlouvy.
4. Prodejce systému, který se rozhodl zlepšit poskytované distribuční možnosti nebo k tomu používaná vybavení, o tom uvědomí všechny zúčastněné dopravce včetně mateřských dopravců a nabídne jim toto zlepšení za stejných podmínek a včas s výhradou technických omezení, jež jsou mimo kontrolu prodejce systému, tak, aby nebyl mezi mateřskými a zúčastněnými dopravci rozdíl ve lhůtách k zavedení nových zlepšení."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
1. a) Mateřský dopravce nesmí diskriminovat konkurenční počítačové rezervační systémy tím, že jim odmítne poskytovat na žádost a včas stejné informace o letových řádech, cenách a volných místech týkající se jeho vlastních letových služeb, které poskytuje do vlastního počítačového rezervačního systému, tím, že odmítne distribuovat své letecké produkty prostřednictvím jiného počítačového rezervačního systému, nebo tím, že odmítne přijmout nebo potvrdit včas rezervaci provedenou prostřednictvím konkurenčního počítačového rezervačního systému pro některý ze svých produktů letecké dopravy distribuovaný prostřednictvím svého počítačového rezervačního systému.
Mateřský dopravce je povinen přijmout a potvrdit výlučně rezervace, které jsou v souladu s jeho tarify a souvisejícími podmínkami.
b) Mateřský dopravce není povinen nést jakékoli náklady vyplývající z této skutečnosti s výjimkou nákladů na obnovu informací, které mají být poskytnuty, a nákladů na přijaté rezervace.
c) Mateřský dopravce může vykonávat kontroly, aby se ujistil o dodržování čl. 5 odst. 1 konkurenčním počítačovým rezervačním systémem.
2. Povinnost uložená v tomto článku se neuplatní ve prospěch konkurenčního počítačového rezervačního systému, pokud bylo postupy podle čl. 6 odst. 5 nebo podle čl. 7 odst. 3 nebo 4 rozhodnuto, že počítačový rezervační systém porušuje článek 4a, nebo pokud prodejce systému nemůže poskytnout dostatečné záruky, že povinnosti podle článku 6 týkající se neoprávněného přístupu mateřských dopravců k informacím budou dodržovány."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Zúčastnění dopravci a ostatní poskytovatelé produktů letecké dopravy zajistí, aby údaje, které se rozhodnou zanést do počítačového rezervačního systému, byly přesné, nezavádějící, průhledné a ne méně úplné než údaje určené pro jiný počítačový rezervační systém.
Tyto údaje musí zejména umožňovat prodejci systému vyhovět kritériím pro řazení při zobrazování uvedeným v příloze.
Pokud údaje předkládají zprostředkovatelé, nesmí s nimi nakládat tak, aby poskytované informace byly nepřesné, zavádějící nebo diskriminační.
2. Prodejce systému nesmí nakládat s údaji uvedenými v odstavci 1 tak, aby poskytované informace byly nepřesné, zavádějící nebo diskriminační.
3. Prodejce systému zadává a zpracovává údaje poskytované zúčastněnými dopravci stejně pečlivě a včas, pouze v rámci omezení daných metodou zadávání, kterou volí jednotliví zúčastnění dopravci, a s ohledem na standardní formáty používané dotyčným prodejcem systému."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Přístup k zařízením pro zadávání nebo zpracování poskytované prodejcem systému je umožněn všem mateřským a zúčastněným dopravcům bez diskriminace.
Existují-li v této oblasti normy obecně uznávané v odvětví letecké dopravy, nabízejí prodejci systému zařízení pro zadávání nebo zpracování slučitelná s těmito normami.
2. Prodejce systému nevyhrazuje zvláštní postup pro zadávání nebo zpracování nebo jakýkoli jiný distribuční prostředek pro jednoho nebo několik svých mateřských dopravců.
3. Prodejce systému zajistí, aby jeho distribuční možnosti byly odděleny jasným a ověřitelným způsobem od soukromého vybavení každého dopravce, jakož i od způsobů jeho spravování a uvádění na trh.
Oddělení lze provést buď fyzicky, nebo podle logiky systému prostřednictvím vhodného programového vybavení tak, aby jakékoli spojení mezi distribučními možnostmi a soukromými funkcemi bylo možné pouze pomocí rozhraní mezi různými aplikacemi.
Bez ohledu na zvolenou metodu oddělení je každé rozhraní tohoto typu poskytováno všem mateřským a zúčastněným dopravcům bez diskriminace a zajišťuje rovnost zacházení, pokud jde o postupy, protokoly, vstupy a výstupy.
Existují-li normy relevantní a obecně uznávané v odvětví letecké dopravy, nabízejí prodejci systému rozhraní slučitelná s těmito normami."
5. Články 5 a 6 se nahrazují tímto:
"Článek 5
1. a) Zobrazení poskytovaná počítačovým rezervačním systémem musí být jasná a nediskriminační.
b) Prodejce systému nesmí úmyslně nebo z nedbalosti zobrazovat ve svém počítačovém rezervačním systému nepřesné nebo zavádějící informace.
2. a) Prodejce systému poskytne prostřednictvím svého počítačového rezervačního systému základní zobrazení nebo více základních zobrazení pro každou jednotlivou transakci a zařadí do něj údaje poskytované zúčastněnými dopravci týkající se letových řádů, typů tarifů a volných míst v jasné a vyčerpávající formě a bez diskriminace či zaujatosti, zejména pokud jde o pořadí informací.
b) Spotřebitel je oprávněn získat na žádost základní zobrazení omezené pouze na pravidelné spoje nebo pouze na nepravidelné spoje.
c) Při sestavování a výběru letů mezi páry měst nesmí v základním zobrazení docházet k diskriminaci založené na skutečnosti, že jedno město obsluhují různá letiště.
d) Základní zobrazení musí řadit letové možnosti v pořadí stanoveném v příloze.
e) Kritéria pro řazení informací se nesmějí mít přímou ani nepřímou souvislost s totožností dopravce a musí být uplatňována bez diskriminace na všechny zúčastněné dopravce.
3. Poskytuje-li prodejce systému informace o tarifech, musí být zobrazení neutrální a nediskriminační a musí obsahovat alespoň tarify odpovídající všem letům zúčastněných dopravců uvedených v základním zobrazení.
Zdroj těchto informací musí být přijatelný pro dotčeného zúčastněného dopravce nebo dotčené zúčastněné dopravce a dotčeného prodejce systému.
4. Informace o kombinovaných produktech letecké dopravy obsahující zejména název pořadatele cesty, volná místa a ceny v základním zobrazení být uvedeny nesmějí.
5. Počítačový rezervační systém není v rozporu s tímto nařízením, je-li zobrazení pozměněno, aby vyhovělo zvláštním požadavkům spotřebitele.
Článek 6
1. Následující ustanovení se uplatňují pro poskytování statistických nebo jiných informací prodejcem systému pocházejících z jeho počítačového rezervačního systému:
a) informace o jednotlivých rezervacích jsou poskytovány na stejném základě výlučně leteckému dopravci nebo leteckým dopravcům podílejícím se na spoji, na který se dotčená rezervace vztahuje, a předplatiteli nebo předplatitelům zahrnutým do zmíněné rezervace;
b) veškeré informace o uvádění na trh, rezervacích a prodeji jsou poskytovány, pouze pokud
i) všechny tyto údaje jsou nabízeny všem zúčastněným dopravcům včetně mateřských dopravců včas a bez jakékoli diskriminace;
ii) tyto údaje se mohou vztahovat a na žádost se vztahují na všechny zúčastněné dopravce nebo předplatitele, ale neobsahují žádné osobní informace o spotřebiteli (fyzické nebo právnické osobě) ani žádný prvek, který by umožnil zjistit jeho totožnost;
iii) všechny žádosti o takové údaje se posuzují se stejnou péčí a včas s ohledem na metodu přenosu vybranou dotčeným dopravcem.
2. Prodejce systému nezpřístupňuje třetím osobám, které nejsou stranou transakce, osobní informace o cestujícím bez jeho souhlasu.
3. Prodejce systému zajistí, aby odstavce 1 a 2 byly dodržovány pomocí technických prostředků nebo vhodné ochrany, které se vztahují alespoň na programové vybavení tak, aby žádný mateřský dopravce neměl přístup k informacím poskytovaným leteckým dopravcem nebo vytvářeným pro jeho potřebu, ledaže to tento článek umožňuje.
4. Prodejce systému do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost zpřístupní všem zúčastněným dopravcům na jejich žádost podrobný popis technických a administrativních opatření, která přijme pro dosažení souladu s tímto článkem.
5. Po obdržení podrobného popisu technických a administrativních opatření přijatých nebo změněných prodejcem systému rozhodne Komise ve lhůtě tří měsíců, zda jsou tato opatření dostatečná pro ochranu podle tohoto článku.
Není-li tomu tak, může rozhodnutí Komise požadovat použití čl. 3a odst.
2. Komise neprodleně uvědomí o takovém rozhodnutí členské státy.
Pokud Rada na žádost členského státu nepřijme odlišné rozhodnutí ve lhůtě dvou měsíců ode dne přijetí rozhodnutí Komise, vstoupí toto rozhodnutí v platnost."
6. V článku 7 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Povinnosti prodejce systému podle článků 3 a 4 až 6 se nevztahují na mateřského dopravce ze třetí země, pokud jeho počítačový rezervační systém umístěný mimo území Společenství neposkytuje leteckým dopravcům ze Společenství zacházení rovnocenné tomu, které stanoví toto nařízení a nařízení Komise (EHS) č. 83/91 [6].
2. Povinnosti mateřských a zúčastněných dopravců podle článků 3a, 4 a 8 se nevztahují na počítačový rezervační systém, který kontroluje letecký dopravce nebo letečtí dopravci ze třetí země nebo třetích zemí, pokud mateřskému nebo zúčastněnému dopravci nebo dopravcům není mimo Společenství přiznáno zacházení rovnocenné tomu, které stanoví toto nařízení a nařízení Komise (EHS) č.
83/91."
7. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. a) Je-li zjištěno vážné diskriminační zacházení ve smyslu odstavců 1 nebo 2, může Komise rozhodnutím uložit počítačovým rezervačním systémům, aby vhodným způsobem změnily své operace a ukončily toto diskriminační zacházení.
Komise o tomto rozhodnutí neprodleně uvědomí členské státy.
b) Nepřijme-li Rada na žádost členského státu odlišné rozhodnutí do dvou měsíců ode dne rozhodnutí Komise, vstoupí toto rozhodnutí v platnost."
8. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Mateřský dopravce nesmí přímo ani nepřímo spojovat používání určitého počítačového rezervačního systému předplatitelem s platbou provize nebo s pobídkou nebo odrazujícím opatřením týkajícími se prodeje produktů letecké dopravy dostupných na jeho letech.
2. Mateřský dopravce nesmí přímo nebo nepřímo od předplatitele požadovat, aby pro prodej nebo vydávání letenek pro kterýkoli z produktů letecké dopravy, který dopravce nabízí přímo nebo nepřímo, používal určitý počítačový rezervační systém.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, uplatní se jakákoli podmínka, kterou může letecký dopravce vyžadovat od cestovní kanceláře, když ji zmocňuje k prodeji a k vydávání letenek pro své produkty letecké dopravy."
9. V článku 9 se odstavce 4, 5 a 6 nahrazují tímto:
"4. a) Prodejce systému nesmí ukládat ve smlouvě opravňující předplatitele používat jeho počítačový rezervační systém nepřiměřené podmínky; předplatitel má zejména možnost vypovědět smlouvu s prodejcem systému ve výpovědní lhůtě nepřesahující tři měsíce, která uplyne nejdříve ke konci prvního roku trvání smlouvy.
V tom případě je prodejce systému oprávněn získat náhradu pouze za náklady přímo související s vypovězením smlouvy.
b) S výhradou odstavce 2 se na dodávku technického vybavení nevztahují podmínky uvedené v písmenu a).
5. Ve smlouvě s předplatitelem prodejce systému stanoví,
a) že bude přístup k základnímu zobrazení v souladu s článkem 5 při každé jednotlivé transakci, ledaže spotřebitel požaduje informace týkající se pouze jednoho leteckého dopravce nebo výlučně kombinovaných produktů letecké dopravy;
b) že předplatitel nenakládá s údaji poskytovanými počítačovými rezervačními systémy způsobem, který vede k nepřesnému, zavádějícímu, omezujícímu nebo diskriminačnímu informování spotřebitelů.
6. Prodejce systému nesmí uložit předplatiteli povinnost přijmout návrh na technické zařízení nebo na programové vybavení, ale může požadovat, aby používal zařízení a programové vybavení slučitelné se svým systémem."
10. V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Poplatky požadované prodejcem systému jsou nediskriminační, přiměřeně strukturované a v přiměřeném vztahu k nákladům na poskytovanou a využívanou službu; zejména jsou stejné pro stejnou úroveň služeb.
Vyúčtování služeb počítačového rezervačního systému je dostatečně podrobné, aby umožnilo zúčastněným dopravcům a předplatitelům přesně zjistit, jaké služby byly využity a jaké poplatky za ně byly požadovány; faktury týkající se poplatků za rezervace obsahují alespoň tyto informace pro každý úsek letu:
- typ rezervace počítačového rezervačního systému,
- jméno cestujícího,
- země,
- identifikační kód agentury IATA/ARC,
- kód města,
- pár měst nebo úsek letu,
- datum rezervace (transakce),
- datum letu,
- číslo letu,
- kód statusu (status rezervace),
- typ (třída) služby,
- záznam o knihování cestujícího [passenger name record (PNR)],
- oznámení o rezervaci/zrušení.
Informace o účtování jsou nabízeny na magnetickém nosiči.
Zúčastněný letecký dopravce má možnost být informován v okamžiku, kdy je prováděna rezervace/transakce, za kterou bude požadován poplatek za rezervaci.
Pokud se dopravce rozhodne, že bude přijímat tyto informace, má možnost zrušit tyto rezervace/transakce, ledaže rezervace/transakce již byla přijata.
2. Prodejce systému poskytuje na žádost dotyčným osobám podrobnosti o platných postupech, poplatcích, prostředcích nabízených systémem včetně podrobností o použitých rozhraních a kritériích pro editování a zobrazení.
Toto ustanovení však nezavazuje prodejce systému, aby zveřejňoval údaje, k nimž má vlastnická práva, jako je programové vybavení."
11. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Článek 5 a čl. 9 odst. 5 ani přílohy tohoto nařízení se nevztahují na počítačový rezervační systém používaný leteckým dopravcem nebo skupinou leteckých dopravců v jejich vlastních zřetelně označených kancelářích a prodejních místech."
12. Vkládá se nový článek 21a, který zní:
"Článek 21a
1. Prodejce systému zajistí, aby technický soulad jeho počítačových rezervačních systémů s články 4a a 6 kontroloval nezávislý ověřovatel.
Pro tento účel má ověřovatel kdykoli přístup ke všem programům, postupům, operacím a bezpečnostním opatřením používaným na počítačích nebo počítačových systémech, jejichž pomocí prodejce systému poskytuje své distribuční možnosti.
Každý prodejce systému předloží Komisi nejméně jednou za rok zprávu ověřovatele o inspekci doplněnou jeho závěry.
Komise tuto zprávu posoudí s ohledem na přijetí jakýchkoli nezbytných opatření v souladu s čl. 11 odst.
2. Prodejce systému uvědomí zúčastněné dopravce a Komisi o totožnosti ověřovatele nejméně tři měsíce před potvrzením jeho jmenování a nejméně tři měsíce před každým ročním jmenováním.
Pokud ve lhůtě jednoho měsíce od přijetí tohoto oznámení některý ze zúčastněných dopravců zpochybní schopnosti ověřovatele provádět úkoly požadované podle tohoto článku, rozhodne Komise v nové lhůtě dvou měsíců po konzultaci ověřovatele, prodejce systému a jakékoli jiné osoby uplatňující oprávněný zájem, zda má být ověřovatel nahrazen."
13. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
1. Tímto nařízením nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti, veřejného pořádku a ochrany údajů.
2. Poživatelé práv vyplývajících z čl. 3 odst. 4 a z článků 4a, 6 a 21a se jich nemohou vzdát smluvními prostředky ani jiným způsobem."
14. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Rada rozhodne o přezkoumání tohoto nařízení nejpozději do 31. prosince 1997 na základě návrhu Komise, který bude předložen do 31. března 1997 společně se zprávou o uplatňování tohoto nařízení.
2. Rada zpracuje přehled o uplatňování článku 4a a čl. 6 odst. 3 na základě zprávy předložené Komisi nejpozději do konce roku 1994."
15. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Nový čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2299/89 se použije až šest měsíců po dni uvedeném v odstavci 1. Komise může udělit další dvanáctiměsíční odklad pro počítačové rezervační systémy, které z objektivních důvodů nemohou dosáhnout souladu s čl. 3 odst. 1 a s čl. 5 odst. 2 písm. b).
3. Povinnost uvedená v bodě 9 písm. c) přílohy zobrazovat lety s přípoji s jednou linkou pro každé používané letadlo se použije až od l. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že provádění společné dopravní politiky zahrnuje v souladu s čl.
75 odst. 1 písm. b) Smlouvy mimo jiné i stanovení podmínek, za nichž mohou dopravci, kteří nejsou rezidenty tohoto členského státu, provozovat dopravu uvnitř některého členského státu;
vzhledem k tomu, že uvedené ustanovení vyžaduje odstranění všech omezení vůči poskytovatelům služeb, která se zakládají na státní příslušnosti poskytovatelů nebo na skutečnosti, že jsou usazeni v jiném členském státě, než ve kterém má být tato služba poskytována;
vzhledem k tomu, že pro pružné a bezproblémové provedení uvedeného ustanovení by měla být do přijetí konečné právní úpravy používána právní úprava přechodná;
vzhledem k tomu, že kabotáž může být povolena pouze dopravcům, kteří jsou držiteli povolení Společenství podle nařízení Rady (EHS) č. 881/92 ze dne 26. března 1992 o přístupu na trh silniční přepravy zboží uvnitř Společenství na území nebo z území členského státu nebo procházející územím jednoho nebo více členských států [4], nebo dopravcům oprávněným k provozování určitých typů mezinárodní přepravy zboží;
vzhledem k tomu, že tato přechodná právní úprava by měla zahrnovat zavedení postupně se zvyšujících kvót pro kabotážní povolení Společenství;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky pro vydávání a používání těchto kabotážních povolení;
vzhledem k tomu, že by měly být určeny předpisy hostitelského členského státu pro kabotáž;
vzhledem k tomu, že musí být přijata ustanovení, která umožní zasáhnout v případě závažného narušení daných dopravních trhů; že je proto nezbytné zavést vhodný rozhodovací postup a shromažďovat potřebné statistické údaje;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby členské státy vzájemně spolupracovaly za účelem řádného uplatňování zavedené právní úpravy, zejména v oblasti sankcí v případě porušení; že by sankce měly být nediskriminační a přiměřené vzhledem k závažnosti porušení; že je třeba stanovit možnost podat opravný prostředek;
vzhledem k tomu, že by Komise měla pravidelně předkládat zprávu o uplatňování tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že pro splnění závazků Rady je nezbytné stanovit datum vstupu v platnost konečné právní úpravy umožňující kabotáž bez množstevních omezení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý provozovatel silniční přepravy zboží pro cizí potřebu, který je držitelem povolení Společenství podle nařízení (EHS) č. 881/92, je oprávněn za podmínek stanovených v tomto nařízení provozovat dočasně vnitrostátní silniční přepravu zboží pro cizí potřebu (dále jen "kabotáž") v jiném členském státě (dále jen "hostitelský členský stát"), aniž by tam měl sídlo nebo byl jinak usazen.
2. Kromě toho každý dopravce, který je v členském státě, v němž je usazen, oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto státu k provozování přepravy zboží pro cizí potřebu uvedené v bodech 1, 2 a 3 přílohy k první směrnici [5], je za podmínek stanovených v tomto nařízení oprávněn k provozování kabotáže stejného druhu nebo kabotáže vozidly stejné kategorie.
3. Povolení k provozování kabotáže v rámci dopravy uvedené v bodě 5 přílohy k první směrnici nepodléhá žádným omezením.
4. Každý dopravce, který je v členském státě, v němž je usazen, oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto státu k provozování silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu, je oprávněn provozovat kabotáž pro vlastní potřebu uvedenou v bodě 4 přílohy k první směrnici.
Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto odstavci.
Článek 2
1. S cílem postupně zavést konečnou právní úpravu definovanou v článku 12 je kabotáž provozována od 1. ledna 1994 do 30. června 1998 v rámci kabotážních kvót Společenství, aniž je dotčen čl. 1 odst. 3.
Povolení kabotáže se vystavují podle vzoru v příloze I.
Kabotážní kvóta Společenství se skládá z 30000 povolení, z nichž každé je platné po dobu dvou měsíců; od 1. ledna 1995 se každoročně zvyšuje o 30 %.
2. Na žádost členského státu předloženou každý rok do 1. listopadu může být jedno povolení kabotáže změněno za dvě krátkodobá povolení, z nichž každé je platné po dobu jednoho měsíce.
Tato krátkodobá povolení kabotáže se vystavují podle vzoru v příloze II.
3. Kvóta je mezi členské státy rozdělena takto:
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1. leden až 30. červen 1998 _BAR_ Belgie _BAR_ 2593 _BAR_ 3371 _BAR_ 4383 _BAR_ 5698 _BAR_ 3704 _BAR_ Dánsko _BAR_ 2516 _BAR_ 3271 _BAR_ 4253 _BAR_ 5529 _BAR_ 3594 _BAR_ Německo _BAR_ 4252 _BAR_ 5528 _BAR_ 7187 _BAR_ 9344 _BAR_ 6074 _BAR_ Řecko _BAR_ 1146 _BAR_ 1490 _BAR_ 1937 _BAR_ 2519 _BAR_ 1638 _BAR_ Španělsko _BAR_ 2688 _BAR_ 3495 _BAR_ 4544 _BAR_ 5908 _BAR_ 3841 _BAR_ Francie _BAR_ 3516 _BAR_ 4571 _BAR_ 5943 _BAR_ 7726 _BAR_ 5022 _BAR_ Irsko _BAR_ 1169 _BAR_ 1520 _BAR_ 1976 _BAR_ 2569 _BAR_ 1670 _BAR_ Itálie _BAR_ 3520 _BAR_ 4576 _BAR_ 5949 _BAR_ 7734 _BAR_ 5028 _BAR_ Lucembursko _BAR_ 1207 _BAR_ 1570 _BAR_ 2041 _BAR_ 2654 _BAR_ 1726 _BAR_ Nizozemsko _BAR_ 3662 _BAR_ 4761 _BAR_ 6190 _BAR_ 8047 _BAR_ 5231 _BAR_ Portugalsko _BAR_ 1525 _BAR_ 1983 _BAR_ 2578 _BAR_ 3352 _BAR_ 2179 _BAR_ Spojené království _BAR_ 2206 _BAR_ 2868 _BAR_ 3729 _BAR_ 4848 _BAR_ 3152 _BAR_
Článek 3
1. Povolení kabotáže uvedená v článku 2 umožňují držiteli provozovat kabotáž.
2. Povolení kabotáže rozděluje Komise členským státům, v nichž jsou dopravci usazeni, a příslušné orgány nebo subjekty je vydávají dopravcům, kteří o ně požádají.
Povolení je označeno značkou členského státu.
3. Povolení kabotáže je vystaveno na jméno dopravce.
Dopravce je nemůže převést na třetí osobu.
Každé povolení kabotáže může být používáno pouze jedním vozidlem.
"Vozidlem" se rozumí samostatné motorové vozidlo registrované v členském státě, v němž je dopravce usazen, nebo souprava vozidel, u které je alespoň motorové vozidlo registrováno v členském státě, pokud jsou toto vozidlo nebo souprava vozidel určeny výlučně pro přepravu zboží.
Dopravce nerezident musí mít k dispozici vozidlo buď vlastní, nebo na jiném základě, např. na základě koupě na splátky, pronájmu či finančního pronájmu (leasingu).
V případě pronájmu musí být vozidlo pronajato dopravcem členského státu, v němž je dopravce usazen, k provozování kabotáže.
Dopravce nerezident si však v hostitelském členském státě může za stejných podmínek jako dopravce rezident pronajmout vozidlo k dokončení kabotážní jízdy přerušené na základě poruchy nebo nehody.
Povolení kabotáže a případně i smlouva o pronájmu se musí nacházet ve vozidle.
4. Povolení kabotáže musí být kdykoli předloženo na žádost kontrolora.
5. Datum počátku platnosti povolení kabotáže v něm musí být příslušným orgánem nebo subjektem členského státu, v němž je dopravce usazen, vyznačeno před jeho použitím.
Článek 4
Doprava prováděná na základě povolení se zapisuje do knihy záznamových listů o provozu, která se společně s povolením po uplynutí jeho platnosti zasílá do osmi dnů příslušnému orgánu nebo subjektu členského státu, v němž je dopravce usazen, který toto povolení vydal.
Kniha záznamových listů musí odpovídat vzoru v příloze II.
Článek 5
1. Příslušné orgány každého členského státu sdělí Komisi na konci každého čtvrtletí a ve lhůtě tří měsíců, která může být v případě uvedeném v článku 7 zkrácena na jeden měsíc, údaje týkající se kabotážních jízd provedených v tomto čtvrtletí dopravci, jimž bylo uděleno povolení; tyto údaje se vyjadřují jako objem přepravy v tunách a tunokilometrech.
K tomuto sdělení použijí tabulky podle vzoru v příloze IV.
2. Komise sdělí členským státům co nejdříve souhrnné údaje sestavené na základě údajů podle odstavce 1.
Článek 6
1. Nejsou-li použity právní předpisy Společenství, podléhá provádění kabotáže právním a správním předpisům hostitelského členského státu pro tyto oblasti:
a) sazby a podmínky, jimiž se řídí smlouvy o přepravě;
b) hmotnosti a rozměry silničních vozidel; tyto hmotnosti a rozměry mohou případně překročit hodnoty použitelné v členském státě, v němž je dopravce usazen, nesmějí však za žádných okolností překročit technické hodnoty osvědčené v osvědčeních o shodě podle čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 86/364/EHS [6];
c) požadavky pro přepravu určitých kategorií zboží, zejména nebezpečných věcí, potravin podléhajících rychlé zkáze, živých zvířat atd.;
d) doby řízení a odpočinku;
e) daň z přidané hodnoty (DPH) na dopravní služby.
V této oblasti se na dopravu uvedenou v článku 1 tohoto nařízení vztahuje čl. 21 odst.
2. Normy týkající se konstrukce a vybavení vozidel používaných pro kabotáž jsou totožné s normami stanovenými pro vozidla uváděná do provozu v mezinárodní silniční dopravě.
3. Předpisy uvedené v odstavci 1 se v případě dopravců nerezidentů používají za stejných podmínek jako v případě státních příslušníků členských států, aby bylo účinně zabráněno jakékoli diskriminaci na základě státní příslušnosti nebo místa usazení.
4. Zjistí-li se, že je s přihlédnutím ke zkušenostem nezbytné upravit seznam oblastí podléhajících právním a správním předpisům hostitelského členského státu uvedených v odstavci 1, změní jej Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 7
1. V případě závažného narušení trhu vnitrostátní přepravy v určité zeměpisné oblasti, které souvisí s kabotáží, se kterýkoli členský stát může obrátit na Komisi za účelem přijetí ochranných opatření, poskytnout jí nezbytné informace a oznámit jí opatření, která zamýšlí přijmout vůči dopravcům rezidentům.
2. Pro účely odstavce 1 se:
- "závažným narušením trhu vnitrostátní přepravy v určité zeměpisné oblasti" rozumí vznik specifických potíží na trhu, které mohou vést k závažnému a potenciálně dlouhodobému převisu nabídky nad poptávkou, jenž by mohl ohrozit finanční stabilitu a přežití významného počtu provozovatelů silniční přepravy zboží,
- "zeměpisnou oblastí" rozumí oblast, která zahrnuje celé území členského státu či jeho část nebo zasahuje na celé území jiných členských států či jeho část.
3. Komise přezkoumá situaci zejména na základě údajů, které jí byly předány v souladu s článkem 5 za poslední čtvrtletí, a po konzultaci s poradním výborem zřízeným podle článku 5 nařízení (EHS) č. 3916/90 [8] rozhodne do jednoho měsíce od obdržení žádosti příslušného členského státu, zda jsou nutná ochranná opatření, a případně je přijme.
Taková opatření mohou vést až k tomu, že dotyčná zeměpisná oblast bude dočasně vyloučena z oblasti působnosti tohoto nařízení.
Opatření přijatá podle tohoto článku jsou platná nejdéle po dobu šesti měsíců a jejich platnost může být prodloužena jen jednou za stejných podmínek platnosti.
Komise neprodleně oznámí členskému státu a Radě jakákoliv rozhodnutí přijatá podle tohoto odstavce.
4. Jestliže Komise přijme ochranná opatření týkající se jednoho nebo více členských států, jsou příslušné orgány dotyčných členských států povinny přijmout odpovídající opatření vůči dopravcům rezidentům a uvědomit o nich Komisi.
Opatření jsou platná nejpozději ode dne, kdy vstupují v platnost ochranná opatření přijatá Komisí.
5. Každý členský stát může Radě předložit rozhodnutí Komise podle odstavce 3 do 30 dnů od jeho oznámení.
Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů ode dne oznámení členskému státu nebo, bylo-li rozhodnutí oznámeno více členským státům, ode dne prvního oznámení přijmout jiné rozhodnutí.
Na rozhodnutí Rady se vztahují podmínky platnosti stanovené v odst. 3 třetím pododstavci.
Příslušné orgány dotyčných členských států jsou povinny přijmout opatření s rovnocenným účinkem pro dopravce rezidenty a uvědomit o nich Komisi.
Nepřijme-li Komise rozhodnutí ve lhůtě stanovené v druhém pododstavci, nabývá rozhodnutí Komise právní moci.
6. Je-li Komise toho názoru, že je třeba prodloužit platnost opatření uvedených v odstavci 3, podá návrh Radě, která rozhodne kvalifikovanou většinou.
Článek 8
1. Členské státy si jsou navzájem nápomocny při uplatňování tohoto nařízení.
2. Aniž jsou dotčena trestní řízení, je příslušný orgán hostitelského členského státu oprávněn uložit sankci dopravci, který se při provozování kabotáže na území tohoto státu dopustí porušení tohoto nařízení nebo právních a správních předpisů členských států nebo Společenství v oblasti dopravy.
Tyto sankce nesmějí být diskriminační a musí být v souladu s článkem 3.
3. Sankce uvedené v odstavci 2 mohou spočívat zejména ve varování nebo v případě závažného nebo opakovaného porušení v dočasném zákazu kabotáže na území hostitelského členského státu, v němž k porušení došlo.
Jestliže je předloženo padělané povolení kabotáže, musí být okamžitě odebráno a co nejdříve zasláno příslušnému orgánu členského státu, v němž je dopravce usazen.
4. Příslušný orgán hostitelského členského státu uvědomí příslušný orgán členského státu, v němž je dopravce usazen, o zjištěném porušení ze strany dopravce a o sankcích uložených dopravci a v případě závažných nebo opakovaných porušení může požádat o uložení sankce.
V případě závažných nebo opakovaných porušení rozhodne příslušný orgán členského státu, v němž je dopravce usazen, zda by měla být dotyčnému dopravci uložena sankce; bere při tom v úvahu každou sankci již uloženou v hostitelském členském státě a zajistí, aby celkové sankce uložené dotyčnému dopravci přiměřeně odpovídaly porušení nebo porušením, která byla příčinou těchto sankcí.
Sankce, které po konzultaci s příslušnými orgány hostitelského členského státu uloží příslušný orgán členského státu, v němž je dopravce usazen, mohou vést až k odebrání povolení k výkonu provozovatele silniční přepravy zboží.
Příslušný orgán členského státu, v němž je dopravce usazen, může rovněž v souladu s vnitrostátním právem zahájit s dotyčným dopravcem řízení před příslušným vnitrostátním soudem.
Tento orgán uvědomí o rozhodnutích učiněných podle předchozích pododstavců příslušný orgán hostitelského státu.
Článek 9
Členské státy zajistí, aby každý žadatel o povolení kabotáže nebo jeho držitel mohl podat opravný prostředek proti odmítnutí žádosti nebo odebrání povolení a proti správním sankcím uloženým příslušnými orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, nebo příslušnými orgány hostitelského členského státu.
Článek 10
Členské státy přijmou v přiměřené době a po konzultaci s Komisí právní a správní předpisy pro provedení tohoto nařízení a sdělí je Komisi.
Článek 11
Každé dva roky předloží členské státy Komisi a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení; první zprávu předloží nejpozději 30. června 1996.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
2. Právní úprava pro povolení Společenství a kabotážní kvóty Společenství uvedená v článku 2 pozbývá platnosti dnem 1. června 1998.
3. Od uvedeného dne je každý dopravce nerezident, který splňuje podmínky uvedené v článku 1, oprávněn provozovat dočasně a bez množstevních omezení vnitrostátní přepravu zboží v jiném členském státě, aniž by v něm měl sídlo nebo byl jinak usazen.
Komise s přihlédnutím ke zkušenostem s vývojem dopravního trhu a pokroku v harmonizaci v dopravě předloží v případě potřeby Radě návrh na podrobná pravidla konečné právní úpravy kabotáže vztahující se na vhodný systém sledování trhu kabotážní dopravy a k přizpůsobení ochranných opatření uvedených v článku 7.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3179/93 ze dne 16. listopadu 1993, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 12 nařízení Rady č.
136/66/EHS [3] je vykupování olivového oleje omezeno na poslední čtyři měsíce hospodářského roku; že zkušenosti ukazují, že některé trhy Společenství mohou být před započetím intervence v kritické situaci; že v zájmu překonání těchto obtíží je třeba umožnit přijímání intervenčních opatření na úrovni Společenství, odpovídajících těmto okolnostem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení č. 136/66/EHS se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 12a
1. Je-li trh v některých oblastech Společenství vážně narušen před započetím intervenčního období, na které odkazuje článek 12, mohou být přijata zvláštní intervenční opatření.
2. Povaha a použití zvláštních opatření podle odstavce 1, jakož i podmínky a postupy prodeje a jiného možného použití produktu, na který se tato opatření vztahují, se stanoví postupem podle článku 38."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3199/93 ze dne 22. listopadu 1993 o vzájemném uznávání postupů úplné denaturace lihu pro účely osvobození od spotřební daně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů [1], a zejména na čl. 27 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [2] ve znění směrnice 92/108/EHS [3], a zejména na článek 24 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Výboru pro spotřební daně,
vzhledem k tomu, že podle čl.
27 odst. 1 písm. a) směrnice 92/83/EHS osvobodí členské státy od spotřební daně líh, který byl plně denaturován v souladu s požadavky některého členského státu, pokud tyto požadavky byly řádně oznámeny Komisi a schváleny v souladu s odstavci 3 a 4 uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že vůči oznámeným požadavkům byly vzneseny námitky;
vzhledem k tomu, že podle čl. 27 odst. 4 uvedené směrnice musí být rozhodnutí přijato postupem podle článku 24 směrnice 92/12/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Denaturační prostředky, které používají jednotlivé členské státy k úplné denaturaci lihu podle čl. 27 odst. 1 písm. a) směrnice 92/83/EHS, jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3204/93 ze dne 16. listopadu 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1906/90 [2] stanoví některé obchodní normy pro drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1906/90 se zmíněné nařízení nevztahuje na způsoby prodeje uvedené v čl. 3 odst. 5 směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [3]; že by tato odchylka měla být upravena s ohledem na směrnici Rady 92/116/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se mění a aktualizuje směrnice 71/118/EHS [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1906/90 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 3 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
- "— způsoby prodeje uvedené v kapitole II čl. 3 odst. 2 směrnice 71/118/EHS, nebo
- — vykuchanou drůbež (New York dressed) podle kapitoly VIII bodu 49 přílohy I směrnice 71/118/EHS.";
2. v čl. 5 odst. 3 písm. d) a odstavci 4 se odkaz na "čl. 3 odst. 7 směrnice 71/118/EHS" nahrazuje odkazem na "článek 1 druhý pododstavec směrnice 71/118/EHS".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3205/93 ze dne 16. listopadu 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 357/79 o statistických zjišťováních ploch vinic
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č.
357/79 [3] mají být Komisi předávány určité roční informace o plochách vinic shromážděné prostřednictvím mezilehlých zjišťování;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 2392/86 ze dne 24. července 1986 o zavedení registru vinic Společenství [4] by měl být registr vinic zaveden do šesti let od vstupu nařízení v platnost; že se registr postupně dostává do své funkční etapy nebo přinejmenším do podoby, která některým členským státům a regionům Společenství umožňuje statistické vyhodnocení zejména se zřetelem k popsání ploch vinic;
vzhledem k tomu, že členské státy, které již na celostátní úrovni nebo v některých regionech registr vinic sestavily a zajišťují jeho pravidelnou aktualizaci podle čl.5 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2392/86, mohou začít s využíváním tohoto registru pro statistické účely;
vzhledem k tomu, že je možné údaje z každoročně aktualizovaných registrů používat pro účely ročních informací, pokud je stanovena statistická spolehlivost;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí;
vzhledem k tomu, že podle Smlouvy patří zemědělská politika mezi politiky Společenství; že pokud jde o zemědělské statistiky, které slouží jako podklad pro společnou zemědělskou politiku, je nezbytné stanovit všeobecná a úplná pravidla platná pro celé Společenství; že je nezbytné v nejvyšší možné míře snížit s tím související zatížení tím, že se zamezí vícečetnému shromažďování těchže informací členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 357/79 se mění takto:
1. V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4a. Komise v úzké spolupráci s dotyčnými členskými státy posoudí, zda jsou splněny podmínky pro používání údajů v registru vinic ke statistickým účelům."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6a
Členské státy, které již registr vinic zavedly a zajišťují jeho roční aktualizaci podle nařízení (EHS) č. 2392/86, mohou využít údaje v tomto registru, když předkládají Komisi roční údaje stanovené v rámci článků 5 a 6."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3223/93 ze dne 25. listopadu 1993 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 3035/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2017/92 [2], a zejména na článek 28 uvedeného nařízení a na příslušná ustanovení jiných nařízení o společné organizaci trhů, uvedená v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 3035/80 ze dne 11. listopadu 1980, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevtahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3381/90 [4],
vzhledem k tomu, že čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 a příslušná ustanovení jiných nařízení o společné organizaci trhů, uvedených ve druhé citaci tohoto nařízení, stanoví poskytování vývozních náhrad u některých zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3035/80 stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad;
vzhledem k tomu, že pro Komisi je podstatné mít k dispozici některé statistické informace, aby byla schopna uspokojivě sledovat opatření, která byla přijata, pokud jde o vývozní náhrady za zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy; že by jí proto měly příslušné orgány členských států tyto informace poskytovat;
vzhledem k tomu, že je třeba změnit ustanovení týkající se oznamování příslušných statistických informací stanovená nařízením Komise (EHS) č.
1762/89 [5]; že toto nařízení je třeba nahradit s ohledem na jasnost;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo být použitelné s platností od prvního dne měsíce, ve kterém začne hospodářský rok 1993/94 v záruční sekci EZOZF;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy oznámí Komisi nezbytné statistické informace nejpozději do konce měsíce následujícího po každém měsíci kalendářního roku na tuto adresu:
Komise Evropských společenství
Directorate General III
Non-Annex II Trade Regime
200 rue de la Loi,B-1049
Brusel, Belgie.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "skupinami zboží" skupiny uvedené ve sloupci (1) přílohy A,
- "základními zemědělskými produkty" produkty uvedené v příloze B,
- "poskytnutými náhradami" náhrady poskytnuté podle hl. 2 kap. 2 nebo 3, nebo podle článku 47 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [6].
Článek 3
Nezbytné statistické informace obsahují podle článku 1:
- objem vývozu zboží podle nařízení (EHS) č. 3035/80, pro které byly poskytnuty vývozní náhrady; tyto údaje se uvádí v tunách nebo v jiných měrných jednotkách a jsou členěné podle skupin zboží,
- výše vývozních náhrad poskytnutých v předcházejícím měsíci za jednotlivé základní zemědělské produkty v rámci každé skupiny zboží uvedené v první odrážce, vyjádřené v národní měně,
- množství jednotlivých základních produktů, na které se vztahuje vývozní náhrada, vyjádřené v tunách nebo jiných měrných jednotkách, s označením jednotky v rámci každé skupiny zboží uvedené v první odrážce.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 1762/89 se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 3275/93 ze dne 29. listopadu 1993, kterým se zakazuje uspokojení nároků v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno rezolucí Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucemi s ní souvisejícími
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 228a této smlouvy,
s ohledem na společný postoj přijatý Radou Evropské unie dne 22. listopadu 1993,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
945/92 [1] a (ES) č. 3274/93 [2] přijalo Společenství opatření k zamezení určitým obchodním operacím mezi Společenstvím a Libyí;
vzhledem k tomu, že v důsledku embarga uvaleného na Libyi jsou hospodářské subjekty ve Společenství a třetích zemích vystaveny riziku nároků ze strany Libye;
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti OSN přijala dne 11. listopadu 1993 rezoluci 883 (1993), která v odstavci 8 pojednává o nárocích Libye v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno opatřeními přijatými Radou bezpečnosti podle rezoluce 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné trvale chránit hospodářské subjekty před těmito nároky a zabránit, aby Libyi byla poskytnuta náhrada za negativní dopady embarga;
vzhledem k tomu, že Společenství se dohodlo, že Libye musí plně dodržovat odstavec 8 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993), a soudí, že při rozhodování, zda zmírnit či zrušit opatření přijatá proti Libyi, je třeba přihlédnout zejména k jakémukoli porušení odstavce 8 rezoluce 883 (1993) Libyí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se
1. "smlouvou nebo obchodní operací" rozumí transakce bez ohledu na její druh a rozhodné právo a bez ohledu na to, zda zahrnuje jednu nebo více smluv nebo podobných závazků uzavřených mezi stejnými nebo různými stranami; v tomto smyslu se "smlouvou" rozumějí i dluhopisy, finanční záruky a pojistná plnění nebo úvěry, ať už jsou právně nezávislé či nikoli, a jakékoli související ustanovení vyplývající z dané obchodní operace nebo s ní související;
2. "nárokem" rozumí jakýkoli nárok, ať uplatňovaný právní cestou nebo nikoli, jenž vznikl přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost nebo po tomto dni, na základě smlouvy nebo obchodní operace nebo v souvislosti s nimi, zejména
a) nárok na plnění závazku vyplývajícího ze smlouvy nebo obchodní operace nebo s nimi spojeného;
b) nárok na prodloužení doby platnosti nebo vyplacení dluhopisů, finančních záruk nebo částek krytých pojištěním nebo odškodnění v jakékoli formě;
c) nárok na náhradu škody související se smlouvou nebo obchodní operací;
d) protinárok;
e) nárok na uznání nebo vymáhání, včetně využití postupů jako je doložka vykonatelnosti, rozsudek či rozhodčí nález nebo jiné rovnocenné rozhodnutí bez ohledu na místo vydání.
3. "opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících" rozumějí opatření Rady bezpečnosti OSN nebo opatření zavedená Evropskými společenstvími nebo kterýmkoli státem, zemí nebo mezinárodní organizací v souladu s odpovídajícími rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN, na základě jejich požadavků nebo v souvislosti s jejich prováděním, anebo v souladu s jakoukoli akcí povolenou Radou bezpečnosti OSN, pokud jde o zamezení určitým obchodním operacím s Libyí;
4. "fyzickou nebo právnickou osobou v Libyi" rozumějí
a) libyjský stát nebo jeho orgán veřejné moci;
b) fyzická osoba s libyjskou státní příslušností;
c) právnická osoba, která má své sídlo nebo ústředí v Libyi;
d) právnická osoba ovládaná přímo nebo nepřímo jednou nebo několika výše uvedenými fyzickými nebo právnickými osobami;
e) osoba uplatňující nárok prostřednictvím kterékoli fyzické nebo právnické osoby uvedené v písmenech a), b), c) nebo d) nebo v jejich prospěch.
Aniž je dotčen článek 2, má se rovněž za to, že plnění smlouvy nebo provádění obchodní operace bylo dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) či rezolucí s ní souvisejících, pokud existence nebo obsah nároku vyplývají přímo či nepřímo z těchto opatření.
Článek 2
1. Zakazuje se uspokojit nárok či podniknout jakékoli kroky k uspokojení nároku vzneseného
a) fyzickou či právnickou osobou v Libyi nebo jednající prostřednictvím fyzické či právnické osoby v Libyi;
b) fyzickou či právnickou osobou, která jedná přímo nebo nepřímo jménem nebo ve prospěch jedné nebo více fyzických či právnických osob v Libyi;
c) fyzickou či právnickou osobou, na něž byla převedena práva jedné nebo více fyzických či právnických osob v Libyi a které za ně případně jednají na jejich účet;
d) jinou fyzickou či právnickou osobou uvedenou v odstavci 8 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993);
e) fyzickou či právnickou osobou, které vznáší nárok v rámci nebo na základě vyplácení dluhopisu nebo finanční záruky nebo pojistných plnění pro jednu či více fyzických či právnických osob uvedených výše,
na základě smlouvy nebo obchodní operace, jejíž provádění bylo přímo nebo nepřímo, zcela nebo zčásti, dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících, nebo v souvislosti s takovou smlouvou nebo obchodní operací.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se vztahuje na Společenství a na všechny státní příslušníky členských států a na všechny právnické osoby, které jsou zapsány v rejstříku nebo zřízeny podle práva některého členského státu.
Článek 3
Aniž jsou dotčena opatření přijatá na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících, článek 2 se nevztahuje na
a) nároky vyplývající ze smluv či obchodních operací, s výjimkou jakéhokoli dluhopisu, finanční záruky nebo odškodnění, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v uvedeném článku před soudem v členském státě prokáží, že nárok byl stranami přijat před přijetím opatření přijatých na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
b) nároky na pojistná plnění v souvislosti s událostí, k níž došlo před přijetím opatření uvedených v článku 2 nebo v rámci pojistné smlouvy v případech, kdy je takové pojištění podle práva některého členského státu povinné;
c) nároky na úhradu částek placených na účet zablokovaný na základě opatření uvedených v článku 2, pokud se tyto platby netýkají částek placených na základě dluhopisů souvisejícími se smlouvami zmíněnými v uvedeném článku;
d) nároky z pracovních smluv uzavřených v souladu s právem některého členského státu;
e) nároky na zaplacení zboží, u kterého fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že bylo vyvezeno před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
f) nároky na částky, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že jsou splatné v rámci půjček uzavřených před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku,
za podmínky, že daný nárok neobsahuje žádnou částku v podobě úroku, poplatku či v jiné formě, kterou by byla vyrovnána skutečnost, že smlouva či obchodní operace nebyla v důsledku těchto opatření plněna v souladu se sjednanými podmínkami.
Článek 4
Ve všech řízeních k uspokojení nároku nese důkazní břemeno k dokázání toho, že uspokojení nároku není zakázáno článkem 2, osoba usilující o uspokojení tohoto nároku.
Článek 5
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3295/93 ze dne 26. listopadu 1993 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3080/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s článkem 6 nařízení Komise (EHS) č. 3796/90 [3], pozměněné nařízením (EHS) č. 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Komise (EHS) č. 1715/90 [5];
vzhledem k tomu, že Výbor pro nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobek č. 1 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobek č. 2 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu šedesáti dnů od data vstupu tohoto nařízení v platnost, byla-li uzavřena smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. listopadu 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], ve znění nařízení (EHS) č. 2617/93 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2617/93, a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1274/91 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2221/92 [4], stanoví nezbytná prováděcí pravidla k uvedeným obchodním normám;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit častější sběr vajec a přísnější požadavky na jakost vajec uváděných na trh s označením "extra", aby tak bylo zaručeno, že spotřebitelé dostanou jakostní produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2617/93 zavádí pro balení vajec třídy A povinné vyznačování data minimální trvanlivosti, za kterým následuje doporučení, jak produkt náležitě uchovávat, a proto je nezbytné přizpůsobit pravidla pro vyznačování dat stanovená nařízením (EHS) č. 1274/91;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 1 se zrušuje druhý pododstavec;
2. v čl. 5 odst.
1 se druhá odrážka nahrazuje tímto: "vzduchová bublina: nepohyblivá, výška nejvýše do 6 mm; u vajec určených k uvedení na trh s označením "extra" však nesmí tato výška přesáhnout 4 mm;";
3. články 14, 15 a 19 se nahrazují tímto:
"Článek 14
1. Datum minimální trvanlivosti stanovené v článcích 10 a 15 nařízení (EHS) č. 1907/90 je vyznačeno v okamžiku balení podle čl. 9 odst. 2 směrnice Rady č. 79/112/EHS [5] a zahrnuje jeden nebo více těchto výrazů:
- Consúmase preferentemente antes del…,
- Mindst holdbar til…,
- Mindestens haltbar bis…,
- Ανάλωση κατά προτίμηση πριν από…,
- Best before…,
- A consommer de préférence avant le…,
- Da consumarsi preferibilmente entro…,
- Ten minste houdbaar tot…,
- A consumir de preferencia antes de…
Pro tento účel se datum udává dvěma číselnými řadami, které v následujícím sledu označují:
- den: od 1 do 31,
- měsíc: od 1 do 12.
2.
Velká balení a malá balení, která mohou být součástí velkých balení, mají na vnějším obalu viditelně a čitelně uvedeno doporučení spotřebitelům, aby vejce po zakoupení uchovávali v chladu.
3. V případě prodeje vajec bez obalu musí být doporučení podle odstavce 2 vyznačeno tak, aby bylo pro spotřebitele viditelné a jednoznačné.
Článek 15
Údaj o datu balení uvedený v článcích 10 a 15 nařízení (EHS) č. 1907/90 zahrnuje jeden nebo více těchto výrazů:
- Embalado el:…,
- Pakket den:…,
- Verpack am:…,
- Hμερομηνία συσκευασίας:…,
- Packing date:…,
- Emballe le:…,
- Data d’imballaggio:…,
- Verpakt op:…,
- Embalado em:…,
za kterými následují dvě číselné řady podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1.
Článek 16
1. Kromě data minimální trvanlivosti a data balení může hospodářský subjekt při balení vyznačit na vejce nebo na balení obsahující vejce nebo na obojí rovněž vyznačit doporučené datum prodeje.
2. Doporučené datum prodeje udává poslední den, kdy by vejce měla být nabízena spotřebiteli k prodeji a po kterém ještě mohou být vejce uskladněna po dobu sedmi dnů.
Musí být stanoveno tak, aby vejce třídy "A", pakliže jsou náležitě skladována, splňovala požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 až do konce této doby skladovatelnosti. Datum minimální trvanlivosti odpovídá konci této doby skladovatelnosti.
Údaj musí být formulován tak, aby význam doporučeného data prodeje byl jasný.
3. Datum snášky může hospodářský subjekt vyznačit na obaly při balení a v tomto případě jej musí vyznačit rovněž na vejce vložená do těchto balení.
Datum snášky však může být taktéž otištěno na vejce na příslušné farmě.
4. K vyznačení dat podle tohoto článku na vejce a v případě doporučeného data prodeje a data snášky rovněž na balení se použije jednoho nebo více výrazů uvedených v příloze I.
5. Data uvedená v tomto článku se udávají dvěma číselnými řadami podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1."
4. V úvodní větě článku 17 se odkaz na "článek 15" nahrazuje odkazem na "článek 16";
5. V článku 21 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pásky a štítky uvedené v článku 11 nařízení (EHS) č. 1907/90 jsou bílé barvy a příslušné údaje jsou na těchto páskách a štítcích vytištěny černě."
6. V článku 24 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Páska nebo štítek uvedené v článku 12 nařízení (EHS) č. 1907/90 musí být natištěny nebo připevněny tak, aby nezakrývaly žádný z údajů vyznačených na balení. Na pásce nebo štítku je kurzívou vytištěn tento výraz: "extra do…", po kterém následují dvě řady čísel podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1 udávající sedmý den po zabalení o minimální výšce 1 cm."
7. V čl. 25 odst. 2 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) - u vajec třídy A: původní datum minimální trvanlivosti a pod tím slova "vejce přeřazena do jiné třídy",
- u vajec jiných tříd: slova "datum balení:", za kterými následuje datum prvního zabalení a pod tím slova "přeřazeno do jiné třídy", za kterými následuje datum přetřídění, a to postupem podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1;"
8. V čl. 26 odst. 2 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) - u vajec třídy A: původní datum minimální trvanlivosti a pod tím slova "vejce znovu zabalená",
- u vajec jiných tříd: "slova datum balení:", za kterými následuje datum prvního zabalení a pod tím slova "přebaleno", za kterými následuje datum opětovného zabalení, a to postupem podle druhého pododstavce čl. 14 odst. 1."
9. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Do 30. září 1994 mohou hospodářské subjekty nadále používat stávající obalový materiál s uvedením údajů, které jsou v souladu s ustanoveními použitelnými do 1. prosince 1993.
Nicméně datum minimální trvanlivosti a doporučení uchovávat vejce po zakoupení v chladu musí být na těchto baleních uváděny nejpozději od 1. června 1994 tím, že se na balení připevní páska nebo štítek s údaji vyznačenými podle čl. 14 odstavců 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1274/91.
Počínaje dnem 1. června 1994 musí páska nebo štítek vždy obsahovat údaj uvedený ve druhé větě čl. 24 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1274/91.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3329/93 ze dne 29. listopadu 1993 o uzavření Dohody o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Dominického společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Společenství a Dominika sjednaly a parafovaly dohodu o rybolovu, která na oboustranném základě zaručuje rybolovná práva pro rybáře ze Společenství ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Dominiky a pro rybáře z Dominiky v rybolovné oblasti Společenství u pobřeží francouzských departementů Guadeloupe a Martinik;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství uvedenou dohodu schválit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Dominického společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn provést oznámení stanovené v článku 14 dohody a jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3393/93 ze dne 10. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory soukromého skladování některých sýrů vyráběných na menších ostrovech v Egejském moři
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl.
6 odst.
2 uvedeného nařízení stanoví pravidla k poskytování podpory soukromého skladování čtyř druhů sýra vyráběných na menších ostrovech Egejského moře; že prováděcí pravidla k tomuto ustanovení by ve všech hlavních bodech měla odpovídat pravidlům pro obdobná opatření pro ostatní sýry; že výše podpory by měla být stanovena na základě stejných kritérií jako v případě uvedených opatření;
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky [2], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2866/93 [3], stanoví přepočítací koeficient používaný pro účely poskytování podpory soukromého skladování v odvětví mléka;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora soukromého skladování se poskytuje na maximální množství 5000 tun ročně místně vyráběných sýrů podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93.
Řecké orgány stanoví kritéria pro rozdělení tohoto množství mezi uvedené čtyři druhy sýra a mezi různé ostrovy.
Tato kritéria sdělí Komisi.
Článek 2
1. Příslušná agentura pověřená řeckými orgány neuzavře smlouvy o skladování, pokud nebudou splněny tyto požadavky:
a) množství sýra, které je předmětem smlouvy, činí nejméně dvě tuny;
b) k datu uvedenému ve smlouvě jako datu začátku skladování je sýr nejméně
- 90 dnů starý, v případě druhů Graviera, Ladotyri a Kefalograviera,
- 60 dnů starý, v případě druhu Feta;
c) sýr prošel zkouškami, z nichž vyplynulo, že splňuje podmínku uvedenou pod písmenem b) a že může být označen jako sýr první jakosti;
d) skladovatel se zaváže:
- skladovat sýr v průběhu celého skladovacího období v prostorách s nejvyšší teplotou + 16 °C,
- neměnit během doby trvání smlouvy o skladování složení partie spadající pod smlouvu bez povolení příslušné agentury.
S výhradou dodržení podmínek ohledně minimálního množství stanoveného pro každou partii může příslušná agentura schválit změnu, pokud se na základě zjištění, že zhoršení jeho jakosti nepřipouští další skladování, omezí na vyskladnění nebo na výměnu tohoto sýra.
V případě vyskladnění určitých množství:
i) se smlouva považuje za nezměněnou, pokud uvedená množství nejsou vyměněna se souhlasem agentury;
ii) se smlouva považuje za uzavřenou od počátku na zbývající množství, pokud nejsou uvedená množství nahrazena.
Náklady na kontrolu vzniklé v důsledku takové případné změny nese skladovatel,
- vést skladové účetnictví a informovat každý týden agenturu o množství sýra uskladněného v uplynulém týdnu, jakož i předpokládané výběry.
2. Smlouva o skladování:
a) se uzavírá písemně a stanoví začátek smluvního skladování; nejbližší možný termín je den po uskladnění množství sýra, na které se vztahuje smlouva;
b) se uzavírá po uskladnění množství sýra, na které se vztahuje smlouva, nejpozději však 40 dní od zahájení smluvního skladování.
Článek 3
1. Podpora se neposkytne, jestliže doba smluvního skladování činí méně než 60 dní.
2. Částka podpory nesmí překročit částku odpovídající smluvnímu skladování 150 dnů.
Odchylně od čl. 2 odst. 1 písm. d) druhé odrážky může skladovatel po uplynutí období 60 dní, uvedeného v odstavci 1, úplně nebo zčásti vyskladnit množství spadající pod smlouvu.
Den zahájení vyskladnění sýra, který je předmětem smlouvy o skladování, se nezahrne do doby smluvního skladování.
Článek 4
Částka podpory činí 2,28 ECU na tunu a den.
Podpora se vyplatí do 90 dnů od posledního dne smluvního skladování.
Článek 5
1. Řecko zajistí, aby byly dodrženy podmínky opravňující k výplatě podpory.
2. Smluvní strana poskytne příslušným orgánům pověřeným kontrolou opatření všechny podklady, které jim u soukromě uskladněných výrobků umožní přezkoumat zejména:
a) vlastnictví v době uskladnění,
b) původ a datum výroby sýrů,
c) datum uskladnění,
d) uložení ve skladu,
e) datum vyskladnění.
3. Smluvní strana nebo případně provozovatel skladu vede skladové účetnictví, které musí být k dispozici ve skladu, a z něhož je patrné:
a) označení výrobků v soukromém skladování podle čísla smlouvy,
b) den uskladnění a vyskladnění,
c) počet kusů sýrů a jejich hmotnost pro každou partii,
d) umístění výrobků ve skladu.
4. Skladované výrobky musí být snadno identifikovatelné a odděleně skladované podle smlouvy.
Sýry, které jsou předmětem smlouvy, jsou označeny zvlášť.
5. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 písm. d), příslušná agentura provádí kontroly při uskladňování, aby zajistila zejména způsobilost skladovaných výrobků pro podporu a aby zamezila výměně výrobků během smluvního skladování.
6. Příslušná agentura provádí:
a) předem neohlášenou kontrolu přítomnosti výrobků ve skladu.
Dotyčný vzorek musí být reprezentativní a musí odpovídat alespoň 10 % celkového smluvního množství, které spadá pod opatření podpory soukromého skladování.
Tato kontrola zahrnuje kromě ověření účetnictví uvedeného v odstavci 3 i kontrolu skutečné hmotnosti, druhu výrobků a jejich označení.
Takové fyzické kontroly se vztahují alespoň na 5 % množství podrobeného předem neohlášené kontrole;
b) kontrolu přítomnosti výrobků na konci stanovené doby smluvního skladování.
7. O kontrolách provedených podle odstavců 5 a 6 se vypracuje zpráva, v níž musí být uvedeno:
- datum kontroly,
- doba trvání kontroly,
- provedená opatření.
Kontrolní zprávu podepisuje odpovědný pracovník a spolupodepisuje smluvní strana nebo případně provozovatel skladu.
8. V případě, že jsou nejméně u 5 % množství kontrolovaných výrobků zjištěny nesrovnalosti, rozšíří se kontrola na širší vzorek, který určí příslušná agentura.
Řecko oznámí tyto případy Komisi do čtyř týdnů.
9. Řecko může stanovit, že náklady kontroly ponese úplně nebo zčásti smluvní strana
Článek 6
Řecko sdělí Komisi nejpozději desátý den každého měsíce množství sýra, pro které byly uzavřeny smlouvy o skladování v předchozím měsíci, s rozpisem na kategorie sýrů podle čl. 2 odst. 1 písm. b).
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2220/85, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2193/93 [2], a zejména na článek 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 5, čl. 9 odst. 2, čl. 11 odst. 4, čl. 12 odst. 3 a 6, čl. 13 odst. 6, čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení dalších nařízení o společné organizaci trhu, pokud jde o zemědělské produkty, jakož i další ustanovení nařízení o společné organizaci trhu, které při svém použití v praxi stanoví jistotu,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 525/77 ze dne 14. března 1977, kterým se zavádí režim podpory výroby pro ananasové konzervy [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1699/85 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2169/81 ze dne 27. července 1981, kterým se stanoví obecná pravidla k režimu podpor pro bavlnu [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1554/93 [6], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
1491/85 ze dne 23. května 1985, kterým se stanoví zvláštní opatření pro sójové boby [7], bylo nahrazeno nařízením (EHS) č. 3766/91 [8]; že nařízení Rady (EHS) č.
1079/77 ze dne 17. května 1977 o dávkách spoluodpovědnosti a o opatřeních pro rozšíření trhů s mlékem a mléčnými výrobky [9] bylo zrušeno nařízením (EHS) č. 1029/93 [10]; že nařízení Rady (EHS) č.
1677/85 ze dne 11. června 1985 o měnových vyrovnávacích částkách v zemědělství [11] bylo zrušeno nařízením (EHS) č. 3813/92 [12]; že nařízení Rady (EHS) č.
1431/82 ze dne 18. května 1982, kterým se stanoví zvláštní opatření pro hrách, polní boby a lupinu [13], bylo nahrazeno nařízením (EHS) č. 1765/92 [14];
vzhledem k tomu, že odkazy na různá nařízení, které obsahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [15] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3745/89 [16] by měly být aktualizovány;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [17], stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací kurzy, zejména ty, které se týkají jistot; že je proto vhodné vzít v úvahu důsledky změny zemědělských přepočítacích kurzů vztahujících se na jistotu ke dni rozhodné skutečnosti;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2220/85 stanoví, že jistota propadne zcela nebo zčásti; že správní náklady propadlé jistoty by mohly překročit výši samotné jistoty; že orgány členských států by měly tedy mít možnost se jí vzdát v případě velmi nízké částky;
vzhledem k tomu, že za účelem zamezení různosti uvnitř Společenství je žádoucí stanovit platbu úroků v případě, že propadnutí jistoty bylo odloženo, dokud nedojde k vyřízení opravného prostředku;
vzhledem k tomu, že je proto třeba změnit nařízení (EHS) č. 2220/85;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2220/85 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla, která upravují poskytované jistoty, buď podle níže uvedených nařízení, nebo podle prováděcích nařízení, pokud níže uvedená nařízení nestanoví jinak:
a) nařízení o společné organizaci trhu s některými zemědělskými produkty:
- nařízení č. 136/66/EHS (oleje a tuky) [18],
- nařízení (EHS) č. 804/68 (mléko a mléčné výrobky) [19],
- nařízení (EHS) č. 805/68 (hovězí a telecí maso) [20],
- nařízení (EHS) č. 2358/71 (osiva) [21],
- nařízení (EHS) č. 1035/72 (ovoce a zelenina) [22],
- nařízení (EHS) č. 2759/75 (vepřové maso) [23],
- nařízení (EHS) č. 2771/75 (vejce) [24],
- nařízení (EHS) č. 2777/75 (drůbeží maso) [25],
- nařízení (EHS) č. 1418/76 (rýže) [26],
- nařízení (EHS) č. 1117/78 (sušená krmiva) [27],
- nařízení (EHS) č.1785/81 (cukr) [28],
- nařízení (EHS) č. 426/86 (výrobky zpracované z ovoce a zeleniny) [29],
- nařízení (EHS) č. 822/87 (víno) [30]
- nařízení (EHS) č. 3013/89 (skopové a kozí maso) [31],
- nařízení (EHS) č. 1766/92 (obiloviny) [32],
- nařízení (EHS) č. 2075/92 (surový tabák) [33],
- nařízení (EHS) č. 3759/92 (produkty rybolovu a akvakultury) [34];
b) nařízení (EHS) č. 525/77 (ananasové konzervy) [35];
c) nařízení (EHS) č. 2169/81 (režim podpor pro bavlnu) [36];
d) nařízení (EHS) č. 1765/92 (režim podpor pro pěstitele některých plodin na orné půdě) [37]."
2.
Článek 7 se zrušuje.
3. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Jistota musí být složena v měně členského státu, ve kterém má sídlo příslušný orgán.
2. Jestliže se celková výše požadované jistoty vyjádřené v měně dotyčného členského státu zvýší v důsledku změny zemědělského přepočítacího kurzu, která vstoupí v platnost ke dni rozhodné skutečnosti, přijme se jistota na základě zemědělského přepočítacího kurzu platného den před změnou, je-li schodek nižší než 20 ECU vyjádřených v národní měně vypočítaných na základě nových zemědělských přepočítacích kurzů.
3. Nabídka, pro kterou jistota složená k nabídkovému řízení vykazuje schodek rovný nebo vyšší než 20 ECU na základě změn podle odstavce 2, se přijme za platnou pro množství skutečně kryté jistotou, pokud se předkladatel přede dnem, ke kterému se nabídky posuzují za účelem rozhodnutí v rámci nabídkového řízení, písemně zaváže k úhradě schodku a doplatí ho do pěti pracovních dní od lhůty stanovené pro přijetí nabídek, s výjimkou zásahu vyšší moci.
Toto snížení množství nabídky se nepovažuje za porušení příslušných ustanovení daného nařízení o minimálním množství.
4. Ustanovení čl. 5 odst. 1 a 2 se rovněž použijí na uhrazení schodku způsobeného změnou podle odstavce 2 tohoto článku.
Bez ohledu na čl. 5 odst. 3 se tato ustanovení mohou použít na úhradu schodku jistot na dovozní a vývozní licenci nebo osvědčení o stanovení sazby náhrady předem."
4. Článek 29 se nahrazuje tímto.
"Článek 29
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty, nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu o zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dní ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a) neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 8 odst. 1 písm. a);
b) neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 8 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dní ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c) neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
(i) jistoty uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. a), c), d) a e) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou;
(ii) mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance podle čl. 8 odst. 2 písm. b).
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 8 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Příslušný orgán se může vzdát propadnutí částky nižší než 20 ECU za podmínky, že jsou podobná pravidla stanovena pro srovnatelné případy vnitrostátními právními a správními předpisy.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, v případě, kdy je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dní ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odst. 1 prvního pododstavce a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky.
Použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně.
Platební agentury odečítají placené úroky z výdajů Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) podle nařízení Rady (EHS) č. 352/78 [38].
Členské státy mohou pravidelně požadovat doplnění jistoty, pokud jde o úroky.
Pokud jistota propadla a částka byla již připsána EZOZF, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena jako zcela nebo zčásti a uhradí ji EZOZF, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Ustanovení čl. 29 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2220/85 ve znění čl. 1 odst. 4 tohoto nařízení se použijí na jistoty poskytnuté od tohoto dne.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 3447/93 ze dne 28. září 1993 o uzavření Dohody o vztazích v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Argentinskou republikou
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že v důsledku jednání Argentina a Společenství dne 30. listopadu 1992 parafovaly dohodu o mořském rybolovu, která rybářům Společenství poskytuje nová rybolovná práva a na oplátku požaduje od Společenství koncese, zejména celní koncese;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství, aby uvedená dohoda byla schválena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda o vztazích v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Argentinskou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Pro období upravené dohodou se celková částka, již Společenství věnuje na financování akcí a projektů uvedených v dohodě, omezuje na 162,5 miliónu ECU.
Částka spadá do rámce platného finančního výhledu Společenství.
Rozpočtový orgán určí finanční prostředky dostupné pro každý finanční rok a vezme v úvahu zásady řádného řízení uvedené v článku 2 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství. [3].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že články 38 až 47 Smlouvy stanoví zavedení společné zemědělské politiky týkající se zemědělských produktů uvedených v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že některé zemědělské produkty jsou složkami mnohého zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit opatření související se společnou zemědělskou politikou a společnou obchodní politikou, aby se vzaly v úvahu jednak vliv obchodu s tímto zbožím na cíle článku 39 Smlouvy a jednak způsob, jakým opatření přijatá podle článku 43 Smlouvy ovlivňují hospodářské postavení tohoto zboží s ohledem na rozdíly mezi výrobními a obchodními náklady na zemědělské produkty ve Společenství a mimo ně a na rozdíly mezi cenami zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví, že zemědělská a obchodní politika jsou politikami Společenství; že je nezbytné stanovit pro některé zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů obecná a úplná pravidla o obchodu s tímto zbožím platná v celém Společenství, aby bylo dosaženo cílů Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3033/80 ze dne 11. listopadu 1980 o právní úpravě obchodu s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [4] stanoví, že při dovozu některého zboží bude uplatněn poplatek složený z pevné složky, jež je určena k zajištění ochrany zpracovatelského průmyslu, a z pohyblivé složky, jež má vyrovnat případný rozdíl mezi cenami daných zemědělských produktů na trhu Společenství a na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že systém zavedený nařízením (EHS) č. 3033/80 by měl být v zásadě zachován s určitými rozšířeními a úpravami; že je zejména třeba jednak sestavit pro některé zboží, na které se tento režim v současnosti vztahuje a které je převzato do tabulky 1 přílohy B, seznam zemědělských produktů, u nichž lze při dovozu uplatňovat náhradu rozdílu mezi cenami běžnými na světovém trhu a na trhu Společenství, a jednak mezi těmito zemědělskými produkty identifikovat základní produkty, u nichž budou tyto rozdíly skutečně zjištěny, přičemž množství ostatních zemědělských produktů, obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním bude přepočteno na odpovídající množství základního produktu;
vzhledem k tomu, že pravidla pro obchod s tímto zbožím vyžadují některé úpravy, aby bylo možné přihlédnout k vývoji dohod uzavřených Společenstvím a společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že na některé zboží z kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury se nevztahuje nařízení (EHS) č.
3033/80; že i to se získává ze zemědělských produktů, které jsou předmětem společné zemědělské politiky; že by proto měl poplatek vyměřovaný při jejich dovozu rovněž jednak vyrovnávat rozdíl mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství pro použité zemědělské produkty a jednak zajišťovat ochranu průmyslu zpracování daných zemědělských produktů; že je proto třeba shrnout pravidla platná pro veškeré zboží vyrobené z významné části ze zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že na základě uzavřených dohod má Společenství omezit zachovaný poplatek na plné nebo částečné krytí cenového rozdílu mezi zemědělskými produkty použitými při výrobě daného zboží; že je proto nezbytné stanovit pro toto zboží část celkového poplatku, která odpovídá náhradě cenových rozdílů mezi zemědělskými produkty, kterých se úprava týká;
vzhledem k tomu, že náhrada rozdílu mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství je u dotyčných základních produktů zajištěna zemědělskými dávkami; že je třeba zachovat úzkou spojitost mezi výpočtem zemědělské složky poplatku ze zboží a výpočtem poplatku z dovážených základních produktů v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že je třeba neuplatňovat částky nepatrného významu a umožnit členským státům neupravovat částky týkající se téže operace, je-li zůstatek dotyčných částek sám nepatrný, aby se zamezilo nepřiměřeným administrativním formalitám;
vzhledem k tomu, že uplatňování preferenčních dohod by nemělo ztěžovat postupy pro obchod se třetími zeměmi; že by proto měla prováděcí pravidla zajistit, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyváženo ve všeobecném režimu a naopak;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit systém vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty použité při výrobě zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy, aby producenti tohoto zboží nebyli penalizováni kvůli cenám, za něž musí sami nakupovat v důsledku společné zemědělské politiky; že tyto vývozní náhrady smějí vyrovnávat pouze rozdíl mezi cenou určitého zemědělského produktu na trhu Společenství a na světovém trhu; že je proto třeba, aby byl tento systém zaveden v rámci každé dotčené společné organizace trhu;
vzhledem k tomu, že článek 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [5] a odpovídající články některých dalších nařízení o organizaci trhů v oblasti zemědělských produktů stanoví udělování takových vývozních náhrad; že prováděcí pravidla mají být stanovena postupem projednávání v řídícím výboru uvedeném v článku 23 nařízení (EHS) č.
1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních dotčených nařízení; že je třeba, aby byly částky vývozních náhrad stanoveny týmž postupem jako stanovení vývozních náhrad u zemědělských produktů, jsou-li vyváženyv nezměněném stavu; že by prováděcí pravidla ke zmíněnému režimu měla být stanovena v zásadě s přihlédnutím k procesu výroby daného zboží; že by proto prováděcí pravidla měla být stanovena na stejném základě;
vzhledem k tomu, že mechanismus zemědělské ochrany podle tohoto nařízení se může za mimořádných okolností ukázat neúplným; že se toto nebezpečí vyskytuje i v rámci preferenčních dohod; že k tomu, aby trh Společenství nezůstal v takových případech bez ochrany vůči narušením, jež z toho mohou vyplynout, je třeba stanovit možnost rychle přijmout všechna nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že platnost nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], by se měla rozšířit na obchod upravený tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že rozdíl mezi zemědělskými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy a zbožím mimo přílohu II je zvláštním kritériem Společenství, založeným na situaci zemědělství a potravinářského průmyslu uvnitř Společenství; že situace v některých třetích zemích, s nimiž Společenství uzavírá dohody, může být výrazně odlišná; že je proto v rámci těchto dohod třeba stanovit možnost rozšířit působnost obecných pravidel pro zpracované zemědělské produkty neuvedené v příloze II Smlouvy přiměřeně na některé zemědělské produkty uvedené v článku II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že toto nařízení vyžaduje prováděcí pravidla; že by tato pravidla měla být stanovena po konzultaci s řídícím výborem; že tato pravidla zahrnují zejména stanovení množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží uvedeného v nařízení (EHS) č. 3033/80 převzatého do tabulky 1 přílohy B tohoto nařízení, kterými se nahradí nařízení Rady (EHS) č.
3034/80 ze dne 11. listopadu 1980, kterým se stanoví množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3033/80 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení upravuje obchod s některým zbožím vymezeným v odst. 2 třetí odrážce:
a) při jehož výrobě byl použit jeden nebo více zpracovaných nebo nezpracovaných zemědělských produktů, nebo
b) které se na základě čl. 13 odst. 2 považují za vyrobené ze zemědělských produktů, nebo
c) které jsou zařazeny do stejné podpoložky (osmimístného kódu) kombinované nomenklatury jako zboží uvedené v písmenech a) a b).
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumějí:
- "zemědělskými produkty" produkty, na něž se vztahuje příloha II Smlouvy,
- "základními produkty" některé zemědělské produkty, na něž se vztahuje příloha A tohoto nařízení, nebo obdobné produkty nebo výrobky vzniklé jejich zpracováním, u nichž je zjištěn rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu.
Tyto cenové rozdíly se považují za reprezentativní pro cenové rozdíly pro všechny produkty, jichž se úprava týká.
Nicméně:
i) stanoví-li preferenční dohoda náhradu cenových rozdílů u zemědělských produktů neuvedených v příloze A, mohou být mezi produkty, kterých se úprava týká, zařazeny dodatečné základní produkty podle dané dohody;
ii) stanoví-li preferenční dohoda uzavřená s určitým územím zvláštní způsob náhrady, může být rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu nahrazen rozdílem definovaným v dané smlouvě.
- "zbožím" výrobky, na které se nevztahuje příloha II Smlouvy, uvedené v příloze B tohoto nařízení a získané zcela nebo zčásti ze zemědělských produktů.
3. Toto nařízení se rovněž může vztahovat na některé zemědělské produkty v rámci preferenčního obchodu.
V takovém případě daná preferenční dohoda stanoví seznam těchto zemědělských produktů, na které se vztahují pravidla pro obchod se zbožím.
HLAVA I REŽIM OBCHODU
KAPITOLA 1 Dovoz
Článek 2
1. Zboží uvedené v příloze B při dovozu do Společenství podléhá poplatku; poplatek se stanoví na základě
a) výrobních a obchodních podmínek zboží;
b) rozdílů mezi cenou zemědělských produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na trhu Společenství a
- cenou výrobků dovážených ze třetích zemí, je-li celková cena dotyčných základních produktů vyšší ve Společenství, nebo
- stanoví-li tak preferenční dohoda, cenou zemědělských produktů v určitých třetích zemích.
2. Pokud se jedná o zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B, skládá se poplatek uvedený v odstavci 1:
- z valorického cla, které je pevnou složkou poplatku, jež zajišťuje přihlédnutí k výrobním a obchodním podmínkám zboží,
- ze "zemědělské složky", jež zajišťuje náhradu cenových rozdílů uvedených v odst. 1 písm. b).
Zemědělská složka se stanoví pouze na základě cenových rozdílů u zemědělských produktů uvedených v příloze A, jim obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním.
Může se jednat o pohyblivou složku stanovenou v souladu podmínkami uvedenými v článku 3 nebo o pevnou složku stanovenou v souladu s podmínkami uvedenými v článku 5.
3. U zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B spočívá zemědělská složka ve clu nebo specifické částce stanovené na měrnou jednotku.
Stanoví-li tak preferenční smlouva, může být tato zemědělská složka nahrazena některou z forem uvedených v odstavci 2.
4. S výhradou článku 10 je zakázáno vybírat jakékoli jiné clo nebo poplatek s rovnocenným účinkem než poplatek uvedený v odstavci 1.
Článek 3
1. Komise stanoví pro každé zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B pohyblivou složku.
Pohyblivá složka se stanoví na základě množství základních produktů stanovených na základě čl. 13 odst. 2, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, a cenových rozdílů uvedených v odstavci 2.
Postupem podle čl. 13 odst. 1 bude přijat seznam základních produktů, na něž je třeba převádět množství zemědělských produktů.
2. Komise pro každý základní produkt
- buď určí rozdíl mezi
a) průměrnou prahovou cenou uplatňovanou během referenčního období, pro něž se stanovují pohyblivé složky, a
b) průměrnou cenou CIF, s výjimkou zvláštních cen CIF, případně cenami s dodáním na hranici použitými pro stanovení dávek uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky,
- nebo v případě izoglukózy přijme průměr dávek uvedených v čl. 16 odst. 6 nařízení (EHS) č. 1785/81 [8] uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
3. Obdobím uvedeným v odstavci 2 je čtvrtletí.
Může být rozděleno na dvě podobdobí o jednom a dvou měsících, pokud čtvrtletí zahrnuje dva kalendářní roky nebo dva hospodářské roky, nebo být delší než čtvrtletí, pokud tak stanoví preferenční dohody.
Při zjištění cen CIF, cen s dodáním na hranici nebo dávek se nepřihlíží k údajům pro posledních 20 dnů období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
4. Chybí-li některý údaj pro výpočet cenového rozdílu uvedeného v odstavci 2 pro jeden nebo více základních produktů, nahradí Komise chybějící údaj odpovídajícím údajem pro nejbližší období, případně opraveným o měsíční stupňování plateb nebo o jakoukoli jinou známou informaci, která ovlivňuje srovnání mezi úrovní daného údaje pro období, v němž chybí, a jeho úrovní v období použitém pro nahrazení.
Je-li chybějící údaj následně zjištěn, může Komise stanovit opravené pohyblivé složky, pokud je na základě uplatnění předchozího pododstavce obchod vážně poškozen nebo ohrožen.
Článek 4
1. Stanoví-li společný celní sazebník maximální výši poplatků, nesmí poplatek uvedený v čl. 2 odst. 2 překročit toto maximum.
Je-li uplatnění maximální výše poplatků podmíněno splněním zvláštních podmínek, budou tyto podmínky stanoveny postupem podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [9].
2. Jestliže maximální výše poplatků zahrnuje uplatnění dodatečného cla na různé cukry vyjádřené jako sacharóza (AD S/Z) nebo na mouku (AD F/M), vypočte se toto dodatečné clo tak, že se pro dané zboží použije jako jediný zemědělský produkt buď cukr, nebo mouka.
Množství cukru nebo mouky se určí za podmínek uvedených v čl. 13 odst. 1.
Nejsou-li skutečně použitá množství cukru nebo mouky podle čl. 13 odst. 1 známa, určí se tato množství za stejných podmínek, jaké se uplatňují pro stanovení zemědělské složky.
3. Komise určí pro každé období uvedené v čl. 3 odst. 3:
a) částku dodatečných cel vypočtenou podle odstavce 2;
b) cenový rozdíl použitelný pro dodatečná cla určený podle čl. 3 odst. 2.
Článek 5
1. Jsou-li dávky na dovoz základních produktů uvedených v příloze A nahrazeny pevnými částkami, vypočtou se pohyblivé složky platné pro zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B na základě těchto částek.
2. Pro každý základní produkt, ke kterému se přihlíží při výpočtu zemědělské složky poplatku, se částka stanovená podle čl. 3 odst. 2 nahradí částkou platnou pro základní produkt, u nějž se má za to, že byl použit.
3. Datum, od kterého se při stanovování zemědělské složky poplatku přihlíží k pevným částkám platným pro dovoz základních produktů, se určí postupem podle článku 16.
Článek 6
1. Pro účely určení zemědělské složky v rámci dohod o preferenčním obchodu se zeměmi, které splňují požadavky právních předpisů Společenství pro zpracované zemědělské produkty:
13 odst. 2 nahrazena množstvími skutečně použitými pro výrobu dováženého zboží, pokud Společenství uzavřelo dohodu o celní spolupráci při zjištění těchto množství; v takovém případě mohou být stanoveny převodní koeficienty s přihlédnutím k příslušným definicím základních produktů obou stran, aby byly přímo porovnatelné;
b) může být cenový rozdíl uvedený v čl. 3 odst. 2 nahrazen buď systémem přímé náhrady rozdílů zemědělských cen mezi Společenstvím a danou oblastí, nebo přímou náhradou proti ceně stanovené vzájemnou dohodou pro danou oblast;
c) pokud uplatnění písmene b) vede k rozdílům s malým dopadem na zboží, na které se vztahuje, může být tento systém nahrazen systémem paušálních částek nebo sazeb.
2. Zemědělské složky uvedené v odstavci 1 mohou být uplatňovány po dobu odlišnou od období stanoveného pro nepreferenční obchod.
3. Valorická cla odpovídající zemědělskému poplatku ze zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B mohou být nahrazena jinou zemědělskou složkou, pokud tak stanoví preferenční dohoda.
4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3 se stanoví postupem podle článku 16, pokud daná preferenční dohoda stanoví:
- zemědělské ceny přijaté v rámci dohody,
- období, pro něž se zemědělské složky stanovují,
- případné zboží a zemědělské produkty, na které se dohoda vztahuje.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
5. Ostatní prováděcí pravidla nezbytná pro zavedení preferenčních režimů se stanoví postupem podle článku 16.
Prováděcí pravidla upraví zejména:
- vyhotovení a používání dokumentů nezbytných pro udělení těchto režimů,
- opatření nezbytná pro zabránění odklonu obchodu.
Článek 7
1. Jestliže preferenční dohoda stanoví snížení nebo postupné zrušení části poplatku uvedeného v čl.
2 odst. 1 písm. a), jedná se o pevnou složku, pokud se týká zboží uvedeného v tabulce 1 přílohy B. Pokud se týká ostatního zboží uvedeného v dané dohodě, získá se tato část poplatku odečtením zemědělské složky vyplývající z dohody od celkového poplatku, nestanoví-li dohoda jiné určení této části.
2. Pokud preferenční dohoda stanoví snížení zemědělské složky poplatku, budou prováděcí pravidla pro určení a řízení těchto snížených zemědělských složek stanovena postupem podle článku 16, pokud dohoda stanoví:
- výrobky, na které se vztahují tato snížení,
- množství zboží nebo hodnotu kvót, na které se vztahují tato snížení, nebo způsob určení těchto množství nebo hodnot,
- snížení zemědělské složky pro každý dotyčný základní produkt.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
KAPITOLA 2 Vývoz
Článek 8
1. Při vývozu zboží lze na použité zemědělské produkty, které splňují podmínky čl. 9 odst. 2 Smlouvy, použít vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhů v dotyčných odvětvích.
Vývozní náhradu nelze přiznat na vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje žádná společná organizace trhu, která stanoví udělování vývozních náhrad pro danou podobu zboží.
2. Seznam zboží, na které se vztahují vývozní náhrady, se sestaví s přihlédnutím
- ke vlivu rozdílu mezi cenami zemědělských produktů použitých při jejich výrobě na trhu Společenství a na světovém trhu,
- k nezbytnosti plného nebo částečného vyrovnání tohoto rozdílu, aby byl umožněn vývoz zemědělských produktů použitých při výrobě daného zboží.
Seznam se sestaví na základě nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
3. Společná prováděcí pravidla k systému vývozních náhrad podle tohoto článku budou stanovena postupem podle článku 16.
Výše vývozních náhrad se určí týmž postupem, jaký je stanoven pro udělování vývozních náhrad pro dané zemědělské produkty, jsou-li vyváženy nezpracované.
4. Je-li v rámci preferenční dohody zaveden systém přímé náhrady uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b), určí se částky uplatňované na vývozy do země nebo zemí, na něž se dohoda vztahuje, vzájemnou dohodou za podmínek vymezených dohodou na stejném základě jako zemědělská složka poplatku.
Tyto částky se stanoví postupem podle článku 16.
Stejným postupem budou stanovena případná prováděcí pravidla nezbytná pro uplatňování tohoto odstavce, zejména opatření zajišťující, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyvezeno v nepreferenčním režimu nebo naopak.
V případech, kdy je nutno použít metod analýzy použitých zemědělských produktů, použijí se metody stanovené pro náhrady na vývoz týchž zemědělských produktů do třetích zemí.
Článek 9
Jsou-li na základě některého nařízení o společné organizaci trhu v určitém odvětví uplatňovány na vývoz některého zemědělského produktu uvedeného v příloze A dávky, poplatky nebo jiná opatření, mohou být postupem podle článku 16 přijata vhodná opatření pro určité druhy zboží, jejichž vývoz by mohl s ohledem na vysoký obsah daného zemědělského produktu v tomto zboží a na možné způsoby jeho využití poškodit dosahování cílů sledovaných v dotyčném zemědělském odvětví, přičemž se řádně přihlédne ke zvláštnímu zájmu zpracovatelského průmyslu.
HLAVA II OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Je-li nebezpečí, že by snížení zemědělské složky uplatňované na dovoz zboží na základě preferenční dohody mohlo narušit zemědělské trhy nebo trhy s dotyčným zbožím, vztahují se ochranné doložky platné pro dovoz daných zemědělských produktů rovněž na zboží uvedené v příloze B.
Při posuzování možného narušení trhu se přihlíží k charakteristikám zboží skutečně dovezeného v preferenčním režimu ve srovnání s charakteristikami zboží tradičně dováženého před zavedením preferenčního režimu.
Článek 11
Množství zemědělských produktů, na které se vztahují nařízení o společné organizaci trhů, které není podrobeno dávkám ani poplatkům s účinkem rovnocenným clům při vývozu tohoto zboží nebo v souvislosti s ním, se určí na základě nařízení (EHS) č. 2913/92.
Množství zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku a v důsledku toho nepodrobeného poplatku podle článku 2 při vývozu jiného zboží nebo v souvislosti s ním je množství skutečně použité při výrobě tohoto zboží.
Článek 12
1. Rada může postupem podle článku 113 Smlouvy změnit tabulku 1 přílohy B.
2. Tabulku 2 přílohy B lze změnit postupem podle článku 16, aby se přizpůsobila dohodám uzavřeným Společenstvím.
3. Komise upraví přílohy tohoto nařízení podle změn kombinované nomenklatury, aby zachovala režim platný před těmito změnami.
Článek 13
1. Pro účely stanovení zemědělské složky poplatku bude postupem podle článku 16 přijat seznam základních produktů pro nepreferenční obchod.
Základní produkty se vybírají podle významu v mezinárodním obchodě a podle reprezentativnosti jejich cenových úrovní pro všechny ostatní zemědělské produkty, na které se úprava vztahuje.
Množství ostatních zemědělských produktů, u kterých se má za to, že byly použity, se případně přepočtou na odpovídající množství základních produktů, přičemž se řádně přihlédne k ekvivalenčním ukazatelům přijatým Radou v rámci společné zemědělské politiky.
2. Množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity k výrobě zboží uvedeného v tomto nařízení nebo případně zemědělských produktů, na které se vztahuje úprava obchodu zavedená tímto nařízením, pokud nebylo zjištěno složení tohoto zboží nebo produktů, bude přijato postupem podle článku 16.
3. Aniž jsou dotčena stanovení obdobnosti přijatá Radou v rámci společné zemědělské politiky, lze postupem podle článku 16 stanovit, že některé zemědělské produkty jsou považovány za obdobné základním produktům pro účely stanovení podmínek pro porovnání cen.
4. Charakteristiky základních produktů nezbytné pro stanovení podmínek pro porovnání cen budou určeny postupem podle článku 16.
Článek 14
1. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh nebo prahy, pod nimiž jsou částky určené podle čl. 3 odst. 2 stanoveny na nulu. Neuplatnění částek určených podle čl. 3 odst. 2 lze týmž postupem vázat na splnění zvláštních podmínek, aby bylo zabráněno vytvoření umělých obchodních toků.
2. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh, pod nímž nemusí členské státy uplatňovat částky vyplývající z použití tohoto nařízení vybírané a vyplácené v souvislosti se stejnou hospodářskou operací, je-li zůstatek těchto částek nižší než uvedený práh.
Článek 15
Komisi je nápomocen Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 16
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, uplatní se následující ustanovení. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy při přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 17
Výbor může jednat o kterékoli jiné otázce, kterou mu přednese předseda z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.
Článek 18
Postupem podle článku 16 lze
- změnit částky vyplývající z uplatnění tohoto nařízení, je-li v průběhu čtvrtletního období
- změněna prahová cena nebo
- zavedena, změněna nebo zrušena výrobní náhrada nebo podpora uplatňovaná ve všech členských státech,
- přijmout opatření, kterými se ustanovení tohoto nařízení uvádějí do souladu s případnými technickými změnami učiněnými v příslušných nařízeních o zemědělských produktech.
Článek 19
Metody kvalitativní a kvantitativní analýzy zboží a jiné technické předpisy nezbytné pro jejich ztotožnění nebo určení jejich složení budou přijaty postupem podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2658/87.
Článek 20
Členské státy sdělí Komisi údaje nezbytné k používání tohoto nařízení jednak o dovozu, vývozu a případně výrobě zboží a jednak o prováděcích správních opatřeních.
Způsoby tohoto sdělování budou stanoveny postupem podle článku 16.
Článek 21
Nařízení (EHS) č. 3033/80 se zrušuje ode dne 1. ledna 1994.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Nařízení (EHS) č. 3034/80 se zrušuje ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého k provedení článku 13.
Článek 22
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1994.
2. Uplatňování tohoto nařízení na kaseiny spadající pod kód KN 350110 a na kaseináty a jiné deriváty kaseinu spadající pod kód KN 35019090 se odkládá až do dalšího rozhodnutí Rady.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 16. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1767/82, (EHS) č. 2248/85, (EHS) č. 584/92, (EHS) č. 2164/92, (EHS) č. 2219/92, pokud jde o kódy kombinované nomenklatury některých sýrů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založeníEvropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 2071/92 [2], a zejména na čl. 17 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2551/93 ze dne 10. srpna 1993, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], stanoví od 1. ledna 1994 změnu některých podpoložek kódu KN 0604 týkajících se sýrů,
vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit s účinkem od 1. ledna 1994 tato nařízení, jichž se dotkly změny kódu KN 0406:
- nařízení Komise (EHS) č. 1767/82 ze dne 1. července 1982, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní dovozní dávky pro některé mléčné výrobky [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2743/93 [5],
- nařízení Komise (EHS) č. 2248/85 ze dne 25. července 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro správní pomoc při vývozu sýru Ementál, na který se vztahuje režim kvót a zvláštní zacházení při dovozu do Spojených států amerických [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 222/88 [7],
- nařízení Komise (EHS) č. 584/92 ze dne 6. března 1992, kterým se v odvětví mléka a mléčných výrobků stanoví prováděcí pravidla k režimu podle prozatímních dohod mezi Společenstvím a Polskou republikou, Maďarskou republikou a Českou a Slovenskou Federativní Republikou [8], ve znění nařízení (EHS) č. 2658/93 [9],
- nařízení Komise (EHS) č. 2164/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování Kanárských ostrovů mléčnými výrobky a předběžný odhad dodávek [10], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1828/93 [11],
- nařízení Komise (EHS) č. 2219/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování Madeiry mléčnými výrobky a předběžný odhad dodávek [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1732/93 [13];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V bodech s), u) a v) přílohy I nařízení (EHS) č. 1767/82 se kód KN 04069089 nahrazuje kódy KN 04069086, 04069087 a 04069088.
Článek 2
V příloze I nařízení (EHS) č. 2248/85 se kódy KN ex04069089 Maasdam, ex04069077 Samsø a ex04069089 Svenbo nahrazují kódy KN ex04069087 Maasdam, ex04069076 Samsø a ex04069087 Svenbo.
Článek 3
V oddíle C přílohy I nařízení (EHS) č. 584/92 se kód KN 04069089 nahrazuje kódy KN 04069086, 04069087 a 04069088.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 2164/92 se mění takto:
1. V příloze I se kód KN 04069077 nahrazuje kódy KN 04069076 a 04069078 a kód KN 04069089 se nahrazuje kódy KN 04069086, 04069087 a 04069088.
2. V příloze II se údaje týkající se kódů KN 04069077 a 04069089 nahrazují jednak údaji týkajícími se kódů KN 04069076 a 04069078 a jednak údaji týkajícími se kódů KN 04069086, 04069087 a 04069088 uvedenými v příloze I tohoto nařízení.
Článek 5
V příloze II nařízení (EHS) č.
2219/92 se údaje týkající se kódů KN 04069077 a 04069089 nahrazují jednak údaji týkajícími se kódů KN 04069076 a 04069078, a jednak údaji týkajícími se kódů KN 04069086, 04069087 a 04069088, uvedenými v příloze II tohoto nařízení.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3498/93 ze dne 20. prosince 1993 o stanovení rozhodných skutečností v odvětví olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány v oblasti společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
3813/92 se k 1. lednu 1993 zavádí nová agromonetární úprava; že v rámci této úpravy nařízení Komise (EHS) č.1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [2], stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty platné od začátku hospodářského roku 1993/94; že aniž je dotčena možnost stanovení předem stanovená v článcích 13 až 17 nařízení (EHS) č.
1068/93, je třeba podrobně stanovit rozhodné skutečnosti pro výpočet zemědělských přepočítacích koeficientů platných v odvětví olivového oleje;
136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3179/93 [4], zavádí režim podpory produkce olivového oleje; že režim stanoví poskytnutí podpory pěstitelům oliv, jejichž průměrná produkce olivového oleje činí nejméně 500 kg, zejména pod podmínkou, že se prokáže, že olivový olej byl zpracován v uznané lisovně; že uvedené podpora dosáhne svého ekonomického cíle, jakmile se olivy zpracují na olivový olej; že v tomto případě a s ohledem na velký počet pěstitelů oliv, kterých se to týká, je třeba jasně stanovit přesné provádění čl.
10 odst. 2 nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že uvedený režim, platný také pro pěstitele oliv s průměrnou produkcí olivového oleje nižší než 500 kg, stanoví poskytování paušální podpory založené na počtu produktivních olivovníků, a tudíž nezávisí na skutečně vyprodukovaném množství; že zpracování oliv na olivový olej probíhá v producentských členských státech hlavně v lednu;
vzhledem k tomu, že účelem poskytnutí paušální podpory na hektar stanovené nařízením (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [5], je zejména přispět k udržování produkčního potenciálu, krajiny a životního prostředí;
vzhledem k tomu, že pro produkční náhrady pro olivový olej používaný při výrobě některých konzervovaných potravin podle článku 20a nařízení č. 136/66/EHS je třeba stanovit rozhodnou skutečnost podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3224/74 ze dne 20. prosince 1974, kterým se stanoví rozhodná skutečnost, při níž se podpora pro olivový olej stává splatnou [6], je třeba v zájmu podpory jednotného používání rozhodných skutečností zrušit a některá ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 2677/85 ze dne 24. září 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpory spotřeby pro olivový olej [7], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 643/93 [8], je třeba změnit;
vzhledem k tomu, že tyto rozhodné skutečnosti by měly platit od začátku hospodářského roku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu, který se použije na podporu produkce uvedenou v článku 5 nařízení č. 136/66/EHS pro pěstitele oliv s průměrnou produkcí olivového oleje nejméně 500 kg, je první den měsíce, ve kterém je šarže oliv dodána do uznané lisovny podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 3061/84 [9], které se týká jednotného vedení denních skladových výkazů.
2. Rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu, který se použije na podporu produkce uvedenou v článku 5 nařízení č. 136/66/EHS pro pěstitele oliv s průměrnou produkcí olivového oleje nižší než 500 kg, je 1. leden hospodářského roku, pro který se podpora poskytuje.
Článek 2
Rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu, který se použije na paušální podporu na hektar pro udržování olivových hájů podle článku 11 nařízení (EHS) č. 2019/93, je 1. leden dotyčného roku.
Článek 3
Rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítací koeficientu, který se použije na produkční náhradu pro olivový olej používaný při výrobě některých konzervovaných potravin, je den předložení žádosti o kontrolu podle článku 2 nařízení Komise (EHS) č. 1963/79 [10].
Článek 4
Článek 7 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 2677/85 se nahrazuje tímto:
"Rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu, který se použije pro podporu spotřeby, je den, kdy stočený olivový olej opouští stáčírnu."
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 3224/74 se zrušuje.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 20. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2837/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2837/93 [2] stanoví pravidla pro režim podpory udržování olivových hájů na menších ostrovech v Egejském moři a stanoví opatření pro monitorování a sankce;
vzhledem k tomu, že kontroly stanovené pro zabezpečení plnění podmínek nezbytných k udělení podpory musí být pro rok 1993 provedeny v omezeném časovém období a v každém případě nejpozději dnem 31. prosince 1993;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zeměpisné rozptýlení ostrovů v Egejském moři a na potíže spojené se zavedením nového režimu podpory je nutno prodloužit lhůtu pro poslední platbu v období, v němž musí být všechny požadované kontroly provedeny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 2837/93 se mění takto:
1. datum "31. prosince 1993" v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci se nahrazuje datem "31. ledna 1994";
2. datum "28. února 1994" v čl. 5 posledním pododstavci se nahrazuje datem "31. března 1994".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3220/84, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na článek 2 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení (EHS) č.
3220/84 [2] definoval obchodní úpravu "jatečně upraveného těla prasete", která se používá ke stanovení hmotnosti a obsahu libového masa; že nedávná studie Společenství ukázala, že obchod v několika členských státech se od této obchodní úpravy odchyluje u plstního sádla, ledvin a bránice; že tato praxe vede k rozdílům v obsahu libového masa jatečně upravených těl mezi členskými státy, což ohrožuje jednotné používání klasifikační stupnice Společenství a komplikuje porovnatelnost výsledků vyhodnocování; že je tudíž nezbytné upřesnit obchodní úpravu jatečně upraveného těla prasete tak, že se vyloučí tři výše uvedené části;
vzhledem k tomu, že z obchodních důvodů produkuje několik jatek stažená jatečně upravená těla prasat; že je třeba členským státům povolit stanovit takovou obchodní úpravu na svém území;
vzhledem k tomu, že celková disekce jako prostředek k vypočítání celkové hmotnosti červených příčně pruhovaných svalů představuje dlouhý a drahý proces; že je tudíž oprávněné povolit také použití částečné disekce, což členským státům dovolí rychleji přizpůsobit jejich metody třídění technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3220/84 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely tohoto nařízení se "jatečně upraveným tělem prasete" rozumí vykrvené a vykolené tělo poraženého prasete, celé nebo rozdělené středem, bez jazyka, štětin, špárků, pohlavních orgánů, plstního sádla, ledvin a bránice.
Pokud jde o prasata poražená na území členských států, lze členským státům povolit, aby stanovily jinou obchodní úpravu jatečně upravených těl prasat, jestliže je splněna jedna z následujících podmínek:
- jestliže se v běžné obchodní praxi na jejich území obchodní úprava odlišuje od standardní obchodní úpravy definované v prvním pododstavci,
- jestliže je to odůvodněno technickými požadavky,
- jestliže jsou jatečně upravená těla prasat stahována jednotným způsobem."
2. V čl. 2 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"3. Pro účely tohoto nařízení je obsah libového masa jatečně upraveného těla prasete dán poměrem mezi:
- celkovou hmotností červených příčně pruhovaných svalů za předpokladu, že jsou oddělitelné nožem, a
- hmotností jatečně upraveného těla.
Celková hmotnost červených příčně pruhovaných svalů se získá buď celkovou disekcí poraženého kusu nebo částečnou disekcí jatečně upraveného těla nebo kombinací celkové nebo částečné disekce založené na osvědčené statistické metodě přijaté postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75."
3. V čl. 3 odst. 1 se za první pododstavec doplňuje toto:
"Členské státy mohou být postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75 oprávněny povolit u prasat poražených na jejich území třídění před vážením."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3518/93 ze dne 21. prosince 1993, kterým se upravuje kód KN produktu uvedený v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 o společné organizaci trhu s banány
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu pro přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v současnosti platnou kombinovanou nomenklaturu obsahuje nařízení Komise (EHS) č.
2502/92 ze dne 14. července 1992, kterým se mění příloha I a II nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3];
vzhledem k tomu, že kód KN týkající se zmrazených banánů uvedený v článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 [4] je kódem, který platil v roce 1992, a protože neodpovídá kódu platnému od roku 1993, musí být přizpůsoben;
vzhledem k tomu, že tato úprava musí být použitelná ke dni vstupu v platnost výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 404/93 se kód KN "ex08119090", týkající se zmrazených banánů, nahrazuje kódem KN "ex08119099".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3444/90, (EHS) č. 3445/90 a (EHS) č. 3446/90, kterými se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového, hovězího, telecího, skopového a kozího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) c. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1249/89 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 a článek 22 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 747/93 [4], a zejména na čl. 8 odst. 2 a článek 25 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 363/93 [6], a zejména na čl. 7 odst. 5 a článek 28 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které se mají uplaťnovat v rámci společné zemědělské politiky [7], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ve stávajícím znění nařízení Komise (EHS) č. 3444/90 [8] ve znění nařízení (EHS) č.
3446/90 [11] ve znění nařízení (EHS) č. 1258/91 [12] je určitá dvojznačnost, pokud jde o sankce, které mají být uplatněny při překročení lhůty pro uskladnění; že je tudíž nutno v tomto bodě znění vyjasnit;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3813/92 zavádí dnem 1. ledna 1993 nový agromonetární režim; že podle tohoto režimu nařízení Komise (EHS) č.
1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [13], stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty; že je tudíž nutno stanovit rozhodnou skutečnost pro soukromé skladování, které v odvětví vepřového masa upravuje nařízení (EHS) č.
3444/90, v odvětví hovězího a telecího masa nařízení (EHS) č. 3445/90 a v odvětví skopového a kozího masa nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že dosavadní zkušenosti ukazují, že za určitých okolností a zejména při nadměrném využívání režimu podpory soukromého skladování existuje riziko, že uvedený režim bude při uplatňování zneužíván;
vzhledem k tomu, že je z uvedeného důvodu nutné, aby se rozhodnutí o návrzích na uzavření smlouvy oznamovala až po uplynutí lhůty na rozmyšlení; že tato lhůta musí umožnit, aby byla vyhodnocena situace na trhu a aby v případě potřeby byla stanovena zvláštní opatření pro posouzení již předložených návrhů; že pro řízení tohoto režimu musí mít Komise k dispozici informace o množstvích produktů, na něž byly podány návrhy na uzavření smlouvy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso, Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso a Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3444/90 se mění takto:
1. v článku 5 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Pokud dojde k překročení lhůty k uskladnění ve smyslu čl. 4 odst. 1, jistota propadá podle článku 23 nařízení (EHS) č. 2220/85.
S výhradou ustanovení čl. 6 odst. 3 se podpora nevyplatí, pokud je lhůta podle čl. 4 odst. 1 překročena o více než deset dní.";
2. článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Přepočítací koeficient, jenž se má použít: - na částky podpory, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den uvedený v čl. 9 odst. 2,
- na částky jistoty, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota uložena u intervenční agentury.";
3. v článku 11 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Rozhodnutí o návrzích na uzavření smlouvy oznamuje příslušná intervenční agentura každému žadateli doporučeným dopisem, dálnopisem nebo faxem, nebo jsou doručena proti potvrzení o převzetí, a to pátý pracovní den po dni, kdy byl návrh podán, pokud Komise mezitím nepřijala zvláštní opatření.
Pokud při zjišťování situace vyjde najevo, že režim zavedený tímto nařízením je využíván nadměrně nebo existuje riziko, že k tomu dojde, mohou být přijata tato opatření:
- používání tohoto nařízení může být pozastaveno na dobu maximálně 5 pracovních dní.
V takovém případě se návrhy na uzavření smlouvy podané v tomto období nepřijímají,
- může být stanovena jednotná procentní sazba, o kterou se množství v návrzích na uzavření smlouvy snižují, při respektování případného minimálního množství stanoveného ve smlouvě,
- žádosti podané před dočasným zastavením, o nichž se v době dočasného zastavení mělo rozhodnout, mohou být zamítnuty.";
4. v článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy oznámí Komisi dálnopisem nebo faxem:
a) v pondělí a ve čtvrtek každý týden množství produktů, na něž byly podány návrhy na uzavření smlouvy;
b) před čtvrtkem každého týdne a v členění podle doby skladování produkty a množství, na něž byly uzavřeny smlouvy v průběhu předchozího týdne, spolu s celkovým přehledem produktů a množství, na něž byly smlouvy uzavřeny;
c) každý měsíc produkty a celková uskladněná množství;
d) každý měsíc skutečně skladované produkty a skutečně skladovaná celková množství, jakož i produkty a celková množství, u nichž skončila smluvní doba skladování;
e) každý měsíc, pokud došlo ke zkrácení nebo prodloužení doby skladování podle čl. 3 odst. 3 písm. g) nebo k jejímu zkrácení podle čl. 9 odst. 4 nebo 6, dotyčné produkty a množství, u nichž byla doba skladování změněna, jako i původně a nové stanovené měsíce vyskladnění."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 3445/90 se mění takto:
1. v článku 5 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Pokud dojde k překročení lhůty k uskladnění ve smyslu čl. 4 odst. 1, jistota propadá podle článku 23 nařízení (EHS) č. 2220/85.
S výhradou ustanovení čl. 6 odst. 3 se podpora nevyplatí, pokud je lhůta podle čl. 4 odst. 1 překročena o více než deset dní.";
2. článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Přepočítací koeficient, jenž se má použít: - na částky podpory, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den uvedený v čl. 9 odst. 2,
- na částky jistoty, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota uložena u intervenční agentury.";
3. v článku 11 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Rozhodnutí o návrzích na uzavření smlouvy oznamuje příslušná intervenční agentura každému žadateli doporučeným dopisem, dálnopisem nebo faxem, nebo jsou doručena proti potvrzení o převzetí, a to pátý pracovní den po dni, kdy byl návrh předán, pokud Komise mezitím nepřijala zvláštní opatření.
Pokud při zjišťování situace vyjde najevo, že režim zavedený tímto nařízením je využíván nadměrně nebo existuje riziko, že k tomu dojde, mohou být přijata tato opatření:
- používání tohoto nařízení může být pozastaveno na dobu maximálně 5 pracovních dní.
V takovém případě se návrhy na uzavření smlouvy podané v tomto období nepřijímají,
- může být stanovena jednotná procentní sazba, o kterou se množství v návrzích na uzavření smlouvy snižují, při respektování případného minimálního množství stanoveného ve smlouvě,
- žádosti podané před dočasným zastavením, o nichž se mělo v době dočasného zastavení rozhodnout, mohou být zamítnuty";
4. v článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy oznámí Komisi dálnopisem nebo faxem:
a) v pondělí a ve čtvrtek každý týden množství produktů, na něž byly podány návrhy na uzavření smlouvy;
b) před čtvrtkem každého týdne a v členění podle doby skladování produkty a množství, na něž byly uzavřeny smlouvy v průběhu předchozího týdne, spolu s celkovým přehledem produktů a množství, na něž byly smlouvy uzavřeny;
c) každý měsíc produkty a celková uskladněná množství;
d) d každý měsíc skutečně skladované produkty a skutečně skladovaná celková množství, jakož i produkty a celková množství, u nichž skončila smluvní doba skladování;
e) každý měsíc, pokud došlo ke zkrácení nebo prodloužení doby skladování podle čl. 3 odst. 3 písmene g) nebo k jejímu zkrácení podle čl. 9 odst. 4 nebo 6, dotyčné produkty a množství, u nichž byla doba skladování změněna, jako i původně a nově stanovené měsíce vyskladnění."
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 3446/90 se mění takto:
1. ve druhém právním východisku se slova "čl. 7 odst. 4" nahrazují slovy "čl. 7 odst. 5";
2. čl. 5 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pokud dojde k překročení lhůty k uskladnění ve smyslu čl. 4 odst. 1, jistota propadá podle článku 23 nařízení (EHS) č. 2220/85.
S výhradou ustanovení čl. 6 odst. 3 se podpora nevyplatí, pokud je lhůta podle čl. 4 odst. 1 překročena o více než deset dní.";
3. článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Přepočítací koeficient, jenž se má použít: - na částky podpory, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den uvedený v čl. 9 odst. 2,
- na částky jistoty, je zemědělský přepočítací koeficient platný v den, kdy je jistota uložena u intervenční agentury.";
4. v článku 11 se písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) Rozhodnutí o návrzích na uzavření smlouvy oznamuje příslušná intervenční agentura každému žadateli doporučeným dopisem, dálnopisem nebo faxem, nebo jsou doručena proti potvrzení o převzetí, a to pátý pracovní den po dni, kdy byl návrh podán, pokud Komise mezitím nepřijala zvláštní opatření.
Pokud při zjišťování situace vyjde najevo, že režim zavedený tímto nařízením je využíván nadměrně nebo existuje riziko, že k tomu dojde, mohou být přijata tato opatření:
- používání tohoto nařízení může být pozastaveno na dobu maximálně 5 pracovních dní.
V takovém případě se návrhy na uzavření smlouvy podané v tomto období nepřijímají,
- může být stanovena jednotná procentní sazba, o kterou se množství v návrzích na uzavření smlouvy snižují, při respektování případného minimálního množství stanoveného ve smlouvě,
- žádosti podané před dočasným zastavením, o nichž se mělo v době dočasného zastavení rozhodnout, mohou být zamítnuty.";
5. v článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy oznámí Komisi dálnopisem nebo faxem:
a) v pondělí a ve čtvrtek každý týden množství produktů, na něž byly podány návrhy na uzavření smlouvy;
b) před čtvrtkem každého týdne a v členění podle doby skladování produkty a množství, na něž byly uzavřeny smlouvy v průběhu předchozího týdne, spolu s celkovým přehledem produktů a množství, na něž byly smlouvy uzavřeny;
c) každý měsíc produkty a celková uskladněná množství;
d) každý měsíc skutečně skladované produkty a skutečně skladovaná celková množství, jakož i produkty a celková množství, u nichž skončila smluvní doba skladování;
e) každý měsíc, pokud došlo ke zkrácení nebo prodloužení doby skladování podle čl. 3 odst. 3 písmene g) nebo k jejímu zkrácení podle čl. 9 odst. 5, dotyčné produkty a množství, u nichž byla doba skladování změněna, jako i původně a nově stanovené měsíce vyskladnění."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Použije se na soukromé skladování zahájené k uvedenému dni.
Toto nařízení je závazném v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NaříZení Rady (ES) č. 3603/93 ze dne 13. prosince 1993, kterým se upřesňují definice pro použití zákazů uvedených v článcích 104 a 104b Smlouvy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104b odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
vzhledem k tomu, že články 104 a 104b Smlouvy jsou přímo použitelné; že je-li to nezbytné, lze termíny použité v článku 104 a čl.
104b odst. 1 upřesnit;
vzhledem k tomu, že je třeba zejména upřesnit termíny "přečerpání zůstatku bankovních účtů" a "jiný typ úvěru", použité v článku 104 Smlouvy, zejména se zřetelem na úpravu pohledávek existujících k 1. lednu 1994;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby národní centrální banky, které se účastní třetí etapy hospodářské a měnové unie, vstoupily do této unie s aktivy v podobě pohledávek obchodovatelných v tržních podmínkách, zejména proto, aby přispěly k požadované pružnosti měnové politiky Evropského systému centrálních bank a aby umožnily poskytnutí standardního příspěvku jednotlivými národními centrálními bankami zúčastněnými na měnové unii do měnového příjmu, který se mezi ně má přerozdělit;
vzhledem k tomu, že centrální banky, které po 1. lednu 1994 mají ještě pohledávky vůči veřejnému sektoru, jež nejsou obchodovatelné nebo na něž se vztahují podmínky, které nejsou tržní, by měly být oprávněny dodatečně převést tyto pohledávky na cenné papíry s pevnou dobou splatnosti obchodovatelné za tržních podmínek;
vzhledem k tomu, že odstavec 11 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska stanoví, že vláda Spojeného království může zachovat svou úvěrovou strategii "Ways and Means" u Bank of England tak dlouho, dokud Spojené království nepřejde do třetí etapy; že je vhodné umožnit převedení hodnoty těchto prostředků na dluhopisy s pevnou dobou splatnosti obchodovatelné za tržních podmínek, pokud Spojené království přejde do třetí etapy hospodářské a měnové unie;
vzhledem k tomu, že Protokol o Portugalsku stanoví, že "Portugalsko je oprávněno zachovat možnost autonomních oblastí Azory a Madeira využívat bezúročného úvěru u Banco de Portugal na základě podmínek stanovených stávajícím portugalským právem" a že "Portugalsko se zavazuje, že vyvine nejvyšší možné úsilí, aby výše uvedený režim ukončilo co nejdříve";
vzhledem k tomu, členské státy musí přijmout vhodná opatření, aby zákazy uvedené v článku 104 Smlouvy byly účinně a plně dodržovány; že zejména nesmí být využito odkupů na druhotném trhu k obcházení účelu tohoto článku;
vzhledem k tomu, že v rámci mezí stanovených tímto nařízením nemůže přímý nákup obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných veřejným sektorem jednoho členského státu centrální bankou jiného členského státu ochránit veřejný sektor před pravidly tržního mechanismu, uskutečňují-li se tyto nákupy pouze za účelem správy devizových rezerv;
vzhledem k tomu, že bez dotčení úlohy svěřené Komisi na základě článku 169 Smlouvy je podle čl. 109f odst. 9 a článku 180 Smlouvy úkolem Evropského měnového institutu a následně Evropské centrální banky zajistit, aby národní centrální banky dodržovaly povinnosti stanovené Smlouvou;
vzhledem k tomu, že vnitrodenní úvěry poskytované centrálními bankami mohou podpořit plynulé fungování platebních systémů, a že jsou proto vnitrodenní úvěry ve veřejném sektoru v souladu s účely článku 104 Smlouvy, pokud je nelze prodloužit do příštího dne;
vzhledem k tomu, že by neměla být dotčena úloha státní pokladny, již vykonávají centrální banky; že i když zúčtování šeků vystavených třetími osobami na účet veřejného sektoru centrálními bankami může příležitostně zahrnout poskytnutí úvěru, nesmí být článek 104 Smlouvy vykládán tak, že zakazuje takové operace, pokud ve svém souhrnu neústí v poskytnutí úvěru veřejnému sektoru;
vzhledem k tomu, že držba mincí, jež vydal veřejný sektor na vlastní účet, centrálními bankami představuje bezúročnou formu úvěru poskytnutou veřejnému sektoru; že však tato praxe, jedná-li se pouze o omezené částky, nenarušuje zásadu obsaženou v článku 104 Smlouvy; že proto z důvodů obtíží, které by vyvolal úplný zákaz této formy úvěru, může být tato forma povolena v mezích stanovených tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že po sjednocení má Spolková republika Německo zvláštní obtíže při dodržování meze stanovené pro tyto prostředky a že za těchto okolností je vhodné povolit jí na omezenou dobu vyšší podíl;
vzhledem k tomu, že financují-li centrální banky závazky veřejného sektoru vůči Mezinárodnímu měnovému fondu nebo závazky, které vyplývají z uskutečňování systému střednědobé finanční pomoci zřízeného v rámci Společenství, má to za následek zahraniční pohledávky, jež nesou všechny znaky rezervních fondů; že je proto vhodné je povolit;
vzhledem k tomu, že se na veřejné podniky vztahuje zákaz stanovený v článku 104 a čl. 104b odst.
1; že jsou definovány ve směrnici Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely článku 104 Smlouvy se:
a) "přečerpáním zůstatku bankovních účtů" rozumí jakékoliv poskytnutí prostředků veřejnému sektoru, jež se v účetnictví zanese nebo může zanést jako záporné saldo;
b) "jiným typem úvěru" rozumí:
i) jakákoliv pohledávka vůči veřejnému sektoru existující k 1. lednu 1994, s výjimkou pohledávek s pevnou dobou splatnosti nabytých před tímto dnem;
ii) jakékoliv financování závazků veřejného sektoru vůči třetím osobám;
iii) aniž je dotčen čl. 104 odst. 2 Smlouvy, jakákoliv operace s veřejným sektorem, jež vede nebo může vést ke vzniku pohledávky vůči němu.
2. Za "dluhové nástroje" ve smyslu článku 104 Smlouvy se nepovažují: cenné papíry získané od veřejného sektoru k zajištění přeměny v cenné papíry s pevnou dobou splatnosti obchodovatelné za tržních podmínek:
- pohledávek s pevnou dobou splatnosti nabytých před 1. lednem 1994, které nejsou obchodovatelné za tržních podmínek, nenastává-li splatnost těchto cenných papírů později než splatnost uvedených pohledávek;
- částek z úvěrové strategie "Ways and Means", kterými disponuje vláda Spojeného království u Bank of England, do případného dne přechodu Spojeného království do třetí etapy hospodářské a měnové unie.
Článek 2
1. Ve druhé etapě hospodářské a měnové unie se odkupy obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných veřejným sektorem jednoho členského státu národní centrální bankou jiného členského státu nepovažují za přímé nákupy ve smyslu článku 104 Smlouvy, pokud se tyto nákupy uskutečňují pouze za účelem správy devizových rezerv.
2. Ve třetí etapě hospodářské a měnové unie se následující nákupy uskutečňované pouze za účelem správy devizových rezerv nepovažují za přímé nákupy ve smyslu článku 104 Smlouvy:
- nákup obchodovatelných dluhových nástrojů veřejného sektoru některého členského státu uskutečněný národní centrální bankou jiného členského státu, který se neúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie, od tohoto sektoru,
- odkup obchodovatelných dluhových nástrojů veřejného sektoru některého členského státu, který se neúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie, uskutečněný Evropskou centrální bankou nebo národní centrální bankou členského státu, který se účastní třetí etapy, od tohoto sektoru.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se "veřejným sektorem" rozumějí orgány nebo instituce Společenství, ústřední vlády, regionální nebo místní orgány nebo jiné veřejnoprávní orgány, jiné veřejnoprávní subjekty nebo veřejné podniky členských států.
"Národními centrálními bankami" se rozumějí centrální banky členských států a Lucemburský měnový institut.
Článek 4
Vnitrodenní úvěry poskytované Evropskou centrální bankou nebo národními centrálními bankami veřejnému sektoru se nepovažují za úvěry ve smyslu článku 104 Smlouvy, pokud jsou omezeny na příslušný den a nelze je prodlužovat.
Článek 5
Pokud Evropská centrální banka nebo národní centrální banky obdrží od veřejného sektoru k inkasu šeky vystavené třetími osobami a připíší je na účet veřejného sektoru předtím, než byly odepsány z účtu banky, na kterou je šek vystaven, nepovažuje se tato operace za úvěr ve smyslu článku 104 Smlouvy, uběhla-li od přijetí šeku stanovená lhůta, jež odpovídá obvyklé lhůtě pro inkaso šeků centrální bankou příslušného členského státu, za podmínky, že případné prodlení mezi přijetím šeku a jeho zúčtováním je výjimečné, že jde o malou částku a že se v krátké době vyrovná.
Článek 6
Drží-li Evropská centrální banka nebo národní centrální banky mince vydané veřejným sektorem na jeho vlastní účet, nepovažuje se to za úvěr ve smyslu článku 104 Smlouvy, je-li hodnota těchto mincí nižší než 10 % mincí v oběhu.
Do 31. prosince 1996 platí pro Německo hodnota 15 %.
Článek 7
Financují-li Evropská centrální banka nebo národní centrální banky závazky veřejného sektoru vůči Mezinárodnímu měnovému fondu nebo závazky, které vyplývají z uskutečňování střednědobé finanční pomoci zřízené nařízením (EHS) č. 1969/88 [4], nepovažuje se to za úvěr ve smyslu článku 104 Smlouvy.
Článek 8
1. Pro účely článku 104 a čl. 104b odst. 1 Smlouvy se "veřejným podnikem" rozumí každý podnik, ve kterém mohou stát nebo jiné územní samosprávné celky přímo nebo nepřímo vykonávat rozhodující vliv vlastnictvím takového podniku, svou finanční účastí v něm nebo pravidly, jimiž je řízen.
Má se za to, že stát nebo jiné územní samosprávné celky mají rozhodující vliv, pokud ve vztahu k určitému podniku přímo či nepřímo:
a) drží většinu upsaného základního kapitálu takového podniku;
b) kontrolují většinu hlasů připadajících na společenské podíly vydané takovým podnikem nebo
c) mohou jmenovat více než polovinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu takového podniku.
2. Pro účely článku 104 a čl. 104b odst. 1 Smlouvy netvoří Evropská centrální banka a národní centrální banky součást veřejného sektoru.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3604/93 ze dne 13. prosince 1993, kterým se upřesňují definice pro použití zákazu zvýhodněného přístupu, obsaženého v článku 104a Smlouvy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104a odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
vzhledem k tomu, že zákaz zvýhodněného přístupu k finančním institucím, jak jej stanoví článek 104a Smlouvy, má zásadní důležitost pro podřízení finančních operací veřejného sektoru pravidlům tržního mechanismu a tím pro posílení rozpočtové kázně; že navíc staví členské státy na stejnou úroveň, pokud se jedná o přístup veřejného sektoru k finančním institucím;
vzhledem k tomu, že Rada musí upřesnit definice pro uplatňování tohoto zákazu;
vzhledem k tomu, že členské státy a Společenství musí jednat s patřičným ohledem na zásadu otevřeného tržního hospodářství, v němž panuje volná hospodářská soutěž;
vzhledem zejména k tomu, že toto nařízení se netýká způsobů organizace trhů, jež zachovávají tuto zásadu;
vzhledem k tomu, že účelem tohoto nařízení není zasahovat do jakékoli operace veřejných finančních institucí, jež je v souladu s touto zásadou;
vzhledem k tomu, že článek 104a Smlouvy zakazuje opatření, která umožňují zvýhodněný přístup; že by měly být blíže určeny druhy jednání, jichž se týká tento zákaz; že se nepochybně nelze dotknout závazků svobodně přijatých finančními institucemi v rámci smluvních vztahů;
vzhledem k tomu, že tentýž článek stanoví, že veřejný dohled může odůvodňovat odchylku od tohoto zásadního zákazu; že právní a správní předpisy nesmějí být využity k umožnění skrytého zvýhodněného přístupu pod záminkou veřejného dohledu;
vzhledem k tomu, že se stejný zákaz týká veřejných podniků; že tyto podniky jsou definovány ve směrnici Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [3];
vzhledem k tomu, že z důvodů měnové politiky mohou být finanční instituce a zejména úvěrové instituce vázány povinností držet pohledávky vůči Evropské centrální bance, případně národním centrálním bankám;
vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka a národní centrální banky jakožto veřejné orgány nesmějí přijímat opatření umožňující zvýhodněný přístup; že pravidla o mobilizaci a zástavě dluhových nástrojů, přijatá Evropskou centrální bankou nebo národními centrálními bankami, nesmějí být použita jako prostředek k obcházení zákazu zvýhodněného přístupu;
vzhledem k tomu, že za účelem vyhnutí se jakémukoliv obcházení zákazu je třeba doplnit definice jednotlivých typů finančních institucí v právu Společenství odkazem na ty instituce, které se zabývají finanční činností, avšak které dosud nebyly harmonizovány na úrovni Společenství, jako jsou například pobočky podniků z třetích zemí, holdingové a faktoringové společnosti, nekoordinované subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) a instituce pro penzijní zajištění,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely článku 104a Smlouvy se "jakýmkoli opatřením, které umožňuje zvýhodněný přístup," rozumí každý právní nebo správní předpis nebo jiný právně závazný akt přijatý při výkonu veřejné moci, který
- zavazuje finanční instituce nabývat nebo držet závazky orgánů nebo institucí Společenství, ústředních vlád, regionálních nebo místních orgánů nebo jiných veřejných orgánů, jiných veřejnoprávních orgánů nebo veřejných podniků členských států (dále jen "veřejný sektor"), nebo
- poskytuje daňové výhody, jichž mohou využívat pouze finanční instituce, nebo finanční výhody, které nejsou v souladu se zásadami tržního hospodářství, aby tak podpořil nabývání nebo držbu takových závazků těmito institucemi.
2. Za umožňování zvýhodněného přístupu se nepovažují opatření, která vytvářejí
- povinnosti financovat výstavbu sociálních bytů za zvláštních podmínek, jako např. povinnost soustřeďovat finanční prostředky u veřejných finančních institucí, jsou-li podmínky pro financování výstavby sociálních bytů poskytnuté veřejnému sektoru stejné jako podmínky pro financování téhož druhu, poskytovaného za stejnými účely soukromým vypůjčovatelům,
- povinnost soustředit finanční prostředky u veřejné úvěrové instituce, pokud je takové omezení ke dni 1. ledna 1994 nedílnou součástí organizace konkrétní sítě úvěrových institucí nebo konkrétního systému spoření pro domácnosti a určené k tomu, aby poskytlo celé této síti nebo systému finanční zabezpečení.
Použití takových soustředěných finančních prostředků musí být stanoveno řídícími orgány dané veřejné úvěrové instituce a musí být v souladu se zásadou tržního hospodářství, v němž panuje volná hospodářská soutěž,
- povinnosti financovat nápravu škod způsobených přírodní pohromou s tím, že podmínky pro financování oprav nejsou výhodnější, když škodu utrpěl veřejný sektor, než když ji utrpěl sektor soukromý.
Článek 2
Pro účely článku 104a Smlouvy se "odůvodněním veřejným dohledem" rozumějí důvody, z nichž vycházejí vnitrostátní právní a správní předpisy, které byly přijaty na základě práva Společenství nebo s ním jsou v souladu a jejichž účelem je podpořit solidnost finančních institucí a tím posílit stabilitu finanční soustavy jako celku a ochranu klientů těchto institucí.
Článek 3
1. Pro účely článku 104a Smlouvy se "veřejným podnikem" rozumí každý podnik, ve kterém mohou stát nebo jiné územní samosprávné celky přímo nebo nepřímo vykonávat rozhodující vliv vlastnictvím takového podniku, svou finanční účastí v něm nebo pravidly, jimiž je řízen.
Má se za to, že stát nebo jiné územní samosprávné celky mají rozhodující vliv, pokud ve vztahu k určitému podniku přímo či nepřímo
a) drží většinu upsaného základního kapitálu takového podniku;
b) kontrolují většinu hlasů připadajících na společenské podíly vydané takovým podnikem nebo
c) mohou jmenovat více než polovinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu takového podniku.
2. Aniž je dotčena jejich povinnost jakožto veřejných orgánů nepodnikat opatření, jež umožňují zvýhodněný přístup ve smyslu článku 104a Smlouvy, nepovažují se Evropská centrální banka a národní centrální banky pro účely tohoto článku za součást veřejného sektoru.
3. "Národními centrálními bankami" se rozumějí centrální banky členských států a Lucemburský měnový institut.
Článek 4
1. Pro účely článku 104a Smlouvy se "finančními institucemi" rozumějí:
- úvěrové instituce, jak je vymezuje čl. 1 první odrážka směrnice 77/780/EHS [4],
- pojišťovny, jak je vymezuje čl. 1 písm. a) směrnice 92/49/EHS [5],
- pojišťovny, jak je vymezuje čl. 1 písm. a) směrnice 92/96/EHS [6],
- SKIPCP, jak je vymezuje čl. 1 odst. 2 směrnice 85/611/EHS [7],
- investiční podniky, jak je vymezuje čl. 1 bod 2 směrnice 93/22/EHS [8],
- jiné podniky, jejichž činnost je obdobná činnosti podniků uvedených v předchozích odrážkách nebo jejichž hlavní činností je získávání finančních zdrojů nebo konverze finančních pohledávek.
2. Finančními institucemi, jak jsou vymezeny v prvním odstavci, nejsou:
- Evropská centrální banka a národní centrální banky,
- poštovní finanční služby, jsou-li součástí sektoru "veřejné správy" vymezené v souladu s Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů nebo je-li jejich hlavní činností vystupovat jako finanční zástupce veřejné správy, a
- instituce, které tvoří součást sektoru "veřejné správy" vymezené v souladu s Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů nebo jejichž závazky plně odpovídají státnímu dluhu.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104c odst. 14 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že definice výrazů "veřejný", "schodek" a "investice" jsou v Protokolu o postupu při nadměrném schodku stanoveny s odkazem na Evropský systém integrovaných hospodářských účtů (ESA) [3]; že jsou zapotřebí přesné definice odkazující na klasifikační kódy ESA; že tyto definice mohou být v rámci nezbytné harmonizace vnitrostátních statistik nebo z jiných důvodů měněny; že o všech revizích ESA rozhodne Rada v souladu s pravidly týkajícími se pravomocí a postupů, jež jsou stanoveny Smlouvou;
vzhledem k tomu, že definici výrazu "zadlužení" stanovenou v Protokolu o postupu při nadměrném schodku je třeba zpřesnit odkazem na klasifikační kódy ESA;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [4] uvádí přiměřenou a podrobnou definici hrubého domácího produktu v tržních cenách;
vzhledem k tomu, že v souladu s podmínkami Protokolu o postupu při nadměrném schodku poskytuje statistické údaje potřebné pro použití při uvedeném postupu Komise;
tvzhledem k tomu, že pro okamžité a pravidelné informování Komise členskými státy o jejich plánovaném a skutečném schodku a o výši jejich zadlužení jsou zapotřebí podrobná pravidla;
104c odst. 2 a 3 Smlouvy má Komise sledovat vývoj rozpočtové situace a výši veřejného zadlužení členských států a zkoumat dodržování rozpočtové kázně na základě kritérií souvisejících se schodkem veřejných financí a veřejným zadlužením; že pokud některý členský stát nesplňuje požadavky podle jednoho nebo žádného z kritérii, musí Komise vzít v úvahu všechny rozhodující faktory; že Komise musí zkoumat, zda v některém členském státě neexistuje riziko nadměrného schodku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1 Definice
Článek 1
1. Pro účely Protokolu o postupu při nadměrném schodku a tohoto nařízení jsou výrazy uvedené v následujících odstavcích definovány v souladu s Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů (dále jen "ESA").
Kódy v závorkách odkazují na druhé vydání ESA.
2. Výrazem "veřejný" se rozumí sektor veřejných financí (S60), to jest ústřední vláda (S61), místní korporace (S62) a fondy sociálního zabezpečení (S63), s vyloučením komerčních operací, jak jsou definovány v ESA.
Vyloučením komerčních operací se rozumí, že sektor veřejných financí (S60) zahrnuje pouze institucionální jednotky, jejichž hlavní činností je poskytování netržních služeb.
3. "Schodkem (přebytkem) veřejných financí" se rozumí čisté výpůjčky (čisté půjčky) (N5) sektoru veřejných financí (S60), jak jsou definovány v ESA.
Úrokem zahrnutým do schodku veřejných financí je součet úroků (R41), jak je definován v ESA.
4. "Veřejnými investičními výdaji" se v souladu s ESA rozumí tvorba hrubého fixního kapitálu (P41) sektoru veřejných financí (S60), jak je definována v ESA.
5. "Veřejným zadlužením" se rozumí jmenovitá hodnota celkového hrubého dluhu nesplaceného ke konci roku v sektoru veřejných financí (S60), s výjimkou závazků, proti nimž sektor veřejných financí (S60) drží odpovídající finanční aktiva.
Veřejné zadlužení tvoří závazky sektoru veřejných financí v těchto kategoriích: oběživo a vklady (F20 a F30), směnky a krátkodobé obligace (F40), dlouhodobé obligace (F50), jiné krátkodobé půjčky (F79) a jiné střednědobé a dlouhodobé půjčky (F89), jak jsou definovány v ESA.
Jmenovitou hodnotou závazku nesplaceného ke konci roku se rozumí jeho nominální hodnota.
Jmenovitá hodnota závazku vázaného na index odpovídá jeho nominální hodnotě upravené o růst kapitálu v důsledku indexace, který byl zjištěn ke konci roku.
Závazky denominované v zahraničních měnách se přepočítají na národní měnu v reprezentativním tržním směnném kurzu platném v poslední pracovní den každého roku.
Článek 2
Hrubým domácím produktem se rozumí hrubý domácí produkt v tržních cenách (HDPtc), jak je vymezen článkem 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom.
Článek 3
1. Údaji o plánovaném schodku veřejných financí se rozumějí údaje, které členské státy v souladu s posledními rozhodnutími svých rozpočtových orgánů stanovily pro běžný rok.
2. Údaji o skutečném schodku veřejných financí a výši veřejného zadlužení se rozumějí odhadované, předběžné nebo konečné výsledky za minulý rok.
ODDÍL 2 Pravidla a rozsah oznamování
Článek 4
1. Od začátku roku 1994 oznamují členské státy Komisi dvakrát ročně výši svého plánovaného a skutečného schodku veřejných financí a výši veřejného zadlužení, a to poprvé před 1. březnem běžného roku (rok n) a podruhé před 1. zářím roku n.
2. Před 1. březnem roku n členské státy:
- oznámí Komisi výši plánovaného schodku veřejných financí pro rok n, aktualizovaný odhad skutečného schodku veřejných financí za rok n - 1 a výši skutečného schodku veřejných financí v letech n - 2, n - 3 a n - 4,
- sdělí Komisi současně za roky n, n - 1 a n - 2 v souladu s definicí, která je v daném státě nejobvyklejší, příslušné schodky v rozpočtech veřejného sektoru a údaje vysvětlující přepočet dotyčného schodku v rozpočtu veřejného sektoru na schodek veřejných financí.
Tyto vysvětlující údaje předložené Komisi zahrnují zejména údaje o čistých výpůjčkách subsektorů S61, S62 a S63,
- oznámí Komisi svůj odhad skutečné výše veřejného zadlužení ke konci roku n - 1 a skutečnou výši veřejného zadlužení v letech n - 2, n - 3 a n - 4,
- poskytnou současně Komisi za roky n - 1 a n - 2 údaje vysvětlující příspěvky schodku veřejných financí a jiných rozhodujících faktorů ke změnám výše jejich veřejného zadlužení.
3. Před 1. zářím roku n oznámí členské státy Komisi:
- aktualizovanou výši plánovaného schodku veřejných financí pro rok n a výši skutečného schodku veřejných financí za roky n - 1, n - 2, n - 3 a n - 4 a dodrží požadavky druhé odrážky odstavce 2,
- skutečnou výši veřejného zadlužení v letech n - 1, n - 2, n - 3 a n - 4 a dodrží požadavky čtvrté odrážky odstavce 2.
4. Údaje o plánovaném schodku veřejných financí oznámené Komisi v souladu s odstavci 2 a 3 se vyjadřují v národní měně a v rozpočtových letech.
Údaje o skutečném schodku veřejných financí a skutečné výši veřejného zadlužení oznámené Komisi v souladu s odstavci 2 a 3 se vyjadřují v národní měně a v kalendářních letech, s výjimkou aktualizovaných odhadů pro rok n - 1, které mohou být vyjádřeny v rozpočtových letech.
Pokud není rozpočtový rok totožný s kalendářním rokem, oznámí členské státy Komisi rovněž údaje o skutečném schodku veřejných financí a skutečné výši veřejného zadlužení ve dvou rozpočtových letech, které předcházejí běžnému rozpočtovému roku.
Článek 5
V souladu s postupem stanoveným v čl. 4 odst. 1, 2 a 3 poskytnou členské státy Komisi údaje o veřejných investičních výdajích a o výdajích na úroky.
Článek 6
Členské státy sdělí Komisi v termínech stanovených v čl. 4 odst. 1 předpokládanou výši hrubého domácího produktu za rok n a skutečnou výši hrubého domácího produktu v letech n - 1, n - 2, n - 3 a n - 4.
Článek 7
V případě, že dojde k revizi ESA, o níž Rada rozhodne v souladu s pravidly týkajícími se pravomocí a postupů, jež jsou stanoveny Smlouvou, začlení Komise do článků 1 a 4 nové odkazy na ESA.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. listopadu 1993, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na články 13 a 23 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že je třeba rozšířit působnost daně zřízené ve prospěch Evropských společenství za podmínek stanovených v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [3] a postupem v něm uvedeným na platy, mzdy a služební požitky prezidenta, členů Rady Evropského měnového institutu a zaměstnanců EMI,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 12a
Toto nařízení se vztahuje na prezidenta Evropského měnového institutu, ostatní členy Rady EMI, zaměstnance EMI a na příjemce důchodů jím vyplácených, kteří spadají do kategorií určených Radou na základě čl. 16 prvního pododstavce protokolu o výsadách a imunitách, pokud se jedná o platy, mzdy, služební požitky a invalidní, starobní a pozůstalostní důchody vyplácené EMI."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [2] provádí nařízení (EHS) č. 2913/92;
vzhledem k tomu, že byly provedeny úpravy některých položek a podpoložek čísel KN 0408, 2208 a 2710 a názvů některých úřadů vydávajících osvědčení;
vzhledem k tomu, že je vhodné sjednotit maximální povolené částky pro zásilky, které umožňují použití tiskopisů APR nebo EUR.2, ve vztazích s Republikou Bosna a Hercegovina, Chorvatskou republikou, Republikou Slovinsko a územím bývalé jugoslávské republiky Makedonie a s okupovanými územími;
vzhledem k tomu, že provedení Dohody o spolupráci mezi ES a Republikou Slovinsko vyžaduje změnu článků 120 až 140 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že články 222, 223 a 224 nařízení (EHS) č.
2454/93 obsahují ustanovení o podávání celních prohlášení pomocí počítačového zpracování dat; že se ukázalo nezbytným upřesnit tato ustanovení; že je vhodné stanovit, že všechny ostatní celní formality mohou být také plněny pomocí počítačového zpracování dat; že však musí být vyhrazena zvláštní pravidla pro případy, ve kterých pouze formality plněné pomocí počítačového zpracování dat mají požadované právní účinky;
vzhledem k tomu, že zboží například umístěné do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu, dočasně uskladňované nebo nacházející se v režimu s podmíněným osvobozením od cla, může být v celním prohlášení chybně navrženo do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo namísto jiného zboží; že je vhodné stanovit, aby platnost celního prohlášení pro tento režim mohla být za určitých podmínek zrušena;
vzhledem k tomu, že je nutné přizpůsobit ustanovení o uplatňování opatření Společenství, která zahrnují ověřování určení a/nebo použití zboží, vyvíjejícím se správním metodám; že v souvislosti se zrušením kontrol a formalit na vnitřních hranicích je vhodné zavést větší pružnost do správních kontrol u celních úřadů určení;
vzhledem k tomu, že je nutné pro účely celních kontrol sjednotit ustanovení o používání nákladního listu CIM a předávacího listu TR zavedením celního potvrzení na listu 1 předávacího listu TR;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že členské státy uplatňují rozdílná pravidla týkající se celního statusu zboží přenechaného ve prospěch státu nebo zajištěné či zabavené příslušnými orgány; že toto zboží není propuštěno do volného oběhu, a proto u něho stále může vzniknout celní dluh; že je proto vhodné přijmout ustanovení Společenství zajišťující, že toto zboží nevstoupí do hospodářského oběhu Společenství bez zaplacení dovozního cla;
vzhledem k tomu, že je nutné rozšířit seznam kolonek, které mají být vyplněny v celním prohlášení v případě režimu uskladňování v celním skladu, aby byly harmonizovány a usnadněny celní kontroly celních prohlášení použitých pro režim uskladňování v celním skladu;
vzhledem k tomu, že je vhodné přizpůsobit zvláštní ustanovení o jistotách, aby bylo vzato v úvahu zvýšené nebezpečí podvodů u některých kategorií zboží a aby tato ustanovení byla závaznější;
vzhledem k tomu, že je vhodné vložit do nařízení (EHS) č. 2454/93 ustanovení měnící předpisy Společenství platné přede dnem použitelnosti uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by měly být opraveny chyby a opomenutí vzniklé při převádění platných předpisů do prováděcích pravidel ke kodexu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
Pro účely článků 16 až 34 a 291 až 308 se země Hospodářské unie Beneluxu považují za jediný členský stát."
2. V hlavě I části I se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA 3
Počítačové zpracování dat
Článek 4a
1. Celní orgány mohou za podmínek a způsoby, které samy určí, při dodržení zásad stanovených celními předpisy stanovit, že formality mají být plněny pomocí počítačového zpracování dat.
K tomuto účelu se
- "počítačovým zpracováním dat" rozumí
a) výměnu standardních zpráv EDI s celními orgány;
b) zanesení informací nezbytných ke splnění daných formalit do celních systémů počítačového zpracování dat;
- "EDI" (Electronic Data Exchange) rozumí přenos dat strukturovaných podle dohodnutých standardů zpráv mezi dvěma systémy počítačového zpracování dat elektronickými prostředky,
- "standardní zprávou" rozumí předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat.
2. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí zahrnovat zejména opatření pro kontrolu zdrojů a pro ochranu dat před nebezpečím neoprávněného přístupu, ztrátou, změnou nebo zničením.
Článek 4b
Jsou-li formality plněny pomocí počítačového zpracování dat, určí celní orgány pravidla pro nahrazení vlastnoručního podpisu jiným technickým postupem, který může být založen na použití kódů."
3. V tabulce v článku 16 se pořadové číslo 1 nahrazuje přílohou 1.
4. Článek 26 se mění takto:
- tabulka se mění v souladu s přílohou 2,
- v odstavci 3 se zrušuje druhá věta,
- vkládá se nový odstavec, který zní:
"3a. Osvědčení nesmí být vydáváno ani přijímáno, jedná-li se o druhy tabáku uvedené v následující tabulce pod pořadovým číslem 6, pokud se v tomtéž bezprostředním spotřebitelském balení nachází více druhů tabáku."
5. Článek 41 se mění takto:
- vkládá se nový odstavec, který zní:
"1. Má se za to, že příslušenství, náhradní díly nebo nástroje dodané spolu s jakýmkoli zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které tvoří součást jeho obvyklého vybavení, mají stejný původ jako dané zařízení, stroj, přístroj nebo vozidlo.",
- dosavadní znění se označuje jako odstavec 2.
6. V čl. 115 odst. 1 se částka "2820 ECU" nahrazuje částkou "3000 ECU".
7. V čl. 117 odst. 1 se částky "200 ECU" a "565 ECU" nahrazují částkami "215 ECU" a "600 ECU".
8. V článku 120 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud se týká Republiky Slovinsko, vztahuje se první pododstavec a články 121 až 140 pouze na produktyuvedené v příloze I Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli."
9. V čl. 183 odst. 4 se slova "v odstavci 2" nahrazují slovy "v odstavcích 1 a 2".
10. Článek 188 se zrušuje.
11. V článku 199 se dosavadní znění označuje jako odstavec 1 a doplňují se nové odstavce, které znějí:
"2. Používá-li deklarant k vyhotovení svých celních prohlášení systémy počítačového zpracování dat, mohou celní orgány stanovit, že vlastnoruční podpis lze nahradit jiným identifikačním technickým postupem, který může být založen na použití kódů.
Tato možnost se poskytuje pouze při splnění technických a administrativních podmínek stanovených celními orgány.
Celní orgány mohou také stanovit, že celní prohlášení vyhotovená pomocí celních systémů počítačového zpracování dat jsou ověřována přímo těmito systémy namísto ručního nebo mechanického otisku razítka celního úřadu a podpisu příslušného úředníka.
3. Za podmínek a způsoby, které samy určí, mohou celní orgány povolit, aby bylo uvádění některých údajů v písemném celním prohlášení uvedených v příloze 37 nahrazeno zasláním těchto údajů, případně v kódované formě, celnímu úřadu určenému k tomuto účelu."
12. V článku 205 se zrušuje odstavec 4.
13. V hlavě VII části I se kapitola 2 nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 2
Celní prohlášení vyhotovené pomocí počítačového zpracování dat
Článek 222
1. Je-li celní prohlášení vyhotoveno pomocí počítačového zpracování dat, nahrazuje se uvedení údajů písemného prohlášení obsažených v příloze 37, zasláním údajů, odpovídajících údajům požadovaným v písemných prohlášeních, v kódované formě nebo v jiné celními orgány určené formě celnímu úřadu určenému k tomuto účelu, aby byly počítačově zpracovány.
2. Celní prohlášení vyhotovené pomocí EDI se považuje za podané okamžikem obdržení zprávy EDI celními orgány.
Přijetí celního prohlášení vyhotoveného pomocí EDI se deklarantovi sděluje prostřednictvím odpovědi, obsahující alespoň identifikaci přijaté zprávy a/nebo registrační číslo celního prohlášení a datum přijetí.
3. Je-li celní prohlášení podáno pomocí EDI, stanoví celní orgány prováděcí pravidla k článku 247.
4. Je-li celní prohlášení podáno pomocí EDI, oznámí se propuštění zboží deklarantovi s uvedením alespoň identifikace prohlášení a data propuštění.
5. Pro zanášení údajů z celního prohlášení do celních systémů počítačového zpracování dat se odstavce 2, 3 a 4 použijí obdobně.
Článek 223
Je-li vyhotovení listinného výtisku celního prohlášení požadováno ke splnění jiných formalit, je vyhotoven a ověřen na žádost deklaranta buď příslušným celním úřadem, nebo v souladu s čl. 199 odst. 2 druhým pododstavcem.
Článek 224
Za podmínek a způsoby, které samy určí, mohou celní orgány povolit, aby doklady nezbytné k propuštění zboží do určitého celního režimu byly vyhotovovány a přenášeny elektronickými prostředky."
14. V čl. 229 odst. 1 písm. a) se první a druhá odrážka nahrazují tímto:
- "— pro zvířata k použití uvedenému v bodech 12 a 13 přílohy 93a a příslušenství splňující podmínky stanovené v čl. 685 odst. 2 písm. b),
- — pro obaly uvedené v článku 679, jsou-li dováženy plné a nesou trvalé a nesmazatelné značky osoby usazené mimo celní území Společenství;"
15. V článku 251 se vkládá nový bod, který zní:
"1a. Jestliže se prokáže, že zboží bylo v celním prohlášení omylem navrženo k propuštění do některého celního režimu s povinností zaplatit dovozní clo namísto jiného zboží, zruší celní orgány platnost tohoto celního prohlášení, je-li příslušná žádost podána ve lhůtě tří měsíců od přijetí celního prohlášení a pokud
- zboží původně navržené
i) bylo použito pouze způsobem, který je povolen v jeho původním statusu, a
ii) bylo uvedeno do původního stavu
a
- zboží, které mělo být skutečně navrženo v celním prohlášení k propuštění do původně zamýšleného celního režimu,
i) by mohlo být v okamžiku podání původního celního prohlášení předloženo témuž celnímu úřadu a
ii) bylo v celním prohlášení navrženo k propuštění do celního režimu, který byl původně zamýšlen.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou celní orgány povolit prodloužení uvedené lhůty."
16. Článek 252 se nahrazuje tímto:
"Článek 252
Pokud celní orgány rozhodnou o prodeji zboží Společenství podle čl. 75 písm. b) celního kodexu, provedou jej podle postupů platných v jednotlivých členských státech."
17. V hlavě IX části I se nadpis kapitoly 1 nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 1
Obecná ustanovení".
18. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 253a
Používá-li se při některém zjednodušeném postupu počítačové zpracování dat nebo celní prohlášení vyhotovená pomocí počítačového zpracování dat, použijí se přiměřeně čl. 199 odst. 2 a 3 a články 222, 223 a 224."
19. V článku 269 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Postup podle odstavce 1 se nevztahuje na sklady typu F ani na propuštění zemědělských produktů Společenství uvedených v článcích 529 až 524 do tohoto režimu bez ohledu na typ skladu.
4. Postup podle odstavce 1 druhé odrážky se vztahuje na sklady typu B, avšak s vyloučením možnosti používat obchodní doklad.
Pokud správní doklad neobsahuje všechny údaje uvedené v příloze 37 hlavě I části B bodu 2 písm. f) podpísm. aa), musí být tyto údaje poskytnuty v žádosti o propuštění do daného režimu, která doklad provází."
20. V článku 272 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 269 odst. 3 a článku 270 se použijí přiměřeně."
21. V článku 275 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
Celní úřad příslušný k propuštění zboží do jiného celního režimu s ekonomickým účinkem, než je uskladňování v celním skladu a pasivní zušlechťovací styk, může na žádost deklaranta přijmout celní prohlášení s návrhem na propuštění do tohoto režimu, v němž chybí některé z údajů uvedených v příloze 37 nebo k němuž nejsou přiloženy některé doklady uvedené v článku 220, jestliže obsahují alespoň údaje uvedené v kolonkách 14, 21, 31, 37, 40 a 54 jednotného správního dokladu a v kolonce 44 odkaz na povolení nebo žádost v případech, kdy se použije čl. 556 odst.
22. V článku 291 se zrušuje označení odstavce 4 a dosavadní znění se stává druhým pododstavcem odstavce 3.
23. V článku 411 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jestliže se osvobození od podání celního prohlášení pro tranzitní režim Společenství celnímu úřadu odeslání vztahuje na zboží, které se přepravuje na podkladě nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR podle článků 413 až 442, určí celní orgány, jaká opatření jsou potřebná k zajištění, že listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR budou opatřeny značkou "T1" nebo "T2"."
24. V článku 434 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Celní úřad odeslání zřetelně zaznamená v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR
- značku "T1", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství,
- značky "T2", "T2ES" nebo "T2PT" podle povahy věci, jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle článku 165 celního kodexu nebo podle čl. 311 písm. b).
Značka "T2", "T2ES" nebo "T2PT" se potvrdí otiskem razítka celního úřadu odeslání.
3. Jestliže se předávací list TR vztahuje současně na velkokapacitní kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství, a na velkokapacitní kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství podle článku 165 celního kodexu a podle čl.
311 písm. b), uvede celní úřad odeslání v kolonkách vyhrazených pro úřední záznamy listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR samostatné záznamy pro velkokapacitní kontejnery podle kategorie zboží, které obsahují, a uvede pro dotyčné velkokapacitní kontejnery značku "T1" nebo případně "T2", "T2ES" nebo "T2PT".
4. Jestliže se v případě uvedeném v odstavci 3 používají soupisy, je nutno pro každou kategorii velkokapacitních kontejnerů sestavit samostatný soupis a v kolonkách listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazených pro úřední záznamy se uvede jako odkaz na tyto soupisy jejich pořadové číslo.
Kromě pořadového čísla soupisu se podle kategorie kontejnerů, na kterou se vztahuje, uvede značka "T1", "T2", "T2ES" nebo "T2PT"."
25. V čl. 482 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Příslušný orgán členského státu určení však může rozhodnout, že zboží bude dodáno přímo příjemci za podmínek, které příslušný úřad určení stanoví tak, aby mohl provést veškeré nezbytné kontroly v okamžiku dodání zboží nebo poté."
26. V článku 524 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Celní úřad vykonávající dohled povolí, aby bylo zboží Společenství skladováno spolu se zbožím, které není zbožím Společenství, v témže skladovacím zařízení, pokud tím není dotčeno řádné provádění operací."
27. Článek 529 se mění takto:
- dosavadní znění se označuje jako odstavec 1 a slova "článků 522 a 524" se nahrazují slovy "článku 522",
- doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy přijaté v rámci právní úpravy zemědělství, smí být předfinancované zboží skladováno v témže skladovacím zařízení jako jiné zboží Společenství nebo zboží, které není zbožím Společenství, na základě čl. 524 odst. 1, pouze pokud mohou být totožnost a celní status každého zboží kdykoli zjištěny."
28. V čl. 534 odst. 2 se zrušují slova:
"zejména vývozní licence a osvědčení o stanovení sazby náhrady předem podle nařízení Komise (EHS) č. 3719/88".
29. Článek 546 se nahrazuje tímto:
"Článek 546
Ustanoveními čl. 544 odst. 2 a čl. 545 odst. 2 a 4 nejsou dotčeny články 121, 122, 135 a 136 celního kodexu týkající se ukládání cla na zboží nebo výrobky propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem."
30. V čl. 552 odst. 1 se písmeno f) se mění takto:
- bod i) se nahrazuje tímto:
"i) v dotyčném období pokrývá 80 % své celkové potřeby tohoto zboží, sloužícího k zhotovení zušlechtěných výrobků na celním území Společenství, zbožím vyrobeným ve Společenství srovnatelným s dováženým zbožím ve smyslu písmene b).
Předpokladem pro použití tohoto ustanovení je, že žadatel předloží celním orgánům dostatečné důkazy, na jejichž základě mohou ověřit, že plánované zásobování zbožím vyrobeným ve Společenství lze rozumně uskutečnit.
Důkazy, které je nutné přiložit k žádosti o povolení, mohou být například kopie obchodních a správních dokladů o zásobování v předchozím referenčním období nebo o objednávkách nebo plánovaném zásobování v dotyčném období.
Aniž je dotčen čl. 87 odst. 2 celního kodexu, přezkoumají celní orgány případně na konci dotyčného období, zda byl uvedený procentní podíl skutečně dosažen (kód 7001);"
- doplňuje se nový bod, který zní:
"vi) provádí výstavbu vesmírných družic nebo jejich částí (kód 7006)."
31. V čl. 553 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
2. Domnívají-li se celní orgány, že hospodářské podmínky jsou splněny z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článku 552, udělí povolení na dobu určitou, která nesmí být delší než devět měsíců.
32. V článku 564 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Je-li povoleno měsíční seskupení pro zemědělské produkty uvedené v čl. 560 odst. 2, končí lhůty pro zpětný vývoz nejpozději posledním dnem třetího kalendářního měsíce, který následuje po povolení seskupení."
33. V článku 569 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž jsou dotčeny odstavec 2 a čl. 570 odst. 1, aby bylo možné použít náhradu rovnocenným zbožím, musí rovnocenné zboží spadat do stejného osmimístného kódu (podpoložky) kombinované nomenklatury a musí mít stejnou obchodní jakost a stejné technické charakteristiky jako dovážené zboží."
34. Článek 572 se nahrazuje tímto:
"Článek 572
1. Předčasný vývoz nelze použít pro povolení vydávaná na základě jedné nebo více hospodářských podmínek označených kódy 6201, 6202, 6301, 6302, 7004, 7005 a 7006, a jestliže žadatel není schopen prokázat, že výhody z použití předčasného vývozu plynou výhradně držiteli povolení.
2. Pokud se v rámci podmíněného systému použije předčasný vývoz, použijí se články 569 a 570 a čl. 571 odst. 2 a 3 přiměřeně.
3. Změna celního statusu ve smyslu čl. 115 odst. 3 celního kodexu se při použití předčasného vývozu uskutečňuje
- u vyvážených zušlechtěných výrobků v okamžiku přijetí vývozního celního prohlášení, jestliže dovezené zboží bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku,
- u dováženého a rovnocenného zboží v okamžiku propuštění dováženého zboží, kterého se týká celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku."
35. V čl. 577 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e) dodání, v podobě zušlechtěných výrobků, zboží použitého k výstavbě vesmírných družic a pozemního zařízení, které je součástí těchto družic, určeného pro odpalovací základny nacházející se na celním území Společenství.
Dodání tohoto pozemního zařízení se za vývoz považuje s konečnou platností až od okamžiku, kdy je mu přiděleno nové celně schválené určení jiné než propuštění do volného oběhu."
36. V článku 580 se odstavce 1, 2 a 3 nahrazují tímto:
"1. Propuštění zboží v nezměněném stavu nebo hlavních zušlechtěných výrobků do volného oběhu je možné, jestliže zúčastněná osoba prohlásí, že není schopna těmto výrobkům nebo zboží přidělit celně schválené určení, podle kterého nepodléhají dovoznímu clu, pokud jsou zaplaceny vyrovnávací úroky podle čl. 589 odst. 1.
2. Celní orgány mohou propuštění do volného oběhu povolit globálně.
Povolení se uděluje pouze v případě, že není v rozporu s jinými ustanoveními Společenství o propouštění do volného oběhu.
3. Bylo-li vydáno globální povolení propuštění do volného oběhu podle odstavce 2, může být dovážené zboží uváděno na trh Společenství ve formě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu, aniž by v tomto okamžiku již byly splněny formality pro propuštění do volného oběhu.
Zboží, které je takto uváděno na trh ve Společenství, se pouze pro účely odstavce 4 nepovažuje za zboží, kterému bylo přiděleno některé určení."
37. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 585a
1. Dovozní clo, která má být uloženo podle čl. 121 odst. 1 celního kodexu na dovážené zboží, které v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění tohoto zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku splňuje podmínky pro uplatnění zvýhodněného celního zacházení na základě jeho konečného použití, se vypočte podle sazby odpovídající tomuto konečnému použití, aniž je k uplatnění těchto opatření třeba zvláštního povolení, jsou-li splněny podmínky pro uplatňování zvýhodněného sazebního zacházení.
2. Odstavec 1 se použije pouze v případech, kdy zboží dosáhne konečného použití s nárokem na uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení ve lhůtě stanovené k tomuto účelu ustanoveními Společenství, která upravují podmínky, za nichž lze zmíněná opatření na dané zboží uplatňovat.
Tato lhůta začíná okamžikem přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Celní orgány ji mohou prodloužit, pokud zboží nedosáhlo uvedeného konečného použití v důsledku nepředvídatelných okolností, zásahu vyšší moci nebo technických požadavků vyplývajících ze zpracovatelské operace."
38. V článku 587 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jsou-li zušlechtěné výrobky propouštěny do volného oběhu a výše celního dluhu se určuje podle článku 122 celního kodexu na základě podkladů pro vyměřování cel u dováženého zboží, musí se údaje uvedené v kolonkách 15, 16, 34, 41 a 42 celního prohlášení vztahovat na dovážené zboží."
39. V čl. 589 odst. 2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
- "— kdy celní dluh vzniká v důsledku propuštění do volného oběhu na základě čl. 128 odst. 4 celního kodexu, o něž je žádáno, pokud dovozní clo týkající se daných výrobků nebylo ve skutečnosti ještě vráceno nebo prominuto."
40. V článku 591 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Výpočet se provádí metodami rozpočtení podle článků 592, 593 a 594 nebo jinou metodou, která vede ke stejnému výsledku na základě příkladů uvedených v příloze 80."
41. V článku 601 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"4. Zjednodušené postupy mohou být zavedeny pro určité trojúhelníkové obchodní toky na žádost podniků, které provádějí dostatečně velký počet předčasných vývozů.
O tento postup žádá držitel povolení u celních orgánů členského státu, ve kterém bylo toto povolení vydáno.
Tato odchylka umožňuje seskupit předčasné vývozy zušlechtěných výrobků provedené v určitém období s cílem vystavit informační list INF 5 pokrývající celkové vyvezené množství za uvedené období.
5. K žádosti se přikládají veškeré doklady nebo podklady nezbytné k posouzení žádosti.
Tyto doklady a podklady musí mimo jiné ukazovat četnost vývozů, stručnou osnovu zamýšlených postupů a údaje prokazující, že je možné ověřit splnění podmínek stanovených pro rovnocenné zboží.
6. Jakmile mají celní orgány k dispozici všechny nezbytné údaje, předají žádost spolu se svým stanoviskem Komisi.
Jakmile Komise žádost obdrží, sdělí údaje v ní obsažené členským státům.
Komise rozhodne postupem projednávání ve výboru, zda a za jakých podmínek může být povolení vydáno, a blíže určí zejména kontrolní opatření, která mají být použita k zajištění řádného provádění operací v rámci náhrady rovnocenným zbožím."
42. Článek 616 se nahrazuje tímto:
"Článek 616
1. Mají-li být výrobky nebo zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému dopravovány na celním území Společenství, uskutečňuje se jejich doprava buď v režimu vnitřního tranzitu Společenství, nebo v souladu s dopravními postupy stanovenými v odstavci 3 a v článcích 617 až 623.
2. Doklad o vnitřním tranzitu nebo jemu rovnocenný doklad musí obsahovat poznámky uvedené v článku 610.
3. Jsou-li tyto dopravní postupy povoleny, musí to být uvedeno v povolení.
V tomto případě nahrazují dopravní postupy stanovené v tranzitním režimu Společenství.
Jestliže se zboží nebo výrobky dopravují mezi dvěma držiteli povolení, musí být možnost této přepravy stanovena v obou povoleních.
Tyto dopravní postupy se povolí pouze v případě, že držitel povolení vede nebo nechává vést evidenci aktivního zušlechťovacího styku uvedenou v čl. 556 odst. 3."
43. V čl. 621 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) zjednodušení formalit stanovených v článku 619, pokud vytvořený systém zaručuje sdělování informací stejně jako systém uvedený v příloze 83 a splnění formalit pomocí obchodního nebo správního dokladu."
44. Článek 624 se nahrazuje tímto:
"Článek 624
Postupy pro propuštění do volného oběhu v systému navracení se vztahují na dovážené zboží, včetně zboží dovezeného v rámci náhrady rovnocenným zbožím bez předčasného vývozu. V posledním uvedeném případě jde o propuštění do volného oběhu s osvobozením od dovozního cla."
45. V článku 634 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Výpočet se provádí metodami rozpočtení podle článků 635, 636 a 637 nebo jinou metodou, která vede ke stejnému výsledku na základě příkladů uvedených v příloze 80."
46. V článku 640 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V případě použití zjednodušených postupů pro propuštění do volného oběhu v systému navracení nebo pro vývoz se jedná o celní prohlášení uvedená v odst. 1 písm. f) až j) a doklady ve smyslu čl. 76 odst. 3 celního kodexu."
47. Článek 645 se nahrazuje tímto:
"Článek 645
Jestliže se zušlechtěné výrobky získané v systému navracení z operací aktivní hozušlechťovacího styku odesílají k jinému celnímu úřadu v režimu vnějšího tranzitu Společenství (který může sloužit jako odůvodnění žádosti o vrácení cla) a jestliže byla na tyto výrobky podána žádost o nové povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku, použijí pověřené orgány, které mají udělit toto nové povolení, informační list INF 1 uvedený v článku 611, aby stanovily výši dovozního cla, které se má případně uložit, nebo výši případně vzniklého celního dluhu."
48. V článku 646 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Informační list INF 7 uvedený v odstavci 1 se použije, jsou-li zušlechtěné výrobky vyrobené v systému navracení, aniž je podána žádosti o vrácení cla, dopraveny k celnímu úřadu, který ukončuje daný režim a který není uveden v povolení, a tam obdrží v nezměněném stavu nebo v důsledku řádně schválených zpracovatelských operací některé celní určení uvedené v čl. 128 odst. 1 celního kodexu, které umožňuje vrácení nebo prominutí cla. Celní úřad, u nějž zušlechtěné výrobky obdržely toto určení, vystaví na žádost zúčastněné osoby případně informační list INF 7."
49. V článku 647 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Informační list INF 7 předkládá zúčastněná osoba současně s celním prohlášením použitým k přidělení požadovaného určení."
50. V čl. 648 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) informace uvedené v příloze 85 o každém povolení, přesahuje-li hodnota dováženého zboží na jednoho zušlechťovatele a kalendářní rok hranice stanovené v čl. 552 odst. 1 písm. a) bodě v); sdělení není potřebné, jestliže bylo povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku uděleno na základě hospodářských podmínek, které jsou označeny kódy 6106, 6107, 6201, 6202, 6301, 6302, 6303, 7004, 7005 nebo 7006.
Tyto informace musí být rovněž sděleny, pokud byly hospodářské podmínky znovu posuzovány pro účely časově neomezeného povolení nebo pokud byly provedeny následné změny v informacích týkajících se již vydaných povolení.
Pokud jde o výrobky uvedené v čl. 560 odst. 2, je však nutné sdělit informace o každém povolení bez ohledu na to, jaká je hodnota těchto výrobků a jaký kód se používá pro označení hospodářských podmínek;".
51. Článek 674 se nahrazuje tímto:
"Článek 674
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) učební pomůcky a vědecké přístroje;
b) náhradní díly a příslušenství k výše uvedenému zboží;
c) nástroje zvlášť určené pro údržbu, kontrolu, seřizování nebo opravu tohoto zboží.
2. "Učebními pomůckami" se rozumějí veškeré předměty, zejména modely, nástroje, přístroje a stroje, určené k využití výhradně pro účely výuky a odborného vzdělávání.
Seznam zboží, které se považuje za učební pomůcky, je obsažen v příloze 91.
Ilustrativní seznam jiného zboží dováženého v souvislosti se vzdělávací, vědeckou nebo kulturní činností je obsažen v příloze 91a.
3. "Vědeckými přístroji" se rozumějí veškeré předměty, zejména modely, nástroje, přístroje a stroje, určené k využití výhradně pro účely vědeckého výzkumu nebo výuky.
4. Do režimu dočasného použití podle odstavce 1 se učební pomůcky a vědecké přístroje, náhradní díly, příslušenství a nástroje propouštějí za podmínky,
a) že je dovážejí schválená zařízení a jsou používány výhradně pod dohledem a na zodpovědnost těchto zařízení;
b) že jsou používány k neobchodním účelům;
c) že jsou dováženy v množství přiměřeném svému určení;
d) že zůstávají po dobu svého setrvání na celním území Společenství ve vlastnictví osob usazených mimo toto celní území.
5. Doba, po kterou mohou učební pomůcky nebo vědecké přístroje setrvat v režimu dočasného použití, činí dvanáct měsíců."
52. Článek 675 se zrušuje.
53. Článek 680 se mění takto:
- dosavadní znění se označuje jako odstavec 1 a písmena c) a f) se nahrazují tímto:
"c) speciální nářadí a nástroje, které jsou bezúplatně poskytovány osobě usazené na celním území Společenství a které jsou určeny k výrobě zboží, jež má být zcela vyvezeno, za podmínky, že toto speciální nářadí a nástroje zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
f) vzorky, tj. předměty, které jsou ukázkou určité skupiny již vyráběného zboží nebo zboží, jehož výroba je zamýšlena, s výjimkou totožných předmětů přivezených stejnou osobou nebo odeslaných stejnému příjemci v množství, které ve svém celku nepředstavuje vzorek v rámci běžných obchodních zvyklostí.";
- doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Do režimu dočasného použití zmíněného v odstavci 1 se
a) zboží uvedené v písmenech a), b), c) a f) zmíněného odstavce propouští, pokud je ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
b) vzorky uvedené v písmenu f) zmíněného odstavce propouštějí, jsou-li dovezeny výhradně pro účely vystavování nebo předvádění na celním území Společenství s cílem získání objednávek obdobného zboží, které bude dovezeno na toto území.
Po dobu, po kterou jsou na celním území Společenství nesmějí být prodávány ani využity k obvyklému použití, vyjma pro účely předvádění, ani použity jakýmkoli jiným způsobem."
54. V článku 684 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Za tímto účelem se rozumí:
a) "cestujícím" každá osoba zmíněná v čl. 236 písm. a) bodě 1;
b) "předměty osobní potřeby" veškeré nové nebo použité předměty, které může cestující, se zřetelem na všechny okolnosti cesty, během ní rozumně potřebovat pro osobní použití, s výjimkou jakéhokoli zboží dováženého k obchodním účelům;
c) "zbožím dováženým ke sportovním účelům" se považují sportovní a jiné předměty určené k použití cestujícími při sportovních závodech nebo přehlídkách nebo pro trénink na celním území Společenství.
3. Předměty osobní potřeby musí být zpětně vyvezeny nejpozději v okamžiku, kdy osoba, která je dovezla, opouští celní území Společenství.
Doba, po kterou může zboží dovážené ke sportovním účelům setrvat v režimu dočasného použití, činí dvanáct měsíců.
4. Ilustrativní seznam tohoto zboží je obsažen v příloze 92."
55. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 684a
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouští turistický propagační materiál.
2. "Turistickým propagačním materiálem" se rozumí zboží, jehož účelem je povzbudit veřejnost k návštěvě cizích zemí, a zejména účastnit se tam kulturních, náboženských, turistických, sportovních nebo profesních setkání nebo akcí.
3. Ilustrativní seznam tohoto zboží je obsažen v příloze 93."
56. Článek 685 se nahrazuje tímto:
"Článek 685
1. Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí živá zvířata všech druhů a příslušenství, které se dovážejí pro účely uvedené v příloze 93a.
2. Do režimu dočasného použití zmíněného v odstavci 1 se
a) zvířata propouštějí, pokud jsou ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Společenství;
b) příslušenství propouští, pokud je ve vlastnictví osoby usazené v příhraniční oblasti sousedící s celním územím Společenství;
c) tažná zvířata a příslušenství, pokud je dováží osoba usazená v příhraniční oblasti sousedící s celním územím Společenství k obhospodařování pozemků na celním území Společenství, jež zahrnuje provozování zemědělské nebo lesnické činnosti, například odkornění nebo přepravu dřeva, nebo chov ryb.
3. "Příhraniční oblastí" se rozumí, aniž jsou dotčeny platné související úmluvy, pásmo, jehož hranice prochází ve vzdálenosti nejvýše 15 kilometrů od státní hranice vzdušnou čarou.
Za součást tohoto pásma se považují i obce, jejichž území se v něm nacházejí jen zčásti, aniž jsou dotčeny případné odchylky v této věci."
57. V článku 689 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Po uplynutí lhůty pro setrvání zboží propuštěného do režimu dočasného použití podle tohoto článku může být tomuto zboží přiděleno nové celně schválené určení nebo může být propuštěno do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla.
Je-li nutné určit clo, které se vyměřuje v rámci částečného osvobození od cla, bere se v úvahu datum, kdy bylo zboží propuštěno do režimu dočasného použití podle odstavce 1."
58. V článku 694 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Při udělení povolení stanoví určené celní orgány lhůtu, ve které musí být dováženému zboží přiděleno celně schválené určení, s ohledem jednak na lhůty podle čl. 140 odst. 2 celního kodexu a článků 674, 675, 679, 681, 682 a 684 a jednak na dobu potřebnou pro dosažení účelu režimu dočasného použití."
59. Článek 698 se nahrazuje tímto:
"Článek 698
1. Pro předměty osobní potřeby cestujících a zboží dovážené ke sportovním účelům podle článku 684 se povoluje režim dočasného použití bez písemné žádosti nebo povolení.
V tomto případě se projev vůle podle článku 233 považuje za žádost o povolení režimu dočasného použití a nečinnost celních orgánů za povolení.
2. Na výslovnou žádost celních orgánů a jedná-li se o vysoké částky dovozního cla a jiných poplatků, se odstavec 1 nevztahuje na předměty osobní potřeby."
60. V článku 699 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V případech, kdy se používá článek 697, se karnet ATA k propuštění zboží do režimu dočasného použití předkládá u kteréhokoliv pověřeného vstupního celního úřadu.
Vstupní celní úřad pak jedná jako celní úřad příslušný pro propuštění zboží do režimu dočasného použití.
Jestliže však
a) pověřený vstupní celní úřad není schopen ověřit, zda jsou splněny všechny podmínky pro povolení tohoto režimu, nebo
b) vstupní celní úřad není pověřen jednat jako celní úřad příslušný pro propuštění zboží do tohoto režimu,
umožní tento úřad dopravu zboží k celnímu úřadu určení, který je schopen ověřit splnění těchto podmínek, na podkladě karnetu ATA jako tranzitního dokladu."
61. Článek 700 se nahrazuje tímto:
"1.
Pro účely článku 88 celního kodexu je propuštění do režimu dočasného použití podmíněno zajištěním celního dluhu.
2. Odchylně od odstavce 1 jsou případy, v nichž nelze pro propuštění do režimu dočasného použití vyžadovat zajištění celního dluhu, uvedeny v příloze 97."
62. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 700a
1. Pro účely čl. 691 odst. 2 písm. b) a 692 odst. 2 se zajištění celního dluhu poskytuje u celního úřadu, který vydal povolení režimu dočasného použití, aby byla zajištěno zaplacení celního dluhu a jiných poplatků, které mohou k danému zboží vzniknout.
2. Je-li povolení vydáváno na základě článku 692 pomocí zjednodušených postupů stanovených v článku 713 a zboží má být použito ve více členských státech, držitel celního režimu na tuto skutečnost celní úřad upozorní.
3. Zajištění uvolní celní úřad, který vydal povolení, jakmile celní úřad, který původně potvrdil informační list zmíněný v čl. 715 odst. 3, obdrží za podmínek stanovených v čl. 716 odst. 2 kopii tohoto informačního listu potvrzenou úřadem, který ukončuje daný celní režim, doprovázenou
- buď výtiskem 3 celního prohlášení pro zpětný vývoz, nebo
- kopií dokladu, na jehož podkladě bylo zboží přiděleno jiné celně schválené určení, a není-li k dispozici, uspokojivým prokázáním celním orgánům, že zboží bylo přiděleno jiné celně schválené určení."
63. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 710a
Je-li zboží propuštěno do volného oběhu v jiném členském státě, než ve kterém bylo propuštěno do režimu dočasného použití, vybere členský stát, který je propustil do volného oběhu, dovozní clo uvedené v informačním listu INF 6, stanoveném v čl. 715 odst. 3, způsoby uvedenými v tomto informačním listu."
64. V článku 712 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Odchylně od odstavce 1, probíhá doprava zboží propuštěného do režimu dočasného použití na podkladě karnetu ATA na celním území Společenství bez dalších celních formalit až do splnění formalit pro ukončení tohoto režimu.
Článek 452 se použije přiměřeně."
65. V oddílu 2 kapitoly 5 v části II hlavě III se doplňuje nový pododdíl, který zní:
"Pododdíl 9
Obnovení karnetů ATA
Článek 716a
1. Pokud se předpokládá, že operace dočasného použití překročí dobu platnosti karnetu ATA, protože držitel není schopen zboží zpětně vyvézt, může vydávající sdružení vydat náhradní karnet.
Držitel vrátí původní karnet vydávajícímu sdružení.
2. Náhradní karnet se předkládá celnímu úřadu, v jehož působnosti se nalézá místo, kde je zboží umístěno.
Ten provede tyto formality:
a) zruší původní karnet, prostřednictvím útržkového listu o zpětném vývozu, a vrátí jej neprodleně původnímu celnímu úřadu dočasného dovozu;
b) převezme náhradní karnet a ponechá si dovozní útržkový list, přičemž nejprve na tento útržkový list zaznamená lhůtu pro zpětný vývoz uvedenou na původním karnetu, jjí případné prodloužení a číslo původního karnetu.
3. Při ukončení režimu dočasného použití provede celní úřad zpětného vývozu formality stanovené v čl. 706 odst. 3 s využitím útržkového listu o zpětném vývozu náhradního karnetu, který neprodleně vrátí celnímu úřadu, který převzal náhradní karnet.
4. K vydávání náhradních karnetů jsou příslušná vydávající sdružení.
Jestliže uplyne doba platnosti karnetu ATA, držitel není schopen zboží zpětně vyvézt a vydávající sdružení odmítne vydat náhradní karnet, vyžadují celní orgány splnění celních formalit stanovených v článcích 691 až 702."
66. V čl. 719 odst. 10 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) může vozidlo k soukromému použití propuštěné do režimu dočasného použití příležitostně využívat fyzická osoba usazená na celním území Společenství, jestliže jedná na účet a podle pokynů držitele celního režimu, který se sám na tomto celním území zdržuje."
67. V čl. 747 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) seznam celních úřadů, které jsou pověřeny přijímat celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu dočasného použití, pokud se použijí články 695, 696, 697 a 699."
68. V části IV hlavě II se nadpis kapitoly 3 nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 3
Zboží ve zvláštním postavení".
69. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 867a
1. Zboží, které není zbožím Společenství, přenechané ve prospěch státu, zajištěné nebo zabavené se považuje za propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu.
2. Zboží zmíněné v odstavci 1 mohou celní orgány prodat pouze za podmínky, že kupující okamžitě splní formality k přidělení celně schváleného určení.
Je-li zboží prodáváno za cenu zahrnující dovozní clo, považuje se prodej za rovnocenný propuštění do volného oběhu a celní orgány samy vypočítají a zaúčtují clo.
V těchto případech se prodej provádí postupy platnými ve členských státech.
3. Pokud se celní správa rozhodne naložit se zbožím zmíněným v odstavci 1 jinak než je prodat, okamžitě splní formality, aby mu přidělila některé celně schválené určení uvedené v čl. 4 bodě 15 písm. a), b), c) a d) celního kodexu."
70. Vkládá se příloha 6a obsažená v příloze 3 tohoto nařízení.
71. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou 4 tohoto nařízení.
72. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou 5 tohoto nařízení.
73. První strana přílohy 39 se nahrazuje přílohou 6 tohoto nařízení.
74. Příloha 52 se nahrazuje přílohou 7 tohoto nařízení.
75. Příloha 53 se nahrazuje přílohou 8 tohoto nařízení.
76. Příloha 56 se nahrazuje přílohou 9 tohoto nařízení.
77. V příloze 67/B se druhá strana přílohy k žádosti o povolení k režimu aktivního zušlechťovacího styku (hospodářské důvody) nahrazuje přílohou 10 tohoto nařízení.
78. Příloha 77 se mění v souladu s přílohou 11 tohoto nařízení.
79. Příloha 79 se mění v souladu s přílohou 12 tohoto nařízení.
80. Vkládají se přílohy 91a a 93a obsažené v přílohách 13 a 14 tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušují se tato nařízení:
- nařízení Rady (EHS) č. 2955/85 ze dne 22. října 1985, kterým se pro členské země Sdružení zemí jihovýchodní Asie, členské země Středoamerického společného trhu a země, které podepsaly Cartagenskou dohodu (Andská skupina), zavádí odchylka od nařízení (EHS) č. 3749/83 o definici pojmu původních produktů pro účely uplatňování celních preferencí Evropského hospodářského společenství na některé produkty z rozvojových zemí [3],
- nařízení Komise (EHS) č. 1592/93 ze dne 22. června 1993, kterým se stanoví podmínky pro uplatnění celních koncesí stanovených v ujednání mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švédským královstvím o obchodu s alkoholickými nápoji na vodku podpoložek KN 22089031 a 22089053 dováženou do Společenství [4].
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3675/93 ze dne 20. prosince 1993 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o vztazích v oblasti rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že Kanada je důležitým partnerem Evropského společenství, s nímž by měly být udržovány dobré vztahy v odvětví rybolovu; že by tedy měl být vytvořen rámec pro vzájemnou spolupráci s cílem podporovat účinné zachovávání a využívání rybolovných zdrojů v severozápadním Atlantiku na dlouhodobém základě; že v souvislosti s tím se obě strany dohodly na aspektech, ke kterým je třeba přihlížet v jejich vztazích v oblasti rybolovu;
vzhledem k tomu, že Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o vztazích v oblasti rybolovu by měla být schválena;
vzhledem k tomu, že obě strany mají v úmyslu provádět zvláštní opatření pro spolupráci stanovená v memorandu o porozumění, které je připojeno k výměně dopisů podle Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, jejímiž jsou signatáři a podle Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku, jejímiž jsou smluvními stranami; že by tedy mělo být jasně vyjádřeno, že Komise je zmocněna vést za tímto účelem jednání v souladu se směrnicemi o projednávání stanovenými dne 15. prosince 1992;
vzhledem k tomu, že vztahy mezi stranami v odvětví rybolovu jsou založeny zejména na přístupu k přebytkovým zdrojům v kanadských vodách;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena zvláštní ustanovení pro ukončení spolupráce, pokud ji Společenství nebude schopno v důsledku zvláštních okolností zachovat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o vztazích v oblasti rybolovu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů, jejíž nedílnou součástí je memorandum o porozumění, se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Článek 3
Komise, které je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, vede konzultace mezi Společenstvím a vládou Kanady podle bodu I písm. d), e), g) a h) a bodu II memoranda o porozumění.
Článek 4
1. V případě potíží předloží Komise, podle ustanovení bodu IV písm. d) memoranda o porozumění, Radě a členským státům bezodkladně zprávu spolu se svým stanoviskem s tím, že podmínky pro vypovězení dohody jsou splněny.
Do 10 dnů od předložení stanoviska Radě může kterýkoliv členský stát přednést záležitost v Radě.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnout o neukončení dohody.
Pokud není rozhodnuto o neukončení do jednoho měsíce po předložení stanoviska Radě, nebo pokud některý členský stát nepřednese záležitost v Radě ve výše uvedené lhůtě 10 dnů, Komise dohodu vypoví.
2. Komise oznámí jménem Společenství vypovězení dohody ve formě výměny dopisů v souladu s bodem IV písm. e) memoranda o porozumění.
Článek 5
1. Rozhodne-li se vláda Kanady v souladu s bodem III písm. b) memoranda o porozumění nabídnout Společenství rybolovná práva k přebytkovým zdrojům ve své rybolovné oblasti, Rada přijme kvalifikovanou většinou do dvou měsíců po obdržení této nabídky rozhodnutí o rozdělení mezi členské státy.
2. Vlastník nebo provozovatel plavidla členského státu provádějícího rybolov nebo jiné činnosti podle bodu III písm. c) memoranda o porozumění poskytne příslušným úřadům Společenství informace, které mohou být požadovány podle uvedeného bodu, který se týká rybích produktů nebo produktů rybolovu z odlovů nebo jinak získaných.
Podrobnější pravidla pro provádění ustanovení tohoto odstavce se přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 18 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení systému Společenství pro rybolov a akvakulturu [1].
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3680/93 ze dne 20. prosince 1993, kterým se stanoví určitá opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů v oblasti upravené předpisy, jak je definována v úmluvě o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která obsahuje zásady a pravidla pro zachovávání a řízení živých zdrojů ve výlučných hospodářských zónách pobřežních států a na volném moři;
vzhledem k tomu, že úmluva o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku, dále jen "úmluva NAFO", byla schválena Radou v nařízení (EHS) č.
3179/78 [2] a vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1979; že definovaná oblast upravená předpisy představuje tu část oblasti podle úmluvy, která leží mimo oblasti, jež spadají pod rybářskou jurisdikci pobřežních států;
vzhledem k tomu, že úmluva NAFO stanoví vhodný rámec pro zachování a řízení rybolovných zdrojů v oblasti upravené předpisy, aby bylo dosaženo jejich optimálního využívání; že se smluvní strany za tímto účelem zavazují, že budou provádět společná opatření;
vzhledem k tomu, že na základě dostupných vědeckých stanovisek by měl být odlov určitých druhů v určitých částech oblasti upravené předpisy omezen; že v souladu s článkem 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 je na Radě, aby pro jednotlivé populace nebo skupiny populací stanovila celkové přípustné odlovy (TAC), podíl Společenství a zvláštní podmínky, za nichž musí být odlov prováděn, a aby podíl Společenství rozdělila mezi členské státy;
vzhledem k tomu, že pro zajištění ochrany a vyváženého využívání rybolovných zdrojů musejí být stanovena technická opatření pro zachování zdrojů, která se týkají zejména velikosti ok sítí, míry vedlejších úlovků a povolené velikosti ryb;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby bylo umožněno kontrolovat odlov v oblasti upravené předpisy a zároveň doplnit kontrolní opatření stanovená v nařízení (EHS) č. 2847/93 [3], měla by se definovat určitá zvláštní kontrolní opatření, zejména pro prohlášení o úlovcích, sdělování údajů, uchovávání nepovolených sítí a pro údaje a pomoc při skladování a zpracování úlovků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Plavidla Společenství, která operují v oblasti upravené předpisy a na jejichž palubě se nacházejí ryby ze zdrojů v uvedené oblasti, tak činí v souladu s cíli a zásadami úmluvy NAFO.
2. S cílem zajistit pomocí společných opatření smluvních stran racionální ochranu a řízení rybolovných zdrojů v oblasti upravené předpisy, aby bylo dosaženo jejich optimálního využití, toto nařízení stanoví:
- omezení odlovu,
- technická opatření pro zachovávání,
- opatření pro mezinárodní kontrolu,
- ustanovení týkající se zpracování a přenosu určitých vědeckých a statistických údajů.
Článek 2
Účast Společenství
1. Členské státy předají Komisi seznam všech plavidel registrovaných v jejich přístavech nebo plujících pod jejich vlajkou, která se hodlají zúčastnit rybolovných činností v oblasti upravené předpisy, a to alespoň třicet dnů před plánovaným zahájením této činnosti nebo případně nejpozději do dvaceti dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Zaslané informace musejí uvádět:
a) název plavidla;
b) úřední registrační číslo plavidla přidělené příslušnými vnitrostátními orgány;
c) domovský přístav plavidla;
d) jméno vlastníka nebo nájemce plavidla;
e) prohlášení, že byly veliteli předány kopie ustanovení platných v oblasti upravené předpisy;
f) hlavní druhy ryb, které plavidlo v oblasti upravené předpisy loví;
g) podoblasti, ve kterých bude plavidlo rybolov pravděpodobně provádět.
Článek 3
Omezení odlovu
Pro rok 1994 se odlov druhů uvedených v příloze I tohoto nařízení rybářskými plavidly, která jsou registrována v přístavech členských států nebo plují pod jejich vlajkou, omezuje u jednotlivých divizí oblasti upravené předpisy uvedených v příloze I na kvóty stanovené v uvedené příloze.
Článek 4
Technická opatření
1. Velikosti ok
2. Připevňování přídavných zařízení k sítím
3. Vedlejší úlovky
Vedlejší úlovky druhů uvedených v příloze I, u nichž nebyly Společenstvím určeny žádné kvóty pro část oblasti upravené předpisy a které byly v této části získány při cíleném rybolovu:
- jednoho či více druhů uvedených v příloze I nebo
- jednoho či více druhů jiných než uvedených v příloze I,
nesmějí u každého z druhů na palubě přesáhnout 2500 kg nebo 10 % z hmotnosti veškerých ryb na palubě, pokud je toto množství větší.
Nicméně v části oblasti upravené předpisy, ve které je cílený rybolov určitých druhů zakázán, nesmějí vedlejší úlovky jednotlivých druhů uvedených v příloze I přesáhnout 1250 kg nebo 5 %.
4. Minimální velikost ryb
Článek 5
Kontrolní opatření
1. Kromě dodržování článků 6, 8, 11 a 12 nařízení (EHS) č. 2847/93 jsou velitelé plavidel povinni zapisovat do lodního deníku údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení.
V souladu s článkem 15 uvedeného nařízení musejí členské státy rovněž informovat Komisi o úlovcích druhů, na které se žádné kvóty nevztahují.
2. Při cíleném rybolovu jednoho nebo více druhů uvedených v příloze II nesmějí plavidla vézt sítě s oky menšími, než jak stanoví čl. 4 odst. 1.
Nicméně plavidla, která během téže výpravy provádějí rybolov i v jiných oblastech než v oblasti upravené předpisy, mohou mít takové sítě na palubě za předpokladu, že jsou tyto sítě pevně převázány a uloženy a nejsou k dispozici pro okamžité použití, jinými slovy:
a) sítě nejsou připevněny pomocí třmenů k okrajům paluby ani ke svým vytahovacím nebo vlečným kabelům a lanům;
b) sítě převážené na palubě či nad ní musejí být pevně přivázány k části lodní nástavby.
3. Velitelé plavidel, která plují pod vlajkou některého členského státu nebo jsou registrována v jednom z jeho přístavů, jsou v souvislosti s úlovky druhů uvedených v příloze I povinni:
a) vést lodní deník, ve kterém je uveden souhrnný odlov podle jednotlivých druhů ryb a zpracované produkce nebo
b) plán skladování zpracované produkce, ze kterého je patrné, kde jsou jednotlivé druhy ryb ve skladu umístěny.
Velitelé plavidel musejí poskytnout potřebnou pomoc, aby množství uvedená v lodním deníku a objemy zpracované produkce uložené na palubě mohly být ověřeny.
Článek 6
Statistické a vědecké údaje
1. Za účelem získávání údajů o zeměpisných a sezónních koncentracích nedospělého platýse drsného a platýse zlatého v divizi 3LNO v oblasti upravené předpisy:
a) poskytnou členské státy na základě příslušných zápisů v lodním deníku, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1, měsíční statistické údaje o nominálních odlovech a výmětech, rozčleněné podle jednotkových oblastí ne větších než 1o zeměpisné šířky na 1o zeměpisné délky;
b) budou poskytnuty měsíční údaje o délce vzorků ulovených ryb, a to jak pro nominální odlovy, tak pro výmět, spolu s údaji o četnosti namátkových měření, rozčleněné jako údaje uvedené v písm. a).
2. Pro posouzení účinků vedlejších úlovků tresky obecné na rybolov okouníka a platýse v oblasti Flemish Cap:
a) členské státy kromě běžných zpráv poskytnou na základě příslušných zápisů v lodním deníku, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1, měsíční statistické údaje o výmětech tresky obecné, k jejímuž odlovu došlo při rybolovu okouníka a platýse ve výše uvedené oblasti;
b) budou poskytnuty měsíční údaje o délce vzorků tresky obecné, k jejímuž odlovu došlo při rybolovu okouníka a platýse ve výše uvedené oblasti, a to pro každý z obou uvedených druhů rybolovu, přičemž každý vzorek musí být doplněn údajem o hloubce.
3. Vzorky pro měření délky se odebírají ze všech částí příslušného úlovku každého z příslušných druhů ryb takovým způsobem, aby byl denně z každého prvního vytažení sítě odebrán nejméně jeden statisticky významný vzorek.
Délka ryby se měří od předního konce hlavy až ke konci ocasní ploutve.
Pro účely stanovené v odstavcích 1 a 2 se vzorky pro měření délky odebrané metodou popsanou v tomto nařízení považují za reprezentativní pro všechny úlovky příslušných druhů.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3690/93 ze dne 20. prosince 1993 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musejí být obsaženy v licencích k rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k tomu, že za účelem přispění ke zlepšení úpravy využívání zdrojů a jeho transparentnosti článek 5 nařízení (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] stanoví zavedení všeobecného režimu licencí k rybolovu;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4] stanoví mimo jiné pravidla pro kontrolu opatření na zachování a řízení zdrojů; že by měl být tento rámec doplněn;
vzhledem k tomu, že režim Společenství musí stanovit pravidla týkající se nejnutnějších údajů, které by měly být pro každé rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu obsaženy v licencích k rybolovu;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit, aby byly v licencích k rybolovu uváděny údaje o identifikačních a technických charakteristických znacích rybářských plavidel;
vzhledem k tomu, že údaje obsažené v licencích k rybolovu by měly vyhovovat charakteristickým znakům stanoveným v nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [5], a měly odpovídat pravidlům stanoveným v nařízení Komise (EHS) č. 1381/87 ze dne 20. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel [6]; že by měly tyto údaje odpovídat údajům poskytnutým v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 163/89 ze dne 24. ledna 1989 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [7];
vzhledem k tomu, že by členské státy měly přijmout ustanovení, která příslušným orgánům umožní kdykoli zkontrolovat údaje obsažené v licencích k rybolovu;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata ustanovení umožňující spolupráci uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno buď přechodné období na vydání licencí k rybolovu formou dokladů, nebo odchylka z povinnosti ponechat licence na palubě, týkající se některých kategorií plavidel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zavádí se režim Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, jež musí být obsaženy v licencích k rybolovu uvedených v článku 5 nařízení (EHS) č. 3760/92.
2. Všechna rybářská plavidla Společenství jsou povinna vlastnit licenci k rybolovu, která je vázána na konkrétní plavidlo.
3. Licence musí být uložena na plavidle.
4. Rybářským plavidlům, kterým nebyla udělena licence, případně jim byla licence odebrána či pozastavena, se zakazuje lovit, mít na palubě, překládat nebo vykládat ryby na břeh.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení obsahuje "licence k rybolovu pro plavidla Společenství" alespoň osvědčení vydané členským státem vlajky obsahující údaje o identifikaci,technických charakteristických znacích a vybavení rybářského plavidla Společenství, jak je uvedeno v příloze.
Článek 3
Členský stát vlajky vydává a spravuje licence k rybolovu pro rybářská plavidla plující pod jeho vlajkou, za dodržování článku 11 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 4
1. Členský stát vlajky zajistí, aby údaje o identifikaci, technických charakteristických znacích a vybavení každého plavidla plujícího pod jeho vlajkou byly správné a odpovídaly údajům obsaženým v rejstříku rybářských plavidel Společenství uvedeném v nařízení (EHS) č. 163/89.
2. Členský stát vlajky přijme nezbytná opatření, aby umožnil příslušným kontrolním orgánům kdykoli kontrolovat údaje uvedené v odstavci 1.
Článek 5
Členský stát vlajky dočasně nebo trvale pozastaví licence k rybolovu plavidel, která jsou dočasně odstavena z provozu a odebere licence k rybolovu plavidlům, která jsou trvale odstavena z rybolovných činností.
Článek 6
Členský stát vlajky doplní záznam(-y), který(-é) sestavil v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 163/89, aby sjednotil všechny údaje o licencích k rybolovu, které vystavil plavidlům plujícím pod jeho vlajkou.
Článek 7
1. Členské státy vlajky určí pro vydávání licencí k rybolovu příslušné orgány a učiní příslušná opatření, aby zajistily účinnost režimu.
2. Členské státy vlajky oznámí ostatním členským státům a Komisi název a adresu příslušných orgánů uvedených v odstavci 1.
Informují Komisi o opatřeních učiněných na vnitrostátní úrovni nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a co nejdříve v případě jakýchkoli změn.
Článek 8
1. Členské státy předají Komisi údaje obsažené v záznamech uvedených v článku 6 v souladu s postupy uvedenými v nařízení (EHS) č. 163/89.
2. Příslušné orgány členského státu vlajky potvrdí na žádost kontrolních orgánů jiného státu, které ve vodách pod jejich jurisdikcí kontrolují plavidlo, informace uvedené v článku 4.
Žádost o poskytnutí údajů může být rovněž adresována Komisi.
Článek 9
Rada přijme nejpozději do 31. prosince 1994 rozhodnutí o Komisí navrhovaných ustanoveních týkajících se licencí k rybolovu použitelných pro rybářská plavidla Společenství a pro plavidla plující pod vlajkou třetí země a vyvíjející činnost v rybolovných oblastech Společenství, na jejichž činnost se vztahují opatření upravující využívání některých zdrojů.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. ledna 1994.
Použije se ode dne 1. ledna 1995.
Členské státy však mohou do 1. ledna 1996 přiznat odchylky z povinnosti uvedené v čl. 1 odst. 3 pro plavidla, která plují pod jejich vlajkou a provádějí svoji činnost výhradně v mořských vodách pod jejich jurisdikcí.
Členské státy mohou přiznat odchylky ze stejné povinnosti plavidlům o celkové délce nižší než 10 metrů, která plují pod jejich vlajkou a vykonávají svou činnost výhradně v mořských vodách pod jejich jurisdikcí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EHS) č. 3696/93 ze dne 29. října 1993 o statistické klasifikaci produkce podle činností (CPA) v Evropském hospodářském společenství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že fungování vnitřního trhu vyžaduje vytvoření statistických norem pro sběr, předávání a zveřejňování statistických údajů členských států a Společenství, aby podniky, finanční instituce, úřady a všechny ostatní hospodářské subjekty působící na společném trhu měly k dispozici spolehlivé a srovnatelné statistické údaje;
vzhledem k tomu, že tyto informace jsou nutné k tomu, aby podniky mohly hodnotit svou konkurenceschopnost a orgány Společenství mohly zabraňovat narušování hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že poskytování integrovaných informací spolehlivě, rychle, pružně a tak podrobně, jak si to vyžaduje řízení vnitřního trhu, je možné jen v případě, že členské státy budou používat klasifikace produkce podle činností navazující na klasifikaci Společenství,
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit, že z důvodů vlastních potřeb mohou členské státy zachovat ve svých klasifikacích dodatečné členění vycházející z klasifikace produkce podle činností uvnitř Evropského hospodářského společenství, nebo do nich takové dodatečné členění vložit;
vzhledem k tomu, že mezinárodní slučitelnost hospodářských statistik vyžaduje, aby členské státy a orgány Společenství používaly klasifikace produkce podle činností, které přímo navazují na Centrální klasifikací produkce Organizace spojených národů (CPC);
vzhledem k tomu, že klasifikace produkce podle činností ve Společenství musí navazovat na klasifikaci ekonomických činností ve Společenství (NACE rev. 1);
vzhledem k tomu, že uspořádání klasifikace produkce stejným způsobem jako klasifikace výrobních činností zabrání nadměrnému výskytu systémů kodifikace bez vzájemné návaznosti a umožňuje identifikaci podle jednotlivých výrobců na daných trzích;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vytvořit referenční rámec umožňující srovnávat statistické údaje o produkci, spotřebě, zahraničním obchodu a dopravě;
vzhledem k tomu, že používání klasifikace produkce podle činností uvnitř Společenství vyžaduje, aby při veškerých otázkách spojených s uplatňováním tohoto nařízení, především výkladu této klasifikace, méně závažnými úpravami, redakcí a aktualizací vysvětlivek k ní se vztahujícím, byl Komisi nápomocen řídící výbor, konkrétně Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [4];
vzhledem k tomu, že v rámci tohoto nařízení je třeba stanovit pro všechny členské státy jednotné kódy obsahující stejné popisy produkce a odpovídající alfanumerický kód;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby obsah jednotlivých kategorií klasifikace produkce podle činností ve Společenství byl vykládán jednotně ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že vytvoření jednotné klasifikace produkce podle činností vyžaduje přechodné období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Účelem tohoto nařízení je zavést klasifikaci produkce podle činností ve Společenství s cílem zajistit srovnatelnost klasifikací jednotlivých států s klasifikací Společenství, a tím i srovnatelnost statistik jednotlivých států se statistickými údaji Společenství.
2. "Produkcí" se rozumí přepravitelné statky, nepřepravitelné statky a služby.
3. Toto nařízení se vztahuje pouze na používání klasifikace pro statistické účely.
Článek 2
1. Zřizuje se společný základ klasifikace produkce podle činností ve Společenství, dále jen "CPA", která obsahuje:
- první úroveň skládající se z položek označených alfabetickým kódem (sekce),
- přechodná úroveň skládající se z položek označených dvoumístným alfabetickým kódem (subsekce),
- druhá úroveň skládající se z položek označených dvoumístným číselným kódem (oddíly),
- třetí úroveň skládající se z položek označených třímístným číselným kódem (skupiny),
- čtvrtá úroveň skládající se z položek označených čtyřmístným číselným kódem (třídy),
- pátá úroveň skládající se z položek označených pětimístným číselným kódem (kategorie),
- šestá úroveň skládající se z položek označených šestimístným číselným kódem (subkategorie).
2. CPA tvoří přílohu tohoto nařízení.
Článek 3
1. Útvary Komise a členských států používají CPA jako centrální klasifikaci produkce.
Klasifikaci CPA je možné používat v upravené podobě jako agregované nebo podrobné klasifikace Společenství a členských států nebo jako národní, specifické nebo funkční klasifikace založené na subkategoriích CPA.
2. Tyto klasifikace navazují na CPA v souladu s těmito pravidly:
- klasifikace agregovanější než CPA se skládají z přesných agregací subkategorií CPA,
- klasifikace podrobnější než CPA se skládají z pododdílů, které jsou plně obsaženy v rámci subkategoríí CPA,
- takto odvozené klasifikace mohou mít nezávislé kódování.
3. Členské státy, které chtějí používat národní klasifikaci odvozenou od CPA, přijmou co nejrychleji a nejpozději do 31. prosince 1993 opatření nezbytná k zavedení národní klasifikace produkce v souladu s tímto článkem.
Článek 4
Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (VSP), dále jen výbor.
Článek 5
Výbor může přezkoumat na vlastní podnět předsedy nebo na žádost zástupce členského státu jakékoli otázky týkající se CPA, které se týkají uplatňování tohoto nařízení, zejména s ohledem na:
a) výklad CPA;
b) zapracovávání menších změn CPA:
- přijatých za účelem zohlednění technického nebo hospodářského vývoje, zejména v oblasti služeb,
- přijatých za účelem sjednocení a vyjasnění textu,
- které jsou výsledkem změn provedených u jiných mezinárodních klasifikací produkce, zejména klasifikace CPC;
c) přípravu a koordinaci prací na revizi CPA;
d) redakci a aktualizaci vysvětlivek k CPA;
e) zkoumání obtíží vzniklých v důsledku zavádění CPA v národních klasifikacích produkce;
f) práce, jejímž cílem je připravit v náležitých případech společné stanovisko k práci mezinárodních organizací v oblasti klasifikací produkce, zejména k práci na CPC a vysvětlivkách k této klasifikaci;
g) harmonizaci s NACE rev. 1 uvedené v příloze k nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 (EHS) ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [5];
h) koordinaci spolupráce s jinými výbory zabývajícími se klasifikacemi, zejména harmonizovaným systémem (HS) a kombinovanou nomenklaturou (KN);
i) prodloužení přechodného období na žádost členského státu;
j) koordinace spolupráce s jinými orgány zabývajícími se agregovanějšími nebo podrobnějšími klasifikacemi Společenství a členských států nebo klasifikacemi národními, specifickými nebo funkčními.
Opatření, která mají být přijata podle písmen a) až j), budou přijata postupem podle článku 6.
Článek 6
1. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
3. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v odstavci 2 přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 7
Klasifikace produkce použité ve statistikách vypracovaných po 31. prosinci 1993 se vytvoří postupem podle článku 3.
Článek 8
1. Přechodné období začíná 1. ledna 1994 a končí 31. prosince 1995.
2. Přechodné období může být v souladu s článkem 5 prodlouženo a členskému státu může být povoleno na základě řádně zdůvodněných technických a provozních důvodů, aby použil klasifikaci nevytvořenou postupem podle článku 3.
3.
Šest měsíců po skončení přechodného období předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech s uplatňováním statistické klasifikace produkce podle činností; zpráva také zahrne revizi klasifikace CPC provedenou Statistickou komisí Organizace spojených národů (UNSO).
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 13. prosince 1993
o uzavření Dohody o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací
(94/1/ESUO, ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE, KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 ve spojení s čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací, podepsanou v Portu dne 2. května 1992,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací, její protokoly a přílohy, jakož i prohlášení, schválený zápis a výměny dopisů připojené k závěrečnému aktu se schvalují jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Schvalovací listinu uvedenou v článku 129 uvedené dohody uloží předseda Rady jménem Evropského společenství a předseda Komise jménem Evropského společenství uhlí a oceli [2].
ze dne 21. prosince 1993 o vzorovém formuláři pro oznámení rozhodnutí o udělení ekoznačky Společenství
(94/10/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst.
3 nařízení (EHS) č. 880/92 stanoví, že rozhodnutí o udělení ekoznačky přijme příslušný subjekt členského státu po posouzení výrobku; že nařízení rovněž stanoví, že toto rozhodnutí je oznámeno Komisi s úplnými výsledky uvedeného posouzení spolu s jejich shrnutím;
vzhledem k tomu, že vzorový formulář by měl přispět k průhlednosti posouzení výrobku a postupu udělování;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 880/92,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stanoví se vzorový formulář podle čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 880/92 v podobě uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. ledna 1994 o společných pravidlech postupu pro evropské technické schvalování
(94/23/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na přílohu II uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 8 výše uvedené směrnice stanoví, že evropské technické schválení může být uděleno určitým výrobkům, zejména výrobkům, pro které neexistuje harmonizovaná norma ani vnitrostátní norma, a výrobkům, které se od harmonizovaných nebo uznaných vnitrostátních norem podstatně odlišují;
vzhledem k tomu, že se byla učiněna opatření pro zavedení společných pravidel postupu pro podávání žádostí, přípravu a udělování těchto schválení; že příloha II výše uvedené směrnice rovněž stanovuje, že tato společná pravidla postupu budou v souladu s článkem 20 směrnice schválena Komisí na základě stanoviska výboru;
vzhledem k tomu, že tato společná pravidla postupu byla v souladu s postupy stanovenými směrnicí podpořena výborem zřízeným podle směrnice na jeho zasedání dne 22. dubna 1993,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný Článek
Podle směrnice 89/106/EHS musí být žádost o evropské technické schválení podána a toto schválení připraveno a uděleno v souladu se společnými pravidly postupu uvedenými v příloze tohoto rozhodnutí.
ze dne 24. ledna 1994 o zavedení počítačové sítě Animo
(94/34/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise přijala několik rozhodnutí týkajících se počítačové sítě Animo, zejména rozhodnutí 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (Animo) [3], rozhodnutí 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy [4], a rozhodnutí 93/227/EHS ze dne 5. dubna 1993 o prozatímním zřízení počítačové sítě Animo v Itálii [5];
vzhledem k tomu, že počítačová síť Animo je nyní provozuschopná ve velké části Společenství;
vzhledem k tomu, že cílem je učinit síť provozuschopnou v celém Společenství; že je přiměřeně tomu nezbytné stanovit lhůty pro zavedení systému jako celku;
vzhledem k tomu, že je však nezbytné stanovit pravidla použitelná v případě, že členský stát není schopen se na síti plně podílet;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím nejsou dotčena dřívější ustanovení týkající se sítě Animo, zejména ta, která jsou obsažena v rozhodnutích 92/486/EHS a 93/227/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby jejich ústřední jednotky byly připojeny k síti Animo (odesílání a příjem všech sdělení v rámci systému Animo) nejpozději ke dni 1. února 1994.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby všechny místní jednotky a stanoviště hraniční kontroly byly připojeny k síti Animo nejpozději ke dni 1. června 1994.
Článek 3
Pokud členský stát není schopen používat v souladu s článkem 1 počítačovou síť Animo od 1. února 1994, ústřední orgán daného členského státu zašle faxem ústřednímu orgánu země určení všechna sdělení, pro která má systém Animo být určen.
Článek 4
Pokud místní jednotka členského státu není schopna používat počítačovou síť Animo od 1. června 1994, ústřední orgán daného členského státu zajistí, aby všechna sdělení, která jsou určena pro tuto jednotku v rámci systému Animo, byla převzata ústřední jednotkou.
Článek 5
Ustanovení tohoto rozhodnutí se použijí, aniž by byla dotčena dřívější ustanovení týkající se systému Animo, zejména ta, která jsou obsažena v rozhodnutích 92/486/EHS a 93/227/EHS.
Článek 6
Situace ohledně zavádění systému Animo bude přezkoumána v březnu 1994.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. ledna 1994 o seznamu zařízení v Zimbabwe schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství
(94/40/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz a prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 1601/92 [2], a zejména na čl.
4 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že zařízením z třetích zemí nelze povolit vývoz masných výrobků do Společenství, pokud nesplní obecné a zvláštní podmínky stanovené ve směrnici 72/462/EHS;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 72/462/EHS Zimbabwe předložilo údaje o jednom zařízení, jemuž je povolen vývoz do Společenství;
vzhledem k tomu, že inspekce Společenství na místě ukázala, že hygienická úroveň v tomto zařízení je dostačující a toto zařízení tudíž může být zapsáno do prvního seznamu zařízení, z nichž může být povolen dovoz masných výrobků;
vzhledem k tomu, že dovoz masných výrobků ze zařízení na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí nadále podléhá již stanoveným ustanovením, obecným ustanovením Smlouvy a zejména dalším veterinárním předpisům Společenství, zejména pokud jde o ochranu zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení
kterým se mění rozhodnutí Komise 93/13/EHS, kterým se stanoví postupy pro veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství (Text s významem pro EHP)
(94/43/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí1, naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS2, a zejména na čl.
14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/13/EHS3 stanoví některé postupy pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství;
vzhledem k tomu, že současná pravidla pro hmotnostní limity pro produkty, které jsou zasílány soukromým osobám jako malé balíky, musí být přizpůsobena tak, aby se zohlednily některé zvláštní situace, pokud jde o tradiční obchod s produkty živočišného původu kromě produktů uvedených ve směrnici Rady 72/462/EHS4 naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1601/925, které pocházejí z Grónska a Faerských ostrovů a přivezených do Dánska;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 93/13/EHS se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Odstavcem 1 zůstávají nedotčeny hmotnostní limity použitelné pro malé balíky do nanejvýš 5 kg obsahující jiné produkty živočišného původu, než které jsou uvedené ve směrnici 72/462/EHS1, zaslané do Dánska z Grónska a Faerských ostrovů a určené pro přímou spotřebu soukromými osobami.
1 Úř. věst. L 302, 31.12.1972, s. 28."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. prosince 1993 o uzavření dodatkového protokolu k prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé
(94/48/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady z Kodaně ze dne 21. a 22. června 1993,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství dodatkový protokol k prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech a k Evropské dohodě s Rumunskem;
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout tento dodatkový protokol,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 8 dodatkového protokolu.
ze dne 20. prosince 1993 o uzavření dodatkového protokolu k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé
(94/49/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 a čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry Evropské rady z Kodaně ze dne 21. a 22. června 1993,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise vyjednala jménem Společenství dodatkový protokol k prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech a k Evropské dohodě s Bulharskou republikou;
vzhledem k tomu, že je třeba tento dodatkový protokol schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 8 dodatkového protokolu.
o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz masných výrobků z Bahrajnu a o změně rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 91/449/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/59/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č.
1601/92 [2],
a zejména na články 21a a 22 uvedené směrnice, vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 79/542/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 93/507/EHS [4], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/449/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 93/504/EHS [6] stanoví vzor veterinárního osvědčení pro masné výrobky dovážené ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že v důsledku veterinární inspekce Společenství se zdá, že nehledě na veterinární situaci má Bahrajn dostatek dobře strukturovaných a organizovaných orgánů veterinární péče; že výroba některých tepelně zpracovaných masných výrobků pro vývoz do Společenství bude kontrolována úředním veterinárním lékařem ustanoveným oddělením veterinární péče;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musejí být přizpůsobeny veterinární situaci v dotyčné třetí zemi;
vzhledem k tomu, že byly poskytnuty záruky, že čerstvé maso zpracované v Bahrajnu pochází z podniků schválených podle ustanovení směrnice 72/462/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí dovoz masných výrobků z Bahrajnu, které byly podrobeny:
- buď ošetření v hermeticky uzavřených nádobách při hodnotě F0 3 nebo vyšší,
- nebo tepelnému zpracování, při kterém bylo dosaženo teploty v jádru nejméně 80 °C.
2. Členské státy nepovolí dovoz jiných masných výrobků z Bahrajnu, než které jsou uvedeny v odstavci 1.
Článek 2
V části I přílohy rozhodnutí 79/542/EHS se podle abecedního pořadí kódu ISO vkládá nový řádek, který zní:
+++++ TIFF +++++
Článek 3
Rozhodnutí 91/449/EHS se mění takto: 1. V části II přílohy B se v seznamu zemí, které smějí používat vzor veterinárního osvědčení, vkládá název země: "Bahrajn" 2. V části II přílohy C se v seznamu zemí, které smějí používat vzor veterinárního osvědčení, vkládá název země: "Bahrajn"
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 31. ledna 1994 o prozatímním seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a koní a vajíček a embryí prasat
(94/63/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že sperma, vajíčka a embrya ve smyslu směrnice 92/65/EHS se smějí dovážet pouze z těch třetích zemí, jež jsou schopny nabídnout členským státům odpovídající záruky podmínek stanovených pro uvedení na trh Společenství před 31. prosincem 1993;
vzhledem k tomu, že při absenci těchto záruk k výše uvedenému datu, a se zřetelem k usnadnění nového systému veterinárních kontrol na vnějších hranicích Společenství, je nezbytné vypracovat prozatímní seznam příslušných třetích zemí nebo příslušných částí třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a koňovitých a vajíček a embryí prasat, který by mohl být založen zejména na rozhodnutí Rady 79/542/EHS [2], naposledy pozměněném rozhodnutím Komise 93/507/EHS [3];
vzhledem k tomu, že se zřetelem k přizpůsobení se novému režimu, který bude následovat po přijetí těchto seznamů, je oprávněné stanovit lhůtu k jejich použití;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí a koz ze třetích zemí uvedených v seznamu v části I přílohy.
Členské státy povolí dovoz spermatu, vajíček a embryí koňovitých ze třetích zemí uvedených v seznamu v části II přílohy.
Členské státy povolí dovoz vajíček a embryí prasat ze třetích zemí uvedených v seznamu v části III přílohy.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 2. prosince 1993 o uzavření změny Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu
(94/68/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Společenství se s ohledem na svou odpovědnost v oblasti životního prostředí stalo rozhodnutím 88/540/EHS [4] smluvní stranou Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy a Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu a schválilo rozhodnutím 91/690/EHS [5] první změnu uvedeného protokolu;
vzhledem k tomu, že nejnovější vědecké důkazy ukazují, že pro dostatečnou ochranu ozonové vrstvy je potřebný vyšší stupeň omezování chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu a 1,1,1-trichlorethanu, než jaký poskytuje Montrealský protokol ve znění z roku 1990; že stejné důkazy ukazují, že methylbromid, hydrobromfluoruhlovodíky a hydrochlorfluoruhlovodíky je třeba podřídit dalšímu omezování;
vzhledem k tomu, že změna a úpravy Montrealského protokolu, jimiž se tato omezování provádějí, byly přijaty v Kodani v listopadu 1992 a je třeba schválit pouze změnu; že by tedy Společenství mělo uvedenou změnu schválit;
vzhledem k tomu, že je zejména nutné, aby Společenství a jeho členské státy schválily změnu Montrealského protokolu, protože některá její ustanovení mohou být uplatněna pouze tehdy, pokud je schválí Společenství a všechny jeho členské státy;
vzhledem k tomu, že za účelem patřičného provádění všech závazků plynoucích z této změny je nutné, aby změnu schválily všechny členské státy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Druhá změna Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, se schvaluje jménem Společenství.
Znění této změny se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady jménem Společenství uloží schvalovací akt tohoto druhého dodatku u generálního tajemníka Organizace spojených národů podle článku 13 Vídeňské úmluvy, ve spojení s článkem 3 druhého dodatku Montrealského protokolu.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu
(94/69/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s odst. 1 spolu s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že se Společenství a jeho členské státy účastnily jednání vedených v mezivládním vyjednávacím výboru zřízeném Valným shromážděním OSN pro přípravu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu [4];
vzhledem k tomu, že během Konference OSN o životním prostředí a rozvoji v Riu de Janeiru, konané ve dnech od 3. do 14. června 1992, byla Rámcová úmluva Organizace spojených národů o změně klimatu podepsána Společenstvím a všemi jeho členskými státy;
vzhledem k tomu, že hlavním cílem úmluvy je, jak je vyjádřeno v článku 2 úmluvy a v souladu s příslušnými ustanoveními uvedené úmluvy, stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na takové úrovni, která by umožnila předcházet nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému v takovém údobí, aby se ekosystémy mohly přirozenou cestou přizpůsobit změně klimatu, přičemž by nebyla ohrožena produkce potravin a udržitelný hospodářský rozvoj;
vzhledem k tomu, že úmluva po své ratifikaci zaváže rozvinuté země a další účastníky uvedené v příloze I úmluvy k zavedení opatření, které omezí antropogenní emise CO2 a dalších skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, s cílem do konce tohoto desetiletí, individuálně nebo společně, navrátit tyto antropogenní emise na úroveň roku 1990;
vzhledem k tomu, že v čase podpisu úmluvy potvrdilo Společenství a jeho členské státy znovu úmysl stabilizovat do roku 2000 emise CO2 v celém Společenství na úroveň roku 1990, jak je uvedeno v závěrech Rady ze dne 29. října 1990, 13. prosince 1991, 5. a 26. května 1992;
vzhledem k tomu, že úmluva je podle svého článku 22 otevřená pro ratifikaci, přijetí a odsouhlasení státy a organizacemi regionální hospodářské integrace, které ji podepsaly;
vzhledem k tomu, že preventivní činnosti proti nebezpečné antropogenní změně klimatu musí být prováděny na mezinárodní i vnitrostátní úrovni;
vzhledem k tomu, že Společenství i jeho členské státy disponují potřebnými pravomocemi k plnění určitých oblastí pokrytých úmluvou; že je pro Společenství a jeho členské státy nezbytné stát se smluvními stranami, aby bylo možné náležitým způsobem plnit povinnosti vyplývající z úmluvy;
vzhledem k tomu, že závazek omezení antropogenních emisí CO2, stanovený v čl. 4 odst. 2 úmluvy, bude splněn Společenstvím jako celkem, a to prostřednictvím opatření přijatých jak Společenstvím, tak členskými státy v rámci jejich pravomocí;
vzhledem k tomu, že Společenství bere na vědomí, že členské státy přijmou taková opatření, aby bylo možné co nejdříve a pokud možno zároveň uložit listiny o schválení a ratifikaci členskými státy a Společenstvím,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová úmluva Organizace spojených národů o změně klimatu, podepsaná v červnu 1992
ze dne 7. února 1994, kterým se mění rozhodnutí Rady 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti
(94/77/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 93/439/EHS [2], a zejména na čl.
24 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že článek 24 rozhodnutí 90/424/EHS stanoví zejména možnost finančního příspěvku od Společenství na eradikaci nákaz obsažených v seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí a na dohled nad nimi;
vzhledem k tomu, že ve francouzských zámořských departementech se vyskytují cowdrióza , babesióza a anaplazmóza, přenášené vektorovým hmyzem ;
vzhledem k tomu, že tato zvláštní situace ve francouzských zámořských departementech opravňuje doplnění výše uvedených chorob do přílohy rozhodnutí 90/424/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 90/424/EHS se ve skupině 1 doplňují nové odrážky, které znějí:
"— cowdrióza přenášená vektorovým hmyzem ve francouzských zámořských departementech,
— babesióza přenášená vektorovým hmyzem ve francouzských zámořských departementech,
— anaplazmóza přenášená vektorovým hmyzem ve francouzských zámořských departementech."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. února 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa
(94/85/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/ES ze dne 26. června 1991 o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem ve Společenství a jeho dovozu ze třetích zemích [1], ve znění směrnice 92/116/EHS [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že země uvedené na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí, které jsou tradičními dodavateli členských států, byly požádány o to, aby předáním písemných záruk, podložených příslušnou dokumentací nebo inspekcí na místě, doložily, že splňují požadavky Společenství;
vzhledem k tomu, že tyto záruky bude zkoumat Stálý veterinární výbor;
vzhledem k tomu, že se tento seznam použije, aniž je dotčeno rozhodnutí Komise 93/342/EHS [3], kterým se stanoví kritéria pro klasifikaci třetích zemí s ohledem na influenzu ptáků a newcastleskou chorobu;
vzhledem k tomu, že v některých případech může být nutné určit části zemí, z nichž se dovoz povolí;
vzhledem k tomu, že tento seznam však může být kdykoliv změněn s přihlédnutím k novým informacím nebo nové situaci; že zápis země do seznamu může být kdykoliv přezkoumán, pokud z dodatečných informací, zejména z výsledků kontrol na místě, vyplývá, že se v dotyčné třetí zemi změnily podmínky nebo že předem získané informace byly neúplné, nepřesné nebo nesprávné;
vzhledem k tomu, že i když seznam třetích zemí tvoří základ pravidel Společenství pro dovoz ze třetích zemí podle směrnice 91/494/EHS, musí se brát v úvahu i jiná opatření, zejména pokud jde o zvláštní veterinární podmínky, hygienické požadavky, plány týkající se reziduí a osvědčení, aby bylo dosaženo úplného sladění dovozních podmínek pro čerstvé drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že do doby, než Komise přijme podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze zemí uvedených na tomto seznamu, mohou členské státy i nadále používat při dovozu vlastní veterinární požadavky platné k 1. lednu 1994;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa ze zemí uvedených na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. února 1994 o stanovení prozatímního seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře
(94/86/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/116/EHS [2], a zejména na čl.
16 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že dovoz masa volně žijící zvěře musí pocházet z těch třetích zemí nebo částí třetích zemí, jež jsou schopny nabídnout členským státům odpovídající záruky podmínek stanovených pro uvedení na trh Společenství;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění nového systému kontrol je nezbytné vypracovat prozatímní seznam dotyčných třetích zemí nebo dotyčných částí třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz masa z volně žijící pernaté zvěře nebo z jiné volně žijící zvěře;
vzhledem k tomu, že je oprávněné oddělovat dovoz čerstvého masa z kopytníků, jenž je povolen z třetích zemí uvedených v seznamu v části I přílohy rozhodnutí Rady 79/542/EHS [3], naposledy pozměněného rozhodnutím Komise 93/507/EHS [4];
vzhledem k tomu, že se zřetelem k přizpůsobení se novému systému, který bude následovat po přijetí těchto seznamů, je oprávněné stanovit časové období pro jejich použití;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz masa z volně žijící pernaté zvěře ze třetích zemí uvedených v seznamu v části I přílohy.
Členské státy povolí dovoz masa z jiné volně žijící zvěře ze třetích zemí uvedených v seznamu v části II přílohy.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 3. února 1994, kterým se na základě článku 16 směrnice Rady 91/628/EHS zavádějí zvláštní pravidla týkající se dobrých životních podmínek zvířat během přepravy v některých částech Řecka
(94/96/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [1], ve znění rozhodnutí 92/438/EHS [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/628/EHS stanoví požadavky vztahující se na veškerou přepravu zvířat uvnitř členských států, do nich a z nich;
vzhledem k tomu, že ve více částech Řecka existují přirozené překážky, zejména odloučenost těchto částí od pevninské části území Řecka;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pravidla stanovená v čl. 5 odst. 1 písm. b), v čl. 5 odst. 2 písm. b), c) a f) směrnice 91/628/EHS a v bodech 3, 4, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 25 a 26 přílohy směrnice 91/628/EHS se nevztahují na přepravu zvířat uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice v rámci oblastí stanovených v příloze tohoto rozhodnutí, ani na přepravu mezi těmito oblastmi a pevninskou částí území Řecka, pokud jsou dodržena ustanovení článku 2.
Článek 2
Na oblasti uvedené v článku 1 se vztahují tato pravidla:
1. Jakákoli přeprava zvířat musí být oznámena příslušnému veterinárnímu orgánu.
Osoba odpovědná za přepravu musí tomuto orgánu poskytnout úplné informace týkající se:
a) dopravního prostředku;
b) druhu a počtu přepravovaných zvířat;
c) jejich původu a majiteli;
d) místa odjezdu a místa určení;
e) data a času odjezdu a
f) trasy, a to bez ohledu na dobu trvání cesty.
2. Příslušný orgán přijme vhodná opatření s ohledem na nakládku a vykládku zvířat do nebo z používaného dopravního prostředku a ověří, že:
a) průvodní dokumentace splňuje stanovené předpisy Společenství a vnitrostátní předpisy;
b) zařízení na místě jsou takové povahy, že zvířata mohou být přepravována bezpečně;
c) zvířata jsou před přepravou v dobrém zdravotním stavu.
3. Nakládka a vykládka zvířat musí být prováděna za použití vhodného vybavení a takovým způsobem, který neškodí jejich zdraví.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. prosince 1993 o uzavření Celní úmluvy o dočasném dovozu soukromých silničních vozidel (1954) a o přijetí rezoluce Organizace spojených národů ze dne 2. července 1993 o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na soukromá silniční vozidla
(94/110/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Celní úmluva o dočasném dovozu soukromých silničních vozidel sjednaná pod záštitou Organizace spojených národů a podepsaná v New Yorku dne 4. června 1954 týká podmínek a pravidel dočasného dovozu soukromých silničních vozidel v celních územích Společenství a třetích zemí a že představuje celní dohodu, která by mohla napomoci mezinárodnímu obchodu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 34 odst. 1a je úmluva otevřená k přistoupení organizacím pro regionální hospodářskou integraci;
vzhledem k tomu, že navíc všechny členské státy Společenství, s výjimkou Řecka, jsou i smluvními stranami úmluvy;
vzhledem k tomu, že má-li se Společenství stát jednou ze smluvních stran, musí u generálního tajemníka Organizace spojených národů uložit listinu o přistoupení;
vzhledem k tomu, že současná ustanovení Společenství týkající se dočasného dovozu soukromých silničních vozidel odpovídají ustanovením úmluvy, a není tudíž nutné vznést k úmluvě výhrady;
vzhledem k tomu, že je vhodné úmluvu schválit;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné přijmout ke stejnému dni rezoluci Organizace spojených národů ze dne 2. července 1993 o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na soukromá silniční vozidla,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Celní úmluva o dočasném dovozu soukromých silničních vozidel se schvaluje jménem Společenství.
Znění úmluvy je uvedeno v příloze I.
2. Rezoluce Organizace spojených národů ze dne 2. července 1993 o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na soukromá silniční vozidla se přijímá jménem Společenství za podmínek stanovených v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o přistoupení k úmluvě jménem Společenství.
2. Osoba takto zmocněná oznámí generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů přijetí této rezoluce.
3. Komise je po předchozí poradě s členskými státy a uložení listiny o přistoupení podle odstavce 1 oprávněna předávat generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů údaje stanovené v čl. 34 odst. 1a této úmluvy.
ze dne 16. prosince 1993 o uzavření Celní úmluvy o dočasném dovozu obchodních silničních vozidel (1956) a o přijetí rezoluce Organizace spojených národů o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na obchodní silniční vozidla
(94/111/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Celní úmluva o dočasném dovozu obchodních silničních vozidel sjednaná pod záštitou Organizace spojených národů a podepsaná v Ženevě dne 18. května 1956 týká podmínek a pravidel dočasného dovozu obchodních silničních vozidel v celních územích Společenství a třetích zemí a že představuje celní dohodu, která by mohla napomoci mezinárodnímu obchodu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 33 odst. 2b je úmluva otevřena k přistoupení organizacím pro regionální hospodářskou integraci;
vzhledem k tomu, že kromě toho všechny členské státy Společenství jsou smluvními stranami úmluvy;
vzhledem k tomu, že má-li se Společenství stát jednou ze smluvních stran, musí u generálního tajemníka Organizace spojených národů uložit listinu o přistoupení;
vzhledem k tomu, že současná ustanovení Společenství týkající se dočasného dovozu obchodních silničních vozidel odpovídají ustanovením úmluvy, a není tudíž nutné vznést k čl. 38 úmluvy výhrady;
vzhledem k tomu, že je vhodné úmluvu schválit;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné přijmout ke stejnému dni rezoluci Organizace spojených národů ze dne 2. července 1993 o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na obchodní silniční vozidla,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Celní úmluva o dočasném dovozu obchodních silničních vozidel se schvaluje jménem Společenství.
Znění úmluvy je uvedeno v příloze I.
2. Rezoluce Organizace spojených národů ze dne 2. července 1993 o použitelnosti carnets de passage en douane a karnetů CPD na obchodní silniční vozidla se přijímá jménem Společenství za podmínek stanovených v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o přistoupení k úmluvě jménem Společenství.
2. Osoba takto zmocněná oznámí generálnímu tajemníkovi OSN přijetí této rezoluce.
3. Komise je po předchozí poradě s členskými státy a uložení listiny o přistoupení podle odstavce 1 oprávněna předávat generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů údaje stanovené v čl. 33 odst. 2b této úmluvy.
kterým se mění směrnice Rady 89/556/EHS o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(94/113/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/52/EHS [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 1 směrnice 89/556/EHS vyňal z oblasti působnosti uvedené směrnice embrya vzniklá určitými technikami; že embrya, jež se podrobují technikám vyžadujícím protržení zona pellucida, i embrya vzniklá oplodněním ve zkumavce mohou být obchodována nebo dovážena, pokud splňují podmínky směrnice 89/556/EHS, s některými doplňkovými zárukami;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/52/EHS rozšířila oblast působnosti směrnice 89/556/EHS tak, aby zahrnovala všechna embrya skotu kromě embryí vzniklých přenosem jádra;
vzhledem k tomu, že je nutné pozměnit přílohy směrnice 89/556/EHS, aby se stanovily nezbytné doplňkové záruky pro tato embrya;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy směrnice 89/556/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1994.
Nepoužije se na embrya odebraná, ošetřená a skladovaná před 1. březnem 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. února 1994, kterým se stanoví minimální požadavky na strukturu a vybavení některých malých podniků, které zajišťují distribuci produktů rybolovu v Řecku
(94/117/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 14 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se některé ostrovy a pobřežní regiony Řecka mohou z důvodu jejich izolace nebo odlehlosti potýkat se zvláštními nesnázemi, pokud jde o jejich zásobování;
vzhledem k tomu, že na těchto ostrovech a v těchto regionech existují malé podniky, které se zabývají uzením a solením produktů rybolovu a které hrají významnou roli při zásobování trhu v místě, kde jsou usazeny;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit vymizení těchto malých podniků je nezbytné, aby u nich byly uplatňovány méně přísné minimální požadavky na strukturu a vybavení než stanoví směrnice 91/493/EHS, a to dokud nezmizí zvláštní nesnáze na těchto ostrovech a v těchto regionech Řecka;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit narušování hospodářské soutěže ve Společenství musí být k těmto minimálním požadavkům přidána omezení, pokud jde o objem produkce podniku a oblast, ve které jsou příslušné produkty uváděny na trh;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby produkty rybolovu zpracované těmito malými podniky byly výhradně určeny pro zásobování místního trhu a nebyly označovány, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 91/493/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na některé podniky, které výhradně provádějí uzení a solení produktů rybolovu na ostrovech nebo v některých pobřežních regionech Řecka, jež se potýkají se zvláštními nesnázemi, pokud jde o jejich zásobování.
Článek 2
Podniky uvedené v článku 1 splňují minimální požadavky, pokud jde o strukturu a vybavení stanovené v příloze.
Článek 3
Příslušné řecké orgány zajistí, aby minimální požadavky stanovené v příloze byly uplatňovány u podniků uvedených v článku 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
- roční produkce uzených nebo solených produktů podniku je nejvýše 36 tun,
- oblast uvádění příslušných produktů na trh je omezena buď na území ostrova, na kterém se podnik nachází, nebo je v okruhu 50 km od podniku,
- produkty nejsou označeny, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 91/493/EHS, ale mají národní označení, které příslušnému orgánu umožní monitorovat jejich distribuci.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
ze dne 23. února 1994 o zřízení Poradního výboru pro koordinaci boje proti podvodům
(94/140/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že řádná správa finančních prostředků Společenství vyžaduje účinný boj proti podvodům ohrožujícím rozpočet Společenství;
vzhledem k tomu, že přijetí konkrétních opatření v boji proti podvodům je především úkolem členských států a že vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí;
vzhledem k tomu, že článek 209a Smlouvy ukládá členským státům, aby k zamezení podvodů ohrožujících finanční zájmy Společenství stejná opatření, jaká přijímají k zamezení podvodů ohrožujících jejich vlastní finanční zájmy; že za tímto účelem mají s podporou Komise koordinovat svou činnost zaměřenou na ochranu finančních zájmů Společenství proti podvodům;
vzhledem k tomu, že rovněž Komise nese významný díl odpovědnosti v rámci své obecné povinnosti zajišťovat řádné plnění rozpočtu Společenství a uplatňování ustanovení Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí, aby byl Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, se kterým by bylo možno konzultovat veškeré otázky z oblasti předcházení podvodům, spolupráce mezi členskými státy a Komisí a stíhání podvodů, jakož i veškeré další otázky týkající se právní ochrany finančních zájmů Společenství;
vzhledem k tomu, že stávající výbory se zabývají výhradně jednotlivými odvětvími a že speciální tyto výbory nebudou nahrazeny; že je však užitečné mít celkový přehled o oblasti podvodů ohrožujících rozpočet Společenství; že je proto třeba zřídit horizontální výbor;
vzhledem k tomu, že výbor má být horizontální a členské státy musí být zastoupeny na vhodné úrovni odpovídající jejich vlastním správním strukturám, a proto by měl být výbor složen ze dvou zástupců z každého členského státu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje Poradní výbor pro koordinaci boje proti podvodům (dále jen "výbor").
Článek 2
1. V zájmu účinnější organizace boje proti podvodům může Komise konzultovat s výborem jakoukoli otázku z oblasti předcházení podvodům a nesrovnalostem a boje proti nim, jakož i jakoukoli otázku z oblasti spolupráce mezi členskými státy nebo mezi nimi a Komisí, přesahuje-li působnost odvětvových výborů.
Komise může s výborem konzultovat jakoukoli otázku z oblasti právní ochrany finančních zájmů Společenství.
2. Každý člen výboru může Komisi požádat, aby s výborem konzultovala některou otázku spadající do jeho působnosti.
Článek 3
1. Výbor se skládá ze dvou zástupců z každého členského státu. Mohou jim být nápomocni dva úředníci z dotčených útvarů.
2. Výboru předsedá zástupce Komise.
3. K usnadnění práce výboru mohou být zřizovány pracovní skupiny.
Článek 4
1. Sekretariát výboru zajišťuje Komise.
2. Předseda výboru může přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se účastnila práce výboru jako odborník.
Odborník se účastní jednání pouze v otázkách, ke kterým byl přizván.
3. Schůzí výboru se účastní zástupci dotčených útvarů Komise.
4. Schůze výboru svolává Komise.
Článek 5
1. Výbor jedná o záležitostech, ke kterým si Komise vyžádala stanovisko.
Po jednání nenásleduje hlasování.
2. Komise může v žádosti o stanovisko výboru stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
3. Názory, které vyjádří zástupci členských států, se uvedou v zápisu.
Článek 6
Upozorní-li Komise výbor, že vyžádané stanovisko nebo projednávaná otázka jsou důvěrné povahy, jsou účastníci, aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, povinni neposkytovat informacezískané v souvislosti s prací výboru nebo pracovních skupin.
Článek 7
Toto rozhodnutí nabývá účinnosti dnem 1. března 1994.
ze dne ze dne 7. března 1994, kterým se mění rozhodnutí 93/350/Euratom, ESUO, EHS, kterým se mění rozhodnutí 88/591/ESUO, EHS, Euratom o zřízení Soudu prvního stupně Evropských společenství
(94/149/ESUO, ES) RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na rozhodnutí Rady 93/350/Euratom, ESUO, EHS ze dne 8. června 1993, kterým se mění rozhodnutí 88/591/ESUO, EHS, Euratom o zřízení Soudu prvního stupně Evropských společenství [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že podle takto pozměněného rozhodnutí 88/591/ESUO, EHS, Euratom [2] má Soud prvního stupně pravomoc rozhodovat prakticky o všech žalobách podaných fyzickými nebo právnickými osobami;
vzhledem k tomu, že vstup v platnost rozhodnutí 93/350/Euratom, ESUO, EHS byl však odložen s ohledem na opatření na ochranu trhu, která byla přijata podle smluv o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství v případě dumpingu a subvencí;
vzhledem k tomu, že s ohledem na dosavadní vývoj je třeba stanovit den vstupu v platnost této části shora uvedeného rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 3 rozhodnutí 93/350/Euratom, ESUO, EHS se druhá část první věty nahrazuje tímto:
"Pro žaloby podané fyzickými nebo právnickými osobami na základě čl. 33 druhého pododstavce, článku 35 a čl. 40 prvního a druhého pododstavce Smlouvy o ESUO týkající se právních aktů souvisejících s prováděním článku 74 uvedené smlouvy a pro žaloby podané fyzickými nebo právnickými osobami podle čl. 173 čtvrtého pododstavce, čl. 175 třetího pododstavce a článku 178 Smlouvy o ES týkající se opatření na ochranu trhu ve smyslu článku 113 uvedené smlouvy v případě dumpingu a subvencí se stanoví jeho vstup v platnost na 15. březen 1994."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
ze dne 21. února 1994 o přistoupení Společenství k Úmluvě o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře z roku 1974 (Helsinská úmluva)
(94/156/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3]
,
vzhledem k tomu, že podle článku 130r Smlouvy má politika životního prostředí Společenství přispívat k těmto cílům: zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví a šetrné a rozumné využívání přírodních zdrojů; dále, že Společenství a členské státy spolupracují v rámci svých vlastních pravomocí se třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo opatření v oblasti působnosti Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře z roku 1974 (Helsinská úmluva) a má působit na mezinárodní úrovni v této oblasti;
vzhledem k tomu, že Komise se ode dne 19. února 1991 účastnila jako pozorovatel zasedání Komise na ochranu baltského mořského prostředí;
vzhledem k tomu, že Komise se také účastnila zasedání ad hoc skupiny, zřízené pro revizi Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře;
vzhledem k tomu, že Úmluva o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře se stala předmětem změn s cílem povolit přistoupení Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Evropské Společenství přistupuje k Úmluvě o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře z roku 1974 (Helsinská úmluva).
Změní úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit listinu o přistoupení v souladu s článkem 26 úmluvy.
ze dne 21. února 1994 o uzavření Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře (Helsinská úmluva revidovaná v roce 1992) jménem Společenství
(94/157/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že se Komise jménem Společenství zúčastnila jednání o návrhu Helsinské úmluvy revidované v roce 1992;
vzhledem k tomu, že uvedená úmluva byla podepsána jménem Společenství dne 24. září 1992;
vzhledem k tomu, že úmluva zřizuje rámec pro regionální spolupráci k zajištění ekologické obnovy Baltského moře s ohledem na přirozenou obnovu jeho mořského prostředí a ochranu jeho ekologické rovnováhy;
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo opatření v oblasti působnosti úmluvy a má v těchto oblastech působit na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že politika životního prostředí Společenství přispívá ke sledování cílů zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí, ochrany lidského zdraví a šetrného a rozumného využívání přírodních zdrojů;
vzhledem k tomu, že politika životního prostředí Společenství směřuje k vysoké úrovni ochrany; že je založena na zásadě předběžné opatrnosti,na zásadě přednostní nápravy poškození životního prostředí zásahem u zdroje a na zásadě "znečišťovatel platí";
vzhledem k tomu, že Společenství a členské státy v rámci svých vlastních závazků spolupracují se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že uzavření úmluvy Společenstvím pomůže dosáhnout cílů, stanovených v článku 130r Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře (Helsinská úmluva revidovaná v roce 1992), podepsaná
ze dne 18. února 1994, kterým se mění směrnice Rady 91/68/EHS, pokud jde o formulaci veterinárních osvědčení
(94/164/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], a zejména na čl.
14 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že znění osvědčení stanovených v příloze E směrnice 91/68/EHS by se mělo upřesnit, zejména tak, aby obsahovalo záruky vztahující se k některým nákazám;
vzhledem k tomu, že by se kvůli jasnosti měla přeformulovat příloha E uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha E směrnice 91/68/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá se použije od šedesátého dne ode dne oznámení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům Místo určení zvířat eno v písm. a) nebo b), a splňují tyto podmínky:
ze dne 10. března 1994, kterým se přijímá usnesení č. 47 o zavedení dodatkového karnetu TIR s vyšší zárukou přijaté dne 2. července 1993 pracovní skupinou Evropské hospodářské komise Spojených národů (EHK/OSN) pro celní otázky týkající se dopravy
(94/166/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že usnesení č.
47 stanoví opatření k zajištění náležitého provádění Úmluvy TIR z r. 1975 a ke stanovení vyšší záruky za přepravu některých kategorií zboží s vyšším rizikem podvodného vyhýbání se clu a jiným poplatkům;
vzhledem k tomu, že kvůli svému obsahu má toto usnesení pro Společenství prvořadou důležitost a mělo by být přijato s okamžitým účinkem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Usnesení č. 47 o zavedení dodatkového karnetu TIR s vyšší zárukou přijaté dne 2. července 1993 pracovní skupinou Evropské hospodářské komise Spojených národů (EHK/OSN) pro celní otázky týkající se dopravy se přijímá s okamžitým účinkem.
Znění usnesení se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou oznámit výkonnému výboru Evropské hospodářské komise, že Společenství přijalo s okamžitým účinkem usnesení podle článku 1.
ze dne 10. března 1994, o změnách výhrad Společenství k některým ustanovením určitých příloh Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů
(94/167/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 75/199/EHS [1] se Společenství stalo smluvní stranou Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů;
vzhledem k tomu, že uvedeným rozhodnutím a rozhodnutími 77/415/EHS [2], 78/528/EHS [3], 80/391/EHS [4], 85/204/EHS [5], 86/103/EHS [6], 87/593/EHS [7], 87/594/EHS [8], 88/355/EHS [9] a 88/356/EHS [10] přijalo Společenství 18 příloh uvedené úmluvy;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 1 zmíněné úmluvy učinilo Společenství výhrady k některým normám a doporučeným praxím definovaným v těchto přílohách, aby tak vyhovělo speciálním požadavkům celní unie;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 2 zmíněné úmluvy je Společenství povinno nejméně jednou za tři roky přezkoumat normy a zásady doporučené praxe, k nimž byly učiněny výhrady; že čl. 5 odst. 1 úmluvy dovoluje smluvním stranám učinit výhrady i po přijetí přílohy;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výhrady učiněné Společenstvím k přílohám A.1, A.2, B.1, B.2, B.3, C.1, D.1, D.2, E.1, E.3, E.4, E.5, E.6, E.8, F.1, F.2, F.3 a F.6 Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů se mění na základě přezkoumání, jehož výsledek je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady určí osobu oprávněnou oznámit generálnímu tajemníkovi Rady pro celní spolupráci výsledek přezkoumání uvedeného v článku 1.
kterým se provádí směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (94/168/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS, Euratom) č.
1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [2] stanoví, že:
- základ příjmů z DPH se vypočítá tak, že se použijí údaje z národních účtů (článek 4),
- Komise odpovídá za vhodnost použitých údajů a výpočtů (článek 11),
- členské státy dodají Komisi nezbytné informace (článek 12);
vzhledem k tomu, že nařízení Rady č. 1552/89 (EHS, Euratom) ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [3], stanoví, že Komise každý rok ověří, zda nedošlo při výpočtu dodaných souhrnných ukazatelů k chybě a zda členské státy přijaly veškerá nezbytná opatření k usnadnění kontroly;
vzhledem k tomu, že prohlášení Rady a Komise uvedené v zápise Rady při přijetí směrnice 89/130/EHS, Euratom stanoví, že výbor zřízený článkem 6 uvedené směrnice (dále jen "Výbor pro HNP") by se měl zaměřit na zvýšené pokrytí tzv. stínové ekonomiky v národních účtech;
vzhledem k tomu, že při odhadech prováděných v členských státech u hrubého národního produktu v tržních cenách (dále jen "HNPtc") v současnosti neexistuje jednotný postup v rozsahu pokrytí ekonomických činností, při kterých nejsou dodržovány daňové předpisy a předpisy sociálního zabezpečení;
vzhledem k tomu, že pro výpočet HNPtc je vhodným základem základní soubor všech výrobních jednotek bez ohledu na to, která ze tří metod výpočtu hrubého domácího produktu v tržních cenách (dále jen "HDPtc") je použita;
vzhledem k tomu, že pro sestavování HDPtc pomocí výrobní a důchodové metody je důležitým základem zaměstnanost, která k HDPtc přispívá, a že při výpočtu svého HDPtc používají členské státy alespoň jednu z těchto dvou metod;
vzhledem k tomu, že demografické zdroje (sčítání obyvatel, zjišťování pracovních sil ve Společenství) jsou účinným nástrojem pro ověření údajů o zaměstnanosti přispívající k HDPtc;
vzhledem k tomu, že devět členských států provedlo v letech 1990—91 sčítání obyvatel a zbývající členské státy byly schopny dodat srovnatelné údaje založené na úředních záznamech nebo výběrových šetřeních;
vzhledem k tomu, že zjišťování pracovních sil probíhá od roku 1987 ve všech dvanácti členských státech jednotným způsobem;
vzhledem k tomu, že přímé dotazování použité při zjišťováních pracovních sil může v některých případech vést – a v některých případech se to prokázalo – ke zjištění zaměstnanosti, která při sčítání obyvatel nebyla zjištěna;
vzhledem k tomu, že ve všech členských státech existují systémy výběru daní z příjmu fyzických i právnických osob a daní z přidané hodnoty, jakož i odpovídající mechanismy daňových kontrol;
vzhledem k tomu, že informace získané z daňových kontrol je možné použít pro provedení oprav, pokud jsou z údajů o daních zjištěny daňové úniky nebo pokud zjišťování obsahují nesprávné údaje;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byly informace získané z daňových kontrol k takovému účelu již použity;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity se opatřeními pro zdokonalení úplnosti zachycení HNPtc rozumějí programy, jež lze účinně provádět pouze na úrovni Společenství, a že tato opatření budou prováděna v každém členském státě pod vedením orgánů a institucí příslušných vypracovávání úředních statistik;
vzhledem k tomu, že Výbor pro HNP byl konzultován a opatření obsažená v tomto rozhodnutí nezamítl,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
HLAVA I
Účel a oblast působnosti
Článek 1
1. Účelem tohoto rozhodnutí je zdokonalit úplnost zachycení HDPtc jako důležité složky HNPtc členských států s ohledem na zjišťování ekonomických činností v rámci Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA).
Tento systém zahrnuje ekonomickou činnost, která je v souladu s právními předpisy, ale není prováděna v souladu s daňovými předpisy a předpisy sociálního zabezpečení.
2. Ekonomická činnost považovaná podle vnitrostátních právních předpisů za protiprávní do působnosti opatření stanovených tímto rozhodnutím nespadá.
3. První výsledky programů stanovených v hlavách III, IV, V a VI se zahrnou do odhadů HNP členských států nejpozději do 30. září 1995.
HLAVA II
Vymezení pojmů
Článek 2
Odhady HDP a HNP jsou úplné, zahrnují-li nejen výrobu, prvotní důchody a výdaje, které lze přímo zjistit ve statistických zjišťováních nebo správních podkladech, ale i výrobu, prvotní důchody a výdaje, které zde nelze přímo zjistit.
Ty souvisejí mimo jiné s jedním nebo s několika dále uvedenými jevy:
- nepřítomnost registrovaných ekonomicky činných jednotek ve statistických zdrojích,
- daňový únik nebo neodvedení příspěvků na sociální zabezpečení,
- osvobození od zpravodajské povinnosti vůči orgánům daňové správy nebo sociálního zabezpečení.
Nepřítomnost ve statistických zdrojích zahrnuje stav, kdy v nich nejsou uvedeny ekonomicky činné jednotky registrované u orgánů daňové správy a sociálního zabezpečení a naopak jsou v nich uvedeny jednotky, které již nejsou ekonomicky činné.
Daňový únik a neodvádění příspěvků na sociální zabezpečení zahrnují stav, kdy jsou orgánům daňové správy a sociálního zabezpečení předkládány neúplné nebo zfalšované údaje a kdy nejsou předkládána povinná daňová přiznání nebo hlášení o sociálním zabezpečení, např. tak, že nejsou uváděny výrobní jednotky.
Osvobozením od zpravodajské povinnosti vůči orgánům daňové správy nebo sociálního zabezpečení se rozumějí například případy, kdy jsou určité ekonomické činnosti nebo transakce hlášeny až po překročení určitého prahu.
Zahrnuje se také osvobození určitých skupin osob nebo podniků nebo předkládání dílčích hlášení, která neodporují daňovým předpisům a předpisům o sociálním pojištění.
Zaměstnaností se rozumí množství obyvatel zaměstnaných v jednotlivých členských státech podle odstavců 808 až 814 ESA.
HLAVA III
Popis výpočtů a úprav pro zajištění úplnosti současných odhadů HNP
Článek 3
Členské státy vysvětlí všechny výpočty a úpravy, které považují za nezbytné pro zohlednění výroby, prvotních důchodů a výdajů, které – jak je uvedeno v článku 2 – není možno přímo zjistit.
Tyto výpočty a úpravy mohou být buď explicitní, nebo implicitní.
Implicitní úpravy jsou například množstevní a cenové výpočty a odhady odvozené z úrovně poptávky podle průzkumů u pořizovatelů zboží a služeb.
Podle možnosti popisy výpočtů a úprav obsahují členění úprav a výpočtů podle těchto kritérií:
1. nepřítomnost registrovaných ekonomicky činných jednotek ve statistických zdrojích;
2. daňové úniky a neodvádění příspěvků na sociální zabezpečení:
2.1 neregistrovanými výrobními jednotkami;
2.2 jiné daňové úniky a neodvádění, zejména podají-li registrované jednotky falešné informace nebo nepodají-li žádné;
3. osvobození od zpravodajské povinnosti vůči orgánům daňové správy a sociálního zabezpečení:
3.1 na základě prahů pro zpravodajskou povinnost;
3.2 na základě jiných důvodů pro osvobození od zpravodajské povinnosti.
Popis se vztahuje na jeden z posledních roků, pro který jsou k dispozici konečné odhady.
Článek 4
Členské státy vypočítávající HDP výrobní metodou sestaví tabulku všech nezbytných úprav a výpočtů podle odvětví v souladu s klasifikací NACE-CLIO R44, nebo pokud to není možné, na úrovni agregace používané pro výpočty, alespoň na úrovni NACE-CLIO R25 (viz ESA oddíl klasifikace a kódování).
V tabulce se uvádí:
- popis druhu úpravy (např. důvod úpravy, zda jde o implicitní nebo explicitní úpravu, údaj o prahu pro zpravodajskou povinnost apod.),
- informační zdroje použité pro úpravy (druh, období, vztah k rozsahu činností v třídě NACE-CLIO),
- popis metody výpočtu (použité proměnné, předpoklady, uvedení konkrétního příkladu metody výpočtu),
- v případě explicitních úprav se uvádí hodnota úprav v absolutních hodnotách a v procentech z hrubé přidané hodnoty (pro kterou je nezbytné provést závěrečný odhad po skončení veškerých změn a po konečném začlenění),
- v případě implicitních úprav se uvádí vysvětlení, proč jsou úpravy uváděny jako implicitní, a podle možnosti se uvádí důkaz platnosti hypotéz, na kterých jsou předpoklady založeny.
Vzor této tabulky je uveden v příloze I.
Článek 5
Členské státy vypočítávající HDP důchodovou metodou stanoví popis veškerých nezbytných úprav a výpočtů týkajících se náhrad zaměstnancům, hrubého provozního přebytku podniků bez právní subjektivity a hrubého provozního přebytku podniků s právní subjektivitou.
Tabulka použitá pro tento popis uvede na úrovni agregace používané pro výpočty:
- druh úpravy (viz článek 4),
- informační zdroje pro úpravu (viz článek 4),
- metodu výpočtu (viz článek 4),
- v případě explicitních úprav – absolutní a relativní hodnotu (viz článek 4),
- v případě implicitních úprav – vysvětlení (viz článek 4).
Vzor této tabulky je uveden v příloze II.
Článek 6
Členské státy vypočítávající HDP výdajovou metodou vypracují ve všech případech, kdy jsou údaje za výdaje založeny na prodejích nebo nákupech výrobními jednotkami (např. maloobchodní prodej nebo nákupy investic výrobci), popis veškerých nezbytných úprav a výpočtů.
Tabulka používaná pro tento popis uvede na úrovni agregace používané pro výpočty:
- druh úpravy (viz článek 4),
- informační zdroje použité pro úpravu (viz článek 4),
- metodu výpočtu (viz článek 4),
- v případě explicitních úprav – absolutní a relativní hodnotu úpravy, přičemž hodnota je vyjádřena v procentech výdajů (pro které se použije závěrečný odhad po provedení všech úprav),
- v případě implicitních úprav – vysvětlení (viz článek 4).
Vzor této tabulky je uveden v příloze III.
Článek 7
Pokud při odhadování HNP neprovedou členské státy žádné úpravy zohledňující nepřítomnost, úniky a neodvádění nebo osvobození, nebo provedou pouze částečné úpravy, předloží návrh, jak tyto nedostatky napravit.
Článek 8
Veškeré informace uvedené v článcích 3 až 7 budou předány Statistickému úřadu Evropských společenství nejpozději 30. června 1994.
Údaje přezkoumá Výbor pro HNP v průběhu druhého čtvrtletí 1994.
HLAVA IV
Ověření údajů o zaměstnanosti, na kterých jsou založeny současné odhady HNP
Článek 9
Členské státy porovnají údaje o zaměstnanosti získané z demografických studií s údaji o zaměstnanosti, na kterých jsou založeny současné odhady HNP.
Zaměstnaností se rozumí počet zaměstnaných v členském státě.
Pokud je zdroj demografických údajů s tímto pojetím v rozporu, sestaví se nejdříve tabulka uvádějící změny nezbytné pro dosažení souladu s takovým pojetím.
Pokud je to možné a je to v souladu s vnitrostátní praxi, v tabulce se uvede:
- příčina změny,
- informační zdroje použité pro úpravu a jejich hlavní charakteristiky,
- metoda výpočtu (proměnné, hypotézy a konkrétní příklad výpočtu),
- velikost změny (absolutní a v procentech z celkového počtu pracovních sil).
Vzor této tabulky je uveden v příloze IV.
Například v případě použití údajů ze zjišťování pracovních sil je nutno provést změny s ohledem na lidi žijící v kolektivních zařízeních a s ohledem na přeshraniční pracovníky.
Jelikož zjišťování pracovních sil je výběrové šetření, popíše se také postup aproximace pravděpodobného konečného výsledku za členský stát (informační zdroje a metoda výpočtu).
Členské státy předloží údaje o statistické chybě při sčítání obyvatel a při zjišťování pracovních sil.
Rovněž se vypracují tabulky uvádějící změny podle odvětví.
V případě služeb se použije klasifikace NACE-CLIO R44 a v případě ostatních odvětví se použije NACE-CLIO R25.
Vzor této tabulky je uveden v příloze V.
Článek 10
Pro rok 1990 a 1991 vypracují členské státy podle sčítání obyvatel, zjišťování pracovních sil a v souladu s národními účty tabulku celkového počtu zaměstnanců a osob samostatně výdělečně činných podle ekonomických činností.
V případě služeb se použije klasifikace NACE-CLIO R44 a v případě ostatních odvětví se použije NACE-CLIO R25.
Uvede se zdroj údajů o zaměstnanosti, na jejichž základě se sestavují národní účty, a jakým způsobem se vztahují k údajům o přidané hodnotě a o výnosech výrobních činitelů.
Údaje ze zjišťování pracovních sil se rozčlení podle těchto kritérií:
- počet plných a částečných pracovních úvazků zaměstnanců,
- počet hlavních zaměstnání,
- průměrný počet odpracovaných hodin v hlavním zaměstnání,
- počet vedlejších zaměstnání,
- průměrný počet odpracovaných hodin ve vedlejším (popř. ještě dalším) zaměstnání,
- počet hlavních a vedlejších zaměstnání přepočtený na plnou pracovní dobu.
Vzor této tabulky je uveden v příloze VI.
K tabulce se dále přikládají veškeré dostupné úřední odhady počtu ilegálních přistěhovalců a jejich činností.
V tabulce se popisuje přepočet počtu hlavních a vedlejších zaměstnání na plnou pracovní dobu.
Popis zahrnuje informační zdroje, proměnné, hypotézy a konkrétní příklady výpočtu počtu zaměstnanců přepočteného na plnou pracovní dobu.
Přepočet vezme v úvahu faktory, jako jsou dočasné zaměstnání, sezónní práce, učni a ilegální přistěhovalci.
Jestliže se u některých ekonomických činností projeví významné rozdíly, poskytnou členské státy požadované informace na nejpodrobnější úrovni vnitrostátní klasifikace ekonomických činností.
Článek 11
Členské státy, které mají k dispozici údaje ze zjišťování pracovních míst, rozšířených zjišťování pracovních sil, zjišťování využívání volného času, konkrétně zaměřených zjišťování příjmů a vydání domácností nebo jiné údaje o zaměstnanosti všeobecně a o vedlejších činnostech zvlášť, mohou předložit doplňující tabulky s těmito informacemi.
Zejména mohou:
- sestavit tabulku uvádějící počet zaměstnání podle výrobních odvětví vykonávaných zaměstnanci a osobami samostatně výdělečně činnými v souladu se zjišťováním pracovních míst, jde-li o členské státy provádějící zjišťování pracovních míst (počet hlášených zaměstnání),
- sestavit tabulky uvádějící počet vedlejších zaměstnání, který je možné odvodit z těchto zdrojů, jde-li o členské státy provádějící rozšířená zjišťování pracovních sil kladoucí doplňující otázky, zjišťování využívání volného času nebo konkrétně zaměřená zjišťování příjmů a vydání domácností.
Článek 12
Informace uvedené v článcích 9, 10 a 11 se předají Statistickému úřadu Evropských společenství nejpozději 30. června 1994.
Tyto informace projedná Výbor pro HNP v průběhu druhého čtvrtletí 1994.
HLAVA V
Popis pravidel a statistických úprav týkajících se příjmů v naturáliích a spropitného
Článek 13
1. Členské státy vypracují přehled daňových předpisů pro každou dále uvedenou položku:
- služební vozidla používaná pro soukromé účely,
- příspěvky zaměstnavatele na provoz závodních jídelen, včetně nákladů na jídlo a odměn zaměstnanců závodní jídelny, s výjimkou nájemného, úklidu, vytápění, spotřeby tepla a elektrické energie a dalších nákladů spojených s chodem zařízení,
- stravenky poskytované zaměstnancům zaměstnavatelem,
- ubytování a strava poskytovaná zdarma nebo za sníženou cenu zaměstnancům hotelů, restauračních zařízení a v zemědělství,
- ubytování poskytované zaměstnancům zdarma nebo za nájemné nižší, než je obchodní nájemné,
- hodnota úroků prominutých zaměstnavatelem, pokud svým zaměstnancům poskytuje půjčky se sníženým úrokem nebo bezúročné půjčky,
- jízdné poskytnuté zaměstnancům zdarma nebo za snížené ceny,
- elektřina a uhlí poskytované zaměstnancům zdarma nebo za snížené ceny,
- bezplatný telefon (v bytě),
- odběr zboží a služeb podnikateli, kteří s nimi obchodují, pro jejich vlastní potřebu,
- všechny ostatní kvantitativně významné položky.
U každé z těchto položek popíší členské státy postupy použité pro zabezpečení toho, aby s částí představující zdanitelný příjem, jakož i s částí osvobozenou od zdanění bylo nakládáno jako s odměnou zaměstnanců, nebo jako s hrubým provozním přebytkem podniků bez právní subjektivity (a ne jako s mezispotřebou).
Pokud jsou u konkrétních položek provedeny úpravy, popíší se informační zdroje, metoda výpočtu a výše úpravy.
2. Členské státy porovnají své odhady příjmů v naturáliích s výsledky čtyřletého zjišťování nákladů práce ve Společenství, protože tyto výsledky zahrnují také údaje o příjmech v naturáliích.
Členské státy toto porovnání popíší.
Článek 14
Je třeba popsat výpočet spropitného.
Zahrnou se také hlavní charakteristiky použitého informačního zdroje (druh, rok atd.).
Článek 15
Pokud je z popisů uvedených v článcích 13 a 14 zřejmé, že složky příjmů v naturáliích nebo ze spropitného nejsou odpovídajícím způsobem zohledněny ve výpočtu HNP, předloží členské státy návrhy na zahrnutí této části příjmů.
Článek 16
Popisy a návrhy se předloží Statistickému úřadu Evropských společenství nejpozději 30. června 1994.
Výbor pro HNP je projedná v druhé polovině roku 1994.
HLAVA VI
Zjišťování využití informací z daňových kontrol ke zvýšení úplnosti odhadů HNP
Článek 17
Členské státy předloží Statistickému úřadu Evropských společenství nejpozději 30. června 1994 zprávu o možnosti využití výsledků daňových kontrol ke zlepšení úplnosti odhadů HNP.
Zpráva uvede především:
- druh dostupných informací (zda jsou kontroly nahodilé nebo pravidelné, roky provedených kontrol, kritéria pro výběr kontrolovaných jednotek a použité proměnné),
- dostupnost informací včetně výpočtů provedených statistickými úřady za účelem dosažení přístupu k anonymizovaným údajům z daňových podkladů a výpočtů, které by musely být provedeny daňovými úřady na základě předpisů o ochraně údajů,
- využitelnost těchto informací pro zvýšení úplnosti odhadů HNP členských států.
Výbor pro HNP projedná tyto zprávy v druhém pololetí roku 1994.
Článek 18
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. března 1994, kterým se mění rozhodnutí 77/270/Euratom za účelem zmocnění Komise k tomu, aby za Euratom sjednávala půjčky s cílem přispět na financování nezbytné pro zvýšení stupně bezpečnosti a účinnosti jaderných elektráren v některých třetích zemích
(94/179/Euratom) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 1, 2, 172 a 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství pro atomovou energii bylo založeno, aby zajistilo bezpečnost a odstranilo nebezpečí ohrožující život a zdraví obyvatelstva; že členské státy vyjádřily přání zapojit do své práce další země a spolupracovat s mezinárodními organizacemi zabývajícími se mírovým rozvojem atomové energie;
vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy se rozhodly vyvinout společné úsilí v rámci skupiny G-24 s cílem podpořit reformní proces probíhající v zemích střední a východní Evropy a ve Společenství nezávislých států (SNS) a rozhodly o opatřeních, jejichž cílem je poskytnout těmto zemím hospodářskou pomoc; že je vhodné za účelem zvýšení účinnosti společného úsilí vyzvat ke spolupráci i další mezinárodní subjekty mající stejný cíl, a tím zabránit plýtvání potřebnými finančními i lidskými zdroji;
vzhledem k tomu, že v oblasti zvyšování jaderné bezpečnosti ve střední a východní Evropě a SNS existuje potřeba souvislé strategie zahrnující dlouhodobý přístup a zohledňující v každé z příslušných zemí technologické faktory, bezpečnostní "filozofii" a postupy a celkovou energetickou bilanci;
vzhledem k tomu, že některé z těchto zemí mají jaderná zařízení, jejichž úroveň bezpečnosti je nedostatečná a jejichž provozní poruchy by mohl mít následky pro celý kontinent; že tyto země jsou i nadále odkázány na používání jaderné energie;
vzhledem k tomu, že jadernou bezpečnost je třeba považovat za součást problematiky celkové energetické koncepce střední a východní Evropy a SNS a v této souvislosti vzít ohled na společnou zprávu Světové banky, Mezinárodní agentury pro energii (IEA) a Evropské banky pro obnovu a rozvoj vypracovanou v červnu 1993;
vzhledem k tomu, že je vhodné trvat na tom, aby všechny země disponující jadernými elektrárnami musely ratifikovat mezinárodní úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti nebo přechodně přijmout závazná opatření s rovnocenným účinkem;
vzhledem k tomu, že Společenství je povinno vyčlenit prostředky nezbytné k tomu, aby splnilo očekávání obyvatelstva členských států, pokud jde o bezpečnost a kvalitu životního prostředí; že zejména v některých zemích střední a východní Evropy a některých státech SNS je nutné učinit opatření zaměřená na úpravu některých existujících jaderných zařízení, nebo bude-li třeba, demontovat ta zařízení, jež by z technického nebo hospodářského hlediska nebylo možné přizpůsobit normám;
vzhledem k tomu, že projekty zahájené Společenstvím v rámci programů Phare a Tacis za účelem zvýšení úrovně bezpečnosti jaderných zařízení obsahují mimo jiné i studie, které mají rozpoznat slabé stránky a navrhnout vhodná nápravná opatření; že technická pomoc povede k návrhům programů na úpravu některých jaderných zařízení v provozu či ve výstavbě a na odstavení a demontáže jiných; že úspěšné provedení těchto opatření je v zájmu Společenství;
vzhledem k tomu, že investice nezbytné k tomu, aby se jaderná zařízení v některých státech střední a východní Evropy a některých státech SNS přizpůsobila normám, jsou tak vysoké, že je tyto země nejsou schopny vynaložit, ačkoli tyto problémy vyžadují bezodkladné řešení;
vzhledem k tomu, že by měla být mobilizována značná část dostupných finančních prostředků; že by za tímto účelem mělo být pozměněno rozhodnutí 77/270/Euratom [3], zmocňující Komisi sjednávat za Euratom půjčky na financování investic v oblasti jaderné energetiky, s cílem rozšířit působnost uvedeného rozhodnutí i na některé země zapojené do programu Phare a některé členy SNS, aby bylo možné zvýšit bezpečnost a účinnost jaderných elektráren těchto zemí a zároveň zlepšit ochranu člověka a životního prostředí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 77/271/Euratom [4] stanovilo pro půjčky sjednané Euratomem maximální celkovou částku 4000 milionů ECU a že ke dni 31. prosince 1991 bylo z této částky vyplaceno 2876 milionů ECU; že po zpomalení rozvoje jaderné energetiky a po změnách politiky spojené s jadernou energetikou v některých členských státech nebude během příštích několika let po zbývajících finančních prostředcích silná poptávka na základě projektů jaderné energetiky ve Společenství;
vzhledem k tomu, že přijímající země budou vystupovat jako ručitelé úvěrů poskytnutých podle tohoto rozhodnutí a že se v případě potřeby počítá i s jinými prvotřídními cennými papíry;
vzhledem k tomu, že problém poskytování finančních prostředků na bezpečnost nelze oddělit od souvislé energetické koncepce;
vzhledem k tomu, že krátkodobá opatření je nutné doplnit střednědobými a dlouhodobými úvěry v souladu se souvislou koncepcí zajišťující zejména náhradu a demontáž nejméně spolehlivých jaderných elektráren,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Článek 1 rozhodnutí 77/270/Euratom se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Komise se zmocňuje k tomu, aby za Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom) a v rámci částek stanovených Radou sjednávala půjčky a prostředky z nich poskytovala ve formě úvěrů v rámci Společenství na financování investičních projektů týkajících se průmyslové výroby elektřiny v jaderných elektrárnách a v průmyslových zařízeních palivového cyklu.
Komise se rovněž zmocňuje k tomu, aby v rámci stejných částek sjednávala půjčky a prostředky z nich poskytovala ve formě úvěrů na financování projektů, jejichž cílem je zvýšit bezpečnost a účinnost jaderných elektráren třetích zemí uvedených v příloze. Aby tyto projekty byly způsobilé k získání úvěru, musí:
- se týkat jaderných elektráren nebo zařízení palivového cyklu, jež jsou v provozu nebo ve výstavbě, nebo se musí týkat demontáže zařízení, jejichž úpravy nelze technicky nebo hospodářsky zdůvodnit,
- mít veškerá nezbytná povolení na vnitrostátní úrovni a zejména souhlas bezpečnostních orgánů,
- získat příznivé stanovisko Komise, pokud jde o technická a hospodářská hlediska.
Komise si nevypůjčí vyšší částku, než je výše úvěru, o který byla požádána.
Výpůjční a související úvěrové transakce znějí na stejnou měnovou jednotku a realizují se, pokud jde o splacení jistiny a platbu úroků, za stejných podmínek.
Náklady vzniklé Společenství při sjednávání a provádění každé transakce nese příslušný oprávněný podnik."
ze dne 24. ledna 1994 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem
(94/184/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že uzavření dohody vyjednané mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem zjednoduší a podpoří obchod s vínem mezi smluvními stranami; že je tedy žádoucí uvedenou dohodu schválit;
vzhledem k tomu, že by Komise měla být oprávněna učinit potřebné technické úpravy postupem podle článku 83 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], aby byla zjednodušeno provádění některých ustanovení dohody;
vzhledem k tomu, že tato dohoda musí být uzavřena na úrovni Společenství, protože její ustanovení jsou bezprostředně spojena s opatřeními společné zemědělské politiky a přesněji s pravidly Společenství o vínu a vinohradnictví,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem, jakož i připojený protokol a výměna dopisů, se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství a uložit schvalovací listiny Společenství.
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 28 odst. 1 dohody.
Článek 3
Pro účely čl. 17 odst. 2 dohody je Komise oprávněna uzavírat postupem podle čl. 83 nařízení (EHS) č. 822/87 akty, které jsou potřebné při změně dohody.
Článek 4
Komise, jíž jsou nápomocny členské státy, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru podle článku 18 dohody.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz zvířecích střev ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(94/187/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst.
2 písm. a) a c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha I kapitola 2 výše uvedené směrnice umožňuje dovoz zvířecích střev, která byla podrobena předepsanému ošetření, z kterékoliv třetí země;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit veterinární podmínky a veterinární osvědčení, aby bylo zaručeno provádění předepsaného ošetření střev;
vzhledem k tomu, že byl zaveden nový režim osvědčování, je třeba stanovit lhůtu pro jeho provádění;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz zvířecích střev z kterékoliv třetí země, k nimž je přiloženo veterinární osvědčení podle vzoru v příloze, které se skládá z jednoho listu a musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu provádějícího dovozní kontrolu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 7. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Brazílie
(94/198/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Brazílie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení brazilských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že Federální inspekční služba (SIF) je příslušným úřadem v Brazílii, který je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení SIF Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá SIF;
vzhledem k tomu, že úřad SIF vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Brazílii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Federální inspekční služba (SIF).
Článek 2
Produkty rybolovu pocházející z Brazílie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Brazílie" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce SIF a úřední razítko SIF v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 7. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Ekvádoru
(94/200/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Ekvádoru, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ekvádorské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Instituto Nacional de la Pesca (INP)", příslušný úřad Ekvádoru, je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení INP Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá INP;
vzhledem k tomu, že INP vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Ekvádoru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Instituto Nacional de la Pesca (INP)".
Článek 2
Produkty rybolovu pocházející z Ekvádoru musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Ekvádor" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce INP a úřední razítko INP v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o pravidlech a obecných podmínkách pro výkon funkce veřejného ochránce práv (94/262/ESUO, ES, Euratom)
EVROPSKÝ PARLAMENT,
s ohledem na smlouvy o založení Evropských společenství, a zejména na čl. 138 E odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství, čl. 20d odst. 4 Smlouvy o založení Evropského sdružení uhlí a oceli a čl. 107d odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na stanovisko Komise,
s ohledem na souhlas Rady,
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit pravidla a obecné podmínky pro výkon funkce veřejného ochránce práv podle ustanovení obsažených ve smlouvách o založení Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že je na místě určit podmínky, za kterých může být veřejnému ochránci práv podána stížnost, a vymezit vztahy mezi výkonem funkce veřejného ochránce práv a soudními či správními řízeními;
vzhledem k tomu, že veřejný ochránce práv, který může též jednat z vlastního podnětu, musí mít všechny náležitosti potřebné k výkonu své funkce; že za tímto účelem jsou orgány a instituce Společenství povinny poskytnout veřejnému ochránci práv na požádání všechny informace, jež požaduje, s výhradou řádně odůvodněného utajení, aniž je dotčena povinnost veřejného ochránce práv nesdělovat je; že orgány členských států jsou povinny poskytnout veřejnému ochránci práv všechny potřebné informace, pokud se na tyto informace vztahují právní nebo správní předpisy ukládající mlčenlivost nebo předpisy, jež zabraňují jejich předání; že pokud nebude veřejnému ochránci práv poskytnuta požadovaná pomoc, uvědomí o tom Evropský parlament, a tomu přísluší podniknout náležité kroky;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit postupy pro případ, že šetření prováděná veřejným ochráncem práv odhalí případy nesprávného úředního postupu; že je třeba současně stanovit, že veřejný ochránce práv podává každoročně souhrnnou zprávu Evropskému parlamentu na konci ročního zasedacího období;
vzhledem k tomu, že veřejný ochránce práv a jeho zaměstnanci jsou povinni udržovat v tajnosti všechny informace, se kterými se seznámí v souvislosti s výkonem své funkce; že veřejný ochránce práv je však povinen informovat příslušné orgány o skutečnostech, o kterých domnívá, že spadají do oblasti trestního práva, a o nichž se dozví v rámci šetření;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit možnost spolupráce mezi veřejným ochráncem práv a orgány stejného typu, které existují v některých členských státech, při dodržení vnitrostátních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament jmenuje veřejného ochránce práv na začátku svého volebního období pro dané volební období z řad osob, které jsou občany Evropské unie a u kterých jsou veškeré záruky nezávislosti a požadované způsobilosti;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podmínky, za nichž funkce veřejného ochránce práv končí;
vzhledem k tomu, že veřejný ochránce práv musí vykonávat funkci zcela nezávisle, k čemuž se slavnostně zavazuje před Evropským soudním dvorem při nástupu do funkce; že je třeba určit veškeré činnosti neslučitelné s výkonem funkce veřejného ochránce práv, dále pak jeho plat, výsady a imunitu;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit pravidla týkající se úředníků a zaměstnanců sekretariátu, který má být veřejnému ochránci práv nápomocen, a jeho rozpočtu; že sídlo veřejného ochránce práv je v sídle Evropského parlamentu;
vzhledem k tomu, že je na veřejném ochránci práv, aby přijal prováděcí ustanovení k tomuto rozhodnutí; že je třeba mimo jiné stanovit určitá přechodná ustanovení pro prvního veřejného ochránce práv, který bude jmenován poté, co vstoupí v platnost Smlouva o Evropské unii,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a obecné podmínky pro výkon funkce veřejného ochránce práv v souladu s čl. 138e odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství, čl. 20d odst. 4 Smlouvy o založení Evropského sdružení uhlí a oceli a čl. 107d odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. Veřejný ochránce práv plní své funkce při respektování pravomocí, jež orgánům a institucím Společenství udělují Smlouvy.
3. Veřejný ochránce práv nesmí zasahovat do žádného soudního řízení ani zpochybňovat důvodnost soudního rozhodnutí.
Článek 2
1. Veřejný ochránce práv přispívá za podmínek a v mezích stanovených výše uvedenými Smlouvami k odhalování nesprávného úředního postupu při činnosti orgánů a institucí Společenství, s výjimkou Soudního dvora a Soudu prvního stupně při výkonu jejich soudní pravomoci, a doporučuje nápravná opatření.
Činnost jiných orgánů či osob nemůže být předmětem stížnosti uplatněné u veřejného ochránce práv.
2. Každý občan Evropské unie nebo každá fyzická nebo právnická osoba s bydlištěm nebo sídlem v členském státě Evropské unie se může obrátit na veřejného ochránce práv buď přímo, nebo prostřednictvím člena Evropského parlamentu se stížností týkající se nesprávného úředního postupu při činnosti orgánů a institucí Společenství s výjimkou Soudního dvora a Soudu prvního stupně při výkonu jejich soudní pravomoci.
Veřejný ochránce práv uvědomí dotyčný orgán nebo dotyčnou instituci neprodleně po obdržení stížnosti.
3. Ze stížnosti musí být patrné, oč v ní jde a kdo ji podává; tato osoba může požádat, aby se se stížností nakládalo jako s důvěrnou.
4. Stížnost musí být předložena do dvou let ode dne, kdy se stěžovatel dozví o skutečnostech, kterých se stížnost týká, a musí jí předcházet vhodné administrativní kroky uplatněné u dotyčných orgánů a institucí.
5. Veřejný ochránce práv může stěžovateli poradit, aby se obrátil na jiný orgán.
6. Stížnostmi podanými veřejnému ochránci práv není dotčen běh lhůt k podání opravných prostředků v soudních nebo správních řízeních.
7. Musí-li veřejný ochránce práv z důvodů probíhajícího či ukončeného soudního řízení v téže věci prohlásit nějakou stížnost za nepřípustnou nebo ukončit její zkoumání, výsledky šetření, které případně již provedl, se odkládají.
8. Veřejný ochránce práv se může zabývat stížností, která se týká pracovních vztahů mezi orgány a institucemi Společenství a jejich úředníky a ostatními zaměstnanci pouze tehdy, pokud již dotyčná osoba vyčerpala všechny možnosti vnitřních správních žádostí a stížností, zejména postupy uvedené v čl. 90 odst. 1 a 2 služebního řádu, a pokud již uplynuly lhůty pro odpověď ze strany orgánů, jimž byla věc předložena.
9. Veřejný ochránce práv informuje stěžovatele v co nejkratší době o vyřízení jeho stížnosti.
Článek 3
1. Veřejný ochránce práv provádí z vlastního podnětu nebo na základě stížnosti všechna šetření, která považuje za důvodná pro objasnění každého případného nesprávného úředního postupu při činnosti orgánů a institucí Společenství.
Uvědomí o tom dotyčný orgán či dotyčnou instituci a ty mu mohou podat všechny potřebné připomínky.
2. Orgány a instituce Společenství musí poskytnout veřejnému ochránci práv požadované informace a umožnit mu přístup k dotyčné dokumentaci.
Mohou to odmítnout pouze na základě řádně odůvodněného utajení.
Přístup k dokumentaci členského státu, na kterou se vztahují právní nebo správní předpisy o utajení, umožní až po předchozím souhlasu tohoto členského státu.
K jiné dokumentaci členského státu umožní přístup poté, co jej o tom uvědomí. V obou těchto případech nesmí veřejný ochránce práv v souladu s článkem 4 obsah této dokumentace rozšiřovat.
Úředníci a ostatní zaměstnanci orgánů a institucí Společenství musí svědčit na požádání veřejného ochránce práv; vypovídají jménem svého úřadu a v souladu s jeho pokyny a zůstávají vázáni služebním tajemstvím.
3. Orgány členských států musí poskytnout veřejnému ochránci práv, pokud o to požádá, prostřednictvím stálých zastoupení členských států u Evropských společenství veškeré informace, které mohou pomoci objasnit případy nesprávného úředního postupu ze strany orgánů a institucí Společenství, pokud se na tyto informace nevztahují právní nebo správní předpisy ukládající mlčenlivost nebo předpisy zabraňující jejich předání.
V posledně uvedeném případě však může daný členský stát sdělit veřejnému ochránci práv tyto informace, pokud se zaváže, že jejich obsah neposkytne jiným osobám.
4. Jestliže není veřejnému ochránci práv poskytnuta spolupráce, kterou požaduje, informuje o tom Evropský parlament a ten podnikne náležité kroky.
5. Podle možností hledá veřejný ochránce práv společně s dotyčným orgánem nebo s dotyčnou institucí řešení, jímž by se dal nesprávný úřední postup napravit a stížnost se uspokojivě vyřídila.
6. Pokud veřejný ochránce práv odhalí nesprávný úřední postup, uvědomí dotyčný orgán nebo dotyčnou instituci, a případně předloží návrhy doporučení.
Dotyčný orgán nebo dotyčná instituce zašle veřejnému ochránci práv do tří měsíců odůvodněné stanovisko.
7. Následně podá veřejný ochránce práv zprávu Evropskému parlamentu a dotyčnému orgánu či dotyčné instituci.
Může zde též podat doporučení.
Stěžovatele veřejný ochránce práv vyrozumí o výsledcích šetření a o stanovisku dotyčného orgánu nebo dotyčné instituce a o případných doporučeních podaných veřejným ochráncem práv.
8. Veřejný ochránce práv podává každoročně na konci ročního zasedacího období zprávu o výsledcích svých šetření Evropskému parlamentu.
Článek 4
1. Veřejný ochránce práv a jeho zaměstnanci, na něž se vztahuje článek 214 Smlouvy o založení Evropského společenství, čl. 47 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského sdružení uhlí a oceli a článek 194 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, jsou povinni nesdělovat informace a dokumenty, se kterými byli seznámeni v rámci svých šetření. Jsou též povinni chránit důvěrnost veškerých informací, které by mohly poškodit stěžovatele nebo jinou zúčastněnou osobu, aniž je dotčen odstavec 2.
Jestliže se veřejný ochránce práv v rámci šetření dozví o skutečnostech, jež podle jeho názoru spadají do oblasti trestního práva, neprodleně o tom uvědomí příslušné vnitrostátní orgány prostřednictvím stálých zastoupení členských států u Evropských společenství, a v případě potřeby rovněž orgán Společenství, z nějž pochází dotyčný úředník nebo zaměstnanec, a tento orgán může případně použít čl. 18 druhý pododstavec protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Veřejný ochránce práv může také informovat dotyčný orgán nebo dotyčnou instituci Společenství o skutečnostech nasvědčujících tomu, že jednání některého z jejich úředníků či zaměstnanců spadá do působnosti disciplinárních předpisů.
Článek 5
Veřejný ochránce práv může v případě, že to přispěje k vyšší účinnosti šetření a k lepší ochraně práv a zájmů stěžovatelů, spolupracovat s orgány stejného typu, které existují v některých členských státech, při dodržení použitelných vnitrostátních právních předpisů.
Veřejný ochránce práv nesmí touto cestou vyžadovat dokumenty, ke kterým by neměl přístup podle článku 3.
Článek 6
1. Veřejný ochránce práv je jmenován Evropským parlamentem po každých volbách Evropského parlamentu na dobu volebního období.
Může být jmenován opakovaně.
2. Veřejný ochránce práv je vybírán z osob, které jsou občany Evropské unie, mají plná občanská a politická práva, poskytují veškeré záruky nezávislosti, splňují podmínky požadované pro výkon nejvyšších soudních funkcí ve své zemi nebo mají obecně uznávané zkušenosti a způsobilost pro výkon funkce veřejného ochránce práv.
Článek 7
1. Výkon funkce veřejného ochránce práv končí buď uplynutím jeho funkčního období, anebo odstoupením či odvoláním.
2. Kromě případu odvolání vykonává veřejný ochránce práv svou funkci až do okamžiku, kdy je jmenován jeho nástupce.
3. V případě předčasného skončení výkonu funkce veřejného ochránce práv je nástupce jmenován do tří měsíců od uvolnění funkce na dobu zbývající do konce volebního období.
Článek 8
Veřejný ochránce práv, který již nesplňuje podmínky požadované k výkonu funkce nebo který se dopustí vážného pochybení, může být odvolán Soudním dvorem Evropských společenství na žádost Evropského parlamentu.
Článek 9
1. Veřejný ochránce práv vykonává svou funkci zcela nezávisle v obecném zájmu Společenství a občanů Evropské unie.
Při plnění funkce nesmí požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu.
Zdrží se veškeré činnosti neslučitelné s povahou jeho funkce.
2. Při nástupu do funkce se slavnostně zavazuje před Soudním dvorem Evropských společenství, že bude vykonávat svou funkci zcela nezávisle a nestranně a plnit po celou dobu výkonu funkce i po jejím ukončení povinnosti z ní vyplývající, zejména povinnost čestného a zdrženlivého jednání při přijímání některých funkcí nebo některých výhod po skončení výkonu funkce veřejného ochránce práv.
Článek 10
1. Po dobu své funkce nesmí veřejný ochránce práv vykonávat žádnou jinou politickou nebo správní funkci ani jinou výdělečnou nebo nevýdělečnou profesionální činnost.
2. Pokud jde o platy, náhrady a důchody, je veřejný ochránce práv postaven naroveň soudci Soudního dvora Evropských společenství.
3. Články 12 až 15 a článek 18 protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství se vztahují na veřejného ochránce práv i úředníky a zaměstnance jeho sekretariátu.
Článek 11
1. Veřejnému ochránci práv je nápomocen sekretariát, jehož vedoucího sám jmenuje.
2. Na úředníky a zaměstnance sekretariátu veřejného ochránce práv se vztahují nařízení a předpisy vztahující se na úředníky a zaměstnance Evropských společenství.
Jejich počet je každoročně stanoven v rámci rozpočtového procesu [1].
3. Úředníci Evropských společenství a členských států, kteří jsou jmenováni zaměstnanci sekretariátu veřejného ochránce práv, jsou ve služebním zájmu vyčleněni pro veřejného ochránce práv se zárukou, že budou přijati zpět do své původní instituce.
4. V otázkách svých zaměstnanců je veřejný ochránce práv postaven naroveň orgánům ve smyslu článku 1 služebního řádu Evropských společenství.
Článek 12
Rozpočet veřejného ochránce práv je obsažen v příloze oddílu 1 (Parlament) souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Článek 13
Sídlem veřejného ochránce práv je sídlo Evropského parlamentu [2].
Článek 14
Veřejný ochránce práv přijímá prováděcí předpisy k tomuto rozhodnutí.
Článek 15
První veřejný ochránce práv jmenovaný poté, co vstoupí v platnost Smlouva o Evropské unii, je jmenován na dobu zbývající do konce volebního období.
Článek 16
Evropský parlament stanoví ve svém rozpočtu lidské i hmotné zdroje, které umožní prvnímu veřejnému ochránci práv od okamžiku jmenování vykonávat svěřené úkoly.
Článek 17
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 8. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Kolumbie
(94/269/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Kolumbie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že kolumbijské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že kolumbijské ministerstvo zdravotnictví (potravinářský odbor) je schopno účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení kolumbijského ministerstva zdravotnictví Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá kolumbijské ministerstvo zdravotnictví;
vzhledem k tomu, že kolumbijské ministerstvo zdravotnictví vydalo oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Kolumbii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je ministerstvo zdravotnictví (potravinářský odbor).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Kolumbie musejí splňovat tyto podmínky:
1) ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2) produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3) s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "KOLUMBIE" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce ministerstva zdravotnictví Kolumbie a úřední razítko ministerstva zdravotnictví Kolumbie v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. dubna 1994 o veterinárním osvědčení pro uvedení na trh Spojeného království a Irska psů a koček nepocházejících z těchto zemí
(94/273/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst.
3 písmeno a) bod vii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit veterinární osvědčení pro psy a kočky uváděné na trh Spojeného království a Irska a nepocházející z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že dotyčná zvířata musí splňovat příslušné nezbytné veterinární podmínky stanovené v osvědčení, které řádně potvrdí pověřený veterinární lékař;
vzhledem k tomu, že podle čl. 10 odst. 3 písmene a) bodu vii) musí být psi a kočky doprovázeni individuálním očkovacím průkazem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vzor osvědčení dle čl. 10 odst. 3 písmene a) bodu vii) směrnice 92/65/EHS je stanoven v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. dubna 1994, kterým se stanoví systém označování psů a koček uváděných na trh ve Spojeném království a Irsku a nepocházejících z těchto zemí
(94/274/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst.
3 písm. a) bod iii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit systém označování psů a koček uváděných na trh ve Spojeném království a Irsku a nepocházejících z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že technologie elektronického označování psů a koček tvoří levný, proti zneužití odolný a relativně bezbolestný systém; že za těchto podmínek je třeba pro označování psů a koček stanovit použití elektronického systému;
vzhledem k tomu, že z důvodu velkého počtu používaných elektronických systémů je na majiteli nebo obchodníkovi, aby prokázal ke spokojenosti úředního veterinárního lékaře, že pes nebo kočka je řádně označena;
vzhledem k tomu, že v očekávání vývoje mezinárodní normy je jako dočasné opatření třeba stanovit, že používané elektronické systémy jsou systémy používané v členských státech, z nichž zvířata pocházejí; že tato situace bude přezkoumána na základě pokroku v harmonizaci normy pro elektronické označování psů a koček;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno jakékoli budoucí rozhodnutí, které může být přijato, pokud jde o pohyb zvířat v zájmovém chovu uvnitř Společenství, jelikož obtíže plynoucí z označování zvířat v zájmovém chovu jsou odlišné povahy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Metodou označování případě psů a koček uváděných na trh ve Spojeném království a Irsku a nepocházejících z těchto zemí, je systém elektronického označování.
Článek 2
1. Elektronický systém uvedený v článku 1 tvoří implantabilní radiolokační odpovídač a musí být jedním ze systémů používaných v členském státě, z něhož psi a kočky pocházejí.
2. Členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o elektronických systémech označování psů a koček používaných na jejich území.
3. Je na majiteli nebo obchodníku, aby prokázal ke spokojenosti úředního veterinárního lékaře, že pes nebo kočka jsou řádně označeni.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. dubna 1994 o uznávání očkovacích látek proti vzteklině
(94/275/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze 4 oddílu I směrnice 90/425/EHS1, a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. a) třetí odrážku a odst. 3 písm. b) bod i) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nezbytné uznávat očkovací látky proti vzteklině, které je povoleno používat v případě psů a koček, s nimiž se obchoduje mezi členskými státy, v případě psů a koček starších tří měsíců a určených pro obchod mezi členskými státy, a v případě psů a koček určených k uvedení na trh v Irsku a ve Spojeném království a nepocházejících z těchto dvou zemí;
vzhledem k tomu, že očkovací látky musí být podle čl. 10 odst. 2 písm. a) třetí odrážky a odst. 3 písm. b) bodu i) inaktivované očkovací látky o účinnosti alespoň jedné mezinárodní antigenové jednotky (norma WHO), měřeno v souladu s testem účinnosti metodou popsanou
ze dne 19. dubna 1994 o společné akci na podporu mírového procesu na Blízkém východě, přijaté Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii
(94/276/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články J.3 a J.11 této smlouvy,
s ohledem na obecné zásady vydané Evropskou radou dne 29. října 1993,
s ohledem na rámec společné akce schválené Evropskou radou ve dnech 10. a 11. prosince 1993,
berouc v úvahu článek C Smlouvy o Evropské unii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
a) Evropská unie ve snaze přispět k uzavření úplného míru na Blízkém východě a na základě příslušných rezolucí Rady bezpečnosti OSN
- se bude podílet na mezinárodních smlouvách uzavřených mezi stranami k zajištění míru v souvislosti s procesem zahájeným v Madridu,
- bude využívat svůj vliv k povzbuzování všech stran k bezvýhradné podpoře mírového procesu na základě pozvání na Madridskou konferenci a bude usilovat o posílení demokracie a úcty k lidským právům,
- přispěje k definování budoucí podoby vztahů mezi stranami v regionu v rámci pracovní skupiny pro kontrolu zbrojení a bezpečnost v regionu.
b) Evropská unie
- rozvine svou úlohu v ad hoc styčném výboru pro koordinaci mezinárodní podpory poskytované okupovaným územím,
- si bude udržovat své vedoucí postavení v pracovní skupině pro regionální ekonomický rozvoj (REDWG) a rozvíjet svou účast v jiných mnohostranných skupinách,
- zváží další způsoby, jakými by mohla přispět k rozvoji regionu.
c) Evropská unie
- bude dodržovat opatření k posilování důvěry, která předložila stranám,
- bude dodržovat demarše určené arabským státům s cílem zajistit ukončení bojkotu Izraele,
- bude přísně sledovat vývoj izraelských osídlení na okupovaných územích a dodržovat demarše určené Izraeli a týkající se těchto otázek.
Článek 2
V souladu s odpovídajícími postupy Společenství Rada posoudí návrhy, které Komise předloží
- pro rychlé provádění programů pomoci pro rozvoj okupovaných území a palestinského operativního rozpočtu v úzké spolupráci s Palestinci založené na konzultacích a stejně úzké koordinaci s ostatními dárci,
- pro poskytování podpory v rámci existujících zásad jiným stranám pro dvoustranná jednání, jež zásadně přispívají k pokroku na cestě k míru.
Článek 3
Pro aktivní a naléhavé přispění k vytvoření palestinských policejních sil:
a) Evropská unie poskytne pomoc;
b) předsednictví v úzké spolupráci s Komisí umožní koordinaci mezi členskými státy výměnou informací o jejich dvoustranné pomoci;
c) prostředky v maximální výši 10 milionů ECU z rozpočtu Společenství budou poskytnuty v rámci naléhavé pomoci k vytvoření palestinských policejních sil.
Článek 4
Evropská unie se bude na žádost stran podílet na ochraně palestinského lidu na základě dočasného působení mezinárodních sil na okupovaných územích, jak bylo požadováno v rezoluci Rady bezpečnosti 904 (1994).
Operativní plány a finanční záležitosti týkající se tohoto článku upraví samostatné rozhodnutí Rady.
Článek 5
Na žádost stran bude Evropská unie provádět koordinovaný program pomoci a bude připravovat a sledovat volby na okupovaných územích nastíněných v prohlášení zásad ze dne 13. září 1993.
Přesné operativní plány a finanční záležitosti upraví samostatné rozhodnutí Rady poté, co bude dosaženo dohody mezi Izraelem a Organizací za osvobození Palestiny o plánech na uspořádání voleb.
Evropský parlament bude přizván ke spolupráci na těchto plánech.
Článek 6
Evropská unie potvrzuje svou ochotu přijímat další operativní rozhodnutí v oblasti působnosti této společné akce v souladu s vývojem v mírovém procesu.
Článek 7
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnešním dnem.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 1993
o prozatímním provádění některých dohod a protokolů mezi Evropským hospodářským společenstvím a některými třetími zeměmi o obchodu s textilními výrobky (Albánie, Arménie, Ázerbajdžán, Bělorusko, Bulharsko, Česká republika, Gruzie, Kazachstán, Kyrgyzstán, Litva, Lotyšsko, Moldávie, Mongolsko, Rumunsko, Ruská federace, Slovenská republika, Slovinsko, Tádžikistán, Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán)
(94/277/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s článkem 228 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise jménem Společenství sjednala dohody o obchodu s textilními výrobky s Albánií, Arménií, Ázerbajdžánem, Běloruskem, Gruzií, Kazachstánem, Kirgizstánem, Litvou, Lotyšskem, Moldávií, Mongolskem, Ruskou federací, Tádžikistánem, Turkmenistánem, Ukrajinou a Uzbekistánem;
vzhledem k tomu, že až do dokončení postupů požadovaných pro jejich uzavření by ode dne 1. ledna 1993 měly být prozatímně prováděny dvoustranné dohody o obchodu s textilními výrobky s Albánií, Arménií, Ázerbajdžánem, Běloruskem, Gruzií, Kazachstánem, Kyrgyzstánem, Litvou, Lotyšskem, Moldávií, Mongolskem, Ruskou federací, Tádžikistánem, Turkmenistánem, Ukrajinou a Uzbekistánem, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskými zeměmi;
vzhledem k tomu, že Komise jménem Společenství sjednala dvoustrannou dohodu o obchodu s textilními výrobky se Slovinskem;
vzhledem k tomu, že dvoustranná dohoda o obchodu s textilními výrobky se Slovinskem by měla být až do ukončení postupů požadovaných pro její uzavření prozatímně prováděna ode dne 1. září 1993, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Slovinskem;
vzhledem k tomu, že Komise jménem Společenství sjednala dodatkové protokoly o obchodu s textilními výrobky k Evropským dohodám s Bulharskou republikou, Českou republikou, Slovenskou republikou a Rumunskem;
vzhledem k tomu, že dodatkové protokoly o obchodu s textilními výrobky mezi Společenstvím a Českou republikou a mezi Společenstvím a Slovenskou republikou k Evropské dohodě s Českou a Slovenskou federativní republikou by až do dokončení postupů požadovaných k jejich uzavření měly být prozatímně prováděny ode dne 1. ledna 1993, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskými zeměmi;
vzhledem k tomu, že dodatkový protokol o obchodu s textilními výrobky k Evropské dohodě s Rumunskem by až do dokončení postupů požadovaných pro jeho uzavření měl být prozatímně prováděn ode dne 1. května 1993, s výhradou vzájemného provádění partnerskou zemí;
vzhledem k tomu, že dodatkový protokol o obchodu s textilními výrobky k Evropské dohodě s Bulharskou republikou by až do dokončení postupů požadovaných pro jeho uzavření měl být prozatímně prováděn od data vstupu v platnost prozatímní dohody, podepsané mezi Evropským hospodářským společenstvím a Bulharskou republikou dne 8. března 1993, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskou zemí;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ode dne 1. ledna 1993 až do formálního uzavření se dvoustranné dohody o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Albánií, Arménií, Ázerbajdžánem, Běloruskem, Gruzií, Kazachstánem, Kirgizstánem, Litvou, Lotyšskem, Moldávií, Mongolskem, Ruskou federací, Tádžikistánem, Turkmenistánem, Ukrajinou a Uzbekistánem na straně druhé provádí prozatímně, s výhradou vzájemného provádění partnerskými zeměmi.
Ode dne 1. září 1993 až do formálního uzavření se dvoustranná dohoda o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským hospodářským společenstvím a Slovinskou republikou provádí prozatímně, s výhradou vzájemného provádění Slovinskem.
Ode dne 1. ledna 1993 až do formálního uzavření se dodatkové protokoly o obchodu s textilními výrobky mezi Společenstvím a Českou republikou a mezi Společenstvím a Slovenskou republikou k Evropským dohodám mezi Evropským hospodářským společenstvím a Českou a slovenskou federativní republikou provádí prozatímně, s výhradou vzájemného provádění partnerskými zeměmi.
Ode dne 1. května 1993 až do formálního uzavření se dodatkový protokol o obchodu s textilními výrobky k Evropské dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rumunskem provádí prozatímně, s výhradou vzájemného provádění Rumunskem.
Od data vstupu v platnost prozatímní dohody, podepsané mezi Evropským hospodářským společenstvím a Bulharskou republikou dne 8. března 1993, se až do formálního uzavření dodatkový protokol o obchodu s textilními výrobky k Evropské dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Bulharskou republikou provádí prozatímně, s výhradou vzájemného provádění Bulharskem.
Článek 2
Znění parafovaných dohod a protokolů se připojují k tomuto rozhodnutí.
kterým se mění rozhodnutí Komise 92/471/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárním osvědčení pro dovoz embryí skotu ze třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(94/280/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS, ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], pozměněné směrnicí 93/52/EHS [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 89/556/EHS vyloučila ze své oblasti působnosti embrya vzniklá některými technikami;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/52/EHS rozšířila oblast působnosti směrnice 89/556/EHS tak, aby zahrnovala všechna embrya skotu kromě embryí vzniklých přenosem jádra; že embrya, která byla podrobena technikám vyžadujícím protržení zona pellucida, a embrya vzniklá oplodněním in vitro mohou být uvedena na trh nebo dovážena, pokud splňují požadavky směrnice 89/559/EHS, s některými doplňkovými zárukami;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/113/ES [3] mění přílohy směrnice s cílem stanovit příslušné doplňkové záruky;
vzhledem k tomu, že je vhodné změnit rozhodnutí Komise 92/471/EHS ze dne 2. září 1992 o veterinárních podmínkách a veterinárním osvědčení pro dovoz embryí skotu ze třetích zemí [4], aby zohlednilo doplňkové záruky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru;
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy rozhodnutí 92/471/EHS se nahrazují přílohami tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toho rozhodnutí se použije od třicátého dne po jeho oznámení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. května 1994 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Chilskou republikou a Evropským společenstvím o dovozech jablek a hrušek do Společenství
(94/294/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a článkem 28 nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že Chilská republika zahájila akci s GATT v důsledku toho, že Evropské společenství použilo celní opatření ve formě vyrovnávacích poplatků na dovozy jablek podle článků 24, 25 a 26 nařízení (EHS) č. 1035/72;
vzhledem k tomu, že Společenství a Chile zahájily rozhovory za účelem vyřešení této i jiných otázek souvisejících se závěry Uruguayského kola v rámci GATT;
vzhledem k tomu, že výsledkem těchto rozhovorů je Dohoda ve formě výměny dopisů; že je v zájmu Společenství tuto dohodu schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Chilskou republikou a Evropským společenstvím o dovozech jablek a hrušek do Společenství se schvaluje v zájmu Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí je zveřejněno
ze dne 16. května 1994, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/13/EHS, kterým se stanoví postupy pro veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství
(94/305/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí1, naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS2, a zejména na čl.
18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seno a slámu je povoleno dovážet do Společenství ze zemí vyjmenovaných v příloze F rozhodnutí Komise 93/13/EHS3;
vzhledem k tomu, že s ohledem na poskytnuté záruky je nezbytné změnit uvedený seznam tak, aby zahrnoval některé části Jižní Afriky; že oblast, ze které pochází seno a sláma, leží mimo oblast tlumení slintavky a kulhavky a kde se za posledních šest měsíců nepásla žádná zvířata;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze F rozhodnutí Komise 93/13/EHS se mezi slova "Island" a "Kanada" vkládá nová položka, která zní:
"Jižní Afrika (kromě části oblasti tlumení slintavky a kulhavky, která leží ve veterinární oblasti severního a východního Transvaalu, v okrese Ingwavuma veterinární oblasti Natal a v příhraniční oblasti s Botswanou východně od 28 východní délky)."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. května 1994, kterým se mění rozhodnutí 91/637/EHS, kterým se stanoví vzor pro sdělení, které má být přeneseno prostřednictvím počítačové sítě "Animo"
(94/307/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 20 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [3] ve znění rozhodnutí 92/438/EHS [4], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je potřebné do počítačové sítě "Animo" zahrnout informace, které musejí odpovídat požadavkům na ochranu zvířat stanoveným směrnicí 91/628/EHS;
vzhledem k tomu, že sdělení, které má být přeneseno prostřednictvím sítě "Animo", musí být pro tento účel doplněno a používané programové vybavení podle toho přizpůsobeno;
vzhledem k tomu, že přizpůsobení aplikačního programového vybavení zohlední podmínky v členských státech tak, aby se zajistilo splnění jejich provozních požadavků;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 91/637/EHS [5] se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Komise zajistí aktualizaci aplikačního programového vybavení s cílem zahrnout údaje týkající se ochrany zvířat a vývoje různých počítačových souborů nezbytných pro aplikaci.
Komise dále zajistí, aby aktualizovaná verze programového vybavení byla členským státům k dispozici nejpozději dne 1. března 1995."
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 30. května 1994 o společném postoji týkajícím se omezení hospodářských styků s Haiti, zaujatém na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(94/315/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci 917 (1994) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 6. května 1994,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Hospodářské styky s Haiti se omezují v souladu s odpovídajícími závaznými ustanoveními rezoluce 917 (1994) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 6. května 1994.
2. Členské státy neprodleně přijmou právní a správní opatření nezbytná ke zmrazení finančních prostředků a zdrojů uvedených v odstavci 4 zmíněné rezoluce.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících ze Singapuru
(94/323/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Singapuru, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že singapurské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Ministry of National Development, Primary Production Department", příslušný úřad Singapuru, a jeho inspekční útvar jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení "Ministry of National Development, Primary Production Department" Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá "Ministry of National Development, Primary Production Department";
vzhledem k tomu, že "Ministry of National Development, Primary Production Department" vydalo oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Singapuru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of National Development, Primary Production Department".
Článek 2
Produkty rybolovu pocházející ze Singapuru, kromě mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoli podobě, musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Singapur" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce "Ministry of National Development, Primary Production Department" a úřední razítko "Ministry of National Development, Primary Production Department" v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indonésie
(94/324/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Indonésie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Indonésie v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries", příslušný úřad Indonésie, a "Provincial Laboratory for Fish Inspection and Quality Control", jeho inspekční útvar, jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries;
vzhledem k tomu, že Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Indonésii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries (Provincial Laboratory for Fish Inspection and Quality Control).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Indonésie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "INDONÉSIE" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries a úřední razítko Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Thajska
(94/325/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Thajska, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že thajské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries", příslušný úřad Thajska, a "Fish Inspection and Quality Control Division", jeho inspekční útvar, jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries;
vzhledem k tomu, že Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries vydalo oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Thajsku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries (Fish Inspection and Quality Control Division).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Thajska musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "THAJSKO" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries a úřední razítko Ministry of Agriculture and Cooperatives, Department of Fisheries v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví kritéria pro roční testování plemenné drůbeže na newcastleskou chorobu podle čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 90/539/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/327/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 93/120/ES [2], a zejména na čl.
12 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že popis metod, které se použijí při provádění sérologických testů na newcastleskou chorobu, by měl upřesňovat pravidla odběru vzorků, provádění testů a výkladu výsledků testů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Sérologické testy na detekci protilátek proti newcastleské chorobě uvedené ve druhé odrážce čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 90/539/EHS by měly být provedeny v souladu s požadavky uvedenými v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. ledna 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. května 1994, kterým se mění čl. 5 odst. 9 směrnice Rady 92/46/EHS, pokud jde o bod mrznutí
(94/330/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], a zejména na čl. 5 odst. 9 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst 9 druhého pododstavce směrnice 92/46/EHS jeden členský stát požádal o přešetření požadavků stanovených v čl.
5 odst. 9 prvním pododstavci, zejména pokud jde o bod mrznutí tepelně ošetřeného konzumního mléka;
vzhledem k tomu, že podle dostupných statistických studií se hodnota bodu mrznutí kravského mléka měřená bezprostředně po podojení může od jednoho členského státu k druhému lišit v závislosti na těchto činitelích: období, krmivo či plemeno dojnice, reprodukční či laktační období, zeměpisné či klimatické podmínky;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout ustanovení umožňující uvádět na trh tepelně ošetřené kravské mléko, jehož bod mrznutí za určitých podmínek přesahuje hodnotu stanovenou v čl. 5 odst.
9 prvním pododstavci směrnice 92/46/EHS; že tato možnost musí být v zájmu poskytnutí všech nezbytných záruk omezena na případy, kdy výsledky testů podle přílohy C kapitoly 1 části A bodu 3 písm. b) prokazují, že v mléce není přítomna žádná cizí voda;
vzhledem k tomu, že další požadavky v čl. 5 odst. 9 prvním pododstavci směrnice 92/46/EHS jsou stále předmětem vědeckých a statistických studií;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 5 odst. 9 směrnice 92/46/EHS se v prvním pododstavci doplňuje nová věta, která zní:
"Bod mrznutí vyšší než — 0,52 °C je však přijatelný, s výhradou, že kontroly stanovené v příloze C kapitole 1 části A bodu 3 písm. b) prokáží, že v mléku není přítomna cizí voda."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. května 1994, kterým se mění rozhodnutí 93/402/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z některých jihoamerických zemí tak, aby se zohlednily některé druhy masa z Uruguaye
(94/334/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 1601/92 [2], a zejména na články 14, 15 a 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení požadované při dovozu čerstvého masa mimo jiné z Uruguaye jsou stanoveny v rozhodnutí 93/402/EHS [3] naposledy pozměněném rozhodnutím Komise 93/576/EHS [4];
vzhledem k tomu, že na dovoz drobů pro produkci krmiv pro zvířata v zájmovém chovu se vztahují přísnější podmínky;
vzhledem k tomu, že v Uruguaji nebyla od června 1990 úředně zaznamenána ohniska slintavky a kulhavky; že dovoz ovčích drobů pro výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu se tudíž může považovat za přijatelný;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 93/402/EHS se musí odpovídajícím způsobem pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/402/EHS se mění takto:
a) v čl. 1 písm. c) se zrušují slova "hovězí";
b) příloha II se nahrazuje přílohou A tohoto rozhodnutí;
c) v příloze III části 2 se doplňuje příloha B tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od šedesátého dne po jeho oznámení členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 90/425/EHS, pokud jde o odběr vzorků pro veterinární kontroly na místě určení
(94/338/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příslušný orgán členského státu může v místech určení zvířat a produktů zjišťovat prostřednictvím nediskriminačních veterinárních kontrol na místě, zda jsou požadavky směrnice 90/425/EHS splněny; že může současně podle čl. 5 odst.
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit určitá pravidla pro odběr vzorků, aby se zajistilo, že kontroly v místě určení jsou prováděny účinně, a aby se předešlo následným obtížím v obchodě uvnitř Společenství, přičemž je třeba zároveň chránit zájmy dotčených stran;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odebírá-li příslušný orgán v místě určení vzorky od zvířat, která jsou předmětem obchodu uvnitř Společenství, musí dodržovat pravidla stanovená v článku 2 a 3.
Článek 2
1. Vzorky odebírané jako součást nediskriminačních kontrol na místě se odebírají co možná nejdříve a v žádném případě ne později než dva pracovní dny po datu příjezdu zvířat na místo určení uvedené na osvědčení nebo dokladu stanoveném v čl. 3 odst. 1 písm. d) směrnice 90/425/EHS.
2. Lhůta dvou pracovních dnů se nevztahuje na kontroly prováděné příslušnými orgány na základě informací, které vedou k domněnce, že došlo k porušení předpisů.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, je-li adresát zprostředkovatelem, který provádí novou distribuci zvířat, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 písm. b) bodu iii) směrnice 90/425/EHS, lze použít období dalších dvou pracovních dnů od příjezdu zvířat na jejich konečné vnitrostátní místo určení v členském státě.
Článek 3
1. Vzorky se odebírají dvojmo nebo v dostatečném množství, aby se zajistily alespoň dvě alikvotní části pro testování.
2. První vzorek nebo první alikvotní část se testuje v laboratoři schválené příslušným orgánem pro dotyčnou chorobu.
3. Druhý vzorek nebo druhá alikvotní část, případně alikvotní části, se zřetelně označí a skladují se za vhodných podmínek po dobu nejméně jednoho měsíce pod dohledem příslušného orgánu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 90/425/EHS o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu
(94/339/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
9 odst. 4 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise podle rozhodnutí 94/338/ES [3] stanovila pravidla pro odběr vzorků zvířat v obchodu uvnitř Společenství příslušnými orgány v místě určení;
vzhledem k tomu, že pokud výsledky kontrol provedených na zvířatech v místě určení vedou k uplatnění opatření uvedených v čl. 8 odst. 1 směrnice 90/425/EHS, je nezbytné definovat postupy, které musejí příslušné orgány v členském státě určení dodržovat, pokud jde o oznámení příslušným orgánům členského státu odeslání;
vzhledem k tomu, že je též nezbytné stanovit pravidla, která musí členský stát odeslání dodržovat po obdržení tohoto oznámení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Oznámení uvedené v čl. 9 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 90/425/EHS musí být provedeno přímo písemně a co nejspěšnějšími prostředky.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 zahrnuje:
- kopii veterinárního osvědčení, v případě nutnosti počet a popis zvířat v dané zásilce,
- datum, kdy zásilka dorazila na místo určení,
- pokud byly odebrány vzorky, datum odběru vzorků a datum provedení laboratorního testu, nebo, pokud nebyly odebrány vzorky, datum provedení kontroly,
- povahu výsledků kontroly a, pokud byly odebrány vzorky, označení zvířat podrobených testu, povahu testu provedeného na vzorcích a výsledky tohoto testu.
Článek 2
1. Příslušný orgán členského státu odeslání může požádat co nejrychleji a v každém případě nejpozději do sedmi dnů po obdržení údajů uvedených v článku 1:
- o provedení jednoho testu nebo více testů, v případě nutnosti na dvojím vzorku nebo na alikvotní části nebo částech uvedených v čl. 3 odst. 3 rozhodnutí 94/338/ES, které provede příslušná referenční laboratoř Společenství nebo schválená laboratoř vybraná společnou dohodou příslušnými orgány členského státu odeslání a členského státu určení,
- o klinické vyšetření zásilky v přítomnosti zástupce, jestliže byla zásilka umístěna do karantény.
2. Náklady na kontroly uvedené v odstavci 1 hradí příslušný orgán členského státu odeslání.
Ten může v souladu s vnitrostátními předpisy přenést tyto náklady na dotyčné hospodářské subjekty.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 91/493/EHS, pokud jde o vlastní hygienické kontroly produktů rybolovu (Text s významem pro EHP)
(94/356/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice musejí být stanovena prováděcí pravidla týkající se zásad, na kterých jsou založeny vlastní kontroly; že je nutné definovat, co se rozumí určením kritických bodů a stanovením a zavedením metod sledování a kontrol těchto kritických bodů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro schvalování laboratoří příslušnými úřady musejí být rovnocenná ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že uchovávání písemného nebo jiným způsobem zaznamenaného záznamu musí být spojeno s uchováním celkové dokumentace, která obsahuje veškeré údaje o ustavení vlastních kontrol a výsledcích těchto kontrol;
vzhledem k tomu, že vypracování a zavedení vlastních kontrol se bude lišit mezi jednotlivými provozovnami; že je proto nezbytné ve formě pokynů navrhnout model logického přístupu, který by měl usnadnit jednotné uplatňování čl. 6 odst.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. "Vlastními kontrolami" podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 91/493/EHS se rozumějí všechny činnosti, které mají zajistit a prokázat, že produkt rybolovu splňuje požadavky uvedené směrnice. Soubor těchto činností musí odpovídat vnitřní koncepci v provozovně; musí být vyvinut a použit osobami odpovědnými za každou produkční jednotku nebo jednotku pod jejich vedením v souladu s obecnými zásadami uvedenými v příloze tohoto rozhodnutí.
2. V rámci vnitřní koncepce podle odstavce 1 mohou provozovny používat pokyny správné výrobní praxe vypracované příslušnými profesními organizacemi a přijaté příslušnými úřady.
3. Osoby zodpovědné za provozovnu musejí zajistit, aby všichni pracovníci, kterých se vlastní kontroly týkají, byli patřičně vyškoleni, aby se mohli aktivně účastnit provádění těchto kontrol.
Článek 2
1. "Kritickým bodem" podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce první odrážky směrnice 91/493/EHS se rozumí jakýkoliv bod, etapa nebo postup, ve kterém lze zabránit, odstranit nebo snížit na přijatelnou míru riziko pro bezpečnost potravin prováděním kontrol. Musí být určeny všechny kritické body, které lze využít k zajištění souladu s hygienickými požadavky uvedené směrnice.
Za účelem určení těchto kritických bodů se uplatňuje kapitola I přílohy.
2. Každá provozovna má své charakteristické kritické body v závislosti na surovinách, které používá, a na svých zpracovatelských postupech, strukturách a vybavení, konečných produktech a způsobu uvádění na trh.
Článek 3
6 odst. 1 druhého pododstavce druhé odrážky směrnice 91/493/EHS se rozumí soubor předem stanovených pozorování a/nebo opatření nutných k účinnému řízení všech kritických bodů.
Sledování a kontrola kritických bodů nezahrnuje ověřování toho, zda konečné produkty odpovídají normám stanoveným ve směrnici 91/493/EHS.
Za účelem zavedení a provádění sledování a kontrol se uplatní kapitola II přílohy.
Článek 4
1. Odebírání vzorků k vyšetření v laboratoři podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce třetí odrážky směrnice 91/493/EHS se provádí, aby bylo potvrzeno, že zavedený systém vlastních kontrol účinně splňuje články 1, 2 a 3 tohoto rozhodnutí.
2. Osoby zodpovědné za provozovnu musejí stanovit program odebírání vzorků, který, ačkoli se netýká důsledně každé výrobní partie, umožní:
a) prověřit systém vlastních kontrol poté, co je poprvé zaveden;
b) případně opětovně prověřit systém, dojde-li ke změně vlastností produktu nebo zpracovatelského postupu;
c) ověřovat v určených intervalech, že všechna zavedená ustanovení jsou stále platná a správně uplatňovaná.
3. Systém vlastních kontrol bude potvrzen v souladu s ustanoveními uvedenými v kapitole III přílohy.
Článek 5
6 odst. 1 druhého pododstavce třetí odrážky směrnice 91/493/EHS příslušné úřady členských států vezmou v úvahu požadavky norem EN 45001 nebo rovnocenné požadavky.
Při schvalování vnitřních laboratoří provozoven se však příslušné úřady mohou opírat o méně omezující zásady vycházející z příslušných bodů v příloze B směrnice Rady 88/320/EHS [2].
Článek 6
1. Aby byl uchován "písemný záznam nebo záznam zaznamenaný nesmazatelným způsobem" podle čl. 6 odst. 1 druhého podstavce čtvrté odrážky směrnice 91/493/EHS, musejí osoby zodpovědné za provozovnu vést dokumentaci, která obsahuje veškeré údaje o provádění vlastních kontrol a jejich ověřování.
2. Dokumentace uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat dva druhy údajů, které se uchovávají s cílem předložit je příslušnému úřadu:
a) podrobný a celkový dokument obsahující:
- popis produktu,
- popis zpracovatelského postupu s určením kritických bodů,
- pro každý kritický bod určení rizik, zhodnocení rizik a opatření k jejich řízení,
- postupy pro sledování a kontrolu kritických bodů, s určením kritických mezí pro parametry, které musejí být řízeny, a opravná opatření, která je nutno učinit, vymknou-li se řízení,
- postupy pro ověřování a posuzování.
V případě uvedeném v čl. 1 odst. 2 může být tento dokument pokynem pro správnou výrobní praxi vypracovanou dotčenou profesní organizací;
b) záznamy o pozorováních a/nebo opatřeních podle článku 3, výsledky ověřovacích činností podle článku 4, písemné zprávy a záznamy o rozhodnutích týkajících se případně zavedených opravných opatření.
Systém správy dokumentace musí především umožňovat snadné vyhledávání všech dokumentů, které se vztahují k určené výrobní partii.
Článek 7
Příslušné úřady zajistí, aby pracovníci inspekčních útvarů oprávnění k provádění úředních kontrol prošli patřičným školením, aby mohli na základě předložené dokumentace vyhodnotit systém vlastních kontrol vypracovaný osobami zodpovědnými za provozovnu.
Článek 8
Členské státy informují Komisi o jakýchkoli obtížích při provádění tohoto rozhodnutí, které bude v závislosti na získaných zkušenostech posouzeno po uplynutí lhůty jednoho roku od svého přijetí.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. června 1994, kterým se jménem Evropského společenství přijímá Úmluva o vypracování Evropského lékopisu
(94/358/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 100a této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Úmluva o vypracování Evropského lékopisu, která byla sepsána v Radě Evropy, má za cíl sblížit specifikace pro léčivé a farmaceutické přípravky, aby mohly být uváděny do oběhu v Evropě; že monografie Evropského lékopisu se stávají úředními technickými předpisy použitelnými na územích zemí, které jsou smluvními stranami úmluvy;
vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění volného oběhu léčivých přípravků na svém území uznalo Společenství směrnicemi 75/318/EHS [2] a 81/852/EHS [3] jednostranně závaznost monografií Evropského lékopisu pro všechny léčivé přípravky, na něž se vztahují právní předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy jsou smluvními stranami úmluvy; že lze oprávněně očekávat, že stále větší počet zemí, a zejména zemí východní Evropy, k úmluvě přistoupí;
vzhledem k tomu, že Společenství je hlavní světovou vývozní oblastí pro léčivé přípravky;
vzhledem k tomu, že většina léčivých přípravků obíhajících mezi Společenstvím a třetími zeměmi je obsažena v monografiích Evropského lékopisu;
vzhledem k tomu, že tyto monografie by proto měly sloužit za základ volného oběhu těchto výrobků mezi Společenstvím a třetími zeměmi;
vzhledem k tomu, že Společenství by proto mělo přistoupit k úmluvě, aby usnadnilo obchod s ostatními smluvními stranami,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o vypracování Evropského lékopisu se přijímá jménem Evropského společenství.
Znění úmluvy a znění protokolu, který umožňuje přistoupení Společenství, jsou připojena k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu o přistoupení k úmluvě u Rady Evropy, která je depozitářem úmluvy a protokolu.
Článek 3
1. Ve Výboru pro veřejné zdraví a v Evropské lékopisné komisi, uvedených v článku 2 úmluvy, zastupuje Společenství ve věcech uvedených v čl.
7 odst.
3 úmluvy ve znění článku 3 protokolu Komise Evropských společenství.
2. Stanovisko, které má být zaujato v orgánech uvedených v odstavci 1, určí Komise po konzultaci s členskými státy.
3. Stanoviska, která mají být zaujata v důležitých otázkách, zejména pokud jde o změny povinností členských států nebo při závažných rozdílech názorů během konzultací předpokládaných v odstavci 2, určí Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
ze dne 20. května 1994 o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS
(94/360/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že snížení četnosti jednotlivých kontrol zásilek produktů dovážených ze třetích zemí by mělo být založeno na kritériích stanovených v čl.
8 odst. 3 směrnice 90/675/EHS se zohledněním zkušeností získaných ve členských státech a rizika pro veřejné zdraví a zdraví zvířat ve Společenství;
vzhledem k tomu, že u některých třetích zemí, s nimiž Společenství uzavřelo dohody o rovnocennosti veterinárních podmínek, by mimo jiné mohlo být uplatněno snížení fyzických kontrol některých produktů, zejména s přihlédnutím k uplatnění zásady regionalizace v případě nějaké choroby zvířat a k uplatnění ostatních veterinárních zásad Společenství;
vzhledem k tomu, že uplatnění snížení četnosti fyzických kontrol bude organizovat každý členský stát; že tato činnost musí být zavedena do praxe tak, aby žádný vývozce nemohl předvídat, zda nějaká zásilka bude podrobena fyzické kontrole;
vzhledem k tomu, že je třeba znovu prověřit v pravidelných intervalech míru snížení na základě informací týkajících se provádění kontrol na různých stanovištích hraniční kontroly, získaných Komisí nebo členskými státy;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly bezprostředně informovat Komisi, když zavedení kontrol do praxe ukáže, že produkty nesplňují požadované podmínky, nebo dojde k jinému porušení předpisů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na základě článku 8 směrnice 90/675/EHS sníží členské státy četnost fyzických kontrol u produktů dovážených ze třetích zemí, které jsou uvedeny v příloze I tohoto rozhodnutí, pokud byla přijata rozhodnutí Společenství k vytvoření, aniž je dotčena dohoda o EHP (Evropském hospodářském prostoru):
- seznamu schválených třetích zemí,
- seznamu schválených zařízení (zdraví zvířat a veřejné zdraví),
- vzoru osvědčení (zdraví zvířat a veřejné zdraví).
2. U třetích zemí uvedených v příloze II je úroveň fyzických kontrol, jež má provádět každý členský stát u zásilek produktů stejné skupiny, taková, jak je stanoveno v uvedené příloze.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčeny články 15 a 19 směrnice 90/675/EHS.
Pokud nějaký členský stát uplatňuje opatření podle článku 15 směrnice 90/675/EHS, situace je neprodleně přezkoumána postupem podle článku 23 uvedené směrnice; za tímto účelem o tom příslušný stát okamžitě informuje Komisi a ostatní členské státy, zejména za účelem provedení ustanovení čl. 3 odst.
Článek 2
Členské státy organizují fyzické kontroly tak, aby dovozce nemohl předvídat, zda bude nějaká zásilka podrobena fyzické kontrole.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby každé stanoviště hraniční kontroly uvedené v rozhodnutí 94/24/ES Komise [3] uchovávalo záznam o výsledcích všech kontrol týkajících se zásilek dovážených produktů podle přílohy III tohoto rozhodnutí po dobu nejméně 18 měsíců ode dne kontroly.
Záznam zahrnuje také zásilky, které nebyly přijaty do volného oběhu ve Společenství.
Ústřední veterinární orgán každého členského státu zašle Komisi do 1. září 1994, a potom každých šest měsíců přehled výsledků podle vzoru v příloze III tohoto rozhodnutí.
2. Komise předkládá zprávu Stálému veterinárnímu výboru na základě přehledů podle odstavce 1 za účelem vyhodnocení výsledků provedených kontrol.
3. Na základě zprávy podle odstavce 2 Komise přezkoumává četnost kontrol podle příloh I a II dvakrát ročně, a to poprvé do 1. října 1994.
Postupem podle článku 23 směrnice 90/675/EHS rovněž Komise na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu přezkoumává četnost kontrol stanovenou v přílohách I a II tohoto rozhodnutí, s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl.
8 odst.
3 uvedené směrnice, jakož i k zásadě regionalizace a ostatním zásadám Společenství.
4. Když veterinární kontroly zjistí porušení předpisů, které má vážné důsledky pro zdraví zvířat nebo pro veřejné zdraví, informují o tom členské státy neprodleně Komisi.
Článek 4
Četností fyzických zásilek produktů podle přílohy I tohoto rozhodnutí nejsou dotčena ustanovení o fyzických kontrolách ve směrnici 92/118/EHS nebo v prováděcích rozhodnutích Komise k uvedené směrnici nebo v jakýchkoli jiných právních předpisech Společenství.
Článek 5
Pokud nějaké rozhodnutí Rady o dohodách o rovnocennosti veterinárních podmínek ve zvláštních případech stanoví zvláštní četnost fyzických kontrol, zahrne Komise tuto četnost do přílohy II.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude pozměněno, jakmile Rada přijme odpovídající změny směrnice 90/675/EHS.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1994.
Článek 3 se použije od patnáctého dne po oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. června 1994 o společném postoji týkajícím se zákazu uspokojování pohledávek uvedených v odstavci 9 rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 757 (1992), zaujatém Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii (94/366/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci 757 (1992) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 30. května 1992,
vzhledem k tomu, že Evropská unie a její členské státy provedly rezoluci 757 (1992) a související rezoluce mimo jiné nařízením Rady (EHS) č. 990/93 ze dne 26. dubna 1993,
ROZHODLA TAKTO: 1. Evropská unie zakazuje uspokojování pohledávek uvedených v odstavci 9 rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 757 (1992).
2. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnešním dnem.
3. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 21. června 1994, kterým se mění rozhodnutí 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti
(94/370/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že s ohledem na získané zkušenosti by některé mechanizmy stanovené rozhodnutím Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [4] měly být zlepšeny;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, že by měl být zejména pro programy eradikace nákaz zvířat a dohledu nad nimi, programy tlumení některých zoonóz a pro programy zlepšení veterinárních struktur v rámci vnitřního trhu stanoven časový plán různých operací, měly by členské státy předložit programy během roku předcházejícího jejich provádění, navrhnout seznam programů vybraných pro následující rok, měly by být schváleny jednotlivé programy, určena procentní sazba příspěvku Společenství a stanovena maximální částka tohoto příspěvku, mělo by být přijato opatření pro progresivní krácení náhrad při nedodržení lhůt a stanovena minimální výše pro poskytnutí náhrad souvisejících s nouzovými opatřeními;
vzhledem k tomu, že kromě toho by měly být do seznamu chorob uvedených ve skupině 1 přílohy doplněny klasický mor prasat a vezikulární choroba prasat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 90/424/EHS se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se doplňují dvě nové odrážky, které znějí:
"— africký mor prasat,
— plicní nákaza skotu."
2. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Ustanovení článku 3 se použijí také tehdy, jestliže je to nutné pro tlumení závažných hygienických rizik pro Unii, vzniklých v důsledku nákaz uvedených v čl. 3 odst. 1, a to i v případě, kdy se na území, na němž se nákaza vyskytuje, vztahuje program eradikace podle článku 24".
3. Vkládá se nový článek 10a, který zní:
"Článek 10a
Finanční příspěvek Společenství se neposkytne, jestliže celková částka opatření je nižší než 10000 ECU".
4. V čl. 11 odst. 6 se datum "1. ledna 1995" nahrazuje datem "1. ledna 1998".
5. V článku 16 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tento příspěvek se nesmí vztahovat na informace rozdělované jinými mezinárodními organizacemi, a nesmí se s nimi překrývat".
6. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Společenství provádí vědecká a technická opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy, popřípadě podporuje členské státy při provádění těchto opatření";
7. V článku 24 se odstavce 3 až 9 nahrazují tímto:
"3. Každý rok, ne však později než 1. června a poprvé ne později než 1. srpna 1994, předloží členské státy Komisi programy, pro které si přejí finanční příspěvek od Společenství.
Při této příležitosti členské státy:
i) poskytují všechny vhodné finanční informace;
ii) uvádějí odhad nákladů jednotlivých předložených programů;
iii) v případě víceletých programů uvádějí dobu trvání programu a odhady ročních finančních nákladů.
Pro financování v následujícím roce nelze brát v úvahu žádný program předložený po 1. červnu, nebo poprvé po 1. srpnu 1994.
Předloží-li členský stát program trvající několik let (víceletý program), musí poskytnout všechny výše uvedené informace pro první rok a pro každý následující rok.
4. Komise posoudí předložené programy jak z hlediska veterinárního, tak z hlediska finančního.
Členské státy sdělí Komisi všechny doplňkové informace, které potřebuje pro posouzení programu.
Lhůta pro posouzení programů končí dnem 1. září každého roku.
Doplňkové informace si musí Komise vyžádat nejpozději do 15. července každého roku.
5. Každý rok vždy do 15. října a postupem podle článku 42 se vypracuje seznam programů pro následující rok připadajících v úvahu pro finanční příspěvek Společenství a stanoví se navrhovaná procentní sazba a částka příspěvku pro každý program.
Toto rozhodnutí vezme rovněž v úvahu možnost financování probíhajících programů v rámci víceletých programů.
6. Každý program zahrnutý v seznamu stanoveném v odstavci 5 a patřičně pozměněný podle výsledku posouzení podle odstavců 4 a 5 musí být jednotlivě schválen postupem podle článku 42, a to do 1. prosince.
Výše finančního příspěvku od Společenství, případné podmínky, které musí splňovat, a maximální výše příspěvku musí být stanoveny stejným postupem.
7. Všechny programy se schvalují na dobu jednoho roku a musí být provedeny vždy mezi 1. lednem a 31. prosincem každého roku.
Pro každý probíhající program předloží členské státy Komisi nejpozději do 1. června předběžné technické a finanční vyhodnocení programu.
S tímto vyhodnocením může být předložena žádost o pokračování opatření podle odstavce 3.
Komise uvědomí členské státy o situaci na základě přijatého rozhodnutí podle odstavce 5.
8. Žádosti o náhradu nákladů vzniklých členskému státu v souvislosti s daným programem se předkládají Komisi nejpozději do 1. června roku následujícího po roce, v němž program končí.
Nebude-li stanovená lhůta dodržena, sníží se finanční příspěvek o 25 % 1. července, o 50 % 1. září, o 75 % 1. října a o 100 % 1. listopadu dotyčného roku.
9. Komise rozhodne o podpoře do 15. října.
Nejpozději do 1. listopadu uvědomí členské státy shromážděné v rámci Stálého veterinárního výboru o rozhodnutí vydaném za účelem vyhodnocení.
10. Komise může provádět ve spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány kontroly na místě, aby se přesvědčila o tom, že programy, na které byl poskytnut finanční příspěvek Společenství, jsou řádně prováděny.
Přitom mohou útvary Komise prověřovat formou kontroly reprezentativního procenta hospodářství, zda příslušné orgány dohlížejí na dodržování prováděných programů.
Výše uvedené kontroly mohou být prováděny současně s jinými kontrolami vykonávanými znalci Komise v souladu s veterinárními předpisy.
Komise informuje členské státy o výsledku provedených kontrol.
11. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména k jeho odstavci 8, se stanoví postupem podle článku 41.
12. Programy, které Komise již schválila nebo které budou schvalovány pro období od 1. června 1994 do 31. prosince 1994, budou nadále upraveny ustanoveními článku 24, použitelnými před změnou rozhodnutím Rady 94/370/ES ze dne 21. června 1994, kterým se mění rozhodnutí 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti [5].
Výše uvedené programy však musí být ukončeny nejpozději do 31. prosince 1994."
8.
V článku 25 se doplňují nové odstavce 3 a 4, které znějí:
"3. Avšak pro financované programy, které budou schvalovány v roce 1994, může být finanční příspěvek od Společenství nižší než 50 %.
4. Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou přezkoumá tento článek nejpozději do 31. prosince 1995 s ohledem na získané zkušenosti a cíle dotvoření vnitřního trhu."
9. Článek 26 se nahrazuje tímto:
"Článek 26
Pro opatření stanovená v této hlavě se potřebné prostředky stanoví každý rok v rámci rozpočtového řízení."
10. Články 30 a 31 se zrušují.
11. Článek 32 se nahrazuje tímto:
"Článek 32
Pro účely této kapitoly se použije čl. 24 odst. 3 až 11."
12. V čl. 36 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tyto kurzy odborného vzdělávání nebo semináře mohou být otevírány podle daných možností, na žádost příslušných orgánů a po schválení Komisí, pro personál ze třetích zemí, které uzavřely s Unií dohody o spolupráci v oblasti veterinárních kontrol, a pro absolventy veterinárních studií k doplnění jejich vzdělání v oblasti předpisů Společenství."
13. V článku 38 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pro účely tohoto článku se použije čl. 24 odst. 3 až 11."
14. Článek 40 se nahrazuje tímto:
"Článek 40
Platby se provádějí v ECU v platných směnných kurzech zveřejněných
ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní hygienické podmínky pro uvádění některých druhů vajec na trh
(94/371/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na první odrážku kapitoly 2 přílohy II,
vzhledem k tomu, že všeobecná ustanovení použitelná pro obchod uvnitř Společenství jsou stanovena v kapitole II směrnice 92/118/EHS; že by však měly být stanoveny zvláštní hygienické podmínky pro uvádění vajec na trh v souladu s kapitolou 2 přílohy II výše uvedené směrnice; že by měly být upřednostněny některé kategorie slepičích vajec, které jsou přímo určené k lidské spotřebě a nepoužívají se k produkci vaječných výrobků podle směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [2];
vzhledem k tomu, že by uvedené podmínky měly být stanoveny s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [3] a nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 ze dne 15. května 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce [4];
vzhledem k tomu, že Stálý veterinární výbor nezaujal příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené v nařízení (EHS) č. 1907/90 a v nařízení (EHS) č. 1274/91.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se však vejci rozumí slepičí vejce níže uvedených druhů, která jsou určena k lidské spotřebě:
- vejce třídy "A",
- nechlazená nebo nekonzervovaná vejce třídy "B",
- netříděná vejce.
3. Aniž je dotčen článek 5, toto rozhodnutí se nevztahuje na vejce, která jsou určena k produkci vaječných výrobků nebo jsou dodána do podniků potravinářského průmyslu schválených podle nařízení 89/437/EHS, pokud je toto místo určení zřetelně vyznačeno na baleních, která je obsahují.
Článek 2
V podniku producenta a až do okamžiku prodeje spotřebiteli musejí být vejce uchována v suchu, mimo přímý dosah slunce a skladována a přepravována pokud možno při stálé teplotě.
Článek 3
1. Aniž je dotčeno dodržování lhůt pro sběr a balení stanovených v článku 1 nařízení (EHS) č. 1274/91, musejí být vejce dodána spotřebiteli ve lhůtě nejvýše 21 dnů po snášce.
2. Konečné datum prodeje odpovídá datu minimální trvanlivosti bez sedmi dnů.
3. Členské státy, které k datu oznámení tohoto rozhodnutí použijí na svém území požadavky týkající se zejména:
a) teploty v zařízeních pro uskladnění vajec a při přepravě z jednoho skladu do jiného;
nebo
b) označování, které by spotřebitele informovalo o hygienických předpisech, které je nutno dodržovat,
mohou tyto požadavky zachovat, pokud jsou v souladu se všeobecnými ustanoveními Smlouvy.
Poznámka uvedená v písmenu b) se připojí při prodeji spotřebiteli s výjimkou případů, kdy je na balení připojena ve středisku pro balení.
Článek 4
Pokud jde o činnosti stanovené v čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1907/90, datum minimální trvanlivosti podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí musí být zřetelně vyznačeno:
i) v oznámení na prodejním stánku nebo na vozidle, které jasně ukazuje datum minimální trvanlivosti;
nebo ii) v předtištěném oznámení, které se připojí na balení nebo předá spotřebiteli při nákupu vajec.
Článek 5
V zařízeních veřejného stravování, včetně restaurací, a pro neprůmyslovou přípravu vaječných výrobků mohou být použita výhradně vejce v malých nebo velkých baleních, která splňují požadavky nařízení (EHS) č. 1907/90 a (EHS) č. 1274/91, nebo vaječné výrobky v souladu se směrnicí 89/437/EHS.
Článek 6
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily dodržování předpisů stanovených v tomto rozhodnutí, a zejména opatření stanovená v čl. 3 odst. 1.
V případě obtíží se použijí příslušná ustanovení směrnice 89/662/EHS.
Článek 7
Toto rozhodnutí se přezkoumá do 30. června 1996 s ohledem na stanovisko Vědeckého veterinárního výboru týkající se poměru mezi lhůtami a teplotami, které je třeba dodržet při uskladnění a přepravě v souladu s článkem 18 směrnice 92/118/EHS.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije nejpozději ode dne 1. ledna 1995.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. června 1994 o členství Společenství v Evropském investičním fondu
(94/375/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
berouc v úvahu stanovy Evropského investičního fondu [2],
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Edinburghu ve dnech 11. a 12. prosince 1992 vyzvala Radu a Evropskou investiční banku, aby urychleně posoudily a podpořily co nejrychlejší zřízení Evropského investičního fondu (dále jen "fondu");
vzhledem k tomu, že fond by měl vytvořit výkonný a účinný nástroj, jímž může Společenství spolu s Evropskou investiční bankou a dalšími finančními institucemi významně přispět k rozvoji transevropských sítí v oblastech dopravní, telekomunikační a energetické infrastruktury a k rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že investice do transevropských sítí jsou podstatné pro řádné fungování vnitřního trhu a že v souladu s postupy stanovenými ve stanovách fondu mohou některé z těchto investic zahrnovat v rámci přeshraničních projektů i činnosti, které jsou prováděny v sousedních zemích;
vzhledem k tomu, že podpora investic malých a středních podniků je hlavním faktorem pro posílení tvorby pracovních příležitostí;
vzhledem k tomu, že fond bude podporovat investice v obou oblastech, aby tak přispíval k dosažení cílů Společenství,
vzhledem k tomu, že urychlené zřízení fondu podpoří trvalý a vyvážený růst uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že článek 30 statutu Evropské investiční banky zmocňuje Radu guvernérů banky zřídit fond; že se Rada rozhodla fond zřídit a přijala jeho stanovy;
vzhledem k tomu, že Společenství se může stát členem fondu;
vzhledem k tomu, že bude zajištěna nezbytná koordinace mezi operacemi fondu a finančními a rozpočtovými nástroji Společenství;
vzhledem k tomu, že Komise předloží výroční zprávu fondu Evropskému parlamentu a Radě spolu se všemi dalšími informacemi, na nichž má Společenství zvláštní zájem;
vzhledem k tomu, že k dosažení svých cílů by měl být fond pokládán za mezinárodní rozvojovou banku ve smyslu směrnice Rady 89/647/EHS [3] a směrnice Komise 91/31/EHS [4];
vzhledem k tomu, že Smlouva neposkytuje jiné pravomoci k přijetí tohoto rozhodnutí než pravomoci uvedené v článku 235,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství se stává členem Evropského investičního fondu.
Zastupuje je Komise.
Článek 2
Komise informuje Radu o práci orgánů Evropského investičního fondu.
Zejména ji uvědomí, jakmile je to možné, o otázkách, jež mají být projednávány na valné hromadě fondu.
Rada může na žádost některého členského státu nebo Komise tyto věci projednat.
Aniž je dotčen článek 3, přihlíží Komise k výsledku projednání při zaujímání stanoviska k těmto věcem na valné hromadě fondu.
Článek 3
O stanovisku Společenství k případnému zvýšení základního kapitálu fondu a k jeho účasti na něm rozhoduje Rada jednomyslně na návrh Komise a po konzultaci Evropského parlamentu.
ze dne 30. května 1994, kterým se mění rozhodnutí č. 85/377/EHS o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství
(94/376/EHS) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3577/90 [2], zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 a článek 11 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že klasifikační systém pro zemědělské podniky ve Společenství, založený rozhodnutím Komise č. 85/377/EHS [3], a zejména standardní příspěvek na úhradu, tvoří základ pro klasifikaci zemědělských podniků podle ekonomické velikosti a podle výrobního zaměření, a to jak při zjišťování o struktuře zemědělských podniků, tak při provozu zemědělské účetní datové sítě (FADN); že klasifikační systém Společenství tvoří rovněž základ pro výpočet evropské velikostní jednotky (EVJ) a pro výpočet prahů používaných při vymezení pole statistického zjišťování a při sestavení plánu výběru vykazujících podniků zahrnutých nebo navrhovaných do datové sítě;
vzhledem k tomu, že výsledky zjišťování o struktuře zemědělských podniků roztříděné podle EVJ a podle typu výrobního zaměření slouží jako podklad pro rozhodování o strukturální politice zemědělských podniků v rámci společné zemědělské politiky a jako podklad pro vymezení pole působnosti sítě FADN, což slouží jako podklad pro výběr a vážení výběrového souboru zemědělských podniků v síti FADN; že výběr vykazujících podniků pro statistické zjišťování musí zajistit reprezentativnost s ohledem na cíle všech plánovaných analýz;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 571/88 [4] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise č. 93/156/EHS [5] předpokládá řadu zjišťování o struktuře zemědělských podniků od r. 1988 do r. 1997 a stanoví seznam ukazatelů, které budou předmětem zjišťování;
vzhledem k tomu, že článek 11 rozhodnutí Komise č. 85/377/EHS stanoví, že Komise nejméně jednou za 10 let zhodnotí ve spolupráci s členskými státy zkušenosti získané při provádění tohoto rozhodnutí a případné nové potřeby, které se v této oblasti objevily; že po takovém zhodnocení může být toto rozhodnutí podle potřeby změněno;
vzhledem k tomu, že struktura a obsah seznamu ukazatelů zjišťování v letech 1988 až 1997 byly pozměněny, takže ukazatele se v novém seznamu liší od ukazatelů vykazovaných v předchozích zjišťováních; že klasifikační systém pro zemědělské podniky ve Společenství je na tomto seznamu závislý, a je proto nutné přizpůsobit rozhodnutí č. 85/377/EHS seznamům zjišťovaných ukazatelů uvedeným v nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru společenství pro zemědělskou účetní datovou síť a se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy II a III rozhodnutí č. 85/377/EHS se mění v souladu s přílohami I a II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použije se od roku 1988.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o kritériích použitelných na zařízení produkující masné výrobky bez průmyslové struktury a průmyslové výrobní kapacity (Text s významem pro EHP)
(94/383/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
9 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že z důvodu jednotného provádění směrnice 77/99/EHS je nezbytné stanovit kritéria pro klasifikaci zařízení;
vzhledem k tomu, že členské státy sdělily Komisi kritéria přijatá k hodnocení toho, zda zařízení nebo kategorie zařízení nemá průmyslovou strukturu ani výrobní kapacitu;
vzhledem k tomu, že odchylky uvedené v čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 77/99/EHS se týkají pouze struktury zařízení, a nikoli hygienických požadavků stanovených v uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely udělování odchylek uvedených v čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 77/99/EHS stanoví členské státy pro každé zařízení maximální produkční limit.
Při stanovování uvedeného limitu členské státy vezmou v úvahu zejména tyto parametry: strukturu a řešení zařízení, tok produktů a kapacitu pro skladování surovin a konečných výrobků.
2. Udělování odchylek uvedených v odstavci 1 závisí na dodržování maximálního produkčního limitu stanoveného podle odstavce 1.
3. V žádném případě nesmí maximální produkční limit stanovený v odstavci 1 přesáhnout množství 7,5 tuny hotových výrobků za týden nebo množství 1 tuny za týden v případě výroby paštiky z husích jater.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 8. června 1994 o uvedení na trh produktu skládajícího se z geneticky modifikovaného organismu, osiva tabáku odrůdy ITB 1000 OX odolné vůči herbicidu, podle článku 13 směrnice Rady 90/220/EHS
(94/385/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí1, a zejména článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že postup Společenství podle části C směrnice Rady 90/220/EHS umožňuje příslušným orgánům členských států udělovat souhlas s uvedením na trh produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů;
vzhledem k tomu, že příslušnému orgánu členského státu bylo předloženo oznámení týkající se uvedení na trh takového produktu (odrůdy tabáku odolné vůči herbicidu);
vzhledem k tomu, že příslušný orgán následně předal Komisi dokumentaci k tomuto oznámení s příznivým stanoviskem;
vzhledem k tomu, že Komise tuto dokumentaci postoupila příslušným orgánům všech členských států; a že příslušné orgány některých členských států vznesly vůči této dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 je Komise proto povinna přijmout rozhodnutí postupem podle článku 21 směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že na základě směrnice 90/220/EHS se posoudí pouze rizika v souvislosti s uvolňováním této geneticky modifikované odrůdy tabáku;
vzhledem k tomu, že povolení chemických herbicidů používaných na rostliny a posuzování účinků jejich použití na životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh2, a nikoli do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání dokumentace a s ohledem na všechny informace, které jí poskytly orgány členských států, včetně výsledků zkoušek, dospěla k závěru, že případná rizika pro lidské zdraví a životní prostředí spojená s uváděním na trh a pěstováním odrůdy tabáku odolné vůči herbicidu bromoxynil nejsou nepovažována za nevýznamná ve smyslu směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho může Komise přijmout příznivé rozhodnutí o uvedení daného produktu na trh podle směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zástupců členských států zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto se přijímá příznivé rozhodnutí, podle kterého mají francouzské orgány udělit podle článku 13 směrnice 90/220/EHS souhlas s uvedením na trh produktu, který oznámila společnost Société nationale d'exploitation industrielle des tabacs et allumettes (Seita) (číslo oznámení C/F/93/08-02):
Osivo geneticky modifikovaného tabáku Nicotiana tabacum (běžný název: tabák), odrůda ITB 1000 OX, samčí sterilní hybrid, odolný vůči herbicidu bromoxynil a obsahující gen nitrilázy z Klebsiella ozanae, promotor RuBisCo SSU z Helianthus annuus a terminátorem genu pro nopalinsyntázu z Agrobacterium tumefaciens pTiA6.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. června 1994, o schválení výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou, kterou se mění Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, obě ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993
(94/391/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 v souvislosti s čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Evropskou dohodu podepsanou stranami dne 8. března 1993 [1] ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993 [2],
s ohledem na Prozatímní dohodu podepsanou stranami dne 10. prosince 1993 [3] ve znění dodatkového protokolu uzavřeného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Prozatímní dohoda měla vstoupit v platnost dnem 1. června 1993;
vzhledem k tomu, že Prozatímní dohoda vstoupila v platnost dnem 31. prosince 1993;
vzhledem k tomu, že Prozatímní dohoda stanoví množstevní koncese;
vzhledem k tomu, že je vhodné přenést do následujících let některé kvóty nebo stropy, které byly povoleny pro rok 1993, které však Bulharsko nemohlo využít z důvodu pozdního vstupu dohody v platnost;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem Komise sjednala jménem Společenství výměnu dopisů, kterou se mění Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé ve znění dodatkového protokolu podepsaného stranami dne 21. prosince 1993, a kterou se mění Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé podepsaná dne 8. března 1993 ve znění dodatkového protokolu uzavřeného stranami dne 21. prosince 1993;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit tuto výměnu dopisů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna dopisů, kterou se mění Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat výměnu dopisů jménem Evropského společenství.
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení o provedení všech nutných postupů pro uvedený účel.
ze dne 27. června 1994 o schválení dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rumunskem, kterou se mění Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, obě ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993
(94/392/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na evropskou dohodu podepsanou dne 1. února 1993 v Bruselu [1] ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993 [2],
s ohledem na prozatímní dohodu [3] podepsanou dne 1. února 1993 v Bruselu ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že prozatímní dohoda vstoupila v platnost dnem 1. května 1993;
vzhledem k tomu, že provádění příloh XIa a XIIa a protokolu č. 3 bylo odloženo z důvodů, které nemohou být kladeny za vinu Rumunsku;
vzhledem k tomu, že prozatímní dohoda stanoví množstevní koncese;
vzhledem k tomu, že je vhodné přenést do dalších let některé kvóty nebo stropy, které byly povoleny pro rok 1993, které však Rumunsko nemohlo využít;
vzhledem k tomu, že od 1. května 1993, dne vstupu v platnost prozatímní dohody, již Rumunsko nepožívalo výhod systému všeobecných celních preferencí Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné přenést koncese uvedené v přílohách XIa a XIIa a v protokolu č. 3 prozatímní dohody a evropské dohody;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem Komise sjednala jménem Společenství dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se mění prozatímní dohoda i evropská dohoda ve znění uvedeného dodatkového protokolu;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit dohodu ve formě výměny dopisů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Rumunskem, kterou se mění Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, a kterou se mění Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení o provedení všech nutných postupů pro uvedený účel.
ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/23/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat
(94/432/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [1], a zejména s ohledem na čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 1 a 2 a čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že provádění statistických zjišťování uvedených ve směrnici 93/23/EHS vyžaduje přesné definice; že k tomu je nezbytné vymezit zemědělské podniky, které jsou předmětem zjišťování; že je dále nutné stanovit velikostní kategorie stád a regiony, podle kterých musí členské státy v pravidelných intervalech sestavovat výsledky zjišťování; že za účelem vypracovávání statistik porážek je nezbytná jednotná definice hmotnosti jatečně upraveného těla;
vzhledem k tomu, že podle směrnice 93/23/EHS mohou být členské státy na vlastní žádost oprávněny provádět dubnová a srpnová zjišťování ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace prasat; že členským státům, jejichž populace prasat tvoří jenom malé procento celé populace prasat ve Společenství, může být na jejich žádost také povoleno buď dubnová nebo srpnová zjišťování neprovádět, nebo pro konečné výsledky dubnového nebo srpnového zjišťování použít regionální členění; že členské státy mohou být na vlastní žádost oprávněny za účelem stanovení populace prasat a předepsaného členění podle velikostních kategorií stáda pro konečné výsledky v sudých letech nebo výsledky v daném měsíci v roce používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje;
vzhledem k tomu, že členské státy již požádaly o uvedené možné odchylky;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 76/805/EHS [2], naposledy pozměněné rozhodnutím 91/268/EHS [3], je třeba nahradit;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/23/EHS je použitelná s účinností od 1. ledna 1994 a že je proto doporučeno uplatňovat ustanovení tohoto rozhodnutí s účinností od stejného dne;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. "Zemědělským podnikem" se pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 93/23/EHS rozumí každá technicko-hospodářská jednotka s jednotným řízením, která produkuje zemědělské produkty.
2. Zjišťování podle čl. 1 odst. 1 směrnice 93/23/EHS zahrnuje:
a) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře nejméně 1 ha;
b) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře menší než 1 ha, pokud je jejich produkce určena do určité míry na prodej nebo pokud jejich produkční jednotka překračuje určité přirozené prahy.
3. Členské státy, které chtějí uplatnit jiný práh pro zjišťování, jsou však povinny tento práh stanovit tak, že se vyloučí pouze nejmenší podniky daného členského státu, které dohromady představují nejvýše 1 % z celkového standardního příspěvku na úhradu ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [4].
Článek 2
Regionální členění podle čl. 6 odst. 1 směrnice 93/23/EHS je uvedeno v příloze I.
Článek 3
Velikostní třídy podle čl. 8 odst. 1 směrnice 93/23/EHS jsou uvedeny v příloze II.
Článek 4
Hmotnost jatečně upraveného těla uvedená v čl. 10 odst. 1 směrnice 93/23/EHS je definována v příloze III.
Článek 5
1. Podle čl. 1 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. a) přílohy IV oprávněny provádět dubnová a srpnová zjišťování ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace prasat.
2. Podle čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. b) příl. IV oprávněny vůbec neprovádět dubnová a srpnová zjišťování.
3. Podle čl. 1 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. c) přílohy IV oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje.
4. Podle čl. 6 odst. 2 směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. d) přílohy IV oprávněny použít regionální členění pro konečné výsledky dubnového nebo srpnového zjišťování.
5. Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. e) přílohy IV oprávněny pro výsledky v sudých letech nebo výsledky zjišťování za určitý měsíc daného roku používat členění podle velikostních kategorií stád.
Článek 6
Rozhodnutí 76/805/EHS se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1994.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 30. května 1994, kterým se provádí a mění směrnice Rady 93/24/EHS o statistických zjišťováních chovu skotu
(94/433/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [1], a zejména na čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 1 a 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že provádění statistických zjišťování uvedených ve směrnici 93/24/EHS vyžaduje přesné definice; že k tomu je nezbytné vymezit zemědělské podniky, které jsou předmětem zjišťování; že je dále nutné přesně vymezit jednotlivé kategorie, na které je nutno členit výsledky zjišťování a stanovit velikostní kategorie stád a regiony, podle kterých musí členské státy v pravidelných intervalech sestavovat výsledky zjišťování; že za účelem vypracovávání statistik porážek je nezbytná jednotná definice hmotnosti jatečně upraveného těla;
vhledem k tomu, že se změnou kombinované nomenklatury pro živý skot podle nařízení Komise (EHS) č. 2505/92 [2] již není možné ani u obchodu uvnitř Společenství, ani s třetími zeměmi, aby členské státy vykazovaly obchod s býky a voly odděleně; že již tedy není možné členění hrubé tuzemské produkce podle těchto kategorií, předepsané směrnicí Rady 93/24/EHS; že je proto třeba uvedenou směrnici změnit;
vzhledem k tomu, že podle směrnice 93/24/EHS mohou být členské státy na vlastní žádost oprávněny provádět květnová nebo červnová zjišťování ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace skotu; že členským státům, jejichž populace skotu tvoří jenom malé procento celé populace skotu ve Společenství, může být na jejich žádost také povoleno buď květnová/červnová nebo prosincová zjišťování neprovádět, nebo pro konečné výsledky květnového/červnového zjišťování použít regionální členění; že členské státy mohou být na vlastní žádost oprávněny za účelem stanovení populace skotu a předepsaného členění podle velikostních kategorií stáda pro konečné výsledky v sudých letech nebo výsledky květnového/červnového zjišťování používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje;
vzhledem k tomu, že členské státy již požádaly o uvedené možné odchylky;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 73/262/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 90/501/EHS [4] je třeba nahradit;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/24/EHS se použije ode dne 1. ledna 1994 a že je proto doporučeno uplatňovat ustanovení tohoto rozhodnutí s účinností od stejného dne;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. "Zemědělským podnikem" se pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 93/24/EHS rozumí každá technicko-hospodářská jednotka s jednotným řízením, která produkuje zemědělské produkty.
2. Zjišťování podle čl. 1 odst. 1 směrnice 93/24/EHS zahrnuje:
a) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře nejméně 1 ha;
b) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře menší než 1 ha, pokud je jejich produkce určena do určité míry na prodej nebo pokud jejich produkční jednotka překračuje určité přirozené prahy.
3. Členské státy, které chtějí uplatnit jiný práh pro zjišťování, jsou však povinny tento práh stanovit tak, že se vyloučí pouze nejmenší podniky daného členského státu, které dohromady představují nejvýše 1 % z celkového standardního příspěvku na úhradu ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [5].
Článek 2
Kategorie skotu podle čl. 3 odst. 1, čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 směrnice 93/24/EHS jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Regionální členění podle čl. 6 odst. 1 směrnice 93/24/EHS je stanoveno v příloze II.
Článek 4
Členění podle čl. 8 odst. 1 směrnice 93/24/EHS je uvedeno v příloze III.
Článek 5
Hmotnost jatečně upraveného těla uvedená v čl. 10 odst. 1 směrnice 93/24/EHS je definována v příloze IV.
Článek 6
V čl. 12 odst. 2 směrnice 93/24/EHS se kategorie "D. Býci" a kategorie "E. Voli" spojují do kategorie nazvané "D. Býci a voli".
Článek 7
1. Podle čl. 1 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 93/24/EHS jsou členské státy uvedené v písm. a) přílohy V oprávněny provádět květnová nebo červnová zjišťování ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace skotu.
2. Podle čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 93/24/EHS jsou členské státy uvedené v písm. b) přílohy V oprávněny vůbec neprovádět květnová/červnová nebo prosincová zjišťování.
3. Podle čl. 1 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 93/24/EHS jsou členské státy uvedené v písm. c) přílohy V oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje.
4. Podle čl. 6 odst. 2 směrnice 93/24/EHS jsou členské státy uvedené v písm. d) přílohy V oprávněny použít regionální členění pro konečné výsledky květnového nebo červnového zjišťování.
5. Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 93/24/EHS jsou členské státy uvedené v písm. e) přílohy V oprávněny pro výsledky v sudých letech nebo výsledky květnového nebo červnového zjišťování používat členění podle velikostních kategorií stád.
Článek 8
Rozhodnutí 73/262/EHS se zrušuje.
Článek 9
Použije se ode dne 1. ledna 1994.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz
(94/434/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/25/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [1], a zejména na čl. 1 odst. 4, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2 a 3, čl. 7 odst. 1, čl. 10 odst. 1 a 2 a čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že provádění statistických zjišťování uvedených ve směrnici 93/25/EHS vyžaduje přesné definice; že k tomu je nezbytné vymezit zemědělské podniky, které jsou předmětem zjišťování; že je dále nutné přesně vymezit jednotlivé kategorie, na které je nutno členit výsledky zjišťování a stanovit velikostní kategorie stád a regiony, podle kterých musí členské státy v pravidelných intervalech sestavovat výsledky zjišťování; že za účelem vypracovávání statistik porážek je nezbytná jednotná definice hmotnosti jatečně upraveného těla;
vzhledem k tomu, že pro konečné výsledky v sudých letech mohou být podle směrnice 93/25/EHS členské státy na vlastní žádost oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje, jakož i předepsané členění podle velikostních kategorií stád;
vzhledem k tomu, že členské státy již požádaly o uvedené možné odchylky;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 82/958/EHS [2] je třeba nahradit;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/25/EHS je použitelná s účinností od 1. ledna 1994, a že je proto doporučeno uplatňovat ustanovení tohoto rozhodnutí s účinností od stejného dne;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. "Zemědělským podnikem" se pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 93/25/EHS rozumí každá technicko-hospodářská jednotka s jednotným řízením, která produkuje zemědělské produkty.
2. Zjišťování uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 93/25/EHS zahrnuje:
a) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře nejméně 1 ha;
b) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře menší než 1 ha, pokud je jejich produkce určena do určité míry na prodej nebo pokud jejich produkční jednotka překračuje určité prahy.
3. Členské státy, jež chtějí uplatnit jiný práh pro zjišťování, jsou však povinny tento práh stanovit tak, že se vyloučí pouze nejmenší podniky daného členského státu, které dohromady představují nejvýše 1 % z celkového standardního příspěvku na úhradu ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [3].
Článek 2
Kategorie ovcí a koz podle čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 směrnice 93/25/EHS jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Regionální členění podle čl. 7 odst. 1 směrnice 93/25/EHS je stanoveno v příloze II.
Článek 4
Velikostní kategorie stáda uvedené v článku 10 směrnice 93/25/EHS jsou stanoveny v příloze III.
Článek 5
Hmotnost jatečně upraveného těla uvedená v čl. 13 odst. 1 směrnice 93/25/EHS je definována v příloze IV.
Článek 6
1. Podle čl. 1 odst. 3 směrnice 93/25/EHS jsou členské státy uvedené v písm. a) příl. V oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje.
2. Podle čl. 10 odst. 2 směrnice 93/25/EHS jsou členské státy uvedené v písm. b) příl. V oprávněny pro výsledky v sudých letech používat členění podle velikostních kategorií stád.
Článek 7
Rozhodnutí 82/958/EHS se zrušuje.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1994.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. června 1994, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/53/EHS o zřízení vědeckého výboru pro označení původu, zeměpisná označení a osvědčení o zvláštní povaze
(94/437/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že článek 5 rozhodnutí Komise 93/53/EHS ze dne 21. prosince 1992 o zřízení vědeckého výboru pro označení původu, zeměpisná označení a osvědčení o zvláštní povaze [1] stanoví, že se výbor usnáší platně, jsou-li přítomni všichni členové; že tento požadavek může zabránit výboru zaujímat stanoviska; že za účelem vyhnutí se této nevýhodě je vhodné stanovit, aby se výbor mohl platně usnášet, je-li přítomno alespoň pět členů,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
V rozhodnutí 93/53/EHS článku 5 se první věta nahrazuje tímto:
"Výbor se usnáší platně, je-li přítomno alespoň pět členů výboru"
ze dne 7. června 1994, kterým se stanoví kritéria pro klasifikaci třetích zemí nebo částí třetích zemí při dovozu čerstvého drůbežího masa, pokud jde o influenzu ptáků a newcastleskou chorobu, a kterým se pozměňuje rozhodnutí 93/342/EHS
(94/438/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/120/ES [2], a zejména na čl. 22 odst. 2 a čl. 22 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [4], a zejména na čl. 10 odst. 2 a čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/342/EHS Komise [5], kterým se stanoví kritéria pro klasifikaci třetích zemí při dovozu živé drůbeže, násadových vajec a čerstvého drůbežího masa, pokud jde o influenzu ptáků a newcastleskou chorobu, zohledňuje normy stanovené směrnicemi Rady 92/40/EHS [6] a 92/66/EHS [7];
vzhledem k tomu, že podle směrnice 93/121/ES se mezinárodní normy pro influenzu ptáků a newcastleskou chorobu používají na dovoz čerstvého drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena nová kritéria pro kvalifikaci třetích zemí vzhledem k influenze ptáků a newcastleské chorobě pro dovoz čerstvého drůbežího masa a že rozhodnutí 93/342/EHS musí být pozměněno tak, aby se jeho oblast působnosti omezila pouze na dovoz živé drůbeže a násadových vajec;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit podmínky, za kterých je možné přistoupit k regionalizaci třetích zemí vzhledem k influenze ptáků a newcastleské chorobě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "částí území" část třetí země o postačující rozloze, geograficky nebo administrativně dobře definovaná s přihlédnutím k epizootologické situaci;
b) "nouzovým očkováním" očkování použité jako prostředek tlumení choroby v důsledku výskytu jednoho nebo více ohnisek a provedené:
i) proti influenze ptáků pomocí jakékoliv očkovací látky obsahující viry influenzy ptáků stejných subtypů, jako jsou subtypy, u kterých je známá existence vysoce patogenního viru (subtypy H5 a H7 k datu, ke kterému se přijímá toto rozhodnutí);
ii) proti newcastleské chorobě pomocí očkovacích látek připravených pomocí matečného inokula viru newcastleské choroby, který má vyšší patogenitu než lentogenní kmeny viru;
c) "politikou nutné porážky" použití, v případě objevení se ohnisek influenzy ptáků nebo newcastleské choroby, opatření stanovených v příloze C rozhodnutí 93/342/EHS;
d) "obchodním hejnem" každé hejno o dvou stech nebo více ptácích, jakož i každé jiné hejno, z něhož může být dováženo maso do Společenství.
Článek 2
Třetí země se označuje za prostou influenzy ptáků nebo newcastleské choroby, pokud splňuje alespoň tato obecná kritéria:
a) má k dispozici obecné veterinární struktury umožňující odpovídající dohled nad drůbežími hejny;
b) má právní předpisy, podle nichž jsou influenza ptáků a newcastleská choroba, jež jsou definovány alespoň tak přísně jako ptačí mor (influenza ptáků) a newcastleská choroba v zooveterinárním kodexu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat, chorobami povinnými hlášením u všech druhů drůbeže a u všech ptáků držených v zajetí v celé zemi;
c) zaváže se pozorně vyšetřovat každý případ podezření na tyto nákazy;
d) vzorky každého viru influenzy ptáků nebo každého ptačího paramyxoviru, zjištěného v případě podezření, podrobí specifickým laboratorním vyšetřením;
e) má k dispozici laboratorní kapacitu ve svých vlastních úředních laboratořích, nebo má dohodu s jinými národními laboratořemi; tato kapacita jí umožňuje rychlé provedení vyšetření;
f) zašle seznam těchto laboratoří a rovněž popis metod používaných k diagnostice a typizaci influenzy ptáků a newcastleské choroby Komisi a připustí inspekce těchto laboratoří experty Společenství;
g) z každého primárního ohniska odesílá izoláty viru do referenční laboratoře Společenství ve Weybridge (Addlestone, Spojené království);
h) oznámí Komisi během čtyřiadvaceti hodin po potvrzení primární ohniska výskytu v každé dříve choroby prosté části svého území;
i) v případě sekundárních ohnisek ve stejné části území zasílá minimálně jednou za měsíc Komisi zprávu o chorobě;
j) pokud není očkování proti influenze ptáků a/nebo newcastleské chorobě zakázáno, úředně kontroluje dovoz, produkci, testování a distribuci každé šarže těchto očkovacích látek.
To zahrnuje registraci, pro kterou příslušné úřady musí prověřit kompletní spis, zahrnující údaje o účinnosti a neškodnosti; pro dovážené očkovací látky mohou příslušné úřady vyžádat údaje ověřené příslušnými úřady země, kde je očkovací látka připravena, aby se zjistilo, zda tato ověřování byla provedena v souladu s mezinárodně přijatými normami;
k) oznamuje Komisi vlastnosti každého kmene použitého k přípravě očkovací látky proti influenze ptáků nebo newcastleské chorobě.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčena obecná kritéria stanovená v článku 2, je třetí země označena za prostou influenzy ptáků:
a) pokud se minimálně za posledních třicet šest měsíců nevyskytlo ohnisko této choroby u drůbeže na jejím území
a b) pokud nebylo nejméně po dobu dvanácti měsíců prováděno očkování proti virům influenzy ptáků stejných subtypů, jako jsou subtypy, u kterých jsou známé vysoce patogenní viry (jedná se momentálně o subtypy H5 a H7).
2. Pokud se provádí při tlumení této choroby politika nutné porážky a aniž jsou dotčena ustanovení odst. 1 písm. b), období šestatřiceti měsíců uvedené v odst. 1 písm. a) se zkracuje na:
a) šest měsíců, jestliže nebylo provedeno nouzové očkování;
b) dvanáct měsíců, jestliže bylo provedeno nouzové očkování a pokud od úředního ukončení tohoto nouzového očkování uplynulo dvanáct měsíců.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčena obecná kritéria stanovená v článku 2, je třetí země poprvé uznána za prostou newcastleské choroby:
a) pokud minimálně po dobu posledních šestatřiceti měsíců se na jejím území nevyskytla ohniska této choroby
a b) pokud se očkování proti newcastleské chorobě pomocí očkovacích látek připravených z matečného inokula šarže viru newcastleské choroby majícího vyšší patogenitu, než je patogenita lentogenních virů, neprovádělo nejméně po dobu posledních dvanácti měsíců.
2. Jestliže se pro tlumení této choroby provádí politika nutné porážky a aniž jsou dotčena ustanovení odst. 1 písm. b), zkracuje se období šestatřiceti měsíců uvedené v odst. 1 písm. a) na:
a) šest měsíců, pokud nebylo prováděno nouzové očkování;
b) dvanáct měsíců, jestliže bylo provedeno nouzové očkování a pokud od úředního ukončení tohoto nouzového očkování uplynulo nejméně období dvanácti měsíců.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a) se třetí země označuje za prostou newcastleské choroby, jestliže kritéria stanovená v odstavcích 1 a 2 jsou plněna jen v obchodních hejnech, nebo jestliže je povoleno použití očkovacích látek připravených z matečného inokula viru newcastleské choroby, který má patogenitu vyšší, než je patogenita lentogenních kmenů viru.
V tomto případě bude dotyčné třetí zemi povoleno odeslat čerstvá masa drůbeže pod podmínkou, že v doprovodném veterinárním osvědčení budou uvedeny doplňkové záruky uvedené v příloze.
Článek 5
Ustanovení čl. 10 odst. 1 směrnice 91/494/EHS a článků 3 a 4 tohoto rozhodnutí se použijí přiměřeně na části území, které splňují kritéria tam stanovená za podmínky, že budou dány uspokojivé záruky týkající se:
- omezení pohybu do ostatních částí území, které jsou prosté influenzy ptáků a/nebo newcastleské choroby,
- sérologické kontroly, pokud to bude nutné,
- případných jiných opatření.
Článek 6
Rozhodnutí 93/342/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise ze dne 12. května 1994, kterým se stanoví kritéria pro klasifikaci třetích zemí při dovozu živé drůbeže a násadových vajec, pokud jde o influenzu ptáků a newcastleskou chorobu".
2. V článku 1 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) "částí území". část třetí země o postačující rozloze, geograficky nebo administrativně dobře definovaná, s přihlédnutím k epizootologické situaci".
3. V článku 2 se písmena f) až i) nahrazují tímto:
"f) zašle seznam těchto laboratoří a rovněž popis metod používaných k diagnostice a typizaci influenzy ptáků a newcastleské choroby Komisi a umožní inspekci těchto laboratoří odborníky Společenství;
g) z každého primárního ohniska odesílá izoláty viru do referenční laboratoře Společenství ve Weybridge (Addlestone, Spojené království);
h) oznámí Komisi během čtyřiadvaceti hodin po potvrzení primární ohniska výskytu v každé dříve choroby prosté části svého území;
i) v případě sekundárních ohnisek ve stejné části území zasílá minimálně jednou za měsíc Komisi zprávu o chorobě."
4. V článku 4 se odstavec 3 zrušuje.
5. V čl. 4 odst. 4 se ve druhém pododstavci se zrušují slova "nebo čerstvé drůbeží maso" a "nebo v příloze F".
6. Vkládá se nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
Ustanovení čl. 22 odst. 1 směrnice 90/539/EHS a článků 3 a 4 tohoto rozhodnutí se použijí přiměřeně na části území, které splňují kritéria tam stanovená za podmínky, že budou dány uspokojivé záruky týkající se:
- omezení pohybu do ostatních částí území, které nejsou prosté influenzy ptáků a/nebo newcastleské choroby,
- sérologické kontroly, jestliže to bude nutné,
- případných jiných opatření."
7.
Přílohy D a F se zrušují.
8. Příloha E se nahrazuje tímto:
"
ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(94/442/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2048/88 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je stanoveno provést reformu postupu schvalování účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (dále jen "záruční sekce EZOZF") a předložit za tímto účelem Radě návrh určitých změn nařízení (EHS) č. 729/70, podle kterého by zejména před každým rozhodnutím Komise o odmítnutí financovat výdaje uskutečněné členským státem z prostředků Společenství, obě strany usilovaly o sblížení svých postojů;
vzhledem k tomu, že platné předpisy o schvalování účetní závěrky nebrání Komisi, aby již nyní zavedla takový smírčí postup; že je proto třeba zřídit smírčí orgán, který má umožnit sblížení postojů Komise a členského státu, pokud se rozcházejí, a stanovit podrobná pravidla jeho činnosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru fondu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely schvalování účetní závěrky záruční sekce EZOZF, se při Komisi zřizuje smírčí orgán, který má tyto úkoly:
a) na smírčí orgán se může obrátit kterýkoli členský stát, který po kontrole podle článku 9 nařízení (EHS) č. 729/70 a po dvoustranném projednání jejího výsledku obdrží formální vyrozumění od příslušných útvarů Komise, s odkazem na toto rozhodnutí, v jehož důsledku mají být některé výdaje uskutečněné dotyčným členským státem vyloučeny z financování záruční sekcí EZOZF;
b) usiluje o sblížení rozdílných postojů Komise a dotyčného členského státu;
c) vypracovává na závěr svých šetření zprávy o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
2. V dalším postupu schvalování účetní závěrky:
a) nepředjímá postoj smírčího orgánu konečné rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky a nedotýká se práva dotyčného členského státu napadnout takové rozhodnutí podle článku 173 Smlouvy;
b) není nepostoupení případu smírčímu orgánu na škodu členskému státu, který obdrží vyrozumění Komise ve smyslu odst. 1 písm. a).
Článek 2
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení vyrozumění podle čl. 1 odst. 1 písm. a) s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu, jehož adresa bude členským státům oznámena na půdě Výboru EZOZF.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud podle napadeného vyrozumění Komise finanční oprava doporučená pro jednu rozpočtovou položku
- přesahuje 0,5 miliónu ECU, nebo
- představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci zmíněné rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud dotyčný členský stát v průběhu dvoustranných jednání podle čl. 1 odst. 1 písm. a) tvrdí a dostatečně odůvodní, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Společenství.
3. Sekretariát smírčího orgánu potvrdí dotyčnému členskému státu obdržení návrhu na zahájení smírčího řízení.
4. Smírčí orgán vykonává své úkoly co nejrychleji a co nejméně formálně na základě dotyčného spisu a vyjádření útvarů Komise a dotčených vnitrostátních orgánů. Na závěr tohoto vyšetřování jim zašle zprávu podle čl. 1 odst. 1 písm. c).
5. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení návrhu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné. V takovém případě uvede zpráva podle čl. 1 odst. 1 písm. c) důvody, proč ke sblížení dotyčných postojů nedošlo.
6. Zpráva vypracovaná v uvedené lhůtě se zasílá
- členskému státu, který se obrátil na smírčí orgán,
- ostatním členským státům v rámci Výboru EZOZF a
- Komisi, jakmile bylo navrženo rozhodnutí o schválení účetní závěrky.
Článek 3
1. Smírčí orgán se skládá z pěti členů vybraných z osob zaručujících nezávislost, které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech záruční sekce EZOZF.
Musí být státními příslušníky různých členských států.
Předsedu a členy jmenuje Komise po předložení věci Výboru EZOZF v souladu s čl. 14 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70.
Stejným postupem jmenuje Komise náhradníky, kteří rovněž splňují kritéria uvedená v prvním pododstavci a kteří mohou být povoláni v pořadí stanoveném Komisí.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
2. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na složitost otázek, které projednávají, a na časovou náročnost úkolů.
3. Funkční období členů smírčího orgánu je tříleté. Opětné jmenování je možné.
Po uplynutí tříletého období zůstávají členové smírčího orgánu ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětně jmenováni.
4. Před uplynutím doby tří let skončí funkční období člena orgánu odstoupením, odvoláním nebo smrtí.
Nahrazuje se na zbylou část funkčního období prvním náhradníkem, který je k dispozici.
Komise může po konzultaci s Výborem EZOZF odvolat člena orgánu, který nadále nesplňuje podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, který se dopustí vážného přestupku nebo který z jakéhokoli důvodu prohlásí, že není schopen vykonávat svou funkci na neurčitou dobu.
5. Pokud člen prohlásí, že není schopen vykonávat svou funkci po určitou dobu, může předseda rozhodnout, že bude na tuto dobu vystřídán náhradníkem.
Článek 4
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jednací pořádek smírčího orgánu připravuje a jednání vede jeho předseda; v případě překážek, aniž je dotčen čl. 3 odst. 4, vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu vykonávají útvary Komise.
2. Člen orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu, ani nepodepisuje zprávu, pokud se ve svých předchozích funkcích osobně účastnil projednávané věci.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, přijímá smírčí orgán své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů; je schopný se usnášet za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a ostatní členové, kteří se účastnili jednání, a ukládají se u sekretariátu smírčího orgánu.
Článek 5
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu.
2. Aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, nesmějí členové smírčího orgánu sdělovat informace získané v souvislosti s jejich činností ve smírčím orgánu.
Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Nového Zélandu
(94/448/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Nového Zélandu, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení právních předpisů na Novém Zélandu v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministry of Agriculutre and Fisheries (MAF)" je na Novém Zélandu schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení MAF Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá MAF;
vzhledem k tomu, MAF vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení podniků, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Novém Zélandu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Agriculutre and Fisheries (MAF)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Nového Zélandu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Nový Zéland" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce MAF a úřední razítko MAF v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. září 1994.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění nebo zrušují některá prováděcí pravidla týkající se veterinárních a hygienických podmínek pro dovoz některých živých zvířat a produktů živočišného původu z Finska, Norska, Rakouska a Švédska v důsledku provádění Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Text s významem pro EHP)
(94/453/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických a veterinárních otázkách dovozu skotu, ovcí a koz, prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 1601/92 [2], a zejména na články 3, 4, 8, 11, 14 a 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/60/EHS [4], a zejména na články 8 a 9 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [5], naposledy pozměněnou směrnicí 93/52/EHS [6], a zejména na články 8, 9 a 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [7], naposledy pozměněnou směrnicí 92/36/EHS [8], a zejména na články 15a, 16, 18 a čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [9], naposledy pozměnou směrnicí 92/118/EHS [10], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [11], a zejména na článek 7, čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991 o zásadách pro organizaci veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí, kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [12], naposledy pozměněnou rozhodnutím 92/438/EHS [13], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/445/EHS [14], a zejména na čl.
10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že dne 13. prosince 1993 byla uzavřena Dohoda o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím a Švédským královstvím [15]
vzhledem k tomu, že se v oblasti veterinární a za tím účelem, aby Kontrolní úřad ESVO mohl učinit nezbytná opatření, použijí ustanovení této dohody teprve ode dne 1. července 1994;
vzhledem k tomu, že v rámci této dohody uplatňují Finsko, Norsko, Rakousko a Švédsko některá veterinární ustanovení Společenství týkající se veterinárních a hygienických podmínek pro obchod s některými živými zvířaty a produkty živočišnéhopůvodu; že proto některá ustanovení Společenství o veterinárních a hygienických požadavcích pro dovoz ze třetích zemí se již na tyto země nevztahují;
vzhledem k tomu, že je nutné dbát na to, aby pravidla Společenství vůči třetím zemím zůstala použitelná na dovoz ovcí a koz z Finska, Norska a Rakouska;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti je nutné zrušit konkrétní pravidla vztahující se na Finsko, Norsko, Rakousko a Švédsko a pozměnit jiná pravidla pro třetí země vztahující se také na tyto čtyři země;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V části I přílohy směrnice Rady 79/542/EHS [16] se údaje týkající se Finska, Norska a Rakouska zrušují s výjimkou ustanovení o živých ovcích a kozách a reziduích a zrušuje se řádek týkající se Švédska.
Článek 2
Rozhodnutí Komise 80/790/EHS [17] se zrušuje.
Článek 3
Rozhodnutí Komise 80/799/EHS [18] se zrušuje.
Článek 4
Rozhodnutí Komise 80/800/EHS [19] se zrušuje.
Článek 5
Rozhodnutí Komise 82/730/EHS [20] se zrušuje.
Článek 6
Rozhodnutí Komise 82/731/EHS [21] se zrušuje.
Článek 7
Rozhodnutí Komise 82/736/EHS [22] se zrušuje.
Článek 8
Rozhodnutí Komise 83/421/EHS [23] se zrušuje.
Článek 9
V příloze rozhodnutí Komise 90/14/EHS [24] se zrušují slova "Finsko", "Norsko", "Rakousko" a "Švédsko".
Článek 10
V příloze rozhodnutí Komise 91/270/EHS [25] se zrušují slova "Finsko", "Norsko", "Rakousko" a "Švédsko".
Článek 11
V druhé části přílohy A a přílohy B rozhodnutí Komise 91/449/EHS [26] se zrušují slova "Finsko", "Norsko", "Rakousko" a "Švédsko".
Článek 12
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [27] se mění takto:
1. V příloze I se skupina A nahrazuje tímto:
"Skupina A
Grónsko, Island a Švýcarsko"
2.
V příloze II bodu A se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:"Veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní pocházejících z Grónska, Islandu nebo Švýcarska na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů."
Článek 13
Rozhodnutí Komise 92/401/EHS [28] se zrušuje.
Článek 14
Rozhodnutí Komise 92/461/EHS [29] se zrušuje.
Článek 15
Rozhodnutí Komise 92/462/EHS [30] se zrušuje.
Článek 16
V části II přílohy A rozhodnutí Komise 92/471/EHS [31] se zrušují slova "Finsko", "Norsko", "Rakousko" a "Švédsko".
Článek 17
V příloze rozhodnutí Komise 93/160/EHS [32] se zrušují slova "Finsko", "Norsko", "Rakousko" a "Švédsko".
Článek 18
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS [33] se mění takto:
1. V příloze I se skupina A nahrazuje tímto:
"Skupina A
Grónsko, Island a Švýcarsko".
2. V příloze II se skupina A nahrazuje tímto:
"Skupina A
Grónsko, Island a Švýcarsko".
Článek 19
Rozhodnutí Komise 93/196/EHS [34] se mění takto:
1. V příloze I se v poznámce pod čarou č. 5 zrušují slova:"Finsko", "Rakousko", "Norsko" a "Švédsko".
2. V příloze II se v poznámce pod čarou č. 3 nahrazuje skupina A tímto:
"Skupina A:
Grónsko, Island a Švýcarsko".
Článek 20
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS [35] se mění takto:
1. V příloze I se skupina A nahrazuje tímto:
"Skupina A
Grónsko, Island a Švýcarsko".
2. V příloze II bodu A se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"Veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Grónska, Islandu a Švýcarska na území Společenství."
Článek 21
V části 2A přílohy rozhodnutí Komise 93/198/EHS [36] se zrušuje slovo "Švédsko".
Článek 22
V části 2 přílohy rozhodnutí Komise 93/199/EHS [37] se zrušují slova "Rakousko: Vorarlbersko, Tyrolsko, Horní Rakousy, Burgenland, Korutany, Štýrsko a Vídeň", "Finsko", "Norsko" a "Švédsko".
Článek 23
Rozhodnutí Komise 93/321/EHS [38] se mění takto:
1. V názvu se zrušují slova: "Švédsko, Norsko, Finsko a".
2. V čl. 1 odst. 1 se zrušují slova: "Švédsko, Norsko, Finsko a".
Článek 24
Rozhodnutí Komise 93/432/EHS [39] se zrušuje.
Článek 25
Rozhodnutí Komise 93/451/EHS [40] se zrušuje.
Článek 26
Rozhodnutí Komise 93/688/EHS [41] se zrušuje.
Článek 27
V příloze rozhodnutí Komise 93/693/EHS [42] se zrušují části 4, 8 a 9.
Článek 28
V příloze rozhodnutí Komise 94/70/ES [43] se zrušují řádky týkající se Finska, Norska, Rakouska a Švédska.
Článek 29
V příloze rozhodnutí Komise 94/85/ES [44] se zrušují řádky týkající se Finska, Norska, Rakouska a Švédska.
Článek 30
V části II bodu B přílohy rozhodnutí Komise 94/278/ES [45] se zrušují slova "Finsko", "Norsko" a "Švédsko".
Článek 31
Rozhodnutí Komise 94/316/ES [46] se zrušuje.
Článek 32
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 1994
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Austrálií
(94/457/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130 m ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Společenství a Austrálie provádějí specifické programy pro výzkum v oblastech společného zájmu;
vzhledem k tomu, že na základě dosavadních zkušeností v rámci dohody mezi australskou vládou a Komisí Evropských společenství o spolupráci v oblasti vědy a techniky podepsané dne 12. listopadu 1986, vyjádřily obě strany přání vytvořit pevnější rámec pro spolupráci v oblasti vědy a techniky;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 21. května 1992 pověřila Komisi sjednáním Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Společenstvím a Austrálií;
vzhledem k tomu, že Společenství a Austrálie očekávají od spolupráce vzájemný prospěch;
vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčena příslušná ustanovení Smlouvy, nebudou dohoda a veškeré činnosti na základě této dohody žádným způsobem zasahovat do pravomoci členských států navazovat dvoustranné vztahy s Austrálií v oblasti vědy, techniky, výzkumu a vývoje a v případě potřeby uzavírat dohody za tímto účelem;
vzhledem k tomu, že tato dohoda byla jménem Společenství podepsána
ze dne 29. června 1994 o správním řízení spolupráce při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin
(94/458/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/5/EHS ze dne 25. února 1993 o pomoci členských států Komisi a o jejich spolupráci při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin [1], a zejména článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že první odrážka čl. 3 odst. 2 směrnice 93/5/EHS stanoví vytvoření pravidel pro správní řízení spolupráce;
vzhledem k tomu, že uvedená pravidla jsou určena k různým účelům;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena podrobná pravidla pro řízení postupů na různých stupních spolupráce;
vzhledem k tomu, že musí být rovněž uvedeny podrobné mechanismy spolupráce mezi orgány a subjekty určenými členskými státy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit větší průhlednost v doporučení Vědeckého výboru pro potraviny;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro správní řízení spolupráce mezi členskými státy a Komisí při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin v souladu se směrnicí 93/5/EHS.
Článek 2
1. Při spolupráci s orgány a subjekty určenými členskými státy v souladu s čl. 2 odst. 1 směrnice 93/5/EHS připraví Komise nejméně každých šest měsíců návrh rozhodnutí k vytvoření a aktualizaci seznamu úkolů a s nimi spojených priorit ve smyslu druhé odrážky čl. 3 odst. 2 směrnice 93/5/EHS.
2. Návrh rozlišuje mezi záležitostmi spadajícími do oblasti působnosti čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/5/EHS a záležitostmi spadajícími do oblasti působnosti čl. 1 odst. 2 písm. b).
Článek 3
1. Při určení orgánů a subjektů podle článku 2 směrnice 93/5/EHS uvede každý členský stát název jediného orgánu nebo subjektu zároveň s názvem a adresou kontaktního místa pro Komisi a ostatní členské státy.
2. Členské státy oznámí neprodleně Komisi jakoukoli změnu podle odstavce 1.
Článek 4
Když určený vnitrostátní orgán nebo subjekt navrhne účast na zpracování určitého úkolu, předloží seznam institutů, které se mohou podílet na spolupráci, spolu s:
- jejich názvy a adresami, jakož i jméno osoby odpovědné za provedení úkolu,
- informacemi o jejich možnostech a odborné úrovni v příslušné oblasti.
Článek 5
1. Komise zajistí, aby stanoviska Vědeckého výboru pro potraviny byla dána co nejdříve k dispozici všem zúčastněným stranám včetně určených orgánů a subjektů zároveň se souhrnem důvodů, o něž se tato stanoviska opírají.
2. Pokud fyzická nebo právnická osoba, zúčastněný institut, určený orgán nebo subjekt nebo Komise uvedou, že informace nebo dokumenty, které se mají vyměňovat v rámci vědecké spolupráce, jsou důvěrné, Komise zajistí, aby příslušné informace nebo dokumenty byly jasně označeny.
Důvěrnost takových informací nebo dokumentů je respektována jejich příjemci.
Na základě požadavku určeného orgánu nebo subjektu přezkoumá Komise důvěrný charakter informací nebo dokumentů při konzultaci se stranami, které je vypracovaly.
Článek 6
Rozhodnutí o seznamu úkolů a s nimi spojených priorit podle druhé odrážky čl. 3 odst. 2 směrnice 93/5/EHS zahrnuje přesné podrobnosti týkající se zejména těchto hledisek:
- předmět práce, která má být provedena,
- povaha a rozsah práce,
- lhůta pro dokončení práce.
Článek 7
1. Ve spolupráci s orgány nebo subjekty určenými členskými státy podle čl. 2 odst. 1 směrnice 93/5/EHS připraví Komise nejméně každých šest měsíců návrh rozhodnutí o rozdělení úkolů mezi určené orgány a subjekty.
Po přijetí rozhodnutí informuje každý určený orgán nebo subjekt Komisi o názvu institutu nebo institutů, které budou provádět specifické úkoly. Neprodleně informuje Komisi o jakýchkoli změnách.
2. Pro umožnění přímých kontaktů mezi Komisí a instituty v technických záležitostech mohou být stanoveny vhodné mechanismy podléhající veškerým podmínkám stanoveným určenými orgány nebo subjekty.
3. Pokud je jednotlivý úkol přidělen určeným orgánům nebo subjektům ve dvou nebo více členských státech, mohou být stanovena vhodná opatření, podléhající veškerým podmínkám stanoveným určenými orgány nebo subjekty, pro umožnění přímých kontaktů v technických záležitostech mezi instituty, od kterých je provádění takových úkolů požadováno.
Článek 8
1. Každý určený orgán nebo subjekt zašle Komisi nejméně každých šest měsíců zprávu o průběhu plnění úkolů, které mu byly přiděleny.
Komise rozešle tuto zprávu ostatním určeným orgánům nebo subjektům.
2. Úkoly jsou pravidelně přezkoumávány Komisí, za současné konzultace s určenými orgány nebo subjekty.
Článek 9
1. Komise úzce spolupracuje s určenými orgány nebo subjekty ve všech otázkách týkajících se provádění směrnice 93/5/EHS.
2. Komise usnadní komunikaci a výměnu informací mezi Vědeckým výborem pro potraviny a určenými orgány nebo subjekty v záležitostech spadajících do oblasti působnosti směrnice 93/5/EHS.
3. Komise může rovněž provést jakékoli jiné doplňující konzultace, které uzná za nutné, a informuje v tomto smyslu určené orgány nebo subjekty.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o seznamu zařízení v Botswaně schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství (Text s významem pro EHP)
(94/465/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 1601/92 [2], a zejména na čl.
4 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zařízením ve třetích zemích nelze povolit vývoz masných produktů do Společenství, pokud nesplňují obecné a zvláštní podmínky stanovené ve směrnici 72/462/EHS;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 72/462/EHS Botswana zaslala údaje o jednom zařízení schváleném pro vývoz do Společenství;
vzhledem k tomu, že kontrola na místě provedená Společenstvím ukázala, že hygienická úroveň tohoto zařízení je uspokojivá, a že tudíž může být zahrnuto do prvního seznamu zařízení, ze kterých může být povolen dovoz masných výrobků;
vzhledem k tomu, že na dovoz masných výrobků ze zařízení uvedených v seznamu přílohy tohoto rozhodnutí se nadále vztahují ustanovení stanovená dříve, obecná ustanovení Smlouvy, a zejména ostatní veterinární předpisy Společenství, zvláště pokud jde o ochranu zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení
ze dne 13. července 1994, kterým se mění kapitola 13 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS
(94/466/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na základě zkušenosti získané při uplatňování stanovených opatření je třeba pozměnit předpisy pro obchod s loveckými trofejemi a jejich dovoz; že je tudíž třeba přeformulovat přílohu I kapitolu 13 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kapitola 13 přílohy I směrnice 92/118/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví veterinární záruky pro přepravu koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země podle čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 91/496/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/467/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 92/438/EHS [2], a zejména na čl. 9 odst.
1 písm. c) uvedené směrnice,
9 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 91/496/EHS musejí být pro přepravu zvířat z jedné třetí země do druhé stanoveny veterinární záruky; že pokud jde o přesun koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země, vyskytly se určité problémy;
vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí 92/260/EHS [3] ve znění rozhodnutí 93/344/EHS [4] stanovila veterinární podmínky a veterinární osvědčení vyžadované k dočasnému dovozu evidovaných koní; že tyto podmínky poskytují veškeré nezbytné záruky, pokud jde o nákazový status Společenství; že ohledně veterinárních záruk použitelných na přesuny koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země přes území Společenství je tudíž třeba odkázat na veterinární podmínky stanovené v rozhodnutí 92/260/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Koňovití přepravovaní přes území Společenství z jedné třetí země do jiné třetí země musejí pocházet ze třetí země uvedené v příloze I rozhodnutí 92/260/EHS.
2. Koňovité uvedené v odstavci 1 musí provázet osvědčení s nadpisem "Tranzitní osvědčení pro přepravu koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země".
Toto osvědčení musí obsahovat oddíly I, II a III veterinárního osvědčení, které odpovídá třetí zemi původu uvedené v příloze II rozhodnutí 92/260/EHS.
Kromě toho musí obsahovat tyto oddíly:
+++++ TIFF +++++
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. března 1994 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj o příspěvku Společenství na Účet pro jadernou bezpečnost
(94/479/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že nejistá situace v oblasti jaderné bezpečnosti v několika zemích střední a východní Evropy a bývalého Sovětského svazu vyžaduje mezinárodní úsilí, které směřuje ke zvýšení úrovně jaderné bezpečnosti v těchto zemí v rámci koordinované strategie; že Společenství věnuje prostřednictvím programů technické pomoci Phare a Tacis na tyto účely značné prostředky; že Komise také předložila návrh na rozhodnutí, kterým se mění rozhodnutí 77/270/Euratom tak, aby byla Komise oprávněna uzavřít smlouvy o půjčkách Euratomu za účelem přispět k financování, které je nezbytné ke zvýšení stupně výkonnosti a bezpečnosti jaderných elektráren v určitých třetích zemích;
vzhledem k tomu, že jako doplněk již vynaloženého úsilí byl Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj zřízen mnohostranný fond nazvaný "Účet pro jadernou bezpečnost", který je zaměřen na financování krátkodobých opatření pro zvýšení úrovně jaderné bezpečnosti v dotyčných zemích; že Evropská rada vyslovila na svém zasedání v Lisabonu, stejně jako Rada ve svých závěrech ze dne 7. prosince 1992, přání, aby Společenství do tohoto fondu přispívalo;
vzhledem k tomu, že se Komise musí ujistit o tom, že operace prováděné v rámci Účtu pro jadernou bezpečnost Evropské banky pro obnovu a rozvoj jsou v souladu se strategií pro jadernou bezpečnost Evropské unie pro země střední a východní Evropy a bývalého Sovětského svazu;
vzhledem k tomu, že pro stanovení nejvhodnějších strategií pomoci musí být na jadernou bezpečnost pohlíženo jako na součást problému globálních energetických možností zemí střední a východní Evropy a bývalého Sovětského svazu; berouce v této souvislosti v úvahu závěry zprávy vypracované společně v červnu 1993 Světovou bankou, Mezinárodní agenturou pro energii (IEA) a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj;
vzhledem k tomu, že přijímající země musí dodržovat základní mezinárodní dohody o bezpečnosti, přistoupit k Vídeňské a Pařížské mezinárodní úmluvě o občanskoprávní odpovědnosti provozovatelů a stanovit za tímto účelem vhodná pravidla pro pojištění;
vzhledem k tomu, že přijímající země musí mít nezávislé bezpečnostní orgány, plánovat nahrazení svých nejnebezpečnějších jaderných elektráren, navrhnout opatření na úsporu energie, směřovat k pozvolnému zavádění skutečné ceny za energii a připravovat celkový energetický plán;
vzhledem k tomu, že proto musí být jakákoli materiální podpora nutná z krátkodobého hlediska pro nejnebezpečnější elektrárny – zejména s reaktory RBMK a VVER-230 – které jsou životně důležité k výrobě elektřiny v přijímací zemi, vždy závislá na existenci nebo přípravě plánu na brzké uzavření těchto elektráren;
vzhledem k tomu, že Komise v rámci rozpočtového procesu vypracuje výroční zprávu pro Evropský parlament a Radu o činnostech, které byly vykonány v rámci Účtu pro jadernou bezpečnost Evropské banky pro obnovu a rozvoj, a jejich slučitelnosti se strategií Evropské unie pro jadernou bezpečnost;
vzhledem k tomu, že Rada pověřila Komisi k projednání dohody, která stanoví příspěvek Společenství na Účet pro jadernou bezpečnost; že tato dohoda by měla být schválena;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda přispěje k dosažení cílů Společenství; že Smlouva nestanoví k přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 235,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj o příspěvku Společenství na Účet pro jadernou bezpečnost se schvaluje jménem Společenství.
Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Společenství zastupuje ve Shromáždění přispěvatelů, a je-li potřeba, u provozního výboru Účtu pro jadernou bezpečnost Komise, která jmenuje své zástupce.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 18. července 1994, kterým se mění rozhodnutí ze dne 18. prosince 1992 o uvedení na trh produktu obsahujícího geneticky modifikovaný organismus, živou očkovací látku Nobi-Porvac-Aujeszky (gI, tk), podle článku 13 směrnice Rady 90/220/EHS
(94/505/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí, a zejména na článek 13 této směrnice,
vzhledem k tomu, že postup Společenství podle části C směrnice Rady 90/220/EHS umožňuje příslušným orgánům členských států udělovat souhlas s uvedením produktu obsahujícího geneticky modifikované organismy na trh;
vzhledem k tomu, že v souladu s tímto postupem, a zejména s ohledem na článek 13 přijala Komise 18. prosince 1992 rozhodnutí [1] které umožnilo příslušnému orgánu Spolkové republiky Německo udělit souhlas s uvedením produktu oznámeného společností Vemie Veterinär Chemie GmbH na trh (číslo oznámení C/D/92/I-1):
živá očkovací látka Nobi-Porvac-Aujeszky (gI, tk) (s přípravkem Diluvac forte)
virus pseudorabies (kmen Begonia)
(výhradně pro intramuskulární aplikaci);
vzhledem k tomu, že po tomto rozhodnutí obdržel příslušný orgán Spolkové republiky Německo od téhož oznamovatele další oznámení s žádostí o souhlas s rozšířením rovněž na intradermální aplikaci; že v důsledku toho předal příslušný orgán dokumentaci k tomuto oznámení Komisi s příznivým stanoviskem;
vzhledem k tomu, že Komise tuto dokumentaci postoupila příslušným orgánům všech členských států; že příslušný orgán jiného členského státu vznesl proti této dokumentaci námitku;
vzhledem k tomu, že Komise je proto povinna přijmout další rozhodnutí na základě postupů podle článku 21 směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání dokumentace a po jejím porovnání s údaji obsaženými v dokumentaci, na jejímž základě bylo přijato předchozí rozhodnutí, a se zřetelem ke všem informacím, které jí poskytly orgány členských států, včetně rozsáhlých výsledků zkoušek, dospěla k závěru, že případná rizika pro lidské zdraví a životní prostředí spojená s uvedením živé očkovací látky Nobi-Porvac-Aujeszky pro intradermální aplikaci na trh se neliší od rizik spojených s intramuskulární aplikací téhož produktu;
vzhledem k tomu, že poskytnuté informace a důkazy získané zkouškami ukazují zejména, že genetická modifikace viru by neměla po uvolnění vést ke změnám v biologických interakcích či ve spektru hostitelů nebo k jakýmkoli známým či předvídatelným účinkům na necílové organismy v životním prostředí nebo k jiným potenciálně významným interakcím s životním prostředím ani ke zvýšení patogenity ve srovnání s rodičovským kmenem viru nebo ke zvýšení schopnosti viru pseudorabies (kmen Begonia) rekombinovat s jinými příbuznými viry;
vzhledem k tomu, že údaje obsažené v dokumentaci postačují k tomu, aby Komise mohla přijmout příznivé rozhodnutí o uvedení živé očkovací látky Nobi-Porvac-Aujeszky na trh s rozšířením jejího užití na intradermální aplikaci, vedle intramuskulární aplikace povolené předchozím rozhodnutím Komise;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem výboru zástupců členských států zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Produktu živá očkovací látka Nobi-Porvac-Aujeszky obsahujícímu geneticky modifikovaný virus pseudorabies (kmen Begonia) (gI, tk) v přípravku Diluvac forte, který oznámila společnost Vemie Veterinär Chemie GmbH (číslo oznámení C/D/92/I-1) a kterému byl rozhodnutím Komise ze dne 18. prosince 1992 udělen souhlas k uvedení na trh jako živé očkovací látce pro Aujezskyho nemoc podávané pouze intramuskulárně, se tímto rozhodnutím uděluje souhlas rovněž pro intradermální aplikaci.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. července 1994, kterým se mění rozhodnutí 86/130/EHS, kterým se stanoví metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu
(94/515/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu (77/504/EHS) [1], naposledy pozměněnou směrnicí 91/174/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nutné přizpůsobit vědeckému a technickému pokroku metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu stanovené rozhodnutím Komise 86/130/EHS [3];
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby hodnocení užitkovosti a genetické hodnoty skotu pomocí statistické analýzy provádějí subjekty schválené příslušnými orgány členských států;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 86/130/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. června 1994, kterým se Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii zmocňuje podepsat a uzavřít Úmluvu o statutu evropských škol (94/557/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2]
vzhledem k tomu, že Evropská společenství se snaží zajistit společné vzdělávání dětí svých zaměstnanců v evropských školách s cílem zajistit řádné fungování orgánů Společenství a zaměstnancům usnadnit plnění jejich úkolů; že za tímto účelem původní členské státy dne 12. dubna 1957 podepsaly Úmluvu o statutu evropských škol;
vzhledem k tomu, že dne 31. května 1990 Rada a ministři školství zasedající v Radě vyzvali k přípravě nové úmluvy týkající se evropských škol, aby fungování škol bylo učiněno ještě efektivnějším a aby byla více uznána úloha Společenství v této oblasti;
vzhledem k tomu, že účast Společenství na provádění uvedené úmluvy je nezbytná pro zajištění dosažení cílů Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii se budou účastnit na provádění úmluvy výkonem pravomocí vyplývajících z pravidel stanovených úmluvou a takovými budoucími právními předpisy, které mohou uvedená Společenství přijmout v souladu s podmínkami úmluvy;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné, aby Evropská společenství uzavřela uvedenou úmluvu;
vzhledem k tomu, že jedinými pravomocemi, jež jsou k dispozici pro přijetí tohoto rozhodnutí, jsou pravomoci stanovené v článku 235 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 203 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o statutu evropských škol se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat úmluvu zavazující Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii a osobu zmocněnou provést uložení schvalovacích listin v souladu s článkem 33 úmluvy.
ze dne 17. června 1994 o uzavření Úmluvy o statutu evropských škol
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 první pododstavec této smlouvy,
se souhlasem Rady,
po konzultaci poradního výboru,
vzhledem k tomu, že Evropské společenství uhlí a oceli se snaží zajistit společné vzdělávání dětí jeho zaměstnanců v evropských školách jako způsob, jak zajistit řádné fungování orgánů Společenství a napomáhání plnění jejich úkolů; a že za tímto účelem původní členské státy dne 12. dubna 1957 podepsaly Úmluvu o statutu evropských škol;
vzhledem k tomu, že dne 31. května 1990 Rada a ministři školství na zasedání v Radě vyzvali k vypracování nové úmluvy o statutu evropských škol s cílem poskytnout větší účinnost fungování škol a větší uznání pro úlohu, kterou má v tomto ohledu Společenství;
vzhledem k tomu, že účast Evropského společenství uhlí a oceli při provádění uvedené úmluvy je nezbytná za účelem zajištění dosažení cílů Společenství;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství uhlí a oceli se bude podílet na provádění úmluvy výkonem pravomocí vyplývajících z pravidel stanovených úmluvou a budoucími akty přijatými v souladu s ustanoveními uvedené úmluvy;
vzhledem k tomu, že je z toho důvodu nezbytné, aby Evropské společenství uhlí a oceli uzavřelo uvedenou úmluvu;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci, než jsou ty, které jsou stanoveny článkem 95 Smlouvy o ESUO;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o statutu evropských škol se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Schvalovací akt stanovený článkem 33 úmluvy uloží předseda Komise. Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. července 1994, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dovoz, dočasný dovoz a zpětný dovoz evidovaných koní z Macaa, Malajsie (poloostrova) a Singapuru
(94/561/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/36/EHS [2], a zejména na články 12, 13, 15, 16, a na čl. 19 bod ii uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 94/310/ES [4] byl vytvořen seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní, jejich zpětný dovoz po dočasném vývozu a jejich dovoz stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [5], 93/195/EHS [6], 93/197/EHS [7], všechna naposledy pozměněná rozhodnutím 94/453/ES [8];
vzhledem k tomu, že po veterinární misi Komise v Macau, v Malajsii (poloostrově) a v Singapuru se veterinární situace v těchto zemích jeví, pokud jde o choroby koňovitých, jako uspokojivá a pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že Macao, Malajsie (poloostrov) a Singapur jsou po více než šest měsíců prosté vozhřivky, hřebčí nákazy a vezikulární stomatitidy; že mor koní a venezuelská encefalomyelitida koní se nevyskytly nikdy a očkování proti těmto chorobám se neprovádí;
vzhledem k tomu, že příslušné veterinární orgány Macaa, Malajsie (poloostrova) a Singapuru se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jedné z chorob uvedených v příloze A směrnice 90/426/EHS nebo o přijetí opatření o očkování proti těmto chorobám nebo o změnách v takových opatřeních, a v přiměřené lhůtě o změnách pravidel pro dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že požadované veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situací v dotyčných třetích zemích; že v tomto případě se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS, 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro koňovité vkládají nové řádky podle abecedního pořadí kódu ISO
"MO _BAR_ Macao _BAR_ x" _BAR_ _BAR_ "MY _BAR_ Malajsie (poloostrov) _BAR_ x" _BAR_ _BAR_ "SG _BAR_ Singapur _BAR_ x" _BAR_ _BAR_
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C vkládají slova "Macao", "Malajsie (poloostrov)" a "Singapur";
2. V příloze II části C se ve výčtu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení doplňují slova "Macaa", "Malajsie (poloostrova)" a "Singapuru".
V příloze II části C se v poznámce pod čarou č. 6 slova "Hongkongu a Japonska" nahrazují slovy: "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajsie (poloostrova) a Singapuru";
3. V příloze II částech A, B, C, D a E kapitole III písmenu d) se ve třetí odrážce doplňují slova "Macao", "Malajsie (poloostrov)" a "Singapur".
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. v příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C doplňují slova "Macao", "Malajsie (poloostrov)" a "Singapur";
2. v příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny C v nadpise veterinárního osvědčení doplňují slova "Macao", "Malajsie (poloostrov)" a "Singapur".
Článek 4
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. v příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C doplňují slova "Macao", "Malajsie (poloostrov)" a "Singapur";
2. v příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny C v nadpise veterinárního osvědčení slova "Hongkong a Japonsko" nahrazují slovy "Hongkong, Japonsko, Macao, Malajsie (poloostrova) a Singapur".
V příloze II části C se v poznámce pod čarou č. 5 slova "Hongkongu a Japonska" nahrazují slovy "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajsie (poloostrova) a Singapuru".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 15. července 1994 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz spermatu skotu ze třetích zemí
(94/577/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1] naposledy pozměněnou směrnicí 93/60/EHS [2], a zejména s ohledem na články 10 a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz spermatu skotu (dále jen "seznam"), byl stanoven rozhodnutím Komise 90/14/EHS [3], pozměněným rozhodnutím 91/276/EHS [4];
vzhledem k tomu, že nákazová situace v Izraeli vedla rozhodnutím Komise 91/277/EHS [5] k zákazu dovozu z této země;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/479/EHS [6], 91/549/EHS [7], 92/123/EHS [8], 92/124/EHS [9], 92/125/EHS [10], 92/126/EHS [11], 92/127/EHS [12], 92/128/EHS [13], 92/386/EHS [14], 92/387/EHS [15] a 92/455/EHS [16] stanoví veterinární podmínky a vydávání veterinárních osvědčení pro dovoz spermatu skotu ze Spojených států amerických, Kanady, Polska, Finska, Nového Zélandu, Austrálie, Švýcarska, Švédska, Maďarska, Norska a z Československa;
vzhledem k tomu, že směrnice 93/60/EHS, která musí být členskými státy provedena nejpozději do 1. července 1994, pozměňuje směrnici 88/407/EHS, a vyžaduje proto změnu rozhodnutí týkajících se jednotlivých výše uvedených třetích zemí; vzhledem k tomu, že pro zjednodušení právních předpisů Společenství v této oblasti a pro odstranění všech nejasností je nutno sloučit výše uvedená rozhodnutí a zrušit rozhodnutí určená pro jednotlivé země;
vzhledem k ustanovením Dohody o evropském hospodářském prostoru není nutno zachovávat veterinární osvědčení pro dovoz spermatu skotu z Rakouska, Finska, Norska a ze Švédska;
vzhledem k tomu, že v souladu se stanoviskem Vědeckého veterinárního výboru se požaduje doplňkový test na epizootické hemoragické onemocnění;
vzhledem k tomu, že Kanada je jediná země, kde se před odběrem spermatu provádějí běžné testy na detekci výše uvedené choroby jen jednou za šest měsíců, a žejetedy nutné Kanadě povolit pro zavedení této směrnice přechodné období, které by kanadským veterinárním úřadům poskytlo čas nezbytný k začlenění nového testu do běžně prováděného programu;
vzhledem k tomu, že v důsledku nedávno dosaženého pokroku v oblasti epidemiologie katarální horečky ovcí je nyní možno povolit dovoz spermatu skotu z Austrálie;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že veterinární situace ve třetích zemích uvedených na seznamu je dobrá a že je kontrolována v oblasti chorob přenášených spermatem dobře strukturovanými a organizovanými veterinárními službami;
vzhledem k tomu, že se příslušné veterinární úřady třetích zemí zavázaly k tomu, že Komisi ES a členským státům do 24 hodin dálnopisem nebo faxem oznámí, že byl potvrzen výskyt některé z chorob uvedených na seznamu A Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) nebo jakoukoli změnu v očkovací politice týkající se některé z těchto chorob nebo, a to v přiměřené lhůtě, výskyt chorob uvedených na seznamu B OIE, jakož i každý návrh na změnu pravidel upravujících dovoz domácích zvířat nebo jejich spermatu či embryí;
vzhledem k tomu, že se příslušné veterinární úřady třetích zemí, které jsou uvedeny na seznamu, zavázaly k tomu, že budou úředně kontrolovat vydávání osvědčení na základě tohoto rozhodnutí a zajistí, aby byla všechna osvědčení, všechny výjimky a průkazné laboratorní výsledky, na nichž může záviset osvědčení, uchovávány v úředním spisu ještě nejméně po dobu dvanácti měsíců po odeslání spermatu, kterého se týkají;
vzhledem k tomu, že se příslušné veterinární úřady třetích zemí, které jsou uvedeny na seznamu, zavázaly k tomu, že v souladu se článkem 9 směrnice Rady 88/407/EHS úředně schválí inseminační stanice pro odběr spermatu skotu pro vývoz do Evropského hospodářského společenství;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a vydávání veterinárních osvědčení je nutno přizpůsobit veterinární situaci v dotčených třetích zemích;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolují dovoz spermatu skotu, které vyhovuje podmínkám stanoveným v osvědčeních uvedených v části 1 příloh A, B, C a D a které pochází výlučně ze třetích zemí vyjmenovaných v části 2 příloh A, B, C a D.
Členské státy však až do 31. prosince 1994 povolí dovoz spermatu skotu z Kanady, odebraného a ošetřeného v souladu s rozhodnutím 91/549/EHS.
Článek 2
Rozhodnutí 91/479/EHS, 92/123/EHS, 92/124/EHS, 92/125/EHS, 92/126/EHS, 92/127/EHS, 92/128/EHS, 92/386/EHS, 92/387/EHS a 92/445/EHS se zrušují.
Rozhodnutí 91/549/EHS se zrušuje k 1. lednu 1995.
Článek 3
Ustanovení týkající se Kanady uvedená v prvním pododstavci článku 1 se použijí ode dne 1. ledna 1995.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. července 1994 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o partnerství a rozvoji
(94/578/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u Smlouvy podporuje politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladkou a postupnou integraci do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších vztahů schválit dohodu uvedenou v tomto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o partnerství a rozvoji se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 29 dohody [3].
Článek 3
Komise, které jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšené komisi uvedené v článku 22 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
o některých ochranných opatřeních týkajících se produktů rybolovu a mlžů pocházejících a dovážených z Albánie (Text s významem pro EHP)
(94/621/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 92/438/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [4], a zejména na čl. 19 odst.
1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v Albánii byly zaznamenány případy cholery;
vzhledem k tomu, že přítomnost cholery v Albánii je pravděpodobně vážným nebezpečím pro veřejné zdraví; že toto vyžaduje, aby byla na úrovni Společenství rychle přijata nezbytná ochranná opatření týkající se produktů rybolovu a mlžů;
vzhledem k tomu, že albánské orgány neposkytují žádné hygienické záruky, je nezbytné dovozy produktů rybolovu a mlžů pocházejících nebo dovážených z Albánie zakázat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakazují dovoz produktů rybolovu a mlžů pocházejících a dovážených z Albánie.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která používají pro dovozy, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím.
Informují o nich Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. října 1994.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 12. září 1994 o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku cyhalothrin
(94/643/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [1] o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, a zejména na čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že cyhalothrin je jednou z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS [2];
vzhledem k tomu, že žádný producent nebo členský stát neoznámil svůj zájem o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, je třeba vycházet z toho, že nebudou předloženy údaje potřebné pro přehodnocení této látky v rámci pracovního programu a že je třeba přijmout rozhodnutí, kterým se odejmou již udělená povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nevylučuje budoucí hodnocení cyhalothrinu v rámci postupu stanoveného v článku 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících cyhalothrin byla odňata do šesti měsíců ode dne tohoto rozhodnutí;
2. ode dne tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících cyhalothrin.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. září 1994, kterým se stanoví seznam a rozdělení úkolů, jimiž se mají v rámci spolupráce zabývat členské státy při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin
(94/652/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/5/EHS ze dne 25. února 1993 o pomoci členských států Komisi a o jejich spolupráci při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin [1], a zejména článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 93/5/EHS zajišťuje pomoc Komisi a spolupráci členských států při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin; že rozhodnutí Komise 94/458/ES [2] stanovilo pravidla správního řízení spolupráce při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin;
vzhledem k tomu, že článek 3 směrnice 93/5/EHS stanoví lhůtu nejméně každých šest měsíců pro sestavení a aktualizaci seznamu úkolů, které mají být řešeny v rámci vědecké spolupráce a s nimi spojených priorit, a přidělení těchto úkolů členským státům;
vzhledem k tomu, že by seznam úkolů měl být sestaven a aktualizován s ohledem na nutnost ochrany veřejného zdraví ve Společenství a na požadavky právních předpisů Společenství v oblasti potravin;
vzhledem k tomu, že by tyto úkoly měly být rozdělovány s ohledem na vědeckou úroveň a možnosti, které jsou k dispozici v členských státech a zejména v institutech, které se budou na vědecké spolupráci podílet;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam úkolů, jimiž se mají členské státy zabývat v rámci spolupráce při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin, je zároveň s rozdělením těchto úkolů mezi členské státy uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Každý orgán nebo subjekt určený členskými státy podle článku 2 směrnice 93/5/EHS neprodleně informuje Komisi o názvu institutu nebo institutů, které budou plnit úkoly uvedené v příloze, které jim byly přiděleny.
Neprodleně informuje Komisi o jakýchkoli změnách.
Článek 3
Nejpozději do ledna 1995 a poté každých šest měsíců zašle každý orgán nebo subjekt, který byl určen členskými státy podle článku 2 směrnice 93/5/EHS, Komisi zprávu o průběhu plnění úkolů, které mu byly přiděleny.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o dovozu čerstvého vepřového masa, výrobků z vepřového masa, živých prasat, spermat prasat a embryí prasat ze Švýcarska do Společenství, kterým se mění rozhodnutí 81/526/EHS, 91/449/EHS a 93/199/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/667/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 1601/92 [2], a zejména s ohledem na články 6, 11, 15, 16, 21a a 22 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou rozhodnutím 92/438/EHS [4], a zejména s ohledem na čl. 18 odst. 7 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol výrobků dovážených do Společenství ze třetích zemí [5], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [6], a zejména s ohledem na čl.
19 odst. 7 této směrnice,
vzhledem k tomu, že hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa ze Švýcarska byly stanoveny rozhodnutím Komise 81/526/EHS [7], naposledy pozměněným rozhodnutím 93/504/EHS [8];
vzhledem k tomu, že vzor veterinárního osvědčení pro dovoz masných výrobků ze Švýcarska byl stanoven rozhodnutím Komise 91/449/EHS [9] naposledy pozměněným rozhodnutím 94/453/ES [10];
vzhledem k tomu, že hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz domácího skotu a prasat ze Švýcarska byly stanoveny rozhodnutím Komise 92/460/EHS [11] naposledy pozměněným rozhodnutím 93/504/EHS;
vzhledem k tomu, že hygienické podmínky a vzor veterinárního osvědčení pro dovoz spermat prasat ze třetích zemí včetně Švýcarska byly stanoveny rozhodnutím Komise 93/199/EHS [12] naposledy pozměněným rozhodnutím 94/453/ES;
vzhledem k tomu, že v důsledku propuknutí klasického moru prasat přijala Komise rozhodnutí 93/504/EHS o dovozu čerstvého vepřového masa, výrobků z vepřového masa, živých prasat, spermat prasat a embryí prasat do Společenství, aby tak umožnila dovoz domácích zvířat, spermat prasat, embryí prasat, čerstvého vepřového masa a masných výrobků z prasat ze Švýcarska, s výjimkou obcí Trubschachen, Trub, Langnau, Eggiwil, Signau a Lauperswil v kantonu Bern a obcí Escholzmatt a Marbach v kantonu Luzern;
vzhledem k tomu, že byly získány další epidemiologické informace od švýcarských veterinárních služeb vztahujících se k těmto obcím, které ukazují, že situace ohledně klasického moru prasat se výrazně zlepšila;
vzhledem k tomu, že je nyní možné povolit dovoz domácích zvířat, spermat prasat, embryí prasat, čerstvého vepřového masa a masných výrobků z prasat z celého území Švýcarska;
vzhledem k tomu, že je nezbytné podle toho pozměnit rozhodnutí 81/526/EHS, 91/449/EHS, 92/460/EHS a 93/199/EHS a zrušit rozhodnutí 93/504/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha A rozhodnutí 81/526/EHS se mění takto:
1. zrušují se slova v závorkách za výrazem "Vyvážející země: Švýcarsko";
2. v oddílu IV bodu 1 písm. a) se zrušují slova v závorkách za výrazem "území Švýcarska".
Článek 2
Rozhodnutí 91/449/EHS se mění takto:
1. v příloze A části II se zrušují slova v závorkách za výrazem "Švýcarsko";
2. v příloze D části II se zrušuje výraz "Švýcarsko".
Článek 3
Rozhodnutí 91/460/EHS se mění takto:
1. v přílohách C a D se zrušují slova v závorkách za výrazem "Vyvážející země: Švýcarsko";
2. v přílohách C a D oddílu V bodu 1 se zrušují slova v závorkách za výrazem "Švýcarsko".
Článek 4
V části 2 přílohy rozhodnutí 93/199/EHS se zrušují slova v závorkách za výrazem "Švýcarsko".
Článek 5
Rozhodnutí 93/504/EHS se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije od desátého dne po oznámení členským státům.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/621/ES o některých ochranných opatřeních týkajících se produktů rybolovu a mlžů pocházejících a dovážených z Albánie (Text s významem pro EHP)
(94/671/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (91/496/EHS) [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 92/438/EHS [2], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [4], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v Albánii byly zaznamenány případy cholery;
vzhledem k tomu, že přítomnost cholery v Albánii je pravděpodobně vážným nebezpečím pro veřejné zdraví;
vzhledem k tomu, že Komise na základě rozhodnutí 94/621/ES [5] přijala nezbytná opatření ohledně produktů rybolovu a mlžů pocházejících a dovážených z Albánie;
vzhledem k tomu, že by se ochranná opatření měla rozšířit i na hlemýždě, žáby a produkty z nich;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/621/ES se mění takto:
1. Název se mění takto:
"Rozhodnutí Komise ze dne 20. září 1994 o ochranných opatřeních týkajících se některých živých zvířat a živočišných produktů pocházejících a dovážených z Albánie"
. 2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Členské státy zakazují dovoz produktů rybolovu, mlžů, hlemýžďů, žab a produktů z nich, které pocházejí nebo jsou dováženy z Albánie."
Článek 2
Členské státy změní opatření, která používají pro dovozy, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím.
Informují o nich Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. října 1994 o společném postoji týkajícím se omezení hospodářských a finančních styků s územím Republiky Bosna a Hercegovina, které je pod kontrolou vojenských sil bosenských Srbů, zaujatém na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(94/672/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci 942 (1994) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Hospodářské a finanční styky s územím Republiky Bosna a Hercegovina kontrolovaným vojenskými silami bosenských Srbů se omezují v souladu s odpovídajícími ustanoveními rezoluce 942 (1994) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 10. října 1994 o společném postoji týkajícím se pozastavení některých omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora), zaujatém na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(94/673/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci 943 (1994) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V souladu s rezolucí 943 (1994) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994 se pozastavují některá omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství (Text s významem pro EHP)
(94/678/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. srpna 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 94/113/ES [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/452/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 94/608/ES [4] stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 93/52/EHS [5] mohou třetí země povolit týmům pro produkci embryí dodávat embrya vzniklá v důsledku oplodnění přirozeným způsobem nebo vypěstovaná in vitro na vývoz do Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Spojených států amerických zaslaly seznam týmů pro produkci embryí a změny v seznamu týmů pro odběr embryí a Česká republika a Izrael zaslaly seznam týmů pro odběr embryí schválených na jejich území;
vzhledem k tomu, že s ohledem na ustanovení Dohody o Evropském hospodářském prostoru není nutné vést seznam týmů pro odběr embryí pro dovoz embryí skotu z Rakouska;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné změnit rozhodnutí 92/452/EHS, aby byly úředně schváleny týmy pro produkci embryí ve Spojených státech amerických a týmy pro odběr embryí
ze dne 24. října 1994 o společném postoji týkajícím se cílů a priorit Evropské unie ve vztahu ke Rwandě, zaujatém Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(94/697/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
berouce na vědomí opatření a programy zahájené Společenstvím za účelem přispění k uskutečnění cílů a priorit Evropské unie ve vztahu ke Rwandě v rámci smluv mezi AKT a EHS a záměru Komise pokračovat v těchto akcích a učinit náležité kroky v souvislostech čtvrté úmluvy mezi AKT a EHS,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prohlášení obsažené v příloze tohoto rozhodnutí se přijímá jako nedílná součást tohoto společného postoje.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 24. října 1994 o rozšíření právní ochrany topografií polovodičových výrobků na osoby z Kanady
(94/700/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 87/54/EHS ze dne 16. prosince 1986 o právní ochraně topografií polovodičových výrobků [1], a zejména čl. 3 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že právo na právní ochranu topografií polovodičových výrobků se ve Společenství vztahuje na osoby splňující předpoklady k ochraně podle čl. 3 odst.
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady může být právo na ochranu rozšířeno na osoby, které nepožívají ochrany podle uvedených ustanovení;
vzhledem k tomu, že o rozšíření ochrany by mělo být rozhodnuto, pokud možno, Společenstvím jako celkem;
vzhledem k tomu, že tato ochrana byla v předchozím období rozšířena na základě reciprocity na osoby ze zemí a z území nenáležejících ke Společenství, a to buď na trvalo rozhodnutím 90/510/EHS [2], nebo dočasně rozhodnutím 93/16/EHS [3];
vzhledem k tomu, že Kanada má právní předpisy poskytující náležitou ochranu tvůrcům topografií a že oznámila svůj záměr rozšířit od 1. listopadu 1994 tuto ochranu na státní příslušníky Společenství a na fyzické či právnické osoby, které mají ve Společenství skutečné a výkonné podniky na vytváření topografií nebo na výrobu integrovaných obvodů;
vzhledem k tomu, že Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která je jedním z výsledků multilaterálních jednání Uruguayského kola zahrnutých do závěrečného aktu z Marrákeše ze dne 15. dubna 1994, ukládá členům povinnost poskytovat ochranu topografiím integrovaných obvodů v souladu s vlastními ustanoveními uvedené dohody a s ustanoveními Smlouvy o duševním vlastnictví v oboru integrovaných obvodů, na niž odkazuje;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stejně Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace nabývají účinnosti od 1. ledna 1995 anebo co nejdříve po tomto dni, budou mít vyspělé země, které jsou členy Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, lhůtu jednoho roku po nabytí účinnosti této dohody k provedení ustanovení Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví;
vzhledem k tomu, že s ohledem na závazky přijaté kanadskými státními orgány je vhodné rozšířit od 1. listopadu 1994 až do doby provedení Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví právo na ochranu podle směrnice 87/54/EHS na fyzické osoby a společnosti a ostatní právnické osoby z Kanady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy rozšíří právní ochranu poskytnutou podle směrnice 87/54/EHS takto:
a) s fyzickými osobami, které jsou státními příslušníky Kanady nebo které mají obvyklé bydliště na území Kanady, se zachází stejně, jako se státními příslušníky členského státu;
b) se společnostmi a jinými právnickými osobami z Kanady, které mají v Kanadě skutečnou a výkonnou průmyslovou nebo obchodní pobočku, se zachází stejně, jako by měly skutečnou a výkonnou průmyslovou nebo obchodní pobočku na území některého členského státu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. října 1994, kterým se mění kapitola 3 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/723/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], ve znění rozhodnutí Komise 94/466/ES [2], a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností získaných při uplatňování stanovených opatření je třeba pozměnit předpisy pro obchod s kůžemi a kožkami kopytníků a jejich dovoz; že je tudíž třeba přeformulovat přílohu I kapitolu 3 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kapitola 3 přílohy I směrnice 92/118/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1994.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. října 1994 o dotaznících pro zprávy členských států o provádění některých směrnic v odvětví odpadů (provádění směrnice Rady 91/692/EHS)
(94/741/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [1], a zejména na články 5 a 6 a přílohu VI uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji [2], naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS,
s ohledem na směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3] naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS,
s ohledem na směrnici Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství [4] ve znění směrnice 91/692/EHS,
vzhledem k tomu, že článek 18 směrnice 75/439/EHS, článek 16 směrnice 75/442/EHS a článek 17 směrnice 86/278/EHS byly nahrazeny článkem 5 směrnice 91/692/EHS, který požaduje, aby členské státy předávaly Komisi informace o provádění některých směrnic Společenství v podobě zprávy za příslušný úsek;
vzhledem k tomu, že je nezbytné tuto zprávu vypracovat na základě dotazníku nebo osnovy navržené Komisí podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že první zpráva za příslušný úsek bude zahrnovat období od roku 1995 do roku 1997 včetně;
vzhledem k tomu, že opatření zamýšlená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 výše uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímají se dotazníky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, které se týkají směrnic Rady 75/439/EHS, 75/442/EHS a 86/278/EHS.
Článek 2
Členské státy použijí tyto dotazníky jako základ pro vypracování zpráv za příslušný úsek, které mají předkládat Komisi podle článku 5 směrnice 91/692/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Tchaj-wanu
(94/766/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Tchaj-wanu, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Tchaj-wanu v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Bureau of Commodity Inspection and Quarantine (BCIQ)", příslušný úřad Tchaj-wanu, je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, z níž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení BCIQ Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá BCIQ;
vzhledem k tomu, že BCIQ vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Tchaj-wanu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Bureau of Commodity Inspection and Quarantine (BCIQ)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Tchaj-wanu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Tchaj-wan" a schvalovacím číslem provozovny, z níž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce BCIQ a úřední razítko BCIQ v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1995.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. listopadu 1994, kterým se mění rozhodnutí 93/387/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Maroka
(94/767/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/387/EHS ze dne 7. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Maroka [2] ve znění rozhodnutí 93/530/EHS [3] stanoví seznam středisek pro expedici schválených pro vývoz do Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že příslušné marocké úřady oficiálně schválily další střediska pro expedici podle čl. 9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že oddíl I přílohy C rozhodnutí 93/387/EHS by měl být v souladu s tím pozměněn;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze C rozhodnutí 93/387/EHS se oddíl I nahrazuje tímto:
"I. Střediska pro expedici
Název a adresa _BAR_ Schvalovací číslo _BAR_ Schváleno do _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. listopadu 1994 o standardním nákladním listu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole
(94/774/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole[1], a zejména na čl. 42 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že standardní nákladní list podle nařízení (EHS) č. 259/93 byl vypracován s ohledem na příslušné články nařízení a příslušné mezinárodní úmluvy a dohody, a zejména na práci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD);
vzhledem k tomu, že nákladní list, který se skládá z oznámení a formuláře pro pohyb/sledování odpadů, by se měl používat k oznamování a sledování trasy přepravy odpadů a měl by sloužit jako osvědčení o odstranění a využití odpadů;
vzhledem k tomu, že díky nákladnímu listu budou moci příslušné orgány určené členskými státy provádět dozor a kontrolu, jimiž byly pověřeny podle nařízení (EHS) č. 259/93;
vzhledem k tomu, že Komise předložila výboru určenému v článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS[2] naposledy pozměněné směrnicí 91/692/EHS[3], návrh opatření, která by měla být přijata;
vzhledem k tomu, že výbor zaujal k navrženým opatřením, která mu předložila Komise, příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Standardní nákladní list připojený k tomuto rozhodnutí, který se skládá z oznámení a formuláře pro pohyb/sledování odpadů se používá pro oznamování a sledování trasy přepravy odpadů ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 a slouží jako osvědčení o odstranění a využití odpadů.
Článek 2
Dokument podle článku 1 je vytištěn na nepadělatelném, bílém dimenzovaném papíře, který je vhodný pro psaní a váží alespoň 40 g/m2.
Papír musí být neprůhledný, aby informace na jedné straně neměly vliv na čitelnost informací na druhé straně, a měl by být tak silný, aby se při běžném používání snadno netrhal a nemačkal.
Základem rozměrů kolonek je jedna desetina palce vodorovně a jedna šestina palce svisle.
Formuláře měří 210 x 297 mm s maximální povolenou odchylkou délky 5 mm až 8 mm.
Ustanovení nevylučují vytištění nákladního listu podle článku 1 pomocí úředních nebo soukromých systémů zpracování údajů za podmínek, které stanovily členské státy, a v případě potřeby na čistý papír.
Článek 3
Pořadové číslo přepravy odpadů, které má být zaneseno do kolonky 3 nákladního listu, se skládá z kódu země odeslání a šestimístného čísla.
Článek 4
Vzorový nákladní list by měl být přezkoumán a v případě potřeby by měl být na základě zkušeností z praxe upraven.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije šedesátým dnem od oznámení.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. listopadu 1994, kterým se mění rozhodnutí 94/143/ES, 94/187/ES, 94/309/ES, 94/344/ES, 94/446/ES a 94/435/ES, kterými se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz některých produktů, na něž se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS (Text s významem pro EHP)
(94/775/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/143/ES [2], 94/187/ES [3], 94/309/ES [4], 94/344/ES [5], 94/446/ES [6] a 94/435/ES [7] stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz séra koňovitých, živočišných střev, některých krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a některých nevyčiněných poživatelných produktů pro zvířata v zájmovém chovu obsahujících málo nebezpečné materiály, zpracovaných živočišných bílkovin včetně produktů obsahujících tyto bílkoviny a určených k výživě zvířat, kostí a produktů z kostí, rohů a produktů z rohů, kopyt a produktů z kopyt určených k dalšímu zpracování, jež nejsou určeny k lidské spotřebě nebo k výživě zvířat, a prasečích štětin ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že výše uvedená rozhodnutí byla změněna rozhodnutím Komise 94/461/ES [8] tak, aby datum jejich použití bylo stanoveno na 1. prosince 1994; že se zdá, že třetí země nebudou do uvedeného data schopny splnit nové podmínky dovozu; že za tím účelem, aby se zamezilo narušení obchodu, mělo by být datum použití těchto rozhodnutí posunuto na 28. únor 1995;
vzhledem k tomu, že by proto rozhodnutí 94/143/ES, 94/187/ES, 94/309/ES, 94/344/ES, 94/446/ES a 94/435/ES měla být odpovídajícím způsobem změněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 2 rozhodnutí 94/143/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 2
V článku 2 rozhodnutí 94/187/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 3
V článku 2 rozhodnutí 94/309/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 4
V článku 2 rozhodnutí 94/344/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 5
V článku 4 rozhodnutí 94/446/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 6
V článku 5 rozhodnutí 94/435/ES se datum "1. prosince 1994" nahrazuje datem "28. února 1995".
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 30. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Turecka (Text s významem pro EHP)
(94/777/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Turecka, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují a uvádějí na trh živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži;
vzhledem k tomu, že podle tureckých právních předpisů je hygienickou kontrolu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a sledováním hygienických podmínek a zdravotní nezávadnosti produkce pověřeno Ministry of Agriculture and Rural Affairs; že tytéž právní předpisy zmocňují Ministry of Agriculture and Rural Affairs povolit nebo zakázat v určitých oblastech sběr živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že Ministry of Agriculture and Rural Affairs a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů Turecka;
vzhledem k tomu, že příslušné turecké úřady se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné turecké úřady vydaly oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a splněny požadavky na klasifikaci produkčních a sádkovacích oblastí, schválení středisek pro expedici a čištění, kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí; že zejména veškeré možné změny oblastí sběru budou sděleny Komisi;
vzhledem k tomu, že Turecko může být zařazeno na seznam třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu i) směrnice 91/492/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, jazyk nebo jazyky, ve kterých musí být vypracováno, úřední funkci podepsané osoby a značku, kterou má být balení označeno;
vzhledem k tomu, že podle čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS musejí být určeny produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství;
9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492/EHS by měl být sestaven seznam provozoven, z nichž je povolen dovoz živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů; že takové provozovny mohou být uvedeny na seznamu pouze tehdy, jsou-li úředně schváleny příslušnými tureckými úřady; že je povinností příslušných tureckých úřadů zajistit, aby byly dodržovány požadavky stanovené za tímto účelem čl.
9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492;
vzhledem k tomu, že platí zvláštní podmínky dovozu, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá k provádění směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Turecku, který ověřuje a potvrzuje, že živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži splňují požadavky směrnice 91/492/EHS je General Directorate of Protection and Control, Ministry of Agriculture and Rural Affairs.
Článek 2
Živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži pocházející z Turecka určení k lidské spotřebě, musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. zásilky musejí pocházet z povolených produkčních oblastí uvedených v seznamu v příloze B tohoto nařízení;
3. musejí být baleni do zapečetěných obalů schváleným střediskem pro expedici nebo pro čištění uvedeným na seznamu v příloze C tohoto rozhodnutí;
4. každé balení musí být opatřeno nesmazatelnou značkou zdravotní nezávadnosti obsahující alespoň tyto informace:
- země odeslání: TURECKO
- druhy (obecné a vědecké jméno),
- identifikace produkční oblasti a schvalovací číslo střediska pro expedici,
- datum balení uvádějící alespoň den a měsíc.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis veterináře Ministry ofAgriculture and Rural Affairs a úřední razítko Ministry of Agriculture and RuralAffairs v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 30. listopadu 1994 o společné akci přijaté Radou na základě čl. K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii týkající se možností cestování žáků ze třetích zemí s bydlištěm v některém členském státě
(94/795/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl.
K.1 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii se politika týkající se státních příslušníků třetích zemí považuje za záležitost společného zájmu členských států;
vzhledem k tomu, že tato politika zahrnuje zejména stanovení podmínek pro vstup a pohyb státních příslušníků třetích zemí na území členských států v souladu s čl. K.1 bodem 3 písm. a);
vzhledem k tomu, že umožnění cestování žákům, kteří mají legální bydliště v Evropské unii, je výrazem politiky sledované členskými státy pro lepší integraci státních příslušníků třetích zemí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Členský stát nepožaduje vízum u žáka, který není státním příslušníkem členského státu, ale který má legální bydliště v jiném členském státě a který žádá o vstup na jeho území buď za účelem krátkodobého pobytu, nebo průjezdu, jestliže
a) žák cestuje v rámci školního výletu jako člen skupiny žáků všeobecně vzdělávací školy;
b) skupina je doprovázena učitelem této školy, který může předložit seznam žáků, které doprovází, vydaný touto školou na jednotném formuláři uvedeném v příloze
- uvádějícím totožnost doprovázených žáků,
- uvádějícím účel a okolnosti zamýšleného pobytu nebo průjezdu;
c) žák předloží platný cestovní doklad umožňující překročit dotyčnou hranici, s výjimkou případů uvedených v článku 2.
2. Členský stát může odepřít vstup žákovi, který nesplňuje jiné vnitrostátní podmínky vstupu.
Článek 2
Seznam žáků, který musí podle čl. 1 odst. 1 písm. b) mít doprovázející osoba při překročení hranice, uznávají členské státy jako platný cestovní doklad ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. c), pokud
- seznam žáků obsahuje současné fotografie žáků, kteří se nejsou schopni prokázat průkazem totožnosti obsahujícím fotografii,
- příslušný orgán dotyčného členského státu potvrdí, že žák má v tomto státě bydliště a je oprávněn se do něho vrátit, a zajistí, že průkaz je ověřený,
- členský stát, ve kterém má žák bydliště, oznámí jinému členskému státu, že se tento článek má vztahovat na jeho vlastní seznamy.
Článek 3
Členské státy souhlasí, že přijmou zpět bez formalit žáky, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí s bydlištěm na jejich území, již byli přijati na území jiného členského státu na základě této společné akce.
Článek 4
Pokud ve výjimečných případech z naléhavých důvodů vnitrostátní bezpečnosti potřebuje členský stát použít možnosti stanovené v čl. K.2 odst.
2 Smlouvy o Evropské unii, může se odchýlit od článku 1 tohoto rozhodnutí, přičemž musí brát v úvahu zájmy ostatních členských států.
Dotyčný členský stát o tom vhodným způsobem informuje ostatní členské státy. Tato opatření smějí být uplatňována do takové míry a tak dlouho, jak je to naprosto nezbytné k dosažení daného cíle.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní předpisy byly upraveny do nezbytné míry a aby do nich byla co nejrychleji zahrnuta ustanovení této společné akce, a to nejpozději do 30. června 1995.
2. Členské státy uvědomí generální sekretariát Rady o změnách ve vnitrostátních předpisech přijatých k tomuto účelu.
Článek 6
Touto společnou akcí nejsou dotčena jiná opatření spolupráce mezi členskými státy v této oblasti.
Článek 7
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 8. prosince 1994, kterým se jménem Společenství přijímají přílohy E.7 a F.4 k Mezinárodní úmluvě o zjednodušení a sladění celních režimů (94/798/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 75/1999/EHS [1] přijalo Společenství Mezinárodní úmluvu o zjednodušení a sladění celních režimů (Kjótskou úmluvu);
vzhledem k tomu, že Společenství může přijmout přílohy uvedené úmluvy, které se týkají bezcelní výměny zboží a celních formalit ohledně poštovní přepravy;
vzhledem k tomu, že je však vhodné, aby toto přijetí bylo doprovázeno jistými výhradami, které berou ohled na zvláštní požadavky celní unie a celní právní předpisy Společenství, ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přílohy Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů uvedené dále se přijímají jménem Společenství s výhradami, které jsou v nich uvedeny:
- příloha E.7 o bezcelní výměně zboží s obecnou výhradou a výhradami ohledně norem 3, 9 a 20 a doporučených praxí 11, 13, 16, 17 a 25,
- příloha F.4 o celních formalitách ohledně poštovní přepravy s obecnou výhradou ohledně norem 19 a 26 a doporučených praxí 23, 24 a 25.
Znění příloh E.7 a F.4 úmluvy jsou uvedena v daném pořadí v přílohách I a II tohoto rozhodnutí, které obsahují jako dodatky odpovídající výhrady Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu, která je zmocněna oznámit generálnímu tajemníkovi Rady pro celní spolupráci, že Společenství přijalo přílohy uvedené v článku 1 s výhradami uvedenými v tomtéž článku.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 1994
o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání
(94/800/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43, 54, 57, 66, 75, čl. 84 odst. 2, články 99, 100, 100a, 113 a 235 v souvislosti s čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že mnohostranná obchodní jednání zahájená v rámci Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) podle prohlášení ministrů přijatého v Punta del Este dne 20. září 1986 vedla k závěrečnému aktu obsahujícímu výsledky Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že zástupci Společenství a členských států podepsali závěrečný akt obsahující výsledky Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a s výhradou uzavření Dohody o zřízení Světové obchodní organizace v Marrákeši dne 15. dubna 1994;
vzhledem k tomu, že vzájemné ústupky a závazky dojednané Komisí jménem Evropského společenství a jeho členských států, jak jsou obsažené v mnohostranných dohodách v závěrečném aktu, představují vcelku uspokojivý a vyvážený výsledek;
vzhledem k tomu, že řada dvoustranných ústupků a závazků dojednaných Komisí jménem Evropského společenství a jeho členských států a určitých zemí účastnících se jednání je dále obsažena v mnohostranných dohodách v příloze 4 Dohody o zřízení Světové obchodní organizace;
vzhledem k tomu, že některé z těchto ústupků a závazků týkajících se hovězího masa byly dojednány dvojstranně s Uruguayí souběžně s Uruguayským kolem;
vzhledem k tomu, že pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody se odvozuje nejen z výslovného zmocnění Smlouvou, ale může být také odvozena z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých na základě těchto ustanovení orgány Společenství;
vzhledem k tomu, že tam, kde byly přijaty předpisy Společenství za účelem dosažení cílů Smlouvy, nesmějí členské státy mimo rámec společných institucí přijímat závazky, které by se dotýkaly těchto předpisů nebo měnily jejich působnost;
vzhledem k tomu, že některé závazky obsažených v Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace a v přílohách k této dohodě spadají podle článku 113 Smlouvy do pravomoci Spole- čenství; že dále některé jiné závazky mají vliv na předpisy Společenství přijaté na základě článků 43, 54, 57, 66, 75, čl.
84 odst. 2, článků 99, 100, 100a a 235 Smlouvy, a mohou být proto přijaty pouze samotným Společenstvím;
vzhledem k tomu, že zejména použití článků 100 a 235 Smlouvy jako právního základu pro toto rozhodnutí je odůvodněno v celém rozsahu tím, že se Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace včetně jejích příloh dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o jednotném systému zdaňování při fúzích, rozděleních, převodech majetku a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3], směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy a nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [5], které je založeno na článku 235 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v právu Společenství nebyl doposud přijat žádný akt na základě článku 73c Smlouvy,
vzhledem k tomu, že s ohledem na jejich povahu nebudou Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace a jejich přílohy přímo uplatňovány před soudy Společenství či členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Následující mnohostranné dohody a akty se schvalují jménem Evropského společenství s ohledem na tu jejich část, která spadá do pravomoci Evropského společenství:
- Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace a dohody v přílohách 1, 2 a 3 k této dohodě,
- ministerská rozhodnutí a prohlášení a ujednání o závazcích v oblasti finančních služeb, které jsou obsažené v závěrečném aktu Uruguayského kola.
2. K tomuto rozhodnutí jsou připojena znění dohod a aktů uvedených v tomto článku.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit opatření uvedená v článku XIV Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, aby zavázala Evropské společenství s ohledem na tu část dohody, která spadá do jeho pravomoci.
Článek 2
1. Mnohostranné dohody uvedené v příloze 4 Dohody o zřízení Světové obchodní organizace se schvalují jménem Evropského společenství s ohledem na tu jejich část, která spadá do pravomoci Evropského společenství.
2. K tomuto rozhodnutí jsou připojena znění dohod uvedených v tomto článku.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit opatření uvedená v dohodách uvedených v tomto článku, aby zavázala Evropské společenství s ohledem na tu část dohody, která spadá do jeho pravomoci.
Článek 3
1. Dohoda o hovězím mase uzavřená s Uruguayí se schvaluje jménem Evropského společenství.
2. K tomuto rozhodnutí je připojeno znění uvedené dohody.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropské společenství.
ze dne 19. prosince 1994 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou
(94/822/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že všeobecné řídící zásady vydané Evropskou radou dne 29. října 1993, rozhodnutí Rady ze dne 25. května 1993 o budoucí rozvojové spolupráci s Jižní Afrikou a rozhodnutí Rady 93/678/SZBP ze dne 6. prosince 1993 o společné akci přijaté Radou na základě článku J.3 Smlouvy o založení Evropské unie týkající se podpory přechodu k demokratické a vícerasové Jižní Africe [2] stanoví vytvoření vhodného rámce pro spolupráci pro upevnění hospodářských a sociálních základů tohoto přechodu;
vzhledem k tomu, že Rada na zasedání dne 18. a 19. dubna 1994 rozhodla o přijetí balíčku opatření pro Jižní Afriku, včetně nabídky rychle uzavřít dohodu,
vzhledem k tomu, že je třeba, aby Společenství za účelem dosažení svých cílů v oblasti vnějších vztahů schválilo dohodu o spolupráci sjednanou s Jižní Afrikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 8 dohody.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
na osoby z členských zemí Světové obchodní organizace (94/824/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 87/54/EHS ze dne 16. prosince 1986 o právní ochraně topografií polovodičových výrobků [1], a zejména na čl. 3 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen "Dohoda o zřízení WTO") byla podepsána jménem Společenství; a že Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen "Dohoda TRIPs") tvořící přílohu Dohody o zřízení WTO obsahuje podrobná ustanovení na ochranu práv k duševnímu vlastnictví, jejichž účelem je zavedení mezinárodních vědních oborů v této oblasti na podporu mezinárodního obchodu a k zamezení vzniku zkreslení obchodu, jakož i sporů vyplývajících z nedostatku přiměřené a účinné ochrany duševního vlastnictví;
vzhledem k tomu, že k zajištění úplného souladu příslušných předpisů Společenství s Dohodou TRIPs musí Společenství přijmout určitá opatření s ohledem na platné právní akty Společenství týkající se ochrany práv k duševnímu vlastnictví; že tato opatření mají za následek v některých případech změny a úpravy aktů Společenství; že tato opatření rovněž mají za následek doplnění platných právních aktů Společenství;
vzhledem k tomu, že směrnice 87/54/EHS se týká právní ochrany topografií polovodičových výrobků; že články 35 a 38 Dohody TRIPs stanoví povinnosti členských států WTO v oblasti ochrany topografií polovodičových výrobků; že podle čl. 1 odst.
3 a článku 3 Dohody TRIPs je Společenství povinno zajistit, aby státním příslušníkům všech ostatních členských států WTO byla poskytnuta tato ochrana a národní zacházení; že je proto nezbytné rozšířit ochranu uvedenou ve směrnici 87/54/EHS na státní příslušníky ostatních členských států WTO bez jakéhokoli požadavku na reciprocitu; že z tohoto důvodu je vhodné použít postup stanovený v čl.
3 odst. 7 uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy rozšiřují právní ochranu topografií polovodičových výrobků uvedenou ve směrnici 87/54/EHS takto:
a) s fyzickými osobami, které jsou státními příslušníky některého z členských států Dohody o zřízení Světové obchodní organizace nebo mají bydliště na území některého členského státu této organizace, se bude zacházet jako se státními příslušníky členského státu;
b) s právnickými nebo fyzickými osobami, které provozují skutečnou a výkonnou pobočku na vytváření topografií nebo výrobu integrovaných obvodů na území členského státu Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, se zachází jako s právnickými a fyzickými osobami, které mají skutečnou a výkonnou průmyslovou nebo obchodní pobočku na území členského státu.
Článek 2
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
2. Použije se ode dne 1. ledna 1996.
3. Rozhodnutí Rady 90/510/EHS ze dne 9. října 1990 o rozšíření právní ochrany topografií polovodičových výrobků na osoby z některých zemí a území [2] se nahrazuje ode dne použitelnosti tohoto rozhodnutí, pokud jde o rozšíření ochrany uvedené ve směrnici 87/54/EHS na země nebo území, jež jsou členy Dohody o zřízení Světové obchodní organizace.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. prosince 1994 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a místní vládou Grónska na straně druhé
(94/829/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Dohoda o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a místní vládou Grónska na straně druhé, podepsaná dne 13. března 1984 [3], pozbude platnosti dne 31. ledna 1995;
vzhledem k tomu, že podle článku 15 se, v případě neukončení dohody žádnou ze stran, trvání dohody prodlužuje na období dalších šesti let;
vzhledem k tomu, že se konala jednání za účelem změny dohody zahrnutím ustanovení o podpoře zakládání společných podniků a smíšených společností v odvětví rybolovu mezi majiteli plavidel ve Společenství a podniky
ze dne 16. prosince 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro schvalování přebalovacích středisek podle směrnice Rady 77/99/EHS a pravidla pro označování produktů z přebalovacích středisek
(94/837/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že přebalovací střediska mohou kromě nového sestavování produktů a/nebo nového prvního balení provádět manipulační úkony jako porcování a řezání masných výrobků; že toto může zahrnovat manipulaci s produkty, jež jsou zbaveny prvního nebo dalšího balení;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit hygienické podmínky, za nichž mají být tyto úkony prováděny;
vzhledem k tomu, že je rovněž třeba stanovit pravidla pro opatřování produktů vycházejících z těchto přebalovacích středisek označením zdravotní nezávadnosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Přebalovací střediska, která pouze znovu sestavují produkty, aniž by odstraňovaly první obal, musí splňovat příslušné podmínky stanovené v příloze B kapitole VII bodě 1 směrnice 77/99/EHS.
2. Přebalovací střediska, která provádějí odstranění původního prvního obalu a nové balení, musí splňovat příslušné podmínky stanovené v příloze A kapitolách I a II směrnice 77/99/EHS a příslušné podmínky stanovené v příloze B kapitole I bodu 1 písmenech a), b), d), e) a f) a bodu 2 písmenech a), c), i) a j) uvedené směrnice.
Článek 2
1. Produkty z přebalovacích středisek uvedených v čl. 1 odst. 1 si musí uchovat označení zdravotní nezávadnosti z výrobního zařízení původu.
1 odst. 2 musí nést označení zdravotní nezávadnosti v souladu s ustanoveními přílohy B kapitoly VI směrnice 77/99/EHS.
Označení zdravotní nezávadnosti vydává přebalovacím střediskům příslušný orgán.
Pokud jsou produkty znovu sestavovány z různých zdrojů, označení zdravotní nezávadnosti přebalovacího střediska musí být použito na posledním dalším balení uskutečněném v přebalovacím středisku.
2. Přebalovací střediska musí zavést zvláštní evidenční systém, který příslušnému orgánu umožní vysledovat znovu zabalený produkt zpět do zařízení původu.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uzavření Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (94/907/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý odstavec této smlouvy,
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Evropskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 1. února 1994,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, jakož i protokoly, výměny dopisů a prohlášení připojené k dohodě se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii schvalují.
Znění aktů uvedených v prvním odstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který Společenství zaujme
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 19. prosince 1994
o uzavření Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé
(94/908/ESUO, ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 101 této smlouvy,
po konzultaci s poradním výborem a jednomyslném souhlasu Rady,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na souhlas Rady udělený podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že je nezbytné uzavřít Evropskou dohodu mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 8. března 1993, aby bylo dosaženo cílů Společenství stanovených zejména v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli; že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropská dohoda mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, jakož i související protokoly, výměny dopisů a prohlášení připojená k závěrečnému aktu, se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění dohody, souvisejících protokolů a závěrečného aktu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má zaujmout Společenství
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 1994
o prozatímním provádění některých článků Druhých dodatkových protokolů k Evropským dohodám mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a některými třetími zeměmi na straně druhé a k Prozatímním dohodám o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a stejnými zeměmi na straně druhé
(94/937/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na evropskou dohodu podepsanou s Rumunskem dne 1. února 1993 ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na prozatímní dohodu [1] s Rumunskem, která vstoupila v platnost dne 1. května 1993, ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na evropskou dohodu podepsanou s Bulharskou republikou dne 8. března 1993, ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na prozatímní dohodu [2] s Bulharskou republikou, která vstoupila v platnost dne 31. prosince 1993, ve znění dodatkového protokolu podepsaného dne 21. prosince 1993,
s ohledem na závěry Rady pro obecné záležitosti dne 31. října 1994,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala s Rumunskem a Bulharskou republikou jménem Společenství druhé dodatkové protokoly k prozatímním dohodám o obchodu a obchodních záležitostech a k evropským dohodám;
vzhledem k tomu, že ode dne 1. ledna 1995 je třeba příslušné části těchto druhých dodatkových protokolů, s přihlédnutím k výrobkům uvedeným ve Smlouvě o založení Evropského společenství, provádět prozatímně až do dokončení postupů požadovaných pro jejich uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Až do formálního uzavření druhých dodatkových protokolů se ode dne 1. ledna 1995 prozatímně provádějí následující články:
- Články 1 a 2 druhého dodatkového protokolu k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé,
- Články 1 a 2 druhého dodatkového protokolu k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé.
Znění parafovaných druhých dodatkových protokolů včetně příslušných článků se připojují k tomuto rozhodnutí.
ze dne 20. prosince 1994, kterým se potřetí mění směrnice Rady 91/68/EHS o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství
(94/953/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], ve znění Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na přílohu A kapitolu I oddíl II bod 2 podbod i) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha A kapitola I oddíl II bod 2 podbod i) směrnice 91/68/EHS stanoví, že namátkové kontroly se musí provádět v hospodářstvích všech členských států nebo oblastí úředně uznaných jako prosté brucelózy, aby se prokázalo, že daný členský stát nebo oblast jsou i nadále prosté této choroby;
vzhledem k tomu, že v důsledku přezkumu tohoto ustanovení, který musel být proveden před vstupem smlouvy o přistoupení v platnost, je třeba stanovit jiné namátkové kontroly, s nimiž se započne v druhém roce poté, co byl daný členský stát nebo oblast uznán jako prostý brucelózy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze A kapitole I oddílu II bodu 2 směrnice 91/68/EHS se podbod i) nahrazuje tímto:
"i) - první rok po uznání členského státu nebo oblasti jako prostého brucelózy (Br. melitensis) namátkové kontroly prováděné buď na úrovni hospodářství nebo na úrovni jatek prokáží se stupněm spolehlivosti 99 %, že bylo infikováno méně než 0,2 % hospodářství nebo že nejméně 10 % ovcí a koz starších šesti měsíců bylo podrobena testům provedeným v souladu s přílohou C s negativním výsledkem,
- každoročně od druhého roku po uznání členského státu nebo oblasti jako prostého brucelózy (Br. melitensis) namátkové kontroly prováděné buď na úrovni hospodářství nebo na úrovni jatek prokáží s mírou spolehlivosti 95 %, že bylo infikováno méně než 0,2 % hospodářství nebo že nejméně 5 % ovcí a koz starších šesti měsíců bylo podrobeno testům provedeným v souladu s přílohou C s negativním výsledkem,
- ustanovení dvou výše uvedených odrážek mohou být změněna postupem podle článku 15."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. prosince 1994, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/42/EHS o dalších zárukách týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy, pokud jde o skot určený pro Finsko
(94/962/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství1, pozměněnou přílohou I oddílem V bodem E (část I kapitola 2 bod 1g) Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž se zakládá Evropská unie, a zejména na čl.
10 odst.
2 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se Finsko domnívá, že se na jeho území nevyskytují žádné případy infekční bovinní rhinotracheitidy a předložilo Komisi příslušnou dokumentaci podle článku 10 směrnice Rady 64/432/EHS;
vzhledem k tomu, že eradikační program infekční bovinní rhinotracheitidy byl ve Finsku zahájen v roce 1992;
vzhledem k tomu, že příslušný program byl při eradikaci této nákazy ve Finsku úspěšný;
vzhledem k tomu, že finské orgány používají pro přepravu skotu na území své země předpisy, které jsou přinejmenším rovnocenné s předpisy stanovenými v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že je nutné navrhnout některé další záruky, aby byl ve Finsku zaručen pokrok;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/42/EHS2 ze dne 21. prosince 1992 uznalo Dánsko jako prosté infekční bovinní rhinotracheitidy a stanovilo další záruky týkající se infekční bovinní rhinotracheitidy, pokud jde o skot určený pro Dánsko; že je vhodné změnit uvedené rozhodnutí, aby zahrnovalo i Finsko;
vzhledem k tomu, že tyto další záruky nesmí být požadovány od členských států nebo regionů členských států, které jsou rovněž považovány za prosté infekční bovinní rhinotracheitidy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 93/42/EHS se mění takto:
1. v názvu se slovo "Dánsko" nahrazuje slovy "členské státy nebo regiony členských států prosté této choroby";
2. v článku 1 se slovo "Dánsko" nahrazuje slovy "členské státy nebo regiony uvedené v příloze";
3. v článku 2 se slovo "Dánsko" nahrazuje slovy "členské státy nebo regiony uvedené v příloze";
4. v článku 3 se slovo "Dánsko" nahrazuje slovy "členské státy nebo regiony uvedené v příloze";
5. doplňuje se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Odchylně od výše uvedených článků nesmí členské státy určení nebo regiony určení požadovat od členských států nebo regionů uvedených v příloze další záruky.";
6. doplňuje se nová příloha, která zní:
"PŘÍLOHA
Členský stát Region Dánsko Finsko Všechny regiony Všechny regiony"
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku v den a s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. prosince 1994, kterým se stanoví status Finska jako oblasti, ve které se neprovádí očkování proti newcastleské chorobě
(94/963/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, přílohu I oddíl V, písmeno E, první část kapitoly 2 bodu 1 g), a zejména na čl.
12 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že očkování drůbeže proti newcastleské chorobě je ve Finsku již více než rok zakázáno;
vzhledem k tomu, že chovná hejna ve Finsku jsou nejméně jednou ročně sledována ohledně výskytu newcastleské choroby; že se v klecích nenachází žádná drůbež, která byla očkována proti newcastleské chorobě;
vzhledem k tomu, že kvůli situaci ohledně newcastleské choroby je vhodné stanovit status Finska;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finsko splňuje kritéria stanovená v čl. 12 odst. 2 směrnice 90/539/EHS.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska v platnost a dnem vstupu uvedené smlouvy v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. prosince 1994, kterým se schvaluje plán předložený Finskem týkající se schvalování zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství
(94/964/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], ve znění směrnice Rady 93/120/EHS [2], a zejména na čl.
3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v dopise ze dne 21. října 1994 předložilo Finsko svůj plán Komisi;
vzhledem k tomu, že po posouzení tohoto plánu je zřejmé, že je v souladu se směrnicí 90/539/EHS, a zejména s ustanoveními přílohy II;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se plán, který předložilo Finsko a který se týká schválení zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství.
Článek 2
Finsko uvede v účinnost ke dni 1. ledna 1995 právní a správní předpisy nezbytné pro provádění plánu uvedeného v článku 1.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku v den a s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. prosince 1994, kterým se schvaluje operační program pro tlumení salmonelóz u některých živých zvířat a živočišných produktů předložený Finskem
(94/968/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], ve znění první části kapitoly 2 bodu A odst. 1 písm. h) přílohy I hlavy V bodu E Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na čl. 10a odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [2], ve znění první části kapitoly 2 bodu A odst. 4 písm. b) a c) přílohy I hlavy V bodu E Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na články 9a, 9b a 10b uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [3], ve znění první části kapitoly 3 odst. 1 písm. d) přílohy I hlavy V bodu E Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [4], ve znění první části kapitoly 3 odst. 3 písm. b) přílohy I hlavy V bodu E Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických požadavcích pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [5], ve znění první části kapitoly 4 odst. 4 písm. c) přílohy I hlavy V bodu E Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na první odrážku kapitoly 2 přílohy II uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 10a odst. 2 směrnice 64/432/EHS, s články 9a, 9b a 10b směrnice 90/539/EHS, s článkem 5 směrnice 64/433/EHS, s článkem 5 směrnice 71/118/EHS a s první odrážkou kapitoly 2 přílohy II směrnice 92/118/EHS Finsko dne 13. prosince 1994 předložilo Komisi svůj operační program pro tlumení salmonelóz;
vzhledem k tomu, že tento operační program obsahuje všechna opatření, která se Finsko zavázalo provádět ode dne vstupu smlouvy o přistoupení v platnost s cílem tlumit salmonelózy u plemenných, užitkových a jatečných zvířat skotu a prasat, u plemenné drůbeže, u jednodenních kuřat určených k zavedení do hejn plemenné drůbeže nebo do hejn nosné drůbeže, u nosnic (nosná drůbež chovaná za účelem produkce vajec pro lidskou spotřebu), u jatečné drůbeže, u hovězího a vepřového masa, u ovčího masa, u drůbežího masa a u vajec určených k přímé lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že je za těchto okolností třeba stanovit jediné rozhodnutí Komise o schválení uvedeného operačního programu;
vzhledem k tomu, že však záruky týkající se salmonely použitelné ve Finsku, které již byly stanoveny nebo mají být stanoveny v budoucnosti, jsou stanoveny pro jednotlivé kategorie živých zvířat nebo živočišných produktů; že použití zmíněných záruk podléhá schválení opatření prováděných Finskem v každém odvětví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření týkající se plemenného, užitkového a jatečného skotu a plemenných, užitkových a jatečných prasat zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 2
Opatření týkající se plemenné drůbeže a jednodenních kuřat určených k zavedení do hejn plemenné drůbeže nebo do hejn nosné drůbeže zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 3
Opatření týkající se nosnic (nosná drůbež chovaná za účelem produkce vajec pro lidskou spotřebu) zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 4
Opatření týkající se jatečné drůbeže zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 5
Opatření týkající se hovězího a vepřového masa zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 6
Opatření týkající se drůbežího masa zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 7
Opatření týkající se vajec určených k přímé lidské spotřebě zahrnutá ve finském programu se schvalují.
Článek 8
Finsko uvede v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k provedení opatření uvedených v článcích 1, 2, 3, 4, 5, 6 a 7 této směrnice dnem vstupu smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska v platnost.
Článek 9
Toto rozhodnutí se použije ode dne vstupu a s výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska v platnost.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 1994
o uzavření Druhého dodatkového protokolu k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé
(94/981/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry Evropské rady v Essenu dne 9. a 10. prosince 1994,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala s Bulharskou republikou jménem Společenství druhý dodatkový protokol k prozatímní dohodě [1] o obchodu a obchodních záležitostech a k evropské dohodě,
vzhledem k tomu, že je nezbytné schválit tento druhý dodatkový protokol,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Druhý dodatkový protokol k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským hospodářstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění druhého dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Ustanovení pro použití článku 3 druhého dodatkového protokolu, která se týkají zemědělských produktů uvedených v příloze II smlouvy a podléhajících v rámci společné organizace trhu režimu dávek nebo clům a která se týkají produktů kódů KN 07119040, 20031020 a 20031030, se schvalují v souladu s postupem stanoveným v článku 26 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2] nebo v souladu s odpovídajícími ustanoveními jiných nařízení, jimiž se zřizuje společná organizace zemědělských trhů.
Pokud provádění dohody vyžaduje úzkou spolupráci s Bulharskem, může Komise přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění takové spolupráce.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat druhý dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 8 druhého dodatkového protokolu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 1994
o uzavření Druhého dodatkového protokolu k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé
(94/982/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry Evropské rady v Essenu dne 9. a 10. prosince 1994,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala s Rumunskem jménem Společenství druhý dodatkový protokol k prozatímní dohodě [1] o obchodu a obchodních záležitostech a k evropské dohodě,
vzhledem k tomu, že je nezbytné schválit tento druhý dodatkový protokol,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Druhý dodatkový protokol k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé a k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským hospodářstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění druhého dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Ustanovení pro použití článku 3 druhého dodatkového protokolu, která se týkají zemědělských produktů, uvedených v příloze II smlouvy a podléhajících v rámci společné organizace trhu režimu dávek nebo clům a která se týkají produktů kódů KN 07119040, 20031020 a 20031030, se schvalují v souladu s postupem stanoveným v článku 26 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2] nebo v souladu s odpovídajícími ustanoveními jiných nařízeních, jimiž se zřizuje společná organizace zemědělských trhů.
Pokud provádění dohody vyžaduje úzkou spolupráci s Rumunskem, může Komise přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění takové spolupráce.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat druhý dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 8 druhého dodatkového protokolu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 1994,
kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí
(Text s významem pro EHP)
(94/984/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [2], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/85/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 94/453/ES [4] stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz čerstvého drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/438/ES [5] stanovilo obecná kritéria pro třídění třetích zemí, pokud jde o influenzu ptáků a newcastleskou chorobu v souvislosti s dovozem čerstvého drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že je vhodné omezit působnost tohoto rozhodnutí na druhy drůbeže, na něž se vztahuje směrnice Rady 71/118/EHS [6] naposledy pozměněná a aktualizovaná směrnicí 92/116/EHS [7], a stanovit veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro ostatní druhy drůbeže v samostatném rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že by proto měly být stanoveny veterinární podmínky a požadovaná veterinární osvědčení; že s ohledem na skutečnost, že ve třetích zemích existují různé skupiny podobných veterinárních situací, měla by být stanovena různá veterinární osvědčení, aby se tyto situace zohlednily;
vzhledem k tomu, že je nyní možné v souladu s údaji obdrženými od příslušných třetích zemí a s výsledky kontrol, které v některých těchto zemích uskutečnily útvary Komise, stanovit dvě kategorie pro osvědčení;
vzhledem k tomu, že situace v ostatních třetích zemích, pro něž dosud nebylo možné stanovit osvědčení, je pečlivě zkoumána, aby bylo možné zjistit, zda tyto země odpovídají kritériím Společenství; že se toto rozhodnutí přezkoumá nejpozději do 31. října 1995, aby z těchto zemí bylo případně možné dovozy povolit;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčena opatření přijatá ohledně drůbežího masa dováženého pro jiné účely než k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že se zavádí nový režim osvědčování, mělo by být stanoveno období pro jeho provedení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených v příloze I, pokud maso odpovídá požadavkům veterinárního osvědčení uvedeného v příloze II a je-li tímto osvědčením, které je řádně vyplněno a podepsáno, doprovázeno.
Osvědčení obsahuje obecnou část uvedenou v části 1 přílohy II a jedno ze zvláštních veterinárních osvědčení uvedených v části 2 přílohy II stanovené v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 31. října 1995.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. listopadu 1994 vymezený Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii o cílech a prioritách Evropské unie vůči Ukrajině
(94/779/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
připomínajíc, že Komise je plně zapojena do prací na tomto společném postoji podle článku J.9 Smlouvy,
berouc na vědomí podle článku C odpovědnost Rady a Komise za zajištění soudržnosti vnějších činností Evropské unie jako celku, v rámci jejich pravomocí,
berouc ohled na opatření a programy, které Společenství přijalo vůči Ukrajině,
odvolávajíc se na závěry ze zasedání Rady ve dnech 4. a 31. října 1994,
ROZHODUJE TAKTO:
A. Evropská unie sleduje ve svých vztazích s Ukrajinou tyto cíle a priority:
1. Rozvoj silných politických vztahů s Ukrajinou a posílené spolupráce mezi Ukrajinou a Evropskou unií.
Evropská unie bude pokračovat v podpoře nezávislosti, územní celistvosti a svrchovanosti Ukrajiny.
2. Podpora demokratického vývoje na Ukrajině prostřednictvím nabídky poskytování rad pro legislativu a praktické pomoci při vytváření demokratických institucí a prostřednictvím styků mezi ukrajinskými a evropskými úředníky, členy parlamentů a nevládními organizacemi na různých úrovních.
3. Podpora hospodářské stabilizace a reforem na základě dohod s MMF a podpora od MISP při zvážení toho, že zavedení tržního hospodářství je základní podmínkou hospodářského rozvoje a podpořilo by politickou a sociální stabilitu.
V této souvislosti je důležitý včasný vstup dohody o partnerství a spolupráci v platnost.
Podpora začlenění Ukrajiny do mezinárodního ekonomického řádu.
4. Pokračování v poskytování pomoci procesu jaderného odzbrojení, přičemž Evropská unie v souvislosti se spoluprácí s Ukrajinou považuje za nanejvýš důležité, aby Ukrajina splnila své závazky, pokud jde o jaderné odzbrojení a přistoupení ke Smlouvě o nešíření jaderných zbraní jako bezjaderný stát co nejdříve, což by uvolnilo cestu plnému provádění dohod Start I a Start II, a současně oceňuje pokrok dosud vykonaný v jaderném odzbrojení.
Podpora spolupráce Ukrajiny jako sousedního státu v Paktu stability, podpora aktivního členství
ze dne 6. ledna 1994, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/324/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 75/324/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že jedním členským státem byla uplatněna ochranná doložka podle článku 10 směrnice 75/324/EHS;
vzhledem k tomu, že přijatá ochranná opatření jsou oprávněná s ohledem na ohrožení bezpečnosti spojené se zvýšeným používáním extrémně hořlavých hnacích plynů v aerosolových rozprašovačích jako náhražky za chlorfluorované uhlovodíky (CFC);
vzhledem k tomu, že určité látky a/nebo přípravky obsažené v některých aerosolových rozprašovačích jsou obzvláště hořlavé;
vzhledem k tomu, že předpisy platné v současné době nepostačují k tomu, aby vyloučily ohrožení bezpečnosti způsobované některými aerosolovými rozprašovači; že tyto předpisy by proto měly být přizpůsobeny;
vzhledem k tomu, že u některých aerosolových rozprašovačů neexistuje nebezpečí vznícení, přestože obsahují hořlavé látky a/nebo přípravky, že by proto měla být stanovena výjimka z požadavků na označování;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 75/324/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. d) se nahrazuje tímto:
"d) údaje uvedené v bodech 2.2 a 2.3 přílohy,".
2. Za článek 9 se vkládá tento článek, který zní:
"Článek 9a
Pokud má osoba odpovědná za uvádění aerosolových rozprašovačů na trh k dispozici výsledky zkoušek nebo jiné údaje ukazující, že ačkoli tyto aerosolové rozprašovače mají hořlavou náplň, nepředstavují za běžných nebo rozumně předvídatelných podmínek použití nebezpečí vznícení, může se tato osoba na vlastní odpovědnost rozhodnout o nepoužití bodu 2.2 písm. b) a bodu 2.3 písm. b) přílohy.
Tato osoba poskytne členským státům kopie takových dokumentů.
V tomto případě musí být množství hořlavého materiálu obsažené v aerosolovém rozprašovači jasně uvedeno na štítku, a to zřetelně a nesmazatelně ve znění:,,X % hmotnosti náplně je hořlavých".
3. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy do 1. října 1994 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. dubna 1995.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 94/2/ES
ze dne 21. ledna 1994,
kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 92/75/EHS je Komise povinna přijmout prováděcí směrnici týkající se spotřebičů pro domácnost, včetně chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací;
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie představuje u chladniček a mrazniček významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že v normě Evropského výboru pro normalizaci (CEN) EN 153 je uvedena metoda měření spotřeby energie u chladniček, mrazniček a jejich kombinací;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu se obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CEN nebo CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se stanoví postup pro poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2] naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 92/400/EHS [3] a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na elektrické chladničky pro domácnost napájené ze sítě, konzervátory mražených potravin, mrazničky potravin a jejich kombinace.
Spotřebiče, které mohou používat i jiné zdroje energie, např. akumulátorové baterie, jsou z působnosti této směrnice vyňaty.
2. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s EN 153 z května 1990 nebo s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících uvedené harmonizované normy.
Informace o hluku se v případě potřeby zjišťují v souladu se směrnicí Rady 86/594/EHS [4].
3. Harmonizované normy uvedené v odstavci 2 musí být vypracovány na základě pověření uděleného Komisí v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
4. Význam výrazů „obchodník“, „dodavatel“, „informační list“ a „doplňující informace“ je uveden v čl. 1 odst. 4 směrnice 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
- jméno a adresu dodavatele,
- obecný popis spotřebiče postačující pro jeho identifikaci,
- informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu, a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie,
- protokoly o příslušných měřeních prováděných podle norem uvedených v čl. 1 odst. 2 této směrnice,
- návod k obsluze (pokud existuje).
2. Spotřebiče, na které se vztahuje tato směrnice, musí být rozděleny do „kategorií“ stanovených v příloze IV.
3. Energetický štítek podle čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný a nebyl zakryt.
4. Obsah a úprava informačního listu podle čl. 2 odst. 1 třetí odrážky směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
5. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS, a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu zásilkového prodeje, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
6. Třída energetické účinnosti spotřebiče musí odpovídat příloze V.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 1995.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 21. ledna 1994, kterou se zavádí postup pro oznamování zadržení zásilky nebo škodlivého organismu pocházejících ze třetích zemí a představujících bezprostřední nebezpečí pro zdraví rostlin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/110/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v případě zásilek rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů nebo škodlivých organismů v izolovaném stavu pocházejících ze třetích zemí, ať už uvedených v příloze V části B směrnice 77/93/EHS nebo nikoli, které se považují za zásilky představující bezprostřední nebezpečí zavlečení nebo rozšíření škodlivých organismů, ať jsou či nejsou uvedeny v přílohách I a II dané směrnice, musí příslušné členské státy sdělit Komisi a ostatním členským státům, jaká opatření učinily na ochranu území Společenství před tímto nebezpečím;
vzhledem k tomu, že by tato sdělení měla na jedné straně Komisi pomáhat při hodnocení rozsahu zadržení a z něho vyplývajícího nebezpečí a v případě potřeby při přípravě co nejrychlejší ochrany nebo eradikace ve spolupráci s příslušným členským státem a na druhé straně by měla pomáhat ostatním členským státům tomuto nebezpečí čelit;
vzhledem k tomu, že by za tímto účelem měla Komise v souladu s čl. 19a odst. 6 první odrážkou směrnice 77/93/EHS vytvořit síť pro oznamování výskytů škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby Komise a všechna příslušná vstupní místa Společenství, jichž se může zadržení týkat, byly neprodleně informována, kdykoli vstupní místo Společenství zadrží zásilku rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, které by mohly představovat bezprostřední nebezpečí zavlečení nebo rozšíření škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že úlohou jediného ústředního orgánu každého členského státu je koordinace záležitostí týkajících se zdraví rostlin podle směrnice 77/93/EHS;
vzhledem k tomu, že taková koordinace zahrnuje předání oznámení o zadržení ostatním členským státům, jakož i všem vstupním místům na území příslušného členského státu, jichž se může zadržení týkat;
vzhledem k tomu, že by měl být pro oznámení o zadržení vytvořen vzor formuláře Společenství pro oznámení, který mají příslušné subjekty členských států používat;
vzhledem k tomu, že efektivní fungování systému vyžaduje vytvoření informační sítě, která by využívala a zpracovávala informace v těchto formulářích pro oznámení;
vzhledem k tomu, že řízení tohoto systému nevylučuje využití části informací ve formulářích pro oznámení o zadržení pro účely Úmluvy o vytvoření Evropské a středozemní organizace na ochranu rostlin, podepsané v Paříži dne 18. dubna 1951, naposledy pozměněné dne 21. září 1988;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se "zadržením" rozumí jakákoli činnost, kterou členský stát provádí nebo hodlá provést podle čl. 12 odst. 8 směrnice 77/93/EHS na celé zásilce rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů nebo organismů škodlivých pro rostliny nebo rostlinné produkty, která pochází ze třetích zemí a nevyhovuje uvedené směrnici, nebo na části takové zásilky.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby v případě zadržení bylo oznámení o zadržení zasláno nejpozději do dvou pracovních dní po dni zadržení, kromě případu porušení čl. 12 odst. 1 písm. b) směrnice 77/93/EHS, a pokud možno rychleji v případě odmítnutí zásilky, kromě případu porušení čl. 12 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice:
- příslušnému vlastnímu jedinému ústřednímu orgánu,
- vlastním dotčeným odpovědným úředním subjektům,
- příslušným vlastním vstupním místům,
- jediným ústředním orgánům ostatních členských států, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení článku 4 této směrnice,
- Komisi.
2.
Po obdržení oznámení o zadržení z jiného členského státu jediný ústřední orgán členského státu zajistí, aby byly informace neprodleně zaslány jeho vlastním příslušným vstupním místům.
Článek 3
Oznámení o zadržení se vyhotoví na formuláři podle vzoru v příloze, který se řádně vyplní v souladu s doporučeními v pokynech pro znalce a vnitrostátní inspektory vykonávající svou činnost podle čl. 19 písm. a) odst. 6 druhé odrážky směrnice 77/93/EHS.
Článek 4
Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 čtvrtá odrážka a na žádost příslušného členského státu, zajistí Komise odeslání oznámení o zadržení podle stavu vytvoření sítě definované v čl. 19 písm. a) odst. 6 první odrážce směrnice 77/93/EHS a předá řádně vyplněný formulář podle vzoru v příloze této směrnice ostatním členským státům.
Článek 5
Členské státy využívají pro plnění závazků týkajících se této směrnice přednostně síť vytvořenou Komisí.
Článek 6
Na žádost příslušného členského státu a v rozsahu sítě vytvořené Komisí zašle Komise formuláře pro oznámení o zadržení Evropské a středozemní organizaci na ochranu rostlin, které jsou členské státy povinny zasílat veškeré informace o zadržení podle úmluvy o založení této organizace.
Komise následně zašle této organizaci formulář podle vzoru v příloze, který je řádně vyplněn s výjimkou bodů 1, 2, 3, 15 c) až g) a 17 formuláře.
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří měsíců po vyhlášení
ze dne 14. února 1994, kterou se mění směrnice 69/169/EHS a 77/388/EHS a zvyšuje úroveň úlev pro cestující ze třetích zemí a limity nezdaněných nákupů při cestování uvnitř Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst.
1 směrnice Rady 69/169/EHS ze dne 29. května 1969 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se osvobození od daní z obratu a spotřebních daní při dovozu v rámci mezinárodního cestovního ruchu [4] stanoví úlevy pro zboží obsažené v osobních zavazadlech cestujících ze třetích zemí za podmínky, že tento dovoz není obchodní povahy;
vzhledem k tomu, že úhrnná hodnota zboží, na něž lze vztáhnout toto osvobození od daně, nesmí překročit 45 ECU na osobu; že v souladu s čl.
1 odst. 2 směrnice 69/169/EHS mohou členské státy tuto úlevu snížit na 23 ECU pro cestující mladší patnácti let;
vzhledem k tomu, že musí být brán ohled na opatření ve prospěch cestujících doporučená odbornými mezinárodními organizacemi, zejména na opatření obsažená v příloze F.3 Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů;
vzhledem k tomu, že těchto cílů může být dosaženo zvýšením úlev;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit dočasnou odchylku pro Německo s ohledem na hospodářské obtíže, které by výše úlev zřejmě vyvolala, zejména co se týče cestujících vstupujících na německé území přes pozemní hranici spojující Německo s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že mezi pevninským Španělskem a Kanárskými ostrovy, Ceutou a Melillou panují zvláštní vztahy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby byla zachována skutečná hodnota zboží nabízeného k prodeji cestujícím v bezcelních prodejnách při letecké nebo námořní dopravě uvnitř Společenství, dokud jsou tyto obchody povoleny podle ustanovení článku 28k směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 69/169/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se částka "45 ECU" nahrazuje částkou "175 ECU".
2. V čl. 1 odst. 2 se částka "23 ECU" nahrazuje částkou "90 ECU".
3. Článek 7b se nahrazuje tímto:
"Článek 7b
1. Odchylně od čl. 1 odst. 1 je Španělsko oprávněno používat do 31. prosince 2000 osvobození od daně ve výši 600 ECU pro dovoz dotyčného zboží cestujícími z Kanárských ostrovů, Ceuty a Melilly, kteří vstupují na území Španělska, jak je vymezeno v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 77/388/EHS.
2. Odchylně od čl. 1 odst. 2 může Španělsko snížit toto osvobození na 150 ECU pro cestující mladší patnácti let."
Článek 2
V čl. 28k bodu 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS se první pododstavec nahrazuje tímto:
"a) jehož celková hodnota nepřesahuje 90 ECU.
Odchylně od článku 28m určí členské státy ekvivalent výše uvedené částky v národní měně v souladu s čl. 7 odst. 2 směrnice 69/169/EHS."
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Odchylně od odstavce 1 smí Spolková republika Německo uvést v účinnost opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998 pro zboží dovážené cestujícími vstupujícími na německé území přes pozemní hranici spojující Německo s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 14. února 1994, kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS – Zvláštní úprava vztahující se na použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 32 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3] má Rada přijmout daňový režim Společenství vztahující se na použité zboží, umělecká díla, starožitnosti a sběratelské předměty;
vzhledem k tomu, že současný stav za nepřítomnosti předpisů Společenství se i nadále vyznačuje používáním velmi rozdílných režimů, což způsobuje narušení hospodářské soutěže a odklon obchodu jak vnitřního, tak mezi členskými státy; že tyto rozdíly zahrnují rovněž nedostatek harmonizace při určování vlastních zdrojů Společenství; že je proto nezbytné ukončit tento stav co nejdříve;
vzhledem k tomu, že Soudní dvůr v řadě rozsudků zmínil nutnost dosažení takového stupně harmonizace, který umožní zamezení dvojího zdanění v obchodu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že je základní nutností stanovit v některých oblastech přechodná opatření, aby mohly být právní předpisy postupně změněny;
vzhledem k tomu, že v rámci vnitřního trhu lze uspokojivého fungování mechanismu daně z přidané hodnoty dosáhnout jen přijetím pravidel Společenství s cílem zamezit dvojí zdanění a narušení hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné změnit směrnici 77/388/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V článku 11
a) části A se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 mohou členské státy, které k 1. lednu 1993 nevyužívaly možnost, kterou jim dává čl. 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec, rozhodnou-li se využít možnosti, kterou jim dává část B odst. 6, stanovit, že u plnění uvedených v čl. 12 odst. 3 písm. c) druhém pododstavci je základ daně roven podílu částky určené podle odstavců 1, 2 a 3.
Tento podíl se stanoví tak, aby vyměřená daň z přidané hodnoty byla v každém případě rovna nejméně 5 % částky určené podle odstavců 1, 2 a 3.";
b) části B se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy, které k 1. lednu 1993 nevyužívaly možnost, kterou jim dává čl. 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec, stanovit, že u dovozu uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností, jak je vymezuje čl. 26a část A písm. a), b) a c), je základ daně roven podílu částky určené podle odstavců 1 až 4.
Tento podíl se stanoví tak, aby vyměřená daň z přidané hodnoty při dovozu byla v každém případě rovna nejméně 5 % částky určené podle odstavců 1 až 4."
2. V článku 12
a) odst. 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) Členské státy mohou stanovit, že snížená sazba, popřípadě jedna ze snížených sazeb, které uplatňují v souladu s písm. a) třetím pododstavcem, se vztahuje rovněž na dovoz uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností uvedených v čl. 26a části A písm. a), b) a c).
Rozhodnou-li členské státy se pro tuto možnost, mohou uplatňovat sníženou sazbu rovněž na dodání uměleckých děl ve smyslu čl. 26a části A písm. a), která jsou uskutečňována
- autorem díla nebo jeho právními nástupci,
- příležitostně jinou osobou povinnou k dani, než je obchodník povinný k dani, byla-li tato umělecká díla dovezena samotnou osobou povinnou k dani nebo byla-li jí dodány autorem díla nebo jeho právními nástupci anebo oprávnila-li ji k plnému odpočtu daně z přidané hodnoty.";
b) se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Aniž je dotčen odst. 3 písm. c), použije se na dovoz zboží ta sazba, která se použije na dodání podobného zboží v tuzemsku."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 26a
Zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti
A. Definice
Pro účely tohoto článku a aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství se:
a) "uměleckými díly" rozumějí předměty uvedené v písm. a) přílohy I.
Členské státy mohou nicméně nepovažovat za "umělecká díla" předměty uvedené v posledních třech odrážkách písm. a) přílohy I;
b) "sběratelskými předměty" rozumějí předměty uvedené v písm. b) přílohy I;
c) "starožitnostmi" rozumějí předměty uvedené v písm. c) přílohy I;
d) "použitým zbožím" rozumí hmotný movitý majetek, který je vhodný k dalšímu použití v daném stavu nebo po opravě, kromě uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností a kromě drahých kovů a drahokamů, jak jsou vymezeny členskými státy;
e) "obchodníkem povinným k dani" rozumí osoba povinná k dani, která v rámci své hospodářské činnosti nakupuje nebo si pořizuje pro účely svého podnikání, popřípadě dováží se záměrem následného prodeje použité zboží a/nebo umělecká díla, sběratelské předměty nebo starožitnosti, bez ohledu na to, jedná-li přitom vlastním jménem nebo jménem jiné osoby na základě smlouvy, podle níž jí z koupě nebo prodeje přísluší provize;
f) "pořadatelem prodeje veřejnou dražbou" rozumí jakákoliv osoba povinná k dani, která v rámci své hospodářské činnosti nabízí zboží k prodeji veřejnou dražbou s cílem předat je osobě, která podá nejvyšší nabídku;
g) "příkazcem pořadatele prodeje veřejnou dražbou" rozumí jakákoliv osoba, která předává zboží pořadateli prodeje veřejnou dražbou na základě smlouvy, podle níž z prodeje náleží provize, pokud jsou splněny tyto podmínky:
- pořadatel prodeje veřejnou dražbou nabízí zboží k prodeji vlastním jménem, ale na účet svého příkazce,
- pořadatel prodeje veřejnou dražbou předá zboží vlastním jménem, ale na účet svého příkazce osobě, které bylo při veřejné dražbě zboží přiřknuto.
B. Zvláštní úprava pro obchodníky povinné k dani
1. Na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností, která uskutečňují obchodníci povinní k dani, použijí členské státy zvláštní úpravu zdanění ziskového rozpětí dosaženého obchodníkem povinným k dani v souladu s následujícími ustanoveními.
2. Za dodání zboží podle odstavce 1 se považují obchodníkem povinným k dani uskutečňovaná dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které mu byly dodány v rámci Společenství
- osobou nepovinnou k dani
nebo
- jinou osobou povinnou k dani, pokud je dodání zboží touto jinou osobou povinnou k dani osvobozeno od daně podle čl. 13 části B písm. c),
nebo
- jinou osobou povinnou k dani, zakládá-li dodání zboží touto jinou osobou povinnou k dani nárok na osvobození od daně podle článku 24 a zahrnuje kapitálová aktiva,
nebo
- jiným obchodníkem povinným k dani, pokud bylo dodání zboží tímto jiným obchodníkem povinným k dani předmětem daně z přidané hodnoty podle této zvláštní úpravy.
3. Základem daně při dodáních zboží uvedených v odstavci 2 je ziskové rozpětí dosažené obchodníkem povinným k dani bez daně z přidané hodnoty vztahující se k tomuto ziskovému rozpětí.
Toto ziskové rozpětí je rovno rozdílu mezi prodejní cenou účtovanou obchodníkem povinným k dani za zboží a kupní cenou.
Pro účely tohoto odstavce platí tyto definice:
- "prodejní cenou" se rozumí vše, co tvoří protiplnění, jež obdržel nebo má obdržet obchodník povinný k dani od kupujícího nebo třetí strany včetně dotací přímo vázaných na toto plnění, daní, cel, dávek a poplatků a doplňkových výdajů, jako je provize či náklady na balení, přepravu a pojištění, které obchodník povinný k dani účtoval kupujícímu, kromě částek uvedených v čl. 11 části A odst. 3,
- "kupní cenou" se rozumí vše, co tvoří protiplnění, jak je vymezeno v první odrážce, jež obdržel nebo má obdržet od obchodníka povinného k dani jeho dodavatel.
4. Členské státy poskytnou obchodníkům povinným k dani možnost rozhodnout se pro použití zvláštní úpravy na dodání
a) uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které sami dovezli;
b) uměleckých děl, které jim dodali jejich autoři nebo jejich právní nástupci;
c) uměleckých děl, které jim dodala osoba povinná k dani jiná než obchodník povinný k dani, byla-li na dodání touto jinou osobou povinnou k dani uplatněna snížená sazba podle čl. 12 odst. 3 písm. c).
Členské státy určí podrobná pravidla pro využívání této možnosti, která se budou v každém případě vztahovat na období minimálně dvou kalendářních let.
Bude-li tato možnost využita, stanoví se základ daně podle odstavce 3.
Při dodání uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které dovezl sám obchodník povinný k dani, je kupní cena, ke které se přihlédne při výpočtu ziskového rozpětí, rovna základu daně při dovozu stanovenému podle čl. 11 části B včetně daně z přidané hodnoty splatné nebo zaplacené při dovozu.
5. Uskutečňují-li se za podmínek stanovených v článku 15, jsou dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů či starožitností, na něž se vztahuje zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí, osvobozena od daně.
6. Osoby povinné k dani nejsou oprávněny odpočíst od daně, kterou jsou povinni odvést, daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou ze zboží, které jim dodal nebo má dodat obchodník povinný k dani, podléhá-li dodání tohoto zboží obchodníkem povinným k dani zvláštní úpravě zdanění ziskového rozpětí.
7. Používá-li zboží za účelem jeho dodání, na které se vztahuje zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí, není obchodník povinný k dani vzhledem k tomuto zboží oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen zaplatit,
a) daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které sám dovezl;
b) daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckých děl, které mu byly nebo mají být dodány jejich autory nebo jejich právními nástupci;
c) daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckých děl, které mu byly nebo mají být dodány osobou povinnou k dani jinou, než je obchodník povinný k dani.
8. Má-li obchodník povinný k dani používat jak běžný režim daně z přidané hodnoty, tak zvláštní úpravu zdanění ziskového rozpětí, musí ve svém účetnictví samostatně vykazovat plnění spadající pod tyto rozdílné úpravy v souladu s pravidly přijatými členskými státy.
9. Obchodník povinný k dani nesmí na fakturách, které vystavuje, ani na jiných dokladech sloužících jako faktury uvádět odděleně daň týkající se dodání zboží, která zdaňuje podle zvláštní úpravy zdaňování ziskového rozpětí.
10. Ke zjednodušení postupu vyměřování daně a s výhradou konzultací podle článkem 29 mohou členské státy stanovit, že u určitých plnění nebo určitých kategorií obchodníků povinných k dani se základ daně z dodání zboží podléhajících zvláštní úpravě zdanění ziskového rozpětí stanoví pro každé zdaňovací období, za které musí obchodník povinný k dani předložit daňové přiznání uvedené v čl. 22 odst. 4.
V takovém případě je základem daně za dodání zboží, na která se uplatňuje stejná sazba daně z přidané hodnoty, celkové ziskové rozpětí dosažené obchodníkem povinným k dani bez daně z přidané hodnoty týkající se tohoto rozpětí.
Celkové ziskové rozpětí je rovno rozdílu mezi
- celkovou hodnotou dodání zboží, na která se vztahuje zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí a která obchodník povinný k dani uskutečnil v průběhu zdaňovacího období; tato hodnota je rovna celkovým prodejním cenám určeným podle odstavce 3 a
- celkovou hodnotou nákupů zboží uvedených v odstavci 2, které obchodník povinný k dani uskutečnil v průběhu zdaňovacího období; tato hodnota je rovna celkovým kupním cenám určeným podle odstavce 3.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby dotyčné osoby povinné k dani nebyly neoprávněně zvýhodněny nebo poškozeny.
11. Obchodník povinný k dani může na každé dodání, na které se vztahuje zvláštní úprava podle odstavce 2 nebo 4, použít běžný režim daně z přidané hodnoty.
Jestliže obchodník povinný k dani použije běžný režim daně z přidané hodnoty na
a) dodání uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, který sám dovezl, je oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou při dovozu tohoto zboží;
b) dodání uměleckého díla, které mu byla dodáno jeho autorem nebo jeho právními nástupci, je oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckého díla jemu dodaného;
c) dodání uměleckého díla, které mu byla dodáno osobou povinnou k dani jinou, než je obchodník povinný k dani, je oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckého díla jemu dodaného.
Tento nárok na odpočet vzniká okamžikem vzniku daňové povinnosti z dodání, u kterého se obchodník povinný k dani rozhodne pro použití běžného režimu daně z přidané hodnoty.
C. Zvláštní úprava pro prodej veřejnou dražbou
1. Odchylně od části B mohou členské státy určit, v souladu s následujícími ustanoveními, základ daně pro dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, která uskutečnil pořadatel prodeje veřejnou dražbou, jednající vlastním jménem na základě smlouvy, podle níž mu přísluší z prodeje takového zboží při veřejné dražbě provize, na účet
- osoby nepovinné k dani
nebo
- jiné osoby povinné k dani, je-li dodání zboží ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. c) touto jinou osobou povinnou k dani osvobozeno od daně podle čl. 13 části B písm. c),
nebo
- jiné osoby povinné k dani, lze-li na dodání zboží ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. c) touto jinou osobou povinnou k dani vztáhnout osvobození od daně podle článku 24 a zahrnuje-li kapitálová aktiva,
nebo
- obchodníka povinného k dani, vztahuje-li se na dodání zboží ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. c) tímto obchodníkem povinným k dani zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí uvedená v části B.
2. Základem daně pro každé dodání zboží uvedené v odstavci 1 je celková částka, kterou podle odstavce 4 účtuje kupujícímu pořadatel prodeje veřejnou dražbou, avšak bez
- čisté částky, kterou zaplatil nebo má zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou svému příkazci, určené podle odstavce 3,
a
- daně, kterou je povinen zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou v souvislosti s jeho dodáním.
3. Čistá částka, kterou zaplatil nebo má zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou svému příkazci, je rovna rozdílu mezi
- cenou zboží při veřejné dražbě a
- výší provize, kterou obdržel nebo má obdržet pořadatel prodeje veřejnou dražbou od svého příkazce na základě smlouvy, která stanoví povinnost zaplatit provizi z prodeje.
4. Pořadatel prodeje veřejnou dražbou musí vystavit kupujícímu fakturu nebo doklad sloužící jako faktura, který obsahuje
- dražební cenu zboží,
- daně, dávky a poplatky,
- doplňkové výdaje, jako jsou provize, náklady na balení, přepravu a pojištění, které pořadatel účtuje kupujícímu zboží.
Tato faktura nesmí uvádět jakoukoliv daň z přidané hodnoty odděleně.
5. Pořadatel prodeje veřejnou dražbou, kterému bylo zboží předáno na základě smlouvy, která stanoví povinnost zaplatit provizi z prodeje veřejnou dražbou, musí svému příkazci vystavit výkaz.
Tento výkaz musí obsahovat celkovou hodnotu plnění, tj. dražební cenu zboží bez výše provize, kterou pořadatel prodeje veřejnou dražbou obdržel nebo má obdržet od příkazce.
Takto sestavený výkaz slouží jako faktura, kterou musí příkazce, je-li osobou povinnou k dani, vystavit pořadateli prodeje veřejnou dražbou podle čl. 22 odst. 3.
6. Pořadatelé prodeje veřejnou dražbou, kteří dodávají zboží za podmínek stanovených v odstavci l, musí ve svém účetnictví na zálohách vést
- částky, které obdrželi nebo mají obdržet od kupujících zboží,
- částky, které zpětně uhradili nebo mají uhradit prodávajícím zboží.
Tyto částky musí být řádně doloženy.
7. Dodání zboží osobě povinné k dani, která je pořadatelem prodeje veřejnou dražbou, se považuje za uskutečněné okamžikem, kdy se uskuteční vlastní prodej tohoto zboží při dražbě.
D. Přechodná úprava zdanění obchodu mezi členskými státy
V průběhu období uvedeného v článku 28l uplatňují členské státy tato ustanovení:
a) dodání nových dopravních prostředků ve smyslu čl. 28a odst. 2, uskutečněné za podmínek stanovených v čl. 28c části A, je vyloučeno ze zvláštních úprav uvedených v částech B a C;
b) odchylně od čl. 28a odst. 1 písm. a) není pořízení použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností uvnitř Společenství předmětem daně z přidané hodnoty, jestliže je prodávající obchodníkem povinným k dani, který jedná jako takový, a jestliže bylo pořízené zboží zdaněno v členském státě, v němž se přeprava nebo odeslání zboží začaly uskutečňovat, a to podle zvláštní úpravy zdanění ziskového rozpětí uvedené v části B, anebo jestliže je prodávající pořadatelem prodeje veřejnou dražbou, který jedná jako takový, a jestliže pořízené zboží bylo zdaněno v členském státě, v němž se přeprava nebo odeslání zboží začaly uskutečňovat, a to podle zvláštní úpravy uvedené v části C;
c) ustanovení čl. 28b části B a čl. 28c části A písm. a), c) a d) se nevztahují na zboží, které je předmětem daně z přidané hodnoty podle některé ze zvláštních úprav uvedených v částech B a C."
4. V článku 28 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Až do dne, jenž nesmí nastat později než 30. června 1999, může Spojené království Velké Británie a Severního Irska při dovozu uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, který poskytuje nárok na osvobození od daně k 1. lednu 1993, používat čl. 11 část B odst. 6 tak, aby byla daň z přidané hodnoty splatná při dovozu v každém případě rovna 2,25 % částky určené podle čl. 11 části B odst. 1 až 4."
5. V čl. 28 odst. 2 písm. e) se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Toto ustanovení se nesmí vztahovat na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které jsou předmětem daně z přidané hodnoty podle některé zvláštní úpravy podle čl. 26a částí B a C."
6. V čl. 28a odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) dopravní prostředky uvedené v písm. a) se nepovažují za "nové", splňují-li současně tyto podmínky:
- byly dodány déle než tři měsíce po dni prvního zprovoznění.
Toto období se nicméně u motorových pozemních vozidel, jak jsou vymezena v písmenu a), prodlužuje na šest měsíců,
- mají u pozemních vozidel najeto více než 6000 kilometrů, u lodí najeto více než 100 hodin a u letadel nalétáno více než 40 hodin.
Členské státy stanoví podmínky, za nichž lze výše uvedené skutečnosti považovat za prokázané."
7. Vkládá se tato hlava a článek:
"HLAVA XVIb
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ POUŽITELNÁ V OBLASTI POUŽITÉHO ZBOŽÍ, UMĚLECKÝCH DĚL, SBĚRATELSKÝCH PŘEDMĚTŮ A STAROŽITNOSTÍ
Článek 28o
1. Členské státy, které k 31. prosinci 1992 používaly jiné zvláštní daňové úpravy než tu, která je uvedena v čl. 26a části B, na dodání použitých dopravních prostředků uskutečňovaná obchodníky povinnými k dani, mohou pokračovat v používání těchto úprav po dobu uvedenou v článku 28l, pokud tyto mechanismy vyhovují nebo budou upraveny tak, aby vyhovovaly těmto podmínkám:
a) zvláštní úpravy se vztahují jen na dodání dopravních prostředků uvedených v čl. 28a odst. 2 písm. a), které jsou považovány za použité zboží ve smyslu čl. 26a části A písm. d), jestliže byla uskutečněna obchodníky povinnými k dani ve smyslu čl. 26a části A písm. e), a to podle zvláštní daňové úpravy zdanění ziskového rozpětí podle čl. 26a části B odst. 1 a 2. Tyto zvláštní úpravy se nevztahují na dodání nových dopravních prostředků ve smyslu čl. 28a odst. 2 písm. b), která se uskutečňují za podmínek uvedených v čl. 28c části A;
b) daň splatná z každého dodání uvedeného v písmenu a) je rovna výši daně, která by byla splatná, kdyby se na dodání vztahoval běžný režim daně z přidané hodnoty, po odečtení daně z přidané hodnoty, která se považuje za zahrnutou do kupní ceny dopravního prostředku obchodníkem povinným k dani;
c) daň, která se považuje za zahrnutou do kupní ceny dopravního prostředku obchodníkem povinným k dani, se vypočte takto:
- kupní cenou, ke které se přihlédne, je kupní cena ve smyslu čl. 26a části B odst. 3,
- má se za to, že kupní cena, kterou zaplatil obchodník povinný k dani, zahrnuje daň, která by byla splatná, kdyby dodavatel obchodníka povinného k dani použil na dodání běžný režim daně z přidané hodnoty,
- sazbou, ke které se přihlédne, je sazba uplatnitelná podle čl. 12 odst. 1 v členském státě, jehož území se v souladu s článkem 8 považuje za místo uskutečnění dodání obchodníku povinnému ku dani;
d) daň splatná z jednotlivých dodání uvedených v písmenu a), určená v souladu s písmenem b), nesmí být menší než výše daně, která by byla splatná, kdyby se na dodání použila zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí podle čl. 26a části B odst. 3.
Při používání výše uvedených ustanovení mohou členské státy stanovit, že v případě, kdy se na dodání použily zvláštní úpravy zdanění ziskového rozpětí, by toto rozpětí nemělo být menší než 10 % prodejní ceny ve smyslu čl. 26a části B odst. 3;
e) obchodník povinný k dani není oprávněn uvádět na jím vystavovaných fakturách nebo na dokladech sloužících jako faktury odděleně daň z dodání, na které používá zvláštní úpravy zdanění;
f) osoby povinné k dani nejsou oprávněny odpočíst od daně, kterou jsou povinny odvést, daň splatnou nebo odvedenou z použitých dopravních prostředků, které jim dodal obchodník povinný k dani, jestliže se na dodání tohoto zboží obchodníkem povinným k dani vztahuje daňová úprava podle písmene a);
g) odchylně od čl. 28a odst. 1 písm. a) není pořízení dopravních prostředků uvnitř Společenství předmětem daně z přidané hodnoty, je-li prodávajícím obchodník povinný k dani, který jedná jako takový, a byly-li pořízené použité dopravní prostředky zdaněny podle písmene a) v členském státě, v němž se přeprava nebo odeslání zboží začaly uskutečňovat;
h) ustanovení čl. 28b části B a čl. 28c části A písm. a) a d) se nevztahují na dodání použitých dopravních prostředků, která jsou zdaňována podle písmene a).
2. Odchylně od první věty odstavce 1 je Dánské království oprávněno používat zvláštní daňové úpravy uvedené v odst. 1 písm. a) až h) v průběhu období uvedeného v článku 28l.
3. Při používání zvláštní úpravy pro prodej veřejnou dražbou podle čl. 26a části C použijí členské státy tyto zvláštní úpravy rovněž na dodání použitých dopravních prostředků, která uskutečňuje pořadatel prodeje veřejnou dražbou vlastním jménem na základě smlouvy, která obchodníkovi povinnému k dani stanoví povinnost zaplatit mu provizi z prodeje veřejnou dražbou, pokud je dodání použitých dopravních prostředků ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. c) tímto jiným obchodníkem povinným k dani předmětem daně podle odstavců 1 a 2.
4. Co se týče dodání obchodníkem povinným k dani uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které mu byly dodány za podmínek stanovených v čl. 26a části B odst. 2, je Spolková republika Německo oprávněna až do 30. června 1999 poskytovat obchodníkům povinným k dani možnost použít buď zvláštní úpravu pro zdaňování obchodníků povinných k dani, nebo běžný režim DPH podle těchto zásad:
a) při uplatňování zvláštní úpravy pro obchodníky povinné k dani na tato dodání zboží se základ daně stanoví podle čl. 11 části A odst. 1, 2 a 3;
b) je-li zboží používáno pro potřeby takových plnění obchodníka povinného k dani, které jsou zdaňovány podle písmene a), je oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen zaplatit:
- daň z přidané hodnoty splatnou nebo zaplacenou z uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které mu dodal nebo má dodat jiný obchodník povinný k dani, bylo-li dodání od tohoto jiného obchodníka povinného k dani zdaněno podle písmene a),
- daň z přidané hodnoty považovanou za zahrnutou do kupní ceny uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností, které mu dodal nebo má dodat jiný obchodník povinný k dani, pokud bylo toto dodání jiného obchodníka povinného k dani předmětem daně z přidané hodnoty podle zvláštní úpravy zdanění ziskového rozpětí uvedené v čl. 26a části B v členském státě, jehož území se v souladu s článkem 8 považuje za místo uskutečnění dodání.
Nárok na odpočet vzniká okamžikem vzniku daňové povinnosti z dodání zdaňovaného podle písmene a);
c) při použití ustanovení uvedených v písm. b) druhé odrážce se kupní cena uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jejichž dodání obchodníkem povinným k dani je zdaňováno podle písmene a), určí v souladu s čl. 26a částí B odst. 3 a daň považovaná za zahrnutou do této kupní ceny se vypočte takto:
- má se za to, že kupní cena, kterou zaplatil obchodník povinný k dani, zahrnuje daň, která by byla splatná, kdyby bylo zdanitelné ziskové rozpětí dosažené dodavatelem rovno 20 % kupní ceny,
- sazbou, ke které se přihlédne, je sazba uplatnitelná podle čl. 12 odst. 1 v členském státě, jehož území se v souladu s článkem 8 považuje za místo dodání, na něž se vztahuje zvláštní úprava zdanění ziskového rozpětí;
d) používá-li obchodník povinný k dani běžný režim daně z přidané hodnoty na umělecká díla, sběratelské předměty nebo starožitnosti, které mu dodal jiný obchodník povinný k dani, a bylo-li toto zboží zdaněno podle písmene a), je obchodník povinný k dani oprávněn odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň z přidané hodnoty uvedenou v písmenu b);
e) na tato dodání zboží se uplatní kategorie sazeb, které byly platné k 1. lednu 1993;
f) při používání čl. 26a části B odst. 2 čtvrté odrážky, čl. 26a části C odst. 1 čtvrté odrážky a čl. 26a části D písm. b) a c) považují členské státy dodání uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností zdaňovaná podle písmene a) za dodání, která jsou předmětem daně z přidané hodnoty podle zvláštní úpravy zdanění ziskového rozpětí uvedené v čl. 26a části B;
g) uskuteční-li se dodání uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností zdaňovaných podle písmen a) za podmínek stanovených v čl. 28c části A, musí faktura vystavená podle čl. 22 odst. 3 obsahovat i potvrzení o tom, že byla použita zvláštní daňová úprava zdanění ziskového rozpětí podle čl. 28o odst. 4."
8. Odchylka uvedená v čl. 28 odst. 3 písm. e) týkající se čl. 5 odst. 4 písm. c) se zrušuje.
9. Článek 32 se zrušuje.
10. Příloha této směrnice se připojuje jako příloha I.
Článek 2
Členské státy mohou přijmout opatření týkající se práva na odpočet daně z přidané hodnoty k zamezení toho, aby dotyční obchodníci povinní k dani nebyli neoprávněně zvýhodněni ani poškozeni.
Článek 3
Rada může jednomyslně na návrh Komise oprávnit kterýkoli členský stát, aby zavedl zvláštní opatření za účelem boje proti daňovým únikům tím, že stanoví, že daň splatná za použití úpravy pro zdaňování ziskového rozpětí podle čl. 26a části B nesmí být nižší než daň, která by byla splatná, kdyby bylo ziskové rozpětí rovno určitému procentnímu podílu z prodejní ceny.
Tento procentní podíl se určí s ohledem na obvyklé ziskové rozpětí uplatňované hospodářskými subjekty v daném oboru.
Článek 4
1. Členské státy přizpůsobí svou stávající úpravu daně z přidané hodnoty této směrnici.
Přijmou nezbytné právní a správní předpisy tak, aby takto přijaté úpravy nabyly účinnosti nejpozději k 1. lednu 1995.
2. Členské státy uvědomí Komisi o předpisech přijatých k provedení této směrnice.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů v oblasti působnosti této směrnice.
4. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 21. března 1994, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, pokud se jedná o revizi částek vyjádřených v ECU
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založenou na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností [1], a zejména na čl. 53 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že články 11 a 27 směrnice 78/660/EHS a potažmo článek 6 směrnice 83/349/EHS [2] a články 20 a 21 směrnice 84/253/EHS [3] stanoví limity pro bilanční sumu a čistý obrat vyjádřené v ECU, v jejichž rámci mohou členské státy povolovat odchylky od uvedených směrnic;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 53 odst. 2 směrnice 78/660/EHS Rada na návrh Komise každých pět let přezkoumává a případně reviduje částky vyjádřené ve zmíněné směrnici v ECU s přihlédnutím k hospodářskému a měnovému vývoji ve Společenství;
vzhledem k tomu, že doposud Rada revidovala v souladu s čl. 53 odst. 2 směrnice 78/660/EHS částky vyjádřené v ECU při dvou příležitostech směrnicemi 84/569/EHS [4] a 90/604/EHS [5];
vzhledem k tomu, že třetí pětileté období uplynulo dne 24. července 1993 a přezkoumání těchto částek je proto odůvodněné;
vzhledem k tomu, že v posledních pěti letech ztratilo ECU část své reálné hodnoty; že je s přihlédnutím k hospodářskému a měnovému vývoji ve Společenství třeba zvýšit částky vyjádřené v ECU,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Článek 11 směrnice 78/660/EHS se mění takto:
- v první odrážce se slova "bilanční suma: 2000000 ECU" nahrazují slovy "bilanční suma: 2500000 ECU",
- v druhé odrážce se slova "čistý obrat: 4000000 ECU" nahrazují slovy "čistý obrat: 5000000 ECU".
2. Článek 27 směrnice 78/660/EHS se mění takto:
- v první odrážce se slova "bilanční suma: 8000000 ECU" nahrazují slovy "bilanční suma: 10000000 ECU",
- v druhé odrážce se slova "čistý obrat: 16000000 ECU" nahrazují slovy "čistý obrat: 20000000 ECU".
3. Revize výše uvedených částek představuje třetí pětiletou revizi ve smyslu čl. 53 odst. 2 směrnice 78/660/EHS.
Článek 2
Ekvivalentem ECU v národních měnách je kurs ke dni 21. března 1994, jak byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
1. Členské státy, které hodlají využít možnosti dané v článcích 11 a 27 směrnice 78/660/EHS ve znění této směrnice, uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí kdykoli po zveřejnění.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy,
vzhledem k tomu, že členské státy jsou na svém územích odpovědné za zajištění bezpečnosti a zdraví osob, a případně domácích zvířat a majetku, a zvláště zdraví a bezpečnost pracovníků před nebezpečím plynoucím z používání zařízení a systémů poskytujících ochranu v prostředí s nebezpečím výbuchu;
vzhledem k tomu, že v členských státech závazné předpisy určují úroveň bezpečnosti, které musí dosahovat ochranné zařízení a systémy určené k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu; že těmito předpisy jsou zpravidla elektrotechnické a jiné technické specifikace, které mají vliv na návrh a provedení zařízení s možností použití v prostředí s nebezpečím výbuchu;
vzhledem k tomu, že požadavky, které musí tato zařízení splňovat, se v jednotlivých členských státech liší svým rozsahem a kontrolními postupy; že tyto rozdíly mohou vytvářet překážky obchodu v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že harmonizace vnitrostátních právních předpisů představuje jediný prostředek pro odstranění těchto překážek volného obchodu; že tento cíl nemůže být uspokojivě dosažen jednotlivými členskými státy; že tato směrnice stanoví pouze nezbytné požadavky pro volný pohyb zařízení, na která se vztahuje;
vzhledem k tomu, že předpisy k odstranění technických překážek obchodu musí odpovídat novému přístupu podle usnesení Rady ze dne 7. května 1985 [3], které vyžaduje definování základních požadavků týkajících se bezpečnosti a dalších společenských požadavků, aniž se sníží současná oprávněná úroveň ochrany v rámci členských států; že výše uvedené usnesení předpokládá zahrnutí velmi vysokého počtu výrobků do oblasti působnosti jediné směrnice, aby se zamezilo častým změnám směrnic a zvyšování jejich počtu;
vzhledem k tomu, že stávající směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektrického zařízení určeného k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu byly pozitivním krokem na poli ochrany proti výbuchu na základě opatření spojených s konstrukcí vyráběného zařízení a pomohly odstranit překážky obchodu v této oblasti; že od té doby vznikla nutnost provést souběžně revizi a rozšíření existujících směrnic, přičemž v celkovém kontextu jsou obzvlášť nutná opatření na ochranu před potenciálními nebezpečími, která tato zařízení vytvářejí.
Zejména to znamená, že na opatření, jež mají zajistit účinnou ochranu uživatelů i třetích stran, je nutno pamatovat již ve fázích návrhu a výroby;
vzhledem k tomu, že formy nebezpečí, ochranných opatření a zkušebních metod pro důlní i povrchová zařízení jsou často velmi podobné, ne-li totožné; že je proto naprosto nutné, aby se na ochranné zařízení a systémy spadající do obou skupin vztahovala jediná směrnice;
vzhledem k tomu, že obě uvedené skupiny zařízení se používají v mnoha obchodních a průmyslových odvětvích a mají značný hospodářský význam;
vzhledem k tomu, že pro zajištění bezpečnosti ochranných zařízení a systémů je zásadní splnění základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost; že se tyto požadavky dělí na obecné a doplňkové požadavky, které musí ochranné zařízení a systémy splňovat; že zvláště doplňkové požadavky jsou určeny k ochraně před skutečným nebo potenciálním nebezpečím; že na ochranné zařízení a systémy se proto bude vztahovat alespoň jeden z těchto požadavků, kde to je nutné pro jejich správnou funkci nebo s ohledem na jejich určené použití; že pro nevýbušnost ochranných zařízení a systémů má prvořadou důležitost znalost určeného použití; že je nezbytné, aby výrobci podávali úplné informace; že je rovněž nezbytné, aby byla daná zařízení zvláštně a jednoznačně označena s uvedením jejich použitelnosti v prostředí s nebezpečím výbuchu;
vzhledem k tomu, že záměrem je připravit směrnici pro činnost v prostředí s nebezpečím výbuchu, založenou na článku 118a; že tato doplňková směrnice bude zaměřena především na nebezpečí výbuchu spojená s daným způsobem použití a/nebo s druhem a způsobem instalace;
vzhledem k tomu, že musí být zachovány základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, aby byla zajištěna bezpečnost zařízení; že tyto požadavky musí být uplatňovány rozumně s ohledem na stav techniky v době navrhování i na hlavní technické a ekonomické požadavky;
vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze základní požadavky; že pro usnadnění prokazování shody se základními požadavky je žádoucí mít na evropské úrovni harmonizované normy, zejména s ohledem na hlediska ochrany proti výbuchům nevztahující se k elektrotechnickým parametrům – normy týkající se návrhu, výroby a zkoušení zařízení, aby výrobky vyhovující těmto harmonizovaným normám bylo možno považovat za výrobky vyhovující základním požadavkům; že tyto normy, harmonizované na evropské úrovni jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány jako subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatou jedním nebo oběma uvedenými subjekty na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [4], a v souladu s výše uvedenými obecnými řídícími zásadami;
vzhledem k tomu, že legislativní rámec by měl být zdokonalen, aby zajišťoval účinný a přiměřený podíl zaměstnavatelů a zaměstnanců na procesu normalizace; že tohoto cíle by mělo být dosaženo do dobyprovední této směrnice;
vzhledem k tomu, že se zřetelem k povaze nebezpečí, která jsou spojena s používáním zařízení v prostředí s nebezpečímvýbuchu, je nutné stanovit postupy posuzování shody se základními požadavky směrnic; že tyto postupy musí být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, kterou se může určité zařízení vyznačovat a/nebo proti které musí systémy chránit bezprostřední okolí; že pro každou kategorii zařízení tedy musí existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi několika postupy, které jsou rovnocenné, pokud se týká náročnosti; že přijaté postupy odpovídají rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [5];
vzhledem k tomu, že Rada stanovila povinnost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství opatřit výrobek označením CE; že toto označení vyjadřuje, že výrobek vyhovuje všem základním požadavkům a postupům posuzování stanoveným právními předpisy Společenství, které se na něj vztahují;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby členské státy v souladu s článkem 100a Smlouvy mohly přijímat přechodná opatření k omezení nebo zákazu uvádění na trh a používání zařízení a ochranných systémů v případech, kdy představují zvláštní riziko pro bezpečnost osob, případně domácích zvířat a majetku, za předpokladu, že tato opatření podléhají kontrolnímu postupu Společenství;
vzhledem k tomu, že ti, kterým je určeno každé rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, musí být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že Rada přijala dne 18. prosince 1985 rámcovou směrnici o elektrických zařízeních určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu (76/117/EHS [6]) a dne 15. února 1982 směrnici o elektrických zařízeních určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu v plynujících dolech (82/130/EHS [7]); že od počátku harmonizační činnosti se počítá s přechodem od dobrovolné a částečné harmonizace, na které se tyto směrnice zakládají, k úplné harmonizaci; že tato směrnice zcela pokrývá oblast působnosti výše uvedených směrnic, které proto musí být zrušeny;
vzhledem k tomu, že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout ustanovení pro přechodná ujednání, která umožní uvádět na trh a do provozu zařízení, která byla vyrobena ve shodě s vnitrostátními předpisy platnými k datu přijetí této směrnice, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Oblast působnosti, uvádění na trh a volný pohyb
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na zařízení a ochranné systémy určené k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu.
2. Tato směrnice se rovněž vztahuje na bezpečnostní, ovládací a regulační přístroje, které jsou určeny k použití mimo prostředí s nebezpečím výbuchu, avšak jsou nutné pro bezpečné fungování zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu, nebo k jejich fungování přispívají.
3. Pro účely této směrnice se používají tyto definice:
Zařízení a ochranné systémy určené k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu a) "Zařízením" se rozumějí stroje, přístroje, pevné nebo mobilní zařízení, ovládací součásti a jejich přístrojové vybavení a detekční nebo preventivní ochranné systémy, které jsou samostatně nebo společně určeny pro výrobu, přenos, akumulaci, měření, regulaci a přeměnu energie a/nebo zpracovávání materiálu a které jsou schopny způsobit výbuch v důsledku svých vlastních potenciálních zdrojů vznícení.
b) "Ochrannými systémy" se rozumějí přístroje jiné než součásti výše uvedených zařízení, které jsou určeny k bezprostřednímu potlačení počátečního stadia výbuchu a/nebo k omezení rozsahu účinků výbuchového plamene a výbuchových tlaků a které mohou být součástí určitého zařízení nebo mohou být uváděny na trh samostatně a používány jako nezávislé systémy.
c) "Součástmi" se rozumějí jakékoli prvky, které jsou důležité pro bezpečné fungování zařízení a ochranných systémů, avšak nemají nezávislou funkci. Výbušné prostředí
Směs hořlavých látek v podobě plynů, par, mlhy nebo prachu se vzduchem při atmosférických podmínkách, ve které se po vznícení rozšíří hoření do celé nespálené směsi.
Prostředí s nebezpečím výbuchu Prostředí, které se může stát výbušným v důsledku místních a provozních podmínek. Skupiny a kategorie zařízení
Skupina zařízení I zahrnuje zařízení určená k použití v podzemních částech dolů a v těch částech povrchových zařízení těchto dolů, které mohou být ohroženy důlním plynem a/nebo hořlavým prachem.
Skupina zařízení II zahrnuje zařízení určená k použití v ostatních místech, která mohou být ohrožena výbušným prostředím.
Kategorie zařízení se stanovenými požadovanými úrovněmi ochrany jsou popsány v příloze I.
Zařízení a ochranné systémy mohou být navrženy pro určité výbušné prostředí.
V tomto případě musí být odpovídajícím způsobem označeny. Určené použití
Použití zařízení, ochranných systémů a přístrojů podle čl. 1 odst. 2 v souladu se skupinou a kategorií zařízení a se všemi informacemi poskytnutými výrobcem, které jsou nezbytné pro bezpečné fungování zařízení, ochranných systémů a přístrojů.
4. Tato směrnice se nevztahuje na:
- zdravotnické prostředky určené k použití v lékařském prostředí,
- zařízení a ochranné systémy, u nichž nebezpečí výbuchu vyplývá pouze z přítomnosti výbušnin nebo chemicky nestabilních látek,
- zařízení určená k použití v domácnostech a nekomerčním prostředí, kde se může prostředí s nebezpečím výbuchu vytvořit jen zřídka, pouze jako výsledek náhodného úniku topného plynu,
- osobní ochranné prostředky, na které se vztahuje směrnice 89/686/EHS [8],
- námořní plavidla a mobilní pobřežní objekty, včetně zařízení na palubě těchto plavidel nebo objektů,
- dopravní prostředky, tj. vozidla a jejich přívěsy, které jsou určeny výhradně pro přepravu cestujících letecky, lodí nebo po silniční nebo železniční síti, jakož i dopravní prostředky určené k přepravě zboží letecky, lodí nebo po veřejné silniční nebo železniční síti.
Nejsou vyňata vozidla určená k použití v prostředích s nebezpečím výbuchu,
- zařízení podle čl. 223 odst. 1 písm. b) Smlouvy.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zařízení, ochranné systémy a přístroje podle čl. 1 odst. 2, na které se vztahuje tato směrnice, mohly být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, neohrozí-li zdraví a bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, jsou-li náležitě instalovány a udržovány a jsou-li používány k určeným účelům.
2. Ustanovení této směrnice se nedotýkají oprávnění členských států, v souladu se Smlouvou, ukládat takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak pracovníci, byly chráněny při používání daných zařízení, ochranných systémů a přístrojů podle čl. 1 odst. 2, za předpokladu, že to neznamená změnu těchto zařízení, ochranných systémů a přístrojů způsobem neuvedeným v této směrnici.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách a při předvádění bránit předvádění zařízení, ochranných systémů nebo přístrojů podle čl. 1 odst. 2, které neodpovídají této směrnici, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tato zařízení, ochranné systémy a přístroje směrnici nevyhovují a nelze je prodávat do té doby, dokud nebudou výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství uvedeny do shody. V průběhu předvádění musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění ochrany osob.
Článek 3
Zařízení, ochranné systémy a přístroje podle čl. 1 odst. 2, na které se vztahuje tato směrnice, musí splňovat základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost uvedené v příloze II, které se na ně vztahují, se zřetelem k jejich určenému použití.
Článek 4
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh a do provozu zařízení, ochranných systémů nebo přístrojů podle čl. 1 odst. 2, které splňují ustanovení této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh součástí, které jsou opatřeny certifikátem podle čl. 8 odst. 3 a které jsou určeny pro montáž do zařízení nebo ochranných systémů ve smyslu této směrnice.
Článek 5
1. Členské státy předpokládají shodu se všemi ustanoveními této směrnice, včetně příslušných postupů posuzování shody uvedených v kapitole II,
- u zařízení, ochranných systémů a přístrojů podle čl. 1 odst. 2, ke kterým je přiloženo ES prohlášení o shodě podle přílohy X a které jsou opatřeny označením CE podle článku 10,
- u součástí podle čl. 4 odst. 2, ke kterým je přiloženo osvědčení o shodě podle čl. 8 odst. 3.
Pokud nejsou k dispozici harmonizované normy, členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zainteresované strany byly informovány o existujících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správnou realizaci základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost, uvedených v příloze II.
2. Pokud se vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou normu zveřejněnou v Úředním věstníku Evropských společenství vztahuje na jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost, pak se u zařízení, ochranného systému nebo přístroje podle čl. 1 odst. 2 nebo součásti podle čl. 4 odst. 2, které jsou provedeny podle této normy, předpokládá shoda se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy použité pro přejímání harmonizovaných norem.
3. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření, která umožní sociálním partnerům ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 6
1. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle čl. 5 odst. 2 nesplňují zcela základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost uvedené v článku 3, Komise nebo daný členský stát předloží záležitost s udáním důvodů výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS (dále jen "výbor"). Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle čl. 5 odst. 2.
2. Komise může přijmout jakékoliv vhodné opatření k zajištění praktického použití této směrnice jednotným způsobem v souladu s postupem uvedeným v odstavci 3.
3. Komisi je nápomocen stálý výbor složený ze zástupců jmenovaných členskými státy a kterému předsedá zástupce Komise.
Stálý výbor vypracuje svůj jednací řád.
Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
4. Stálý výbor může dále projednat jakoukoli jinou záležitost týkající se provádění a používání této směrnice, kterou přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu.
Článek 7
1. Pokud členský stát zjistí, že by zařízení, ochranné systémy nebo přístroje podle čl. 1 odst. 2, opatřená označením CE a užívaná v souladu s jejich určeným účelem, mohla ohrozit bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá vhodná opatření pro stažení těchto zařízení, ochranných systémů nebo přístrojů z trhu nebo pro zákaz jejich uvedení na trh nebo do provozu či omezení jejich volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena: a) zanedbáním plnění základních požadavků podle článku 3;
b) nesprávným použitím norem podle čl. 5 odst. 2;
c) nedostatky v samotných normách podle čl. 5 odst. 2.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po této konzultaci zjistí, že opatření je oprávněné, neprodleně o tom uvědomí daný členský stát, který opatření přijal, i ostatní členské státy.
Jestliže Komise po této konzultaci zjistí, že opatření není oprávněné, neprodleně o tom uvědomí daný členský stát, který opatření přijal, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
Je-li rozhodnutí podle odstavce 1 založeno na nedostatcích v normách a členský stát na svém rozhodnutí trvá, Komise o tom neprodleně uvědomí výbor, aby zahájil řízení podle čl. 6 odst.
3. Jestliže jsou zařízení, ochranný systém nebo přístroj podle čl. 1 odst.2, které nevyhovují příslušným požadavkům, opatřeny označením CE, přijme daný členský stát příslušná opatření vůči tomu, kdo označení připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby byly členské státy informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
KAPITOLA II POSTUPY POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 8
1. Postupy posuzování shody zařízení, případně včetně přístrojů podle čl. 1 odst. 2, jsou tyto:
a) zařízení skupiny I a II, kategorie M 1 a 1 Za účelem připojení označení CE použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství postup ES přezkoušení typu (podle přílohy III) ve spojení s - postupem zabezpečování jakosti výroby (podle přílohy IV), nebo - postupem ověřování výrobků (podle přílohy V); b) zařízení skupiny I a II, kategorie M 2 a 2
i) U spalovacích motorů a elektrických zařízení těchto skupin a kategorií výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství za účelem připojení označení CE použije postup ES přezkoušení typu (podle přílohy III) ve spojení s - postupem posuzování shody s typem (podle přílohy VI), nebo - postupem zabezpečování jakosti výrobků (podle přílohy VII). ii) U ostatních zařízení těchto skupin a kategorií použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství za účelem připojení označení CE postup interního řízení výroby (podle přílohy VIII)
a předá dokumentaci podle bodu 3 přílohy VIII oznámenému subjektu, který co nejdříve potvrdí její příjem a dokumentaci si ponechá;
c) zařízení skupiny II, kategorie 3 Za účelem připojení označení CE použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství postup interního řízení výroby (podle přílohy VIII);
d) zařízení skupin I a II Za účelem připojení označení CE může výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použít kromě postupů podle odst. 1 písm. a), b) a c) rovněž i postup ES ověřování každého jednotlivého výrobku (podle přílohy IX).
2. U nezávislých ochranných systémů se pro posuzování shody použije ustanovení podle odst. 1 písm. a) nebo odst. 1 písm. d).
3. Postupy podle odstavce 1 se použijí i pro součásti podle čl. 4 odst. 2, s výjimkou připojení označení CE. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství vydá osvědčení, které je jeho prohlášením o shodě součástí s ustanoveními této směrnice, které se na ně vztahují, a které udávají jejich charakteristiky a způsob, jak musí být zabudovány do zařízení nebo ochranného systému, aby byly splněny základní požadavky, které platí pro dokončené zařízení nebo ochranné systémy.
4. Mimoto s ohledem na bezpečnostní hlediska uvedená v bodu 1.2.7 přílohy 2 může výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství připojit k výrobku označení CE, jestliže použije postup interního řízení výroby (podle přílohy VIII).
5. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou příslušné orgány na základě náležitě odůvodněné žádosti povolit, aby byly na území daného členského státu uvedeny na trh a do provozu zařízení, ochranné systémy a jednotlivé přístroje podle čl. 1 odst. 2, u nichž nebyly použity postupy uvedené v předchozích odstavcích, je-li jejich uvedení do provozu v zájmu bezpečnosti.
6. Záznamy a korespondence vztahující se k postupům uvedeným v odstavcích 1 až 5 jsou vypracovány v některém z úředních jazyků členských států, ve kterých byly tyto postupy použity, nebo v jazyce, který oznámený subjekt přijímá.
7. a) Pokud se na zařízení, ochranné systémy a přístroje podle čl. 1 odst. 2 vztahují jiné směrnice Společenství, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE podle článku 10, pak toto označení vyjadřuje, že u těchto zařízení, ochranných systémů a přístrojů podle čl. 1 odst. 2 je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
b) Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které použil výrobce. V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou k zařízením, ochranným systémům a přístrojům podle čl.
1 odst. 2 přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění postupů podle článku 8, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby byl tento seznam aktualizován.
2. Členské státy při posuzování subjektů, které jsou oznámeny, uplatňují kritéria stanovená v příloze XI.
Subjekty, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, musí být považovány za subjekty, které splňují i výše uvedená kritéria.
3. Členský stát, který subjekt oznámil, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze XI.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III Označení shody CE
Článek 10
1. Označení CE se skládá z iniciál "CE".
Tvar označení je uveden v příloze X. Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu, jestliže se tento subjekt účastní fáze řízení výroby.
2. Vedle označení podle ustanovení bodu 1.0.5 přílohy II budou zařízení, ochranné systémy a přístroje podle čl. 1 odst. 2 opatřeny označením CE, a to viditelným, čitelným a nesmazatelným způsobem.
3. Je zakázáno připojovat na zařízení, ochranné systémy a přístroje podle čl. 1 odst. 2 jakákoliv označení, která by mohla uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam nebo tvar označení CE. Jakékoliv jiné označení může být k zařízení, ochranným systémům a přístrojům připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
Článek 11
Aniž je dotčen článek 7: a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označení CE a ukončí porušování předpisů za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy stanovenými v článku 7.
KAPITOLA IV Závěrečná ustanovení
Článek 12
V každém rozhodnutí přijatém na základě této směrnice, které omezuje nebo zakazuje uvedení na trh a uvedení do provozu zařízení, ochranného systému nebo přístroje podle čl. 1 odst.
2 nebo požaduje jeho stažení z trhu, musí být uvedeno přesné odůvodnění. Toto rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotyčné straně, která je současně informována o zákonných opravných prostředcích, které má k dispozici podle platných právních předpisů příslušného členského státu, a o časových lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 13
Členské státy zajistí, aby všechny zúčastněné strany při uplatňování této směrnice zachovávaly důvěrnost s ohledem na informace získané při provádění jejich úkolů.
Tímto nejsou dotčeny povinnosti členských států a oznámených subjektů ohledně vzájemného informování a šíření výstrah.
Článek 14
1. S účinkem od 1. července 2003 se zrušují směrnice 76/117/EHS, směrnice 79/196/EHS [9] a směrnice 82/130/EHS.
2. ES certifikáty shody s harmonizovanými normami vydané v souladu s postupy podle směrnic uvedených v odstavci 1 zůstávají v platnosti do 30. června 2003, pokud jejich platnost neskončí dříve. Jejich platnost bude nadále omezena pouze na ty harmonizované normy, které jsou uvedeny ve výše uvedených směrnicích.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby oznámené subjekty, které jsou odpovědné podle čl. 8 odst. 1 až 4 za posuzování shody elektrických zařízení uváděných na trh před 1. červencem 2003, braly v úvahu výsledky zkoušek a ověřování, které byly provedeny podle směrnic uvedených v odstavci 1.
Článek 15
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. září 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. března 1996.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy povolí v období do 30. června 2003 uvádět na trh a do provozu zařízení a ochranné systémy vyhovujícívnitrostátním právním předpisům platným na jejich území v době přijetí této směrnice.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. března 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se označování materiálů používaných v hlavních částech obuvi prodávané spotřebiteli
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy,
vzhledem k tomu, že v některých členských státech existují předpisy o označování obuvi, jejichž záměrem je chránit a informovat veřejnost a rovněž zajišťovat oprávněné zájmy průmyslu;
vzhledem k tomu, že nejednotnost takových předpisů vytváří nebezpečí vzniku překážek obchodu v rámci Společenství, a tím narušení funkce vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že jednotlivé prvky společného systému označování obuvi by měly být přesně definovány, aby se zabránilo problémům vyplývajícím z rozdílnosti systémů;
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 9. listopadu 1989 o politice ochrany spotřebitele [3] vyzývá k úsilí o zlepšení informovanosti spotřebitele o výrobcích;
vzhledem k tomu, že je v zájmu jak spotřebitelů, tak obuvnického průmyslu, aby byl zaveden systém, který pomocí přesných údajů o povaze materiálů používaných v hlavních částech obuvi sníží nebezpečí klamání;
vzhledem k tomu, že v usnesení Rady ze dne 5. dubna 1993 o budoucích opatřeních týkajících se označování výrobků v zájmu spotřebitele [4] se označování považuje za jeden z důležitých prostředků pro dosažení lepší informovanosti a průhlednosti pro spotřebitele a pro zajištění harmonického fungování vnitřní trhu;
vzhledem k tomu, že harmonizace vnitrostátních právních předpisů je vhodnou cestou k odstranění překážek volného obchodu; že tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států; že tato směrnice stanoví pouze ty požadavky, které jsou nezbytné pro volný pohyb výrobků, na něž se vztahuje,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na označování materiálů použitých v hlavních částech obuvi prodávané spotřebiteli.
Pro účely této směrnice se "obuví" rozumějí všechny výrobky s připevněnými podešvemi, které jsou určeny k ochraně nebo pokrytí nohy, včetně částí uvedených v příloze I a dodávaných na trh samostatně.
Nevyčerpávající seznam výrobků, na které se vztahuje tato směrnice, je uveden v příloze II.
Tato směrnice se nevztahuje na - použitou, obnošenou obuv,
- ochrannou obuv, na kterou se vztahuje směrnice 89/686/EHS [5],
- obuv, na kterou se vztahuje směrnice 76/769/EHS [6],
- obuv, která má povahu hračky.
2. Označení musí informovat o složení obuvi způsobem uvedeným v článku 4.
i) Označení musí informovat o třech částech obuvi, které jsou definovány v příloze I – jedná se o
a) vrch,
b) podšívku a stélku a
c) podešev.
ii) Složení obuvi musí být uvedeno způsobem předepsaným v článku 4 buď formou piktogramů, nebo písemných údajů, které pro specifické materiály stanoví příloha I.
iii) V případě vrchu musí být zatřídění materiálů prováděno na základě čl. 4 odst. 1 a přílohy I, přičemž se nebere v úvahu příslušenství nebo ztužení, jako jsou chrániče kotníků, obruby, ozdoby, přezky, poutka, kroužky nebo podobné vybavení.
iv) V případě podešve je v souladu s článkem 4 zatřídění založeno na objemu materiálů, které jsou v podešvi obsaženy.
Článek 2
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby veškerá obuv uváděná na trh vyhovovala požadavkům této směrnice na označování, aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství.
2. Pokud je na trh uváděna obuv, která není v souladu s předpisy týkajícími se požadavků na označování, přijme příslušný členský stát odpovídající opatření podle svých vnitrostátních právních předpisů.
Článek 3
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, nesmějí členské státy zakazovat nebo bránit uvádění obuvi, která splňuje požadavky této směrnice na označování, na trh uplatňováním neharmonizovaných vnitrostátních předpisů upravujících označování některých druhů obuvi nebo obuvi všeobecně.
Článek 4
1. Označení musí poskytovat informace o materiálu, určeném v souladu s přílohou I, který tvoří nejméně 80 % plochy vrchu, podšívky a stélky obuvi a nejméně 80 % objemu podešve.
Jestliže žádný z materiálů nedosahuje nejméně 80 %, měla by být uvedena informace o dvou hlavních materiálech použitých ve složení obuvi.
2. Informace musí být uvedena na obuvi.
Výrobce nebo jeho pověřený zástupce usazený ve Společenství může zvolit buď piktogramy, nebo písemné údaje alespoň v tom jazyce nebo jazycích, které mohou být v souladu se Smlouvou stanoveny členským státem, v němž dochází ke spotřebě, jak je uvedeno a znázorněno v příloze I. Členské státy ve svých vnitrostátních předpisech zajistí, aby spotřebitelé byli náležitě informováni o významu těchto piktogramů a aby tyto předpisy nevytvářely překážky obchodu.
3. Pro účely této směrnice se "označením" rozumí připojení požadované informace alespoň k jednomu kusu obuvi z páru obuvi.
Toto označení může být provedeno natisknutím, nalepením, vyražením nebo připevněním štítku.
4. Označení musí být viditelné, dobře připevněné a přístupné; rozměry piktogramů musí být dostatečně velké, aby informace v nich obsažené byly snadno srozumitelné.
Označení nesmí uvádět spotřebitele v omyl.
5. Výrobce nebo jeho pověřený zástupce usazený ve Společenství odpovídá za připojení označení a za správnost informací v něm obsažených.
Není-li výrobce ani jeho pověřený zástupce usazen ve Společenství, připadá tato povinnost osobě, která je odpovědná za první uvedení obuvi na trh ve Společenství.
Maloobchodník zodpovídá za to, že na obuvi, kterou prodává, je uvedeno vhodné označení předepsané touto směrnicí.
Článek 5
Podle potřeby mohou být k informacím požadovaným touto směrnicí připojeny dodatečné textové informace.
V souladu s článkem 3 však členské státy nesmějí zakazovat nebo bránit uvádění obuvi, která splňuje požadavky této směrnice, na trh.
Článek 6
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. září 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy použijí předpisy uvedené v odstavci 1 ode dne 23. března 1996.
Zásoby zboží fakturovaného nebo dodaného maloobchodníkovi před tímto datem nebudou podléhat těmto předpisům do 23. září 1997.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Do tří let od provedení této směrnice předloží Komise Radě hodnotící zprávu, která přihlédne ke všem obtížím, na které hospodářské subjekty narazí při provádění ustanovení této směrnice, a která bude v případě potřeby obsahovat vhodné návrhy pro přezkoumání.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. března 1994 o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel a o změně směrnice 70/220/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy,
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření v rámci vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že první akční program Evropského společenství pro ochranu životního prostředí [3] schválený Radou dne 22. listopadu 1973 vyzval k využití nejnovějších vědeckých poznatků v boji proti znečišťování ovzduší plyny emitovanými z motorových vozidel a tomu odpovídajícím změnám dříve přijatých směrnic; že pátý akční program, jehož celkové zaměření schválila Rada usnesením ze dne 1. února 1993 [4], stanoví další úsilí, které je nutné vynaložit k podstatnému snížení stávající úrovně emisí znečišťujících látek z motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že cíle snížení úrovně hladiny emisí znečišťujících látek z motorových vozidel a fungování vnitřního trhu s vozidly nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale lze jej lépe dosáhnout sblížením právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší motorovými vozidly;
vzhledem k tomu, že se uznává, že rozvoj dopravy ve Společenství vedl k závažnému zatížení životního prostředí; že dosavadní oficiální předpovědi růstu hustoty provozu byly skutečným vývojem překonány; že je z tohoto důvodu nutné stanovit velmi přísně mezní hodnoty emisí znečišťujících látek pro všechna motorová vozidla;
vzhledem k tomu, že Komise přijala Evropský program o emisích, palivech a technikách motorů (EPEFE); že tento program byl vytvořen proto, aby se zajistilo, aby návrhy směrnic pro emise znečisťujících látek dospěly k nejlepšímu řešení jak pro spotřebitele, tak pro hospodářství; že v rámci tohoto programu k tomu mohou přispět jak vozidla, tak paliva užívaná k pohonu těchto vozidel;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/220/EHS [5], která se zabývá opatřeními proti znečišťování ovzduší emisemi znečišťujících látek z motorových vozidel, je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6];
vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS stanoví mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého a nespálených uhlovodíků z motorů těchto vozidel; že tyto mezní hodnoty byly poprvé sníženy směrnicí 74/290/EHS [7] a dále doplněny směrnicí Komise 77/102/EHS [8] o mezní hodnoty pro přípustné emise oxidů dusíku; že mezní hodnoty těchto tří znečišťujících látek byly následně postupně sníženy směrnicemi 78/665/EHS [9], 83/351/EHS [10] a 88/76/EHS [11]; že směrnicí 88/436/EHS [12] byly zavedeny mezní hodnoty pro emise znečišťujících částic ze vznětových motorů a že přísnější evropské normy pro emise plynných znečisťujících látek z motorových vozidel se zdvihovým objemem motoru menším než 1400 cm3 byly zavedeny směrnicí 89/458/EHS [13]; že tyto normy byly rozšířeny na všechny osobní automobily nezávisle na jejich zdvihovém objemu na základě zdokonalené evropské metodiky zkoušek zahrnující mimoměstský jízdní cyklus; že požadavky na snížení emisí způsobených vypařováním a na životnost konstrukčních částí vozidla snižujících emise a dále přísnější normy emisí znečisťujících částic z motorových vozidel se vznětovými motory byly zavedeny směrnicí 91/441/EHS [14]; že se na osobní automobily určené k dopravě více než šesti cestujících nebo s maximální hmotností přesahující 2500 kg, lehká nákladní vozidla a terénní automobily, na něž se vztahuje směrnice 70/220/EHS a pro které do té doby platily méně přísné mezní hodnoty, nyní vztahuje směrnice 93/59/EHS s mezními hodnotami stejně přísnými jako pro osobní automobily, s přihlédnutím ke specifickým podmínkám těchto vozidel;
vzhledem k tomu, že práce Komise na tomto poli ukázaly, že nejlepší technická řešení, která má průmysl ve Společenství v současné době k dispozici, se mohou dále zdokonalovat tak, aby umožnila vyhovovat podstatně sníženým mezním hodnotám emisí pro osobní automobily; že navrhované mezní hodnoty budou platit jak pro schvalování nových typů vozidel, tak pro kontroly shodnosti výroby, neboť změněná metoda odběru vzorků a statistického vyhodnocování umožňuje zrušit dovolené odchylky mezních hodnot z dřívějších znění směrnice 70/220/EHS;
vzhledem k tomu, že z důvodu zneklidňující míry znečištění prostředí emisemi z motorových vozidel a vzhledem k podílu těchto emisí na vytváření plynů vyvolávajících skleníkový efekt je nezbytné snížit emise, zejména emise CO2, podle závazku přijatého Rámcovou úmluvou o změně klimatu podepsanou v Riu v červnu 1992; že CO2 vzniká spalováním fosilních paliv; že emise CO2 je možno snížit především menší spotřebou paliv; že to vyžaduje pokrok v konstrukci motorů a vozidel a v jakosti paliv; že další návrh Komise vezme všechny tyto faktory v úvahu;
vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být umožněno prostřednictvím daňových pobídek podpořit uvedení na trh vozidel, která splňují požadavky přijaté na úrovni Společenství, přičemž tyto pobídky musí vyhovovat ustanovením Smlouvy a splňovat určité podmínky umožňující vyhnout se narušení vnitřního trhu; že touto směrnicí není dotčeno právo členských států zahrnout emise znečisťujících látek a jiných látek do základu pro stanovení silniční daně pro motorová vozidla;
vzhledem k tomu, že požadavek na předchozí oznámení podle této směrnice neodporuje požadavkům na oznámení podle jiných právních předpisů Společenství, zejména podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že Rada by měla do 30. června 1996 přijmout požadavky pro etapu počínající rokem 2000 na základě návrhu, který předloží Komise do 31. prosince 1994, a že cílem tohoto návrhu bude podstatné snížení emisí z motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že Komise vedla rozsáhlé konzultace se zúčastněnými osobami a tyto konzultace vyvrcholily sympoziem "Emise automobilů 2000" ve dnech 21. a 22. září 1992, které ukázalo, že nynější přístup, zaměřený na emise z výfuku, musí být jedním z prvků pro další etapu následující po zavedení požadavků této směrnice, v rámci mnohostranného přístupu zahrnujícího všechna opatření, která umožní snížení znečišťování ovzduší provozem po pozemních komunikacích; že všechny parametry, o nichž bylo zjištěno, že mají významný vliv na takové znečištění ovzduší, mohou být udány v současné době pouze v podobě seznamu; že Komise provede analýzu hledisek životního prostředí, techniky a efektivnosti nákladů tak, aby do konce prosince 1994 předložila kvantifikované cíle pro opatření Společenství pro rok 2000;
vzhledem k tomu, že uskutečnění cíle snížit hladinu emisí z motorových vozidel předpokládá, že Komise při vypracování návrhů opatření, která budou použitelná po roce 2000, a mimo jiné vzhledem k přípravě doplňujících technických opatření podle článku 4 navrhne, pokud to bude nutné, cílové hodnoty, které povedou k dalšímu podstatnému snížení emisí, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 1994 nebo, pokud nebude tato směrnice vyhlášena v Úředním věstníku Evropských společenství nejpozději do 31. prosince 1993, od šesti měsíců po jejím vyhlášení použijí členské státy požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice pro účely čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS.
2. Od 1. ledna 1996 nesmějí členské státy již udělit - ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro typ vozidla z hlediska znečišťování ovzduší emisemi, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice. 3. Od 1. ledna 1977 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející podle směrnice 70/156/EHS nová vozidla za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a - odmítnou registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
z hlediska znečišťování ovzduší emisemi, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro motorová vozidla, která splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a musí dále splňovat tyto podmínky:
- musí se vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice,
- musí skončit ke dni stanovenému v čl. 2 odst. 3, od kterého vstupují v platnost povinné mezní hodnoty emisí pro nová motorová vozidla,
- ve vztahu ke každému typu vozidla musí představovat hodnotu výrazně nižší, než jsou skutečné náklady na zařízení potřebná pro dosažení stanovených hodnot a na jejich montáž do vozidla.
Komise musí být včas informována o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle prvního pododstavce, aby mohla předložit své připomínky.
Článek 4
Rada v souladu s podmínkami stanovenými ve Smlouvě rozhodne do 30. června 1996 o návrzích na další etapu opatření Společenství proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel, které jí předloží Komise do 31. prosince 1994.
Tato opatření budou použitelná od roku 2000.
Komise se v těchto návrzích řídí následujícím přístupem:
- opatření budou navržena tak, aby svými účinky splňovala požadavky Společenství na kritéria kvality ovzduší a na cíle s tím spojené,
- vyhodnotí se poměr nákladů a účinků pro každé opatření; v tomto celkovém vyhodnocení se mimo jiné uváží, jak může přispět ke zlepšení kvality ovzduší - řízení provozu, např. rozdělením nákladů na tvorbu životního prostředí,
- rozšíření městské veřejné dopravy,
- užití nových technik pohonu (například elektrický pohon) a - užití alternativních paliv (např. biopaliv),
- opatření budou odpovídat cílům, o jejichž dosažení se usiluje, a budou pro ně přiměřená.
Návrhy, které se budou řídit výše popsaným postupem a jejichž cílem bude podstatné snížení emisí znečišťujících látek z vozidel podle této směrnice, budou obsahovat zejména následující prvky:
1. Další zdokonalení požadavků této směrnice: založené na posouzení - potenciálu tradičního motoru a techniky zpracování spalin,
- možných zdokonalení zkušební metody, např. pro studený start, startování za nízkých nebo zimních teplot, trvanlivost protiemisních zařízení (např. ve zkouškách shodnosti výroby), emisí způsobených vypařováním,
- opatření v oblasti schvalování typu, kterými se podpoří zpřísněné požadavky na kontrolu a údržbu, včetně např. palubních diagnostických systémů,
- možností kontrol shody vozidel v provozu, - přiměřené potřeby pro
i) specifické mezní hodnoty pro HC a NOx jako doplněk k mezní hodnotě součtu jejich hmotností a ii) opatření vztahující se na znečišťující látky, které nebyly dosud předmětem omezení.
2. Doplňková technická opatření v rámci jednotlivých směrnic, včetně: - zdokonalení jakosti paliva z hlediska emisí nebezpečných látek z vozidel (zejména benzenu),
- zpřísnění požadavků na program kontrol a údržby.
Snížené mezní hodnoty, které budou předmětem uvedené nové směrnice, nebudou platit pro nová schválení typu před 1. lednem 2000.
Rada rozhodne o podmínkách pro udělování daňových pobídek na základě těchto mezních hodnot.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1994, nebo pokud nebude tato směrnice vyhlášena v Úředním věstníku Evropských společenství do 31. prosince 1993, do šesti měsíců od jejího vyhlášení.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. března 1994, kterou se mění sedmá směrnice 76/372/EHS, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádějí metody odběru vzorků a analýzy Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č.
3768/85 [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že sedmá směrnice Komise 76/372/EHS [3] naposledy pozměněná směrnicí 92/95/EHS [4] stanoví metody, které se mají používat pro stanovení aflatoxinu B1;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přizpůsobit ještě jednou metodu užívanou v současnosti, aby byl přesně vyjádřen pracovní postup pro přípravu vzorku a definována pravidla pro vyjádření výsledků;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 76/372/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději jeden rok od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že v souladu s cíli Smlouvy je třeba podporovat harmonický rozvoj činnosti úvěrových institucí v celém Společenství odstraněním všech omezení práva usazování a volného poskytování služeb a současně posilovat stabilitu bankovní soustavy a ochranu spořitelů;
vzhledem k tomu, že při odstraňování omezení kladených na činnost úvěrových institucí je třeba pamatovat na situaci, jež by mohla nastat, kdyby se vklady u úvěrové instituce, která má pobočky v jiných členských státech, staly nedisponibilními; že je nezbytné zajistit minimální harmonizovanou úroveň ochrany vkladů pro všechny vklady ve Společenství; že tato ochrana vkladů je pro dotvoření jednotného bankovního trhu stejně zásadní jako pravidla obezřetnosti;
vzhledem k tomu, že v případě uzavření úvěrové instituce, která se ocitne v platební neschopnosti, musí být vkladatelé u všech poboček nacházejících se v jiném členském státě, než ve kterém má úvěrová instituce sídlo, chráněni stejným systémem pojištění vkladů jako ostatní vkladatelé u této instituce;
vzhledem k tomu, že náklady úvěrových institucí na účast v systému pojištění vkladů jsou nesrovnatelné s náklady, jež by s sebou nesl hromadný výběr bankovních vkladů nejen z úvěrové instituce, která se ocitla v nesnázích, nýbrž i z finančně zdravých institucí v důsledku ztráty důvěry vkladatelů ve spolehlivost bankovní soustavy;
vzhledem k tomu, že odezva členských států na doporučení Komise 87/63/EHS ze dne 22. prosince 1986 o zavedení systémů pojištění vkladů ve Společenství [4] nepostačila k plnému dosažení žádoucího výsledku; že tato situace může nepříznivě ovlivnit řádné fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu, kterou se mění směrnice 77/780/EHS [5], jež zavádí jednotné povolení pro úvěrové instituce a stanoví, že dohled nad nimi vykonávají orgány jejich domovského členského státu, vstoupila v platnost dne 1. ledna 1993;
vzhledem k tomu, že pobočky nadále nepotřebují povolení v žádném hostitelském členském státě, poněvadž jejich jednotné povolení se vztahuje na celé Společenství a jejich platební schopnost sledují příslušné orgány domovského členského státu; že tato skutečnost umožňuje zastřešit všechny pobočky jedné úvěrové instituce zřízené ve Společenství jediným systémem pojištění vkladů; že lze použít pouze systém existující pro danou kategorii institucí ve státě, kde má daná instituce sídlo, zejména vzhledem ke spojitosti mezi dohledem nad kapitálovou přiměřeností pobočky a její účastí v systému pojištění vkladů;
vzhledem k tomu, že se harmonizace musí omezit na hlavní prvky systémů pojištění vkladů a že musí ve velmi krátké době zajistit platby z pojištění vypočtené na základě harmonizované minimální úrovně;
vzhledem k tomu, že systémy pojištění vkladů musí zasáhnout, jakmile vklady přestanou být disponibilní;
vzhledem k tomu, že je vhodné vyjmout z ochrany zvláště vklady uskutečněné úvěrovými institucemi vlastním jménem a na vlastní účet; že by toto opatření nemělo ovlivnit právo systému pojištění vkladů uskutečnit jakákoli opatření potřebná k záchraně úvěrové instituce, jež se ocitla v nesnázích;
vzhledem k tomu, že harmonizace systému pojištění vkladů uvnitř Společenství sama o sobě nezpochybňuje existenci stávajících systémů určených k ochraně úvěrových institucí, zvláště prostřednictvím zajištění jejich platební schopnosti a likvidity, aby vklady u těchto úvěrových institucí včetně jejich poboček usazených v jiných členských státech zůstaly disponibilními; že za určitých podmínek mohou mít příslušné orgány zato, že tyto alternativní systémy, jež sledují odlišný ochranný účel, splňují cíle této směrnice; že bude na uvedených orgánech, aby ověřily plnění zmíněných podmínek;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech jsou systémy pojištění vkladů v působnosti profesních organizací; že v jiných členských státech jsou systémy vytvořeny a upravovány zákonem a že některé systémy, ač zřízené na smluvním základě, jsou částečně upravovány zákonem; že tento rozdíl v postavení představuje obtíž pouze v otázce povinného členství v systémech a vylučování z nich; že je proto nutné stanovit opatření omezující pravomoc systémů v této oblasti;
vzhledem k tomu, že budou-li ve Společenství zachovány systémy, které poskytují vkladům ochranu vyšší, než je harmonizovaná úroveň, může to vést na stejném území k nerovnosti v poskytování náhrad a k nerovným podmínkám v hospodářské soutěži mezi domácími institucemi a institucemi z jiných členských států; že k vyvážení těchto nevýhod by měly být pobočky oprávněny připojit se k systémům existujícím v hostitelské zemi, aby mohly svým vkladatelům nabídnout stejnou ochranu, jakou nabízejí systémy zemí, v nichž se nacházejí; že by Komise měla po několika letech podat zprávu o tom, jak dalece pobočky využily této možnosti a s jakými obtížemi se ony samy nebo systémy pojištění vkladů případně setkaly při provádění těchto ustanovení; že není vyloučeno, aby systémy domovských členských států samy nabízely takové doplňkové krytí za podmínek, jež tento systém může stanovit;
vzhledem k tomu, že pobočky úvěrových institucí, které nabízejí vyšší úroveň krytí než úvěrové instituce povolené v hostitelském členském státě, mohou způsobit narušení trhu; že není vhodné, aby se rozsah krytí poskytovaného systémem pojištění vkladů stal předmětem hospodářské soutěže; že je proto nutné alespoň v jistém počátečním období stanovit, že úroveň a rozsah krytí poskytovaného systémem domovského členského státu vkladatelům v pobočkách nacházejících se v jiném členském státě nesmí přesáhnout maximální úroveň a rozsah nabízené obdobným systémem v hostitelském členském státě; že případná narušení trhu by měla být po několika letech prozkoumána na základě získaných zkušeností a s ohledem na vývoj bankovnictví;
vzhledem k tomu, že tato směrnice v zásadě požaduje po každé úvěrové instituci, aby se připojila k některému systému pojištění vkladů; že směrnice upravující přístup k činnosti úvěrových institucí, které mají sídlo ve třetí zemi, a zejména první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu [6], umožňují členským státům rozhodovat o tom, zda a za jakých podmínek povolí pobočkám takových úvěrových institucí provozovat činnost na svém území; že se na tyto pobočky nevztahuje volné poskytování služeb ve smyslu čl.
59 druhého pododstavce Smlouvy, ani svoboda usazování v jiných členských státech než v těch, ve kterých jsou usazeny; že je tudíž na členském státě povolujícím tyto pobočky, aby rozhodl, jak uplatňovat zásady této směrnice vůči pobočkám v souladu s čl.
9 odst. 1 směrnice 77/780/EHS a s nutností chránit vkladatele a udržovat integritu finančního systému; že je nezbytné, aby si vkladatelé u těchto poboček byli plně vědomi úpravy pojištění vkladů, která se na ně vztahuje;
vzhledem k tomu, že by na jedné straně minimální úroveň pojištění předepsaná touto směrnicí neměla ponechat bez ochrany příliš velkou část vkladů v zájmu ochrany spotřebitele i v zájmu stability finanční soustavy; že by na druhé straně nebylo vhodné stanovit ve Společenství takovou úroveň ochrany, která by v určitých případech mohla ve svém důsledku podpořit neobezřetné řízení úvěrových institucí; že se zdá být rozumným stanovit harmonizovanou minimální úroveň pojištění ve výši 20000 ECU; že může být třeba omezených přechodných opatření, jež by umožnila stávajícím systémům přizpůsobit se této částce;
vzhledem k tomu, že některé členské státy nabízejí vkladatelům krytí vkladů vyšší než harmonizovaná minimální úroveň podle této směrnice; že se nezdá být vhodným požadovat, aby tyto systémy, z nichž některé byly zavedeny zcela nedávno při provádění doporučení 87/63/EHS, byly v tomto ohledu měněny;
vzhledem k tomu, že každý členský stát musí mít možnost vyjmout z pojištění poskytovaného systémy pojištění vkladů některé přesně vymezené vklady nebo vkladatele, o nichž má zato, že nepotřebují zvláštní ochranu poskytovanou systémy pojištění vkladů;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech nejsou nedisponibilní vklady hrazeny plně, čímž jsou vkladatelé pobízeni, aby pečlivě vážili kvalitu úvěrových institucí; že tato praxe by měla být omezena, pokud se jedná o vklady nižší než minimální harmonizovaný limit;
vzhledem k tomu, že byla zachována zásada harmonizovaného minimálního limitu na vkladatele a ne na vklad; že je proto vhodné přihlížet ke vkladům vkladatelů, kteří nejsou vedeni jako majitelé účtu anebo nejsou jedinými majiteli účtu; že z tohoto důvodu musí být limit uplatňován vůči každému identifikovatelnému vkladateli; že by se však toto opatření nemělo vztahovat na subjekty kolektivního investování, na které se vztahují zvláštní ochranná ustanovení, která se nevztahují na výše uvedené vklady;
vzhledem k tomu, že informovanost je nezbytnou součástí ochrany vkladatelů, a musí být proto v určitém minimálním rozsahu upravena; že by však neregulované užívání odkazu na výši a rozsah určitého systému pojištění vkladů v reklamě mohlo ohrozit stabilitu bankovní soustavy nebo důvěru vkladatelů; že by proto členské státy měly stanovit pravidla pro omezení těchto odkazů;
vzhledem k tomu, že ve zvláštních případech by v některých členských státech, kde neexistují systémy pojištění vkladů pro některé kategorie úvěrových institucí, jež přijímají jen velmi malý podíl vkladů, mohlo zavedení takového systému trvat déle, než je lhůta k provedení této směrnice; že v těchto případech může být dočasná odchylka od požadavku účasti v systému pojištění vkladů oprávněná; že by však, kdyby taková úvěrová instituce podnikala v zahraničí, měl členský stát právo vyžadovat její účast v jím zřízeném systému pojištění vkladů;
vzhledem k tomu, že v této směrnici není nezbytné harmonizovat způsoby financování systémů pojištění vkladů nebo samotných úvěrových institucí, protože na jedné straně náklady financování takových systémů musí v zásadě nést samotné úvěrové instituce, a na druhé straně finanční kapacita těchto systémů musí být úměrná jejich závazkům; že to však nesmí ohrozit stabilitu bankovní soustavy daného členského státu;
vzhledem k tomu, že tato směrnice nesmí vést k tomu, aby byly členské státy nebo jejich příslušné orgány činěny odpovědnými vůči vkladatelům, pokud zajistí zavedení nebo úřední uznání jednoho nebo více systémů, které pojišťují vklady nebo samotné úvěrové instituce a zajišťují náhradu vkladatelům nebo jejich ochranu za podmínek stanovených v této směrnici;
vzhledem k tomu, že ochrana vkladů je podstatnou součástí dotváření vnitřního trhu a nezbytným doplňkem systému dohledu nad úvěrovými institucemi, neboť vytváří solidaritu všech institucí na daném finančním trhu pro případ, že se některá z nich ocitne v platební neschopnosti, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se:
1. "vkladem" rozumí jakýkoli kreditní zůstatek vzniklý z prostředků zbylých na účtu nebo z dočasných situací vyplývajících z obvyklých bankovních operací, který musí úvěrová instituce vyplatit na základě příslušných zákonných a smluvních podmínek, a každý dluh prokázaný potvrzením vystaveným úvěrovou institucí.
Za vklady se považují i podíly v "building societies" ve Spojeném království a Irsku s výjimkou podílů kapitálové povahy, na které se vztahuje článek 2.
Za vklady se nepovažují dluhopisy, které splňují podmínky stanovené v čl. 22 odst. 4 směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [7].
Za účelem výpočtu kreditního zůstatku použijí členské státy předpisy týkající se vzájemných pohledávek a jejich započtení v souladu se zákonnými a smluvními podmínkami platnými pro dané vklady;
2. "společným účtem" rozumí účet otevřený na jméno dvou nebo více osob nebo účet, k němuž mají dvě nebo více osob práva, jež lze uplatňovat proti podpisu jedné nebo více z těchto osob;
3. "nedisponibilním vkladem" rozumí vklad, který je splatný a vymahatelný, ale nebyl vyplacen úvěrovou institucí podle příslušných zákonných a smluvních podmínek v případech, kdy
i) příslušné orgány zjistí, že podle jejich názoru se příslušná úvěrová instituce v daném čase nezdá být schopna z důvodů přímo souvisejících s její finanční situací vyplatit vklad a v současnosti nemá vyhlídky, že tak bude moci učinit.
Příslušné orgány tak učiní co nejdříve, nejpozději do 21 dnů poté, co se poprvé dozvědí, že úvěrová instituce nevyplatila vklady, jež jsou splatné a vymahatelné, nebo
ii) soudní orgán vynese z důvodů přímo souvisejících s finanční situací úvěrové instituce rozhodnutí, jehož důsledkem je pozastavení možnosti vkladatele uplatňovat vůči této instituci pohledávky, pokud toto rozhodnutí je vyneseno dříve, než dojde k výše uvedenému zjištění;
4. "úvěrovou institucí" rozumí podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet;
5. "pobočkou" rozumí provozovna bez právní subjektivity, která je součástí úvěrové instituce a která přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí; všechny provozovny zřízené ve stejném členském státě úvěrovou institucí, která má sídlo v jiném členském státě, jsou považovány za jedinou pobočku.
Článek 2
Ze systémů pojištění vkladů se vylučují jakékoli náhrady
- vkladů jiných úvěrových institucí uskutečněných vlastním jménem a na vlastní účet, s výhradou čl. 8 odst. 3,
- veškerých nástrojů, na které se vztahuje definice "vlastního kapitálu" v článku 2 směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o vlastním kapitálu úvěrových institucí [8],
- vkladů vzniklých z operací, v souvislosti s nimiž byl vynesen odsuzující rozsudek za trestný čin praní peněz ve smyslu článku 1 směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [9].
Článek 3
1. Každý členský stát zajistí, aby byl na jeho území zaveden a úředně uznán jeden nebo více systémů pojištění vkladů.
S výjimkou okolností uvedených v druhém pododstavci a v odstavci 4 nesmí žádná úvěrová instituce povolená v tomto členském státě na základě článku 3 směrnice 77/780/EHS přijímat vklady, pokud není členem takového systému.
Členský stát však může zprostit úvěrovou instituci povinnosti účasti na systému pojištění vkladů, pokud je tato úvěrová instituce účastna v systému, jenž chrání samotnou úvěrovou instituci a zvláště zajišťuje její likviditu a platební schopnost, a tím zajišťuje ochranu vkladatelů, která je alespoň rovnocenná ochraně poskytované některým systémem pojištění vkladů a která podle stanoviska příslušných orgánů splňuje tyto podmínky:
- systém existuje a je úředně uznán ke dni přijetí této směrnice,
- systém je určen k tomu, aby zabránil nedisponibilitě vkladů u úvěrových institucí, jež k němu patří, a musí mít k dispozici prostředky nutné k tomuto účelu,
- systém nespočívá v záruce poskytnuté úvěrové instituci samotným členským státem nebo některým jeho místním nebo regionálním orgánem,
- systém zajišťuje informovanost vkladatelů způsoby a za podmínek stanovených v článku 9.
Členské státy, které využijí této možnosti, o tom uvědomí Komisi; zejména ji zpraví o vlastnostech ochranných systémů a o úvěrových institucích, na které se vztahují, jakož i o všech pozdějších změnách poskytnutých informací.
Komise o nich uvědomí Poradní výbor pro bankovnictví.
2. Pokud některá úvěrová instituce neplní povinnosti, které má jako člen systému pojištění vkladů, musí to být ohlášeno příslušným orgánům, které jí vydaly povolení a které ve spolupráci se systémem pojištění vkladů přijmou veškerá vhodná opatření, včetně uložení sankcí, aby zajistily, že úvěrová instituce své povinnosti splní.
3. Pokud tato opatření nedokáží zajistit plnění povinností úvěrovou institucí, může systém v případech, kdy vnitrostátní právní předpisy dovolují vyloučení člena, oznámit s výslovným souhlasem příslušných orgánů ve lhůtě ne kratší než 12 měsíců svůj záměr vyloučit úvěrovou instituci z členství v systému.
Vklady uložené před uplynutím výpovědní lhůty jsou nadále plně kryty systémem pojištění vkladů.
Pokud do uplynutí výpovědní lhůty úvěrová instituce nesplní své povinnosti, může ji systém pojištění vkladů, opět po předchozím výslovném souhlasu příslušných orgánů, vyloučit.
4. Pokud to umožňují vnitrostátní právní předpisy a s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které jí vydaly povolení, smí úvěrová instituce vyloučená ze systému pojištění vkladů pokračovat v přijímání vkladů, pokud před svým vyloučením zavedla alternativní pojistné uspořádání zajišťující, že vkladatelé požívají úroveň a rozsah ochrany alespoň rovnocennou těm, které poskytuje úředně uznaný systém.
5. Pokud úvěrová instituce, jejíž vyloučení je navrženo v souladu s odstavcem 3, není schopna zavést alternativní pojistné uspořádání, které splňuje podmínky stanovené v odstavci 4, odejmou jí příslušné orgány okamžitě povolení, jež jí vydaly.
Článek 4
1. Systémy pojištění vkladů zavedené a úředně uznané v některém členském státě v souladu s čl. 3 odst. 1 chrání také vkladatele u poboček zřízených úvěrovými institucemi v jiných členských státech.
Do 31. prosince 1999 nepřekročí úroveň ani rozsah poskytované ochrany včetně procentního podílu maximální úroveň či rozsah ochrany nabízené odpovídajícím systémem pojištění vkladů na území hostitelského členského státu.
Do tohoto dne podá Komise na základě zkušeností získaných při uplatňování druhého pododstavce zprávu a zváží potřebu zachovat toto ustanovení.
Předloží případně Evropskému parlamentu a Radě návrh směrnice za účelem prodloužení jeho platnosti.
2. Pokud úroveň nebo rozsah ochrany poskytované systémem pojištění vkladů hostitelského členského státu včetně procentního podílu překračuje úroveň nebo rozsah ochrany poskytované v členském státě, v němž je úvěrová instituce povolena, zajistí hostitelský členský stát, aby na jeho území existoval úředně uznaný systém pojištění vkladů, k němuž by se pobočka mohla dobrovolně připojit, aby doplnila pojištění, jež se na její vkladatele již vztahuje na základě jejího členství v systému pojištění vkladů v jejím domovském členském státě.
Systém, k němuž se pobočka připojí, se musí vztahovat na kategorii institucí, ke kterým pobočka patří nebo kterým nejblíže odpovídá, v hostitelském členském státě.
3. Členské státy zajistí, aby byly stanoveny objektivní a obecně platné podmínky pro členství poboček v systému pojištění vkladů hostitelského členského státu v souladu s odstavcem 2.
Přijetí do tohoto systému je podmíněno splněním přiměřených členských povinností, zejména platby všech příspěvků a ostatních poplatků.
Členské státy se při provádění tohoto odstavce řídí základními zásadami uvedenými v příloze II.
4. Pokud pobočka, která využila možnosti dobrovolného členství podle odstavce 2, neplní povinnosti vyplývající z členství v systému pojištění vkladů, je to sděleno příslušným orgánům, které jí vydaly povolení, a tyto orgány ve spolupráci se systémem pojištění vkladů přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily plnění uvedených povinností.
Pokud tato opatření nezajistí splnění uvedených povinností pobočkou, může systém pojištění vkladů po uplynutí přiměřené, nejméně dvanáctiměsíční výpovědní lhůty a se souhlasem příslušných orgánů, které jí vydaly povolení, pobočku vyloučit.
Vklady uložené přede dnem vyloučení jsou nadále kryty systémem pojištění vkladů, jehož dobrovolným členem pobočka byla, až do dne splatnosti.
Vkladatelé jsou informováni o zrušení doplňkového pojištění vkladů.
5. Komise podá zprávu o uplatňování odstavců 2, 3 a 4 nejpozději do 31. prosince 1999 a případně navrhne jejich změnu.
Článek 5
Vklady držené ke dni, kdy je odňato povolení vydané úvěrové instituci na základě článku 3 směrnice 77/780/EHS, jsou nadále chráněny systémem pojištění vkladů.
Článek 6
1. Členské státy ověří, zda pobočky zřízené úvěrovou institucí, která má sídlo mimo Společenství, mají pojistné krytí rovnocenné krytí, které stanoví tato směrnice.
Pokud tomu tak není, mohou členské státy stanovit, s výhradou čl. 9 odst. 1 směrnice 77/780/EHS, že pobočky zřízené úvěrovou institucí, která má sídlo mimo Společenství, se musí připojit k některému systému pojištění vkladů, který působí na jejich území.
2. Úvěrová instituce, která má sídlo mimo Společenství, poskytuje současným a případným budoucím vkladatelům u poboček jí zřízených veškeré relevantní informace o pojištění chránícím jejich vklady.
3. Informace uvedené v odstavci 2 musí být poskytovány v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je pobočka usazena, způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy v jasné a srozumitelné formě.
Článek 7
1. Systémy pojištění vkladů stanoví, že souhrn všech vkladů každého vkladatele musí být pojištěn do výše 20000 ECU pro případ, že se stane nedisponibilním.
Do 31. prosince 1999 smějí členské státy, ve kterých nejsou ke dni přijetí této směrnice vklady pojištěny do výše 20000 ECU, zachovat maximální částku stanovenou ve svých systémech pojištění vkladů, není-li nižší než 15000 ECU.
2. Členské státy mohu stanovit, že určití vkladatelé nebo vklady jsou z pojištění vyňati nebo že jim bude poskytnut nižší limit pojištění.
Tyto výjimky jsou uvedeny v příloze I.
3. Tento článek nevylučuje zachování nebo přijetí předpisů, které poskytují vyšší nebo úplnější ochranu vkladů.
Systémy pojištění vkladů mohou, zvláště ze sociálních důvodů, plně krýt některé druhy vkladů.
4. Členské státy mohou omezit pojištění stanovené v odstavci 1 nebo uvedené v odstavci 3 na určité procento z výše vkladů.
To však musí být nejméně 90 % všech vkladů, pokud částka, jež má být vyplacena z pojištění, nedosáhne částky uvedené v odstavci 1.
5. Komise přezkoumá částku uvedenou v odstavci 1 pravidelně nejméně jednou za pět let.
Pokud to uzná za vhodné, předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh směrnice, jež upraví částku uvedenou v odstavci 1 zejména se zřetelem k vývoji v bankovnictví a k hospodářské a měnové situaci ve Společenství. První přezkum neproběhne dříve než pět let po skončení lhůty uvedené v čl.
7 odst. 1 druhém pododstavci.
6. Členské státy zajistí, aby práva vkladatelů na náhradu mohla být předmětem žaloby vkladatele proti systému pojištění vkladů.
Článek 8
1. Limity uvedené v čl. 7 odst. 1, 3 a 4 se vztahují na souhrn vkladů u téže úvěrové instituce bez ohledu na počet těchto vkladů, jejich měnu a místo uložení ve Společenství.
2. Při výpočtu limitů stanovených v čl. 7 odst. 1, 3 a 4 se přihlédne k podílu každého vkladatele na společném účtu.
Není-li stanoveno jinak, jsou podíly jednotlivých vkladatelů na tomto účtu stejné.
Členské státy mohou stanovit, že vklady na účtu, k němuž mají právo dvě nebo více osob jako společníci společnosti, členové sdružení nebo jiného obdobného seskupení bez právní subjektivity, mohou být pro účely výpočtu limitů stanovených v čl. 7 odst. 1, 3 a 4 sečteny a lze s nimi nakládat, jako by byly uloženy jediným vkladatelem.
3. Pokud vkladatel nemůže nakládat s částkami uloženými na účtu bez omezení, vztahuje se pojištění na osobu, která s nimi může bez omezení nakládat, za předpokladu, že je nebo může být zjištěna ke dni, kdy příslušné orgány zjistí skutečnosti uvedené v čl. 1 odst. 3 bodu i) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 1 odst. 3 bodu ii). Může-li více osob nakládat s vklady bez omezení, přihlédne se k podílu každé z nich podle právních předpisů upravujících správu daných částek při výpočtu limitů stanovených v čl. 7 odst. 1, 3 a 4.
Toto ustanovení se nevztahuje na subjekty kolektivního investování.
Článek 9
1. Členské státy zajistí, aby úvěrové instituce poskytly současným i případným vkladatelům informace potřebné k určení systému pojištění vkladů, jehož jsou instituce a její pobočky členy uvnitř Společenství, nebo alternativního uspořádání stanoveného v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nebo v čl. 3 odst. 4. Vkladatelé musí být informováni o ustanoveních systému pojištění vkladů nebo případného alternativního uspořádání, včetně výše a rozsahu krytí poskytovaného systémem pojištění vkladů. Tyto informace musí být poskytnuty v jasné a srozumitelné formě.
Na žádost musí být také poskytnuty informace o podmínkách náhrady a o formalitách, jež musí být splněny pro obdržení náhrady.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, v němž je pobočka usazena.
3. Členské státy stanoví pravidla omezující použití informací uvedených v odstavci 1 k reklamním účelům, aby toto použití neohrozilo stabilitu bankovní soustavy nebo důvěru vkladatelů.
Členské státy mohou zejména omezit reklamu na odkaz na systém, kterého se úvěrová instituce účastní.
Článek 10
1. Systémy pojištění vkladů musí být schopny vyplatit řádně ověřené pohledávky vkladatelů týkající se nedisponibilních vkladů do tří měsíců ode dne, kdy příslušné orgány shledají skutečnosti popsané v čl. 1 odst. 3 bodu i) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 1 odst. 3 bodu ii).
2. Za zcela výjimečných okolností a ve zvláštních případech může systém pojištění vkladů požádat příslušné orgány o prodloužení této lhůty.
Prodloužení nesmí přesáhnout tři měsíce.
Na žádost systému pojištění vkladů mohou příslušné orgány poskytnout nejvýše dvě další prodloužení, z nichž žádné nesmí přesáhnout tři měsíce.
3. Uplynutí lhůt stanovených v odstavcích 1 a 2 se systém pojištění vkladů nesmí dovolávat, aby odepřel výhodu pojištění vkladateli, který nebyl schopen včas uplatnit nárok na výplatu náhrady z pojištění.
4. Doklady týkající se podmínek a formalit, které je třeba splnit, aby byl získán nárok na výplatu náhrady z pojištění podle odstavce 1, musí být podrobně vypracovány způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém se nachází pojištěný vklad.
5. Bez ohledu na lhůtu stanovenou v odstavcích 1 a 2 může systém pojištění vkladů odložit veškeré výplaty do vynesení rozsudku soudem v těch případech, kdy jsou vkladatel nebo jiná osoba, kteří mají právo na částky uložené na účtu nebo na nich mají zájem, obžalováni z trestného činu spojeného s praním peněz, jak je vymezuje článek 1 směrnice 91/308/EHS.
Článek 11
Aniž tím jsou dotčena jiná práva, která mohou mít podle vnitrostátních právních předpisů, mají systémy provádějící platby z pojištění právo vstoupit do práv vkladatelů v likvidačním řízení až do výše svých plateb.
Článek 12
Bez ohledu na článek 3 jsou instituce, jež obdržely povolení ve Španělsku nebo v Řecku a jsou uvedeny v příloze III, do 31. prosince 1999 osvobozeny od povinnosti členství v systému pojištění vkladů.
Tyto úvěrové instituce výslovně upozorní své současné a případné budoucí vkladatele, že nejsou členy žádného systému pojištění vkladů.
Pokud by v této době tato úvěrová instituce zamýšlela zřídit nebo by zřídila pobočku v jiném členském státě, může dotyčný členský stát vyžadovat, aby pobočka vstoupila do systému pojištění vkladů zřízeného na jeho území za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2, 3 a 4.
Článek 13
V seznamu povolených úvěrových institucí, který vypracovává podle čl. 3 odst. 7 směrnice 77/780/EHS, uvede Komise postavení každé úvěrové instituce s ohledem na tuto směrnici.
Článek 14
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/20/ES ze dne 30. května 1994 o mechanických spojovacích zařízeních motorových vozidel a přípojných vozidel a jejich připevnění na tato vozidla
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je důležité přijmout opatření k tomuto cíli;
vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla splňovat podle vnitrostátních právních předpisů, se mimo jiné vztahují na mechanická spojovací zařízení těchto vozidel;
vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možno použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4];
vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že za účelem zvýšení bezpečnosti silničního provozu a zlepšení zaměnitelnosti motorových a přípojných vozidel v mezinárodním provozu je důležité, aby všechny druhy vozidel, které tvoří jízdní soupravy s přívěsy nebo návěsy, měly normalizované a harmonizované systémy mechanických spojovacích zařízení;
vzhledem k tomu, že je žádoucí dodržovat technické požadavky předpisu č. 55 Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů obsahujícího jednotná ustanovení pro součásti mechanických spojovacích zařízení jízdních souprav vozidel; že předpis č. 55 je přílohou Dohody ze dne 20. března 1958 o přijetí jednotných podmínek pro schvalování typu a vzájemné uznávání schválení typu výstroje a dílů motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že pro jednotné rozměry mechanických spojovacích systémů v zájmu zajištění zaměnitelnosti jednotlivých vozidel tvořících jízdní soupravy s přívěsy nebo návěsy, jakož i volného pohybu zboží v členských státech, se braly v úvahu především mezinárodní normy (ISO), PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se: - "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS určené k provozu na pozemních komunikacích, úplné nebo neúplné, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů,
- "typem mechanického spojovacího zařízení" rozumí mechanické spojovací zařízení, pro které může být uděleno schválení typu konstrukční části podle článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout - udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho volitelných mechanických spojovacích zařízení,
- udělit EHS schválení typu konstrukční části nebo vnitrostátní schválení typu konstrukční části pro typ mechanického spojovacího zařízení nebo zakázat prodej nebo používání mechanického spojovacího zařízení, pokud toto zařízení splňuje požadavky příloh této směrnice.
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího přijetí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Použijí tyto předpisy po 18 měsících ode dne přijetí této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES
ze dne 30. května 1994
o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 první a druhou větu a články 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, služeb, osob a kapitálu; že musí být přijata nezbytná opatření pro jeho fungování;
vzhledem k tomu, že ve svém usnesení ze dne 16. září 1986 [4] vytyčila Rada jako cíl energetické politiky Společenství a členských států posílení integrace vnitřního trhu s energií osvobozeného od překážek obchodu, která by měla přispět ke zdokonalení zabezpečení zásobování, snížení nákladů a zvýšení hospodářské konkurenceschopnosti;
vzhledem k tomu, že Společenství je v zásobování uhlovodíky velmi závislé na jejich dovozu; že je tedy rozumné co nejvíce podporovat vyhledávání, průzkum a těžbu zdrojů nacházejících se ve Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy jsou svrchované a na svých územích vykonávají svrchovaná práva, pokud jde o zdroje uhlovodíků;
vzhledem k tomu, že Společenství je signatářem úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit nediskriminační přístup k činnostem souvisejícím s vyhledáváním, průzkumem a těžbou uhlovodíků a jejich výkonu za podmínek, které podporují větší konkurenceschopnost v této oblasti, a tím podporují i co nejúčinnější metody vyhledávání, průzkumu a těžby zdrojů v členských státech a posilují integraci vnitřního trhu s energií;
vzhledem k tomu, že k tomuto účelu je nezbytné stanovit obecná pravidla zajišťující, že řízení o udělení povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků byla přístupná všem subjektům s nezbytnou způsobilostí; že povolení musí být udělováno na základě objektivních a zveřejněných kritérií; že podmínky, za kterých jsou povolení udělována, musí být všem subjektům zúčastněným na řízení známy předem;
vzhledem k tomu, že členské státy si musí zachovat právo omezit přístup k těmto činnostem a jejich výkon z důvodů veřejného zájmu a vyžadovat finanční příspěvek nebo příspěvek ve formě uhlovodíků, přičemž podrobná úprava uvedeného příspěvku musí být stanovena tak, aby nezasahovala do řízení subjektů; že toto právo musí být vykonáváno nediskriminačním způsobem; že s výjimkou povinností spojených s uplatněním tohoto práva musí být vyloučeny případy, kdy jsou subjektům ukládány podmínky a povinnosti, které nejsou odůvodněny potřebou vykonávat tyto činnosti řádně; že činnost subjektů musí být kontrolována pouze v míře nezbytné k zajištění dodržování těchto povinností a podmínek;
vzhledem k tomu, že rozloha oblasti, pro kterou se uděluje povolení, a doba platnosti povolení musí být omezeny do té míry, aby se zabránilo tomu, že si jeden subjekt vyhradí výlučné právo na oblast, v níž by vyhledávání, průzkum a těžbu účinněji zajistilo několik subjektů;
vzhledem k tomu, že subjekty členských států by měly mít ve třetích zemích právo na stejné zacházení, jaké je na základě této směrnice poskytováno subjektům ze třetích zemí ve Společenství; že je tedy nutné stanovit pro tento účel určitý postup;
vzhledem k tomu, že tato směrnice by se měla vztahovat na povolení vydaná po dni, ke kterému jsou členské státy povinny uvést v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 90/531/EHS ze dne 17. září 1990 o postupech při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [5] a směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [6] se vztahují na subjekty v odvětví energetiky, pokud jde o zadávání zakázek na dodávky, služby a stavební práce; že použití alternativní úpravy podle článku 3 směrnice 90/531/EHS je podmíněno zejména tím, že v členském státě, který vyžaduje používání této úpravy, jsou povolení udělována nediskriminačním a průhledným způsobem; že členský stát tuto podmínku splní v okamžiku, jakmile začne splňovat požadavky této směrnice, a po tu dobu, po kterou je bude splňovat; že je v důsledku toho nezbytné změnit směrnici 90/531/EHS;
vzhledem k tomu, že článek 36 směrnice 90/531/EHS stanoví, aby do čtyř let byla s přihlédnutím k pokroku dosaženému zejména v otevírání vnitřního trhu a úrovni konkurenceschopnosti přezkoumána oblast působnosti uvedené směrnice; že toto přezkoumání zahrnuje i činnosti vyhledávání a těžby uhlovodíků;
vzhledem k tomu, že se Dánsko nachází ve zvláštní situaci způsobené skutečností, že se zavázalo zahájit jednání o případném pokračování činností po uplynutí doby platnosti koncese vydané dne 8. července 1962, což nastane dne 8. července 2012, pro určité oblasti, a že by tedy měla být Dánsku pro tyto oblasti udělena výjimka,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "příslušnými orgány" orgány veřejné moci definované v čl. 1 bodu 1 směrnice 90/531/EHS, které jsou oprávněny udělovat povolení nebo kontrolovat jeho užívání;
2. "subjektem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba nebo sdružení těchto osob, která požádala o povolení, může o něj požádat nebo je držitelem povolení;
3. "povolením" jakékoli právní, správní nebo smluvní ustanovení nebo úkon učiněný na jejich základě, kterými příslušné orgány členského státu přiznávají určitému subjektu výlučné právo, aby svým jménem a na vlastní nebezpečí vykonával v určité zeměpisné oblasti vyhledávání, průzkum nebo těžbu uhlovodíků.
Povolení může být uděleno pro každou činnost samostatně nebo pro více činností společně;
4. "veřejnoprávním subjektem" veřejný podnik ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice 90/531/EHS.
Článek 2
1. Členské státy si zachovávají právo vymezit na svém území oblasti, ve kterých budou moci být vykonávány činnosti vyhledávání, průzkumu a těžby uhlovodíků.
2. Uvolní-li se některá oblast pro činnosti uvedené v odstavci 1, zajistí členský stát, aby mezi subjekty nedocházelo k diskriminaci, pokud jde o přístup k těmto činnostem a jejich výkon.
Členské státy však mohou z důvodů národní bezpečnosti zakázat subjektu, který je fakticky kontrolován třetími zeměmi nebo jejich státními příslušníky, přístup k těmto činnostem a jejich výkon.
Článek 3
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby povolení byla udělována v řízení, v němž mohou všechny zúčastněné subjekty podat žádost v souladu buď s odstavcem 2, nebo s odstavcem 3.
2. Řízení se zahajuje:
a) buď z podnětu příslušných orgánů prostřednictvím výzvy k podávání žádostí, jež je zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství alespoň 90 dnů před uplynutím lhůty pro podávání žádostí;
2 odst. 1 prostřednictvím výzvy k podávání žádostí a v důsledku podání žádosti některým subjektem, jež je zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Ostatním zúčastněným subjektům se stanoví lhůta činící alespoň 90 dnů po dni zveřejnění výzvy k podávání žádostí.
Ve výzvě se uvede druh povolení, zeměpisná oblast nebo oblasti, které jsou nebo mohou být zcela nebo zčásti předmětem žádosti, a předpokládané datum nebo lhůta pro udělení povolení.
Mají-li při podávání žádostí přednost subjekty, které jsou buď fyzickými, nebo právnickými osobami, musí být tato skutečnost ve výzvě uvedena.
3. Členské státy mohou udělit povolení bez zahájení řízení podle odstavce 2, jestliže oblast, pro kterou se žádá o povolení,
a) je stále využitelná nebo
b) byla předmětem předchozího řízení podle odstavce 2, které však neskončilo udělením povolení, nebo
c) byla opuštěna určitým subjektem a nevztahuje se na ni automaticky písmeno a).
Členský stát, který hodlá uplatňovat tento odstavec, zajistí do tří měsíců po přijetí této směrnice nebo okamžitě v případě členského státu, který dosud nezahájil takové řízení, aby bylo v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněno oznámení, v němž jsou vymezeny oblasti na jeho území, které jsou podle tohoto odstavce využitelné, a je uvedeno, kde lze získat podrobné informace o těchto oblastech.
Každá významná změna těchto informací je předmětem dodatečného oznámení.
Žádná žádost o povolení podle tohoto odstavce však nesmí být posuzována před zveřejněním příslušného oznámení podle tohoto ustanovení.
4. Členský stát může rozhodnout, že nebude uplatňovat odstavec 1 v rozsahu, v jakém uvažované geologické a báňskotechnické ohledy odůvodňují, aby povolení pro určitou oblast bylo uděleno držiteli povolení pro sousední oblast.
Dotyčný členský stát zajistí, aby držitelé povolení pro jinou sousední oblast měli v tomto případě možnost podat žádosti a aby jim k tomu byla poskytnuta dostatečná lhůta.
5. Za udělení povolení ve smyslu odstavce 1 se nepovažuje:
a) udělení povolení pouze z důvodu změny jména nebo vlastnictví subjektu, který je již držitelem povolení, nebo z důvodu změny složení tohoto subjektu nebo převodu povolení;
b) udělení povolení subjektu, který je již držitelem jiného druhu povolení, jestliže stávající povolení zahrnuje právo na udělení tohoto povolení;
c) rozhodnutí příslušných orgánů přijatá v rámci povolení (bez ohledu na to, zda bylo uděleno do dne stanoveného v článku 14) o zahájení, přerušení, prodloužení nebo ukončení výkonu činností nebo o prodloužení povolení samotného.
6. Bez ohledu na zahájení řízení podle odstavce 2 si členské státy zachovávají právo odmítnout udělovat povolení, přičemž musí být zajištěno, že uplatnění tohoto práva nepovede k diskriminaci subjektů.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná ustanovení k zajištění toho, aby
a) v případě, že vymezení zeměpisných oblastí není výsledkem předchozího geometrického členění území, byla rozloha každé oblasti stanovena tak, aby nepřesáhla oblast odůvodněnou co nejúčinnějším výkonem činností z technického a hospodářského hlediska. Jsou-li povolení udělována v řízení stanoveném v čl.
3 odst. 2, jsou pro tento účel vypracována objektivní kritéria a sdělena subjektům před podáním žádostí;
b) doba platnosti povolení nepřekročila lhůtu nezbytnou k výkonu činností, pro které je povolení udělováno.
Příslušné orgány však mohou prodloužit dobu platnosti, jestliže stanovená lhůta není dostatečná k ukončení dotyčné činnosti a činnost byla vykonávána v souladu s povolením;
c) subjekty disponovaly výlučným právem pro zeměpisnou oblast, pro niž bylo uděleno povolení, jen po tak dlouhou dobu, která je nezbytná k řádnému výkonu povolených činností.
Článek 5
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby
1. povolení byla v každém případě udělována na základě kritérií týkajících se:
a) technické a finanční výkonnosti subjektů a
b) způsobu, který subjekty navrhují pro vyhledávání, průzkum nebo těžbu v dotyčné zeměpisné oblasti,
a popřípadě
c) je-li povolení nabídnuto k prodeji, ceny, kterou je subjekt ochoten zaplatit za získání povolení;
d) jsou-li po posouzení podle kritérií uvedených v písmenech a), b) a popřípadě v písmenu c) dvě nebo více žádostí hodnoceny shodně, provede se konečný výběr z předložených žádostí na základě jiných významných objektivních a nediskriminačních kritérií.
Příslušné orgány mohou při posuzování žádostí brát v úvahu rovněž nedostatek výkonnosti a odpovědnosti, který žadatelé prokázali v rámci činností vykonávaných na základě předchozích povolení.
Určují-li příslušné orgány složení subjektu, kterému mohou udělit povolení, jsou tyto podmínky stanoveny na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
Určují-li příslušné orgány povahu provozovatele subjektu, kterému mohou udělit povolení, jsou tyto podmínky stanoveny na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
Tato kritéria jsou vypracována a zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství před počátkem lhůty pro podávání žádostí.
Členské státy, které již zveřejnily tato kritéria ve svých úředních věstnících, mohou zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství omezit na odkaz na zveřejnění v jejich úředních věstnících.
V každém případě však musí být každá změna kritérií zveřejněna v úplném znění v Úředním věstníku Evropských společenství;
2. byly stanoveny podmínky a požadavky pro výkon činnosti nebo její ukončení, které se vztahují na každý druh povolení na základě právních a správních předpisů platných v době předkládání žádostí bez ohledu na to, zda jsou obsaženy v povolení nebo zda jejich předchozí přijetí je podmínkou jeho udělení, a byly kdykoli přístupné zúčastněným subjektům. V případě podle čl.
3 odst. 2 písm. a) mohou být přístupné až ode dne, ke kterému mohou být podávány žádosti o povolení;
3. každá změna podmínek a požadavků v průběhu řízení byla oznámena všem zúčastněným subjektům;
4. se kritéria, podmínky a požadavky uvedené v tomto článku používaly nediskriminačním způsobem;
5. subjekt, jehož žádost o povolení byla zamítnuta, byl na požádání informován o důvodech takového rozhodnutí.
Článek 6
1. Členské státy zajistí, aby podmínky a požadavky uvedené v čl. 5 bodu 2 a různé povinnosti spojené s užíváním zvláštního povolení byly odůvodněny výlučně nutností zajistit řádný výkon činností v oblasti, pro kterou se žádá o povolení, a to použitím odstavce 2 nebo finančním příspěvkem nebo příspěvkem ve formě uhlovodíků.
2. Členské státy mohou uložit podmínky a požadavky pro výkon činností uvedených v čl. 2 odst. 1 v rozsahu odůvodněném národní bezpečností, veřejným pořádkem, veřejným zdravím, bezpečností dopravy, ochranou životního prostředí, ochranou biologických zdrojů a národního kulturního bohatství, které má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, bezpečností zařízení a pracovníků, racionálním využíváním zdrojů uhlovodíků (např. míra spotřeby uhlovodíků nebo optimalizace jejich obnovení) nebo nutností zajistit daňové příjmy.
3. Pravidla pro úhradu příspěvků uvedených v odstavci 1, včetně požadavků na účast státu, stanoví členské státy tak, aby zajišťovala zachování nezávislosti řízení subjektů.
Závisí-li však udělení povolení na účasti státu na činnostech a byla-li řízením této účasti pověřena právnická osoba nebo řídí-li tuto účast stát samotný, nesmí být této právnické osobě ani státu bráněno ve výkonu práv a povinností spojených s touto účastí odpovídajících jejich významu za předpokladu, že právnická osoba nebo stát neobdrží informace ani nevykonávají hlasovací právo v rozhodnutích týkajících se zdrojů zásobování subjektů a že stát ani právnická osoba společně s jedním nebo více veřejnoprávními subjekty nevykonávají většinové hlasovací právo v jiných rozhodnutích a že hlasovací právo právnické osoby nebo státu je založeno výlučně na průhledných, objektivních a nediskriminačních zásadách a nebrání tomu, aby rozhodnutí subjektu v oblasti řízení byla založena na obvyklých obchodních zásadách.
Předchozí pododstavec však nebrání právnické osobě nebo státu, aby podaly námitku proti rozhodnutí držitelů povolení, jestliže nedodržují podmínky a požadavky stanovené v povolení týkající se restriktivní politiky a ochrany finančních zájmů státu.
Právo podat námitku proti rozhodnutí se uplatňuje nediskriminačním způsobem, zejména pokud jde o rozhodnutí ve věci investic a zdrojů zásobování subjektů.
Je-li účast státu na činnostech řízena právnickou osobou, která je držitelem povolení, zavede členský stát opatření vyžadující, aby právnická osoba vedla oddělené účetnictví jednak pro svou obchodní činnost a jednak pro řízení účasti státu, zaručující, že nebude docházet k toku informací z části právnické osoby, která je pověřena řízením účasti státu, do části právnické osoby, která je sama držitelem povolení.
Zaměstná-li však část právnické osoby, která je pověřena řízením účasti státu, jako poradce část právnické osoby, která je držitelem povolení, může jí poskytovat informace nezbytné pro výkon poradenské činnosti.
Držitelé všech povolení, kterých se tyto informace týkají, musí být předem informováni o tom, jaké informace mají být tímto způsobem poskytovány a musí jim být poskytnuta dostatečná lhůta k podání námitek.
4. Členské státy zajistí, aby se kontrola subjektů, pokud jde o povolení, omezila na míru, která je nezbytná k zajištění dodržování podmínek, požadavků a povinností uvedených v odstavci 1.
Přijmou zejména opatření nezbytná k zajištění toho, aby právními nebo správními předpisy nebo dohodami či ujednáními nebylo po subjektech vyžadováno poskytování informací o budoucích nebo stávajících zdrojích zásobování, s výjimkou poskytování těchto informací na žádost příslušných orgánů a výlučně s ohledem na cíle uvedené v článku 36 Smlouvy.
Článek 7
Aniž jsou dotčena ustanovení o individuálních povoleních nebo ustanovení v nich obsažená a čl. 3 odst. 5 písm. b), zruší členské státy do 1. ledna 1997 ustanovení právních a správních předpisů, podle kterých se jednomu subjektu vyhrazuje právo získat povolení pro určitou zeměpisnou oblast na území daného členského státu.
Článek 8
1. Členské státy informují Komisi o všech právních i faktických potížích obecné povahy, se kterými se subjekty setkaly při přístupu k činnostem vyhledávání, průzkumu a těžby uhlovodíků nebo jejich výkonu ve třetích zemích a o kterých se dozvěděly.
Členské státy a Komise zajistí, že je zaručena ochrana obchodního tajemství.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 1994 a poté pravidelně zprávu o situaci subjektů ve třetích zemích a o stavu případných jednání vedených podle odstavce 3 s těmito zeměmi nebo v rámci mezinárodních organizací.
3. Zjistí-li Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 2 nebo na základě jiných informací, že určitá třetí země nezaručuje subjektům Společenství při přístupu k činnostem uvedeným v odstavci 1 nebo jejich výkonu stejné zacházení, jaké Společenství zaručuje subjektům této třetí země, může Radě předložit návrhy za účelem obdržení odpovídajícího pověření pro jednání zaměřená na dosažení srovnatelných soutěžních podmínek pro subjekty Společenství.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
4. Za okolností uvedených v odstavci 3 může Komise kdykoli navrhnout Radě, aby zmocnila jeden nebo více členských států k odmítnutí udělení povolení subjektu, který je fakticky kontrolován dotyčnou třetí zemí nebo jejími státními příslušníky.
Komise může tento návrh předložit z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu.
Rada rozhodne co nejdříve kvalifikovanou většinou.
5. Opatřeními přijatými podle tohoto článku nejsou dotčeny závazky Společenství vyplývající z mezinárodních dohod upravujících přístup k činnostem vyhledávání, průzkumu a těžby uhlovodíků a jejich výkon.
Článek 9
Každý členský stát zveřejní a sdělí Komisi výroční zprávu obsahující informace o volně přístupných zeměpisných oblastech pro vyhledávání, průzkum a těžbu, o udělených povoleních, o držitelích těchto povolení a jejich složení a o odhadovaných zásobách nacházejících se na jejich uzemí.
Toto ustanovení nestanoví členským státům povinnost zveřejňovat informace, které mají povahu obchodního tajemství.
Článek 10
Členské státy oznámí Komisi seznam příslušných orgánů do 1. května 1995.
Členské státy neprodleně sdělí Komisi všechny následné změny.
Komise zveřejní seznam příslušných orgánů a jeho změny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice se vztahuje na povolení udělená po dni uvedeném v článku 14.
Článek 12
V článku 3 směrnice 90/531/EHS se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Pokud jde o využívání zeměpisných oblastí za účelem vyhledávání nebo těžby ropy nebo zemního plynu, použijí se odstavce 1 až 4 tímto způsobem ode dne, ke kterému dotyčný členský stát dosáhne souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení vyhledávání, průzkumu a těžby uhlovodíků [7]:
a) podmínky stanovené v odstavci 1 jsou od tohoto dne považovány za splněné, aniž je dotčen odstavec 3;
b) s účinkem od tohoto dne je členský stát uvedený v odstavci 4 povinen sdělovat pouze předpisy týkající se dodržování podmínek uvedených v odstavcích 2 a 3."
Článek 13
Články 3 a 5 se nevztahují na nová povolení udělená Dánskem do 31. prosince 2012 pro oblasti, na které se vztahuje povolení udělené dne 8. července 1962, jehož platnost uplyne dne 8. července 2012.
Nová povolení budou vydána na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
V důsledku toho nepředstavuje tento článek pro členské státy příklad k následování.
Článek 14
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 94/24/ES
ze dne 8. června 1994,
kterou se mění příloha II směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy,
vzhledem k tomu, že je nutné změnit přílohu II směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [3], aby se přihlédlo k nejnovějším poznatkům o stavu populací ptáků;
vzhledem k tomu, že mnohé členské státy požádaly Komisi o změnu přílohy II části 2, aby zahrnovala určité druhy, jejichž lov dosud nebyl povolen;
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 4 výše uvedené směrnice se členské státy ujistí o tom, že při lovu jsou dodržovány zásady rozumného využívání a ekologicky vyvážené regulace stavu příslušných druhů ptáků;
vzhledem k tomu, že na základě zeměpisného rozšíření a velikosti populace mohou být v některých zemích určité druhy ptáků předmětem využití k lovu nebo lokální regulace, takže určitým žádostem na rozšíření přílohy II části 2 je možné vyhovět;
vzhledem k tomu, že pro Itálii mají být z přílohy II části 2 vyškrtnuty druhy Limosa limosa, Limosa lapponica a Numenius arquata za účelem ochrany celosvětově ohroženého druhu Numerius tenuirostis, s nímž výše uvedené druhy vykazují ohledně svých vlastností a celkového vzhledu takovou podobnost, že existuje mimořádně velké nebezpečí jejich záměny;
vzhledem k tomu, že povolení lovu druhů uvedených v příloze II části 2 záleží pouze na uvážení členských států; že členské státy tím nejsou povinny přijmout příslušná opatření a že tato mohou přijmout i po datu, které je stanoveno jako začátek uplatňování této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II část 2 směrnice 79/409/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1995.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES
ze dne 16. června 1994
o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že existují rozdíly v obsahu a oblasti působnosti platných právních a správních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních charakteristik rekreačních plavidel; že takové rozdíly mohou vytvářet překážky obchodu a rozdílné podmínky pro soutěž uvnitř vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že harmonizace vnitrostátních právních předpisů představuje jediný prostředek pro odstranění těchto překážek volného obchodu; že tento cíl nemůže být uspokojivě dosažen jednotlivými členskými státy; že tato směrnice stanoví pouze nezbytné požadavky pro volný obchod s rekreačními plavidly;
vzhledem k tomu, že tato směrnice se vztahuje pouze na rekreační plavidla s minimální délkou trupu 2,5 m a maximální délkou trupu 24 m podle norem ISO;
vzhledem k tomu, že odstranění technických překážek v oblasti rekreačních plavidel a vybraných částí v rozsahu, kterého nelze dosáhnout vzájemným uznáváním shody mezi všemi členskými státy, mají se členské státy řídit podle nového přístupu stanoveného usnesením Rady ze dne 7. května 1985 [4], které požaduje definování základních požadavků na bezpečnost a další hlediska, která jsou důležitá pro obecný pocit jistoty; že čl.
100a odst. 3 stanoví, že v návrzích týkajících se zdraví, bezpečnosti, ochrany životního prostředí a ochrany uživatele chce Komise vzít jako základ vysokou úroveň ochrany; že základní požadavky tvoří kritéria, s kterými musí být rekreační plavidla, částečně dokončená plavidla a vybrané části, pokud jsou samostatné a pokud jsou na plavidle instalované, ve shodě;
vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze základní požadavky; že pro usnadnění prokazování shody se základními požadavky jsou nutné harmonizované evropské normy pro rekreační plavidla a vybrané části podle přílohy II; že tyto normy harmonizované na evropské úrovni, jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídicími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatou jedním nebo oběma uvedenými subjekty na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [5], a v souladu s výše uvedenými obecnými řídicími zásadami;
vzhledem k tomu, že se zřetelem k povaze nebezpečí při provozování rekreačních plavidel a vybraných částí je nutno stanovit postupy posuzování shody se základními požadavky této směrnice; že tyto postupy musí být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, kterou mohou vykazovat rekreační plavidla a vybrané části; že z těchto důvodů musí pro každou kategorii shody existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi různými postupy, které jsou rovnocenné; že přijaté postupy odpovídají rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [6];
vzhledem k tomu, že Rada stanovila, aby označením shody CE opatřoval výrobek buď výrobce, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství; že toto označení znamená, že rekreační plavidlo a vybrané části splňují všechny základní požadavky a postupy hodnocení stanovené právními předpisy Společenství vztahujícími se na tento výrobek;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby členské státy v souladu s čl. 100a odst. 5 Smlouvy mohly přijímat přechodná opatření k omezení nebo zákazu uvádění na trh rekreačních plavidel nebo výrobků tvořících vybrané části v případě, kdy představují zvláštní riziko pro bezpečnost osob, případně domácích zvířat a majetku, za předpokladu, že tato opatření podléhají kontrolnímu postupu Společenství;
vzhledem k tomu, že ti, kterým je určeno každé rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, musí být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout ustanovení pro přechodná ujednání s cílem umožnit, aby rekreační plavidla a jejich části, které byly vyrobeny ve shodě s vnitrostátními právními předpisy platnými k datu přijetí této směrnice mohly být uváděny na trh a do provozu;
vzhledem k tomu, že tato směrnice neobsahuje žádná ustanovení nařizující omezení používání rekreačních plavidel po jejich uvedení do provozu;
vzhledem k tomu, že konstrukce rekreačních plavidel může mít dopad na životní prostředí tím, že z rekreačního plavidla mohou být vypouštěny znečišťující látky; že je proto nutné zahrnout do této směrnice ustanovení o ochraně životního prostředí tak, aby se tato ustanovení vztahovala na konstrukci rekreačního plavidla z hlediska jeho přímých dopadů na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice nesmějí v souladu se Smlouvou zasahovat do oprávnění členských států stanovovat takové požadavky na ochranu životního prostředí, strukturu vodních cest a zajištění vodních cest, které považují za potřebné pro plavbu v některých vodách, za předpokladu, že rekreační plavidlo nebude upraveno způsobem nespecifikovaným v této směrnici,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na pro rekreační plavidla, částečně dokončená plavidla a vybrané části podle přílohy II, samostatné nebo nainstalované.
2. "Rekreačním plavidlem" se rozumí každé plavidlo jakéhokoliv typu určené pro sportovní účely a volný čas s délkou trupu od 2,5 m do 24 m, měřeno podle příslušných harmonizovaných norem, bez ohledu na druh pohonu. Skutečnost, že totéž plavidlo lze použít k pronájmu i k výcviku rekreační plavby, není důvodem k tomu, aby se na takové plavidlo nevztahovala tato směrnice, pokud je takové plavidlo uvedeno na trh pro rekreační účely.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) plavidla určená výhradně pro závodění, včetně závodních veslic a tréninkových veslic, a jako taková výrobcem označená,
b) kanoe a kajaky, gondoly a šlapadla;
c) surfy s plachtou;
d) surfy s pohonem, vodní skútry a obdobná plavidla s motorovým pohonem;
e) původní historická plavidla konstruovaná před rokem 1950, vyrobená převážně z originálních materiálů a jako taková výrobcem označená a jejich repliky;
f) zkušební plavidla, za předpokladu, že následně nebudou uvedena na trh Společenství;
g) plavidla vyrobená pro vlastní potřebu, za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let uvedena na trh Společenství;
h) plavidla s vlastní posádkou zvláště určená pro komerční dopravu cestujících, aniž je dotčen odstavec 2, zejména plavidla uvedená ve směrnici 82/714/EHS ze dne 4. října 1982 stanovující technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby [7], bez ohledu na počet cestujících;
i) ponorná plavidla;
j) vznášedlové lodě;
k) lodě s nosnými křídly.
Článek 2
Uvádění na trh a do provozu
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby výrobky uvedené v čl. 1 odst. 1 mohly být uváděny na trh a do provozu pouze pro použití odpovídající jejich určenému účelu a neohrozí-li bezpečnost a zdraví osob, majetek a životní prostředí, pokud jsou správně vyrobeny a udržovány.
2. Ustanovení této směrnice nesmí bránit členským státům, v souladu se Smlouvou, v přijímání předpisů pro plavbu v určených vodách za účelem ochrany životního prostředí, struktury vodních cest a pro zajištění bezpečnosti vodních cest, za předpokladu, že tyto předpisy nevyžadují úpravu plavidla, která není v souladu s touto směrnicí.
Článek 3
Základní požadavky
Výrobky uvedené v čl. 1 odst. 1 musí vyhovovat základním požadavkům na bezpečnost, zdraví, ochranu životního prostředí a požadavky na ochranu uživatele podle přílohy I.
Článek 4
Volný pohyb výrobků podle čl. 1 odst. 1
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh a do provozu výrobků podle čl. 1 odst. 1, které mají označení CE podle přílohy IV potvrzující jejich shodu se všemi ustanoveními této směrnice včetně shody postupů podle kapitoly II.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění částečně dokončených plavidel na trh, o kterých prohlašuje výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvedení na trh ve shodě s přílohou IIIA, že jsou určeny k dokončení jinými výrobci.
3. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh a do provozu vybraných částí podle přílohy II majících označení CE podle přílohy IV, které potvrzuje jejich shodu se základními požadavky, jestliže jsou tyto části určeny k montáži do rekreačních plavidel ve shodě s prohlášením výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství podle přílohy IIIB, nebo v případě dovozů ze třetích zemí jakékoliv osoby, která uvedla tyto části na trh Společenství.
4. Členské státy nesmějí bránit na veletrzích, výstavách, při předvádění apod. bránit předvádění výrobků podle čl. 1 odst. 1, i když nesplňují požadavky této směrnice, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tyto výrobky nesmějí být uvedeny na trh nebo do provozu, dokud nebudou ve shodě s touto směrnicí.
1 odst. 1 vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že dané výrobky rovněž splňují ustanovení těchto jiných směrnic.
Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou k těmto výrobkům přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Členské státy předpokládají, že výrobky podle čl. 1 odst. 1, které jsou ve shodě s odpovídajícími vnitrostátními normami přejímajícími harmonizované normy, odkazy na tyto normy byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství, splňují základní požadavky podle článku 3; členské státy zveřejní referenční čísla těchto vnitrostátních norem.
Článek 6
1. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle článku 5 nesplňují zcela základní požadavky uvedené v článku 3, Komise nebo dotyčný členský stát předloží celou záležitost s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS.
Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle článku 5.
2. Komise může přijmout jakékoliv vhodné opatření k zajištění praktického použití této směrnice jednotným způsobem v souladu s postupem uvedeným v odstavci 3.
3. Komisi je nápomocen stálý výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Stálý výbor vypracuje svůj jednací řád.
Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku stálého výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
4. Stálý výbor může dále projednat jakoukoli jinou záležitost týkající se provádění a používání této směrnice, kterou přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu.
Článek 7
Ochranná doložka
1. Pokud členský stát zjistí, že rekreační plavidlo nebo vybrané části podle přílohy II, které mají označení CE podle přílohy IV, mohou ohrozit bezpečnost a zdraví osob, majetku nebo životní prostředí, i když jsou správně vyrobené, uvedené do provozu a používané v souladu s určeným účelem, přijme všechna vhodná dočasná opatření k jejich stažení z trhu, k zákazu nebo k omezení jejich uvádění na trh nebo do provozu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o těchto opatřeních s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:
a) zanedbáním plnění základních požadavků podle článku 3;
b) nesprávným uplatněním norem podle článku 5, pokud použití těchto norem mělo být uplatněno;
c) nedostatky v samotných normách podle článku 5.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že
- opatření jsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, i ostatní členské státy. Vychází-li rozhodnutí podle odstavce 1 z nedostatků v normách, předloží Komise po projednání s dotčenými stranami záležitost do dvou měsíců výboru uvedenému v čl. 6 odst. 1, jestliže členský stát, který učinil rozhodnutí, na něm trvá, a dále Komise zahájí postup podle čl. 6 odst. 1,
- opatření nejsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
3. Pokud vybraná část podle přílohy II nebo plavidlo nejsou ve shodě a mají označení CE, musí být členským státem, který má subjekt odpovědný za připojení označení, přijata příslušná opatření; tento členský stát o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
KAPITOLA II
Posuzování shody
Článek 8
Před zahájením výroby nebo před uvedením výrobků podle čl. 1 odst. 1 na trh výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije níže uvedené postupy pro konstrukční kategorie plavidel A, B, C a D podle oddílu 1 přílohy I.
1. Pro kategorie A a B:
- pro plavidla s délkou trupu pod 12 m: vnitřní kontrola výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI,
- pro plavidla s délkou trupu od 12 m do 24 m: ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné modulem C (shoda s typem) podle přílohy VIII nebo kterýkoliv z následujících modulů: B + D nebo B + F nebo G nebo H.
2. Pro kategorii C:
a) pro plavidla s délkou trupu od 2,5 m do 12 m:
- pokud jsou harmonizované normy ve shodě s body 3.2 a 3.3 přílohy I: vnitřní kontrola výroby (modul A) podle přílohy V,
- pokud nejsou harmonizované normy ve shodě s body 3.2 a 3.3 přílohy I: vnitřní kontrola výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI,
b) pro plavidla s délkou trupu od 12 m do 24 m: ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné modulem C (shoda s typem) podle přílohy VIII nebo kterýkoliv z následujících modulů: B + D nebo B + F nebo G nebo H.
3. Pro kategorii D:
Pro plavidla s délkou trupu od 2,5 m do 24 m: vnitřní kontrola výroby (modul A) podle přílohy V.
4. Pro vybrané části podle přílohy II: kterýkoliv z následujících modulů: B + C nebo B + D nebo B + F nebo G nebo H.
Článek 9
Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jmenovaly pro úkoly provádění postupů posuzování shody podle článku 8, s uvedením zvláštních úkolů, pro jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich přidělenými identifikačními čísly a úkoly pro které byly oznámeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které jsou oznámeny, uplatňovat kritéria stanovená v příloze XIV.
Subjekty, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, jsou považovány za subjekty, které tato kritéria splňují.
3. Členský stát odvolá schválení, které udělil oznámenému subjektu, jestliže zjistí, že subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze XIV.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III
Označení CE
Článek 10
1. Rekreační plavidla a vybrané části podle přílohy II, splňující základní požadavky podle článku 3 musí být při uvedení na trh opatřeny označením shody CE.
2. Označení shody CE znázorněné v příloze IV musí být na rekreačním plavidle připojeno viditelně, čitelně a nesmazatelně podle bodu 2.2 přílohy I a na vybraných částech podle přílohy II a/nebo k jejich obalům.
Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu odpovědného za provádění postupů stanovených v přílohách VI, IX, X, XI a XII.
3. Je zakázáno připojovat na plavidla jakékoliv značky nebo nápisy, u nichž je možné, že by mohly uvést třetí stranu v omyl svým významem nebo tvarem podobným označení CE.
Na rekreační plavidlo a na vybrané části podle přílohy II a/nebo k jejich obalům lze připojit jakékoliv jiné označení, pokud se tím nesníží viditelnost a čitelnost označení CE.
4. Aniž je dotčen článek 7:
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství ukončí porušování předpisů za podmínek stanovených členským státem,
b) pokud neshoda pokračuje, musí členský stát provést veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění dotyčného výrobku na trh nebo aby zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy podle článku 7.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 11
Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které omezuje uvádění na trh a do provozu výrobků podle čl. 1 odst.
1, musí být přesně odůvodněno. Toto rozhodnutí musí být oznámeno při nejbližší příležitosti straně, které se týká, společně s informacemi o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 12
Komise přijme nezbytná opatření k tomu, aby informace o všech příslušných rozhodnutích vztahujících se k plnění této směrnice, byly dostupné.
Článek 13
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 16. prosince 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 16. června 1996.
Stálý výbor se podle čl. 6 odst.
3 může ujmout svých úkolů od data nabytí účinnosti této směrnice. Členské státy mohou ke stejnému datu přijmout opatření podle článku 9.
Pokud členské státy přijmou předpisy podle prvního pododstavce, musí v nich být uveden odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy povolí uvádění výrobků na trh a do provozu podle čl. 1 odst. 1, které jsou ve shodě s předpisy platnými na jejich území k datu přijetí této směrnice, po dobu čtyř let od tohoto data.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/27/ES
ze dne 30. června 1994,
kterou se podvanácté [1] mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy vytváří prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že činnost na vnitřním trhu by měla postupně zlepšit kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitele; že opatření této směrnice jsou v souladu s usnesením Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro obnovení politiky ochrany spotřebitele;
vzhledem k tomu, že přítomnost niklu v některých předmětech, které přichází do přímého a dlouhotrvajícího styku s pokožkou, může způsobit přecitlivělost lidí na nikl a vést k alergickým reakcím; že by z těchto důvodů mělo být používání niklu v takových předmětech omezeno;
vzhledem k tomu, že jeden členský stát již zavedl na svém území soubor kontrolních opatření zabraňujících vzniku přecitlivělosti a alergie na nikl a druhý členský stát plánuje zavést na svém území odlišný soubor kontrolních opatření; že tím vzniká nebezpečí vytvoření překážek obchodu;
vzhledem k tomu, že by zkušební metody, které budou použity k prokázání souladu s touto směrnicí, měly být vymezeny a zveřejněny před jejím provedením; že by tyto zkušební metody měly být součástí evropských norem;
vzhledem k tomu, že omezení již přijatá nebo plánovaná některými členskými státy na používání niklu mají přímý dopad na dotvoření a fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné uvést v soulad právní předpisy členských států v této oblasti a změnit odpovídajícím způsobem přílohu I směrnice 76/769/EHS [5],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se doplňuje textem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do šesti měsíců poté, kdy Komise zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství normy pro všechny zkušební metody použité k prokázání souladu výrobků s touto směrnicí a přijaté Evropským výborem pro normalizaci (CEN), nebo šest měsíců po přijetí této směrnice, pokud je toto datum pozdější než předchozí, a to tak že:
- šest měsíců po uplynutí jedné nebo druhé z těchto lhůt žádný výrobce nebo dovozce nesmí uvádět na trh výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí,
- osmnáct měsíců po uplynutí jedné nebo druhé z těchto lhůt výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, nesmějí být prodávány nebo dodávány konečnému spotřebiteli, pokud nebyly uvedeny na trh před uplynutím uvedeného období.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Předpisy uvedené v odstavci 1 přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 77/504/EHS o čistokrevném plemenném skotu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že chov čistokrevných zvířat většinou tvoří část běžných zemědělských činností; že tyto činnosti představují zdroj příjmů pro část zemědělců;
vzhledem k tomu, že čistokrevná zvířata jako živá zvířata jsou zahrnuta v seznamu přílohy II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že pro všechna zvířata a zejména pro skot, prasata, ovce, kozy a koňovité byly na úrovni Společenství stanoveny harmonizované předpisy týkající se zootechnických a genealogických podmínek pro obchod uvnitř Společenství a pro uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že rámci uvedených předpisů Rada přijala směrnici 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [4], směrnici 88/661/EHS ze dne 19. prosince 1988 o zootechnických normách pro plemenná prasata [5], směrnici 89/361/EHS ze dne 30. května 1989 o čistokrevných plemenných ovcích a kozách [6], směrnici 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství [7] a směrnici 91/174/EHS ze dne 25. března 1991 o zootechnických a genetických podmínkách uvádění čistokrevných zvířat na trh [8];
vzhledem k tomu, že za účelem zajistit racionální rozvoj chovu čistokrevného skotu a zvýšit tak produktivitu tohoto odvětví je nutné stanovit na úrovni Společenství zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit, že směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [9], jakož i směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí [10], se použijí pro zvířata a produkty uvedené v této směrnici;
vzhledem k tomu, že je vhodné svěřit Komisi zodpovědnost za přijetí opatření v některých oblastech technického rázu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí ve smyslu směrnic 77/504/EHS, 88/661/EHS, 89/361/EHS, 90/427/EHS a 91/174/EHS a ve smyslu rozhodnutí Společenství, kterými se provádí uvedené směrnice.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny veterinární předpisy Společenství pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí uvedených v odstavci 1.
3. Tato směrnice se nedotýká:
- použití předpisů pro některé látky s hormonálním nebo thyreostatickým účinkem nebo beta-sympatomimetik v živočišné výrobě,
- dovozu zvířat, spermatu, vajíček a embryí uvedených v odstavci 1, které jsou určeny k technickým nebo vědeckým pokusům prováděným pod kontrolou příslušných orgánů.
4. Dovoz zvířat, včetně těch, která nejsou uvedena v odstavci 1, spermatu, vajíček a embryí nemůže být zakázán, omezen nebo mu nemůže být zabráněno z jiných zootechnických nebo genealogických důvodů než jsou důvody vyplývající z této směrnice.
Pokud však jde o dovoz spermatu ze zvířat, která nejsou uvedena v odstavci 1, do doby přijetí zootechnických a genealogických předpisů Společenství se použijí zootechnické a genealogické předpisy členských států.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se "orgánem" rozumí každá organizace, chovatelská organizace, sdružení chovatelů nebo soukromý podnik nebo úřední útvar, který má oprávnění vést plemennou knihu nebo evidenci příslušného druhu a/nebo plemene v souladu s příslušnými ustanoveními směrnic 77/504/EHS, 88/661/EHS, 89/361/EHS, 90/427/EHS a 91/174/EHS.
2. Kromě toho:
a) definice uvedené v článku 1 směrnic 77/504/EHS, 88/661/EHS, 91/174/EHS a v článku 2 směrnic 89/361/EHS a 90/427/EHS se použijí podle potřeby;
b) pro účely kombinované nomenklatury [11] se "plemennými čistokrevnými koni" rozumí evidovaní koně s výjimkou valachů.
Článek 3
1. Pro zvířata a produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 se pro každou třetí zemi sestaví postupem podle článku 12 seznam orgánů pro příslušné druhy a/nebo plemena schválených pro účely této směrnice.
2. Aby mohl být orgán uveden na seznamu podle odstavce 1, musí:
a) být uveden na seznamu, který vystaví příslušné orgány třetí země a který je sdělen Komisi a členským státům;
b) pro každý druh a/nebo každé plemeno splňovat příslušné požadavky stanovené právními předpisy Společenství pro orgány schválené ve Společenství, a zejména:
- ustanovení o zápisu a evidenci do plemenných knih nebo evidence,
- ustanovení o přijetí do plemenitby,
- ustanovení o použití zvířecího spermatu, vajíček a embryí,
- metody používané pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty zvířat;
c) být sledován úředním kontrolním útvarem třetí země;
d) zavázat se zapisovat a/nebo zaevidovat do svých plemenných knih a evidencí zvířata, sperma, vajíčka a embrya a zvířata, která z nich vzešla, uvedená v čl. 1 odst. 1, a která v souladu s právními předpisy Společenství pocházejí pro příslušný druh a/nebo plemeno ze schváleného orgánu.
3. Seznamy podle odstavce 1 mohou být měněny postupem podle článku 12.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména k odstavci 2d) se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 12.
Článek 4
Aby mohla být dovážena zvířata uvedená v článku 1, musí:
- být zapsána nebo zaevidována v plemenné knize nebo evidenci vedené orgánem uvedeným na jednom ze seznamů podle čl. 3 odst. 1,
- být doprovázena genealogickým a zootechnickým osvědčením vystaveným postupem podle článku 12,
- být doprovázena důkazem, že budou zapsána nebo zaevidována v plemenné knize nebo evidenci Společenství postupem podle článku 12.
Článek 5
Aby mohlo být dováženo sperma uvedené v článku 1, musí:
- pocházet ze zvířete zapsaného nebo zaevidovaného v plemenné knize nebo evidenci vedené orgánem uvedeným na jednom ze seznamů podle čl. 3 odst. 1,
- pocházet ze zvířete, u kterého byly provedeny kontroly užitkovosti a stanovení genetické hodnoty postupem podle článku 11, a to na základě zásad, které pro tuto oblast stanoví právní předpisy Společenství,
- být doprovázeno genealogickým a zootechnickým osvědčením vystaveným postupem podle článku 12.
Článek 6
Aby mohla být dovážena vajíčka uvedená v článku 1, musí:
- pocházet ze zvířete zapsaného nebo zaevidovaného v plemenné knize nebo v evidenci vedené orgánem uvedeným na jednom ze seznamů podle čl. 3 odst. 1,
- být doprovázena genealogickým a zootechnickým osvědčením vystaveným postupem podle článku 12.
Článek 7
Aby mohla být dovážena embrya uvedená v článku 1, musí:
- pocházet ze zvířete zapsaného nebo zaevidovaného v plemenné knize nebo evidenci vedené orgánem uvedeným na jednom ze seznamů podle čl. 3 odst. 1,
- být doprovázena genealogickým a zootechnickým osvědčením vystaveným postupem podle článku 12.
Článek 8
Na základě žádosti některého členského státu doprovázené nezbytnými důkazy nebo z vlastního podnětu může Komise postupem podle článku 12 stanovit dodatečné zootechnické a genealogické požadavky pro dovoz některých zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí, aby byla zohledněna zvláštní situace v těchto třetích zemích.
Článek 9
1. Směrnice 91/496/EHS se vztahuje na zvířata uvedená v čl. 1 odst. 1.
2. Směrnice 90/675/EHS se vztahuje na sperma, vajíčka a embrya uvedená v čl. 1 odst. 1.
3. Zvláštní prováděcí pravidla pro účely zootechnických kontrol podle tohoto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 12.
Článek 10
S ohledem na sestavení seznamů podle v čl. 3 odst. 1 a na podmínky podle článků 4 až 7 jsou kontroly na místě prováděny znalci Komise a členských států.
Znalci členských států pověření kontrolami jsou jmenování Komisí na návrh členských států.
Kontroly jsou prováděny na účet Společenství, které rovněž uhradí veškeré související výdaje.
Četnost a způsob kontrol se stanoví postupem podle článku 12.
Článek 11
V čl. 2 druhé odrážce, v čl. 3 odst. 2 a v článku 5 směrnice 77/504/EHS se slova "oplodněná vajíčka" nahrazují slovy "vajíčka a embrya".
Článek 12
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, jedná Stálý veterinární výbor ustavený rozhodnutím 77/505/EHS [12] podle pravidel stanovených v článku 11 směrnice 88/661/EHS.
Článek 13
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy, včetně případných sankcí, nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Do doby provedení opatření této směrnice se použijí i nadále vnitrostátní právní předpisy, pokud jsou v souladu s obecnými ustanovení Smlouvy.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. června 1994, kterou se mění přílohy směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise v rámci směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS obdržela mandát vypracovat seznam reziduí pesticidů a jejich maximálních limitů ke schválení Radou;
vzhledem k tomu, že ve světle technického a vědeckého pokroku a požadavků veřejného zdraví a zemědělství je nyní žádoucí pozměnit přílohu II k výše uvedeným směrnicím přidáním ustanovení týkajících se reziduí dalších pesticidů pro obiloviny a potraviny živočišného původu, jmenovitě látek daminozid, lambdacyhalothrin, ethefon, propikonazol, karbofuran, karbosulfan, benfurakarb, furathiokarb, cyflutrin, metalaxyl, benalaxyl a fenarimol;
vzhledem k tomu, že dostupné údaje týkající se určitých kombinací pesticidů a obilovin a pesticidů a potravin živočišného původu však nejsou dostatečné; že pro získání těchto údajů bude nezbytná lhůta nepřekračující čtyři roky; že maximální limity by tedy měly být na základě těchto údajů stanoveny nejpozději do 30. června 1999; že nejsou-li předloženy dostatečné údaje, jsou limity obvykle stanoveny na úrovni odpovídající mezi stanovitelnosti;
vzhledem k tomu, že má-li být lépe odhadnut dietární příjem reziduí pesticidů, je prozíravé stanovit, pokud možno současně, maximální limity reziduí pro jednotlivé pesticidy ve všech hlavních složkách stravy; že tyto limity představují minimální množství pesticidu potřebné pro dosažení přiměřené regulace, aplikované takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a je toxikologicky přijatelné;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici budou muset být přezkoumány v rámci přehodnocení účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují rezidua těchto pesticidů:
a), b), c) Nebudou-li limity přijaty do 30. června 1999, použijí se tyto maximální limity:
a) : 0,02 b) : 0,05
Článek 2
1. V části A přílohy II směrnice 86/363/EHS se vkládají rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg (ppm) _BAR_
v mase, masných polotovarech, drobech a živočišných tucích uvedených v příloze I pod položkami č.ex0201, 0202, 0203, 0204, 02050000, 0206, 0207, ex0208, 020900, 0210, 160100 a 1602 _BAR_ v syrovém kravském mléce a v plnotučném kravském mléce uvedeném v příloze I pod položkou č. 0401; pro ostatní potraviny položek č. 0401, 0402, 040500, 0406 podle _BAR_ v čerstvých vejcích bez skořápek, v ptačích vejcích a žloutcích uvedených v příloze I pod položkami č. 040700 a 0408 _BAR_ 15.CYFLUTRIN, včetně jiných směsí izomerů (suma izomerů) _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,02 _BAR_ 0,02 _BAR_ 16. LAMBDA-CYHALOTHRIN, včetně jiných směsí izomerů (suma izomerů) _BAR_ 0,5 (s výjimkou 0207 drůbeží maso) 0,02 (0207 drůbeží maso) _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,02 _BAR_
2. V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují rezidua těchto pesticidů: a) Nebudou-li limity přijaty do 30. června 1999, použije se tento maximální limit: 0,02.
Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg (ppm) _BAR_ v mase, masných polotovarech, drobech a živočišných tucích uvedených v příloze I pod položkami č. ex0201, 0202, 0203, 0204, 02050000, 0206, 0207, ex0208, 020900, 0210, 160100 a 1602 _BAR_ v mléce a mléčných výrobcích uvedených v příloze I pod položkami č. 0401, 0402, 040500 a 0406 _BAR_ v čerstvých vejcích bez skořápek, v ptačích vejcích a žloutcích uvedených v příloze I pod položkami č. ex040700 a 0408 _BAR_ 17.FENARIMOL _BAR_ ex 0208 a) játra + ledvinky 0,02ostatní produkty _BAR_ 0,02 _BAR_ 0,02 _BAR_
18.METALAXYL _BAR_ 0,5 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 30. června 1995.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. června 1994, kterou se mění směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy,
vzhledem k tomu, že podle práce výboru stanoveného v článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS [3] je zřejmé, že v rámci lhůt stanovených směrnicí 91/689/EHS [4] nebylo možné vypracovat závazný seznam nebezpečných odpadů, ale že provádění směrnice 91/689/EHS závisí na vytvoření takového seznamu Komisí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit provádění směrnice 91/689/EHS v nejkratší možné době;
vzhledem k tomu, že seznam nebezpečných odpadů Společenství musí být stále ještě vytvořen v souladu s čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
vzhledem k tomu, že zrušení směrnice Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [5] musí být odloženo,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/689/EHS se mění takto:
1. Čl. 10 odst. 1 se nahrazuje tímto: "Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. června 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi."
2. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Směrnice 78/319/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 27. června 1995."
Článek 2
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. června 1994, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, V, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/47/EHS [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu mohou být s konečnou platností povoleny některé dočasně povolené látky, konzervační přísady a filtry ultrafialového záření, avšak jiné musí být zakázány s konečnou platností nebo povoleny na další stanovené období;
vzhledem k tomu, že pro ochranu veřejného zdraví je nezbytné zakázat použití látky 2methyl1,3fenylendiamin;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu může být za určitých omezení a při povinném uvedení zdravotních varování na etiketě povoleno použití hydroxidu strontnatého;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu může být za určitých omezení a podmínek do 30. června 1995 používána látka poly(N{2(4)[(4,7,7trimethyl3oxobicyklo[2.2.1]heptan-2yliden)methyl]benzyl}akrylamid) jako filtr ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění takto:
1.
V příloze II se doplňuje nová položka, která zní:
"413.
2Methyl1,3fenylendiamin".
2. V příloze III části 1 se:
a) referenční číslo 59 nahrazuje tímto:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ f _BAR_ 59 _BAR_ Talek: Hydratovaný křemičitan hořečnatý _BAR_ a)Pudrové výrobky určené pro děti do tří letb)Jiné prostředky _BAR_ _BAR_ _BAR_ Zamezte vdechnutí dětmi." _BAR_
b) doplňují nová referenční čísla, která znějí:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ f _BAR_ 63 _BAR_ Hydroxid strontnatý _BAR_ Regulátor pH v depilačních prostředcích _BAR_ 3,5 % v přepočtu na stroncium, pH nejvýše 12,7 _BAR_ _BAR_ Uchovávejte mimo dosah dětí.Zamezte styku s očima. _BAR_ 64 _BAR_ Peroxid strontnatý _BAR_ Vlasové prostředky pro profesionální použití, které se oplachují _BAR_ 4,5 % v přepočtu na stroncium v aplikační formě prostředku _BAR_ Veškeré prostředky musí splňovat požadavky na uvolňování peroxidu vodíku _BAR_ Zamezte styku s očima.Při zasažení očí okamžitě vypláchněte vodou.Jen pro profesionální použití.Používejte vhodné rukavice." _BAR_
3. V příloze III části 2 se:
a) zrušuje referenční číslo 1;
b) datum "30. 6. 1994" u referenčního čísla 3 nahrazuje datem "30. 6. 1995".
4. V příloze V se referenční číslo 5 nahrazuje tímto:
"5. Stroncium a jeho sloučeniny, s výjimkou mléčnanu strontnatého, dusičnanu strontnatého a polykarboxylátu strontnatého uvedených v příloze II, sulfidu strontnatého, chloridu strontnatého, octanu strontnatého, hydroxidu strontnatého a peroxidu strontnatého za podmínek stanovených v příloze III části 1 a laků, solí a pigmentů se stronciem připravených z barviv uvedených s odkazem (3) v příloze IV části 1."
5. V příloze VI části 1 se:
a) referenční číslo 14 nahrazuje tímto:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ 14 _BAR_ Kyselina mravenčí a její sodná sůl+ _BAR_ 0,5 % (vyjádřeno jako kyselina)" _BAR_ _BAR_ _BAR_
b) doplňují nová referenční čísla, která znějí:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ 48 _BAR_ Glutaraldehyd (pentan1,5dial) _BAR_ 0,1 % _BAR_ Zakázáno v rozprašovačích aerosolů (ve sprejích) _BAR_ Obsahuje glutaraldehyd (jestliže koncentrace glutaraldehydu v konečném výrobku překročí 0,05 %). _BAR_ 49 _BAR_ 5Ethyl3,7dioxa1azabicyklo[3.3.0]oktan _BAR_ 0,3 % _BAR_ Zakázáno v prostředcích ústní hygieny určených pro styk se sliznicemi" _BAR_ _BAR_
6. V příloze VI části 2 se:
a) zrušují referenční čísla 26, 27 a 28;
b) referenční číslo 21 nahrazuje tímto:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ f _BAR_ 21 _BAR_ Benzylhemiformal _BAR_ 0,03 % _BAR_ Jen pro prostředky, které se oplachují _BAR_ _BAR_ 30. 6. 1995" _BAR_
c) datum "30. 6. 1994" u referenčních čísel 2, 15, 16, 29 a 30 nahrazuje datem "30. 6. 1995".
7. V příloze VII části 1 se:
a) referenční číslo 7 nahrazuje tímto: "a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_
7 _BAR_ 3,3′(1,4Fenylendimethylen)bis(7,7dimethyl2oxobicyklo[2,2,1]hept1ylmethansulfonová kyselina) a její soli _BAR_ 10 % (vyjádřeno jako kyselina)" _BAR_ _BAR_ _BAR_
b) doplňuje nové referenční číslo, které zní:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ 9 _BAR_ 4[(4,7,7Trimethyl3oxobicyklo[2.2.1]yliden)methyl]benzen1sulfonová kyselina a její soli _BAR_ 6 % (vyjádřeno jako kyselina)" _BAR_ _BAR_ _BAR_
8. V příloze VII části 2 se:
a) zrušují referenční čísla 24 a 28;
b) doplňuje nové referenční číslo, které zní:
"a _BAR_ b _BAR_ c _BAR_ d _BAR_ e _BAR_ f _BAR_ 34 _BAR_ Poly(N{2(4)[(4,7,7trimethyl3oxobicyklo[2.2.1]heptan2yliden)methyl]benzyl}akrylamid) _BAR_ 6 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ 30. 6. 1995" _BAR_
c) datum "30. 6. 1994" u referenčních čísel 2, 5, 6, 12, 13, 17, 25, 26, 29, 32 a 33 nahrazuje datem "30. 6. 1995".
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že v případě látek uvedených v článku 1 nebudou od 1. července 1995 výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 1996 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány nebo přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1 obsahující látky uvedené v článku 1, pokud nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. června 1994 o ochraně mladistvých pracovníků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že Charta Společenství o základních sociálních právech pracovníků, kterou na zasedání Evropské rady ve Štrasburku dne 9. prosince 1989 přijaly hlavy států a předsedové vlád jedenácti členských států, uvádí zejména v bodech 20 a 22:
"20. Aniž jsou dotčeny předpisy, které jsou pro mladistvé příznivější, zejména předpisy zajišťující jejich přípravu na povolání pomocí odborného vzdělávání, a s výhradou odchylek omezených na některé lehké práce, nesmí být minimální věk pro vstup do práce nižší než věk skončení povinné školní docházky a v žádném případě nižší než 15 let.
22. Musí být přijata nezbytná opatření s cílem upravit předpisy pracovního práva platné pro mladistvé, aby odpovídaly požadavkům na jejich vývoj a potřebám jejich odborného vzdělávání a přístupu k zaměstnání.
Zejména musí být omezena délka pracovní doby pracovníků mladších osmnácti let, aniž by bylo možné toto omezení obejít odvoláním se na práci přesčas, a zakázána noční práce, s výjimkou některých zaměstnání stanovených ve vnitrostátních právních předpisech.";
vzhledem k tomu, že je vhodné brát v úvahu zásady Mezinárodní organizace práce týkající se ochrany mladistvých pracovníků, včetně zásad týkajících se minimálního věku pro vstup do zaměstnání nebo do práce;
vzhledem k tomu, že ve svém usnesení o práci dětí [4] shrnuje Evropský parlament různá hlediska práce mladistvých a zejména zdůrazňuje účinky na zdraví, bezpečnost a tělesný a duševní vývoj a trvá na nezbytnosti přijmout směrnici, která bude harmonizovat vnitrostátní právní předpisy v této oblasti;
vzhledem k tomu, že článek 15 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti práce a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] stanoví, že zvláště ohrožené rizikové skupiny musí být chráněny proti nebezpečím, která je zvlášť ohrožují;
vzhledem k tomu, že za zvláště rizikové skupiny je třeba považovat děti a dospívající a že je třeba přijmout opatření týkající se jejich bezpečnosti a zdraví;
vzhledem k tomu, že zranitelnost dětí vyžaduje, aby členské státy zakázaly jejich práci a zajistily, aby minimální věk pro vstup do zaměstnání nebo práce nebyl nižší než věk skončení povinné školní docházky stanovené vnitrostátními právními předpisy a v žádném případě nižší než 15 let; že odchylky od zákazu práce dětí se připouštějí pouze ve zvláštních případech a za podmínek stanovených touto směrnicí; že za žádných okolností se tyto odchylky nesmějí dotknout pravidelné školní docházky a práva na vzdělávání;
vzhledem k tomu, že zvláštní povaha přechodu z dětství do dospělosti vyžaduje přesnou právní úpravu a ochranu práce dospívajících;
vzhledem k tomu, že všichni zaměstnavatelé musí mladistvým zaručit pracovní podmínky přizpůsobené jejich věku;
vzhledem k tomu, že zaměstnavatelé musí přijmout opatření nezbytná na ochranu bezpečnosti a zdraví mladistvých na základě hodnocení rizik pro mladistvé spojených s jejich prací;
vzhledem k tomu, že členské státy musí mladistvé chránit proti zvláštním rizikům vyplývajícím z nedostatku zkušeností, neznalosti stávajících nebo možných rizik, nebo jejich nezralosti;
vzhledem k tomu, že členské státy musí zakázat práci mladistvých v případě prací stanovených touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že pracovní podmínky mladistvých může zlepšit přijetí přesných minimálních požadavků na úpravu pracovní doby;
vzhledem k tomu, že maximální délka pracovní doby mladistvých musí být přísně omezena a noční práce mladistvých musí být zakázána, s výjimkou některých zaměstnání stanovených vnitrostátními právními předpisy;
vzhledem k tomu, že by členské státy měly přijmout vhodná opatření, aby se pracovní doba dospívajících, kteří plní školní docházku, nedotkla jejich schopnosti využívat poskytovanou školní výuku;
vzhledem k tomu, že čas, jejž věnují vzdělávání mladiství, kteří pracují v rámci střídavého systému teoretického a praktického vzdělávání nebo v rámci stáže v podniku, musí být započítán jako pracovní doba;
vzhledem k tomu, že k zajištění své bezpečnosti a ochrany zdraví musí mít mladiství nárok na minimální dobu odpočinku (denní, týdenní a roční) a přiměřené přestávky v práci;
vzhledem k tomu, že pokud jde o dobu odpočinku v týdnu, je nutné řádně přihlédnout k různorodosti kulturních, etnických, náboženských a jiných činitelů v členských státech; že zvláště přísluší členskému státu, aby s konečnou platností rozhodl, zda a v jaké míře má být neděle součástí doby odpočinku v týdnu;
vzhledem k tomu, že vhodná pracovní zkušenost může přispět k dosažení cíle připravit mladistvé na pracovní a společenský život dospělých za předpokladu, že se vyloučí jakékoli ohrožení jejich bezpečnosti, zdraví a vývoje;
vzhledem k tomu, že se některé odchylky od zákazů a omezení stanovených touto směrnicí mohou jevit pro určité činnosti nebo zvláštní situace nevyhnutelné, avšak jejich uplatňování se nesmí dotknout zásad zavedeného systému ochrany;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že provedení systému ochrany stanoveného touto směrnicí vyžaduje, aby členské státy zavedly systém účinných a přiměřených opatření;
vzhledem k tomu, že provedení některých ustanovení této směrnice působí jednomu členskému státu zvláštní obtíže pro jeho systém ochrany mladistvých v práci; že je tedy vhodné připustit, že tento členský stát nemusí po určitou dobu dotčená opatření zavádět,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
Článek 1
Účel
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí.
Zajistí za podmínek stanovených touto směrnicí, aby minimální věk pro přijetí do zaměstnání nebo práce nebyl nižší než minimální věk skončení povinné školní docházky stanovené vnitrostátními právními předpisy a v žádném případě nižší než patnáct let.
2. Členské státy zajistí, aby práce dospívajících byla přísně upravena a chráněna podle podmínek stanovených touto směrnicí.
3. Členské státy obecně zajistí, aby všichni zaměstnavatelé zaručovali mladistvým pracovní podmínky odpovídající jejich věku.
Zajistí, aby mladiství byli chráněni proti hospodářskému zneužívání a proti jakékoli práci, která by mohla škodit jejich bezpečnosti, zdraví nebo tělesnému, duševnímu, morálnímu nebo společenskému vývoji nebo ohrozit jejich vzdělávání.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny osoby mladší 18 let, které uzavřely pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru, které upravuje právo některého členského státu nebo které se tímto právem řídí.
2. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy stanovit, že se tato směrnice nevztahuje v mezích a za podmínek, které stanoví právní nebo správní předpisy, na příležitostné nebo krátkodobé práce zahrnující:
a) domácí službu v soukromé domácnosti, nebo
b) práci v rodinném podniku považovanou za práci, která neškodí mladistvým, neohrožuje je ani pro ně není nebezpečná.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "mladistvými" rozumějí všechny osoby mladší osmnácti let uvedené v čl. 2 odst. 1;
b) "dětmi" rozumějí všichni mladiství, kteří nedosáhli věku patnácti let nebo kteří stále plní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy;
c) "dospívajícími" rozumějí všichni mladiství starší než patnáct let, ale mladší než osmnáct let, kteří již neplní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy;
d) "lehkými pracemi" rozumějí jakékoli práce, které vzhledem k vlastní povaze úkolů, které zahrnují, a zvláštním podmínkám, za kterých jsou tyto úkoly prováděny:
i) nemohou škodit bezpečnosti, zdraví ani vývoji dítěte a
ii) nemohou ohrozit jeho pravidelnou školní docházku, jeho účast v programech přípravy na povolání nebo vzdělávacích programech schválených příslušným orgánem ani jeho schopnost využívat poskytovanou školní výuku;
e) "pracovní dobou" rozumí jakákoli doba, během které je mladistvý v souladu s právními předpisy nebo zvyklostmi v práci k dispozici zaměstnavateli a vykonává činnost nebo své povinnosti;
f) "dobou odpočinku" rozumí jakákoli doba, která není pracovní dobou.
Článek 4
Zákaz práce dětí
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí.
2. S ohledem na cíle uvedené v článku 1 mohou členské státy právními nebo správními předpisy stanovit, že se zákaz práce dětí nevztahuje na:
a) děti, které vykonávají činnosti uvedené v článku 5;
b) děti ve věku nejméně čtrnáct let, které pracují v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku, pokud je tato práce vykonávána za podmínek stanovených příslušným orgánem;
c) děti ve věku nejméně čtrnáct let, které vykonávají lehké práce jiné, než které jsou uvedeny v článku 5; lehké práce jiné, než které jsou uvedeny v článku 5, mohou vykonávat i děti ve věku třináct let, avšak po omezený počet hodin týdně a pouze druhy práce vymezené vnitrostátními právními předpisy.
3. Členské státy, které využijí možnosti uvedené v odst. 2 písm. c), určí při dodržení ustanovení této směrnice pracovní podmínky vztahující se na uvedené lehké práce.
Článek 5
Kulturní a obdobné činnosti
1. Zaměstnávání dětí pro vystupování v kulturních, uměleckých, sportovních nebo reklamních činnostech podléhá získání předběžného povolení vydaného příslušným orgánem pro každý jednotlivý případ.
2. Členské státy určí právními nebo správními předpisy pracovní podmínky dětí v případech uvedených v odstavci 1 a podrobnosti řízení o vydání předběžného povolení za podmínky, že činnosti:
i) nemohou škodit bezpečnosti, zdraví ani vývoji dítěte a
ii) nemohou ohrozit jeho pravidelnou školní docházku, jeho účast v programech přípravy na povolání nebo programech pro odborné vzdělávání schválených příslušným orgánem ani jeho schopnost využívat poskytované školní výuky.
3. Odchylně od postupu stanoveného v odstavci 1 mohou členské státy právními nebo správními předpisy povolit za podmínek, které stanoví, zaměstnávání dětí pro vystupování v kulturních, uměleckých, sportovních nebo reklamních činnostech pro děti, které dosáhly třinácti let.
4. Členské státy, které upravují zvláštní schvalovací systém týkající činností dětí v modelingových agenturách, mohou tento systém zachovat.
ODDÍL II
Článek 6
Obecné povinnosti zaměstnavatele
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, přijme zaměstnavatel opatření nezbytná pro ochranu bezpečnosti a zdraví mladistvých a vezmepři tom zejména v úvahu zvláštní rizika uvedená v čl. 7 odst. 1.
2. Zaměstnavatel provede opatření stanovená v odstavci 1 na základě vyhodnocení rizik pro mladistvé v souvislosti s jejich prací.
Vyhodnocení musí být provedeno před tím, než mladistvý zahájí práci, a při každé zásadní změně pracovních podmínek a musí se zaměřit zejména na:
a) vybavení a uspořádání pracoviště a pracovního místa;
b) povahu, stupeň a dobu expozice fyzikálním, biologickým a chemickým činitelům;
c) uspořádání, výběr a používání pracovních pomůcek, zejména činitelů, strojních zařízení, přístrojů a strojů, a zacházení s nimi;
d) uspořádání pracovních postupů a průběhu práce a jejich vzájemné působení (organizaci práce);
e) úroveň vzdělávání a informování mladistvých.
Pokud toto hodnocení ukáže, že existuje riziko pro bezpečnost, tělesné nebo duševní zdraví nebo vývoj mladistvých, musí být pravidelně zajištěno bezplatné a odpovídající vyšetření a dohled nad zdravotním stavem, aniž je dotčena směrnice 89/391/EHS.
Bezplatné vyšetření a dohled nad zdravotním stavem mohou tvořit součást státního systému zdravotní péče.
3. Zaměstnavatel informuje mladistvé o možných rizicích a o všech opatřeních přijatých v oblasti bezpečnosti a zdraví mladistvých.
O možných rizicích a o všech opatřeních přijatých v oblasti bezpečnosti a zdraví dětí dále informuje zákonné zástupce dětí.
4. Zaměstnavatel spojí ochranné a preventivní služby uvedené v článku 7 směrnice 89/391/EHS s plánováním, uplatňováním a kontrolou podmínek bezpečnosti a zdraví v oblasti práce mladistvých.
Článek 7
Zranitelnost mladistvých − zákazy práce
1. Členské státy zajistí, aby byli mladiství chráněni před zvláštními riziky pro bezpečnost, zdraví a vývoj, které jsou důsledkem jejich nedostatku zkušeností, neznalosti stávajících nebo možných rizik nebo jejich nezralosti.
2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, zakáží proto členské státy práci mladistvých v případě prací, které:
a) objektivně přesahují jejich tělesné nebo duševní schopnosti;
b) zahrnují škodlivou expozici karcinogenům, toxickým činitelům, činitelům, které způsobují poškození dědičných vlastností, které mají škodlivé účinky na plod v těle matky nebo které mají jakýkoli jiný chronický škodlivý účinek na lidské zdraví;
c) zahrnují škodlivou expozici záření;
d) představují rizika úrazů, u kterých můžeme předpokládat, že mladiství toto riziko vzhledem k nedostatku smyslu pro bezpečnost nebo nedostatku zkušeností nebo vzdělání nemohou rozeznat nebo předvídat nebo
e) ohrožují zdraví z důvodu mimořádné zimy nebo tepla, hluku nebo vibrací.
Práce, které mohou představovat zvláštní rizika pro mladistvé ve smyslu odstavce 1, zahrnují zejména:
- práce, při kterých dochází ke škodlivé expozici fyzikálním, biologickým a chemickým činitelům uvedeným v části I přílohy, a
- postupy a práce uvedené v části II přílohy.
3. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit pro dospívající odchylky od odstavce 2, pokud jsou nezbytné pro jejich odborné vzdělávání a za podmínky, že ochrana jejich bezpečnosti a zdraví bude zajištěna tím, že práce budou vykonávány pod dohledem příslušné osoby ve smyslu článku 7 směrnice 89/391/EHS a s výhradou zajištění ochrany poskytované uvedenou směrnicí.
ODDÍL III
Článek 8
Pracovní doba
1. Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou opatření nezbytná pro omezení pracovní doby dětí:
a) na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně pro děti, které pracují v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku;
b) na dvě hodiny ve vyučovací den a na dvanáct hodin týdně pro práce vykonávané během školního období mimo hodiny školní výuky, pokud je právní předpisy nebo zvyklosti nezakazují;
denní pracovní doba nesmí v žádném případě přesáhnout sedm hodin; toto omezení lze změnit na osm hodin pro děti, které dosáhly věku patnáct let;
c) na sedm hodin denně a třicet pět hodin týdně pro práce vykonávané po dobu nejméně jednoho týdne, kdy není školní výuka; tato omezení lze změnit na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně pro děti, které dosáhly věku patnáct let;
d) na sedm hodin denně a třicet pět hodin týdně pro lehké práce vykonávané dětmi, které již neplní povinnou školní docházku uloženou vnitrostátními právními předpisy.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro omezení pracovní doby dospívajících na osm hodin denně a čtyřicet hodin týdně.
3. Čas věnovaný vzdělávání mladistvého, který pracuje v rámci střídavého vzdělávacího systému nebo v rámci stáže v podniku, se zahrnuje do pracovní doby.
4. Je-li mladistvý zaměstnán více zaměstnavateli, pracovní dny a pracovní hodiny se sčítají.
5. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit odchylky od odst. 1 písm. a) a odstavce 2 buď jako výjimku, nebo pokud pro to jsou objektivní důvody.
Členské státy určí právními nebo správními předpisy podmínky, omezení a podrobnosti zavádění těchto odchylek.
Článek 9
Noční práce
1. a) Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dětí mezi dvacátou hodinou a šestou hodinou.
b) Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zákaz práce dospívajících buď mezi dvacátou druhou hodinou a šestou hodinou, nebo mezi dvacátou třetí hodinou a sedmou hodinou.
2. a) Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit práci dospívajících během zakázané doby noční práce podle odst. 1 písm. b) pro zvláštní odvětví činnosti.
V tomto případě členské státy přijmou vhodná opatření, aby zajistily, že dospívající je pod dohledem dospělého, pokud je tento dohled pro ochranu dospívajícího nezbytný.
b) Uplatní-li se písmeno a), zůstává práce i nadále zakázána mezi půlnocí a čtyřmi hodinami.
Členské státy však mohou právními nebo správními předpisy povolit práci dospívajících během doby zákazu noční práce, pokud to vyžadují objektivní důvody a za podmínky, že dospívajícím bude poskytnuta náhradou vhodná doba odpočinku a že nebudou zpochybněny cíle stanovené v článku 1, v těchto případech:
- práce vykonávané v odvětví námořní dopravy nebo rybolovu,
- práce vykonávané v ozbrojených silách nebo u policie,
- práce vykonávané v nemocnicích nebo obdobných zařízeních,
- kulturní, umělecké, sportovní nebo reklamní činnosti.
3. Před případným přidělením na noční práci a poté v pravidelných odstupech mají dospívající nárok na bezplatné lékařské vyšetření a vyšetření své způsobilosti, ledaže má práce během zákazu noční práce výjimečnou povahu.
Článek 10
Doba odpočinku
1. a) Členské státy, které využijí možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby děti měly za každých dvacet čtyři hodin nárok na nepřetržitý odpočinek po dobu alespoň čtrnácti hodin.
b) Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby dospívající měli za každých dvacet čtyři hodin nárok na nepřetržitý odpočinek po dobu alespoň dvanácti hodin.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby za každých sedm dní:
- děti, vůči kterým využily možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), a
- dospívající
měli nárok na odpočinek po dobu alespoň dvou dnů, pokud možno následujících po sobě.
Z technických nebo organizačních důvodů může být minimální doba odpočinku snížena, ale v žádném případě nesmí být kratší než třicet šest po sobě následujících hodin.
Minimální doba odpočinku uvedená v prvním a druhém pododstavci zpravidla zahrnuje neděli.
3. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy stanovit, že minimální doba odpočinku uvedená v odstavcích 1 a 2 může být přerušována u činností, které se vyznačují dělenými nebo krátkými pracovními obdobími během dne.
4. Členské státy mohou právními nebo správními předpisy pro dospívající stanovit odchylky od odst. 1 písm. b) a odstavce 2, pokud to vyžadují objektivní důvody a za podmínky, že bude dospívajícím poskytnuta náhradou vhodná doba odpočinku a že nebude zpochybněn účel stanovený v článku 1, v těcho případech:
a) práce vykonávané v odvětví námořní dopravy nebo rybolovu;
b) práce vykonávané v ozbrojených silách nebo u policie;
c) práce vykonávané v nemocnicích nebo obdobných zařízeních;
d) práce vykonávané v zemědělství;
e) práce vykonávané v odvětví cestovního ruchu nebo v odvětví hotelů, restaurací a kaváren;
f) činnosti, kde se vyznačují dělenými pracovními obdobími během dne.
Článek 11
Roční odpočinek
Členské státy, které využívají možnosti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. b) nebo c), dbají, aby období, ve kterém se nevykonává žádná práce, bylo podle možností zahrnuto do školních prázdnin dětí, které plní povinnou školní docházku podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 12
Přestávky v práci
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby mladiství, pokud jejich denní pracovní doba přesahuje čtyři a půl hodiny, měli nárok na přestávku po dobu alespoň třiceti minut, pokud možno po sobě následujících.
Článek 13
Práce dospívajících v případě vyšší moci
Členské státy mohou právními nebo správními předpisy povolit odchylky od čl. 8 odst. 2, od čl. 9 odst. 1 písm. b), od čl. 10 odst. 1 písm. b) a v případě práce dospívajících od článku 12 pro práce vykonávané za okolností uvedených v čl. 5 odst. 4 směrnice 89/391/EHS, za podmínky, že jsou tyto práce dočasné a nesnesou odkladu, že dospělí pracovníci nejsou k dispozici a že dospívajícím budou poskytnuty odpovídající náhradní doby odpočinku ve lhůtě tří týdnů.
ODDÍL IV
Článek 14
Opatření
Každý členský stát určí veškerá nezbytná opatření, která se uplatní v případě nedodržení předpisů přijatých k provedení této směrnice; tato opatření musí být účinná a přiměřená.
Článek 15
Úpravy přílohy
Ryze technické úpravy přílohy související s technickým pokrokem, se změnami v mezinárodních předpisech nebo specifikacích nebo poznatcích v oblasti působnosti této směrnice se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 16
Ustanovení o nesnížení úrovně ochrany
Aniž je dotčeno právo členských států na rozvoj, s ohledem na vývoj okolností, různých předpisů v oblasti ochrany mladistvých, pokud jsou dodržovány minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany mladistvých.
Článek 17
Závěrečná ustanovení
1. a) Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 22. června 1996 nebo zajistí, aby nejpozději k tomuto dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření prostřednictvím dohod, přičemž členské státy musí přijmout všechna opatření, aby mohly kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
b) Po dobu čtyř let ode dne uvedeného v písmenu a) není Spojené království povinno provádět čl. 8 odst. 1 písm. b) první pododstavec, pokud jde o ustanovení o maximální týdenní pracovní době, a čl. 8 odst. 2 a čl. 9 odst. 1 písm. b) a odst. 2.
Komise předloží zprávu o účincích tohoto ustanovení.
Rada rozhodne za podmínek stanovených Smlouvou, zda má být výše uvedené období prodlouženo.
c) Členské státy o nich neprodleně uvědomí Komisi.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
4. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu a Hospodářský a sociální výbor.
5. Komise podává pravidelně Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s ohledem na odstavce 1, 2, 3 a 4.
Článek 18
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES
ze dne 30. června 1994,
kterou se mění směrnice 89/107/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že pravidly pro harmonizaci v oblasti přídatných látek by nemělo být dotčeno použití předpisů členských států platných k 1. lednu 1992, které zakazují používání určitých přídatných látek v některých specifických potravinách považovaných za tradiční a vyráběných na území těchto členských států, za podmínky, že se uvedené předpisy nevztahují na celou řadu potravin včetně potravin, na které se tato směrnice nevztahuje, ale pro něž předpisy Společenství stanoví povolení přídatných látek;
vzhledem k tomu, že tyto výrobky mohou být rozlišeny vhodným označením;
vzhledem k tomu, že by neměl být omezován volný pohyb potravin, které vyhovují směrnicím týkajícím se přídatných látek;
vzhledem k tomu, že by neměla být dotčena svoboda kohokoli usadit se na území členského státu a vyrábět a prodávat potraviny, které vyhovují směrnicím týkajícím se přídatných látek,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Vkládá se nový článek, který zní [4]:
"Článek 3a
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) Rada na návrh Komise postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy zmocní členské státy k zachování zákazu používání určitých přídatných látek při výrobě některých potravin považovaných za tradiční za podmínky, že
- tento zákaz existoval již dne 1. ledna 1992,
- dotyčné členské státy povolí na svém území výrobu a prodej všech potravin, které nejsou považovány za tradiční a vyhovují pravidlům stanoveným v článku 3.
2. Aniž jsou dotčena nařízení (EHS) č. 2081/92 [5] a nařízení (EHS) č. 2082/92 [6], sdělí členské státy Komisi do 1. července 1994 seznam potravin, které jsou považovány za tradiční, spolu s podrobným odůvodněním a souvisejícími právními předpisy zakazujícími používání určitých přídatných látek v těchto potravinách.
Komise předloží Radě do 1. dubna 1995 návrh kritérií pro rozhodování, zda výrobek je nebo není tradiční, a návrh, které vnitrostátní předpisy mohou být zachovány ve shodě s těmito kritérii.
Rada o návrhu rozhodne do 1. dubna 1996.
3. Než Rada rozhodne podle odstavce 2, mohou členské státy zachovat všechny zákazy, které byly sděleny Komisi podle odst. 2 prvního pododstavce, pokud jsou v souladu s obecnými podmínkami stanovenými v odstavci 1."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se náhradních sladidel a podmínek jejich použití jsou překážkou volnému pohybu potravin; že tato situace může vytvářet podmínky pro nekalou soutěž;
vzhledem k tomu, že prvotním zřetelem pravidel týkajících se náhradních sladidel a podmínek jejich použití by měla být potřeba chránit a informovat spotřebitele;
vzhledem k tomu, že s ohledem na nejnovější vědecké a toxikologické informace má být použití těchto látek povoleno pouze v určitých potravinách a za určitých podmínek;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčena pravidla týkající se jiných funkcí než využití sladivých vlastností u látek, na které se tato směrnice vztahuje;
vzhledem k tomu, že použití náhradních sladidel k náhradě cukru je oprávněné při výrobě potravin se sníženým obsahem energie, nekariogenních potravin a potravin bez přidaného cukru, k prodloužení trvanlivosti náhradou cukru a při výrobě dietetických výrobků,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí v rámci souhrnné směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 89/107/EHS.
2. Tato směrnice se vztahuje na potravinářské přídatné látky, dále jen "náhradní sladidla", které se používají
- k udělení sladké chuti potravinám,
- jako stolní sladidla.
3. Pro účely této směrnice jsou výrazy "bez přidaného cukru" a "se sníženým obsahem energie" ve sloupci III přílohy vymezeny takto:
- "bez přidaného cukru":bez jakýchkoliv přidaných monosacharidů nebo disacharidů nebo bez jakékoliv jiné potraviny používané pro její sladivou vlastnost,
- "se sníženým obsahem energie":s obsahem energie sníženým alespoň o 30 % vzhledem k původní potravině nebo podobnému výrobku.
4. Tato směrnice se nevztahuje na potraviny se sladivými vlastnostmi.
Článek 2
1. Se záměrem
- prodávat konečnému spotřebiteli, nebo
- používat při výrobě potravin mohou být uváděna na trh pouze náhradní sladidla uvedená v příloze.
2. Náhradní sladidla podle odst. 1 druhé odrážky smějí být použita pouze při výrobě potravin uvedených v příloze a za podmínek v ní stanovených.
3. Pokud to není zvlášť stanoveno, nesmějí být náhradní sladidla použita v potravinách pro kojence a malé děti ve smyslu směrnice 89/398/EHS [5].
4. Nejvyšší použitelná množství uvedená v příloze se vztahují na hotové potraviny připravené podle návodu k použití.
Článek 3
1. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny zvláštních směrnice povolující použití přídatných látek uvedených v příloze k jiným účelům než k přislazování.
2. Tato směrnice rovněž se použije, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství týkající se složení a označování potravin.
Článek 4
V případě rozdílných názorů na možnost použití náhradních sladidel v dané potravině za podmínek stanovených v této směrnici lze o příslušnosti této potraviny do některé kategorie uvedené ve sloupci III přílohy rozhodnout postupem podle článku 7.
Článek 5
1. Prodejní popis stolního sladidla musí obsahovat výraz "stolní sladidlo na bázi…" s uvedením názvu sladivé látky nebo sladivých látek, které jsou součástí jeho složení.
2. Označení stolního sladidla obsahujícího polyalkoholy nebo aspartam musí obsahovat tato upozornění:
- u polyalkoholů: "při nadměrné spotřebě může mít projímavé účinky",
- u aspartamu: "obsahuje zdroj fenylalaninu".
Článek 6
Předpisy týkající se - podrobných údajů, které musí být kvůli jasnému vyznačení přítomnosti náhradních sladidel uvedeny v označení potravin,
- upozornění na přítomnost určitých náhradních sladidel v potravinách,
se přijímají postupem podle článku 7 před uplynutím lhůty stanovené v čl. 9 odst. 1 první odrážce.
Článek 7
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro potraviny (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
1. Do tří let od přijetí této směrnice vytvoří členské státy podle obecných kritérií uvedených v bodě 4 přílohy II směrnice 89/107/EHS systém pravidelného spotřebitelského průzkumu pro sledování spotřeby náhradních sladidel.
Podrobnosti týkající se tohoto systému sledování se koordinují postupem podle článku 7.
2. Do pěti let od přijetí této směrnice předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu založenou na informacích získaných prostřednictvím systému sledování uvedeného v odstavci 1, která se bude týkat změn na trhu s náhradními sladidly, úrovní spotřeby a otázky, zda je potřebné dále omezit podmínky pro použití, včetně vhodného upozornění spotřebitelů, aby bylo zajištěno, že nebudou překračovat přijatelný denní příjem.
V případě potřeby bude zpráva doplněna návrhy na změnu této směrnice.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995.
Tyto předpisy musí
- povolovat uvádění na trh a používání výrobků vyhovujících této směrnici nejpozději do 31. prosince 1995,
- zakazovat uvádění na trh a používání výrobků nevyhovujících této směrnici od 30. června 1996. Výrobky uvedené na trh nebo označené před uvedeným dnem, které nevyhovují této směrnici, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES
ze dne 30. června 1994
o barvivech pro použití v potravinách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice;
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se podmínek použití barviv v potravinách brání volnému pohybu potravin, což může vytvořit podmínky pro nekalou soutěž;
vzhledem k tomu, že prvotním zřetelem pravidel týkajících se těchto potravinářských přídatných látek a podmínek jejich použití by měla být potřeba chránit a informovat spotřebitele;
vzhledem k tomu, že potravinářské přídatné látky mohou být používány pouze tehdy, pokud je doloženo, že jejich použití je nezbytné z technologických důvodů a že nepoškozuje zdraví;
vzhledem k tomu, že barviva jsou používána k obnovení původního vzhledu potravin, jejichž barva byla ovlivněna zpracováním, skladováním, balením a distribucí, čímž mohlo dojít ke snížení přijatelnosti jejich vzhledu;
vzhledem k tomu, že barviva jsou používána ke zvýšení vizuální přitažlivosti potravin, napomáhají určit chuť a vůni obvykle spojenou s určitým druhem potraviny a udělují barvu jinak bezbarvým potravinám;
vzhledem k tomu, že podle požadavků směrnice 94/497/EHS [5] a zejména přílohy I kapitoly XI uvedené směrnice je potřebné zahrnout určitá barviva určená k označování masa pod působnost úředního veterinárního lékaře;
vzhledem k tomu, že pro dekorační barvení skořápek vajec a pro razítkování skořápek vajec podle nařízení (EHS) č. 1274/91 [6] by měla být používána pouze barviva povolená v této směrnici;
vzhledem k tomu, že barviva jsou používána k zvýraznění barev, které jsou již v potravině přirozeně přítomny;
vzhledem k tomu, že se obecně uznává, že by nezpracované potraviny a některé další základní potraviny neměly obsahovat potravinářské přídatné látky;
vzhledem k tomu, že s ohledem na nejnovější vědecké a toxikologické informace o přídatných látkách mají být některé z nich povoleny pouze pro určité potraviny a za určitých podmínek použití;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit přísná pravidla pro použití přídatných látek v potravinách pro výživu kojenců a malých dětí;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny byl konzultován ve věci těch látek, na které se dosud nevztahují předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby se při přijímání rozhodnutí o příslušnosti jednotlivé potraviny do určité kategorie dodržoval postup konzultace se Stálým výborem pro potraviny;
vzhledem k tomu, že tato směrnice částečně nahrazuje směrnici Rady ze dne 23. října 1962 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se barviv povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [7];
vzhledem k tomu, že změna stávajících kritérií pro čistotu barviv a nové specifikace pro barviva, pro něž kritéria pro čistotu neexistují, budou navrženy postupem podle článku 11 směrnice 89/107/EHS;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany spotřebitelů by Společenství mělo podpořit výzkum možných účinků barviv používaných v potravinách na lidské zdraví (včetně kumulativních účinků a účinků synergické povahy), se zvláštním zřetelem na ta barviva, o jejichž neškodnosti se pochybuje,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí tvořící část souhrnné směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 89/107/EHS.
2. Pro účely této směrnice se "barvivy" rozumějí látky, které udělují potravině barvu nebo obnovují barvu potraviny a zahrnují přírodní složky potravin a přírodní látky, jež nejsou obvykle jako takové požívány jako potraviny a nejsou obvykle používány jako charakteristické složky potravin.
Ve smyslu této směrnice jsou barvivy přípravky získané z potravin a dalších materiálů přírodního původu extrakcí fyzikální nebo chemické povahy, která má za následek selektivní oddělení barevných látek ve vztahu k výživným nebo aromatickým složkám.
3. Za barviva se však pro účely této směrnice nepovažují tyto látky:
- potraviny v sušené nebo koncentrované formě a látky určené k aromatizaci, které se přidávají během výroby do složených potravin pro své aromatické, chuťové nebo výživové vlastnosti a mají sekundární barvicí účinek, například mletá paprika, kurkuma a šafrán,
- barviva používaná k barvení nejedlých vnějších částí potravin, například povlaky sýrů a řeznická střívka.
Článek 2
1. Jako barviva v potravinách mohou být použity pouze látky uvedené v příloze I.
2. Barviva mohou být použita pouze v potravinách uvedených v přílohách III, IV a V za podmínek v nich stanovených; barviva mohou být použita v týchž potravinách, pokud jsou určeny ke zvláštnímu použití podle směrnice 89/398/EHS [8].
3. Barviva nesmějí být použita v potravinách uvedených v příloze II, kromě případů výslovně stanovených v přílohách III, IV a V.
4. Barviva povolená pouze pro určité účely jsou uvedena v příloze IV.
5. Barviva povolená pro potraviny obecně a podmínky jejich použití jsou uvedeny v příloze V.
6. Nejvyšší množství uvedená v přílohách
- se vztahují na hotové potraviny připravené podle návodu k použití,
- se týkají množství barevného principu obsaženého v barvicím přípravku.
7. Pojmem "quantum satis" uvedeným v přílohách této směrnice se rozumí, že není stanoveno nejvyšší množství.
Barviva však musí být použita v souladu se správnou výrobní praxí v množství, které nepřevyšuje množství nezbytné k dosažení zamýšleného účelu, a za předpokladu, že neuvádějí spotřebitele v omyl.
8. Pro účely označování hygienické nezávadnosti, jak je stanoveno ve směrnici 91/497/EHS, a dalšího označování požadovaného pro masné výrobky mohou být použita pouze barviva E 155 hněď HT, E 133 brilantní modř FCF nebo E 129 červeň Allura AC nebo vhodná směs barviv E 133 brilantní modř FCF a E 129 červeň Allura AC.
9. Pouze barviva uvedená v příloze I mohou být použita pro dekorační barvení skořápek vajec a pro razítkování skořápek vajec podle nařízení (EHS) č. 1274/91.
10. Spotřebiteli mohou být přímo prodávána pouze barviva uvedená v příloze I, s výjimkou barviv E 123, E 127, E 128, E 154, E 160b, E 161g, E 173 a E 180.
11. Pro účely této směrnice se "nezpracovanými potravinami" rozumí, že potraviny neprošly žádným zpracováním, které by mělo za následek zásadní změnu jejich původního stavu.
Mohly však být děleny, rozčtvrceny, naporcovány, vykostěny, namlety, odblaněny, okrájeny, oloupány, rozdrceny, nakrájeny, očištěny, zbaveny větviček, hluboce zmrazeny, zmrazeny, zchlazeny, rozemlety nebo vyloupány, zabaleny nebo nebaleny.
Článek 3
Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, je přítomnost barviva v potravině přípustná
- ve složených potravinách jiných než uvedených v příloze II, do té míry, ve které je barvivo povoleno v jedné ze složek složené potraviny, nebo
- pokud je potravina určena výhradně k použití při přípravě složené potraviny, do té míry, aby složená potravina vyhovovala této směrnici.
Článek 4
Postupem podle článku 5 může být rozhodnuto, zda určitá potravina patří do některé kategorie potravin uvedené v přílohách a zda jsou určité látky barvivy ve smyslu článku 1.
Článek 5
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny zřízeným rozhodnutím 69/414/EHS [9] (dále jen "výbor").
2. Výboru přednese věc jeho předsedou, a to buď z jeho vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která by měla být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 6
Členské státy vytvoří do tří let od přijetí této směrnice systém pro sledování spotřeby a používání barviv a předloží Komisi zprávu o svých zjištěních.
Do pěti let od přijetí této směrnice předá Komise Evropskému parlamentu zprávu o změnách, ke kterým došlo na trhu s barvivy, o používaných množstvích a spotřebě.
V souladu s obecnými kritérii stanovenými v bodě 4 přílohy II směrnice 89/107/EHS přezkoumá Komise do pěti let od přijetí této směrnice podmínky použití uvedené v této směrnici a v případě potřeby navrhne změny.
Článek 7
Zrušují se články 1 až 7, čl. 8 odst. 1 druhá odrážka a odst. 2 a články 9 až 15 směrnice ze dne 23. října 1962 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se barviv povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě.
Odkazy na zrušená ustanovení se považují za odkazy na odpovídající ustanovení této směrnice.
Článek 8
V den vstupu této směrnice v platnost zahájí Komise spolu s Evropským parlamentem, vnitrostátními ministerstvy, potravinářským průmyslem a maloobchodními a spotřebitelskými organizacemi kampaň s cílem informovat spotřebitele o postupech hodnocení a povolování povolených barviv a o významu systému čísel "E".
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995 tak, aby
- umožnily uvádění na trh výrobků, které odpovídají této směrnici, a jejich používání nejpozději do 31. prosince 1995,
- zakázaly uvádění na trh výrobků, které neodpovídají této směrnici, a jejich používání nejpozději do 30. června 1996; výrobky uvedené na trh nebo označené před tímto dnem, které nevyhovují této směrnici, však mohou být prodávány do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Přijímají-li členské státy tato opatření, musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. července 1994, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/71/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by tato ustanovení měla být zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je mohli žadatelé použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že v současné době mohou být více upřesněny požadavky na údaje týkající se identity, fyzikálních a chemických vlastností účinné látky a dalších informací o této látce podle přílohy II části A oddílů 1, 2 a 3;
vzhledem k tomu, že v současné době mohou být více upřesněny požadavky na údaje týkající se identity, fyzikálních, chemických a technických vlastností a na další informace o přípravku na ochranu rostlin podle přílohy III části A oddílů 1 až 4;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíly nadepsané "1. Identita účinné látky", "2. Fyzikální a chemické vlastnosti účinné látky" a "3. Další informace o účinné látce" nahrazují přílohou I této směrnice.
2. V příloze III v části A se oddíly nadepsané "1. Identita přípravku na ochranu rostlin", "2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti přípravku na ochranu rostlin", "3. Údaje o použití" a "4. Další informace o přípravku na ochranu rostlin" nahrazují přílohou II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost 1. srpna 1994.
ze dne 26. července 1994, kterou se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/51 EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že při zkoumání odůvodněné žádosti o zařazení oboru odborné přípravy do seznamu v příloze C nebo D nebo o odstranění takového oboru z jedné z uvedených příloh si musí Komise podle čl. 15 odst.
2 směrnice 92/51/EHS ověřit zejména, zda kvalifikace vyplývající z dotyčného oboru poskytuje držiteli úroveň odborného vzdělávání nebo přípravy srovnatelně vysokou s úrovní postsekundárního studia uvedeného v čl. 1 písm. a) prvním pododstavci druhé odrážce bodě i) uvedené směrnice a obdobnou úroveň odpovědnosti a činnosti;
vzhledem k tomu, že německá vláda podala odůvodněnou žádost o změnu příloh C a D a italská vláda podala odůvodněnou žádost o změnu přílohy C;
vzhledem k tomu, že je v Německu třeba změnit zejména odkaz na profesní označení rehabilitačního pracovníka ("Krankengymnast(in)") v důsledku změny vnitrostátních právních předpisů, které zavedly nové profesní označení, i když nebyla změněna struktura odborného vzdělávání a přípravy;
vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které mají být zařazeny na seznam přílohy C, pokud jde o Německo, mají stejnou strukturu jako ty již uvedené pro Německo, Itálii a Lucembursko v bodě 1 ("Oblast zdravotnická a péče o dítě") ve zmíněné příloze;
vzhledem k tomu, že Itálie změnila obory vzdělávání a odborné přípravy účetních ("regioniere") a účetních znalců ("perito commerciale") tak, že se na tyto obory nyní vztahuje směrnice Rady 89/48/EHS [2]; že v případě sociálně-právních poradců ("consulenti del lavoro") je nyní obor vzdělávání a odborné přípravy týkající se tohoto povolání, na který se vztahuje směrnice 89/48/EHS, hlavní formou vzdělávání a odborné přípravy pro toto povolání; že by proto obory vzdělávání a odborné přípravy pro tato dvě povolání neměly být dále zahrnuty do přílohy C, jelikož držitelé kvalifikací, na které se vztahuje směrnice 92/51/EHS, by mohli s ohledem na čl.
1 písm. a) směrnice 89/48/EHS požadovat, aby bylo s nimi jednáno stejným způsobem;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 2 směrnice 92/51/EHS se uvedená směrnice nevztahuje na činnosti, na které se vztahuje některá ze směrnic uvedených v příloze A této směrnice, včetně směrnic vztahujících se na zaměstnance vykonávajícího činnosti uvedené v příloze B, i když státní příslušník členského státu ukončil jeden z "oborů vzdělávání a odborné přípravy se zvláštní strukturou" uvedených v příloze D;
vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které se mají zařadit na seznam v příloze D, pokud jde o Německo, mají podobnou strukturu jako některé obory odborné přípravy v příloze C a vždy trvají třináct a více let, včetně tří nebo více let odborné přípravy;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 92/51/EHS a za účelem zvýšení efektivnosti obecného systému, by měly členské státy, jejichž obory vzdělávání a odborné přípravy jsou uvedeny na seznamu v příloze D, zaslat Komisi seznam dotyčných diplomů;
vzhledem k tomu, že pro snazší orientaci v přílohách C a D by se měly pozměněné seznamy zveřejnit;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 92/51/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy C a D směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Pozměněné seznamy oborů vzdělávání a odborné přípravy v přílohách C a D směrnice 92/51/EHS jsou uvedeny v příloze II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 94/39/ES ze dne 25. července 1994, kterou se stanoví seznam určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [1], a zejména na článek 6 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/74/EHS předpokládá vytvoření přesného seznamu určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy; že uvedený seznam musí uvádět přesné použití, tj. zvláštní účel výživy, hlavní nutriční charakteristiky, prohlášení v označení a popřípadě zvláštní požadavky na označování;
vzhledem k tomu, že určité účely výživy nemohou být v současnosti zařazeny do seznamu určených užití z důvodu neexistence kontrolních metod Společenství pro výpočet energetické hodnoty krmiv pro domácí zvířata a pro určení dietní vlákniny v krmivech obecně; že tento seznam musí být doplněn, jakmile budou tyto metody přijaty;
vzhledem k tomu, že stanovený seznam může být v případě potřeby pozměněn s ohledem na na vývoj vědeckých a technických poznatků;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy stanoví, že krmiva určená pro zvláštní účely výživy ve smyslu směrnice Rady 93/74/EHS smějí být uváděna na trh pouze v případě, že jejich určené užití je zahrnuto v části B přílohy této směrnice a pokud splňují ostatní podmínky uvedené v této části přílohy.
Dále členské státy zajistí, aby byla dodržena i ustanovení části A přílohy označená jako "Obecná ustanovení".
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. července 1994, kterou se mění směrnice Rady 87/153/EHS, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/17/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS předpokládá stanovení hlavních zásad pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat, které byly přijaty směrnicí Rady 87/153/EHS [3], a jejich případné změny v důsledku vývoje vědeckotechnických poznatků;
vzhledem k tomu, že je nutné tyto hlavní zásady doplnit o kriteria pro vyhodnocování žádostí o povolení mikroorganismů a enzymů jako doplňkových látek v krmivech;
vzhledem k tomu, že podle ustanovení směrnice Rady 93/114/ES [4] je nutné začlenit do postupu Společenství při povolování doplňkových látek ustanovení směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [5], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [6], týkající se zvláštního vyhodnocování rizik pro životní prostředí tak, aby tato ustanovení byla použitelná na všechny doplňkové látky, složené z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahující; že z toho důvodu by měla být pozměněna směrnice 87/153/EHS tak, aby byla v souladu s požadavky směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že jde o značný počet změn, jeví se užitečným uvést v příloze této směrnice hlavní zásady v úplném znění;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 87/153/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Dohodu o sociální politice připojenou k Protokolu (č. 14) o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že na základě Protokolu o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství, uzavřely mezi sebou Belgické království, Dánské království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Irsko, Italská republika, Lucemburské velkovévodství, Nizozemské království a Portugalská republika (dále jen "členské státy"), s přáním uskutečňovat Sociální chartu z roku 1989, Dohodu o sociální politice;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 2 uvedené dohody opravňuje Radu stanovit směrnicemi minimální požadavky;
vzhledem k tomu, že podle článku 1 uvedené dohody je cílem Společenství a členských států zejména podpora sociálního dialogu;
vzhledem k tomu, že bod 17 Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví mimo jiné, že "informovanost zaměstnanců, projednání se zaměstnanci a jejich účast musí být vhodnými způsoby rozvíjeny s ohledem na zvyklosti platné v jednotlivých členských státech"; že "to se vztahuje zejména na podniky nebo skupiny zahrnující podniky nebo závody v několika členských státech";
vzhledem k tomu, že Rada nebyla schopna i přes široký konsensus většiny členských států usnést se o návrhu směrnice o zřízení evropské rady zaměstnanců pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci podniků a skupin podniků působících na území Společenství [4], ve znění ze dne 3. prosince 1991 [5];
vzhledem k tomu, že Komise v souladu s čl. 3 odst. 2 Dohody o sociální politice konzultovala se sociálními partnery působícími na území Společenství otázku možného zaměření akce Společenství v oblasti informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích a skupinách podniků působících na území Společenství;
vzhledem k tomu, že Komise po takové konzultaci usoudila, že akce Společenství je účelná, a v souladu s čl. 3 odst.
3 uvedené dohody znovu konzultovala se sociálními partnery obsah zamýšleného návrhu a že sociální partneři předali Komisi své stanovisko;
vzhledem k tomu, že po této druhé fázi projednání sociální partneři Komisi neinformovali o svém úmyslu zahájit postup podle článku 4 uvedené dohody, který by mohl vést k uzavření dohody;
vzhledem k tomu, že fungování vnitřního trhu zahrnuje proces slučování podniků, nadnárodních sloučení, splynutí a vzniku společných podniků a vede tedy ke vzniku nadnárodních podniků a skupin podniků; že k zajištění harmonického rozvoje hospodářských činností je nezbytné, aby podniky a skupiny podniků činné ve více členských státech informovaly zástupce svých zaměstnanců a projednávaly se zástupci svých zaměstnanců, kterých se dotýkají podniková rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že postupy informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci podle právních předpisů a zvyklostí členských států často nejsou přizpůsobeny nadnárodní struktuře subjektu, který přijímá rozhodnutí týkající se zaměstnanců; že tento stav může vést k nerovnému zacházení se zaměstnanci, kterých se rozhodnutí týká, v rámci stejného podniku nebo skupiny;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout vhodná opatření, aby pracovníci zaměstnaní v podnicích nebo ve skupinách podniků působících na území Společenství byli řádně informováni a bylo s nimi řádně projednáno, pokud jsou rozhodnutí, která se jich týkají, přijímána v jiném členském státu, než ve kterém pracují;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného informování zaměstnanců a projednání sezaměstnanci podniků nebo skupin podniků, které jsou činné ve více členských státech, je třeba zřídit evropskou radu zaměstnanců nebo vytvořit jiné vhodné nadnárodní postupy informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné vytvořit výlučně pro účely této směrnice definici pojmu řídící podnik, která neovlivní definice pojmů skupina podniků a dominantní vliv, které by mohly být přijaty v dokumentech vypracovaných v budoucnu;
vzhledem k tomu, že postupy informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci těchto podniků nebo těchto skupin musí zahrnovat všechny závody nebo popřípadě všechny podniky skupiny umístěné v členských státech nezávisle na tom, zda ústřední vedení podniku nebo, jedná-li se o skupinu, řídícího podniku je umístěno na území členských států;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou autonomie stran určí zástupci zaměstnanců a vedení podniku nebo řídícího podniku skupiny, vzájemnou dohodou povahu, složení, pravomoci, způsob fungování, řízení a finanční zdroje evropské rady zaměstnanců nebo jiných postupů informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci tak, aby odpovídaly zvláštním okolnostem;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity přísluší členským státům určovat, kdo jsou zástupci zaměstnanců, a zejména stanovit, pokud to považují za vhodné, vyrovnané zastoupení různých kategorií zaměstnanců;
vzhledem k tomu, že je nicméně vhodné stanovit určitá podpůrná pravidla, která se použijí, rozhodnou-li o tom strany, pokud ústřední vedení odmítne zahájit jednání nebo nedojde-li při něm k dohodě;
vzhledem k tomu, že zástupci zaměstnanců mohou rozhodnout, že nepožádají o zřízení evropské rady zaměstnanců, nebo že se zúčastněné strany mohou dohodnout na jiných postupech nadnárodního informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci;
vzhledem k tomu, že evropská rada zaměstnanců zřízená bez jejich dohody k provedení této směrnice musí být informována a musí s ní být projednána činnost podniku nebo skupiny podniků, aby mohla odhadnout možné dopady na zájmy zaměstnanců nejméně ze dvou členských států, aniž je dotčena možnost stran dohodnout se jinak; že z tohoto důvodu musí být podnik nebo řídící podnik povinen sdělovat zástupcům zaměstnanců obecné informace týkající se zájmu zaměstnanců, jakož i informace týkající se hledisek činnosti podniku nebo skupiny podniků, jež se týkají zájmů zaměstnanců; že evropská rada zaměstnanců musí mít možnost podat na závěr této schůzky své stanovisko;
vzhledem k tomu, že o určitém počtu rozhodnutí s výrazným dopadem na zájmy zaměstnanců je třeba co nejdříve informovat zástupce zaměstnanců a projednat je se zástupci zaměstnanců;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že zástupci zaměstnanců jednající v rámci směrnice požívají při výkonu svých funkcí stejnou ochranu a obdobné jistoty jako zástupci zaměstnanců podle právních předpisů nebo zvyklostí země, ve které jsou zaměstnáni; že nesmí být na základě legitimního výkonu své činnosti diskriminováni a musí požívat přiměřenou ochranu před propuštěním a jinými sankcemi;
vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice o informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci musí být v podnicích nebo v řídících podnicích ve skupině, jejichž ústřední vedení je umístěno mimo území členských států, provedena zástupcem podniku v členském státu, který je případně jmenován, nebo, není-li určen, závodem nebo řízeným podnikem zaměstnávajícím největší počet zaměstnanců v členských státech;
vzhledem k tomu, že je vhodné poskytnout zvláštní zacházení podnikům a skupinám podniků působícím na území Společenství, ve kterých ke dni provedení této směrnice platí dohoda, která se vztahuje na všechny zaměstnance a upravuje nadnárodní informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci;
vzhledem k tomu, že nebudou-li dodržovány povinnosti stanovené v této směrnici, musí členské státy přijmout vhodná opatření,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět 1. Cílem této směrnice je zdokonalit právo na informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích a skupinách podniků působících na území Společenství.
2. Za tímto účelem se v každém podniku a v každé skupině podniků působících na území Společenství, je-li podána žádost postupem podle čl. 5 odst. 1, zřizuje evropská rada zaměstnanců nebo postup informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci s cílem informovat tyto zaměstnance a jednat s nimi způsobem, za podmínek a s účinky stanovenými v této směrnici.
3. Odchylně od odstavce 2, zahrnuje-li skupina podniků působící na území Společenství podle čl. 2 odst. 1 písm. c) jeden nebo více podniků nebo skupin podniků, které jsou podniky nebo skupinami podniků působícími na území Společenství podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo c), zřizuje se evropská rada zaměstnanců na úrovni skupiny, nestanoví-li dohoda podle článku 6 jinak.
4. Nestanoví-li dohody podle článku 6 širší oblast působnosti, vztahují se pravomoci a působnost evropských rad zaměstnanců a postupy informování zaměstnanců a projednání s nimi zavedené k dosažení cíle podle odstavce 1 v případě podniku působícího na území Společenství na všechny závody umístěné v členských státech a v případě skupiny podniků působící na území Společenství na všechny podniky této skupiny umístěné v členských státech.
5. Členské státy mohou stanovit, že se tato směrnice nevztahuje na posádky obchodního loďstva.
Článek 2
Definice 1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "podnikem působícím na území Společenství" podnik zaměstnávající alespoň 1000 zaměstnanců v členských státech a alespoň ve dvou různých členských státech alespoň 150 zaměstnanců v každém z nich;
b) "skupinou podniků" skupina zahrnující řídící podnik a řízené podniky;
c) "skupinou podniků působící na území Společenství" skupina podniků, která splňuje následující podmínky:
- zaměstnává alespoň 1000 zaměstnanců v členských státech,
- zahrnuje alespoň dva podniky členy skupiny v různých členských státech a
- alespoň jeden podnik člen skupiny zaměstnává alespoň 150 zaměstnanců v členském státu a jiný podnik člen skupiny zaměstnává alespoň 150 zaměstnanců v jiném členském státu;
d) "zástupci zaměstnanců" zástupci zaměstnanců stanovení vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
e) "ústředním vedením" ústřední vedení podniku působícího na území Společenství nebo, v případě skupiny podniků působící na území Společenství, řídícího podniku;
f) "projednáním" výměna názorů a zavedení dialogu mezi zástupci zaměstnanců a ústředním vedením nebo jinou lépe odpovídající úrovní vedení;
g) "evropskou radou zaměstnanců" rada zaměstnanců zřízená v souladu s čl. 1 odst. 2 nebo v souladu s přílohou s cílem zavést informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci;
h) "zvláštním vyjednávacím výborem" výbor zřízený podle čl. 5 odst. 2 pověřený k jednáním o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo o vytvoření postupu informování zaměstnanců a projednání s nimi podle čl. 1 odst. 2.
2. Pro účely této směrnice se určí meze počtu zaměstnanců podle průměrného počtu zaměstnanců, včetně zaměstnanců se zkráceným pracovním úvazkem zaměstnaných během posledních dvou let, vypočítaného podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí.
Článek 3
Vymezení pojmu "řídící podnik" 1. Pro účely této směrnice se "řídícím podnikem" rozumí podnik, který může vykonávat dominantní vliv v jiném podniku ("řízený podnik"), například v důsledku vlastnictví, finanční účasti nebo předpisů, které ji upravují.
2. Schopnost vykonávat dominantní vliv vzniká, aniž je tím dotčena možnost prokázat opak, pokud podnik přímo nebo nepřímo ve vztahu k jinému podniku:
a) drží většinu upsaného základního kapitálu podniku nebo
b) disponuje většinou hlasovacích práv spojených s podíly vydanými podnikem nebo
c) může jmenovat více než polovinu členů správních, řídících nebo dozorčích orgánů podniku.
3. Pro účely odstavce 2 zahrnují práva řídícího podniku týkající se hlasování a jmenování i práva všech ostatních řízených podniků a práva všech osob nebo subjektů, kteří jednají vlastním jménem, ale na účet řídícího podniku nebo jiného řízeného podniku.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 není podnik "řídícím podnikem" jiného podniku, ve kterém drží podíl, jedná-li se o společnost uvedenou v čl. 3 odst. 5 písm. a) nebo c) nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [6].
5. Za dominantní vliv se nepovažuje vliv vzniklý pouze z důvodu, že zmocněná osoba vykonává své funkce na základě právních předpisů členského státu upravujících likvidaci, konkurs, platební neschopnost, zastavení plateb, vyrovnání nebo obdobná řízení.
6. Rozhodujícími pro určení, zda je podnik "řídícím podnikem", jsou právní předpisy členského státu, kterému podnik podléhá.
Pokud se na podnik nevztahují právní předpisy členského státu, použijí se právní předpisy členského státu, na jehož území je umístěn jeho zástupce nebo, není-li určen, právní předpisy členského státu, na jehož území je umístěno ústřední vedení podniku skupiny, který zaměstnává nejvyšší počet zaměstnanců.
7. Vyhovují-li v případě kolize právních předpisů při použití odstavce 2 jednomu nebo několika kritériím stanoveným v odstavci 2 dva nebo více podniků jedné skupiny, považuje se za řídící podnik podnik, který splňuje kritérium uvedené v odst. 2 písm. c), aniž je dotčena možnost prokázat, že dominantní vliv může vykonávat jiný podnik.
ODDÍL II ZŘÍZENÍ EVROPSKÉ RADY ZAMĚSTNANCŮ NEBO VYTVOŘENÍ POSTUPU INFORMOVÁNÍ ZAMĚSTNANCŮ A PROJEDNÁNÍ S NIMI
Článek 4
Odpovědnost za zřízení evropské rady zaměstnanců nebo za vytvoření postupu informování zaměstnanců a projednání s nimi 1. Za vytvoření podmínek a prostředků nezbytných ke zřízení evropské rady zaměstnanců nebo k vytvoření postupu informování a projednání podle čl. 1 odst. 2 v podniku nebo skupině podniků působící na území Společenství odpovídá ústřední vedení.
2. Není-li ústřední vedení umístěno v některém členském státu, odpovídá podle odstavce 1 zástupce ústředního vedení v členském státu, kterého je popřípadě třeba jmenovat.
Není-li takový zástupce jmenován, odpovídá podle odstavce 1 vedení závodu nebo podniku skupiny, který zaměstnává nejvyšší počet zaměstnanců v některém členském státě.
3. Pro účely této směrnice se zástupce či zástupci nebo, nejsou-li jmenováni, vedení podle odstavce 2 druhého pododstavce považují za ústřední vedení.
Článek 5
Zvláštní vyjednávací výbor 1. Za účelem dosažení cíle podle čl. 1 odst. 1 zahájí ústřední vedení jednání o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo o vytvoření postupu informování a projednání z vlastního podnětu nebo na písemnou žádost alespoň sta zaměstnanců nebo jejich zástupců alespoň ze dvou podniků nebo závodů umístěných alespoň ve dvou různých členských státech.
2. K tomuto účelu se zřizuje zvláštní vyjednávací výbor podle těchto obecných zásad:
a) způsob volby nebo jmenování členů zvláštního vyjednávacího výboru, kteří musí být zvoleni nebo jmenováni na jejich území určí členské státy.
Členské státy stanoví, že zaměstnanci podniků nebo závodů, ve kterých nejsou nezávisle na vůli zaměstnanců jejich zástupci, mají právo sami si zvolit nebo jmenovat členy zvláštního vyjednávacího výboru.
Druhým pododstavcem nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti, které stanoví mez pro vytvoření orgánu zastupujícího zaměstnance;
b) zvláštní vyjednávací výbor tvoří nejméně tři a nejvýše sedmnáct členů;
c) při této volbě nebo jmenování je vhodné zajistit:
- nejprve zastoupení jedním členem za každý členský stát, ve kterém má podnik působící na území Společenství jeden nebo více závodů nebo ve kterém má skupina podniků působící na území Společenství řídící podnik nebo jeden nebo více řízených podniků,
- poté zastoupení doplňujících členů v poměru podle počtu zaměstnanců zaměstnaných v závodech, řídícím podniku nebo v řízených podnicích tak, jak stanoví právní předpisy členského státu, na jehož území je umístěno ústřední vedení;
d) složení zvláštního vyjednávacího výboru je oznámeno ústřednímu vedení a místnímu vedení.
3. Úkolem zvláštního vyjednávacího výboru je písemnou dohodou s ústředním vedením stanovit oblast činnosti, složení, pravomoci a funkční období evropské rady zaměstnanců nebo evropských rad zaměstnanců nebo způsoby vytvoření postupu informování zaměstnanců a projednání s nimi.
4. Ústřední vedení svolá za účelem uzavření dohody podle článku 6 schůzi se zvláštním vyjednávacím výborem.
Uvědomí o tom místní vedení.
Zvláštnímu vyjednávacímu výboru mohou být při jednáních nápomocni odborníci podle jeho výběru.
5. Zvláštní vyjednávací výbor může nejméně dvěma třetinami hlasů rozhodnout, že jednání podle odstavce 4 nezahájí nebo již zahájená jednání ukončí.
Toto rozhodnutí ukončuje řízení vedoucí k uzavření dohody podle článku 6.
Pokud je toto rozhodnutí přijato, ustanovení přílohy se nepoužijí.
Nová žádost o svolání zvláštního vyjednávacího výboru může být podána nejdříve dva roky po zmíněném rozhodnutí, nestanoví-li dotyčné strany lhůtu kratší.
6. Náklady související s jednáním podle odstavců 3 a 4 nese ústřední vedení, aby umožnilo zvláštnímu vyjednávacímu výboru plnit jeho poslání odpovídajícím způsobem.
Členské státy mohou při zachování této zásady stanovit rozpočtová pravidla pro financování zvláštního vyjednávacího výboru.
Mohou zejména omezit úhradu nákladů pouze na jednoho odborníka.
Článek 6
Obsah dohody 1. Ústřední vedení a zvláštní vyjednávací výbor musí jednat v duchu spolupráce, aby dosáhly dohody o způsobech provádění informování zaměstnanců a projednání s nimi uvedených v čl. 1 odst. 1.
2. Aniž je tím dotčena autonomie stran, stanoví písemná dohoda podle odstavce 1 mezi ústředním vedením a zvláštním vyjednávacím výborem:
a) podniky, jež jsou členy skupiny podniků působící na území Společenství, nebo závody podniku působícího na území Společenství, na které se dohoda vztahuje;
b) složení evropské rady zaměstnanců, počet členů, rozdělení křesel a funkční období;
c) pravomoci a postup informování a projednání evropské rady zaměstnanců;
d) místo, četnost a trvání schůzí evropské rady zaměstnanců;
e) finanční a hmotné prostředky, které je třeba evropské radě zaměstnanců poskytnout;
f) dobu trvání dohody a postup pro její nové sjednání.
3. Ústřední vedení a zvláštní vyjednávací výbor mohou písemně rozhodnout o vytvoření jednoho nebo více postupů informování a projednání místo zřízení evropské rady zaměstnanců.
Dohoda musí stanovit podmínky, za jakých mají zástupci zaměstnanců právo sejít se k výměně názorů na informace, které jim byly sděleny.
Tyto informace se týkají zejména nadnárodních otázek, které mohou mít výrazný dopad na zájmy zaměstnanců.
4. Pokud dohody podle odstavců 2 a 3 nestanoví jinak, nevztahují se na ně podpůrná pravidla přílohy.
5. K uzavření dohod uvedených v odstavcích 2 a 3 se zvláštní vyjednávací výbor usnáší většinou hlasů svých členů.
Článek 7
Podpůrná pravidla 1. Za účelem dosažení cíle uvedeného v čl. 1 odst. 1 se použijí podpůrná pravidla stanovená právními předpisy členského státu, ve kterém je umístěno ústřední vedení,
- pokud o tom rozhodnou ústřední vedení a zvláštní vyjednávací výbor nebo
- pokud ústřední vedení odmítne zahájit jednání ve lhůtě šesti měsíců od žádosti podle čl. 5 odst. 1 nebo
- pokud ve lhůtě tří let od této žádosti nedojde k dohodě podle článku 6 a zvláštní vyjednávací výbor nepřijme rozhodnutí podle čl. 5 odst. 5.
2. Podpůrná pravidla uvedená v odstavci 1 v podobě stanovené právními předpisy členských států musí vyhovovat ustanovením přílohy.
ODDÍL III RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Důvěrné informace 1. Členské státy stanoví, že členové zvláštního vyjednávacího výboru a evropské rady zaměstnanců, jakož i odborníci, kteří jsou jim případně nápomocni, nejsou oprávněni poskytovat třetím osobám informace, které jim byly výslovně sděleny jako důvěrné.
Totéž platí pro zástupce zaměstnanců v rámci postupu informování a projednání.
Tato povinnost platí nezávisle na místě, kde se nacházejí, a rovněž po skončení jejich funkčního období.
2. Každý členský stát stanoví, že ústřední vedení umístěné na jeho území není ve zvláštních případech a za podmínek a omezení určených vnitrostátním právním řádem povinno podávat informace, pokud jsou takové povahy, která by mohla podle objektivních kritérií vážně narušit nebo poškodit fungování dotyčných podniků.
Dotyčný členský stát může toto osvobození podmínit předchozím správním nebo soudním schválením.
3. Každý členský stát může určit zvláštní ustanovení ve prospěch ústředního vedení podniků působících na jeho území, které přímo a převážně sledují cíl ideologického zaměření týkající se informování o názorech a jejich vyjadřování, za podmínky, že ke dni přijetí této směrnice jsou tato zvláštní ustanovení již obsažena ve vnitrostátních právních předpisech.
Článek 9
Fungování evropské rady zaměstnanců a postupu informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci Ústřední vedení a evropská rada zaměstnanců pracují v duchu spolupráce při dodržování svých vzájemných práv a povinností.
Totéž platí pro spolupráci mezi ústředním vedením a zástupci zaměstnanců v rámci postupu informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci.
Článek 10
Ochrana zástupců zaměstnanců Členové zvláštního vyjednávacího výboru, členové evropské rady zaměstnanců a zástupci zaměstnanců, kteří vykonávají své funkce v rámci postupu podle čl. 6 odst. 3, požívají při výkonu svých funkcí stejné ochrany a obdobných jistot jako zástupci zaměstnanců podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí země, ve které jsou zaměstnáni.
To se týká zejména účasti na schůzích zvláštního vyjednávacího výboru nebo evropské rady zaměstnanců nebo na všech ostatních schůzích pořádaných v rámci dohody podle čl. 6 odst. 3, jakož i vyplácení platů členům, kteří jsou zaměstnanci podniku nebo skupiny podniků působící na území Společenství, po dobu nepřítomnosti nezbytnou k výkonu jejich funkcí.
Článek 11
Dodržování směrnice 1. Každý členský stát dbá na to, aby vedení závodů podniku působícího na území Společenství a vedení podniků, které jsou členy skupiny podniků působící na území Společenství, jež se nacházejí na jeho území, a zástupci zaměstnanců podniků nebo popřípadě zaměstnanci dodržovali povinnosti stanovené touto směrnicí nezávisle na tom, zda je ústřední vedení umístěno na jeho území.
2. Členské státy zajistí, aby podniky na žádost stran dotčených použitím této směrnice poskytovaly údaje o počtu zaměstnanců uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a c).
3. Pro případ nedodržování této směrnice přijmou členské státy vhodná opatření; zejména dbají, aby byla k dispozici správní nebo soudní řízení, která umožní domoci se splnění povinností vyplývajících z této směrnice.
4. Uplatňují-li členské státy článek 8, upraví správní nebo soudní řízení, která mohou využít zástupci zaměstnanců, vyžaduje-li ústřední vedení důvěrnost informací nebo neposkytne-li tyto informace v souladu se zmíněným článkem 8.
Tato řízení mohou zahrnovat řízení určená pro zachování důvěrnosti dotyčných informací.
Článek 12
Vztah mezi touto směrnicí a jinými předpisy 1. Touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy přijaté v souladu se směrnicí Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států o hromadném propouštění [7] a se směrnicí Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států o zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků, provozoven nebo částí provozoven [8].
2. Touto směrnicí nejsou dotčena práva zaměstnanců na informování a projednání podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 13
Platné dohody 1. Aniž je tím dotčen odstavec 2, nepodléhají podniky a skupiny podniků působící na území Společenství, ve kterých již ke dni podle čl. 14 odst. 1 nebo ke dni provedení této směrnice v dotyčném členském státě, pokud nastane dříve než výše uvedený den, platí dohoda vztahující se na všechny zaměstnance upravující nadnárodní informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci, povinnostem vyplývajícím z této směrnice.
2. Skončí-li platnost dohod uvedených v odstavci 1, mohou strany těchto dohod společně rozhodnout o jejich prodloužení.
Nestane-li se tak, použije se tato směrnice.
Článek 14
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 22. září 1996 nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření prostřednictvím dohod, členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zajistit výsledky uložené touto směrnicí.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 15
Přezkum Komise Nejpozději do 22. září 1999 Komise přezkoumá po konzultaci členských států a sociálních partnerů na evropské úrovni způsoby uplatňování této směrnice a zejména, zda jsou meze počtu zaměstnanců odpovídající, aby mohla Radě popřípadě navrhnout příslušné změny.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 13. října 1994, kterou se mění směrnice 88/301/EHS a směrnice 90/388/EHS zejména s ohledem na družicovou komunikaci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 90 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Zelené knize o společném postupu v oblasti družicové komunikace v Evropském společenství stanovila Komise v listopadu 1990 hlavní změny v právním rámci, které je nezbytné učinit pro využívání možností těchto komunikačních prostředků; že uvedená zelená kniha vyžaduje mimo jiné úplnou liberalizaci družicových služeb a zařízení, včetně zrušení všech výlučných a zvláštních práv v této oblasti s výhradou udělování licencí, a rovněž volný (neomezený) přístup do vesmíru.
(2) Usnesením Rady ze dne 19. prosince 1991 o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [1] podpořila Rada stanoviska vymezená v zelené knize vydané Komisí a jako hlavní cíle určila: harmonizaci a liberalizaci trhu s příslušnými družicovými pozemskými stanicemi, včetně případného zrušení výlučných nebo zvláštních práv v této oblasti, zejména s výhradou podmínek nezbytných pro splnění podstatných požadavků.
(3) Evropský parlament ve svém usnesení o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [2] vyzývá Komisi, aby vytvořila právní rámec nezbytný pro vytvoření prostředí umožňujícího odstranit stávající omezení a rozvíjet nové činnosti v oblasti družicové komunikace a zároveň zdůraznil potřebu harmonizace a liberalizace trhů družicových zařízení a služeb.
(4) Některé členské státy již otevřely určité služby družicové komunikace hospodářské soutěži a zavedly systémy udělování licencí; že licence v některých členských státech nicméně nejsou udělovány na základě objektivních, přiměřených a nediskriminačních kritérií nebo jsou konkurentům telekomunikačních subjektů ukládána technická omezení, jako je zákaz připojení jejich zařízení ke komutované síti provozované telekomunikačním subjektem; že v některých členských státech zůstala veřejným podnikům zachována výlučná práva.
(5) Směrnice Komise 88/301/EHS ze dne 16. května 1988 o hospodářské soutěži na trhu s telekomunikačními koncovými zařízeními [3], ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, se zabývá zrušením zvláštních nebo výlučných práv na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu telekomunikačního koncového zařízení; že se nevztahuje na všechny typy zařízení družicových pozemských stanic.
(6) Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ve věci C-202/88, Francie v. Komise [4], potvrdil směrnici Komise 88/301/EHS; že pokud se však jedná o zvláštní práva, byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v oblasti dovozu, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržby telekomunikačního zařízení jsou zvláštními právy ve skutečnosti práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků některým právním a správním postupem, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků, nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES.
(7) Výlučná práva omezují volný pohyb zboží pro toto zařízení jak při dovozu a uvádění telekomunikačního zařízení (včetně družicového zařízení) na trh, protože s určitými výrobky se potom neobchoduje, tak při připojení, uvádění do provozu a údržbě, protože v důsledku situace na trhu, zejména různosti a technické povahy výrobků není monopolní podnik nijak motivován k tomu, aby poskytoval uvedené služby pro výrobky, které neuvádí na trh ani je nedováží, ani aby vyrovnával ceny s náklady, protože není ohrožen hospodářskou soutěží ze strany subjektů nově vstupujících na trh; že při zvážení typicky širokého rozsahu nabídky telekomunikačních zařízení na většině trhů a při zvážení výhledového rozvoje trhů, na nichž je dosud jen omezený počet výrobců, pak jakékoli zvláštní právo, které přímo nebo nepřímo – např. tím, že neuplatňuje otevřený a nediskriminační postup při udělování licencí – omezuje počet podniků oprávněných dovážet, uvádět na trh, připojovat, uvádět do provozu a udržovat takové zařízení, a působí podobně jako práva výlučná.
Taková výlučná nebo zvláštní práva mají stejný účinek jako množstevní omezení, a porušují tedy článek 30 Smlouvy o ES; že žádná ze zvláštních vlastností družicových pozemských stanic ani trhu, kde se prodávají nebo kde se provádí jejich údržba, neopravňuje k tomu, aby se s nimi po právní stránce zacházelo jinak než s jiným telekomunikačním koncovým zařízením; že je tedy nezbytné zrušit všechna stávající výlučná práva na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu družicových pozemských stanic, jakož i práva s rovnocenným účinkem, tzn. všechna zvláštní práva kromě práv, která spočívají ve výhodách zajištěných jednomu či více podnikům právními nebo správními předpisy a ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností ve stejné zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
(8) Zařízení družicové pozemské stanice musí vyhovovat podstatným požadavkům harmonizovaným směrnicí Rady 93/97/EHS [5] se zvláštním důrazem na účinné využití kmitočtů; že musí být možné uplatňování těchto podstatných požadavků sledovat částečně prostřednictvím licencí udělených pro poskytování příslušných služeb; že souladu s podstatnými požadavky musí být dosaženo hlavně na základě přijetí společných technických pravidel a harmonizací podmínek připojených k licencím; že členské státy však musí přizpůsobit svá pravidla, i když tyto podmínky nejsou harmonizovány; že členské státy musí v každém případě mezitím zajistit, aby používání těchto pravidel nevytvářelo překážky obchodu.
(9) Zrušení zvláštních nebo výlučných práv v oblasti připojení zařízení družicových pozemských stanic vyvolává nutnost uznat právo na připojení tohoto zařízení ke komutovaným sítím obsluhovaným telekomunikačními subjekty, aby provozovatelé s licencí mohli nabízet služby veřejnosti.
(10) Směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb [6], ve znění Dohody o EHP, stanoví zrušení zvláštních nebo výlučných práv udělených členskými státy v oblasti poskytování telekomunikačních služeb; že je však z oblasti působnosti směrnice vyloučena družicová komunikace.
(11) Dne 17. listopadu 1992 ve spojených věcech C-271/90, C-281/90 a C-289/90, Španělsko v. Komise [7], Soudní dvůr Evropských společenství tuto směrnici Komise potvrdil; že v oblasti zvláštních práv však byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v důsledku toho musí být tato práva vymezena v této směrnici; že v oblasti telekomunikačních služeb jsou zvláštní práva ve skutečnosti práva, jež členské státy udělují omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování některé z těchto služeb nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES.
V oblasti telekomunikačních služeb mohou tyto zvláštní výhody zajištěné právními nebo správními předpisy spočívat mimo jiné v právu provádět, odchylně od práva o územním plánování, vyvlastnění v obecném zájmu nebo v možnosti získání oprávnění bez absolvování obvyklého postupu.
(12) Pokud je počet podniků oprávněných k poskytování družicové telekomunikační služby omezen členským státem prostřednictvím zvláštních nebo dokonce výlučných práv, mohlo by vzniknout omezení neslučitelné s článkem 59 Smlouvy, jestliže toto omezení není odůvodněno podstatnými požadavky, protože tato práva brání jiným podnikům dodávat příslušné služby do jiných členských států nebo je z nich přijímat; že v případě služeb družicové sítě by těmito podstatnými požadavky mělo být účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými technickými systémy umístěnými ve vesmíru nebo na povrchu Země; že pokud tedy zařízení použité k nabídce služeb vyhovuje podstatnému požadavku vztahujícímu se na družicovou komunikaci, není důvod k samostatné právní úpravě tohoto zařízení; že na druhé straně zvláštní práva spočívající pouze ve zvláštních výhodách zajištěných právními nebo správními předpisy v zásadě nevylučují vstup jiných podniků na trh; že slučitelnost těchto práv se Smlouvou o ES musí být proto posuzována vždy pro jednotlivý případ s ohledem na jejich vliv na účinnou svobodu jiných subjektů poskytovat stejné telekomunikační služby a jejich případné zdůvodnění.
(13) Stávající výlučná práva v oblasti družicové komunikace byla obecně udělena subjektům, které již zaujímaly dominantní postavení ve vytváření pozemských sítí, nebo některé z jejich dceřiných společností; že tato práva způsobují rozšíření dominantního postavení těchto subjektů, a tím i posílení tohoto postavení; že výlučná práva udělená v oblasti družicové komunikace jsou v důsledku toho neslučitelná s článkem 90 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 86.
(14) Tato výlučná práva, omezující přístup na trh, působí také tak, že na úkor uživatelů omezují nebo brání využívání družicové komunikace, jež by mohly být nabízeny, což zpomaluje technický pokrok v této oblasti; že protože investiční rozhodnutí pravděpodobně vycházejí z výlučných práv, jsou zúčastněné podniky často v situaci, kdy se rozhodnou upřednostnit pozemské technologie, zatímco nové subjekty by mohly využívat družicovou technologii; že telekomunikační subjekty daly obecně přednost rozvoji pozemských spojů z optického vlákna a družicové komunikace se používají hlavně jako poslední technická možnost v případech, kde jsou náklady na pozemské stanice neúměrně vysoké, nebo při vysílání dat, případně televizního vysílání, a nevyužívají se tedy samostatně jako plně doplňková technologie přenosu; že výlučná práva tak kladou omezení na rozvoj družicové komunikace, což je neslučitelné s článkem 90 Smlouvy ve spojení s článkem 86.
(15) V případě poskytování služeb družicové komunikace jsou však postupy pro udělování licencí nebo oznamovací postupy oprávněny pro zajištění souladu s podstatnými požadavky, na které se vztahuje zásada proporcionality; že udělení licence není oprávněno, jestliže by k dosažení příslušného cíle postačoval pouze oznamovací postup; že např. v případě zajišťování služby družicové komunikace, která spočívá pouze v použití závislé pozemské stanice VSAT v členském státě, by měl postačovat postup pro oznamování.
90 odst. 2 Smlouvy jsou výjimky z článku 86 přípustné, jestliže by jeho používání překáželo z právního nebo praktického hlediska výkonu konkrétních úkolů zadaných telekomunikačním subjektům; že na tomto právním základě umožňuje směrnice 90/388/EHS zachovat po přechodné období výlučná práva v oblasti telefonní služby.
"Telefonní služba" je v článku 1 směrnice 90/388/EHS definována jako komerční poskytování služby pro veřejnost, která spočívá v zajišťování přímé přepravy a komutace mluvené řeči v reálném čase mezi koncovými body veřejné telekomunikační sítě, přičemž každý uživatel může používat koncové zařízení připojené k určitému koncovému bodu sítě za účelem komunikace s jiným koncovým bodem; že v případě přímé přepravy a komutace mluvené řeči přes sítě družicových pozemských stanic se tato komerční služba pro veřejnost může obecně poskytovat, jen když je síť družicových pozemských stanic spojena s veřejnou telekomunikační sítí.
U všech ostatních služeb kromě telefonní služby není podle čl. 90 odst. 2 oprávněné žádné zvláštní zacházení, zejména pro nepodstatný podíl těchto služeb na obratu telekomunikačních subjektů.
(17) Poskytování služeb družicové sítě při přenosu rozhlasových a televizních programů se pro účely této směrnice považuje za telekomunikační službu, a podléhá tedy jejím ustanovením; že bez ohledu na zrušení určitých zvláštních a výlučných práv v oblasti příjmových družicových pozemských stanic nepřipojených k veřejné síti členského státu a zrušení zvláštních a výlučných práv v oblasti služeb družicové komunikace poskytovaných veřejnosti a soukromým provozovatelům vysílání podléhá obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost nebo soukromé provozovatele služeb, obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost poskytovaných přes kmitočtová pásma definovaná v Radiokomunikačním řádu pro družicovou rozhlasovou službu a družicovou pevnou službu, dále zvláštním pravidlům přijatým členskými státy v souladu s právními předpisy Společenství, a nepodléhá proto ustanovením této směrnice.
(18) Tato směrnice nevylučuje opatření v souladu s právními předpisy Společenství a stávajícími mezinárodními závazky, jejichž cílem je zajistit rovné zacházení státním příslušníkům členských států v třetích zemích.
(19) Nabídka kapacity vesmírného segmentu vnitrostátních, soukromých nebo mezinárodních družicových systémů předložená provozovateli družic provozovatelům sítě družicových pozemských stanic, jimž byla udělena licence, podléhá stále v některých členských státech právním omezením, která nejsou slučitelná s koordinací kmitočtů a stanovišť požadovanou na základě stávajících mezinárodních závazků členských států; že tato další omezení jsou v rozporu se článkem 59, z něhož vyplývá, že při udělení licence v jednom členském státu by provozovatelům družic měl být plně umožněn volný pohyb služeb v celém Společenství.
(20) Zkoušky ke stanovení, zda družicové pozemské stanice provozovatele s licencí, který není státním provozovatelem, vyhovují specifikacím platným pro technický a provozní přístup k mezivládním družicovým systémům, vykonává ve většině členských států signatář úmluvy za zemi, na jejímž území stanice pracuje; že tedy toto posuzování shody provádějí konkurenční provozovatelé služeb na daném trhu.
Toto není slučitelné se Smlouvou, zejména s čl. 3 písm. g) a s článkem 90 ve spojení s článkem 86; že členské státy proto musí zajistit, aby toto posuzování shody probíhalo přímo pod dohledem regulativních úřadů mezi příslušným provozovatelem sítě družicové pozemské stanice a mezivládní organizací.
(21) Většinu z dostupné kapacity vesmírného segmentu nabízejí mezinárodní družicové organizace; že poplatky za využívání této kapacity jsou v mnoha členských státech stále vysoké, protože kapacitu pro dotyčný členský stát lze získat jen od signatáře; že taková výlučnost udělená některými členskými státy vede k rozdělení společného trhu na úkor spotřebitelů požadujících kapacitu; že ve svém usnesení ze dne 19. prosince 1991 Rada v důsledku toho po členských státech požaduje, aby zlepšily přístup do vesmírného segmentu mezivládních organizací; že v oblasti zavedení a využití oddělených systémů by omezující opatření přijatá na základě mezinárodních úmluv podepsanými členskými státy také mohla působit v rozporu s právními předpisy Společenství omezením dodávky na úkor spotřebitele ve smyslu čl.
86 písm. b); že v mezinárodních družicových organizacích probíhá v této době přezkoumání základních nástrojů mimo jiné s cílem zlepšení přístupu a vytvoření a použití oddělených systémů; že aby Komise mohla vykonávat dohled, jak jí ukládá Smlouva o ES, měly by být vytvořeny nástroje, které členským státům pomohou splnit povinnost vzájemné pomoci uvedenou v čl. 5 odst.
1 ve spojení s čl. 234 odst.
2 Smlouvy.
(22) Při posuzování opatření této směrnice v souvislosti s dosažením základních cílů Smlouvy uvedených v jejím článku 2, včetně cíle posílení hospodářské a sociální soudržnosti Společenství, jak je uvedeno v čl. 130 písm. a), musí být také zvážena situace těch členských států, kde není pozemní síť dosud dostatečně rozvinuta a která by pro tyto členské státy v oblasti služeb družicové komunikace oprávnila prodloužení termínu plné použitelnosti ustanovení této směrnice v nezbytném rozsahu nejpozději do 1. ledna 1996,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/301/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) poslední věta první odrážky se nahrazuje tímto:
"Za koncové zařízení se rovněž považují družicové pozemské stanice,".
b) za druhou odrážku se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""zvláštními právy" rozumějí práva, která členský stát přiznává omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,
- "družicovou pozemskou stanicí" rozumí zařízení, které lze použít k přenosu nebo k přenosu a příjmu ("přenos/příjem") nebo pouze k příjmu ("pouze příjem") radiokomunikačního signálu prostřednictvím družic nebo jiných kosmických systémů."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy, které udělily zvláštní nebo výlučná práva podnikům, zajistí, aby byla odebrána všechna zvláštní nebo výlučná práva, stejně jako práva, která
a) omezují na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků ve smyslu článku 1 na dva či více,
b) určují na základě takových kritérií několik soutěžících podniků ve smyslu článku 1."
3. V článku 3 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "v případě zařízení družicové pozemské stanice odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti a jeho uvádění do provozu, pokud nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 93/97/EHS [8] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice.
Chybí-li společné technické předpisy nebo harmonizované právní podmínky, musí těmto podstatným požadavkům odpovídat vnitrostátní pravidla, která se oznamují Komisi podle směrnice 83/189/EHS, pokud to tato směrnice vyžaduje,
- v případě jiného koncového zařízení odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti, pokud zařízení nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 91/263/EHS [9] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice."
Článek 2
Směrnice 90/388/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) Odstavec 1 se mění takto:
i) druhá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""výlučnými právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje jednomu podniku prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, jímž je mu vyhrazeno právo na poskytování telekomunikační služby nebo provozování určité činnosti v dané zeměpisné oblasti,";
ii) jako třetí odrážka se vkládá:
- ""zvláštními právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více, nebo
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování služby nebo výkonu činnosti, nebo
- uděluje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,";
iii) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""telekomunikačními službami"; rozumějí služby, jejichž poskytování spočívá zcela nebo zčásti v přenosu a směrování signálů po veřejné telekomunikační síti pomocí telekomunikačních zařízení, s výjimkou rozhlasového a televizního vysílání pro veřejnost a služeb družicové komunikace,";
iv) po čtvrté odrážce se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""sítí družicových pozemských stanic"; rozumí sestava dvou nebo více pozemských stanic, které spolupracují prostřednictvím družice,
- "službami družicové sítě"; rozumí vytvoření a provoz sítě družicových pozemských stanic, přičemž tyto služby spočívají minimálně ve vytvoření radiokomunikací do vesmírného segmentu ("směrem vzhůru";) a ve vytvoření radiokomunikací mezi kosmickým segmentem a družicovými pozemskými stanicemi ("směrem dolů";) prostřednictvím družicových pozemských stanic,
- "službami družicové komunikace"; rozumějí služby, při jejichž poskytování se využívá plně nebo částečně služeb družicové sítě,";
v) druhá věta šesté odrážky se nahrazuje tímto:
"Těmito důvody jsou bezpečnost provozu sítě, zachování integrity sítě a v odůvodněných případech interoperabilita, ochrana dat a v případě služeb družicové sítě účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými vesmírnými nebo pozemskými technickými systémy."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Tato směrnice se nevztahuje na dálnopis a na pozemskou mobilní radiokomunikaci."
2. Článek 2 se mění takto:
a) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, odebere členský stát všechna:
a) výlučná práva na poskytování telekomunikačních služeb s výjimkou telefonní služby a
b) zvláštní práva, která na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií omezují počet podniků oprávněných poskytovat takové telekomunikační služby,
c) zvláštní práva, která na základě takových kritérií určují několik soutěžících podniků pro poskytování těchto telekomunikačních služeb.
Přijme taková opatření, aby každý provozovatel byl oprávněn poskytovat tyto telekomunikační služby s výjimkou telefonní služby.";
b) doplňují se nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy sdělí kritéria, podle kterých se udělují oprávnění, spolu s podmínkami připojenými k těmto oprávněním a oznamovacím postupům pro provoz vysílacích pozemských stanic.
Členské státy dále uvědomí Komisi o všech návrzích na zavedení nových postupů pro udělení licence nebo návrzích na změnu stávajících postupů."
3. Článek 6 se mění takto:
a) za druhý pododstavec se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy zajistí, aby se veškeré poplatky uložené provozovatelům služeb jako součást postupů pro udělení licence zakládaly na objektivních, průhledných a nediskriminačních kritériích.
Poplatky, kritéria, na nichž jsou založeny, a jakékoli jejich změny musí být zveřejněny vhodným a dostatečně podrobným způsobem, aby byl umožněn snadný přístup k výše uvedeným informacím.
Nejpozději do devíti měsíců po vyhlášení této směrnice a poté vždy po provedené změně uvědomí členské státy Komisi o způsobu, jímž jsou informace zpřístupňovány.
Komise pravidelně zveřejňuje odkazy na tato upozornění.";
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Členské státy zajistí, aby byly zrušeny veškeré právní zákazy nebo omezení týkající se nabídky kapacity vesmírného prostoru některému z provozovatelů družicové pozemské stanice, a povolí ve své oblasti jakémukoli poskytovateli vesmírného segmentu ověřit, zda síť družicových pozemských stanic pro použití ve spojení s vesmírným segmentem tohoto poskytovatele je v souladu se zveřejněnými podmínkami pro přístup do jeho kapacity vesmírného segmentu."
Článek 3
Členské státy, které jsou smluvní stranou mezinárodních úmluv zakládajících mezinárodní organizace Intelsat, Inmarsat, Eutelsat a Intersputnik pro účely provozovatelů družic, sdělí Komisi na její žádost informace o všech opatřeních, která by se mohla dotknout dodržení pravidel hospodářské soutěže podle Smlouvy o ES nebo ovlivnit cíle této směrnice nebo směrnic Rady o telekomunikacích.
Článek 4
Členské státy předloží Komisi nejpozději devět měsíců vstupu této směrnice v platnost takové informace, které umožní Komisi potvrdit dosažení souladu s články 1 a 2.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/47/ES ze dne 26. října 1994 o ochraně nabyvatelů ve vztahu k některým aspektům smluv o nabytí práva k dočasnému užívání nemovitostí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že odlišnosti mezi vnitrostátními právními předpisy vztahujícími se na smlouvy o nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek jsou takové povahy, že by se mohly stát překážkou správného fungování vnitřního trhu, vést k narušování hospodářské soutěže a k rozdělení vnitrostátních trhů;
(2) vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je vytvoření minimální základny společných pravidel pro uvedenou oblast, která umožní zajistit správné fungování vnitřního trhu, a tím i ochranu nabyvatelů; že je dostačující, aby se tato pravidla vztahovala na smluvní převody pouze, pokud jde o jejich aspekty týkající se informací o podstatných náležitostech smluv a způsobů poskytování těchto informací, jakož i postupů a způsobů vypovězení smluv a odstoupení od smluv; že nástrojem vhodným pro dosažení stanoveného cíle je směrnice; že tato směrnice je tudíž v souladu s principem subsidiarity;
(3) vzhledem k tomu, že právní povaha práv, která jsou předmětem smluv, na něž se vztahuje tato směrnice, je v členských státech značně odlišná; že je tudíž nutno se jednotně odvolávat na tyto různé právní úpravy a uvést dostatečně širokou definici zmíněných smluv, aniž by to mělo za důsledek harmonizaci právní povahy těchto práv na úrovni Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že předmětem této směrnice není upravení rozsahu smluv o užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek uzavíraných v členských státech, ani právního základu těchto smluv;
(5) vzhledem k tomu, že se v praxi smlouvy o nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek liší od nájemních smluv; že se tento rozdíl mimo jiné projevuje ve způsobu úhrady;
(6) vzhledem k tomu, že je na trhu patrné, že hotelů, hotelových zařízení a jiných podobných turistických pobytových zařízení se týkají smluvní transakce podobné těm, které si vynutily vznik této směrnice;
(7) vzhledem k tomu, že je nutno zabránit poskytování zavádějících nebo neúplných údajů v rámci informací týkajících se zvláště prodeje práv k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek; že je nutno připojit k těmto informacím doplňující dokument, který musí být na požádání komukoliv dostupný; že údaje obsažené v tomto doplňujícím dokumentu musí být součástí smlouvy o nabytí práv k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek;
(8) vzhledem k tomu, že z důvodu poskytnutí zvýšené ochrany nabyvateli a s ohledem na to, že ve vztahu ke zvláštním aspektům systémů užívání nemovitostí na časový úsek musejí smlouvy o nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek obsahovat určité minimální obsahové náležitosti;
(9) vzhledem k tomu, že pro zajištění účinné ochrany nabyvatelů v této oblasti je nutno stanovit minimální povinnosti, které musí prodávající vůči nabyvatelům splnit;
(10) vzhledem k tomu, že smlouva o nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek musí být sepsána v jazyce nebo v jednom z jazyků členského státu, v němž má nabyvatel trvalý pobyt, anebo v jazyce nebo v jednom z jazyků členského státu, jehož je státním příslušníkem, vždy však musí jít o úřední jazyky Společenství; že však členský stát, v němž má nabyvatel trvalý pobyt, může uložit, aby smlouva byla sepsána v tom jeho jazyce nebo jazycích, které jsou úředními jazyky Společenství; že je důležité v zájmu splnění formalit členského státu, v němž se daná nemovitost nachází, zajistit úředně ověřený překlad každé smlouvy;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem toho, aby měl nabyvatel možnost lépe posoudit povinnosti a práva vyplývající z uzavřené smlouvy a s ohledem na skutečnost, že dotyčná nemovitost se často nachází ve státě, který není státem nabyvatele a vztahuje se na ni právní úprava odlišná od právní úpravy ve státě nabyvatele, je nutno mu poskytnout lhůtu, v jejímž průběhu může odstoupit od smlouvy bez udání důvodu;
(12) vzhledem k tomu, že požadavek prodávajícího na zaplacení zálohy před uplynutím lhůty, v jejímž průběhu může nabyvatel od smlouvy odstoupit bez udání důvodů, může snížit ochranu nabyvatele; že je tudíž nutno zakázat platby záloh před uplynutím uvedené lhůty;
(13) vzhledem k tomu, že v případě vypovězení smlouvy nebo odstoupení od smlouvy o nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek, jejichž cena je plně nebo částečně hrazena úvěrem poskytnutým nabyvateli prodávajícím nebo třetí osobou na základě dohody uzavřené mezi třetí osobou a prodávajícím, je nutno stanovit, že vypovězení úvěrové smlouvy nesmí být nijak sankcionováno;
(14) vzhledem k tomu, že v určitých případech existuje nebezpečí, že spotřebitel nebude požívat ochrany podle této směrnice, pokud si za smluvní právo zvolí právo třetí země; že tato směrnice by tedy měla obsahovat ustanovení, která by tomuto nebezpečí předcházela;
(15) vzhledem k tomu, že členské státy mají povinnost přijmout opatření, která poskytují záruku, že prodávající splní své povinnosti, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmětem této směrnice je sblížení právních a správních předpisů členských států, které se týkají ochrany nabyvatelů ve vztahu k některým aspektům smluv týkajících se přímo nebo nepřímo nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek.
Tato směrnice se vztahuje pouze na ustanovení upravující aspekty smluvních převodů, které se týkají:
- informací o podstatných náležitostech smluv a způsobech předávání těchto informací,
- postupů a způsobů vypovězení smluv a odstoupení od smluv.
Při dodržení obecných pravidel Smlouvy jsou členské státy příslušné v oblasti všech dalších aspektů, mimo jiné k určení právní povahy práv, která jsou předmětem smluv, na něž se vztahuje tato směrnice.
Článek 2
Pro účely této smlouvy se rozumí: - "smlouvou týkající se přímo či nepřímo nabytí práva k užívání jedné nebo více nemovitostí na časový úsek" (dále jen "smlouva") jakákoliv smlouva nebo soubor smluv uzavřený alespoň na dobu tří let, podle které přímo nebo nepřímo a za určitou celkovou cenu buď vzniká, nebo je předmětem převodu či závazku k převodu věcné právo nebo jakékoliv jiné právo k užívání jedné nebo více nemovitostí po časový úsek, který je nebo může být určen, avšak nemůže být kratší než jeden týden,
- "nemovitostí" jakákoliv budova nebo část budovy sloužící k bydlení, k níž se vztahuje právo, které je předmětem smlouvy,
- "prodávajícím" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která při provádění převodů podle této směrnice a v rámci své profesní činnosti vytvoří, převede anebo se zaváže převést právo, které je předmětem smlouvy,
- "nabyvatelem" jakákoliv fyzická osoba, která vystupuje při provádění převodů podle této směrnice s cílem, o němž lze předpokládat, že není součástí její profesní činnosti, a na kterou je převedeno právo, jež je předmětem smlouvy nebo v jejíž prospěch toto právo vzniklo.
Článek 3
1. Členské státy přijmou ve svém právním řádu opatření ukládající prodávajícímu povinnost předat komukoliv, kdo požaduje informace o nemovitosti nebo nemovitostech, dokument, který poskytne kromě obecného popisu nemovitosti nebo nemovitostí alespoň stručné a přesné údaje uvedené v písmenech a) až g), i) a l) přílohy a údaje o tom, jak je možné získat další informace.
2. Členské státy stanoví ve svém právním řádu, že veškeré informace podle odstavce 1, které musí být zároveň uvedeny v dokumentu uvedeném v odstavci 1, jsou nedílnou součástí smlouvy.
Pokud se strany výslovně nedohodnou jinak, mohou změny v informacích uvedených v dokumentu podle odstavce 1 vyplývat pouze z okolností nezávislých na vůli prodávajícího.
Změny těchto informací musí být sděleny nabyvateli před uzavřením smlouvy.
Ve smlouvě musí být tyto změny výslovně uvedeny.
3. Jakákoliv reklama týkající se dotyčné nemovitosti musí uvádět možnost získat dokument uvedený v odstavci 1 jakož i místo, na které se lze za tímto účelem obrátit.
Článek 4
Členské státy ve svém právním řádu stanoví:
- že smlouva, která musí mít písemnou formu, obsahuje minimální obsahové náležitosti uvedené v příloze,
- že smlouva i dokument podle čl. 3 odst. 1 musí být sepsány v jazyce či v jednom z jazyků členského státu, v němž má nabyvatel trvalý pobyt, anebo v jazyce či v jednom z jazyků členského státu, jehož je nabyvatel státním příslušníkem, podle volby nabyvatele, vždy však musí jít o úřední jazyk Společenství. Členský stát, v němž má nabyvatel trvalý pobyt, však může uložit, aby smlouva byla vždy vypracována alespoň v tom jeho jazyce nebo jazycích, které jsou úředními jazyky Společenství, a - že prodávající musí předat nabyvateli úředně ověřený překlad smlouvy do úředního jazyka nebo jazyků Společenství, který je jazykem nebo které jsou jazyky členského státu, ve kterém se nemovitost nachází.
Článek 5
Členské státy přijmou ve svém právním řádu ustanovení, aby zajistily, že:
1. nabyvatel má kromě možností poskytovaných vnitrostátními právními předpisy upravujícími neplatnost smluv právo:
- odstoupit od smlouvy bez udání důvodu ve lhůtě deseti kalendářních dnů počínaje dnem podpisu smlouvy nebo smlouvy o smlouvě budoucí oběma stranami.
Pokud je desátý den dnem státního svátku, uplyne tato lhůta prvního následujícího pracovního dne,
- vypovědět smlouvu nebo smlouvu o smlouvě budoucí v tříměsíční lhůtě, která počíná běžet dnem podpisu, pokud smlouva anebo smlouva o smlouvě budoucí neobsahuje při podpisu oběma stranami náležitosti uvedené v příloze písm. a), b), c), d) bodu 1, písm. d) bodu 2 a v písmenech h), i), k), l) a m).
Pokud však jsou v průběhu této tříměsíční lhůty chybějící informace předány, počíná od okamžiku předání nabyvateli běžet lhůta k odstoupení podle první odrážky,
- pokud po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené ve druhé odrážce nevyužil právo vypovědět smlouvu a pokud smlouva neobsahuje náležitosti uvedené v příloze písm. a), b), c), d) bodu 1, písm. d) bodu 2 a v písmenech h), i), k), l) a m), odstoupit od smlouvy uplynutím lhůty podle první odrážky, která počne běžet následujícího dne po uplynutí zmíněné tříměsíční lhůty;
2. nabyvatel oznámí před uplynutím dané lhůty, že zamýšlí využít práv uvedených v odstavci 1, a to prokazatelným způsobem podle požadavků vnitrostátních právních předpisů osobě, jejíž jméno a adresa jsou za tímto účelem uvedeny ve smlouvě a za použití postupů uvedených ve smlouvě podle písmena l) přílohy.
Má se za to, že lhůta byla dodržena, pokud oznámení, je-li provedeno písemnou formou, bylo odesláno před jejím uplynutím;
3. nabyvatel, pokud využije práva stanoveného v první odrážce odstavce 1, je povinen uhradit pouze výdaje, které byly v souladu s vnitrostátními právními předpisy vynaloženy v souvislosti s uzavřením smlouvy a odstoupením od smlouvy a které odpovídají právním úkonům, jež musí být provedeny před uplynutím lhůty uvedené v bodu 1 první odrážce.
Tyto výdaje musí být výslovně uvedeny ve smlouvě;
4. pokud nabyvatel využije právo vypovědět smlouvu podle bodu 1 druhé odrážky, aby nebyl povinen k žádné úhradě.
Článek 6
Členské státy zavedou ve svém právním řádu ustanovení zakazující jakoukoliv platbu záloh nabyvatelem před uplynutím lhůty, ve které může využít svého práva odstoupit.
Článek 7
Členské státy stanoví ve svém právním řádu, že
- pokud je cena plně nebo částečně kryta úvěrem poskytnutým prodávajícím nebo - pokud je cena plně nebo částečně kryta úvěrem poskytnutým nabyvateli třetí osobou na základě dohody uzavřené mezi touto třetí osobou a prodávajícím,
vypovězení úvěrové smlouvy bude bez jakékoliv sankce, pokud nabyvatel využije svého práva na vypovězení smlouvy nebo práva na odstoupení od smlouvy stanoveného v článku 5.
Členské státy stanoví způsoby vypovězení úvěrové smlouvy.
Článek 8
Členské státy stanoví ve svém právním řádu, že jakékoliv ustanovení, kterým se nabyvatel vzdává práv plynoucích z této směrnice nebo kterým se prodávající zprošťuje povinností vyplývajících z této směrnice, není za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy pro nabyvatele závazné.
Článek 9
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v případě, že se dotyčná nemovitost nachází na území členského státu, nezbavovala volba smluvního práva nabyvatele možnosti požívat ochrany podle této směrnice.
Článek 10
Členské státy ve svém právním řádu upraví důsledky nedodržování této směrnice.
Článek 11
Tato směrnice však nebrání členským státům, aby přijaly anebo zachovaly ustanovení s vyšším stupněm právní ochrany nabyvatelů v dotyčné oblasti, aniž jsou dotčeny jejich povinnosti vyplývající ze Smlouvy.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do třiceti měsíců po vyhlášení této směrnice v Úředním věstníku Evropských společenství.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 26. října 1994.
ze dne 7. prosince 1994, kterou se potřinácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 7a Smlouvy vytváří prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že rozvoj vnitřního trhu by měl postupně zlepšit kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitelů; že opatření této směrnice jsou v souladu s usnesením Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro obnovení politiky ochrany spotřebitele [4];
vzhledem k tomu, že některé látky a přípravky používané v aerosolových rozprašovačích jsou zvlášť hořlavé;
vzhledem k tomu, že rostoucí používání hořlavých látek v aerosolových rozprašovačích namísto chlorofluorouhlovodíků (CFC) vede ke vzniku rizik pro spotřebitele; že taková rizika jsou zvláště akutní v případě aerosolových rozprašovačů určených pro zábavné a ozdobné účely;
vzhledem k tomu, že je možné tato rizika snížit tím, že se směrnice Rady 75/324/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů [5] přizpůsobí technickému pokroku, čímž se omezí používání hořlavých látek v aerosolových rozprašovačích určených pro zábavné a ozdobné účely;
vzhledem k tomu, že tato omezení pro uvádění na trh některých aerosolových rozprašovačů určených pro zábavné a ozdobné účely plánovaná jedním členským státem mají přímý dopad na dotvoření a fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné uvést v soulad právní předpisy členských států v této oblasti a změnit odpovídajícím způsobem přílohu I směrnice 76/769/EHS [6];
vzhledem k tomu, že podle rozsahu a účinků navržené akce jsou opatření Společenství předpokládaná touto směrnicí nejen nutná, ale také nezbytná k dosažení stanovených cílů; že tyto cíle nemohou být dosaženy členskými státy jednotlivě, a dále že jejich dosažení na úrovni Společenství je již zajištěno směrnicí 76/769/EHS, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději:
- buď do šesti měsíců po přijetí směrnice Komise přizpůsobující technickému pokroku směrnici 75/324/EHS o aerosolových rozprašovačích tak, aby pokryly všechny zkušební metody použité k prokázání shody výrobků s touto směrnicí,
- nebo do jednoho roku po přijetí této směrnice, pokud toto datum je pozdější než v prvém případě.
Použijí tyto předpisy šest měsíců po uplynutí příslušné doby.
2. Předpisy uvedené v odstavci 1 přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 7. prosince 1994, kterou se podruhé mění směrnice 88/344/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se extrakčních rozpouštědel používaných při výrobě potravin a složek potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že podle směrnice 88/344/EHS [4] je v části III přílohy od 1. ledna 1994 vypuštěno rozpouštědlo cyklohexan, používané při přípravě látek určených k aromatizaci;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny na základě doplňujících informací, které mezitím obdržel, rozhodl obnovit svůj dřívější dočasný souhlas s touto látkou; že je tedy možné nadále používat toto rozpouštědlo, dokud tento výbor nezaujme konečné stanovisko, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 88/344/EHS se mění takto:
v části III: Znovu se vkládá rozpouštědlo cyklohexan s nejvyšším zbytkovým množstvím 1 mg/kg.
Článek 2
1. Členské státy změní své právní a správní předpisy tak, aby povolily uvádění na trh u výrobků, které jsou v souladu s touto směrnicí, nejpozději do 7. prosince 1995.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení..
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 15. listopadu 1994, kterou se mění článek 2 směrnice Komise 93/91/EHS, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/316/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/316/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů) [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/91/EHS [4], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že není nezbytné, aby vozidla, jejichž typ již byl schválen v souladu se směrnicí 78/316/EHS, byla upravována tak, aby vyhovovala směrnici 93/91/EHS;
vzhledem k tomu, že tento soulad je však nutno zajistit u nových typů vozidel, u kterých se od 1. října 1995 vyžaduje ES schválení typu z hlediska označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI
Článek 1
V čl. 2 odst. 2 směrnice 93/91/EHS se zrušuje třetí odrážka, jakož i slovo "a" na konci druhé odrážky a čárka na konci první odrážky, která se nahrazuje slovem "a".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. března 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. listopadu 1994, o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 79/112/EHS, při označování určitých potravin,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/102/ES [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst.2 této směrnice,
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozsah a účinky navržených kroků jsou opatření Společenství zaváděná touto směrnicí nezbytná pro dosažení vytčených cílů; vzhledem k tomu, že uvedených cílů nemohou dosáhnout jednotlivé členské státy; vzhledem k tomu, že kromě toho směrnice 79/112/EHS již stanoví opatření k dosažení takových cílů na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění odpovídající informovanosti spotřebitelů je pro určité potraviny třeba stanovit povinné uvádění dalších údajů, kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice 79/112/EHS;
vzhledem k tomu, že balicí plyny používané při balení určitých potravin nemají být podle čl. 6 odst.1 směrnice 79/112/EHS považovány za složky, a proto nemají být při označování zahrnuty do seznamu složek;
vzhledem k tomu, že však spotřebitelé mají být informováni o používání takových plynů, protože tato informace jim umožňuje pochopit, proč má potravina, kterou si koupili, delší trvanlivost než podobné výrobky odlišně balené;
vzhledem k tomu, že za účelem předcházení vzniku nových překážek obchodu následkem jednostranných opatření přijatých členskými státy, je nezbytné přijmout ustanovení na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu s postupem podle článku 17 směrnice Rady 79/112/EHS byla tato směrnice předložena Stálému výboru pro potraviny, který nebyl schopen vyjádřit své stanovisko; vzhledem k tomu, že Komise předložila podle stejného postupu Radě návrh týkající se opatření, která mají být přijata;
vzhledem k tomu, že Rada do tří měsíců od doby, kdy jí byl návrh předložen, žádná opatření nepřijala, má navrhovaná opatření přijmout Komise,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 3 směrnice 79/112/EHS, označování potravin uvedených v příloze této směrnice zahrnuje další údaje, jak je stanoveno v uvedené příloze.
Článek 2
Členské státy provedou do 30. června 1995 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:
- byl nejpozději 1. července 1995 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- byl s účinkem od 1. ledna 1997 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.
Neprodleně o tom informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v průběhu předchozích let značně vzrostla vnitrostátní i mezinárodní silniční přeprava zboží, čímž se zvýšilo riziko výskytu nehod;
(2) vzhledem k tomu, že všechny členské státy, s výjimkou Irska, jsou smluvními stranami Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR), jejíž zeměpisná oblast působnosti překračuje území Společenství a která stanoví jednotná pravidla bezpečnosti mezinárodní přepravy nebezpečných věcí po silnici; že je tedy žádoucí, aby se tato pravidla rozšířila i na vnitrostátní přepravu, aby byly uvnitř Společenství uvedeny v soulad podmínky pro silniční přepravu nebezpečných věcí;
(3) vzhledem k tomu, že právní úprava Společenství nezahrnuje úplný rozsah ustanovení pro zajištění bezpečné silniční přepravy nebezpečných věcí a odpovídající vnitrostátní právní předpisy se v jednotlivých členských státech liší; že tyto rozdíly jsou překážkou volného pohybu přepravních služeb a volného pohybu vozidel a přepravních zařízení; že za účelem odstranění této překážky musí být vymezena jednotná pravidla pro veškerou přepravu uvnitř Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že tato opatření musí být prováděna na úrovni Společenství, aby byla zajištěna provázanost s jinými právními předpisy Společenství, dostačující míra harmonizace pro usnadnění volného pohybu zboží a služeb a vysoká úroveň bezpečnosti při vnitrostátní a mezinárodní přepravě;
(5) vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice není dotčena platnost závazků, přijatých Společenstvím a jeho členskými státy, a to v souladu s cíli stanovenými podle Agenda 21, kapitoly 19, konference UNCED v Rio de Janeiru v roce 1992, usilovat o budoucí sladění systémů klasifikace nebezpečných látek;
(6) vzhledem k tomu, že žádný právní předpis Společenství dosud neupravuje bezpečnostní podmínky, za kterých by měly být přepravovány biologické činitele a geneticky modifikované mikroorganismy podléhající ustanovením směrnic 90/219/EHS [4], 90/220/EHS [5] 90/220/EHS5 a 90/679/EHS [6];
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice přihlíží rovněž k ostatním politikám Společenství v oblasti bezpečnosti práce, konstrukce vozidel a ochrany životního prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy mohou nadále přijímat předpisy pro přepravu nebezpečných věcí prováděnou na jejich území vozidly, na něž se nevztahuje tato směrnice, bez ohledu na místo, kde je vozidlo registrováno;
(9) vzhledem k tomu, že členské státy musí mít možnost uplatňovat na svém území zvláštní pravidla provozu na pozemních komunikacích pro přepravu nebezpečných věcí;
(10) vzhledem k tomu, že členským státům musí být umožněno zachovat si své požadavky kontroly jakosti v případě určitých typů vnitrostátní přepravy do doby, kdy Komise předloží Radě zprávu ohledně těchto záležitostí;
(11) vzhledem k tomu, že ustanovení ADR povolují uzavírat dohody odchylující se od ADR a že velký počet dohod uzavřených dvoustranně mezi členskými státy brání volnému pohybu služeb při přepravě nebezpečných věcí; že by se těmto odchylkám mělo zamezit zahrnutím nezbytných ustanovení do příloh této směrnice; že je nezbytné stanovit přechodné období, během nějž lze mezi členskými státy nadále používat stávající dohody;
(12) vzhledem k tomu, že ustanovení ADR musejí být provedena v právu Společenství, včetně požadavků na konstrukci vozidel pro přepravu nebezpečných věcí; že je v této souvislosti nezbytné stanovit přechodná období, ve kterých mohou členské státy dočasně zachovat některé zvláštní vnitrostátní předpisy o konstrukčních požadavcích pro vozidla registrovaná na jejich území;
(13) vzhledem k tomu, že by mělo být informačních postupů, které již existují pro podobné vnitrostátní legislativní návrhy, využito za účelem větší průhlednosti pro všechny hospodářské subjekty;
(14) vzhledem k tomu, že při vnitrostátní přepravě musí mít členské státy i nadále právo používat pravidla, která se zakládají na doporučeních OSN pro přepravu nebezpečných věcí, jež se vztahují na více oborů dopravy, jestliže nebyla ADR přizpůsobena těmto pravidlům, která mají zjednodušit přepravu nebezpečných věcí v rámci různých oborů dopravy;
(15) vzhledem k tomu, že členské státy si musí zachovat právo upravit nebo zakázat na svém území silniční přepravu určitých nebezpečných věcí, nikoli však z důvodů bezpečnosti přepravy; že v této souvislosti si členské státy mohou zachovat právo nařídit v případě určité přepravy velmi nebezpečných věcí použití železniční nebo vnitrozemské vodní přepravy nebo mohou trvat na zcela specifických obalech;
(16) vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice musí být členským státům umožněno uplatňovat přísnější nebo mírnější předpisy pro určitou přepravu, která je na jejich území prováděna vozidly tam registrovanými;
(17) vzhledem k tomu, že harmonizace podmínek musí přihlížet ke specifickým okolnostem jednotlivých států, a proto musí být tato směrnice dostatečně pružná, aby byly členským státům povoleny určité odchylky; že by měly být stanoveny časově omezené odchylky, aby se nezamezovalo používání nových technologií a průmyslovému rozvoji;
(18) vzhledem k tomu, že musí být možné provozovat mezinárodní přepravu na území členských států vozidlům registrovaným v třetích zemích, která vyhovují ADR;
(19) vzhledem k tomu, že musí být možné rychle přizpůsobit tuto směrnici technickému pokroku, aby mohla zohlednit nová ustanovení začleněná do ADR a rozhodnout o používání a provádění bezpečnostních opatření v případě nehody nebo mimořádné události; že by pro tyto účely měl být zřízen výbor a stanoven postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci tohoto výboru;
(20) zhledem k tomu, že přílohy této směrnice obsahují ustanovení o odborném vzdělání některých řidičů vozidel přepravujících nebezpečné věci po silnici; že je proto nezbytné zrušit směrnici Rady 89/684/EHS ze dne 21. prosince 1989 o odborném vzdělání některých řidičů vozidel přepravujících nebezpečné věci po silnici [7],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Oblast působnosti, definice a obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na přepravu nebezpečných věcí po silnici uvnitř členských států nebo mezi nimi.
Nevztahuje se na přepravu nebezpečných věcí vozidly, která patří ozbrojeným silám nebo za která ozbrojené síly odpovídají.
2. Touto směrnicí však není dotčeno právo členských států stanovit při dodržení práva Společenství požadavky, které se týkají:
a) vnitrostátní a mezinárodní přepravy nebezpečných věcí na jejich území prováděné vozidly, na něž se nevztahuje tato směrnice;
b) zvláštních pravidel provozu po pozemních komunikacích pro vnitrostátní a mezinárodní přepravu nebezpečných věcí;
c) zajišťování kvality v podnicích podle norem ISO 9001 a 9002, provádějí-li vnitrostátní přepravu:
i) výbušných látek a předmětů třídy 1, jestliže přepravované množství výbušné látky obsažené v jedné přepravní jednotce přesahuje:
- 1000 kg pro podtřídu 1.1,
- 3000 kg pro podtřídu 1.2,
- 5000 kg pro podtřídy 1.3 a 1.5;
ii) níže uvedených velmi nebezpečných látek v cisternách nebo cisternových kontejnerech o celkovém obsahu větším než 3000 litrů:
- látky třídy 2:
plyny zařazené pod tato písmena: _BAR_ at _BAR_
bt _BAR_
b _BAR_
ct _BAR_
c _BAR_
- hluboce zchlazené zkapalněné plyny 7° b a 8° b,
- látky třídy 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1 a 8
- nezařazené pod písmenem b) nebo c) těchto tříd
- nebo pod písmena b) a c) zařazené, které však mají identifikační číslo nebezpečnosti tvořené třemi nebo více platnými číslicemi (neobsahujícími žádnou nulu);
iii) níže uvedené obaly třídy 7 (radioaktivní látky), obaly štěpných látek, obaly typu B (U), obaly typu B (M).
Oblast působnosti vnitrostátních předpisů obsahujících tyto požadavky se nesmí rozšiřovat.
Uvedené předpisy pozbývají účinnosti, jestliže jsou právními předpisy Společenství závazně stanovena odpovídající opatření.
Do 31. prosince 1998 podá Komise Radě zprávu, ve které zhodnotí bezpečnostní hlediska upravená tímto ustanovením společně s vhodným návrhem na prodloužení jeho platnosti, nebo na jeho zrušení.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "ADR" rozumí Evropská dohoda o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí, uzavřená v Ženevě dne 30. září 1957, ve znění pozdějších předpisů,
- "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k silniční přepravě, kompletní nebo nekompletní, minimálně čtyřkolové, s maximální konstrukční rychlostí větší než 25 km/h, a jeho návěsy, s výjimkou vozidel jezdících po kolejích a zemědělských a lesnických traktorů a s výjimkou všech mobilních strojních zařízení,
- "nebezpečnými věcmi" rozumějí látky a předměty, jejichž silniční přepravu přílohy A a B zakazují nebo povolují pouze za určitých podmínek,
- "přepravou" rozumí každá činnost silniční přepravy zcela nebo částečně prováděná vozidly na veřejných silnicích na území členského státu, včetně nakládky a vykládky, na niž se vztahují přílohy A a B, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států ohledně odpovědnosti za tyto činnosti.
Takto definovaná přeprava nezahrnuje přepravu prováděnou výlučně v rámci uzavřeného prostoru.
Článek 3
1. Aniž je dotčen článek 6, nesmějí být nebezpečné věci, jejichž přepravu zakazují přílohy A a B, přepravovány po silnici.
2. Není-li v této směrnici uvedeno jinak, je přeprava nebezpečných věcí uvedených v příloze A povolena, pokud jsou splněny podmínky uvedené v přílohách A a B, zejména pokud jde o:
a) obaly a označení dotyčného zboží;
b) konstrukci, vybavení a správný chod vozidla přepravujícího dotyčné zboží.
KAPITOLA II Odchylky, omezení a výjimky
Článek 4
Každý členský stát může výhradně pro účely provozování vnitrostátní silniční přepravy vozidly registrovanými na jeho území zachovat své vnitrostátní právní předpisy o přepravě nebezpečných věcí po silnici, které jsou v souladu s doporučeními OSN pro přepravu nebezpečných věcí, a to do doby, než budou revidovány přílohy této směrnice tak, aby odrážely tato doporučení.
Členské státy o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, zejména v oblasti přístupu na trh, zachovává si každý členský stát právo upravit nebo zakázat přepravu určitých nebezpečných věcí na svém území, a to výlučně z jiných než bezpečnostních důvodů, např. z důvodu národní bezpečnosti nebo ochrany životního prostředí.
2. Předpisy, které přijme členský stát pro provoz mezinárodní přepravy na svém území a které jsou povoleny podle bodu 10 599 přílohy B, musí mít místně omezenou oblast působnosti, vztahovat se na vnitrostátní i na mezinárodní přepravu a nesmějí vést k žádné diskriminaci.
3. a) Každý členský stát může uplatňovat přísnější přepravní předpisy, s výjimkou konstrukčních požadavků, pro vozidla registrovaná nebo uvedená do oběhu na svém území.
b) Členské státy si však mohou zachovat zvláštní vnitrostátní předpisy o těžišti cisteren registrovaných na svých území až do případné změny bodu 211 128 přílohy B této směrnice, nejpozději však do 31. prosince 1998.
4. Jestliže členský stát dojde k závěru, že používané předpisy jsou nedostatečné pro omezení nebezpečí spojeného s přepravou v případě nehody nebo mimořádné události a že je naléhavě nezbytné učinit další opatření, oznámí zamýšlená opatření Komisi ještě v jejich v přípravné etapě.
Komise postupem podle článku 9 rozhodne, zda provedení těchto opatření schválí, a určí dobu jejich trvání.
5. Členské státy mohou zachovat vnitrostátní předpisy platné k 31. prosinci 1996, které se týkají
- přepravy látek podtřídy 1.1,
- přepravy jedovatých, nestálých nebo hořlavých plynů třídy 2,
- přepravy látek s obsahem dioxinů nebo furanů nebo
- přepravy v cisternách nebo cisternových kontejnerech množství většího než 3000 litrů kapalin tříd a podtříd 3, 4.2, 4.3, 5.1, 6.1 nebo 8, které nejsou uvedeny pod písmeny b) nebo c) těchto tříd či podtříd.
Tyto předpisy se mohou vztahovat pouze na
- zákaz přepravy po silnici, pokud lze využít železniční nebo vnitrozemské vodní přepravy,
- požadavek na používání určité vhodné trasy,
- další předpisy o balení látek s obsahem dioxinů nebo furanů.
Oblast působnosti těchto předpisů nelze rozšiřovat ani je nelze činit přísnějšími.
Členské státy sdělí tyto předpisy Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
Článek 6
1. Členský stát může na svém území povolit silniční přepravu nebezpečných věcí klasifikovaných, balených a označených v souladu s mezinárodními požadavky pro námořní nebo leteckou přepravu, kdykoli přeprava zahrnuje cestu po moři nebo vzduchem.
2. Ustanovení příloh A a B o použití jazyků při označování a v požadovaných podkladech se nevztahuje na přepravu omezenou na území jednoho členského státu.
Pro přepravu na svém území mohou členské státy povolit použití jiných jazyků než jazyků uvedených v přílohách.
3. Na svém území může každý členský stát povolit použití vozidel vyrobených před 1. lednem 1997, která nevyhovují této směrnici, ale byla vyrobena v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996, pokud jsou tato vozidla udržována v požadovaném bezpečnostním stavu.
4. Členský stát může zachovat vnitrostátní právní předpisy platné k 31. prosinci 1996 o konstrukci, použití a přepravních podmínkách pro nové nádrže ve smyslu bodu 2 212 přílohy A a nové cisterny, které nevyhovují přílohám A a B, dokud nebudou do příloh A a B zahrnuty odkazy na normy pro konstrukci a použití cisteren a nádrží se stejnou právní silou jako tato směrnice, nejpozději však do 31. prosince 1998.
Nádrže a cisterny vyrobené před 1. lednem 1999 a udržované v požadovaném bezpečnostním stavu smějí být nadále používány za původních podmínek.
5. Členský stát může zachovat jiné vnitrostátní předpisy, než které jsou uvedeny v přílohách A a B, týkající se referenční teploty pro přepravu zkapalněných plynů nebo směsí zkapalněných plynů na jeho území, dokud nebudou předpisy týkající se referenční teploty pro různá podnebná pásma začleněny do evropských norem a odkazy na ně uvedeny v přílohách A a B.
6. Členský stát může pro přepravu na svém území povolit používání obalů vyrobených před 1. lednem 1997, které však nemají osvědčení podle ADR, pokud je na těchto obalech uvedeno datum výroby, mohou vyhovět zkouškám stanoveným vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996 a jsou udržovány v odpovídajícím bezpečnostním stavu (včetně případných zkoušek a prohlídek); kovové mezilehlé kontejnery na hromadné zboží a kovové sudy o obsahu více než 50 litrů smějí být používány až do 15 let od data výroby; ostatní kovové obaly a veškeré plastové obaly smějí být používány až do pěti let od data výroby, ale nejpozději do 31. prosince 1998.
7. Členský stát může do 31. prosince 1998 povolit na svém území přepravu určitých nebezpečných věcí zabalených před 1. lednem 1997, pokud jsou tyto věci klasifikovány, zabaleny a označeny v souladu s požadavky stanovenými vnitrostátními právními předpisy platnými před 1. lednem 1997.
8. Členský stát může pro vnitrostátní přepravu, při níž jsou používána vozidla registrovaná na jeho území, zachovat vnitrostátní právní předpisy platné ke dni 31. prosince 1996 pro uvádění nouzového kódu namísto identifikačního čísla nebezpečnosti uvedeného v příloze B.
9. Členský stát může po konzultaci s Komisí zachovat na svém území méně přísná ustanovení, než jsou uvedená v přílohách A a B této směrnice, pro přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí, s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou.
10. Nesníží-li se tím úroveň bezpečnosti, může členský stát povolit dočasné odchylky od přílohy A a B, aby mohl na svém území provádět zkoušky nezbytné k přizpůsobení uvedených příloh technickému a průmyslovému pokroku.
Komise o tom musí být informována a uvědomí o tom ostatní členské státy.
Dočasné odchylky schválené příslušnými orgány členských států na základě bodů 2010 a 10602 příloh A a B musí mít formu vícestranných dohod předložených všem příslušným orgánům členských států orgánem, který se pro danou dohodu ujal iniciativy.
Komise o tom musí být informována.
Odchylky uvedené v prvním a druhém pododstavci se uplatní bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa usazení odesílatele, přepravce nebo příjemce; odchylky mohou trvat až pět let a tuto dobu nelze prodloužit.
11. Členský stát může povolit výjimečnou přepravu nebezpečných věcí, která je buď zakázána přílohami A a B, nebo je prováděna za odlišných podmínek, než jsou stanoveny v přílohách A a B.
12. Aniž je dotčen odstavec 2, mohou do 31. prosince 1998 členské státy uplatňovat stávající dohody s jinými členskými státy, které byly uzavřeny v souladu s ADR, bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místu usazení odesílatele, přepravce nebo příjemce.
Jakékoli další odchylky, které jsou povoleny podle bodů 2 010 a 10 602 příloh A a B, musí vyhovovat odstavci 10.
Článek 7
S výhradou vnitrostátních předpisů nebo předpisů Společenství o přístupu na trh je používání vozidel registrovaných nebo uvedených do provozu ve třetích zemích povoleno k provádění mezinárodní přepravy nebezpečných věcí ve Společenství, pokud je tato přeprava v souladu s ADR.
KAPITOLA III Závěrečná ustanovení
Článek 8
Změny nezbytné pro přizpůsobení příloh A a B vědeckému a technickému pokroku v oblasti upravené touto směrnicí, aby byly zohledněny změny příloh ADR, se přijímají postupem podle článku 9.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen výbor pro přepravu nebezpečných věcí (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
1. Směrnice 89/684/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 1997.
2. Dočasná osvědčení vydaná členskými státy na základě čl. 4 odst. 2 pouze pro vnitrostátní přepravu zůstávají v platnosti do 31. prosince 1996. Osvědčení vydaná na základě čl. 4 odst. 4 této směrnice mohou být používána až do konce jejich platnosti, nejpozději však do 1. července 1997 pro nebezpečné věci přepravované v cisternách nebo pro výbušniny a do 1. ledna 2000 pro ostatní nebezpečné věci.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 21. listopadu 1994, kterou se zavádějí základní zásady pro vyšetřování nehod a nahodilých událostí v civilním letectví
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že je třeba zachovat všeobecně vysokou úroveň bezpečnosti civilního letectví v Evropě a že má být vyvinuto veškeré úsilí ke snížení počtu nehod a nahodilých událostí;
vzhledem k tomu, že rychle prováděná technická vyšetřování nehod a nahodilých událostí civilního letectví zvyšují leteckou bezpečnost tím, že napomáhají zabraňovat výskytu těchto nehod a nahodilých událostí;
vzhledem k tomu, že je třeba brát ohled na Úmluvu o mezinárodním civilním letectví podepsanou v Chicagu dne 7. prosince 1994, která stanoví zavedení veškerých opatření nezbytných pro bezpečný provoz letadel; že je třeba brát ohled zejména na přílohu 13 této úmluvy, jež stanoví pro vyšetřování leteckých nehod doporučené mezinárodní normy a zvyklosti;
vzhledem k tomu, že podle mezinárodních norem v příloze 13 má být vyšetřování nehod prováděno za odpovědnosti státu, v němž k nehodě došlo;
vzhledem k tomu, že není-li v případě vážné nahodilé události vyšetřování provedeno státem, v němž k události došlo, mělo by být provedeno státem registrace;
vzhledem k tomu, že vyšetřování vážných nahodilých událostí má být prováděno stejným způsobem jako vyšetřování nehod;
vzhledem k tomu, že se při vyšetřování přihlíží k tomu, jaké poučení lze získat ke zvýšení bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že letecká bezpečnost vyžaduje, aby bylo vyšetřování provedeno v co nejkratší době;
vzhledem k tomu, že vyšetřovatelé musí být schopni dokončit své úkoly, aniž by jim v tom bylo bráněno;
vzhledem k tomu, že členské státy musí v souladu s platnými právními předpisy týkajícími se pravomoci orgánů příslušných pro soudní šetření, případně v úzké spolupráci s těmito orgány, zajistit, aby osoby příslušné pro technické šetření mohly provádět své úkoly za co nejlepších podmínek;
vzhledem k tomu, že vyšetřování nehod a nahodilých událostí, ke kterým dojde v civilním letectví, má být prováděno nezávislým orgánem či subjektem nebo pod kontrolou nezávislého orgánu či subjektu s cílem vyhnout se konfliktu zájmů a jakékoliv možné účasti na vyšetřovaných příčinách výskytu nehod a nahodilých událostí;
vzhledem k tomu, že orgán či subjekt má být vhodně vybaven a jeho úkoly by mohly zahrnovat preventivní činnost;
vzhledem k tomu, že členské státy mají učinit opatření zajišťující při vyšetřování vzájemnou pomoc, je-li jí třeba;
vzhledem k tomu, že členský stát musí mít možnost pověřit provedením vyšetřování jiný členský stát;
vzhledem k tomu, že pro předcházení nehodám je důležité co nejdříve zveřejňovat závěry vyšetřování nehod;
vzhledem k tomu, že při rozšiřování závěrů z vyšetřování nahodilých událostí má být brána v úvahu jejich konkrétní povaha;
vzhledem k tomu, že členské státy mají patřičně brát na vědomí bezpečnostní doporučení vyplývající z vyšetřování nehod a nahodilých událostí;
vzhledem k tomu, že výhradním důvodem technického vyšetřování je vzít si z něj ponaučení, aby se zabránilo budoucím nehodám a nahodilým událostem; že z tohoto důvodu nejsou analýzy události, závěry a bezpečnostní doporučení určeny k určování viny či odpovědnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíl
Účelem této směrnice je zvýšit leteckou bezpečnost usnadněním rychlého průběhu vyšetřování, jejichž výhradním cílem je zabránit budoucím nehodám a nahodilým událostem.
Článek 2
Předmět
1. Tato směrnice se vztahuje na vyšetřování nehod a nahodilých událostí v civilním letectví, ke kterým dojde na území Společenství, s ohledem na mezinárodní závazky členských států.
2. Mimo území Společenství se tato směrnice vztahuje rovněž na
i) vyšetřování nehod týkajících se letadel zapsaných v členském státě, jestliže nejsou prováděna jiným státem;
ii) vyšetřování vážných nahodilých událostí týkajících se letadel zapsaných v členském státě nebo provozovaných podnikem usazeným v členském státě, jestliže nejsou prováděna jiným státem.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "nehodou" rozumí událost spojená s provozem letadla, která nastane mezi dobou, kdy osoby nastoupí do letadla s úmyslem letět, a dobou, kdy všechny tyto osoby vystoupí, přičemž během této doby
1. je některá osoba smrtelně či vážně zraněna v důsledku
- toho, že byla v letadle, nebo
- přímého styku s jakoukoliv částí letadla včetně částí, které se oddělily od letadla, nebo
- bezprostřední expozice vzduchu vycházejícího z motoru,
vyjma situace, kdy zranění pochází z přirozených příčin způsobených osobou samou nebo jinými osobami nebo kdy jsou zranění způsobena černým pasažérům skrývajícím se mimo oblasti normálně dostupné cestujícím a posádce, nebo
2. letadlo utrpí škodu nebo konstrukční závadu, která
- nepříznivě ovlivňuje konstrukční pevnost, výkonové nebo letové charakteristiky letadla a
- by normálně vyžadovala velkou opravu nebo náhradu postižené součástky,
vyjma poruchu nebo poškození motoru, kdy se poškození omezuje na motor, jeho kryt nebo příslušenství nebo se poškození omezuje na vrtule, koncovky křídel, antény, pneumatiky, brzdy, aerodynamický kryt, malá promáčknutí nebo proražené díry do povrchu letadla,
3. letadlo se ztratí nebo je zcela nedostupné;
b) "vážným zraněním" rozumí zranění, které osoba utrpí při nehodě a které:
1. vyžaduje hospitalizaci delší než 48 hodin do sedmi dní ode dne, kdy ke zranění došlo, nebo
2. má za následek zlomeninu jakékoliv kosti (vyjma jednoduchých zlomenin prstů na ruce nebo na noze či zlomenin nosu) nebo
3. zahrnuje tržné rány způsobující vážné krvácení, poškození nervů, svalů či šlach nebo
4. zahrnují zranění jakýchkoliv vnitřních orgánů nebo
5. zahrnují spáleniny druhého nebo třetího stupně nebo veškeré spáleniny postihující více než 5 % povrchu těla nebo
6. zahrnují prokázanou expozici infekčním látkám či škodlivému záření;
c) "smrtelným zraněním" rozumí zranění, které osoba utrpí při nehodě a které má za následek smrt této osoby do 30 dní ode dne nehody;
d) "příčinami" rozumí činnosti, opomenutí, události či podmínky nebo jejich kombinace, které vedly k nehodě či nahodilé události;
e) "vyšetřováním" rozumí postup vedený za účelem zabránění nehodě či nahodilé události, který zahrnuje shromažďování a analýzu informací, vypracování závěrů včetně určení příčiny či příčin a případně vypracování bezpečnostních doporučení;
f) "odpovědným vyšetřovatelem" rozumí osoba pověřená na základě své kvalifikace organizací, vedením a kontrolou vyšetřování;
g) "záznamovým zařízením letu" rozumí každý typ záznamového zařízení instalovaného v letadle za účelem usnadnění vyšetřování nehod nebo nahodilých událostí;
h) "podnikem" rozumí fyzická osoba, právnická osoba, založená za účelem zisku, nebo ne, nebo úřední subjekt bez ohledu na to, zda má vlastní právnickou subjektivitu;
i) "provozovatelem" rozumí osoba, subjekt nebo podnik provozující nebo navrhující k provozování jedno či více letadel;
j) "nahodilou událostí" rozumí událost jiná než nehoda spojená s provozem letadla, která postihuje nebo by mohla postihnout bezpečnost provozu;
k) "vážnou nahodilou událostí" rozumí nahodilá událost zahrnující okolnosti, které naznačují, že se téměř stala nehoda (seznam příkladů vážných nahodilých událostí se uvádí v příloze);
l) "bezpečnostním doporučením" rozumí každý návrh vyšetřujícího orgánu nebo státu provádějícího technické vyšetřování založený na informacích vyplývajících z tohoto vyšetřování a vypracovaný s úmyslem zabránit nehodám a nahodilým událostem.
Článek 4
Vyšetřovací povinnost
1. Každá nehoda nebo vážná nahodilá událost musí být předmětem vyšetřování.
Nicméně členské státy mohou přijmout opatření umožňující, aby nahodilé události nezahrnuté v prvním pododstavci byly rovněž předmětem vyšetřování, jestliže vyšetřující orgán může předpokládat, že z nahodilé události vyplyne poučení vztahující se k letecké bezpečnosti.
2. Rozsah vyšetřování a postup, který je třeba dodržet při jeho provádění, určí vyšetřující orgán při dodržení zásad a cílů této směrnice a v závislosti na poučení, které lze z nehody nebo vážné nahodilé události získat ve vztahu ke zlepšení bezpečnosti.
3. Vyšetřování podle odstavce 1 se v žádném případě nezabývá určováním viny či odpovědnosti.
Článek 5
Povaha vyšetřování
1. Členské státy vymezí v rámci svých příslušných právních systémů právní povahu vyšetřování, který umožní odpovědným vyšetřovatelům provádět své úkoly co nejúčinněji a v co nejkratší době.
2. V souladu s platnými právními předpisy členských států a případně ve spolupráci s orgány příslušnými pro soudní šetření jsou vyšetřovatelé oprávněni mimo jiné
a) k volnému přístupu na místo nehody nebo nahodilé události a k letadlu, jeho obsahu či troskám;
b) zajistit okamžité vypracování seznamu důkazů a kontrolu odstraňování trosek nebo součástí pro účely prozkoumání neb analýzy;
c) k okamžitému přístupu k záznamovému přístroji o letu a k veškerým ostatním záznamům a k využití jejich obsahu;
d) k přístupu k výsledkům pitvy těl obětí nebo testům provedeným na vzorcích odebraných z těl obětí;
e) k okamžitému přístupu k výsledkům vyšetřování osob odpovědných za provoz letadla nebo k výsledkům zkoušek provedeným na vzorcích odejmutých těmto osobám;
f) k výslechu svědků;
g) k volnému přístupu k veškerým významným informacím nebo záznamům vlastníka, provozovatele nebo výrobce letadla a orgánů příslušných pro civilní letectví nebo letiště.
Článek 6
Vyšetřující orgán nebo subjekt
1. Každý členský stát zajistí, aby bylo technické vyšetřování vedeno nebo kontrolováno stálým orgánem nebo subjektem civilního letectví.
Dotčený orgán nebo subjekt je funkčně nezávislý zejména na vnitrostátních leteckých úřadech odpovídajících za letovou způsobilost, vydávání osvědčení, letovou činnost, údržbu, udělování licencí, řízení letového provozu nebo provozu letiště a obecně na všech jiných osobách, jejichž zájmy by mohly být v protikladu k úkolu svěřenému vyšetřovacímu orgánu nebo subjektu.
2. Bez ohledu na odstavec 1 smějí být činnosti svěřené tomuto orgánu nebo subjektu rozšířeny, zejména s ohledem na preventivní účely, na shromažďování a rozbor dat týkajících se bezpečnosti letu, pokud tyto činnosti neovlivňují nezávislost tohoto orgánu nebo subjektu a nenesou s sebou žádnou odpovědnost za záležitosti řízení, správy nebo norem.
3. Orgánu nebo subjektu uvedenému v odstavci 1 jsou poskytnuty prostředky nutné k tomu, aby své povinnosti plnil nezávisle na úřadech uvedených v odstavci 1, a tento orgán nebo subjekt by měl být schopen získat k tomu dostatečné zdroje.
Vyšetřovatelé těchto orgánů a subjektů požívají postavení poskytující jim nezbytné záruky nezávislosti.
Zahrnují alespoň jednoho vyšetřovatele schopného vykonávat funkci odpovědného vyšetřovatele v případě letecké nehody nebo vážné letecké nahodilé události.
4. Je-li to nezbytné, může orgán nebo subjekt požadovat spolupráci orgánů či subjektů z ostatních členských států v zájmu poskytnutí
a) přístrojů, zařízení a vybavení pro:
- technický průzkum trosek a vybavení letadla a ostatních objektů významných pro vyšetřování,
- vyhodnocení informací ze záznamových přístrojů letu a
- paměťový záznam a hodnocení počítačových dat o leteckých nehodách;
b) odborníků na vyšetřování nehod k provádění zvláštních úkolů, ale jen v případě, kdy je vyšetřování zahájeno v důsledku velké nehody.
Taková pomoc musí být k dispozici pokud možno bezplatně.
5. Členský stát může pověřit vyšetřováním nehody nebo nahodilé události jiný členský stát.
Článek 7
Zpráva o nehodě
1. Z každého vyšetřování nehody je sepsána zpráva ve formě odpovídající druhu a vážnosti nehody.
Zpráva konstatuje výhradní důvod vyšetřování, jak je uveden v článku 1, a případně obsahuje bezpečnostní doporučení.
2. Vyšetřující orgán nebo subjekt zveřejní v co nejkratší době, pokud možno do 12 měsíců ode dne nehody, závěrečnou zprávu o nehodě.
Článek 8
Zpráva o nahodilé události
1. Z každého vyšetřování nahodilé události se sepisuje zpráva ve formě odpovídající druhu a vážnosti události.
Zpráva případně obsahuje bezpečnostní doporučení.
Ve zprávě je zaručena anonymita účastníků události.
2. Zpráva o nahodilé události se poskytuje osobám, které by mohly mít prospěch z jejích závěrů s ohledem na bezpečnost.
Článek 9
Bezpečnostní doporučení
Zprávy a bezpečnostní doporučení uváděné v článcích 7 a 8 se předávají podnikům nebo dotčeným vnitrostátním leteckým úřadům.
Kopie se zasílají Komisi.
Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby bezpečnostní doporučení učiněná vyšetřujícími orgány nebo subjekty byla brána patřičně v úvahu, případně aby se podle nich jednalo, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství.
Článek 10
Bezpečnostní doporučení v žádném případě nevytvářejí presumpci viny či odpovědnosti za nehodu či nahodilou událost.
Článek 11
Zrušuje se směrnice Rady 80/1266/EHS ze dne 16. prosince 1980 o budoucí spolupráci a vzájemné pomoci členských států v oblasti vyšetřování leteckých nehod [4].
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 21. listopadu 1994.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem, na který odkazuje článek 189c Smlouvy zakládající Evropské společenství [3],
vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři [4] stanovila za cíl odstranit všechna plavidla nesplňující normy z vod Společenství a označila za přednostní činnosti Společenství pro zajištění účinného a jednotného uplatňování mezinárodních pravidel tím, že se vypracují společné normy pro klasifikační společnosti;
vzhledem k tomu, že bezpečnost a zabránění znečištění moří lze účinně posílit přísným dodržováním mezinárodních úmluv, rezolucí a předpisů při sledování cíle volného pohybu služeb;
vzhledem k tomu, že kontrola souladu lodí s mezinárodními normami týkajícími se bezpečnosti a zabránění znečištění moří je v pravomoci států vlajky a států přístavu;
vzhledem k tomu, že členské státy jsou příslušné pro vydávání mezinárodních osvědčení o bezpečnosti a zabránění znečištění na základě úmluv jako například SOLAS 74, Úmluva o nákladové značce (Load Lines 66) a MARPOL 73/78, a pro uplatňování ustanovení těchto úmluv;
vzhledem k tomu, že v souladu s těmito úmluvami mohou všechny členské státy v různém rozsahu pověřit různé technické subjekty ověřováním souladu a mohou na tyto subjekty přenést vydávání odpovídajících bezpečnostních osvědčení;
vzhledem k tomu, že ve světě velké množství klasifikačních společností nezajišťuje dostatečné provádění pravidel ani spolehlivost při jednání jménem správy, neboť nemají vytvořeny příslušné systémy ani dostatek zkušeností, na které by se mohly spolehnout a které by jim umožnily vykonávat povinnosti vysoce profesionálním způsobem;
vzhledem k tomu, že nelze samostatným postupem členských států uspokojivě dosáhnout cíle, aby klasifikační společnosti byly schopny dodržet příslušné normy, a že toho může snáze dosáhnout Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné postupovat prostřednictvím směrnic Rady, které stanoví minimální kritéria pro uznávání subjektů, přičemž ponechávají vlastní postup uznávání, prováděcí pravidla a uplatňování směrnice na členských státech;
vzhledem k tomu, že normy EN 45004 a EN 29001 ve spojení s normami Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (IACS) vytvářejí přiměřenou záruku kvality činnosti těchto subjektů;
vzhledem k tomu, že vydávání osvědčení o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě lze svěřit soukromým subjektům, které disponují dostatečně zkušeným a kvalifikovaným personálem;
vzhledem k tomu, že subjekty, které si přejí být uznány pro účely této směrnice, musí předložit členským státům úplné informace a důkazy o splnění uvedených minimálních kritérií a členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech jimi uznaných subjektech;
vzhledem k tomu, že Komise může subjektům, které nesplňují kritéria minimálního počtu a prostornosti klasifikovaných plavidel a minimálního počtu inspektorů stanovená v příloze této směrnice, ale splňují všechna ostatním kritéria, udělit uznání na dobu tří let; že by těmto subjektům mělo být uznání po uplynutí tří let prodlouženo, pokud nadále splňují stejná kritéria; že platnost tříletého uznání by měla být omezena na žádající členský stát a na dané období;
vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu zahrnuje volný pohyb služeb, a tedy subjektům splňujícím soubor společných kritérií zaručujících jejich profesionalitu a spolehlivost nelze bránit v poskytování služeb v rámci Společenství, pokud se některý členský stát rozhodne na ně přenést statutární povinnosti; že však členský stát může omezit počet subjektů, kterým poskytne oprávnění, v souladu se svými objektivně a transparetně vymezenými potřebami, které podléhají kontrole prováděné Komisí prostřednictvím příslušných výborů;
vzhledem k tomu, že zavedení zásady volného pohybu služeb lodní inspekce a dohledu by mohlo být postupné, ale nemělo by přesáhnout stanovené lhůty;
vzhledem k tomu, že pro zajištění úplného souladu s mezinárodními bezpečnostními pravidly je nezbytné těsnější zapojení správy do inspekce lodí a do vydávání odpovídajících osvědčení i tehdy, když členské státy spoléhají na subjekty mimo státní správu vykonávající statutární povinnosti; že je tudíž vhodné vytvořit těsnou spolupráci mezi správami a těmito subjekty, což může vyžadovat místní zastoupení subjektu na území členského státu, jehož jménem jedná;
vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor regulativní povahy, který bude nápomocen Komisi v úsilí zajistit účinné uplatňování stávajících norem pro bezpečnost na moři a pro ochranu životního prostředí, přičemž zohlední ratifikační postupy členských států;
vzhledem k tomu, že Komise musí jednat postupem podle článku 13, aby řádně zohlednila pokrok na mezinárodním fóru a aktualizovala minimální kritéria;
vzhledem k tomu, že Komise v souladu s článkem 13 rozhodne na základě informací o činnosti subjektů jednajících jménem členských států, jež jí poskytují členské státy v souladu s článkem 11, zda požádá členské státy, aby zrušily uznání subjektů, které již nesplňují soubor společných minimálních kritérií;
vzhledem k tomu, že členským státům musí být nicméně ponechána možnost pozastavit oprávnění udělené určitému subjektu z důvodu vážného ohrožení bezpečnosti nebo životního prostředí; že Komise musí neprodleně rozhodnout uvedeným postupem o nutnosti zrušit opatření členského státu;
vzhledem k tomu, že by každý členský stát měl pravidelně hodnotit činnost subjektů, které jednají jeho jménem, a poskytovat Komisi a ostatním členským státům přesné informace o jejich činnosti;
vzhledem k tomu, že členské státy jako správci přístavů musí zvyšovat bezpečnost a zabránění znečištění ve vodách Společenství pomocí přednostních inspekcí plavidel nesoucích osvědčení od subjektů, které nesplňují společná kritéria, a tím zajišťovaly, že plavidla plující pod vlajkou třetí země nebudou posuzována příznivěji;
vzhledem k tomu, že výbor by měl rozhodovat postupem III A stanoveným v článku 2 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5];
vzhledem k tomu, že klasifikační společnosti musí aktualizovat a prosazovat své technické normy za účelem harmonizace bezpečnostních předpisů a zajišťovat jednotné uplatňování mezinárodních pravidel v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že v současné době neexistují jednotné mezinárodní normy, které by všechny lodi musely ve stadiu stavby a během celé své životnosti splňovat, pokud jde o trup, strojní a elektrická zařízení a řídicí systémy; že tyto normy lze stanovit v souladu s předpisy uznaných klasifikačních společností nebo v souladu s rovnocennými normami, které přijmou správy členských států postupem stanoveným směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [6],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví opatření pro členské státy a subjekty zabývající se inspekcí lodí, dohledem nad nimi a vydáváním lodních osvědčení v souladu s mezinárodními úmluvami o bezpečnosti na moři a o zabránění znečištění životního prostředí, a zároveň podporuje cíl volného pohybu služeb.
Tento postup zahrnuje rozvoj a uplatňování bezpečnostních požadavků pro trup, strojní a elektrické zařízení a řídicí systémy lodí, na které se vztahují mezinárodní úmluvy.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "lodí" rozumí plavidlo, na které se vztahují mezinárodní úmluvy;
b) "lodí plující pod vlajkou členského státu" rozumí loď registrovaná v některém členském státě a plující pod jeho vlajkou v souladu s jeho právními předpisy, včetně lodí registrovaných v rejstříku Euros, jakmile jej schválí Rada. Lodě neodpovídající této definici se považují za lodě plující pod vlajkou třetí země;
c) "inspekcí a dohledem" rozumějí inspekce a dohled, které mezinárodní úmluvy stanoví jako povinné;
d) "mezinárodními úmluvami" rozumějí Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974, Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 a Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973/78, včetně protokolů a změn těchto úmluv a souvisejících předpisů, které jsou závazné ve všech členských státech, ve zněné platném ke dni přijetí této směrnice;
e) "subjektem" rozumí klasifikační společnost nebo jiný soukromý subjekt, který pro správu provádí hodnocení bezpečnosti lodí;
f) "uznaným subjektem" rozumí subjekt uznaný v souladu s článkem 4;
g) "oprávněním" rozumí akt, kterým členský stát uděluje oprávnění uznanému subjektu nebo na něj přenáší pravomoci;
h) "osvědčením" rozumí osvědčení vydané členským státem nebo jeho jménem v souladu s mezinárodními úmluvami;
i) "osvědčením o klasifikaci" rozumí doklad vydaný klasifikační společností, který osvědčuje konstrukční a mechanickou způsobilost lodi k určitému použití nebo služby v souladu s pravidly a předpisy společnosti;
j) "osvědčením o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě" rozumí osvědčení zavedené revidovaným předpisem SOLAS 74/78 o rádiovém provozu přijatým Mezinárodní námořní organizací (IMO); tento pojem zahrnuje na přechodné období končící dne 1. února 1999 osvědčení o bezpečném radiotelegrafickém vybavení nákladní lodě a osvědčení o bezpečném radiotelefonním vybavení nákladní lodě;
k) "sídlem" rozumí statutární sídlo, ústřední správa nebo hlavní provozovna subjektu.
Článek 3
1. Při převzetí odpovědnosti a povinností podle mezinárodních úmluv členské státy zajistí, aby jejich příslušné správy byly schopny zabezpečit účinné uplatňování ustanovení mezinárodních úmluv, zejména pokud jde o inspekci lodí a dohled nad nimi a o vydávání osvědčení a osvědčení o udělení výjimky.
2. Pokud členský stát rozhoduje pro účely odstavce 1 ve vztahu k lodím plujícím pod jeho vlajkou:
i) o udělení oprávnění nebo částečného oprávnění subjektů k provádění inspekcí nebo dohledu v souvislosti s osvědčeními, včetně osvědčení určených k posouzení souladu s článkem 14, a případně k vydání nebo obnovení souvisejících osvědčení, nebo
ii) zda se má spolehnout na subjekty, že budou provádět úplné nebo částečné inspekce a dohled podle bodu i),
svěří tyto povinnosti pouze uznaným subjektům.
Příslušná správa ve všech případech schvaluje první vydání osvědčení o udělení výjimky.
Pro osvědčení o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě však lze tyto povinnosti svěřit soukromému subjektu uznanému příslušnou správou, který má dostatečně zkušený a kvalifikovaný personál k samostatnému provádění zvláštních bezpečnostních vyhodnocení v oboru radiokomunikací.
3. Tento článek se nevztahuje na vydávání osvědčení pro specifické položky námořního zařízení.
Článek 4
1. Členské státy mohou uznat pouze subjekty, které splňují kritéria stanovená v příloze této směrnice.
Tyto subjekty předloží členským státům, od kterých žádajíuznání, veškeré informace a doloží splnění těchto kritérií.
Členské státy vhodným způsobem sdělí subjektům rozhodnutí o uznání.
2. Každý členský stát uvědomí Komisi a ostatní členské státy o jím uznaných subjektech.
3. Členské státy mohou podat Komisi žádost o uznání na dobu tří let pro subjekty, které splňují všechna kritéria uvedená v příloze, kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy.
Toto uznání se uděluje postupem podle článku 13.
Platnost uznání je omezena na členské státy, které o uznání požádaly.
Všechny uznané subjekty jsou důkladně sledovány výborem zřízeným podle článku 7, a to také s ohledem na rozhodnutí o prodloužení uznání subjektům uvedením v odstavci 3. Při rozhodnutí o prodloužení uznání se neberou v úvahu kritéria stanovená v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy.
Omezení účinků uznání podle odstavce 3 se nadále nepoužije.
5. Komise vypracuje a aktualizuje seznam subjektů oznámených členskými státy v souladu s odstavci 1, 3 a 4.
Seznam se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
3 odst. 2 bodu i) neodmítnou členské státy v zásadě žádnému uznanému subjektu se sídlem ve Společenství oprávnění vykonávat dotyčné povinnosti, s výhradou článků 6 a 11.
Mohou však omezit počet subjektů, kterým udělí oprávnění v souladu s potřebami státu, pokud pro to mají transparentní a objektivní důvody.
Na žádost členského státu přijme Komise postupem podle článku 13 vhodná opatření.
2. Odchylně může Komise dočasně do 31. prosince 1997 vyjmout členské státy z působnosti odstavce 1.
3. Aby mohl členský stát oprávnit subjekt se sídlem ve třetí zemi k výkonu povinností podle článku 3 nebo jejich části, může žádat, aby tato třetí země uznala na základě vzájemnosti uznané subjekty, které mají sídlo ve Společenství.
Článek 6
1. Členské státy, které se rozhodnou jednat podle čl. 3 odst. 2, vytvoří pracovní vztahy mezi svou příslušnou správou a subjekty jednajícími jejich jménem.
2. Pracovní vztahy jsou upraveny formalizovanou písemnou a nediskriminační smlouvou nebo rovnocenným právním nástrojem, jenž stanoví specifické úkoly a funkce přejímané subjekty a stanoví alespoň:
- ustanovení stanovená v příloze II rezoluce IMO A.739 (18) o zásadách pro uznávání subjektů jednajících jménem správy, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice,
- pravidelný audit, prováděný správou nebo nestranným vnějším subjektem určeným správou pro kontrolu povinností, které subjekty provádějí jejím jménem,
- možnost namátkové a podrobné inspekce lodí,
- oznamování základních informací o klasifikovaném loďstvu, změnách třídy nebo snížení třídy lodí.
3. Smlouva nebo rovnocenný právní nástroj může vyžadovat, aby uznaný subjekt měl místní zastoupení na území členského státu, jehož jménem vykonává povinnosti podle článku 3.
Tento požadavek může splňovat místní zastoupení takové právní povahy, aby mělo právní subjektivitu podle právních předpisů členského státu a spadalo do pravomoci jeho vnitrostátních soudů.
4. Každý členský stát poskytne Komisi přesné informace o pracovních vztazích vytvořených podle tohoto článku.
Komise poté uvědomí ostatní členské státy.
Článek 7
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor svolává Komise nejméně jednou za rok a kdykoliv je to nezbytné v případě pozastavení oprávnění uděleného některému subjektu členským státem podle článku 10.
Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
1. Tato směrnici může být změněna postupem podle článku 13 za účelem:
- uplatňování následných změn mezinárodních právních předpisů a rezolucí podle čl. 2 písm. d) a čl. 6 odst. 2, které vstoupily v platnost,
- aktualizace kritérií stanovených v příloze, s ohledem zejména na související rozhodnutí IMO.
2. Po přijetí nových právních nástrojů nebo protokolů k úmluvám podle čl. 2 odst. d) rozhodne Rada na návrh Komise o podrobném plánu ratifikace těchto nových právních nástrojů nebo protokolů, přičemž zohlední parlamentní postupy členských států, jakož i příslušné postupy v rámci IMO a zajišťuje jejich jednotné a současné používání ve členských státech.
Článek 9
1. Každý členský stát může být postupem podle článku 13 vyzván, aby případně odebral uznání uznaným subjektům uvedeným v článku 4, které již nesplňují kritéria stanovená v příloze.
2. Při přípravě návrhů rozhodnutí o věcech uvedených v odstavci 1 zohlední Komise zprávy a informace podle článků 11 a 12.
Při přípravě navrhovaných opatření věnuje Komise zvláštní pozornost záznamům subjektů o činnosti v oblasti zajišťování bezpečnosti a zabránění znečištění.
Návrhy rozhodnutí o věcech uvedených v odstavci 1 předkládá Komise také výboru z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.
Článek 10
Členský stát může bez ohledu na kritéria uvedená v příloze, pokud usoudí, že některý uznaný subjekt nemůže být nadále oprávněn vykonávat povinnosti podle článku 3 jeho jménem, toto oprávnění pozastavit.
V tom případě se použijí tyto postupy:
a) členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a odůvodní je;
b) Komise přezkoumá, zda je pozastavení oprávnění odůvodněno vážným ohrožením bezpečnosti nebo životního prostředí;
c) Komise postupem podle článku 13 uvědomí členský stát, zda je rozhodnutí pozastavit oprávnění odůvodněné vážným ohrožením bezpečnosti nebo životního prostředí, a není-li tomu tak, požádá členský stát, aby pozastavení zrušil.
Článek 11
1. Každý členský stát se přesvědčí, zda uznané subjekty jednající jeho jménem pro účely čl. 3 odst. 2 skutečně vykonávají úkoly podle uvedeného článku ke spokojenosti příslušné správy a zda tyto subjekty splňují kritéria stanovená v příloze. Může tak učinit přímým sledováním uznaných subjektů příslušnou správou, nebo v případě subjektů se sídlem v jiném členském státě tím, že se spolehne na odpovídající sledování těchto subjektů správou jiného členského státu.
2. Každý členský stát vykonává toto sledování jednou za dva roky a podá ostatním členským státům a Komisi zprávu o jeho výsledcích nejpozději do 31. března každého roku následujícího po roce, pro který bylo splnění požadavků hodnoceno.
3. Pokud členský stát pro účely výkonu tohoto úkolu rozhodne spoléhat na kontrolu provedenou jiným členským státem, poskytne zprávu nejpozději do 30. června každého roku následujícího po roce pro který bylo splnění požadavků hodnoceno.
4. Členské státy předají Komisi a ostatním členským státům všechny informace podstatné pro posouzení činnosti subjektů.
Článek 12
1. Při výkonu inspekčních práv a povinností státu přístavu členské státy:
a) zajistí, aby s loděmi plujícími pod vlajkou třetího státu nebylo zacházeno příznivěji než s loděmi plujícími pod vlajkou členského státu.
Proto je skutečnost, že lodní osvědčení a osvědčení o klasifikaci vydal subjekt, který nesplňuje kritéria uvedená v příloze, s výjimkou subjektů uznaných v souladu s čl. 4 odst.
b) přijmou vhodná opatření, pokud lodě nesplňují mezinárodně schválené normy, a oznámí Komisi a sekretariátu úmluvy o státní přístavní inspekci, pokud zjistí, že subjekty, které jednají jménem státu vlajky, vydaly platné osvědčení lodi, která nesplňuje odpovídající požadavky mezinárodních úmluv, nebo pokud zjistí jakýkoliv nedostatek lodě, která má platné osvědčení o klasifikaci, jež se týká prvků, na které se vztahuje toto osvědčení.
2. Každý členský stát vede záznamy o činnosti subjektů, které jednají jménem států vlajky.
Tyto záznamy jsou každý rok aktualizovány a rozdány ostatním členským státům a Komisi.
Článek 13
Pro záležitosti uvedené v čl. 4 odst. 3 a 4, čl. 5 odst. 1, článcích 8, 9 a 10 a čl. 14 odst. 2 se použije tento postup:
a) Zástupce Komise předloží výboru uvedenému v článku 7 návrh opatření, která mají být přijata.
b) Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států je přidělena váha podle uvedeného článku.
Předseda nehlasuje.
c) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru..
d) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 14
1. Každý členský stát zajistí, aby lodi plující pod jeho vlajkou byly stavěny a udržovány v souladu s požadavky na trup, strojní a elektrické zařízení a na řídicí systémy stanovenými uznaným subjektem.
2. Členský stát může rozhodnout o použití pravidel, která považuje za rovnocenná s pravidly uznaného subjektu, pouze pokud to ihned oznámí Komisi v souladu s postupem stanoveným ve směrnici 83/189/EHS a ostatním členským státům a pokud ani Komise, ani žádný členský stát proti těmto pravidlům nevznesou námitky a neshledají je postupem podle článku 13 nerovnocenným.
Článek 15
1. Uznané subjekty se vzájemně pravidelně konzultují, aby zachovaly rovnocennost svých technických norem a jejich uplatňování.
Předkládají Komisi pravidelné zprávy o základním vývoji norem.
2. Uznané subjekty musí projevovat vůli ke spolupráci se správami státní přístavní kontroly, jedná-li o loď jimi klasifikovanou, zejména k usnadnění nápravy hlášených nedostatků nebo jiných nesrovnalostí.
3. Uznané subjekty poskytnou správě všechny podstatné informace o změnách třídy nebo o snížení třídy plavidel.
4. Uznané subjekty nevydají osvědčení lodi, které byla snížena nebo změněna třída z bezpečnostních důvodů, dokud nekonzultuje příslušnou správu státu vlajky za účelem určení, zda je nezbytná úplná inspekce.
Článek 16
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 2. prosince 1994, kterou se potřetí mění přílohy směrnice Rady 77/96/EHS o vyšetření čerstvého masa domácích prasat na svalovce (Trichinelle spiralis) při jeho dovozu ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/96/EHS ze dne 21. prosince 1976 o vyšetření čerstvého masa domácích prasat na svalovce (Trichinelle spiralis) při jeho dovozu ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 89/321/EHS [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že nedávné studie prokázaly nutnost pozměnit některé metody pro zjištění svalovců v koňském mase; že Vědecký veterinární výbor schválil alternativní zmrazovací metody pro inaktivaci svalovců; že spolehlivost těchto metod z hlediska ochrany zdraví je rovnocenná spolehlivosti stávajících metod; že proto je třeba vhodně doplnit přílohu I směrnice 77/96/EHS;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění zmrazování masa musí být dovoleno nečlenským zemím i členským státům vybrat si mezi uvedenými zmrazovacími metodami;
vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor doporučil provést některé technické úpravy a doplňky vyšetřovacích metod na svalovce používaných v současné době, zejména pro vyšetření koňského masa, a vzhledem k podmínkám, kterým musejí odpovídat laboratoře příslušné pro provádění vyšetření na svalovce;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/96/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. ledna 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 12. prosince 1994.
ze dne 20. prosince 1994, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření k dotvoření vnitřního trhu; že vnitřní trh představuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že činnost, která přispívá k vytváření vnitřního trhu by také měla postupně zlepšit kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitele; že opatření této směrnice jsou v souladu s usnesením Rady ze dne 9. listopadu 1989 o budoucích prioritách pro obnovení politiky ochrany spotřebitele [4];
vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států, zasedající vRadě, přijali rozhodnutí 90/238/Euratom, ESUO, EHS [5] týkající se akčního plánu na období 1990 až 1994 v souvislosti s programem "Evropa proti rakovině";
vzhledem k tomu, že látky, které jsou uvedeny v příloze I směrnice Rady 67/548/EHS [6] a jsou klasifikovány jako karcinogeny kategorie 1 nebo 2, mohou vyvolat rakovinu; že by vzhledem ke zlepšení ochrany zdraví neměly být takové látky a přípravky, které je obsahují, uváděny na trh pro používání širokou veřejností;
vzhledem k tomu, že látky, které jsou uvedeny v příloze I směrnice 67/548/EHS a jsou klasifikovány jako mutageny kategorie 1 nebo 2, mohou způsobit dědičné genetické poškození; že by vzhledem ke zlepšení ochrany zdraví neměly být takové látky a přípravky, které je obsahují, uváděny na trh pro používání širokou veřejností;
vzhledem k tomu, že látky, které jsou uvedeny v příloze I směrnice 67/548/EHS a jsou klasifikovány jako látky toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2, mohou způsobit poškození plodu; že by vzhledem ke zlepšení ochrany zdraví neměly být takové látky a přípravky, které je obsahují, uváděny na trh pro používání širokou veřejností;
vzhledem k tomu, že by z důvodů transparentnosti a jasnosti měly být odkazy na takové látky prováděny s použitím uznaného názvosloví, nejlépe IUPAC (Mezinárodní unie pro čistou a užitou chemii); že příloha I směrnice 67/548/EHS ("Seznam nebezpečných látek") je pravidelně aktualizována tak, aby byla přizpůsobena technickému pokroku; že po zveřejnění takové aktualizace v Úředním věstníku Evropských společenství musí Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě do šesti měsíců aktualizovaný návrh směrnice uvádějící látky nově klasifikované jako karcinogen kategorie 1 a 2, jako mutagen kategorie 1 a 2 a jako toxické látky pro reprodukci kategorií 1 a 2;
vzhledem k tomu, že uvedený návrh Komise vezme v úvahu rizika a přednosti nově klasifikovaných látek a rovněž právní předpisy Společenství o analýze rizik;
vzhledem k tomu, že příloha I směrnice 67/548/EHS stanoví jednotlivé koncentrační limity pro takové látky, a pokud nejsou tyto limity určeny, stanoví tabulka VI přílohy I ke směrnici Rady 88/379/EHS [7] obecné koncentrační limity, které se vztahují na tyto látky obsažené v přípravcích;
vzhledem k tomu, že kreozot, jak je definován v příloze k této směrnici, může být nebezpečný pro zdraví, protože obsahuje známé karcinogeny; že by z těchto důvodů mělo být omezeno používání kreozotu při úpravě dřeva a uvádění na trh a používání kreozotem upraveného dřeva;
vzhledem k tomu, že složky kreozotu jsou obtížně rozložitelné a škodlivé pro některé organismy v životním prostředí; že v důsledku používání kreozotem upraveného dřeva mohou tyto složky vstoupit do životního prostředí;
vzhledem k tomu, že některá chlorovaná rozpouštědla představují nebezpečí pro zdraví a neměla by být uváděna na trh v látkách a přípravcích určených pro širokou veřejnost;
vzhledem k tomu, že omezení, která jsou stanovená touto směrnicí pro používání kreozotu při úpravě dřeva, uvádění na trh a používání a kreozotem upraveného dřeva, uvádění na trh a používání chlorovaných rozpouštědel, berou v úvahu současný stav znalostí a technologií, pokud jde o bezpečnější alternativy;
vzhledem k tomu, že omezení, která již byla přijata některými členskými státy pro uvádění na trh a používání výše uvedených látek nebo přípravků obsahujících tyto látky mají přímý dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné uvést v soulad právní předpisy členských států v této oblasti a změnit odpovídajícím způsobem přílohu I směrnice Rady 76/769/EHS [8];
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky pro ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS [9] a jednotlivých směrnicích, které z ní vycházejí, zejména směrnice 90/394/EHS [10], PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději jeden rok od jejího přijetí a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 20. června 1996.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že je třeba harmonizovat odlišná vnitrostátní opatření týkající se nakládání s obaly a obalovými odpady s cílem jednak zabránit jakýmkoli jejich účinkům na životní prostředí nebo tyto účinky omezit, a tím dosáhnout vysoké úrovně ochrany životního prostředí, a jednak zabezpečit fungování vnitřního trhu, vyloučit překážky, které brání obchodu, a zabránit narušování a omezování hospodářské soutěže v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že nejlepším způsobem, jak předcházet vzniku obalového odpadu, je omezit celkový objem obalů;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s cíli této směrnice je důležité respektovat obecnou zásadu, že opatření k ochraně životního prostředí, která byla přijata v jednom členském státě, nesmějí nepříznivě ovlivnit schopnost ostatních členských států naplňovat cíle této směrnice;
vzhledem k tomu, že omezování množství odpadu je významné z hlediska udržitelného rozvoje, který je výslovným požadavkem Smlouvy o Evropské unii;
vzhledem k tomu, že tato směrnice by se měla vztahovat na všechny druhy obalů, které přicházejí na trh, a na veškerý obalový odpad; že by proto měla být zrušena směrnice Rady 85/339/EHS ze dne 27. června 1985 o obalech tekutin k lidské spotřebě [4];
vzhledem k tomu, že obaly mají podstatnou společenskou a hospodářskou funkci, a proto by měla být opatření obsažená v této směrnici používána, aniž by byly dotčeny jiné příslušné právní požadavky, jimiž se řídí jakost a přeprava obalů nebo baleného zboží;
vzhledem k tomu, že podle strategie Společenství v oblasti nakládání s odpady, kterou stanovilo usnesení Rady ze dne 7. května 1990 o politice nakládání s odpady [5] a směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [6], by měla být prvořadou prioritou nakládání s obaly a obalovými odpady prevence vzniku obalových odpadů a další hlavní zásadou opakované použití obalů, recyklace a další formy využití obalových odpadů, jimiž se omezí jeho množství určené ke konečnému odstranění;
vzhledem k tomu, že dokud nebude dosaženo dalšího vědeckotechnického pokroku v oblasti procesů využití, je třeba z hlediska vlivu na životní prostředí pokládat za výhodnější opakované použití a recyklaci; že je tedy nezbytné, aby byl v členských státech zaveden systém zabezpečující zpětný odběr použitých obalů nebo obalových odpadů; že je třeba co nejdříve provést posouzení životního cyklu, aby bylo možné jednoznačně odůvodnit hierarchii mezi opakovaně použitelným, recyklovatelným a využitelným obalem;
vzhledem k tomu, že prevenci vzniku obalových odpadů je třeba provádět pomocí vhodných opatření, včetně iniciativ rozvíjených v členských státech v souladu s cíli této směrnice;
vzhledem k tomu, že v souladu se Smlouvou mohou členské státy podporovat systémy opakovaného použití obalů, které lze opakovaně použít způsobem příznivým pro životní prostředí, s cílem zhodnotit přínos těchto systémů vzhledem k ochraně životního prostředí;
vzhledem k tomu, že z hlediska životního prostředí je třeba pokládat recyklaci za důležitou složku využití se zvláštním zřetelem ke snižování spotřeby energie a primárních surovin, jakož i rozsahu konečného odstraňování odpadu;
vzhledem k tomu, že jedním z efektivních způsobů využití obalových odpadů je energetické využití;
vzhledem k tomu, že cíle vytyčované členskými státy v oblasti využití a recyklace obalového odpadu je třeba usměrnit do určitého rámce tak, aby se respektovaly odlišné poměry v členských státech a zároveň se vyloučilo vytváření překážek obchodu a narušování hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že má-li být ve střednědobém výhledu dosaženo určitých výsledků a má-li být hospodářským subjektům, spotřebitelům a orgánům veřejné moci poskytnuta dlouhodobější perspektiva, je třeba stanovit pro dosažení výše uvedených cílů střednědobý termín a dlouhodobý termín pro cíle, které budou určeny v pozdějším stádiu s předpokladem podstatného zvýšení těchto cílů;
vzhledem k tomu, že by Evropský parlament a Rada měly na základě zpráv Komise zkoumat praktické zkušenosti, které získaly členské státy při naplňování výše uvedených cílů, jakož i výsledky vědeckého výzkumu a vyhodnocovacích metod, např. ekologických bilancí;
vzhledem k tomu, že členským státům, které již zavedly nebo budou zavádět programy, jejichž cíle přesahují stanovený rámec, je třeba povolit uskutečňování těchto cílů v zájmu vysoké úrovně ochrany životního prostředí pod podmínkou, že tato opatření nenaruší vnitřní trh a nebudou bránit ostatním členským státům v naplňování této směrnice; že by taková opatření měla být po náležitém ověření schválena Komisí;
vzhledem k tomu, že na druhé straně může být některým členským státům s ohledem na jejich zvláštní podmínky povoleno přijmout méně náročné cíle za předpokladu, že ve stanoveném obvyklém termínu dosáhnou určitého minimálního cíle v oblasti využití a že obvyklých cílů dosáhnou v pozdějším termínu;
vzhledem k tomu, že nakládání s obaly a obalovými odpady vyžaduje, aby členské státy vytvořily systémy vracení, sběru a využití; že tyto systémy by měly být otevřeny účasti všech zúčastněných stran a měly by být koncipovány tak, aby v souladu se Smlouvou nevedly k diskriminaci dovážených výrobků a ke vzniku překážek obchodu nebo k narušování hospodářské soutěže a aby zaručovaly co nejúplnější vracení obalů a obalových odpadů;
vzhledem k tomu, že otázku značení obalů v rámci Společenství je třeba dále zkoumat, Společenství by však o ní mělo rozhodnout v blízké budoucnosti;
vzhledem k tomu, že s cílem minimalizovat účinky obalů a obalového odpadu na životní prostředí a zabránit překážkám obchodu a narušování hospodářské soutěže je rovněž nezbytné stanovit základní požadavky upravující složení a vlastnosti obalů z hlediska jejich opakovaného použití a využití (včetně recyklace);
vzhledem k tomu, že přítomnost škodlivých kovů a jiných látek v obalech je třeba s ohledem na jejich vliv na životní prostředí omezit (zejména s ohledem na jejich pravděpodobnou přítomnost v emisích nebo popelu v případě spalování obalového odpadu nebo ve výluzích v případě skládkování obalového odpadu); že je přitom důležité, aby se jako první krok při snižování toxicity obalového odpadu zabránilo používání škodlivých těžkých kovů v obalech a zajistilo se, že takové látky nebudou uvolňovány do životního prostředí, přičemž ve zvláštních případech by Komise obvyklým postupem mohla stanovit příslušné výjimky;
vzhledem k tomu, že má-li se dosáhnout vysoké úrovně recyklace, aniž by osobám zaměstnaným při shromažďování a zpracování obalového odpadu vznikaly nějaké zdravotní problémy nebo problémy týkající se bezpečnosti, je nutné, aby byl tento odpad u svého zdroje tříděn;
vzhledem k tomu, že požadavky na výrobu obalů se nemohou vztahovat na obaly použité pro určitý výrobek před dnem vstupu této směrnice v platnost; že se rovněž požaduje stanovení přechodného období při uvádění obalů na trh;
vzhledem k tomu, že při určování termínu provádění ustanovení týkajících se uvádění obalů, které splňují všechny základní požadavky, na trh, je třeba brát v úvahu skutečnost, že příslušný normalizační subjekt připravuje evropské normy; že by však ustanovení vnitrostátních norem týkající se prostředků prokazování shody, měla mít okamžitou účinnost;
vzhledem k tomu, že je třeba podpořit vypracování evropských norem zahrnujících základní požadavky a další s tím spojené otázky;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená touto směrnicí předpokládají vybudování kapacit pro využití a recyklaci a možnost odbytu recyklovaných obalových materiálů;
vzhledem k tomu, že použití recyklovaného materiálu na obaly nesmí být v rozporu s příslušnými předpisy, které se týkají hygieny, ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitele;
vzhledem k tomu, že k monitorování provádění cílů této směrnice, jsou nezbytné údaje o obalech a obalových odpadech z celého Společenství;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby si všichni, kteří se zabývají výrobou, použitím, dovozem a distribucí obalů a balených výrobků, více uvědomovali rozsah, v jakém se obaly stávají odpadem, a podle zásady "znečišťovatel platí" přijali za tento odpad odpovědnost; že při vývoji a zavádění opatření stanovených touto směrnicí by všude, kde je to vhodné, měla být uplatňována a vyžadována úzká spolupráce všech partnerů v duchu společně sdílené odpovědnosti;
vzhledem k tomu, že klíčová úloha v nakládání s obaly a obalovými odpady připadá spotřebitelům, kteří proto musí být náležitě informováni, aby mohli přizpůsobit své chování a postoje;
vzhledem k tomu, že k účinnému provádění této směrnice přispěje, jestliže do plánů nakládání s odpady požadovaných podle směrnice 75/442/EHS bude zařazena zvláštní kapitola o nakládání s obaly a obalovým odpadem;
vzhledem k tomu, že v zájmu snazšího naplňování cílů této směrnice může být pro Společenství a jeho členské státy vhodné používat ekonomické nástroje v souladu se Smlouvou tak, aby se zabránilo novým formám protekcionismu;
vzhledem k tomu, že aniž je dotčena směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [7], by členské státy měly Komisi oznámit návrhy jakýchkoli zamýšlených opatření před jejich přijetím, aby bylo možné ověřit jejich soulad s touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že přizpůsobování identifikačního systému obalů a formátů, které souvisejí s databázovým systémem, vědeckotechnickému pokroku zabezpečí Komise postupem založeným na činnosti příslušného poradního výboru;
vzhledem k tomu, že v případě potřeby budou stejným postupem stanovena zvláštní opatření k řešení jakýchkoli obtíží, které se vyskytnou při provádění této směrnice, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel 1. Účelem této směrnice je harmonizovat vnitrostátní opatření týkající se nakládání s obaly a obalovými odpady, aby se jednak zabránilo jakýmkoli jejich vlivům na životní prostředí všech členských států i třetích zemí anebo aby se tyto účinky zmenšily, a tím se dosáhlo vysoké úrovně ochrany životního prostředí, a jednak aby se zabezpečilo fungování vnitřního trhu, zabránilo se překážkám obchodu a omezování a narušování hospodářské soutěže v rámci Společenství.
2. Za tímto účelem stanoví tato směrnice opatření, jejichž první prioritou je prevence vzniku obalových odpadů a dalšími doplňujícími hlavními zásadami je opakované používání obalů, recyklace a další formy využití obalových odpadů, jimiž se omezí množství těchto odpadů určených ke konečnému odstranění.
Článek 2
Oblast působnosti 1. Tato směrnice se vztahuje na veškeré obaly, které jsou ve Společenství uváděny na trh, a na veškeré obalové odpady, ať již jsou užívány nebo uvolňovány na úrovni průmyslu, velkoobchodu, maloobchodu, kanceláří, služeb, domácností nebo na jakékoli jiné úrovni, bez ohledu na použitý materiál.
2. Tato směrnice bude uplatňována, aniž jsou dotčeny stávající požadavky na jakost obalů týkající se například bezpečnosti, ochrany zdraví a hygieny balených výrobků, nebo stávající požadavky na přepravu nebo ustanovení směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [8].
Článek 3
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "obaly" veškeré výrobky zhotovené z jakéhokoli materiálu jakékoli povahy, které mají být použity k pojmutí, ochraně, manipulaci, dodávce a k prezentaci zboží, od surovin až po hotové výrobky, od výrobce až po uživatele nebo spotřebitele.
Za obaly se rovněž pokládají "nevratné předměty" používané k týmž účelům.
"Obaly" zahrnují pouze: a) prodejní obaly neboli primární obaly, tj. obaly určené k tomu, aby tvořily v místě nákupu prodejní jednotku pro konečného uživatele nebo spotřebitele;
b) skupinové obaly neboli sekundární obaly, tj. obaly určené k tomu, aby v místě nákupu tvořily skupinu určitého počtu prodejních jednotek, ať již je tato skupina prodávána konečnému uživateli nebo spotřebiteli, anebo slouží pouze jako pomůcka pro umístění do regálů v místě prodeje; mohou být z výrobku odstraněny, aniž se tím ovlivní jeho vlastnosti;
c) přepravní obaly neboli terciární obaly, tj. obaly, které jsou určeny k usnadnění manipulace s určitým množstvím prodejních jednotek nebo skupinových obalů a k usnadnění jejich přepravy, aby se při manipulaci a přepravě zabránilo jejich fyzickému poškození.
Za přepravní obaly se nepokládají silniční, železniční, lodní a letecké kontejnery;
2. "obalovými odpady" jakékoli obaly nebo obalové materiály, na které se vztahuje definice odpadu podle směrnice 75/442/EHS, s výjimkou odpadů vznikajících při výrobě;
3. "nakládáním s obalovým odpadem" nakládání s odpady podle definice ve směrnici 75/442/EHS;
4. "prevencí" snižování množství a škodlivosti pro životní prostředí
- materiálů a látek obsažených v obalech a v obalovém odpadu, - obalů a obalového odpadu na úrovni výrobního procesu a ve stadiích marketingu, distribuce, používání a odstraňování,
zejména vývojem "čistých" výrobků a technologií;
5. "opakovaným použitím" jakákoli operace, při které se obaly, vytvořené a navržené tak, aby během své životnosti vykonaly určitý minimální počet obrátek nebo cyklů, znovu plní nebo používají k témuž účelu, pro nějž byly vytvořeny, s podporou nebo bez podpory pomocných výrobků dostupných na trhu, které opětovné plnění obalů umožňují; jakmile se opakovaně používané obaly přestanou opakovaně používat, stávají se obalovým odpadem;
6. "využitím" kterékoli z použitelných uplatnění uvedených v části B přílohy II směrnice 75/442/EHS;
7. "recyklací" přepracování odpadních materiálů v určitém výrobním procesu, aby sloužily původnímu účelu nebo jiným účelům, včetně organické recyklace, s výjimkou energetického využití;
8. "energetickým využitím" použití hořlavého obalového odpadu jako prostředku k výrobě energie přímým spálením, společně s dalším odpadem nebo bez něj, avšak s využitím získaného tepla;
9. "organickou recyklací" aerobní zpracování (kompostování) nebo anaerobní zpracování (biometanizace) biologicky rozložitelných složek obalových odpadů za kontrolovaných podmínek a s použitím mikroorganismů za vzniku stabilizovaných organických zbytků nebo metanu.
Skládkování se za formu organické recyklace nepokládá;
10. "odstraněním" kterékoli z použitelných uplatnění uvedených v části A přílohy II směrnice 75/442/EHS;
11. "hospodářskými subjekty" v souvislosti s obaly dodavatelé obalových materiálů, výrobci a zpracovatelé obalů, plniči a uživatelé, dovozci, velkoobchodníci a maloobchodníci, orgány veřejné moci a veřejnoprávní organizace;
12. "dobrovolnou dohodou" formální dohoda uzavíraná mezi příslušnými orgány veřejné moci členského státu a zúčastněnými hospodářskými odvětvími, která musí být otevřená všem partnerům, kteří chtějí plnit její podmínky za účelem naplňování cílů této směrnice.
Článek 4
Prevence 1. Členské státy zajistí, aby vedle opatření k prevenci vzniku obalového odpadu, přijatých podle článku 9, byla prováděna další ochranná opatření. Těmito dalšími opatřeními mohou být vnitrostátní programy nebo podobné akce, schvalované podle potřeby po konzultaci s hospodářskými subjekty a zaměřené na koordinaci a využívání řady iniciativ rozvíjených v rámci členských států v oblasti prevence. Tyto akce musí být v souladu s cíli této směrnice určenými v čl. 1 odst. 1.
2. Komise bude v souladu s článkem 10 nápomocna při podpoře prevence podporováním vývoje vhodných evropských norem.
Článek 5
Členské státy mohou v souladu se Smlouvou podporovat systémy opakovaného použití těch obalů, které lze opakovaně použít způsobem příznivým pro životní prostředí.
Článek 6
Využití a recyklace 1. K naplnění cílů této směrnice členské státy přijmou nezbytná opatření, aby na celém svém území dosáhly těchto cílů:
a) nejpozději do pěti let ode dne, kdy musí být tato směrnice zavedena do vnitrostátních právních předpisů, bude využíváno nejméně 50 % a nejvýše 65 % hmotnosti obalových odpadů,
b) v rámci tohoto obecného cíle a ve stejném časovém termínu bude recyklováno nejméně 25 % a nejvýše 45 % hmotnosti veškerých obalových materiálů obsažených v obalových odpadech, přičemž z každého obalového materiálu bude recyklováno nejméně 15 % hmotnosti,
c) nejpozději do deseti let ode dne, kdy musí být tato směrnice zavedena do vnitrostátních právních předpisů, budou obalové odpady využívány a recyklovány v rozsahu, který stanoví Rada podle odst. 3 písm. b) s úmyslem podstatně zvýšit cíle uvedené pod písmeny a) a b).
2. Členské státy budou tam, kde to je vhodné, podporovat používání materiálů získaných recyklací obalových odpadů k výrobě obalů a dalších výrobků.
3. a) Evropský parlament a Rada přezkoumají, na základě dílčích zpráv Komise a po čtyřech letech ode dne uvedeného v odst. 1 písm. a) na základě závěrečné zprávy, praktické zkušenosti, které byly v členských státech získány při naplňování cílů stanovených v odst. 1 písm. a) a b) a v odstavci 2, jakož i výsledky vědeckého výzkumu a vyhodnocovacích metod, např. ekologických bilancí.
b) Nejpozději šest měsíců před ukončením první pětileté etapy podle odst. 1 písm. a) se Rada kvalifikovanou většinou a na základě návrhu Komise usnese o cílech pro druhou pětiletou etapu podle odst.
1 písm. c). Tento proces se poté bude každých pět let opakovat.
4. Opatření a cíle podle odst. 1 písm. a) a b) budou členskými státy zveřejněny a stanou se předmětem informační kampaně pro širokou veřejnost a hospodářské subjekty.
5. Řecko, Irsko a Portugalsko se mohou s ohledem na svou zvláštní situaci, tj. vzhledem k velkému počtu malých ostrovů, k existenci venkovských a horských oblastí a k současné nízké úrovni spotřeby obalů, rozhodnout, že: a) do pěti let ode dne zavedení této směrnice dosáhnou nižších cílů, než jaké jsou uvedeny v odst. 1 písm. a) a b), přinejmenším však dosáhnou využití 25 % obalových odpadů,
b) zároveň odloží dosažení cílů podle odst. 1 písm. a) a b) na pozdější termín, avšak nejpozději do 31. prosince 2005.
Členským státům, které již zavedly nebo budou zavádět programy překračující cíle podle odst. 1 písm. a) a b) a které si za tímto účelem zajišťují vhodné kapacity pro recyklaci a využití, se uskutečňování těchto cílů v zájmu vysoké úrovně ochrany životního prostředí povoluje pod podmínkou, že tato opatření nezpůsobí narušení vnitřního trhu a nebudou ostatním členským státům bránit v plnění této směrnice.
Členské státy o tom uvědomí Komisi.
Komise tato opatření potvrdí, jestliže ve spolupráci s členskými státy ověří, že neodporují výše uvedeným podmínkám a nepředstavují nezákonný prostředek diskriminace nebo skryté omezení obchodu mezi členskými státy.
Článek 7
Systémy zpětného odběru, sběru a využití 1. Za účelem plnění cílů stanovených touto směrnicí přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily vytvoření systémů pro: a) zpětný odběr nebo sběr použitých obalů nebo obalových odpadů od spotřebitelů a jiných konečných uživatelů nebo z toků odpadů za účelem jejich usměrnění do nejvhodnějších alternativ nakládání s odpady,
b) opakované použití nebo využití, včetně recyklace obalů nebo sebraných obalových odpadů.
Tyto systémy musí být otevřeny účasti hospodářských subjektů ze zúčastněných odvětví a příslušných orgánů veřejné moci.
Rovněž se musí vztahovat na dovážené výrobky za nediskriminačních podmínek, včetně podrobných provozních podmínek a veškerých tarifů stanovených pro přístup k těmto systémům, a musí být navrženy tak, aby v souladu se Smlouvou nezpůsobovaly překážky obchodu nebo narušování hospodářské soutěže.
2. Opatření podle odstavce 1 se stanou součástí politiky týkající se veškerých obalů a obalových odpadů a musí zejména brát v úvahu požadavky, které se týkají ochrany zdravého životního prostředí a zdraví spotřebitelů, bezpečnosti a hygieny, ochrany jakosti, pravosti a technických charakteristik zabaleného zboží a použitých materiálů, jakož i ochrany práv průmyslového a komerčního vlastnictví.
Článek 8
Značení a identifikační systém 1. Rada v souladu s podmínkami stanovenými ve Smlouvě rozhodne o značení obalů nejdéle do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
2. Aby se usnadnil sběr, opakované použití a využití, včetně recyklace, musí být na obalech pro účely jejich identifikace a klasifikace uveden v rámci výrobního procesu údaj o charakteru použitého obalového materiálu nebo materiálů.
Za tímto účelem Komise nejpozději do 12 měsíců od vstupu této směrnice v platnost stanoví na základě přílohy I této směrnice a postupem podle článku 21 způsob číslování a zkratky, na nichž bude identifikační systém založen, a stejným postupem určí, na které materiály se bude tento identifikační systém vztahovat.
3. Obaly musí být opatřeny vhodným označením buď na povrchu, nebo na etiketě.
Označení musí být dobře viditelné a snadno čitelné.
Musí být náležitě odolné a trvanlivé, a to i po otevření obalu.
Článek 9
Základní požadavky 1. Členské státy zajistí, aby po uplynutí tří let od vstupu této směrnice v platnost směly být uváděny na trh pouze obaly, které vyhovují všem základním požadavkům stanoveným touto směrnicí, včetně přílohy II.
2. Ode dne stanoveného v čl. 22 odst. 1 budou členské státy předpokládat splnění všech základních požadavků stanovených touto směrnicí, včetně přílohy II, v případě obalů, které vyhovují:
a) všem příslušným harmonizovaným normám, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členské státy zveřejní referenční čísla vnitrostátních norem použitá pro přejímání těchto harmonizovaných norem;
b) příslušným vnitrostátním normám uvedeným v odstavci 3, pokud v oblastech, kterých se takové normy týkají, neexistují žádné harmonizované normy.
Členské státy sdělí Komisi znění svých vnitrostátních norem podle odst. 2 písm. b), o kterých se domnívají, že jsou ve shodě s požadavky stanovenými v tomto článku.
Komise neprodleně předá znění těchto norem ostatním členským státům.
Členské státy zveřejní odkazy na tyto normy.
Komise zajistí jejich uveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že normy, jichž se týkají ustanovení odstavce 2, nesplňují zcela základní požadavky stanovené v odstavci 1, Komise nebo dotyčný členský stát předloží záležitost s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS.
Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle odstavců 2 a 3.
Článek 10
Normalizace Komise bude podle potřeby podporovat vypracování evropských norem týkajících se základních požadavků uvedených v příloze II.
Komise bude zejména podporovat vypracování evropských norem týkajících se: - kritérií a metodiky analýzy životního cyklu obalů,
- metod měření a ověřování přítomnosti těžkých kovů a dalších nebezpečných látek v obalech, jakož i jejich uvolňování z obalů a obalového odpadu do životního prostředí,
- kritérií pro minimální obsah recyklovaného materiálu v obalech u vhodných druhů obalů,
- kritérií pro metody recyklace,
- kritérií pro metody kompostování a vyrobený kompost,
- kritérií pro značení obalů.
Článek 11
Hladiny koncentrací těžkých kovů přítomných v obalech 1. Členské státy zajistí, aby součet hladin koncentrace olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu, které jsou přítomny v obalu nebo jeho součástech, nepřekračoval tyto hodnoty:
- 600 ppm (hmot.) po uplynutí dvou let ode dne stanoveného v čl. 22 odst. 1,
- 250 ppm (hmot.) po uplynutí tří let ode dne stanoveného v čl. 22 odst. 1,
- 100 ppm (hmot.) po uplynutí pěti let ode dne stanoveného v čl. 22 odst. 1.
2. Hladiny koncentrace uvedené v odstavci 1 se nevztahují na obaly zhotovené výhradně z olovnatého křišťálového skla uvedeného ve směrnici 69/493/EHS [9].
3. Postupem podle článku 21 Komise určí:
- podmínky, za kterých se výše uvedené hladiny koncentrace nebudou vztahovat na recyklované materiály a okruhy výrobků, které tvoří uzavřený a kontrolovaný řetězec,
- druhy obalů, které budou vyňaty z požadavku uvedeného v odst. 1 třetí odrážce.
Článek 12
Informační systémy 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byly pro obaly a obalové odpady vytvořeny, pokud již neexistují, harmonizované databáze, které by podpořily schopnost členských států a Komise sledovat uskutečňování cílů stanovených touto směrnicí.
2. Za tímto účelem mají uvedené databáze poskytovat informace zejména o velikosti, parametrech a vývoji toků obalů a obalových odpadů (včetně informací o toxicitě nebo nebezpečnosti obalových materiálů a komponent používaných k jejich výrobě) na úrovni jednotlivých členských států.
3. Aby byly harmonizovány parametry a prezentace získaných údajů a zajištěna kompatibilita údajů z členských států, poskytnou členské státy Komisi své dostupné údaje pomocí formátů, které Komise zavede do jednoho roku ode dne vstupu této směrnice v platnost na základě přílohy III a postupem podle článku 21.
4. Členské státy vezmou v úvahu zvláštní problémy, které jsou u malých a středně velkých podniků spojeny s poskytováním podrobných údajů.
5. Získané údaje budou předkládány spolu s zprávami členských států uvedenými v článku 17 a budou ve zprávách, které budou později následovat, aktualizovány.
6. Členské státy budou od všech zúčastněných hospodářských subjektů vyžadovat, aby příslušným orgánům poskytovaly o svém sektoru spolehlivé údaje, jak se požaduje v tomto článku.
Článek 13
Informace pro uživatele obalů Členské státy přijmou do dvou let ode dne uvedeného v čl. 22 odst. 1 opatření, která zajistí, aby uživatelé obalů, včetně zejména spotřebitelů, získali nezbytné informace
- o systémech zpětného odběru, sběru a využití, které jsou jim přístupné,
- o jejich úloze při přispívání k opakovanému používání, zhodnocení a recyklaci obalů a obalových odpadů,
- o významu značení na obalech vyskytujících se na trhu,
- o příslušných podkladech plánů odpadového hospodářství, které se týkají se obalů a obalových odpadů podle článku 14.
Článek 14
Plány nakládání s odpady V souladu s cíli a opatřeními uvedenými v této směrnici zahrnou členské státy do plánů nakládání s odpady podle článku 17 směrnice 75/442/EHS zvláštní kapitolu o nakládání s obaly a obalovými odpady, včetně opatření přijatých podle článků 4 a 5.
Článek 15
Ekonomické nástroje V souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy zavede Rada ekonomické nástroje na podporu plnění cílů stanovených touto směrnicí.
Pokud taková opatření nebudou existovat, mohou členské státy, v souladu se zásadami, jimiž se řídí politika Společenství týkající se životního prostředí, mimo jiné se zásadou "znečišťovatel platí", a se závazky vyplývajícími ze Smlouvy, přijmout svá opatření k plnění uvedených cílů.
Článek 16
Oznámení 1. Aniž je dotčena směrnice 83/189/EHS, oznámí členské státy Komisi návrhy opatření, která zamýšlejí přijmout v rámci této směrnice, a to ještě před jejich zavedením, s výjimkou daňových opatření, avšak včetně technických specifikací, s nimiž jsou spojena daňová opatření, která mají dodržování těchto specifikací podpořit, aby je mohla Komise posoudit z hlediska stávajících předpisů řídících se v každém případě postupem stanoveným výše uvedenou směrnicí.
2. Je-li navrhované opatření zároveň technickou záležitostí ve smyslu směrnice 83/189/EHS, může dotyčný členský stát v rámci oznamovacího postupu podle této směrnice uvést, že oznámení je rovněž platné pro směrnici 83/189/EHS.
Článek 17
Povinné předkládání zpráv Členské státy budou Komisi předkládat zprávy o provádění této směrnice podle článku 5 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o používání některých směrnic týkajících se životního prostředí [10].
První zpráva bude zahrnovat období let 1995 až 1997.
Článek 18
Svoboda uvádění na trh Členské státy nesmějí na svém území bránit uvádění takových obalů, které vyhovují ustanovením této směrnice, na trh.
Článek 19
Přizpůsobování vědeckotechnickému pokroku Změny nutné k tomu, aby se identifikační systém uvedený v čl. 8 odst. 2, v příloze I a v čl. 10 poslední odrážce a formáty související s databázovým systémem uvedené v čl. 12 odst. 3 a v příloze III přizpůsobovaly vědeckotechnickému pokroku, budou přijímány postupem podle článku 21.
Článek 20
Zvláštní opatření 1. Komise postupem podle článku 21 určí technická opatření nezbytná k řešení jakýchkoli problémů, se kterými se při provádění ustanovení této směrnice setká, zejména u primárních obalů zdravotnických potřeb a farmaceutických výrobků, drobných obalů a luxusních obalů.
2. Komise rovněž předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jakémkoli dalším opatření, které má být přijato, případně s přiloženým návrhem.
Článek 21
Postup výboru 1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě, která v žádném případě nesmí přesáhnout tři měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 22
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. června 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy dále sdělí Komisi všechny stávající právní a správní předpisy přijaté v oblasti působnosti této směrnice.
4. Požadavky kladené na výrobu obalů se v žádném případě nevztahují na obaly použité pro určitý výrobek přede dnem vstupu této směrnice v platnost.
5. Po dobu nejvýše pěti let ode dne vstupu této směrnice v platnost povolí členské státy uvádění obalů, které byly vyrobeny před tímto dnem a jsou ve shodě s jejich stávajícími vnitrostátními právními předpisy, na trh.
Článek 23
Zrušuje se směrnice 85/339/EHS ode dne uvedeného v čl. 22 odst. 1.
Článek 24
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 25
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. prosince 1994 o omezování emisí těkavých organických sloučenin (VOC) vznikajících při skladování benzinu a při jeho distribuci od terminálů k čerpacím stanicím
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že po sobě následující programy činnosti Evropského společenství na ochranu životního prostředí [4] zdůraznily důležitost prevence a snižování znečišťování ovzduší;
vzhledem k tomu, že emise těkavých organických sloučenin (VOC) z benzinu a z rozpouštědel by ve Společenství dosáhly řádově 10 milionů tun za rok, pokud by nebyla přijata žádná regulační opatření; že emise VOC přispívají k tvorbě fotochemických oxidantů, jako je např. ozon, které při vysoké koncentraci mohou poškodit lidské zdraví a vegetaci a materiály; že některé emise VOC z benzinu jsou klasifikovány jako toxické, karcinogenní nebo teratogenní;
vzhledem k tomu, že dne 2. dubna 1992 podepsalo Společenství protokol k Úmluvě z roku 1979 o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států, o omezování emisí těkavých organických sloučenin (VOC) nebo jejich toků přes hranice států, který stanoví podstatné snížení emisí VOC;
vzhledem k tomu, že významný krok ve strategii celkového snižování emisí VOC ve Společenství byl učiněn směrnicí Rady 91/441/EHS ze dne 26. června 1991, kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [5], jejímž cílem je snížit během 10 až 15 let emise VOC ve výfukových plynech a v emisích způsobených vypařováním z motorových vozidel, které představují přibližně 40 % současných antropogenních emisí VOC do ovzduší, o 80 až 90 %; že v době přijetí uvedené směrnice byla Komise požádána o předložení návrhu směrnice o opatřeních pro snížení ztrát způsobených odpařováním ve všech etapách procesu skladování a distribuce motorových paliv;
vzhledem k tomu, že emise VOC ze systému skladování a distribuce benzinu představují přibližně 500000 tun za rok, nebo přibližně 5 % celkových antropogenních emisí VOC ve Společenství; že tyto emise významně přispívají k znečištění ovzduší zejména v městských oblastech;
vzhledem k tomu, že dostupné technologie mohou zajistit podstatné snížení ztrát odpařováním v systému distribuce benzinu, v nemalé míře rekuperací vytěsněných par;
vzhledem k tomu, že na základě mezinárodní normalizace a z důvodu bezpečnosti při nakládání plavidel musí být na úrovni Mezinárodní námořní organizace vypracovány normy pro systémy řízení a rekuperace par, které se budou vztahovat jak na plnicí zařízení, tak na plavidla; že za tímto účelem musí Společenství usilovat o zajištění toho, že budou nezbytná opatření začleněna do úmluvy Marpol v průběhu revize, která v současné době probíhá a která má být dokončena v roce 1996; že pokud by úmluva Marpol nebyla revidována v tomto smyslu, mělo by Společenství po projednání s hlavními obchodními partnery navrhnout vhodná opatření vztahující se na plavidla a na přístavní obslužná zařízení pro plavidla;
vzhledem k tomu, že budou nezbytná další opatření ke snížení emisí par při čerpání pohonných hmot v čerpacích stanicích, které v současné době činí přibližně 200000 tun za rok, a tím i k omezení celkových emisí par při distribuci benzinu;
vzhledem k tomu, že za účelem vyloučení narušení hospodářské soutěže a za účelem zabezpečení fungování vnitřního trhu je nezbytné harmonizovat některá opatření týkající se distribuce benzinu na základě vysoké úrovně ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že je však nutno brát v úvahu výhody a nevýhody, které mohou plynout z opatření nebo z jejich neexistence; že je z tohoto důvodu vhodné poskytnout možnost odchylek a v jistých případech někdy i výjimek; že by měla být některým členským státům poskytnuta možnost volby delšího období pro přizpůsobení, aby mohla být vzata v úvahu všechna hlavní environmentální opatření různých typů, která již mohla být v této oblasti přijata, nebo zejména problémy vyvolané opatřeními této směrnice v důsledku struktury distribuční sítě benzinu dotyčného členského státu;
vzhledem k tomu, že opatření Společenství musí brát v úvahu podmínky životního prostředí v různých oblastech Společenství; že v této souvislosti musí být členské státy schopny zachovat nebo uložit přísnější opatření týkající se ztrát vzniklých odpařováním ze stacionárních zařízení na celém jejich území nebo v zeměpisných oblastech, kde je zjištěno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
vzhledem k tomu, že odstavce 1 článků 3, 4 a 6 této směrnice se použijí, aniž by tím byla dotčena směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 [6] o postupu poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů;
vzhledem k tomu, že je nutno zavést harmonizované požadavky na zařízení pro spodní plnění silničních cisternových vozidel za účelem zajištění možnosti volného obchodu s benzinem a s vybavením v rámci Společenství a za účelem zajištění vysoké úrovně bezpečnosti; že by měla být přijata opatření pro normalizaci těchto požadavků a pro jejich přizpůsobení technickému pokroku;
vzhledem k tomu, že by měl být zřízen výbor, který bude nápomocen Komisi při přizpůsobování příloh této směrnice technickému pokroku, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti Tato směrnice se vztahuje na činnosti, zařízení, vozidla a plavidla používaná pro skladování, plnění a přepravu benzinu z jednoho terminálu do druhého nebo z terminálu do čerpací stanice.
Článek 2
Pro účely této směrnice se: a) "benzinem" rozumí jakýkoliv ropný výrobek, s aditivy nebo bez aditiv, který má tenzi par podle Reida 27,6 kPa nebo více a který je určen pro použití jako palivo motorových vozidel, kromě zkapalněného ropného plynu (LPG);
b) "parami" rozumějí všechny plynné sloučeniny, které se odpaří z benzinu;
c) "skladovacím zařízením" rozumí každá stacionární nádrž v terminálu používaná ke skladování benzinu;
d) "terminálem" rozumí každé zařízení, které se používá pro skladování a plnění benzinu do silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel, včetně všech skladovacích armatur na místě tohoto zařízení;
e) "mobilním kontejnerem" rozumí každá cisterna přepravovaná po silnici, železnici nebo vodních cestách, která se používá pro přepravu benzinu z jednoho terminálu do druhého nebo z terminálu do čerpací stanice;
f) "čerpací stanicí" rozumí každé zařízení, kde se benzin vydává ze stacionárních skladovacích nádrží do palivových nádrží motorových vozidel;
g) "stávajícím" zařízením pro skladování benzinu, plnicím zařízením, čerpací stanicí a mobilním kontejnerem rozumějí taková skladovací zařízení, čerpací stanice a mobilní kontejnery, které byly v provozu přede dnem uvedeným v článku 10, nebo vyžadují-li to vnitrostátní právní předpisy, pro které bylo vydáno individuální stavební povolení nebo povolení k provozu přede dnem uvedeným v článku 10;
h) "novým" zařízením ve vztahu ke skladovacím zařízením benzinu, plnicím zařízením, čerpacím stanicím a mobilním kontejnerům rozumějí taková zařízení, čerpací stanice a mobilní kontejnery, na něž se nevztahuje písmeno g);
i) "nákladovou průchodností" rozumí největší celkové roční množství benzinu odebrané ze skladovacího zařízení v terminálu nebo z čerpací stanice do mobilních kontejnerů v průběhu předchozích tří let;
j) "jednotkou rekuperace par" rozumí zařízení pro rekuperaci benzinu z par, včetně všech systémů vyrovnávacích zásobníků v terminálu;
k) "plavidlem" rozumí plavidlo pro vnitrozemskou plavbu definované v kapitole 1 směrnice Rady 82/714/EHS ze dne 4. října 1982, kterou se stanoví technické požadavky na plavidla vnitrozemské plavby [7];
l) "cílovou referenční hodnotou" rozumí směrná hodnota uvedená pro celkové posouzení přiměřenosti technických opatření uvedených v přílohách a není to limitní hodnota, kterou se poměřuje účinnost jednotlivých zařízení, terminálů a čerpacích stanic;
m) "meziskladováním par" rozumí meziskladování par v nádrži s pevnou střechou v terminálu pro účely pozdější přepravy k rekuperaci v jiném terminálu.
Přeprava par z jednoho skladovacího zařízení k jinému v terminálu se nepovažuje za meziskladování par ve smyslu této směrnice;
n) "plnicím zařízením" rozumí jakékoli zařízení v terminálu, kterým lze benzin plnit do mobilních kontejnerů.
Plnicí zařízení pro silniční cisternová vozidla tvoří jedna nebo více "plnicích lávek";
o) "plnicí lávkou" rozumí každá konstrukce v terminálu, ze které lze kdykoliv plnit benzin do jednotlivých silničních cisteren.
Článek 3
Skladovací zařízení v terminálech 1. Skladovací zařízení musí být vybudováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze I.
Tato opatření jsou navržena za účelem snižování celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění a skladování v jednotlivých skladovacích zařízeních v terminálech pod cílovou referenční hodnotu 0,01 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na celém svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze I, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, která zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí.
2. Odstavec 1 se použije a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nová zařízení;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající zařízení, je-li nákladová průchodnst stáčená v terminálu větší než 50000 tun za rok;
c) šest let uvedeného v článku 10 pro stávající zařízení, je-li nákladová průchodnost stáčená v terminálu větší než 25000 tun za rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechna ostatní stávající skladovací zařízení v terminálech.
Článek 4
Plnění a stáčení mobilních kontejnerů v terminálech 1. Plnicí a stáčecí zařízení musí být konstruováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze II.
Tato opatření navržena za účelem snižování celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění a stáčení mobilních kontejnerů v terminálech pod cílovou referenční hodnotu 0,005 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze II, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, která zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí.
Komise ověří slučitelnost těchto opatření s ustanoveními Smlouvy a tohoto odstavce.
Všechny terminály s vybavením pro plnění silničních cisternových vozidel musí být vybaveny nejméně jednou plnicí lávkou, která splňuje požadavky na vybavení pro spodní plnění stanovené v příloze IV.
Tyto požadavky se pravidelně přehodnocují a v případě potřeby revidují postupem podle článku 8.
2. Odstavec 1 se použije a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nové terminály pro plnění silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel, je-li nákladová průchodnost terminálu větší než 150000 tun za rok;
c) šest let ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel a železničních cisternových vagonů, je-li nákladová průchodnost větší než 25000 tun za rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechny ostatní stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel a železničních cisternových vagonů.
3. Devět let ode dne uvedeného v článku 10 se požadavky na vybavení pro spodní plnění uvedené v příloze IV vztahují na všechny plnicí lávky pro plnění silničních cisternových vozidel ve všech terminálech, pokud nejsou vyňaty podle odstavce 4.
4. Odchylně se odstavce 1 a 3 nevztahují a) na stávající terminály s nákladovou průchodností menší než 10000 tun za rok a
b) na nové terminály s nákladovou průchodností menší než 5000 tun za rok umístěné na malých odlehlých ostrovech.
Členské státy uvědomí Komisi o terminálech, jichž se tyto odchylky týkají, ve zprávě podle článku 9.
5. Španělské království může povolit odchylku prodloužením lhůty stanovené v odst. 2 písm. b) o jeden rok.
Článek 5
Mobilní kontejnery 1. Mobilní kontejnery musí být konstruovány a provozovány v souladu s těmito požadavky:
a) mobilní kontejnery musí být konstruovány a provozovány tak, aby zbytkové páry zůstaly po stočení benzinu zachyceny v kontejneru;
b) mobilní kontejnery, které dodávají benzin čerpacím stanicím a terminálům, musí být konstruovány a provozovány tak, aby přijímaly a zadržovaly vratné páry ze skladovacích zařízení v čerpacích stanicích nebo v terminálech.
U železničních cisternových vagonů se toto vyžaduje pouze v případech, kdy dodávají benzin čerpacím stanicím nebo terminálům, kde se používá meziskladování par;
c) kromě uvolňování par bezpečnostními tlakovými ventily musí být páry uvedené v písmenech a) a b) zadržovány v mobilních kontejnerech až do jejich opětovného plnění v terminálu.
Je-li mobilní kontejner po stočení benzinu následně použit pro jiné výrobky než benzin a pokud není možná rekuperace par nebo meziskladování par, lze v zeměpisných oblastech, kde není pravděpodobné, že emise významně přispějí k problémům životního prostředí nebo ke zdravotním problémům, povolit jejich vypuštění do atmosféry.
d) příslušné orgány členských států musí zabezpečit, aby silniční cisternová vozidla byla pravidelně zkoušena na těsnost par a aby byla prováděna pravidelná kontrola správné činnosti sacích nebo výtlačných ventilů u všech mobilních kontejnerů. 2. Odstavec 1 se použije
a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nová silniční cisternová vozidla, železniční cisternové vagony a plavidla;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající silniční cisternová vozidla, železniční cisternové vagony a plavidla plněná v terminálech, na něž se vztahují požadavky uvedené v čl. 4 odst. 1;
c) pro stávající silniční cisternová vozidla při jejich dovybavení pro spodní plnění podle požadavků uvedených v příloze IV.
3. Odchylně se opatření odst. 1 písm. a), b) a c) nevztahují na ztráty par vznikající při měření za použití měřicí tyče u a) stávajících mobilních kontejnerů; b) nových mobilních kontejnerů, které budou uvedeny do provozu v průběhu čtyř let ode dne uvedeného v článku 10.
Článek 6
Plnění do skladovacích zařízení čerpacích stanic 1. Plnicí a skladovací vybavení musí být konstruováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze III.
Účelem těchto opatření je snížení celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění skladovacích zařízení v čerpacích stanicích pod cílovou referenční hodnotou 0,01 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze III, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, které zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí.
2. Odstavec 1 se použije a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nové čerpací stanice;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 - pro stávající čerpací stanice s nákladovou průchodností větší než 1000 m3/rok,
- pro stávající čerpací stanice, které jsou umístěny v oblastech s trvale obydlenými byty nebo v pracovních oblastech bez ohledu na jejich nákladovou průchodnost;
c) šest let ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající čerpací stanice s nákladovou průchodností větší než 500 m3/rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechny ostatní stávající čerpací stanice.
3. Odchylně se odstavce 1 a 2 nevztahují na čerpací stanice s nákladovou průchodností menší než 100 m3/rok.
4. Čerpacím stanicím s nákladovou průchodností menší než 500 m3/rok mohou členské státy povolit odchylku od požadavků odstavce 1, je-li čerpací stanice umístěna v zeměpisné oblasti nebo v místě, kde je nepravděpodobné, že emise par významně přispějí k problémům životního prostředí nebo ke zdravotním problémům.
Členské státy informují podrobně Komisi o oblastech, kterým chtějí povolit tuto odchylku, ve zprávě podle článku 9 a následně o všech změnách týkajících se těchto oblastí.
5. Nizozemské království může povolit odchylku od lhůt uvedených v odstavci 2 za těchto podmínek:
- opatření vyžadovaná tímto článkem jsou uplatňována jako součást širšího stávajícího národního programu pro čerpací stanice, který je zároveň zaměřen na různé problémy životního prostředí, jako je znečišťování vod, ovzduší a půdy a znečišťování odpady, a jehož provádění má pevný časový harmonogram,
- lhůty se mohou měnit nejvíce o dva roky, všechny programy musí být dokončeny ve lhůtě stanovené v odst. 2 písm. d),
- Komisi musí být oznámeno rozhodnutí o odchylce od lhůt uvedených v odstavci 2, včetně všech údajů o rozsahu a době trvání této odchylky.
6. Španělské království a Portugalská republika mohou povolit jednoroční odchylku od lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
Článek 7
Změny příloh Kromě limitních hodnot uvedených v bodě 2 přílohy II se změny nezbytné pro přizpůsobování příloh této směrnice technickému pokroku přijímají postupem podle článku 8.
Článek 8
Výbor 1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se v případě rozhodnutí, které má Rada přijmout na návrh Komise, přijímá většinou podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
4. Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhované opatření Komise.
Článek 9
Monitorování a předkládání zpráv Zprávy o provádění této směrnice se zpracovávají v souladu s postupem stanoveným v článku 5 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [8].
Komise se vyzývá, aby v případě potřeby připojila k první zprávě své návrhy na změny této směrnice, včetně zejména rozšíření oblasti působnosti i na systémy omezování emisí a rekuperace par pro plnicí zařízení a plavidla.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnice nejpozději do 31. prosince 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Závěrečné ustanovení Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že mleté maso a masné polotovary jsou uvedeny na seznamu polotovarů v příloze II Smlouvy; že výroba a obchod s mletým masem a masnými polotovary tvoří důležitý zdroj příjmů pro část zemědělské populace;
vzhledem k tomu, že pro zajištění racionálního rozvoje odvětví, které vyrábí toto maso, a pro zvýšení jeho produktivity je třeba na úrovni Společenství stanovit hygienické předpisy pro výrobu a uvádění tohoto masa na trh;
vzhledem k tomu, že přijetí těchto předpisů zlepší ochranu veřejného zdraví a v důsledku toho usnadní dotváření vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že k dosažení tohoto cíle je nezbytné zrušit směrnici Rady 88/657/EHS ze dne 14. prosince 1988, kterou se stanoví požadavky na výrobu mletého masa, masa rozděleného na kusy do 100 gramü a masných polotovarů a na obchod s nimi a kterou se mění směrnice 64/433/EHS, 71/118/EHS a 72/462/EHS [4], a nahradit ji touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že maso, které se nepodrobilo žádnému ošetření — jinému než chladem — podléhá požadavkům směrnic 64/433/EHS [5] a 71/118/EHS [6]; že výrobky, které se podrobily ošetření, které mění vlastnosti čerstvého masa, se řídí směrnicí 77/99/EHS [7]; že výroba ostatních polotovarů, pokud jsou ve formě mletého masa nebo masných polotovarů, by měla podléhat požadavkům této směrnice;
vzhledem k tomu, že s ohledem na spotřebitelské zvyky v některých členských státech a na nebezpečí, které představují některé z těchto polotovarů, jsou-li konzumovány nedostatečně tepelně ošetřené, je třeba u mletého masa a masných polotovarů určených pro obchod dodržovat velmi přísné požadavky;
vzhledem k tomu, že základním kritériem, které Společenství musí přijmout, pokud jde o fungování vnitřního trhu, je kritérium vysoké úrovně ochrany spotřebitele;
vzhledem k tomu, že jsou použitelné směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [8] a směrnice Rady 89/396/EHS ze dne 14. června 1989 o údajích nebo značkách určujících šarži, ke které potravina patří [9];
vzhledem k tomu, že by měl být zaveden systém schvalování pro zařízení, která splňují hygienické požadavky stanovené touto směrnicí, společně s postupem dozoru Společenství, který zajistí, aby byly dodržovány podmínky tohoto schvalování;
vzhledem k tomu, že tento systém musí být založen na zásadách vlastní kontroly zařízení;
vzhledem k tomu, že označení zdravotní nezávadnosti masných výrobků je nejvhodnějším způsobem, jak uspokojit příslušné orgány místa určení, že zásilka vyhovuje ustanovením této směrnice; že by mělo být pro účely ověření určení určitých výrobků zachováno osvědčení o zdravotní nezávadnosti;
vzhledem k tomu, že zde musejí být použita pravidla, zásady a bezpečnostní opatření zavedená směrnicí Rady 90/675/EHS ze dne 10 . prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [10];
vzhledem k tomu, že v rámci vnitřního obchodu Společenství musejí být též použita pravidla stanovená směrnicí 89/662/EHS [11];
vzhledem k tomu, že musejí být upřesněna pravidla použitelná pro dovoz ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že Společenství musí být pověřeno přijetím některých opatření k provádění této směrnice; že za tím účelem je třeba přijmout postupy, které zavádějí úzkou a účinnou spolupráci mezi Společenstvím a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví zásady upravující výrobu, uvádění na trh na území Unie a dovoz masných polotovarů a mletého masa.
2. Tato směrnice se nevztahuje na masné polotovary a mleté maso vyráběné v maloobchodě nebo závodech přilehlých k obchodním místům za účelem jejich přímého prodeje konečnému spotřebiteli, tyto činnosti zůstávají podřízeny zdravotním kontrolám stanoveným vnitrostátními předpisy, která se vztahují na kontrolu maloobchodu.
3. Tato směrnice se nevztahuje na mechanicky oddělované maso k průmyslovému využití, které se podrobuje tepelnému ošetření v zařízeních schválených v souladu se směrnicí 77/99/EHS.
4. Vnitrostátní předpisy použitelné pro výrobu a uvádění na trh pro mleté maso, které je určeno jako surovina k výrobě produktů podle čl. 21 písm. a), nejsou touto směrnicí dotčeny.
Článek 2
Pro účely této směrnice:
1. se definice obsažené v článku 2 směrnic 64/433/EHS, 71/118/EHS a 72/462/EHS [12] použijí podle potřeby;
2. se rozumí:
a) "mletým masem" maso, které bylo rozřezáno na kousky nebo rozmělněno spirálovým mlýnkem na maso;
b) "masnými polotovary" maso ve smyslu článku 2 směrnic 64/433/EHS, 71/118/EHS a 92/45/EHS [13] a maso splňující požadavky článků 3, 6 a 8 směrnice 91/495/EHS [14], ke kterému byly přidány potraviny, koření nebo přísady nebo které bylo podrobeno ošetření, které nepostačuje ke změně vnitřní buněčné struktury masa a ke ztrátě vlastností čerstvého masa;
c) "kořením" sůl určená k lidské spotřebě, hořčice, koření a jejich aromatické výtažky, aromatické byliny a jejich aromatické výtažky;
d) "výrobním závodem" jakýkoliv závod, ve kterém je zpracováváno maso nebo masné polotovary:
- který je umístěn v závodu určeném k řezání masa a splňuje požadavky přílohy I kapitoly I této směrnice,
- který je v případě výroby masných polotovarů umístěn v zařízení, které splňuje požadavky přílohy I kapitoly III této směrnice,
- který, pokud není umístěn v prostorách ani v přístavbě zařízení schváleném v souladu se směrnicemi 64/433/EHS, 71/118/EHS nebo 77/99/EHS, vyhovuje požadavkům přílohy I kapitoly I bodu 2 nebo přílohy I kapitoly III bodu 2 této směrnice;
e) "obchodem" obchod mezi členskými státy ve smyslu článku 9 odst. 2 Smlouvy;
f) "příslušným orgánem" ústřední orgán členského státu, který je oprávněn k provádění veterinární kontroly, nebo jakýkoli orgán, který byl touto pravomocí pověřen.
KAPITOLA II Uvádění mletého masa na trh
Článek 3
1. Každý členský stát zajistí, aby předmětem obchodu bylo pouze čerstvé maso hovězího skotu, prasat, ovcí nebo koz dodávané ve formě mletého masa, které vyhovuje následujícím požadavkům:
a) musí být připraveno z příčně pruhované svaloviny [15] — s výjimkou srdečního svalu — která vyhovuje požadavkům:
i) článku 3 směrnice 64/433/EHS nebo
ii) směrnici 72/462/EHS a bylo zkontrolováno v souladu se směrnicí 90/675/EHS.
V případě čerstvého vepřového masa musí být kromě toho vyšetřeno na výskyt svalovce podle článku 2 směrnice 77/96/EHS [16] nebo musí být ošetřeno chladem podle přílohy IV této směrnice;
b) musí být připraveno v souladu s požadavky přílohy I kapitoly II ve výrobním závodě, který:
i) vyhovuje požadavkům přílohy I kapitoly I bodů 1, 2 a 3 a
ii) byl schválen a je začleněn do seznamu/ů sestavených podle čl. 8 odst. 1;
c) musí být zkontrolováno v souladu s přílohou I kapitolou V a s článkem 8;
d) musí být označeno a etiketováno v souladu s přílohou I kapitolou VI;
e) musí být zabaleno do prvního a dalšího obalu a skladováno v souladu s příslušnými opatřeními přílohy I kapitol VII a VIII;
f) musí být přepravováno v souladu s přílohou I kapitolou IX;
g) během přepravy musí být doprovázeno:
i) průvodním obchodním dokladem, který musí:
- být vystaven odesílajícím zařízením,
- být opatřen veterinárním schvalovacím číslem schváleného výrobního závodu a v případě zmrazeného mletého masa i zřetelným vyznačením měsíce a roku zmrazení,
- pro maso určené do Finska a Švédska být opatřen jedním z označení podle přílohy IV části IV třetí odrážky směrnice 64/433/EHS,
- být příjemcem uschován a na žádost příslušného orgánu předložen.
Počítačově zpracovaná data musejí být na žádost tohoto orgánu vytištěna.
Je-li maso po umletí určeno k vývozu do třetí země, musí být na žádost příslušného orgánu členského státu určení opatřeno osvědčením o zdravotní nezávadnosti.
Výlohy vzniklé vydáním osvědčení hradí hospodářský subjekt;
ii) osvědčením o zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou III v případě mletého masa z výrobních závodů umístěných v oblasti nebo pásmu s omezením nebo mletého masa, které je po tranzitu třetí zemí v zaplombovaném kamionu určeno pro jiný členský stát.
2. Mleté maso musí kromě požadavků uvedených v odstavci 1 splňovat následující požadavky:
a) čerstvé maso použité k výrobě:
i) pokud bylo zmrazeno nebo hluboce zmrazeno, musí být získáno z čerstvého vykostěného masa, které bylo skladováno nanejvýše 18 měsíců u hovězího a telecího, 12 měsíců u skopového a šest měsíců u vepřového masa po zmrazení nebo hlubokém zmrazení v chladícím skladu v souladu s článkem 10 směrnice 64/433/EHS.
Příslušný orgán však může povolit vykostění vepřového a skopového masa ihned na místě před rozemletím, je-li tento úkon proveden v uspokojivých hygienických a jakostních podmínkách;
ii) pokud bylo chlazeno, musí být použito:
- maximálně do šesti dnů od porážky zvířat, nebo
- maximálně do 15 dnů od porážky zvířat v případě vykostěného, vakuově baleného hovězího a telecího masa;
b) mleté maso se musí podrobit ošetření chladem nanejvýše do jedné hodiny po rozporcování a balení, s výjimkou použití postupů, které vyžadují snížení vnitřní teploty masa během výroby;
c) mleté maso musí být baleno a dodáváno v jedné z následujících forem:
i) chlazené, a v tomto případě připravené z masa způsobem popsaným v písmenech a) ii) a chlazené v co nejkratší době na vnitřní teplotu nižší než +2 oC.
Avšak přídavek omezeného množství zmrazeného masa, které splňuje podmínky stanovené v písmenech a) i), je povolen za účelem urychlení procesu chlazení za podmínky, že tento přídavek bude vyznačen na etiketě.
V takovém případě nesmí výše uvedená lhůta překročit jednu hodinu;
ii) hluboce zmrazené, a v tomto případě připravené z masa způsobem popsaným v pismenu. a) a zmrazené co nejrychleji na vnitřní teplotu nižší než -18 oC v souladu s čl. 1 odst. 2 směrnice 89/108/EHS [17];
d) mleté maso nesmí být ošetřeno ionizujícím a ultrafialovým zářením;
e) označení podle přílohy II části 1, případně spojená s označením živočišného druhu, jehož maso bylo použito, mohou být na obalech použita pouze, vyhovují-li tato označení požadavkům přílohy II éasti 1.
3. Mleté maso, ke kterému bylo přidáno nanejvýše 1 % soli, podléhá požadavkům odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Členské státy mohou za účelem přihlédnutí ke spotřebitelským zvykům a zajištění dodržování zdravotních požadavků této směrnice povolit výrobu mletého masa a jeho uvádění na trh na svém území pouze, pokud je získáno:
a) z masa uvedeného v čl. bodu 2 písm. b);
b) z výrobních závodů, které jsou schváleny nebo registrovány a které kromě toho mají prostory podle přílohy I;
c) odchýlením od:
i) přílohy I kapitoly VI bodu 4;
ii) ustanovení čl. 3 odst. 1) písm. f) a g) a čl. 3 odst. 2 s výjimkou první, druhé a třetí odrážky přílohy II bodu 1;
2. Mleté maso získané v souladu s tímto článkem nesmí být opatřeno označením zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI.
3. Členský stát, který chce využít ustanovení odstavce 1, sdělí Komisi podstatu odchylek, které hodlá přiznat.
V případě, že by se Komise, po dohodě se zúčastněným členským státem, domnívala, že odchylky neumožňují zajištění zdravotní úrovně podle směrnice, přijmou se vhodná opatření postupem podle článku 20.
Jinak Komise informuje ostatní členské státy o opatřeních, která jí byla oznámena.
KAPITOLA III Uvádění masných polotovarů na trh
Článek 5
1. Masné polotovary ve smyslu čl. 2 bodu 2 písm. b) mohou být předmětem obchodu pouze, pokud:
a) byly připraveny z čerstvého masa, jiného než masa lichokopytníků, které:
i) vyhovuje článku 3 směrnic uvedených v čl. 2 bodu 2 písm. b);
ii) v případě dováženého masa vyhovuje požadavkům směrnic 72/462/EHS nebo kapitoly III směrnic 71/118/EHS a 92/45/EHS a požadavkům článků 3, 6 a 8 směrnice 91/495/EHS nebo přílohy I kapitoly 11 směrnice 92/118/EHS [18] a je zkontrolováno v souladu se směrnicí 90/675/EHS.
Jedná-li se o čerstvé vepřové maso, musí být vyšetřeno na výskyt svalovce podle článku 2 směrnice 77/96/EHS nebo ošetřeno chladem v souladu s přílohou IV této směrnice;
b) byly vyrobeny v některém ze zařízení uvedených v čl. 2 bodu 2 písm. d), která:
i) vyhovují požadavkům přílohy I kapitoly III a
ii) byly schváleny a zařazeny do seznamu/ů sestavených podle čl. 8 odst. 1.
c) byly vyrobeny z masa, které — pokud bylo hluboce zmrazeno — musí být použito nanejvýše do 18 měsíců od porážky u hovězího a telecího masa, do 12 měsíců u skopového a kozího, drůbežího, králičího masa a masa farmové zvěře a do šesti měsíců u ostatních druhů;
Příslušný orgán však může povolit vykostění vepřového a skopového masa ihned na místě před výrobou, je-li tento úkon proveden v uspokojivých hygienických a jakostních podmínkách;
d) byly zabaleny a pokud byly určeny k uvedení na trh:
i) v chlazené podobě, musejí být co nejrychleji chlazeny na vnitřní teplotu nižší než +2 oC pro masné polotovary získané z mletého masa, na teplotu +7 oC pro polotovary získané z čerstvého masa, +4 oC pro polotovary z drůbežího masa a +3 oC pro polotovary obsahující vnitřnosti;
ii) v hluboce zmrazené podobě, musejí být co nejrychleji zmrazeny na vnitřní teplotu nižší než -18 oC podle čl. 1 odst. 2 směrnice 89/108/EHS.
2. Masné polotovary musejí kromě požadavků uvedených v odstavci 1 splňovat následující požadavky:
a) musejí být vyrobeny v souladu s přílohou I kapitolou IV;
b) musejí být zkontrolovány v souladu s článkem 8 a s přílohou I kapitolou V;
c) musejí být označeny a etiketovány v souladu s přílohou I kapitolou VI;
d) musejí být zabaleny do prvního a druhého obalu v souladu s požadavky přílohy I kapitoly VII a skladovány v souladu s přílohou I kapitolou VIII;
e) musejí být přepravovány v souladu s přílohou I kapitolou IX;
f) musejí být během přepravy doprovázeny osvědčením o zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou V, které musí být příjemcem uschováno alespoň po dobu jednoho roku a na žádost příslušného orgánu předloženo.
3. Masné polotovary získané z mletého masa jatečných zvířat, s výjimkou čerstvých uzenek a salámových náplní, mohou být obchodovány pouze, pokud splňují požadavky článku 3.
4. V očekávání případného zavedení právních předpisů Společenství týkajících se ionizace nesmějí být masné polotovary ošetřeny ionizujícím zářením.
Toto opatření nemá vliv na vnitrostátní předpisy použitelné pro ionizaci k lékařským účelům.
5. Členské státy mohou, za účelem jejich schválení, povolit výrobním závodům vyrábějícím masné polotovary bez průmyslových budov nebo výrobních kapacit odchylky od požadavků přílohy I kapitoly I této směrnice a od požadavků přílohy B kapitoly I směrnice 77/99/EHS a přílohy I kapitoly 1 bodu 2 písm. a) (pokud jde o kohoutky) a bodu 11 přílohy I směrnice 64/433/EHS (pokud jde o skříně).
Kromě toho mohou být povoleny odchylky od přílohy B kapitoly I bodu 7 směrnice 77/99/EHS, pokud jde o prostory k uskladnění surovin a hotových polotovarů.
V tomto případě však musí mít zařízení alespoň:
i) prostor nebo vybavení k uskladnění surovin, pokud se zde toto uskladnění provádí;
ii) místnost nebo chladící zařízení k uskladnění hotových polotovarů, pokud se zde toto uskladnění provádí.
Článek 6
1. Členské státy mohou za účelem přihlédnutí ke spotřebitelským zvykům a zajištění dodržování zdravotních požadavků této směrnice povolit výrobu masných polotovarů a jejich uvádění na trh k jejich prodeji na svém území pouze, pokud jsou získány:
a) z masa uvedeného v čl. 2 bodu 2 písm. b);
b) z výrobních závodů, které jsou schváleny nebo registrovány a navíc mají k dispozici prostory podle přílohy I kapitoly III;
c) odchýlením od:
- přílohy I kapitoly IV písm. b) a d),
- čl. 5 odst. 1 písm. c) a d),
- přílohy I kapitoly VI bodu 4,
- čl. 5 odst. 2 písm. e) a f) a čl. 5 odst. 3.
2. Masné polotovary získané v souladu s odstavcem 1 nesmějí být opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI a nesmějí být v žádném případě předmětem dvoustranného obchodu mezi členskými státy.
3. Členský stát, který chce využít ustanovení odstavce 1, sdělí Komisi podstatu odchylek, které hodlá povolit.
V případě, že by se Komise po dohodě se zúčastněným členským státem domnívala, že odchylky neumožňují zajištění zdravotní úrovně podle této směrnice, přijmou se vhodná opatření postupem podle článku 20.
V opačném případě Komise informuje ostatní členské státy o opatřeních, která jí byla oznámena.
KAPITOLA IV Společná ustanovení
Článek 7
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel nebo vedoucí výrobního závodu přijal všechna nezbytná opatření, která zajistí, aby ustanovení této směrnice byla dodržována ve všech stádiích výroby.
Za tímto účelem musí uvedené zodpovědné osoby splňovat požadavky článků 3 a 6 směrnice 93/43/EHS [19] a kromě toho musejí provádět stálé vlastní kontroly v souladu s následujícími zásadami:
- provádět kontroly surovin na vstupu do závodu k zajištění souladu s kritérii přílohy II a IV a kontroly hotových polotovarů,
- kontrolovat způsoby čištění a dezinfekce,
- odebírat vzorky k analýze v laboratoři uznané příslušnými orgány,
- uschovávat písemné nebo nahrané záznamy údajů požadovaných v souladu s předchozí odrážkou pro jejich předložení příslušnému orgánu.
Výsledky různých kontrol a zkoušek budou uchovány minimálně po dobu dvou let, s výjimkou zmrazených polotovarů, u kterých tato lhůta může být snížena na šest měsíců po datu použitelnosti výrobku,
- poskytnout příslušnému orgánu záruky ve věci zdravotního hygienického značení, a to zejména ve věci etiket, které nesou označení zdravotní nezávadnosti,
- informovat příslušný orgán, jestliže výsledek laboratorního testu nebo jakákoliv jiná informace poukazují na možné zdravotní nebezpečí;
- v případě bezprostředního nebezpečí pro lidské zdraví stáhnout z trhu určité množství výrobků získaných v podmínkách technologicky podobných a schopných představovat stejné nebezpečí.
Množství takto stažené z trhu musí zůstat pod dohledem a kontrolou příslušného orgánu až do doby jeho zničení, využití k jinému účelu než k lidské spotřebě nebo, následně po schválení tímto orgánem, do doby přepracování vhodným způsobem, který zajistí jeho bezpečnost.
2. Pro účely kontroly musí provozovatel nebo vedoucí zařízení zajistit, aby balené polotovary byly opatřeny jasným a čitelným označením teploty, při které musejí být výrobky přepravovány a skladovány, a zároveň datem spotřeby u zmrazených polotovarů nebo minimální dobou trvanlivosti u výrobků chlazených a zmrazených.
Provozovatel nebo vedoucí zařízení musí zajistit nebo zavést program školení zaměstnanců, který zaměstnancům umožní přizpůsobit se podmínkám hygienické výroby, upraveným podle výrobní struktury, ledaže již tito zaměstnanci mají dostačující kvalifikaci potvrzenou diplomem.
Příslušný orgán zodpovědný za zařízení se musí účastnit přípravy a provádění tohoto programu.
3. Mikrobiologické testy musejí být u mletého masa prováděny podle článku 3 a u polotovarů z mletého masa podle článku 5 a alespoň jednou týdně u ostatních mletých mas a masných polotovarů.
Tyto testy musejí být prováděny buď ve výrobním závodě, je-li uznán příslušným orgánem, nebo ve schválené laboratoři.
Vzorek odebraný k analýze musí obsahovat pět složek a být reprezentativním vzorkem denní výroby.
Vzorky masných polotovarů musejí být odebrány z hloubky svalu následně po kauterizaci kůže.
Mikrobiologické kontroly musejí být uskutečněny podle metod, které jsou vědecky uznávané a prakticky vyzkoušené, zejména podle metod určených směrnicemi Společenství nebo jinými mezinárodními normami.
Výsledky mikrobiologických kontrol musí být vyhodnoceny podle vyhodnocovacích kritérií stanovených v příloze II v případě mletého masa a masných polotovarů získaných z mletého masa jatečných zvířat, s výjimkou čerstvých uzenin a salámových náplní, a podle kritérií v příloze IV v případě ostatních masných polotovarů.
V případě obchodních neshod uznají členské státy referenčními metodami metody E. N.
4. Požadavky týkající se vlastní kontroly musejí být stanoveny ve spojení s příslušným orgánem, který musí pravidelně kontrolovat jejich dodržování.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména případy použití odstavce 1, se stanoví postupem podle článku 20.
Článek 8
1. Každý členský stát sestaví seznam zařízení vyrábějících mleté maso nebo masné polotovary s členěním na zařízení, která jsou schválena podle článku 3 a 5, a na zařízení registrovaná podle článků 4 a 6.
Seznam výrobních závodů schválených podle článků 3 a 5 sdělí ostatním členským státům a Komisi.
Každému výrobnímu závodu přidělí schvalovací číslo schváleného zařízení podle směrnice 64/433/EHS, směrnice 71/118/EHS, směrnice 77/99/EHS, směrnice 91/495/EHS nebo směrnice 92/45/EHS s vyznačením, že je schváleno k výrobě mletého masa nebo masných polotovarů, a každé samostatné výrobní jednotce přidělí samostatné schvalovací číslo.
Jednotné schvalovací číslo může být přiděleno:
i) zařízení, které vyrábí polotovary ze surovin nebo se surovinami, na něž se vztahuje více než jedna ze směrnic podle následujícího odstavce;
ii) zařízení, které je umístěno na stejném místě jako zařízení schválené podle článku 2 jedné z výše uvedených směrnic.
Takto schválené výrobní závody se uvedou do zvláštní kolonky pro výrobu mletého masa a pro výrobu masných polotovarů seznamu zařízení podle článku 10 směrnice 64/433/EHS, článku 6 směrnice 71/118/EHS, článku 8 směrnice 77/99/EHS nebo článku 7 směrnice 92/45/EHS a v případě samostatných výrobních jednotek na odlišný seznam vyhotovený podle stejných kritérií.
Příslušný orgán schválí zařízení pouze, pokud se přesvědčí, že vyhovuje této směrnici, co se týče druhu činností, které vykonává.
Pokud je zařízení, které má být schváleno podle této směrnice, začleněno do zařízení schváleného podle směrnice 64/433/EHS, 71/118/EHS, 79/99/EHS nebo směrnice 92/45/EHS, mohou mít tato zařízení společné prostory, zařízení a vybavení pro personál a celkově veškeré prostory, pokud zde není nebezpečí kontaminace surovin nebo neošetřených výrobků.
2. Výrobní závody musejí zůstat pod dozorem příslušného orgánu, který vykonává inspekce a kontroly s následující četností:
- u výrobních závodů přiléhajících k závodům k řezání masa: stejně často jako u zmíněných závodů na řezání masa,
- u schválených výrobních závodů, které vyrábějí výrobky podle článku 3: minimálně jednou denně během výroby mletého masa,
- u ostatních výrobních závodů: potřeba neustálé nebo pravidelné přítomnosti příslušného orgánu v daném zařízení bude záviset na velikosti zařízení, typu vyráběných výrobků, systému hodnocení nebezpečí a na zárukách nabízených podle čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce.
K zajištění dodržování této směrnice musí mít příslušný orgán kdykoli volný přístup do všech částí zařízení a v případě pochybnosti o původu masa, k účetním dokladům, které mu umožní zjistit původní jatky nebo zařízení původu surovin, a k zajištění dodržování kritérií stanovených přílohou II a IV také k výsledkům vlastní kontrol podle článku 7 včetně výsledků kontrol surovin.
V případě počítačového zpracování dat musejí být tato data na žádost příslušného orgánu vytištěna.
Příslušný orgán musí uskutečňovat pravidelné analýzy výsledků kontrol podle článku 7.
Na základě těchto analýz může uskutečnit doplňující testy ve všech stádiích výroby nebo na výrobcích.
Povaha kontrol, četnost a metody odběru vzorků a mikrobiologických testů se stanoví postupem podle článku 20.
Výsledky těchto analýz se uvedou ve zprávě, s jejímiž závěry nebo doporučeními je provozovatel nebo vedoucí zařízení seznámen a je povinen napravit zjištěné nedostatky s ohledem na potřebu zlepšování hygieny.
Příslušný orgán může být za účelem těchto kontrol doprovázen pomocnými veterinárními pracovníky, kteří splňují kvalifikační předpoklady podle přílohy III směrnic 64/433/EHS a/nebo 71/118/EHS.
3. Jestliže v rámci kontrol uskutečňovaných podle přílohy I kapitoly V zjistí příslušný orgán během vlastních kontrol opakované nedodržování kritérií podle příloh II a IV, zesílí opatření kontroly výroby tohoto zařízení a může zabavit etikety a další nosiče označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI.
Jestliže po uplynutí lhůty patnácti dní výroba ve výrobních závodech stále nesplňuje výše uvedená kritéria, přijme příslušný orgán veškerá vhodná opatření k nápravě zjištěných nedostatků a popřípadě nařídí tepelné ošetření výrobků daného zařízení.
Jestliže tato opatření nejsou dostačující, je zařízení pozastaveno schválení.
4. Jestliže příslušný orgán zjistí zjevné nedostatky v hygienických pravidlech podle této směrnice nebo překážky vhodné zdravotní kontroly:
i) je oprávněn zasáhnout do užívání vybavení nebo prostor a přijmout veškerá nezbytná opatření, dokonce i snížit tempo výroby nebo dočasně přerušit výrobní proces;
ii) jestliže se tato opatření nebo opatření podle čl. 7 odst. 1 poslední odrážky ukáží jako nedostatečná k nápravě, je-li to třeba, dočasně pozastaví schválení pro daný typ výroby.
Jestliže provozovatel nebo vedoucí zařízení nenapraví ve stanovené lhůtě nedostatky zjištěné příslušným orgánem, odejme mu příslušný orgán schválení.
Dotyčný příslušný orgán je zejména povinen podrobit se závěrům případné kontroly provedené podle článku 9.
Ostatní členské státy a Komise jsou o pozastavení nebo odnětí schválení informovány.
5. V případě opakovaných nedostatků se kontrola zesílí a případně jsou zabaveny etikety, plomby nebo ostatní nosiče označení zdravotní nezávadnosti.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla týkající se účasti pomocných veterinárních pracovníků, se stanoví postupem podle článku 20.
Článek 9
Znalci Komise mohou, pokud je to nezbytné pro účely jednotného použití této směrnice, a ve spolupráci s příslušnými orgány uskutečňovat kontroly na místě.
Za tímto účelem mohou prověřovat prostřednictvím kontroly reprezentativního procenta výrobních závodů, zda příslušné orgány kontrolují jednotným způsobem dodržování této směrnice ze strany výrobních závodů, a to zejména dodržování článku 7 (vlastní kontrola).
Tyto kontroly mohou být prováděny u příležitosti ostatních kontrol uskutečňovaných znalci Komise na základě právních předpisů Společenství.
Komise informuje členské státy o výsledku provedených kontrol.
Členský stát, na jehož území je kontrola prováděna, poskytuje znalcům veškerou potřebnou pomoc při plnění jejich úkolů.
Všeobecná ustanovení k používání tohoto článku — zejména pravidla spolupráce s vnitrostátními orgány — se přijmou postupem podle článku 20.
Článek 10
Ustanovení směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách vnitřního trhu Společenství s ohledem na vytváření vnitřního trhu, se použijí zejména pokud jde o organizaci a následná opatření týkající se kontrol uskutečňovaných orgány členského státu určení a ochranná opatření, která mají být zavedena.
Článek 11
Případné přidání přísad do mletého masa nebo masných polotovarů podle této směrnice se uskuteční v souladu se směrnicí 94/36/EHS [20].
Článek 12
1. Aniž by tím byla dotčena zvláštní ustanovení této směrnice, provádí příslušný orgán veškeré kontroly, které považuje za vhodné, existuje-li podezření na nedodržování ustanovení této směrnice nebo v případě pochybnosti o zdravotní nezávadnosti výrobků uvedených v článku 1.
2. Každý členský stát stanoví pokuty, které budou ukládány v případě porušení ustanovení této směrnice.
KAPITOLA V Ustanovení použitelná pro dovoz masných polotovarů a mletého masa do Společenství
Článek 13
I. Členské státy zajistí, aby dovozy mletého masa splňujícího požadavky článku 3, které bylo hluboce zmrazeno ve výrobních závodech původu, a masných polotovarů splňujících požadavky článku 5, které byly hluboce zmrazeny ve výrobních závodech původu, nebyly povoleny, nesplňují-li požadavky uvedené v této kapitole.
A. Záruky poskytované výrobním závodem původu a potvrzené příslušným orgánem třetí země týkající se plnění požadavků na umístění polotovarů na trh Společenství získaných v souladu s články 3 a 5 musejí být schváleny postupem podle článku 20.
B. Pro účely jednotného používání bodu A se použijí následující ustanovení:
1. Za účelem dovozu do Společenství musí hluboce zmrazené mleté maso podle článku 3 a hluboce zmrazené masné polotovary podle článku 5:
a) pocházet ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých není dovoz zakázán ze zdravotních a veterinárních důvodů v souladu se směrnicemi 91/494/EHS [21], 92/118/EHS, 72/462/EHS a 92/45/EHS;
b) pocházet ze třetí země na seznamech sestavených v souladu se směrnicemi, které určují zdravotní hlediska a veterinární hlediska závazná pro dovoz masa použitého v masných přípravcích, a posky tujících záruky podle této směrnice;
c) být doprovázeno veterinárním osvědčením a osvědčením o zdravotní nezávadnosti vystaveným postupem podle článku 20 a doplněno prohlášením podepsaným úředním veterinárním lékařem, které potvrzuje, že toto mleté maso a tyto masné polotovary splňují zejména požadavky podle článků 3 a 5, pocházejí ze zařízení poskytujícího záruky podle přílohy I a bylo hluboce zmrazeno ve výrobním závodu původu.
2. Postupem podle článku 20 se sestaví:
a) seznam zařízení Společenství, která splňují požadavky výše uvedené pod písmenem b). Až do vyhotovení tohoto seznamu jsou členské státy povinny dodržovat kontroly podle čl.
11 odst. 2 směrnice 90/675/EHS a zdravotní osvědčení požadované pro zařízení, která byla vnitrostátně schválena;
b) zvláštní podmínky týkající se požadavků této směrnice, jiné než podmínky umožňující vyloučit maso určené k lidské spotřebě podle směrnic 64/433/EHS a 71/118/EHS.
Tyto podmínky a záruky nesmějí být méně přísné než podmínky stanovené články 3 a 5.
Až do rozhodnutí podle písmen a) a b) mohou být dovozy pocházející ze zařízení schválených v souladu se směrnicí 72/462/EHS, pro které je příslušný orgán schopen zaručit, že splňují požadavky této směrnice, schváleny počínaje dnem stanoveným v článku 22.
3. Znalci Komise ve spolupráci s příslušnými orgány členských států provedou na místě kontroly k prověření:
a) záruk poskytnutých třetí zemí, které se týkají výrobních podmínek a uvádění na trh;
b) zda jsou plněny podmínky podle odstavců 1 a 2.
Znalce členských států pověřené těmito kontrolami jmenuje Komise na návrh členských států.
Tyto kontroly jsou vykonávány jménem Společenství, které hradí veškeré náklady s tím spojené.
Četnost a způsob provádění se stanoví postupem podle článku 20.
4. Do doby organizace kontrol podle bodu 3 se pokračuje v užívání vnitrostátních předpisů, které jsou použitelné pro kontroly ve třetích zemích, s výhradou informací určených Stálému veterinárnímu výboru, které se týkají jakéhokoliv nedodržení hygienických pravidel zjištěného během těchto kontrol.
II. Postupem podle článku 19 se lze odchýlit od požadavků tohoto článku.
Článek 14
Seznam podle čl. 13 odst. I bodu B 2 může zahrnovat pouze třetí země nebo části třetích zemí:
a) ze kterých podle článků 9 až 12 směrnice 91/494/EHS a podle článků 14, 17 a 20 směrnice 72/462/EHS není dovoz zakázán;
b) které byly s ohledem na jejich právní předpisy a organizaci veterinární správy a na jejich kontrolní orgány, pravomoci těchto orgánů a dozor, kterému jsou podřízeny, v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 72/462/EHS nebo čl. 9 odst. 2 směrnice 91/494/EHS, uznány způsobilými zaručit a kontrolovat provádění vlastních právních předpisů nebo jejichž veterinární správa je schopna zaručit dodržování hygienických požadavků alespoň rovnocenných požadavkům podle článků 3 a 5.
Článek 15
1. Členské státy zajistí, aby zmrazené mleté maso podle článku 3 a zmrazené masné polotovary podle článku 5 byly dováženy do Společenství pouze, pokud:
- jsou doprovázeny osvědčením podle čl. 13 odst. 1 bodu B 1 pism. c),
- vyhověly kontrolám podle směrnice 90/657/EHS.
2. Do stanovení prováděcích pravidel k této kapitole:
- zůstává dovoz mletého masa zakázán,
- vnitrostátní předpisy použitelné pro dovoz masných polotovarů pocházejících ze třetích zemí, pro které nebyly na úrovni Společenství takové požadavky stanoveny, se nadále použijí, pokud nejsou příznivější než požadavky podle článku 5,
- se dovozy uskutečňují za podmínek podle článku 11 směrnice 90/657/EHS.
Článek 16
Zásady a pravidla stanovené směrnicí 90/675/EHS se použijí, zejména pokud jde o organizaci kontrol, které mají být uskutečněny členskými státy, a o ochranná opatření, která mají být zavedena.
Do doby zavedení rozhodnutí podle čl. 8 bodu 3 směrnice 90/675/EHS se dovozy uskutečňují v souladu s čl. 11 odst. 2 výše uvedené směrnice.
KAPITOLA VI Závěrečná ustanovení
Článek 17
1. Do článku 5 směrnice 71/118/EHS se vkládá následující odstavec:
"5. Členské státy zajistí, aby mechanicky oddělované maso mohlo být obchodováno pouze, pokud bylo předtím podrobeno tepelnému ošetření v souladu se směrnicí 77/99/EHS v zařízení původu nebo jiném zařízení určeném příslušným orgánem."
2. Do článku 6 směrnice 91/495/EHS se vkládá následující odstavec:
"4. Členské státy zajistí, aby mechanicky oddělované maso mohlo být obchodováno pouze, pokud bylo předtím podrobeno tepelnému ošetření v souladu se směrnicí 77/99/EHS v zařízení původu nebo jiném zařízení určeném příslušným orgánem."
Článek 18
1. Ustanovení příloh se nevztahují na výrobní závody umístěné na některých ostrovech Řecké republiky nebo v určitých francouzských zámořských departmentech a územích, kde je výroba těchto zařízení omezena pouze na místní spotřebu.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví postupem podle článku 20.
Stejným postupem může být rozhodnuto o změně odstavce 1 s ohledem na postupné rozšiřování norem Společenství pro všechny výrobní závody nacházející se na výše jmenovaných ostrovech a částech území.
Článek 19
Přílohy mění Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou, zejména za účelem přizpůsobení technologickému a vědeckému pokroku.
Článek 20
1. V případě odkazů na postup stanovený tímto článkem předloží záležitost Stálému veterinárnímu výboru, ustanovenému rozhodnutím 68/361/EHS [22], (dále jen "výbor"), předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být učiněna.
Výbor předloží stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může určit předseda s ohledem na naléhavost záležitosti. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy v případě rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států v rámci výboru se přikládá váha způsobem stanoveným tímto článkem.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise zamýšlená opatření přijme, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud předpokládaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo nebylo předloženo žádné stanovisko, Komise Radě neprodleně předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme rozhodnutí kvalifikovanou většinou.
Jestliže Rada nepřijme navržená opatření do tří měsíců ode dne, kdy jí byla předložena, přijme je Komise, pokud Rada prostou většinou návrh neodmítla.
Článek 21
Rada na návrh Komise stanoví kvalifikovanou většinou do 1. ledna 1996 hygienická pravidla použitelná pro:
a) výrobu a uvádění na trh salámových náplní určených k následné výrobě masného výrobku;
b) výrobu a využití mechanicky oddělovaného masa.
Článek 22
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1996.
Okamžitě o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
Členské státy sdělí Komisi hlavní ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 23
Směrnice 88/657/EHS se od 1. ledna 1996 zrušuje.
Článek 24
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. prosince 1994
o spalování nebezpečných odpadů RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy[3],
vzhledem k tomu, že cíle a zásady politiky životního prostředí Společenství stanovené v článku 130r Smlouvy jsou zaměřeny zejména na prevenci znečišťování, a to pomocí činností prováděných přednostně u zdrojů a uplatňování zásady "znečišťovatel platí";
vzhledem k tomu, že usnesením Rady ze dne 7. května 1990 o odpadové politice[4] byla Komise vyzvána, aby jako naléhavý úkol doplnilasvé návrhy týkající se spaloven průmyslových odpadů;
vzhledem k tomu, že spalováním nebezpečných odpadů vznikají emise, které mohou způsobovat znečištění, a tím poškozovat lidské zdraví a životní prostředí, pokud nejsou náležitě kontrolovány; že v některých případech může toto znečištění překračovat hranice státu;
vzhledem k tomu, že k ochraně životního prostředí před nebezpečnými emisemi ze spalování nebezpečných odpadů je proto nutné preventivní opatření;
vzhledem k tomu, že dosavadní rozdíly v předpisech o spalování nebezpečných odpadů platné v jednotlivých členských státech a v některých případech i absence takových předpisů odůvodňují přijetí opatření na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že podle článku 130t Smlouvy přijetí této směrnice nebrání členským státům, aby si zachovaly nebo aby přijaly přísnější opatření k ochraně životního prostředí slučitelná se Smlouvou;
vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech[5] požaduje, aby členské státy přijaly opatření nezbytná k tomu, aby odpady byly využívány nebo odstraňovány, aniž by docházelo k ohrožování lidského zdraví a k poškozování životního prostředí; že za tímto účelem článek 9 uvedené směrnice stanoví, že každé zařízení nebo podnik nakládající s odpady musí mít povolení příslušných orgánů týkající se mimo jiné preventivních opatření, která je třeba přijmout;
vzhledem k tomu, že články 3 a 4 směrnice Rady 84/360/EHS ze dne 28.června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmyslových zařízení[6] stanoví, že k provozu průmyslových zařízení spadajících do uvedených kategorií, k nimž patří i zařízení na spalování odpadů, je třeba předem získat povolení;
vzhledem k tomu, že spalovací zařízení vybudovaná a provozovaná podle této směrnice mají omezit rizika spojená se znečištěním vznikajícím oxidací nebezpečných odpadů, snížit množství a objem těchto odpadů a vytvářet zbytky, jež lze opětovně využít nebo bezpečně odstranit;
vzhledem k tomu, že vysoká úroveň ochrany životního prostředí vyžaduje stanovení a dodržování odpovídajících provozních podmínek a mezních hodnot emisí pro spalovny nebezpečných odpadů ve Společenství; že jsou nezbytná zvláštní ustanovení pro emise dioxinů a furanů, které je nutno snižovat používáním nejpokročilejší technologie;
vzhledem k tomu, že k monitorování emisí je nutno používat nejpokročilejších měřicích metod, aby bylo zajištěno dodržování mezních hodnot emisí a směrných hodnot pro znečišťující látky;
vzhledem k tomu, že je nutná komplexní ochrana životního prostředí před emisemi ze spalování nebezpečných odpadů; že vodné odpady z čištění spalin tudíž mohou být vypouštěny pouze po zvláštní úpravě, aby se omezil přenos znečištění z jedné složky životního prostředí do druhé; že do dvou let od vstupu této směrnice v platnost by měly být stanoveny zvláštní mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky v těchto vodných odpadech;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit opatření pro případy překročení těchto mezních hodnot emisí a pro technicky nevyhnutelné odstávky, poruchy či výpadkyčisticích zařízení;
vzhledem k tomu, že spoluspalování nebezpečného odpadu v zařízeních, která původně nebyla pro spalování nebezpečných odpadů určena, by neměla vést k vyšším emisím znečišťujících látek v té části objemu spalin, jež z takového spoluspalování pocházejí, a tudíž musí být pro toto společné spalování stanovena odpovídající omezení;
vzhledem k tomu, že pro zlepšení ochrany lidského zdraví a životního prostředí musí být stávající spalovací zařízení urychleně uzpůsobena mezním hodnotám emisí stanoveným v této směrnici, aby se předcházelo zvýšenému přesunu nebezpečných odpadů do těchto zařízení;
vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor, který by Komisi napomáhal při provádění této směrnice a jejím přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku;
vzhledem k tomu, že zprávy o provádění této směrnice jsou důležitým nástrojem pro informování Komise a členských států o pokroku dosaženém v oblasti metod snižování emisí;
vzhledem k tomu, že do 31. prosince 2000 musí být Radě předloženy návrhy na přezkoumání mezních hodnot emisí a s ním souvisejících ustanovení této směrnice z hlediska očekávaného technologického vývoje, zkušeností z provozu spaloven a požadavků ochrany životního prostředí, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Účelem této směrnice je zavést opatření a postupy, jimiž se předejdou, nebo není-li to proveditelné, maximálně omezí negativní vlivy spalování nebezpečných odpadů na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy, povrchové a podzemní vody a s tím spojená rizikapro lidské zdraví, a k tomuto účelu stanovit nebo zachovat odpovídající provozní podmínky a mezní hodnoty emisí pro spalovny nebezpečného odpadu ve Společenství.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství, zejména předpisy o odpadech a ochraně zdraví a bezpečnosti práceve spalovacích zařízeních.
Článek 2
Pro účely této směrnice se: 1. "nebezpečným odpadem" rozumějí jakékoli tuhé či kapalné odpady podle definice v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech[7].
Z oblasti působnosti této směrnice jsou však vyňaty následující nebezpečné odpady:
- hořlavé kapalné odpady včetně odpadních olejů podle definice v článku 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16.června 1975 o nakládání s odpadními oleji[8], pokud splňují tato tři kritéria:
i) hmotnostní podíl polychlorovaných aromatických uhlovodíků, např. polychlorovaných bifenylů (PCB) nebo pentachlorfenolu (PCP) nepřekračuje koncentrace stanovené příslušnými právními předpisy Společenství;
ii) tyto odpady nejsou považovány za nebezpečné, protože neobsahují další složky uvedené v příloze II směrnice 91/689/EHS v množstvích či koncentracích, které nejsou slučitelné s dosažením cílů stanovených v článku 4 směrnice 75/442/EHS; iii) jejich čisté spalné teplo činí minimálně 30 MJ/kg,
- všechny hořlavé kapalné odpady, které ve spalinách vznikajících přímo jejich spalováním nemohou způsobovat vyšší koncentrace emisí nebo jiné emise, než jaké vznikají při spalování plynového oleje podle definice v čl. 1 odst. 1 směrnice 75/716/EHS[9],
- nebezpečné odpady vznikající při průzkumu a těžbě nalezišť ropy a zemního plynu ze zařízení na moři a spalované v těchto zařízeních,
- komunální odpad, na který se vztahují směrnice 89/369/EHS[10] a 89/429/EHS[11],
- čistírenské kaly vznikající při úpravě a čištění komunálních odpadních vod, které nejsou považovány za nebezpečné kvůli obsahu složek uvedených v příloze II směrnice 91/689/EHS v množstvích či koncentracích stanovených členskými státy, dokud nebude vydán seznam nebezpečných odpadů podle čl. 1 odst.
4 uvedené směrnice, a které neodpovídají cílům stanoveným v článku 4 směrnice 75/442/EHS. Touto výjimkou nejsou dotčena ustanovení směrnice 86/278/EHS[12];
2. "spalovacím zařízením" rozumí technické zařízení používané ke spalování nebezpečných odpadů oxidací, s využitím tepla vzniklého spalováním nebo bez něho, včetně předběžné úpravy a pyrolýzy či jiných procesů tepelné úpravy, jako je např. plasmový proces, pokud jsou látky tímto zpracováním vzniklé následně spáleny.
Patří sem také zařízení spalující tyto odpady jako základní nebo doplňkové palivo v průmyslových výrobách.
Tato definice zahrnuje stanoviště a celé zařízení včetně zařízení pro příjem odpadů, zařízení pro skladování a předběžnou úpravu odpadů, spalovací pece, jejích odpadů, systémů přívodu paliva a přívodu vzduchu, zařízení na čištění spalin a odpadních vod, jakož i včetně přístrojů a systémů pro řízení spalovacího provozu a pro průběžné zaznamenávání a monitorování podmínek spalování.
Tato definice se nevztahuje na tato zařízení:
- spalovací pece pro uhynulá těla zvířat nebo jejich části,
- spalovací pece pro infekční klinické odpady, pokud nejsou tyto odpady považovány za nebezpečné v důsledku přítomnosti dalších složek uvedených v příloze II ke směrnici 91/689/EHS, nebo - zařízení pro spalování komunálního odpadu, v nichž jsou rovněž spalovány infekční klinické odpady nesmíšené s jinými odpady, které jsou považovány za nebezpečné na základě jedné z dalších vlastností uvedených v příloze III ke směrnici 91/689/EHS;
3. "novým spalovacím zařízením" rozumí zařízení, k jehož provozu bylo vydáno povolení počínaje dnem uvedeným v čl. 18 odst.1;
4. "stávajícím spalovacím zařízením" rozumí zařízení, k jehož provozu bylo vydáno původní povolení přede dnem uvedeným v čl. 18 odst. 1;
5. "mezní hodnotou emisí" rozumí hmotnostní koncentrace znečišťujících látek, která nesmí být v emisích ze zařízení během stanoveného období překročena;
6. "provozovatelem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která provozuje spalovací zařízení nebo která převedla rozhodovací hospodářskou pravomoc k tomuto zařízení nebo na kterou tato rozhodovací hospodářská pravomoc byla převedena.
Článek 3
1. Povolení podle článků 9 a 10 směrnice 75/442/EHS, článku 11 téže směrnice ve znění doplněném článkem 3 směrnice 91/689/EHS a článku 3 směrnice 84/360/EHS se udělí pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že spalovací zařízení je navrženo, vybaveno a bude provozováno tak, aby byla uplatňována vhodná preventivní opatření proti znečišťování životního prostředí a plněny požadavky stanovené v článcích 5 až 12 této směrnice.
2. V povolení uděleném příslušným orgánem musí být výslovně uvedeny druhy a množství nebezpečných odpadů, které mohou být spalovacím zařízením zpracovávány, jakož i celková kapacita spalovacího zařízení.
3. Pokud se v zařízení, které není v první řadě určeno ke spalování nebezpečných odpadů, spalují jako příměs také nebezpečné odpady, přičemž na spalování nebezpečných odpadů připadá v kterémkoli okamžiku provozu nejvýše 40 % celkového množství tepla produkovaného tímto zařízením, vztahují se na takové zařízení přinejmenšímustanovení těchto článků:
- články 1 až 5,
- čl. 6 odst.1 a 5,
- článek 7, včetně ustanovení o měření podle článků 10 a 11,
- článek 9,
- články 12, 13 a 14.
4. Povolení pro spoluspalování podle odstavce 3 se udělí pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že:
- hořáky pro nebezpečné odpady jsou umístěny a odpad přiváděn tak, aby bylo dosaženo pokud možno co nejúplnějšího spálení, - podle výpočtů stanovených v příloze II budou dodržena ustanovení článku 7.
V povolení musí být výslovně uvedeny druhy a množství nebezpečných odpadů, které mohou být v zařízení spoluspalovány.
Dále v něm musí být předepsány minimální a maximální hmotnostní tokytěchto nebezpečných odpadů, jejich nejnižší a nejvyšší spalné teplo a maximální obsah znečišťujících látek, např. PCB, PCP, chlóru, fluoru, síry a těžkých kovů.
Výsledky měření prováděných v průběhu šesti měsíců od zahájení provozu za nejméně příznivých předpokládaných podmínek musí prokázat, že jsou dodržována ustanovení článku 7.
Pro toto období mohou příslušné orgány udělit výjimky z plnění požadavku procentního podílu podle odstavce 3.
Článek 4
Žádosti o povolení a rozhodnutí příslušných orgánů o těchto žádostech, jakož i výsledky monitorování podle článku 11 této směrnice, musí být zpřístupněny veřejnosti v souladu se směrnicí Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí[13].
Článek 5
1. Provozovatel učiní všechna opatření týkající se dodávky a příjmu odpadu s cílem předcházení, nebo pokud to není proveditelné, maximálního omezování negativních účinků na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy a povrchových i podzemních vod a rizika pro lidské zdraví.
Tato opatření musí přinejmenším splnit požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. Před přijetím odpadů do spalovacího zařízení musí mít provozovatel k dispozici popis odpadů obsahující tyto údaje:
- fyzikální, a pokud možno i chemické složení odpadu a všechny další údaje nutné k vyhodnocení vhodnosti odpadu pro zamýšlený spalovací proces,
- nebezpečné vlastnosti odpadů, látky, se kterými se nemají směšovat, a předběžná opatření nutná při manipulaci s daným odpadem.
3. Před přijetím odpadů do spalovacího zařízení musí provozovatel provést přinejmenším tyto postupy přejímky:
- stanovení hmotnosti odpadu,
- kontrolu dokumentace požadovanou směrnicí 91/689/EHS a popřípadě i nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole[14] a dokumentů požadovaných v předpisech o přepravě nebezpečných nákladů,
- odběr reprezentativních vzorků, pokud není nepřiměřený, který se uskuteční pokud možno před vyložením odpadu, aby bylo možno kontrolami ověřit shodu s popisem podle odstavce 2 a aby příslušné orgány mohly zjistit charakter zpracovávaných odpadů.
Tyto vzorky se uschovají nejméně jeden měsíc po spálení odpadu.
4. Příslušné orgány mohou povolit výjimku z ustanovení odstavců 2 a 3 průmyslovým závodům a podnikům, které spalují pouze vlastní odpad v místě jeho vzniku za předpokladu, že je dosahováno stejné úrovně ochrany.
Článek 6
1. Zařízení ke spalování nebezpečných odpadů jsou provozována tak, aby bylo dosaženo co nejdokonalejšího spálení.
To si může vyžádat použití vhodných metod předběžné úpravy odpadu.
2. Všechna spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby plyn ze spalování nebezpečných odpadů byl za posledním přívodem spalovacího vzduchu v kontrolované a homogenní formě i za nejméně příznivých podmínek a za přítomnosti nejméně 6 % kyslíku ohřát na teplotu minimálně 850 °C dosaženouna vnitřní stěně nebo v blízkosti vnitřní stěny spalovací komory, a to po dobu alespoň dvou sekund za přítomnosti minimálně 6 % kyslíku; jsou-li spalovány nebezpečné odpady obsahující více než 1 % halogenovaných organických látek, vyjádřených jako obsah chlóru, musí být tato teplota zvýšena na minimálně 1 100 °C.
Jestliže se v peci spalují pouze kapalné nebezpečné odpady nebo směs plynných látek a práškovitých tuhých látek z tepelné předběžné úpravy nebezpečných odpadů za nedostatku kyslíku a pokud na plynnou složku připadá více než 50 % veškerého uvolňovaného tepla, musí obsah kyslíku za posledním přívodem spalovacího vzduchu činit alespoň 3 %.
3. Všechna spalovací zařízení musí být vybavena hořáky, které se automaticky zapnou, jakmile teplota spalin za posledním přívodem spalovacího vzduchu klesne pod příslušnou minimální teplotu stanovenou v odstavci 2.
Tyto hořáky se musí rovněž používat během uvádění zařízení do provozunebo odstavování z provozu, aby se zajistilo udržení této minimální teploty po dobu přítomnosti nespáleného odpadu ve spalovací komoře.
Během uvádění zařízení do provozu a odstavování z provozu nebo když teplota spalin klesne pod příslušnou minimální teplotu stanovenou v odstavci 2, nesmějí být k hořákům přiváděna taková paliva, která mohou způsobovat větší emise, než jaké vznikají při spalování plynového oleje podle definice v čl. 1 odst. 1 směrnice 75/716/EHS, zkapalněného plynu nebo zemního plynu.
Zařízení musí být povinně vybaveno funkčním systémem, který brání přívodu nebezpečného odpadu:
- při spouštění, dokud není dosaženo požadované minimální spalovací teploty,
- ve všech případech, kdy není dosaženo požadované minimální spalovací teploty,
- ukazují-li nepřetržitá měření podle čl. 11 odst.1, že došlo k překročení některé mezní hodnoty emisí v důsledku poruchy nebo výpadku čisticího zařízení.
4. Příslušné orgány mohou v povolení pro některé nebezpečné odpady schválit a specifikovat požadavky odlišné od požadavků stanovených v odstavci 2.
Takové schválení je podmíněno minimálně tím, že jsou dodržena ustanovení článku 7 a že úrovněemitovaných dioxinů a furanů jsou nižší než hodnoty nebo rovny hodnotám, kterých je dosaženo uplatněním požadavků stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
Veškeré provozní podmínky stanovené v tomto odstavci a výsledky provedených ověření musí být oznámeny Komisi jako součást informací poskytovaných podle článku 17.
5. Mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého (CO) ve spalinách jsou během provozu spalovacího zařízení splněny, pokud:
a) žádný denní průměr nepřekročí 50 mg/m3;
b) v průběhu 24 hodin minimálně 95 % veškerých desetiminutových průměrů nepřekročí 150 mg/m3 nebo žádný půlhodinový průměr za stejné období nepřekročí 100 mg/m3.
6. Všechna spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby se zabránilo emisím do ovzduší významně zvyšujícím imise; zejména je nutné, aby spaliny byly regulovaným způsobem vypouštěny komínem.
Výška komínu se vypočte tak, aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví a životního prostředí.
Článek 7
1. Spalovací zařízení musí být navržena, vybavena a provozována tak, aby ve spalinách nebyly překračovány přinejmenším tyto mezní hodnoty emisí:
a) Denní průměry: 1. tuhé znečišťující látky celkem 10 mg/m3
5. oxid siřičitý (SO2) 50 mg/m3
b) Půlhodinové průměry: A B
4. fluorovodík (HF) 4 mg/m3 2 mg/m3
5. oxid siřičitý (SO2) 200 mg/m3 50 mg/m3 c) Všechny průměry během období odběru vzorků trvajícího minimálně 30 minut a maximálně osm hodin:
(*) Nová spalovací zařízení.
(**) Stávající spalovací zařízení.
2. Emise dioxinů a furanů musí být snižovány pomocí nejpokročilejších metod.
Nejpozději od 1. ledna 1997 nesmí žádný z průměrů naměřených během období odběru vzorků trvajícího minimálně šest hodin a maximálně osm hodin překročit mezní hodnotu 0,1 ng/m3, pokud alespoň šest měsíců před tímto datem nejsou k dispozici harmonizované měřicí hodnoty stanovené Komisí na úrovni Společenství, a to postupem podle článku 16.
Tato mezní hodnota je definována jako součet koncentrací jednotlivých dioxinů a furanů vyjádřených na ekvivalent toxicity podle přílohy I.
Do dne, kdy se začne uplatňovat tato mezní hodnota, ji budou členské státy používat alespoň jako směrnou hodnotu.
3. Výsledky měření prováděných za účelem prověření dodržování mezních hodnot a směrných hodnot stanovených v článku 6 a v tomto článku platí pro podmínky stanovené v čl. 11 odst. 2.
4. Jsou-li spalovány nebezpečné odpady společně s palivy v souladu s čl. 3 odst. 3, vztahují se ustanovení čl. 6 odst.5 a odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku pouze na tu část objemu odpadních plynů, která pochází ze spalování nebezpečných odpadů, a to v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.
Přiměřené mezní hodnoty emisí a směrné hodnoty pro příslušné znečišťující látky emitované v odpadních plynech ze zařízení, na která se vztahují ustanovení čl. 3 odst. 3, musí být stanoveny v souladu s přílohou II.
Článek 8
1. Veškeré odpadní vody mohou být ze spalovacího zařízení vypouštěny pouze na základě povolení vydaného příslušnými orgány.
2. Vypouštění vodných odpadů z čištění odpadních plynů do vodního prostředí se co nejvíce omezí.
Na základě zvláštního ustanovení uvedeného v povolení se mohou vodné odpady vypouštět po oddělené úpravě pod podmínkou, že: - jsou splněny požadavky příslušných předpisů Společenství, vnitrostátních a místních předpisů ve formě mezních hodnot emisí, - hmotnost těžkých kovů, dioxinů a furanů obsažených ve výše uvedených vodných odpadech v poměru k množství zpracovaného nebezpečného odpadu je snížena natolik, že hmotnost, jež smí být vypouštěna do vody, je nižší než hmotnost, jež smí být vypouštěna do ovzduší.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 2, stanoví Rada na návrh Komise do dvou let ode dne vstupu této směrnice v platnost řadu zvláštních mezních hodnot pro znečišťující látky obsažené ve vypouštěných odpadních vodách z čištění spalin.
4. Areály spaloven, včetně navazujících skladovacích ploch pro nebezpečné odpady musí být navrženy a provozovány tak, aby se zabránilo proniknutí jakékoli znečišťující látky do půdy a podzemních vod podle ustanovení směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami[15].
Kromě toho musí být pamatováno na retenční kapacitu k zachycení odtoku srážkových vod z areálu spalovacího zařízení nebo znečištěných vod v případě úniků nebo hašení požáru.
Tato retenční kapacita musí být tak velká, aby bylo možné zadrženou vodu podrobit rozborua v případě potřeby před vypuštěním vyčistit.
Článek 9
1. Zbytkyvznikající při provozu spalovacího zařízení se využijí nebo odstraní v souladu se směrnicemi 75/442/EHS a 91/689/EHS.
To si může vyžádat předběžnou úpravu těchto zbytků.
Až do rozhodnutí o jejich využití nebo odstranění musí být tyto zbytky uchovávány odděleně; k dalšímu usnadnění těchto činností by měly být používány vhodné technologie.
2. Přeprava a dočasné skladování suchých zbytků ve formě prachu, např. kotelního prachu a suchých zbytků z čištění spalin, se provádí v uzavřených kontejnerech.
3. Veškeré teplo vznikající při spalovacích procesech, by mělo být v co největší míře využíváno.
4. Před určením metod odstranění nebo využití zbytků ze spalování nebezpečných odpadů se provedou vhodné rozbory fyzikálních a chemických vlastností a znečišťujícíhopotenciálu různých zbytků ze spalování.
Tyto rozboryse týkají zejména rozpustného podílu a těžkých kovů.
Článek 10
1. Požadavky na měření za účelem monitorování ukazatelů, podmínek a hmotnostních koncentrací znečišťujících látek souvisejícíchs procesem spalování musí být, v souladu s ustanoveními článku 11, stanoveny v povolení nebo v podmínkách, jež jsou součástí povolení vydaného příslušnými orgány, nebo v příslušných obecně závazných předpisech obsahujících požadavky na měření.
2. Povolení se vydá pouze tehdy, jestliže ze žádosti vyplývá, že navrhované měřicí metody splňují požadavky podle přílohy III. Hodnoty intervalu spolehlivosti (95 %) pro mezní hodnoty emisí, uvedené v čl. 6 odst. 5 písm. a) a v čl. 7 odst. 1 písm. a) bodech 1, 2, 3 a 5, nesmí překročit hodnoty uvedené v bodu 4 přílohy III.
U automatizovaného monitorovacího zařízení je nutno kontrolovat správnost jeho instalace a funkcea podrobovat je každý rok ověřovací zkoušce.
3. Metody odběru vzorků a měření používané ke splnění povinnosti provádět jednorázová měření každé látky znečišťující ovzduší, jakož i místa odběru vzorků a měření, musí být stanoveny v povolení vydávaném příslušnými orgány nebo v podmínkách, jež jsou součástí takového povolení, nebo v příslušných obecně závazných předpisech o metodách odběru vzorků a měření.
Požadavky na jednorázová měření musí příslušné orgány stanovit v souladu s přílohou III.
Článek 11
1. V souladu s přílohou III musí být u spalovacího zařízení prováděna tato měření:
a) nepřetržité měření látek uvedených v čl. 6 odst. 5 a v čl. 7 odst.1 písm. a) a b);
b) nepřetržité měření těchto technologických provozních ukazatelů:
- teplota podle čl. 6 odst. 2 a 4,
- teplota, tlak, koncentrace kyslíku a obsah vodní páry ve spalinách;
c) minimálně dvě měření ročně u látek uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. c) a odst. 2; během prvních 12 měsíců provozu se však musí provádět jedno měření každé dva měsíce;
d) alespoň jednou při uvádění spalovacího zařízení do provozu a za předpokládaných nejméně příznivých provozních podmínek je třeba vhodným způsobem ověřit dobu zdržení, příslušnou minimální teplotu a obsah kyslíku ve spalinách podle čl. 6 odst. 2 a 4.
Od nepřetržitého měření HF je možné upustit, pokud jsou používány čisticí stupně pro HCl, které zajišťují, že mezní hodnoty emisí podle čl. 7 odst. 1 písm. a) bodu 3 a odst. 1 písm. b) bodu 3 nejsou překračovány. V tomto případě musí být emise HF měřeny pravidelně.
Nepřetržité měření obsahu vodní páry není nezbytné, pokud se odebírané vzorky odpadních plynů před rozborem vysušují.
Měření znečišťujících látek uvedených v čl. 7 odst. 1 není nezbytné za předpokladu, že povolení připouští spalování pouze takových nebezpečných odpadů, jež nemohou způsobit výskyt průměrných hodnot výše uvedených znečišťujících látek vyšších než 10 % mezních hodnot emisí uvedených v čl. 7 odst. 1.
Jakmile budou v rámci Společenství k dispozici vhodné měřicí metody, Komise postupem podle článku 16 rozhodne, odkdy musí být v souladu s přílohou III prováděno nepřetržité měření látek uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. c) a odst. 2.
2. Výsledky měření, prováděných za účelem ověření dodržování mezních hodnot emisí a směrných hodnot stanovených v článcích 6 a 7, se vztahují na následující podmínky:
- teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku, suchý plyn,
- teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 3 % kyslíku, suchý plyn, a to pouze v případě spalování odpadního oleje podle definice ve směrnici 75/439/EHS.
Jsou-li nebezpečné odpady spalovány v atmosféře obohacené kyslíkem, mohou se výsledky měření vztahovat na obsah kyslíku stanovený příslušnými orgány s ohledem na specifické podmínky jednotlivých případů. V případě, na který se vztahuje čl.
3 odst. 3, se výsledky měření vztahují na celkový obsah kyslíku vypočítaný podle přílohy II.
Jsou-li emise znečišťujících látek snižovány čištěním spalin, bude přepočet výsledků na vztažný obsah kyslíku podle prvního pododstavce prováděno pouze tehdy, pokud obsah kyslíku měřený během stejného období jako příslušná znečišťující látka překročí příslušný vztažný obsah kyslíku.
3. Mezní hodnoty emisí jsou splněny, pokud:
- žádný denní průměr nepřekračuje mezní hodnoty emisí stanovené v čl. 6 odst. 5 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. a), přičemž buď žádný z půlhodinových průměrů během roku nepřekračuje mezní hodnoty emisí ve sloupci A v čl. 7 odst. 1 písm. b), nebo 97 % půlhodinových průměrů během roku nepřekračuje mezní hodnoty emisí ve sloupci B v čl. 7 odst. 1 písm. b),
- žádný průměr za období odběru vzorků podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nepřekračuje mezní hodnoty emisí uvedené tamtéž,
- jsou splněna ustanovení čl. 6 odst. 5 písm. b).
K průměrům za období uvedená v čl. 12 odst. 2 se přitom nepřihlíží.
Půlhodinové průměry a desetiminutové průměry se určují během skutečné doby provozu (včetně doby uvádění zařízení do provozu a odstavování z provozu, kdy se spaluje nebezpečný odpad) z naměřených hodnot po odečtení hodnoty intervalu spolehlivosti uvedené v bodu 4 přílohy III.
Denní průměry se určují z takto stanovených validovaných průměrných hodnot.
Průměry za období odběru vzorků, a v případě jednorázového měření HF i průměry pro HF, se určují v souladu s požadavky čl. 10 odst. 3.
Článek 12
1. Jestliže provedená měření ukazují, že došlo k překročení mezních hodnot emisí stanovených touto směrnicí, musí o tom být neprodleně uvědoměny příslušné orgány.
Při neplnění mezních hodnot emisí nesmí příslušné spalovací zařízení pokračovat ve spalovánínebezpečného odpadu do té doby, než příslušné orgány obnovení spalování tohoto odpadu povolí.
2. Příslušné orgány stanoví maximální přípustné období pro technicky nevyhnutelné odstávky, poruchy či závady čisticího zařízení nebo měřicích přístrojů, během kterých může koncentrace regulovaných látek ve výpustích do ovzduší překročit stanovené mezní hodnoty emisí.
Za žádných okolností se v zařízení nesmí pokračovat ve spalování nebezpečného odpadu po dobu delší než souvislé čtyři hodiny; navíc celková doba trvání provozu za těchto podmínek musí být v průběhu jednoho roku kratší než 60 hodin.
V případě poruchy musí provozovatel co nejrychleji omezit nebo zastavit provoz, dokud se nepodaří obnovit obvyklé provozní podmínky. V zařízeních, na která se vztahuje čl.
3 odst. 3, musí být přívod nebezpečného odpadu zastaven.
Celkový obsah tuhých znečišťujících látek ve vypouštěných spalinách nesmí za žádných okolností překročit hodnotu 150 mg/m3 vyjádřenou jako půlhodinový průměr; navíc nesmí být překročena mezní hodnota emisí stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. a) bodu 2 a odst.1 písm. b) bodu. 2. Musí být splněny veškeré další podmínky uvedené v článku 6.
Článek 13
1. Ustanovení této směrnice začínají platit pro stávající spalovací zařízení nejpozději tři roky a šest měsíců ode dne uvedeného v čl. 18 odst. 1.
2. Provozovatel však může do šesti měsíců ode dne uvedeného v čl. 18 odst. 1 příslušným orgánům oznámit, že stávající zařízení předtím, než bude definitivně uzavřeno, nebude v provozu déle než 20 000 hodin v průběhu maximálně pětiletého období, počínaje dnem oznámení provozovatele. Na tento případ se nevztahuje ustanovení odstavce 1.
Článek 14
Se zřetelem k očekávanému rozvoji techniky, ke zkušenostem z provozu spaloven a k požadavkům ochrany životního prostředí předloží Komise do 31. prosince 2000 Radě zprávu vycházející ze zkušeností získaných při provádění této směrnice a z pokroku dosaženého v oblasti metod snižování emisí, ke které budou připojeny návrhy na přezkoumání mezních hodnot emisí a s ní souvisejících ustanovení této směrnice.
Mezní hodnoty emisí stanovené na základě takového přezkoumání se nevztahují na stávající spalovací zařízení před 31. prosincem 2006.
Článek 15
Komise přijme v souladu s postupem podle článku 16 změny nutné k tomu, aby ustanovení článků 10 až 12 a příloh I až III byla přizpůsobena technickému pokroku.
Článek 16
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci.
V případě rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise, se stanovisko přijímá většinou podle čl. 148 odst.
Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 17
Zprávy o provádění této směrnice budou vypracovávány postupem podle článku 5 směrnice 91/692/EHS.
První zpráva zahrne celé první tříleté období ode dne vstupu této směrnice v platnost.
Článek 18
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátního práva, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 16. prosince 1994, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/318/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů stírání a ostřikování čelních skel motorových vozidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/318/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů stírání a ostřikování čelních skel motorových vozidel [3], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 78/318/EHS je jednou ze samostatných směrnic týkajících se postupu EHS schválení typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 78/318/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 77/649/EHS ze dne 27. září 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu řidičů motorových vozidel [4], naposledy pozměněná směrnicí Komise 90/630/EHS [5], stanovila postup stanovení určitých vlastností vozidel, které je třeba zachovat;
vzhledem k tomu, že na základě technického pokroku je možné přizpůsobit směrnici 78/318/EHS tak, aby se požadavky a postupy zkoušek přiblížily skutečným provozním podmínkám těchto systémů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 78/318/EHS se mění takto:
1.
V článku 1 se slova v závorkách "podle definice v příloze I směrnice 70/156/EHS" nahrazují slovy "podle definice v příloze II části A směrnice 70/156/EHS".
2. Článek 2 se mění takto:
a) v první odrážce se slova "příloh I až V" nahrazují slovy "odpovídajících příloh";
b) ve druhé a třetí odrážce se slova "podle článku 9a směrnice 70/156/EHS" nahrazují slovy "podle článku 2 směrnice 70/156/EHS".
3. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v první odrážce se slova "v přílohách I až V" nahrazují slovy "v odpovídajících přílohách";
ii) ve druhé odrážce se slova "podle článku 9a směrnice 70/156/EHS" nahrazují slovy "podle článku 2 směrnice 70/156/EHS";
b) v odstavci 2 se slova "podle článku 9a směrnice 70/156/EHS" nahrazují slovy "podle článku 2 směrnice 70/156/EHS".
4. V článku 4 se slova "v bodě 2.2" nahrazují slovy "v bodě 2.1".
5. V článku 5 se slova "příloh I až VII" nahrazují slovem "příloh".
6. Seznam příloh a přílohy I, II, VI a VII se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 1995 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se systémů stírání a ostřikování čelního skla
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo systému stírání a ostřikování čelního skla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu systému stírání a ostřikování čelního skla,
pokud tyto systémy stírání a ostřikování čelního skla splňují požadavky směrnice 78/318/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1996 členské státy
- nesmějí již udělit EHS schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se systémů stírání a ostřikování čelního skla nebo pro typ systému stírání a ostřikování čelního skla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 78/318/EHS ve znění této směrnice.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, udělují členské státy EHS schválení typu pro systémy stírání a ostřikování čelního skla určené jako náhradní díly podle původního znění směrnice 78/318/EHS za předpokladu, že tyto systémy ostřikování čelního skla
- jsou určeny pro vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1994, kterou se po dvacáté prvé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek1, naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/101/ES2, a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha I směrnice Rady 67/548/EHS obsahuje seznam nebezpečných látek společně s podrobnými údaji o postupech klasifikace a označování každé látky;
vzhledem k tomu, že současné vědecké a technické poznatky ukázaly, že by měl být seznam nebezpečných látek v příloze I přizpůsoben a rozšířen, a to zejména zařazením řady směsí vznikajících při zpracování uhlí a ropy, a že v důsledku toho je nezbytné změnit předmluvu k příloze I, aby v ní byly uvedeny poznámky a podrobnosti týkající se identifikace a označování směsí vznikajících při zpracování uhlí a ropy, a přípravků, které je obsahují;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 67/548/EHS se mění takto:
1. předmluva v příloze I se nahrazuje předmluvou v příloze I této směrnice;
2. odpovídající položky v příloze I směrnice 67/548/EHS se nahrazují položkami v příloze I této směrnice;
3. položky v příloze II této směrnice se poprvé vkládají do přílohy I směrnice 67/548/EHS.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 13. prosince 1994, kterou se mění směrnice 92/46/EHS o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], a zejména na článek 21 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že po zevrubném prostudování některých ustanovení příloh směrnice 92/46/EHS se ukázalo nezbytným provést některá technická přizpůsobení, která by zajistila lepší uplatňování; že se takové úpravy týkají zejména teploty svozu syrového mléka, předpisů pro vybavení zařízení na ošetření nebo zařízení na zpracování a předpisů pro výrobu tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/46/EHS se mění takto:
1. V příloze A kapitole I odst. 1:
i) v písm. b) bodu i) se doplňuje nová věta, která zní: "s výjimkou případů, kdy je toto mléko určeno k výrobě sýra s dobou zrání minimálně dva měsíce";
ii) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Mléko a mléčné výrobky nesmějí pocházet z pásma dozoru zřízeného podle nařízení 85/511/EHS [2], pokud mléko neprošlo pod dohledem příslušného orgánu počáteční pasterizací (71,7 °C po dobu 15 vteřin) a následně:
a) druhým tepelným ošetřením majícím za následek negativní reakci v peroxidázovém testu, nebo
b) sušením včetně zahřátí s účinkem, který je rovnocenný účinku tepelného ošetření uvedeného v písmenu a), nebo
c) druhým ošetřením, při němž se sníží hodnota pH a alespoň po jednu následující hodinu je udržována pod hodnotou 6.".
2. V příloze A kapitole III oddílu A se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Bezprostředně po nadojení musí být mléko umístěno na čistém místě, které je zařízeno tak, aby se zamezilo nepříznivým účinkům na jakost mléka.
Jestliže mléko není svezeno během dvou hodin po nadojení, musí být ochlazeno na teplotu 8 °C nebo nižší v případě, že je sváženo každý den, nebo na 6 °C, když svoz není prováděn každý den.
Během přepravy mléka do zařízení na ošetření a/nebo na zpracování nesmí teplota zchlazeného mléka přesáhnout 10 °C, ledaže bylo mléko svezeno do dvou hodin po nadojení.
Příslušné orgány mohou z technických důvodů, které se týkají výroby některých mléčných výrobků, povolit odchylky od teplot stanovených v prvním pododstavci za předpokladu, že konečný produkt splňuje normy stanovené v kapitole II přílohy C."
3. V příloze A kapitole IV:
a) název se nahrazuje tímto:
"Normy, které je třeba dodržet při svozu z produkčního hospodářství pro přijetí syrového mléka v zařízeních pro ošetření nebo zpracování";
b) před oddíl A se vkládá nová úvodní věta, která zní:
"Pro dodržení těchto norem se provede samostatný test na reprezentativním vzorku syrového mléka svezeného z každého produkčního hospodářství.";
c) v oddíle A odstavcích 1 a 2 se poznámka b) nahrazuje tímto:
"b) Geometrický průměr za období tří měsíců, s nejméně jedním vzorkem za měsíc.
Pokud úrovně produkce značně kolísají podle ročního období, je možné členským státům povolit, aby postupem podle článku 31 této směrnice použily během období s nízkou laktací jinou metodu výpočtu výsledků."
4. V příloze A kapitole IV se oddíl C nahrazuje tímto:
"C. Syrové kozí, ovčí a buvolí mléko musí splňovat tyto normy:
1. je-li určeno k výrobě tepelně ošetřeného spotřebního mléka nebo tepelně ošetřených mléčných výrobků:
_BAR_ Od 1. 1. 1995 _BAR_ od 1. 12. 1999 _BAR_ Počet mikroorganismů při 30 oC (na ml) _BAR_ ≤3000000 _BAR_ < 1500000 _BAR_
2. je-li určeno k výrobě výrobků ze syrového mléka pomocí postupu, který nezahrnuje žádné tepelné ošetření:
_BAR_ Od 1. 1. 1995 _BAR_ od 1. 12. 1999 _BAR_ Počet mikroorganismů při 30 oC (na ml) _BAR_ ≤ 1000000 _BAR_ < 500000" _BAR_
5. V příloze B kapitole 1 se v odstavci 3 úvodní slova nahrazují tímto:
"3. v prostorách pro skladování surovin a výrobků, kterých se týká tato směrnice, musí být stejné podmínky jako podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) až f), s výjimkou:".
6. V příloze B kapitole II oddílu A se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pracovní prostory, nástroje a pracovní vybavení musí být používány pouze pro zpracování výrobků, pro které bylo uděleno schválení.
Po obdržení povolení příslušného orgánu však mohou být použity ve stejnou dobu nebo jinou dobu ke zpracování jiných potravin vhodných k lidské spotřebě nebo jiných mléčných výrobků z konzumního mléka, které však nejsou určeny k lidské spotřebě, za předpokladu, že nezpůsobují kontaminaci produktů, pro které bylo uděleno schválení.".
7. V příloze B se název kapitoly III nahrazuje tímto:
"Zvláštní požadavky na schválení středisek sběru".
8. V příloze B se název kapitoly IV nahrazuje tímto:
"Zvláštní požadavky na schválení standardizačních středisek".
9. V příloze B kapitole V se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) vybavení pro mechanické plnění a řádné automatické uzavírání nádob, které jsou určeny k balení tepelně ošetřeného konzumního mléka a tekutých mléčných výrobků, po naplnění, pokud se tyto provozní úkony provádějí v zařízení.
Tento požadavek se nepoužije na máselnice, cisterny a velkoobjemová balení o obsahu větším než 4 litry.
V případě omezené produkce tekutého konzumního mléka mohou příslušné orgány povolit jiné metody plnění a uzavírání, které nejsou automatické, za předpokladu, že takové metody poskytují rovnocenné hygienické záruky;".
10. V příloze B kapitole V písmenu b) se odkaz "v případech uvedených v příloze A kapitolách III a IV" nahrazuje odkazem "v případech uvedených v kapitolách III a IV".
11. V příloze B kapitole V se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) 1. v případě zařízení na tepelné ošetření, vybavení na tepelné ošetření, schválené nebo povolené příslušným orgánem, zahrnující:
- automatický regulátor teploty,
- registrační zapisovací teploměr,
- automatický bezpečnostní systém zabraňující nedostatečnému zahřátí,
- vhodný bezpečnostní systém zabraňující smíchání tepelně ošetřeného mléka s mlékem nedostatečně zahřátým,
- automatické registrační zařízení k bezpečnostnímu systému uvedenému v předchozí odrážce nebo postup pro sledování účinnosti systému.
Při schvalování zařízení však mohou příslušné orgány povolit jiné vybavení, které poskytuje rovnocenné záruky výkonnosti a stejné záruky, pokud jde o hygienu;
2. v případě zpracovatelských zařízení — pokud jsou tyto úkony prováděny v nich — vybavení a metody pro zahřátí, termizaci a tepelné ošetření, které splňuje hygienické požadavky.".
12. V příloze B kapitole VI se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Vybavení, nádoby a zařízení, které během výroby přicházejí do styku s mlékem, mléčnými výrobky nebo s jinými surovinami podléhajícími zkáze, musí být čištěny a v případě potřeby dezinfikovány s četností a podle postupů, které odpovídají zásadám uvedeným v čl. 14 odst. 1.".
13. V příloze B kapitole VI se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Prostory, kde se ošetřuje mléko, musí být čištěny s četností a podle postupů, které odpovídají zásadám uvedeným v čl. 14 odst. 1.".
14. V příloze C kapitole I oddílu A odst. 2 druhém pododstavci se v první větě vkládá slovo "kravské" mezi slova "syrové" a "mléko".
15. V příloze C kapitole I oddílu A odst. 3 písm. a) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— že syrové mléko, pokud nebylo ošetřeno do 36 hodin po přijetí, nemá v případě kravského mléka bezprostředně před tepelným ošetřením vyšší obsah mikroorganismů při 30 °C než 300000 na mililitr,".
16. V příloze C kapitole I oddílu A odst. 4 písm. d) se doplňuje nová věta, která zní:
"Pasterizované mléko lze za stejných podmínek vyrábět ze syrového mléka, které prošlo pouze počáteční termizací.".
17. V příloze C kapitole I oddílu B se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Provozovatel nebo správce zařízení na zpracování musí přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby syrové mléko bylo tepelné ošetřeno nebo — pokud se jedná o výrobky ze syrového mléka — použito:
- co možná nejdříve po přijetí, pokud mléko nebylo zchlazeno,
- do 36 hodin po přijetí, pokud je mléko uchováváno při teplotě nepřesahující 6 °C,
- do 48 hodin po přijetí, pokud je mléko uchováváno při teplotě nepřesahující 4 °C,
- do 72 hodin v případě buvolího, ovčího a kozího mléka.
Příslušné orgány však mohou z technických důvodů, které se týkají výroby některých mléčných výrobků, povolit překročení dob a teplot uvedených v předchozích odrážkách.
O těchto technických odchylkách a jejich technických důvodech vyrozumí Komisi.".
18. V příloze C kapitole I oddílu B odst. 3 písm. a) se bod i) nahrazuje tímto:
"i) být získáno ze syrového mléka, které — pokud nebylo ošetřeno do 36 hodin po přijetí do zařízení — mělo v případě kravského mléka před termizací takový obsah mikroorganismů při 30 °C, který nepřevyšoval 300000 mikroorganismů v mililitru;".
19. V příloze C kapitole II oddílu A:
- v tabulce v odstavci 1, v řádku "Salmonella spp", ve sloupci "Norma" se slova "Nulová přítomnost v 25 g (c)" v obou případech nahrazují slovy "Nulová přítomnost v 1 g",
- poslední dva pododstavce odstavce 2 se nahrazují tímto:
"Kromě toho, kdykoli je u sýrů vyrobených ze syrového mléka a z termizovaného mléka a u měkkých sýrů překročena norma M, je nutné provést test na možnou přítomnost enterotoxinogenních kmenů S. aureus nebo E. coli, o nichž se má za to, že jsou patogenní, a v případě potřeby rovněž test na možnou přítomnost stafylokokových toxinů v daných produktech pomocí metod, které se určípostupempodle článku 31 této směrnice.
Pokud jsou rozpoznány výše uvedené kmeny a/nebo zjištěny stafylokokové enterotoxiny, všechny dotyčné šarže se stáhnou z trhu. V takovém případě je příslušný orgán vyrozuměn o nálezech podle čl.
14 odst. 1 druhého pododstavce páté odrážky této směrnice a o opatřeních přijatých ke stažení podezřelých šarží a nápravných postupech zavedených do systému sledování výroby.".
20. V příloze C kapitole II oddílu A odst. 4 se první věta nahrazuje tímto:
"Kromě toho mléčné výrobky v tekuté nebo želatinové formě, které prošly ošetřením UHT nebo sterilizací a které jsou určeny k uchovávání při pokojové teplotě, musejí po patnáctidenní inkubaci při 30 °C splňovat tyto normy:".
21. V příloze C kapitole III bodu 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V případě omezené produkce mohou však příslušné orgány povolit neautomatické metody uzavírání za předpokladu, že tyto metody poskytují rovnocenné záruky, pokud jde o hygienu.".
22. V příloze C kapitole III odst. 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Uzavření musí být provedeno v zařízení, v němž bylo provedeno poslední tepelné ošetření konzumního mléka a/nebo tekutých mléčných výrobků, bezprostředně po naplnění pomocí zařízení k uzavírání, které zajistí, že je mléko chráněno před všemi škodlivými zevními vlivy působícími na vlastnosti mléka.
Systém uzavírání musí být zkonstruován tak, aby otevření nádoby zanechalo zřetelný a snadno ověřitelný důkaz o takovém otevření.".
23. V příloze C kapitole III se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Provozovatel nebo správce zařízení musí pro kontrolní účely zajistit, aby kromě údajů vyžadovaných podle kapitoly IV byly na balení tepelně ošetřeného mléka a tekutých mléčných výrobků jasně a čitelně uvedeny tyto údaje:
- způsob tepelného ošetření, kterému bylo mléko podrobeno,
- označení, též pomocí kódu, které umožňuje zjistit datum posledního tepelného ošetření,
- v případě pasterizovaného mléka teplota, při které musí být výrobek skladován.
Tyto údaje však nemusejí být uvedeny na vratných skleněných obalech uvedených v čl. 11 odst. 6 směrnice 79/112/EHS.".
24. V příloze C kapitole IV oddíle A odstavci 1 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Pokud jsou však malé výrobky baleny do prvního balení jednotlivě a potom jsou baleny do společného dalšího balení nebo pokud se malé jednotlivě balené porce dodávají konečnému spotřebiteli, stačí, když je označení zdravotní nezávadnosti umístěno na společném dalším balení.".
25. V příloze C kapitole IV oddílu A odst. 3 písm. a):
a) se vkládá nový bod, který zní:
"iii) nebo
- v horní části: jméno nebo počáteční velké písmeno či písmena země odeslání, tj. pro Společenství písmena:
B — DK — D — EL — E — F — IRL — I – L — NL — P — UK, - uprostřed: odkaz na místo uvedení čísla schválení dotyčného zařízení,
- ve spodní části: jedna z těchto zkratek: CEE — EØF — EWG — EOK — EEC — EEG";
b) vkládá se nový druhý pododstavec, který zní:
"V případě lahví, obalů a nádob uvedených v čl. 11 odst. 4 a 6 směrnice 79/112/EHS mohou být na označení zdravotní nezávadnosti uvedeny pouze iniciály země odeslání a číslo schválení dotyčného zařízení.";
26. V příloze C se zrušuje poslední věta kapitoly IV oddílu A odst. 3 písm. b).
27. V příloze C se v kapitole IV oddílu A doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. S přihlédnutím k odbytu stávajících obalů je použití označení zdravotní nezávadnosti na obalech povinné až ode dne 1. ledna 1996. Údaje, které se uvádějí na označení zdravotní nezávadnosti, však musejí být uvedeny v průvodním obchodním dokladu stanoveném v čl. 5 odst. 8 a v čl. 7 oddílu A odst. 9 posledním pododstavci této směrnice.";
28. V příloze C se v kapitole V odst. 7 doplňuje nová věta, která zní:
"a povolit odchylku + 2 °C během dodávek do maloobchodních zařízení.";
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy, které se rozhodly pro kontrolu obsahu somatických buněk při přijetí syrového mléka do zařízení na ošetření nebo zařízení na zpracování, mají na to, aby vyhověly požadavku zavedenému čl. 1 odst. 3 písm. b) této směrnice, dodatečnou lhůtu 24 měsíců.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 19. prosince 1994, kterou se mění směrnice 91/439/EHS o řidičských průkazech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky, Švédského království a o úpravách smluv, na kterých je založena Evropská unie [1], dále jen "akt o přistoupení z roku 1994", a zejména na článek 169 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že řidičské průkazy ve Finsku a Švédsku mají podobu zatavených karet; že do doby rozhodnutí o dalším vzoru řidičského průkazu Společenství by mělo být Finské republice a Švédskému království povoleno i nadále vydávat řidičské průkazy ve stávající podobě, a to do 31. prosince 1997; že směrnice 91/439/EHS [2] by tedy měla být změněna;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 3 smlouvy o přistoupení z roku 1994 mohou orgány Unie před přistoupením přijmout opatření uvedená v článku 169 aktu o přistoupení, která vstupují v platnost pouze s výhradou a dnem vstupu uvedené smlouvy v platnost,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1 odst. 1 směrnice 91/439/EHS se doplňuje nová věta, která zní:"Finská republika a Švédské království však mohou do 31. prosince 1997 vydávat řidičské průkazy ve stávající podobě."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení z roku 1994 v platnost.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. prosince 1994, kterou se mění směrnice 92/12/EHS o obecné úpravě, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, směrnice 92/81/EHS o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů a směrnice 92/82/EHS o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů
RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je vhodné vyloučit celní režim vývozu z režimu dočasného osvobození od spotřební daně, aby bylo možné se při úpravě pohybu používané pro účely spotřební daně chránit před nebezpečím plynoucím z přepravy výrobků z místa odeslání do celního úřadu výstupu ze Společenství;
vzhledem k tomu, že při odeslání výrobků, které podléhají spotřební dani a které je provázeno prohlášením navrhujícím tyto výrobky do režimu vnitřního tranzitu nebo do režimu podle úmluvy TIR či ATA, je třeba zajistit, aby toto prohlášení sloužilo jako průvodní doklad pro účely spotřební daně;
vzhledem k tomu, že jsou-li výrobky podléhající spotřební dani propuštěny pro domácí spotřebu v některém členském státě a mají být přepravovány na území téhož členského státu tranzitem přes území jiného členského státu, je vhodné použit zjednodušené průvodní doklady podle nařízení Komise (EHS) č. 3649/92 [4];
vzhledem k tomu, že je vhodné na průvodním dokladu vyznačit všechny ztráty vzniklé během pohybu zboží uvnitř Společenství, aby se zajistilo správné vyřízení dokladu a upřesnily podoba a obsah tohoto vyznačení;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit nepovinnou jistotu namísto stávajících jistot, kterou by poskytl přepravce nebo vlastník výrobků s cílem omezit nebezpečí spojená s pohybem zboží uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby bylo umožněno zprostit povinnosti poskytnout jistotu při přepravě minerálních olejů po moři nebo produktovodem uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné umožnit, aby nový příjemce zásilky nebo nové místo dodávky bylo prostřednictvím změny zaneseno do průvodního dokladu;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit podmínky, které musí odesílatel minerálních olejů splnit, nevyplní-li kolonku příjemce na průvodním dokladu v případech, kdy příjemce není na začátku znám;
vzhledem k tomu, že je vhodné umožnit přijetí doplňkových opatření ve věci kontrol odběrem vzorků s cílem zvýšit správní spolupráci mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že je vhodné umožnit, aby se údaje uvedené na vyhotoveních průvodního dokladu určených pro příslušné orgány odesílajícího členského státu a členského státu určení předávaly počítačovými prostředky;
vzhledem k tomu, že je vhodné zajistit, aby vyhotovení určené k vrácení odesílateli bylo přenášeno dálnopisem, aby celá operace mohla být řádně ukončena;
vzhledem k tomu, že je vhodné zjednodušit pro výrobky podléhající spotřební dani, které jsou pravidelně přepravovány mezi sklady s daňovým dozorem ležícími ve dvou členských státech, vyplňování průvodního dokumentu;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že použití daňového nebo vnitrostátního identifikačního značení nesmí mít vliv na předpisy vydané členskými státy k zajištění správného používání platných daňových předpisů a k zabránění daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit podmínky, za nichž mohou být ozbrojené síly a jiné subjekty osvobozeny od spotřební daně;
vzhledem k tomu, že pro řádné fungování vnitřního trhu je důležité vymezit výrobky spadající do kategorie minerálních olejů;
vzhledem k tomu, že je vhodné vymezit výrobky spadající do kategorie minerálních olejů, na něž se vztahuje obecná úprava kontroly spotřebních daní;
vzhledem k tomu, že je vhodné povolit vrácení spotřební daně zaplacené ze znečištěných nebo nezáměrně smíšených minerálních olejů zaslaných zpět do skladu s daňovým dozorem k úpravě;
vzhledem k tomu, že je vhodné na úrovni Společenství zaručit obecné osvobození od daně pro minerální oleje vstřikované do vysokých pecí za účelem chemické redukce, aby se zamezilo narušením hospodářské soutěže vyplývajícím z rozdílných daňových úprav v členských státech;
vzhledem k tomu, že je vhodné výslovně určit, že minerální oleje propuštěné pro domácí spotřebu v některém členském státě, které se nacházejí v palivových nádržích motorových vozidel a jsou určeny k použití jako pohonné hmoty pro tato vozidla, nepodléhají spotřební dani v žádném jiném členském státě, aby nebyl omezován volný pohyb osob a zboží a aby se zamezilo dvojí zdanění;
vzhledem k tomu, že je vhodné upravit kódy kombinované nomenklatury týkající se olovnatého a bezolovnatého benzinu s přihlédnutím k poslední verzi Integrovaného celního sazebníku Evropských společenství [5];
konečně vzhledem k tomu, že změny postupu ukládání spotřebních daní zavedené touto směrnicí za účelem zajištění řádného fungování vnitřního trhu nemohou být uspokojivě provedeny jednotlivě členskými státy, a vyžadují proto sblížení předpisů členských států v oblasti spotřebních daní na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné pozměnit směrnice 92/12/EHS [6], 92/81/EHS [7] a 92/82/EHS [8], PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/12/EHS se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— přicházejí z nebo směřují na území třetích zemí nebo území podle čl. 2 odst. 1, 2 a 3 nebo na britské Normanské ostrovy a nacházejí se v některém z celních režimů s podmíněným osvobozením od cla uvedených v čl. 84 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2913/92 [9] nebo ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu, nebo";
b) v odstavci 2 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— jsou dopravovány mezi členskými státy tranzitem přes země ESVO nebo z členského státu do země ESVO v režimu vnitřního tranzitu Společenství nebo přes jednu nebo více třetích zemí, jež nejsou zeměmi ESVO, za použití karnetu TIR nebo ATA.";
c) v odst. 2 druhém pododstavci se první část věty nahrazuje tímto:"V případech, kdy se použije jednotného správního dokladu:";
d) doplňuje se nový odstavec, který zní: "3. Všechny případné doplňující údaje, které musí být uvedeny na přepravních nebo obchodních dokladech sloužících jako tranzitní doklady, a všechny změny, které musí být provedeny k úpravě postupu vyřízení, jsou-li výrobky podléhající spotřební dani přepravovány ve zjednodušeném tranzitním režimu uvnitř Společenství, budou stanoveny postupem podle článku 24." 2. V článku 7 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"7. Jestliže výrobky podléhající spotřební dani, které již byly propuštěny do domácí spotřeby v některém členském státě, mají být přepraveny do místa určení nacházejícího se v témž členském státě tranzitem přes území jiného členského státu, uskuteční se přeprava po vhodné trase za použití průvodního dokladu podle odstavce 4.
8. V případech uvedených v odstavci 7:
a) odesílatel ještě před odesláním zboží podá prohlášení orgánům daňové správy v místě odeslání, odpovědným za provádění kontroly ve věcech spotřebních daní;
b) příjemce osvědčí obdržení zboží v souladu s předpisy vydanými finančními orgány v místě určení odpovědnými za provádění kontroly ve věcech spotřebních daní;
c) odesílatel a příjemce jsou povinni souhlasit se všemi kontrolami, které umožní jejich příslušným finančním orgánům přesvědčit, že zboží bylo skutečně dodáno.
9. V případech časté a pravidelné přepravy výrobků podléhajících spotřební dani za podmínek uvedených v odstavci 7 mohou členské státy dvoustrannou dohodou povolit zjednodušený postup odchylně od odstavců 7 a 8." 3. V článku 13 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) poskytnout případnou jistotu vztahující se k výrobě, zpracování a skladování a povinnou jistotu vztahující se k pohybu zboží, s výhradou čl. 15 odst. 3, jejichž podmínky stanoví příslušné orgány členského státu, na jehož území se povolený sklad s daňovým dozorem nachází,". 4. V článku 14 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Manka podle odstavce 3 a ztráty neosvobozené od daně podle odstavce 1 ve všech případech vyznačí příslušné orgány na rubu vyhotovení průvodního dokladu podle čl. 18 odst. 1, které se vrací odesílateli.
Použije se tohoto postupu:
- u ztrát nebo mank vzniklých během přepravy uvnitř Společenství u výrobků v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně vyznačí příslušné orgány členského státu, ve kterém jsou tyto ztráty nebo manka zjištěny, tuto skutečnost na návratném vyhotovení,
- při dodání těchto výrobků do členského státu určení musí příslušné orgány tohoto členského státu vyznačit, zda přiznají částečné osvobození ve vztahu ke zjištěné ztrátě nebo manku nebo zda toto osvobození nepřiznají.
Ve výše uvedených případech jsou příslušné orgány povinny přesně určit základ pro výpočet vyměřované spotřební daně v souladu s odstavcem 3.
Příslušné orgány členského státu určení jsou povinny zaslat kopii návratného vyhotovení průvodního dokladu příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly ztráty zjištěny."; 5.
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Aniž jsou dotčeny čl. 5 odst. 2, článek 16, čl. 19 odst. 4 a čl. 23 odst. 1a, uskutečňuje se přeprava výrobků podléhající spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně mezi sklady s daňovým dozorem.
První pododstavec se použije i na přepravu výrobků podléhajících nulové sazbě spotřební daně, které nebyly propuštěny do domácí spotřeby, uvnitř Společenství." b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Rizika spojená s přepravou uvnitř Společenství jsou kryta jistotou poskytnutou odesílajícím oprávněným skladovatelem v souladu s článkem 13, popřípadě jistotou poskytnutou společně a nerozdílně odesílatelem a přepravcem.
Příslušné orgány členských států mohou povolit přepravci nebo majiteli výrobků poskytnout jistotu namísto jistoty poskytnuté odesílajícím oprávněným skladovatelem.
Není-li tato jistota poskytnuta, mohou členské státy požadovat poskytnutí jistoty na příjemci.
Jsou-li minerální oleje podléhající spotřební dani přepravovány uvnitř Společenství po moři nebo produktovodem, mohou členské státy zprostit odesílající oprávněné skladovatele povinnosti poskytnout jistotu podle prvního pododstavce.
Pravidla pro poskytnutí jistoty stanoví členské státy.
Tato jistota platí v celém Společenství."; c) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Odesílající oprávněný skladovatel nebo jeho zástupce mohou změnit obsah kolonek 4, 7, 7a, 13, 14 nebo 17 průvodního dokladu z důvodu uvedení nového příjemce, kterým musí být oprávněný skladovatel nebo registrovaný hospodářský subjekt, nebo nového místa dodání.
Orgán příslušný pro odesílatele o tom musí být ihned uvědoměn a nový příjemce nebo nové místo dodání se musí okamžitě vyznačit na rubu průvodního dokladu."; d) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"6. Při přepravě minerálních olejů po moři nebo vnitrozemskou vodní cestou uvnitř Společenství nemusí odesílající oprávněný skladovatel vyplňovat kolonky 4, 7, 7a, 13 a 17 průvodního dokladu, není-li při odesílání výrobků příjemce s konečnou platností znám, pokud - příslušné orgány odesílajícího členského státu předem povolí odesílateli nevyplňovat tyto kolonky,
- jsou tyto příslušné orgány uvědoměny o jménu a adrese příjemce, jeho daňovém čísle pro účely spotřebních daní a o zemi určení ihned, jakmile jsou tyto údaje známy nebo nejpozději v den, kdy jsou výrobky dodány na místo konečného určení." 6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 15b 1. Při provádění kontroly odběrem vzorků podle čl. 19 odst. 6 mohou příslušné orgány členského státu požádat příslušné orgány jiného členského státu o údaje nad rámec článku 15a. Ustanovení o ochraně údajů podle směrnice 77/799/EHS [10] se vztahují i na tuto výměnu údajů.;
2. Při výměně údajů podle odstavce 1 a tam, kde vnitrostátní předpisy členského státu stanoví nutnost konzultovat osoby dotčené výměnou údajů, lze tyto předpisy používat i nadále.
3. Údaje nezbytné k provádění kontrol odběrem vzorků podle odstavce 1 se vyměňují za použití jednotného kontrolního dokladu.
Forma a obsah tohoto dokladu se stanoví postupem podle článku 24."
7.
V článku 18 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Tento článek se vztahuje rovněž na výrobky podléhající spotřební dani, které jsou přepravovány v režimu s podmíněným osvobozením od daně mezi dvěma sklady s daňovým dozorem umístěnými v témž členském státě tranzitem přes území jiného členského státu." 8. Článek 19 se mění takto:
a) v odstavci 1 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Příslušné orgány odesílacího členského státu a členského státu určení mohou stanovit, že údaje obsažené ve vyhotovení průvodního dokladu jim určeném mají být zaslány počítačovými prostředky."; b) v odstavci 2 se za první pododstavec vkládají nové dva pododstavce, které znějí:
"Bez ohledu na výše uvedená ustanovení, mohou odesílající členské státy stanovit, aby se návratné vyhotovení zasílalo odesílateli ihned dálnopisem, aby jistota mohla být rychle uvolněna.
Tato úprava se nedotýká povinnosti vrátit prvopis vyhotovení zmíněného v první větě.
Jsou-li výrobky podléhající spotřební dani přepravovány často a pravidelně mezi dvěma členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od daně, mohou příslušné orgány těchto členských států vzájemnou dohodou zjednodušit postup vyřizování režimu za použití průvodního dokladu v podobě souhrnného nebo automatizovaného ověřování."; c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Výrobky podléhající spotřební dani odeslané oprávněným skladovatelem usazeným v některém členském státě k vývozu tranzitem přes jeden nebo více jiných členských států se propustí k přepravě v režimu s podmíněným osvobozením od daně podle čl. 4 písm. c). Tento režim se vyřídí na základě osvědčení vyhotoveného celním úřadem na výstupu ze Společenství potvrzujícího, že výrobky skutečně opustily území Společenství. Celní úřad zašle zpět odesílateli potvrzené vyhotovení průvodního dokladu určené odesílateli." 9. V čl. 21 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Aniž jsou dotčeny předpisy, které přijmou k zajištění řádného provádění tohoto článku a k zamezení veškerých daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, dbají členské státy na to, aby toto značení nebylo překážkou volného pohybu výrobků podléhajících spotřební dani." 10. V článku 23 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Ozbrojené síly a subjekty uvedené v odstavci 1 mohou přijímat z jiných členských států výrobky v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně za použití průvodního dokladu podle článku 18, jestliže je k tomuto dokladu připojeno potvrzení o osvobození od daně. Forma a obsah potvrzení o osvobození od daně se stanoví postupem podle článku 24." 11. Článek 24 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Opatření nezbytná k provedení článků 5, 7, 15b, 18, 19 a 23 se přijmou postupem podle odstavců 3 a 4.";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Kromě opatření uvedených v odstavci 2 posuzuje výbor záležitosti týkající se provádění předpisů Společenství o spotřebních daních, které mu předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu."
Článek 2
Směrnice 92/81/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro účely této směrnice se "minerálními oleji"; rozumějí:
a) výrobky kódu KN (kombinované nomenklatury) 2706;
b) výrobky kódů KN 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 a 27079919;
c) výrobky kódu KN 2709;
d) výrobky kódu KN 2710;
e) výrobky kódu KN 2711včetně chemicky čistého methanu a propanu, avšak bez zemního plynu;
f) výrobky kódů KN 271210, 27122000, 27129031, 27129033, 27129039 a 27129090;
g) výrobky kódu KN 2715;
h) výrobky kódu KN 2901;
i) výrobky kódů KN 29021100, 29021990, 290220, 290230, 29024100, 29024200, 29024300 a 290244;
j) výrobky kódů KN 34031100 a 340319;
k) výrobky kódu KN 3811;
l) výrobky kódu KN 3817."; b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Odkazy učiněné v odstavci 1 na kódy KN se vztahují k verzi kombinované nomenklatury platné ke dni 1. října 1994." 2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Ustanovení směrnice 92/12/EHS o sledování a pohybu se vztahují pouze na tyto minerální oleje:
a) výrobky kódů KN 270710, 270720, 270730 a 270750;
b) výrobky kódů KN 27100011 až 27100078. Nicméně pro výrobky kódů KN 27100021, 27100025 a 27100059 se ustanovení o sledování a pohybu použijí pouze na hromadnou obchodní přepravu;
c) výrobky kódu KN 2711(kromě podpoložek 27111100 a 27112100);
d) výrobky kódu KN 290110;
e) výrobky kódů KN 290220, 290230, 29024100, 29024200, 29024300 a 290244.
Zjistí-li členský stát, že minerální oleje jiné než uvedené v odstavci 1 jsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonné hmoty nebo palivo nebo jiným způsobem, jenž má za následek daňový únik, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, uvědomí o tom Komisi. Komise tuto informaci do jednoho měsíce od obdržení předá ostatním členským státům.
Rozhodnutí o tom, zda se na některý z dotyčných výrobků mají vztahovat ustanovení směrnice 92/12/EHS o sledování a pohybu, se přijímají postupem podle článku 24 zmíněné směrnice. 3.
Členské státy mohou na základě dvoustranných dohod plně nebo částečně vyjmout některé nebo všechny výše uvedené výrobky ze sledovacích opatření stanovených směrnicí 92/12/EHS, nevztahuje-li se na ně článek 2 směrnice 92/82/EHS. Tyto dohody se nedotýkají členských států, které nejsou jejich stranami.
O všech dvoustranných dohodách musí být uvědomena Komise, jež o nich uvědomí ostatní členské státy."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7a
Členské státy mohou vrátit spotřební daň vybranou ze znečištěných nebo neúmyslně smíšených minerálních olejů zaslaných zpět do skladu s daňovým dozorem k úpravě." 4. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) minerální oleje vstřikované do vysokých pecí za účelem chemické redukce jako přísada ke koksu používanému jako hlavní palivo."; b) v odstavci 2 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"2. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, mohou členské státy uplatňovat plné nebo částečné osvobození od daně nebo snížené daňové sazby na minerální oleje nebo jiné výrobky určené ke stejnému použití, které jsou pod finanční kontrolou využívány." 5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a 1. Minerální oleje propuštěné do domácí spotřeby v některém členském státě, které se nacházejí v běžných nádržích obchodních motorových vozidel a jsou určeny k použití jako pohonné hmoty pro tato vozidla, nebo které se nacházejí ve zvláštních kontejnerech a jsou určeny k fungování těchto kontejnerů po dobu přepravy, nepodléhají spotřební dani v žádném jiném členském státě.
2. Pro účely tohoto článku se:
"běžnou nádrží" rozumí - nádrž pevně a trvale připojená výrobcem ke všem motorovým vozidlům téhož typu jako dotyčné vozidlo, jejíž trvalé vestavení umožňuje přímé používání pohonné hmoty k pohonu vozidla a případně k fungování chladicích a jiných systémů při přepravě.
Za běžnou nádrž se rovněž považuje plynová nádrž vestavená do motorových vozidel k přímému používání plynu jako pohonné hmoty a nádrž vestavená do jiných zařízení, jimiž je vozidlo vybaveno,
- nádrž pevně a trvale připojená výrobcem ke všem kontejnerům téhož typu jako dotyčný kontejner, jejíž trvalé vestavení umožňuje přímé používání pohonných hmot při přepravě k fungování chladicích a jiných systémů, jimiž je zvláštní kontejner vybaven,
"zvláštním kontejnerem" rozumí každý kontejner vybavený zvlášť upraveným zařízením chladicího, okysličujícího, tepelně izolačního nebo jiného systému."
Článek 3
Ve směrnici 92/82/EHS se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2 1. Minerálními oleji se rozumějí:
- olovnaté benziny kódů KN (kombinované nomenklatury) 27100026, 27100034 a 27100036,
- bezolovnaté benziny kódů KN 27100027, 27100029 a 27100032,
- plynové oleje kódu KN 27100069,
- těžké topné oleje kódů KN 27100074 až 27100078,
- zkapalněné uhlovodíkové plyny kódů KN 27111211 až 27111900,
- methan kódu KN 27112900,
- petroleje kódů KN 27100051 a 27100055.
2. Odkazy učiněné v odstavci 1 na kódy KN se vztahují k verzi kombinované nomenklatury platné ke dni 1. října 1994."
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. prosince 1994, kterou se mění směrnice 94/4/ES a zavádějí dočasná odchylná opatření pro Rakousko a Německo RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o přistoupení z roku 1994, a zejména čl. 2 odst. 3 této smlouvy, a na akt o přistoupení, a zejména čl. 151 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 5. září 1994 požádala Rakouská republika o odchylku obdobnou té, která se používá od 1. dubna 1994 pro Spolkovou republiku Německo podle čl.
3 odst. 2 směrnice Rady 94/4/ES ze dne 14. února 1994, kterou se mění směrnice 69/169/EHS a 77/388/EHS a zvyšuje úroveň úlev pro cestující ze třetích zemí a limity nezdaněných nákupů při cestování uvnitř Společenství [1];
vzhledem k tomu, že tato žádost je zaměřena zejména na zachování limitu na dovoz zboží cestujícími vstupujícími na území Rakouska přes pozemní hranici spojující je se zeměmi jinými než se členskými státy a členy Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), jak je v Rakousku uplatňován nyní, do 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že by měl být brán ohled na hospodářské obtíže, které by výše úlev zřejmě vyvolala v případě dotyčných cestujících;
vzhledem k tomu, že je nicméně nezbytné předcházet narušením hospodářské soutěže vyplývajícím z používání rozdílných limitů při překračování vnějších hranic spojujících Společenství se zeměmi jinými než členy ESVO; že je důležité, aby Spolková republika Německo a Rakouská republika uplatňovaly tytéž limity na dovoz zboží cestujícími ze zmíněných zemí na svá území, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 3 směrnice 94/4/ES se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 smějí Spolková republika Německo a Rakouská republika uvést v účinnost opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1998 pro zboží dovážené cestujícími vstupujícími na německé nebo rakouské území přes pozemní hranici spojující Německo nebo Rakousko s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí.
Od vstupu smlouvy o přistoupení z roku 1994 v platnost však tyto členské státy budou používat úlevu nejméně 75 ECU na dovozy cestujícími uvedenými v předchozím pododstavci."
Článek 2
1. S výhradou vstupu smlouvy o přistoupení z roku 1994 v platnost přijmou členské státy právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost týmž dnem, kterým vstoupí v platnost smlouva o přistoupení z roku 1994.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. prosince 1994, kterou se v souvislosti s rozšířením Evropské unie k 1. lednu 1995 mění směrnice 77/388/EHS zavedením přechodných opatření v oblasti daně z přidané hodnoty RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o přistoupení z roku 1994, a zejména články 2 a 3 této smlouvy, a s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994, a zejména článek 169 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že s výhradou zvláštních ustanovení obsažených v kapitole IX přílohy XV k aktu o přistoupení se společný systém daně z přidané hodnoty má používat v nových členských státech ode dne vstupu smlouvy o přistoupení v platnost;
vzhledem k tomu, že v důsledku odstranění zdanění při dovozu a vracení daně při vývozu v obchodu mezi dosavadními členskými státy a novými členskými státy a mezi novými členskými státy navzájem k uvedenému dni je nezbytné přijmout přechodná opatření, aby byla zaručena neutralita společného systému daně z přidané hodnoty a aby se předešlo dvojímu zdanění nebo nezdanění;
vzhledem k tomu, že takováto opatření musí v tomto směru odpovídat záměrům, které vedly k přijetí opatření k dotvoření vnitřního trhu k 1. lednu 1993, zejména článku 28n směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1];
vzhledem k tomu, že z celního hlediska se má za to, že zboží se nachází ve volném oběhu v rozšířeném Společenství, pokud je prokázáno, že se nacházelo ve volném oběhu v dosavadním Společenství nebo v jednom z nových členských států v době přistoupení; že by z toho měly být vyvozeny závěry, zejména pro čl. 7 odst. 1 a 3 a čl. 10 odst. 3 směrnice 77/388/EHS;
vzhledem k tomu, že je zejména nezbytné zahrnout režimy, v nichž bylo zboží umístěno před přistoupením, pod některý z režimů podle čl. 16 odst. 1 bodu B písm. a) až d), pod režim dočasného použití s plným osvobozením od dovozních dávek nebo pod některý obdobný režim v nových členských státech;
vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné stanovit zvláštní úpravu pro případy, kdy byly zvláštní režimy (vývoz nebo tranzit) započaty před vstupem smlouvy o přistoupení v platnost v rámci obchodu mezi dosavadním Společenstvím a novými členskými státy a mezi těmito novými členskými státy za účelem dodání uskutečněného před tímto dnem osobou povinnou k dani, která jednala jako taková, a tyto režimy nebudou ukončeny dříve než po dni přistoupení, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 77/388/EHS se vkládají nová hlava a článek, které znějí: "HLAVA XVIc
Článek 28p 1. Pro účely použití tohoto článku se - "Společenstvím" rozumí území Společenství, jak je vymezeno v článku 3, před přistoupením,
- "novými členskými státy" rozumí území členských států přistupujících k Evropské unii na základě smlouvy podepsané dne 24. června 1994, jak je toto území vymezeno pro jednotlivé členské státy v článku 3 této směrnice,
- "rozšířeným Společenstvím" rozumí území Společenství, jak je vymezeno v článku 3, po přistoupení. 2. Jestliže zboží
- vstoupilo na území Společenství nebo některého nového členského státu přede dnem přistoupení a - bylo při vstupu na území Společenství nebo některého nového členského státu umístěnodo režimu dočasného použití s plným osvobozením od dovozních dávek, do některého z režimů uvedených v čl. 16 odst. 1 bodu B písm. a) až d) nebo do obdobného režimu v některém novém členském státě, a
- neopustilo tento režim přede dnem přistoupení, platí nadále i po dni přistoupení ustanovení platná v okamžiku, kdy bylo zboží umístěno do dotyčného režimu, dokud zboží tento režim neopustí.
3. Jestliže zboží - bylo přede dnem přistoupení propuštěno do společného tranzitního režimu nebo jiného celního režimu tranzitu a - neopustilo tento režim přede dnem přistoupení,
platí nadále i po dni přistoupení předpisy platné v okamžiku, kdy bylo zboží umístěno do příslušného režimu, dokud zboží tento režim neopustí.
Pro účely první odrážky se "společným tranzitním režimem" rozumějí opatření pro přepravu zboží v tranzitu mezi Společenstvím a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) a mezi zeměmi ESVO navzájem, jak stanoví úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [2].
4. Následující plnění se považují za dovoz zboží ve smyslu čl. 7 odst. 1, pokud se prokáže, že toto zboží bylo v některém novém členském státě nebo ve Společenství ve volném oběhu:
a) vynětí včetně neoprávněného vynětí zboží z režimu dočasného použití, do něhož bylo propuštěno přede dnem přistoupení za podmínek stanovených v odstavci 2;
b) vynětí včetně neoprávněného vynětí zboží z některého z režimů uvedených v čl. 16 odst. 1 bodu B písm. a) až d) nebo z podobného režimu, do něhož bylo propuštěno přede dnem přistoupení za podmínek stanovených v odstavci 2;
c) ukončení některého z režimů uvedených v odstavci 3, který byl zahájen přede dnem přistoupení v některém novém členském státě za účelem dodání zboží za protiplnění, jež uskutečnila před tímto dnem v dotyčném členském státě osoba povinná k dani, která jednala jako taková;
d) jakákoli nesrovnalost nebo porušení předpisů v průběhu některého z režimů uvedených v odstavci 3 za podmínek stanovených v písmenu c).
5. Použije-li po dni přistoupení na území členského státu osoba povinná či nepovinná k dani zboží, které jí bylo dodáno přede dnem přistoupení ze Společenství nebo některého nového členského státu, považuje se to rovněž za dovoz zboží ve smyslu čl. 7 odst. 1, jsou-li přitom splněny tyto podmínky:
- dodání tohoto zboží bylo osvobozeno od daně nebo bylo způsobilé být osvobozeno od daně podle čl. 15 odst. 1 a 2 nebo podle obdobného ustanovení platného v novém členském státě,
- zboží nebylo dovezeno do některého nového členského státu nebo do Společenství přede dnem přistoupení.
6. V případech uvedených v odstavci 4 je místem dovozu ve smyslu čl. 7 odst. 3 členský stát, na jehož území se na zboží přestane vztahovat režim, do něhož bylo propuštěno přede dnem přistoupení.
7. Odchylně od čl. 10 odst. 3 skončí dovoz zboží ve smyslu odstavců 4 a 5 tohoto článku, aniž by se uskutečnilo zdanitelné plnění, jestliže
a) je dovážené zboží odesláno nebo přepraveno mimo rozšířené Společenství nebo b) dováženým zbožím ve smyslu odst. 4 písm. a) je jiné zboží než dopravní prostředky a je zpětně odesláno nebo přepraveno do členského státu, z něhož bylo vyvezeno, a to osobě, která je vyvezla, nebo c) dováženým zbožím ve smyslu odst. 4 písm. a) jsou dopravní prostředky, které byly pořízeny nebo dovezeny přede dnem přistoupení v souladu s obecnými daňovými podmínkami platnými na domácím trhu některého nového členského státu nebo některého členského státu Společenství a/nebo které nebyly při vývozu osvobozeny od daně z přidané hodnoty, ani za ně tato daň nebyla vrácena.
Tato podmínka se považuje za splněnou, jestliže den prvního použití daných dopravních prostředků nastal před 1. lednem 1987 nebo jestliže je výše daně splatné z dovozu zanedbatelná."
Článek 2
1. S výhradou vstupu smlouvy o přistoupení z roku 1994 v platnost uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí ke dni jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost týmž dnem, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení z roku 1994.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 21. prosince 1994, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/549/EHS o krytech kol motorových vozidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/549/EHS ze dne 12. června 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se krytů kol motorových vozidel [3], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 78/549/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schválení typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 78/549/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že počet osobních automobilů s pohonem čtyř kol se stále zvětšuje, přičemž pohon čtyř kol je zapojen trvale nebo se zapíná automaticky nebo ovládacím úkonem řidiče; že u těchto osobních automobilů je v rámci technického pokroku nutno přezkoumat některé konstrukční a provozní parametry a změnit některá ustanovení směrnice 78/549/EHS tak, aby odrážela současnou a budoucí situaci na trhu a byla v souladu se správnou konstrukční a výrobní praxí a s požadavky bezpečnosti provozu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 78/549/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se slova "(podle definice v příloze I směrnice 70/156/EHS)" nahrazují slovy "(podle definice v příloze II části A směrnice 70/156/EHS)".
2. Přílohy I a II se mění v souladu s body 1, 2 a 3 přílohy této směrnice.
3. Doplňuje se nová příloha obsažená v bodě 4 přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 1995 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se krytů kol
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud kryty kol splňují požadavky směrnice 78/549/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1996 členské státy
- nesmějí již udělit EHS schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se krytů kol, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 78/549/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy budou obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení
Směrnice Komise 94/79/ES ze dne 21. prosince 1994, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/43/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by tato ustanovení měla být zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je mohli žadatelé použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že v současné době lze provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se toxikologických a metabolických studií účinné látky podle přílohy II části A oddílu 5;
vzhledem k tomu, že v současné době lze rovněž provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající toxikologických studií přípravku na ochranu rostlin podle přílohy III části A oddílu 7;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíl nadepsaný "5. Toxikologické a metabolické studie účinné látky" nahrazuje přílohou I této směrnice.
2. V příloze III části A se oddíl nadepsaný "7. Toxikologické studie" nahrazuje přílohou II této směrnice.
3.
Bod 1.2 úvodu k přílohám II a III se nahrazuje tímto: "1.2 musí být případně získány podle poslední přijaté verze obecných zásad zkoušek uvedených nebo popsaných v této příloze; v případě studií zahájených před nabytím účinnosti změny této přílohy musí být informace získány pomocí vhodných mezinárodně nebo vnitrostátně uznaných obecných zásad zkoušek nebo, není-li takových, pomocí obecných zásad přijatých příslušným orgánem;".
V bodu 1.3 úvodu k přílohám II a III se na konec připojí následují slova: "zejména pokud je v této příloze uveden odkaz na metodu EHS, která je přejatou metodou vyvinutou mezinárodní organizací (např. OECD), mohou členské státy připustit to, aby požadované informace byly získány podle poslední verze výše uvedené metody, pokud při zahájení studií nebyla metoda EHS ještě aktualizována;".
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost 1. února 1995.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 19. prosince 1994, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a práva být volen v obecních volbách pro občany Unie s bydlištěm v členském státě, jehož nejsou státními příslušníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 8b odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k tomu, že Smlouva o Evropské unii představuje novou etapu při vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy; že jedním z úkolů Unie je vytvářet soudržným a solidárním způsobem vztahy mezi národy členských států; že základní cíle Unie zahrnují posílení ochrany práv a zájmů státních příslušníků jejích členských států zavedením občanství Unie;
vzhledem k tomu, že hlava II Smlouvy o Evropské unii za tímto účelem zavádí občanství Unie pro všechny občany členských států a na základě toho jim přiznává soubor práv;
vzhledem k tomu, že právo občanů volit a právo být volen v obecních volbách v členském státě bydliště, stanovené v čl. 8b odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství, představuje uplatňování zásady rovnosti a nediskriminace mezi státními příslušníky daného členského státu a státními příslušníky jiného členského státu a důsledek práva volného pohybu a pobytu uvedeného v článku 8a Smlouvy;
vzhledem k tomu, že čl. 8b odst. 1 nepředpokládá úplnou harmonizaci volebních systémů členských států; že cílem zmíněného ustanovení je především zrušení podmínky státní příslušnosti, která je v současnosti ve většině členských států požadována pro výkon práva volit a být volen; že kromě toho v souladu se zásadou proporcionality uvedenou v čl. 3b odst. 3 Smlouvy nesmějí právní předpisy Společenství z této oblasti upravovat více, než je nezbytné k dosažení cíle uvedeného v čl. 8b odst. 1 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že účelem čl. 8b odst.
1 je zajistit, aby všichni občané Unie, ať jsou či nejsou státními příslušníky členského státu, v němž mají bydliště, mohli v tomto státě vykonávat své právo volit a být volen v obecních volbách za stejných podmínek; že je nezbytné, aby podmínky týkající se doby a prokazování bydlení platné pro osoby, které nejsou státními příslušníky tohoto členského státu, byly totožné s podmínkami, které případně platí pro státní příslušníky tohoto členského státu; že na občany, kteří nejsou státními příslušníky tohoto členského státu, se nesmějí vztahovat zvláštní podmínky, ledaže je zvláštní přístup výjimečně odůvodněn zvláštními okolnostmi týkajícími se občanů, kteří nejsou státními příslušníky tohoto státu, jež je odlišují od jeho státních příslušníků;
vzhledem k tomu, že čl. 8b odst.
1 Smlouvy uznává právo volit a být volen v obecních volbách v členském státě bydliště, aniž by jím bylo nahrazováno právo volit a být volen v členském státě, jehož je občan Unie státním příslušníkem; že musí být respektována svoboda rozhodnutí občanů Unie, zda se budou účastnit obecních voleb v členském státě bydliště; že je tedy žádoucí, aby tito občané mohli vyjádřit svou vůli vykonávat zde své právo volit; že v členských státech, kde není povinnost volit, může být povoleno, aby tito občané byli zapsáni do seznamu voličů z úřední moci;
vzhledem k tomu, že místní samospráva členských států odráží různé politické a právní tradice a je charakterizována rozmanitostí struktur; že pojetí obecních voleb není ve všech členských státech stejné; že z tohoto důvodu je vhodné předmět této směrnice upřesnit vymezením pojmu obecních voleb; že tyto volby jsou založené na všeobecném a přímém volebním právu na úrovni základních územních samosprávných celků a jejich složek; že se jedná o volby založené na všeobecném a přímém volebním právu jednak zastupitelských sborů, a jednak obecních výkonných orgánů;
vzhledem k tomu, že individuální rozhodnutí přijaté orgány členského státu bydliště nebo členského státu původu může stanovit odejmutí práva být volen; že s ohledem na politický význam volené obecní funkce by členské státy měly mít možnost přijímat opatření nezbytná pro zajištění toho, aby osoba zbavená práva být volena v členském státě původu nemohla získat toto právo na základě svého bydliště v jiném členském státě; že tento problém týkající se kandidátů, kteří nejsou státními příslušníky daného členského státu, opravňuje členské státy, které to považují za nezbytné, aby pro zbavení práva být volen použily nejen právní předpisy členského státu bydliště, ale i právní předpisy členského státu původu; že s ohledem na zásadu proporcionality je dostačující, aby právo volit podléhalo pouze předpisům upravujícím nezpůsobilost vykonávat toto právo členského státu bydliště;
vzhledem k tomu, že pověření výkonného orgánu základního územního samosprávného celku může zahrnovat účast na výkonu veřejné moci a na ochraně obecných zájmů; že by členské státy měly mít možnost vyhradit tyto funkce svým státním příslušníkům; že členské státy by rovněž měly mít možnost přijmout za tímto účelem vhodná opatření; že tato opatření však nesmějí omezovat možnost státních příslušníků ostatních členských států být zvolen více, než je k tomuto účelu nezbytné;
vzhledem k tomu, že by účast zvolených obecních zastupitelů na volbě zákonodárných sborů měla být vyhrazena státním příslušníkům dané země;
vzhledem k tomu, že v případě, kdy právní předpisy členských států stanoví neslučitelnost funkce obecního zastupitele s výkonem jiných funkcí, by členské státy měly mít možnost rozšířit působnost této neslučitelnosti i na obdobné funkce vykonávané v jiných členských státech;
vzhledem k tomu, že každá výjimka z obecných pravidel této směrnice musí být podle čl. 8b odst. 1 Smlouvy odůvodněna zvláštními obtížemi některého členského státu; že každá výjimka musí být přezkoumána na základě její skutečné povahy;
vzhledem k tomu, že tyto zvláštní obtíže se mohou projevit zejména v členském státu, v němž poměr občanů Unie, kteří zde mají bydliště, aniž by byli jeho státními příslušníky, a kteří dosáhli věku pro právo volit, významně přesahuje průměr; že poměr 20 % těchto občanů ze všech voličů opravňuje k použití odchylných ustanovení, která berou v úvahu dobu, po kterou zde má občan bydliště;
vzhledem k tomu, že cílem občanství Unie je snazší integrace občanů Unie v hostitelské zemi a že v této souvislosti je v souladu se záměry autorů Smlouvy, aby se zamezilo jakémukoli rozlišování mezi listinami kandidátů, kteří jsou státními příslušníky daného členského státu, a kandidátů, kteří nejsou jeho státními příslušníky;
vzhledem k tomu, že nebezpečí rozlišování se týká zvláště členského státu, ve kterém poměr občanů Unie, kteří nejsou jeho státními příslušníky a kteří dosáhli věku pro právo volit, přesahuje 20 % všech občanů Unie, kteří dosáhli věku pro právo volit a kteří zde mají bydliště; že je proto důležité, aby tento členský stát mohl v souladu s čl.
8b odst. 1 Smlouvy přijmout zvláštní předpisy o sestavování kandidátních listin;
vzhledem k tomu, že je nutno vzít v úvahu, že v některých členských státech mají státní příslušníci ostatních členských států, kteří zde mají bydliště, právo volit ve volbách do parlamentu členského státu, a že tedy některé formality uvedené v této směrnici mohou být zjednodušeny;
vzhledem k tomu, že v Belgickém království se projevují zvláštní okolnosti a vyvážené vztahy vyplývající z toho, že jeho ústava (články 1 až 4) stanoví tři úřední jazyky a rozdělení na regiony a společenství; že z tohoto důvodu by plné uplatnění této směrnice v některých obcích mohlo mít takové účinky, že to odůvodňuje odchýlení se od této směrnice, aby byly vzaty v úvahu výše uvedené okolnosti a vyvážené vztahy;
vzhledem k tomu, že Komise vyhodnotí právní a faktické uplatňování této směrnice s přihlédnutím k vývoji voličstva, ke kterému dojde po jejím vstupu v platnost; že Komise podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví pravidla, podle kterých občané Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě, jehož nejsou státními příslušníky, v něm mohou v obecních volbách vykonávat právo volit a být volen.
2. Tato směrnice se nedotýká předpisů jednotlivých členských států upravujících právo volit a být volen jeho státních příslušníků, kteří mají bydliště mimo území tohoto státu, a státních příslušníků třetích zemí, kteří mají bydliště v tomto státě.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "základním územním samosprávným celkem" správní jednotky uvedené v příloze, které mají v souladu s právními předpisy každého členského státu orgány volené na základě přímého a všeobecného volebního práva a jsou příslušné, na základní úrovni politického a správního uspořádání, spravovat na vlastní odpovědnost některé místní záležitosti;
b) "obecními volbami" volby, které se konají na základě přímého, všeobecného volebního práva a jsou v nich voleni členové zastupitelského sboru a případně, podle právních předpisů každého členského státu, předseda a členové výkonného orgánu základního územního samosprávného celku;
c) "členským státem bydliště" členský stát, v němž má občan Unie bydliště, ale není jeho státním příslušníkem;
d) "členským státem původu" členský stát, jehož je občan Unie státním příslušníkem;
e) "seznamem voličů" úřední rejstřík všech osob, které mají právo volit v určitém základním územním samosprávném celku nebo v jednom z jeho obvodů, sestavený a aktualizovaný příslušným orgánem podle volebních předpisů členského státu bydliště, nebo evidence obyvatelstva, postihuje-li způsobilost osob volit;
f) "rozhodným dnem" den nebo dny, k nimž občané Unie musí podle volebních předpisů členského státu bydliště splnit podmínky pro výkon práva volit nebo být volen v tomto státě;
g) "čestným prohlášením" prohlášení dotyčné osoby, za jehož nesprávnost hrozí sankce podle vnitrostátních právních předpisů.
2. Je-li základní územní samosprávný celek uvedený v příloze v souvislosti se změnou vnitrostátních právních předpisů nahrazen jiným celkem, který má pravomoci podle odst. 1 písm. a) tohoto článku, nebo je-li v souvislosti s touto změnou základní územní samosprávný celek zrušen nebo vytvořen, oznámí to dotyčný členský stát Komisi.
Do tří měsíců po obdržení tohoto oznámení a v souladu s prohlášením členského státu, že práva vyplývající z této směrnice nebudou dotčena, upraví Komise přílohu odpovídajícími záměnami, vypuštěními a přidáními.
Takto upravená příloha se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Každá osoba, která k rozhodnému dni
a) je občanem Unie ve smyslu čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce Smlouvy a
b) není státním příslušníkem členského státu bydliště, ale splňuje podmínky, které členský stát bydliště stanoví pro právo volit a být volen vlastním státním příslušníkům, má právo volit a být volena v obecních volbách v tomto členském státu v souladu s touto směrnicí.
Článek 4
1. Pokud jsou státní příslušníci členského státu bydliště povinni pro výkon práva volit nebo být volen mít na území tohoto státu bydliště po určitou minimální dobu, považuje se tato podmínka u voličů a osob, které mohou být zvoleny, podle článku 3 za splněnou, pokud měli po odpovídající dobu bydliště v jiných členských státech.
2. Pokud státní příslušníci členského státu bydliště mohou být podle jeho právních předpisů voliči nebo osobami, které mohou být zvoleny, pouze v základním územním samosprávném celku, kde mají hlavní bydliště, vztahuje se tato podmínka i na voliče a osoby, které mohou být zvoleny, podle článku 3.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny předpisy jednotlivých členských států, které výkon práva volit a být volen všech voličů a osob, které mohou být zvoleny, podmiňují v daném základním územním samosprávném celku minimální dobou bydliště na území tohoto celku.
Odstavcem 1 rovněž nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy platné ke dni přijetí této směrnice, jež podmiňují výkon práva volit a být volen všech voličů a osob, které mohou být zvoleny, minimální dobou bydliště v části členského státu, jejíž je základní územní samosprávný celek součástí.
Článek 5
1. Členské státy bydliště mohou stanovit, že každý občan Unie, který byl individuálním rozhodnutím v občanskoprávní věci nebo rozhodnutím v trestněprávní věci zbaven práva být volen podle právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva v obecních volbách.
2. Kandidatura kteréhokoli občana Unie v obecních volbách v členském státě jeho bydliště může být prohlášena za nepřípustnou, nemůže-li předložit prohlášení podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nebo písemné potvrzení podle čl. 9 odst. 2 písm. b).
3. Členské státy mohou stanovit, že do funkce předsedy, jeho zástupce či náhradníka nebo člena předsednictva výkonného orgánu základního územního samosprávného celku mohu být zvoleni pouze jejich státní příslušníci, pokud jsou tyto osoby voleny pro výkon těchto funkcí na dobu trvání svého mandátu.
Členské státy mohou rovněž stanovit, že dočasný a prozatímní výkon funkce předsedy, jeho zástupce či náhradníka nebo člena předsednictva výkonného orgánu základního územního samosprávného celku může být vyhrazen jeho státním příslušníkům. Předpisy, které mohou členské státy přijmout k zajištění výkonu funkcí uvedených v prvním pododstavci a prozatímních pravomocí uvedených v druhém pododstavci jejich státními příslušníky, musí být v souladu se Smlouvou a obecnými zásadami práva a musí být pro uvedené cíle přiměřená, nezbytná a úměrná.
4. Členské státy mohou rovněž stanovit, že se občané Unie zvolení za členy zastupitelského sboru nesmějí účastnit ani jmenování volitelů, kteří jsou oprávněni volit zákonodárný sbor, ani volby členů tohoto sboru.
Článek 6
1. Na osoby, které mohou být zvoleny podle článku 3, se vztahují stejné podmínky o neslučitelnosti funkcí, které se podle předpisů členského státu bydliště vztahují na státní příslušníky tohoto státu.
2. Členské státy mohou stanovit, že výkon funkce voleného obecního zastupitele v členském státě bydliště je dále neslučitelný s výkonem funkcí v jiném členském státě rovnocenných těm, na něž se vztahuje neslučitelnost v členském státě bydliště.
KAPITOLA II Výkon práva volit a práva být volen
Článek 7
1. Volič podle článku 3 vykonává své právo volit v členském státu bydliště, pokud k tomu vyjádří svou vůli.
2. Pokud je v členském státě bydliště účast ve volbách povinná, vztahuje se tato povinnost rovněž na voliče podle článku 3, kteří jsou zapsáni na seznamu voličů.
3. Členské státy, ve kterých není účast ve volbách povinná, mohou stanovit zápis voličů podle článku 3 do zmíněného seznamu z moci úřední.
Článek 8
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byl voliči podle článku 3 umožněn zápis do seznamu voličů s dostatečným předstihem přede dnem konání voleb.
2. Pro zápis do seznamu voličů musí volič podle článku 3 předložit stejné doklady jako volič, který je státním příslušníkem daného členského státu.
Členský stát bydliště může rovněž vyžadovat, aby volič podle článku 3 předložil platný průkaz totožnosti a učinil čestné prohlášení o své státní příslušnosti a svých adresách v členském státě bydliště.
3. Volič podle článku 3 zapsaný do seznamu voličů zde zůstane zapsán za stejných podmínek jako volič, který je státním příslušníkem daného členského státu, až do úředního výmazu z důvodu, že přestal splňovat podmínky pro výkon práva volit.
Voliči, kteří byli zapsáni do seznamu voličů na vlastní žádost, mohou být na vlastní žádost rovněž vymazáni.
V případě přemístění bydliště do jiného základního územního samosprávného celku ve stejném členském státě je volič zapsán do seznamu voličů tohoto celku za stejných podmínek jako volič, který je státním příslušníkem daného členského státu.
Článek 9
1. Při podání žádosti o kandidaturu se musí osoba, která může být zvolena, podle článku 3 prokázat stejnými doklady jako kandidát, který je státním příslušníkem daného členského státu.
Členský stát bydliště může požadovat, aby učinila čestné prohlášení o své státní příslušnosti a své adrese v členském státě bydliště.
2. Členský stát bydliště může mimo jiné požadovat, aby osoba, která může být zvolena, podle článku 3
a) uvedla v čestném prohlášení podle odstavce 1 při podávání své žádosti o kandidaturu, že ve svém členském státě původu nebyla zbavena práva být volena;
b) předložila v případě pochybností o obsahu prohlášení uvedeného v písmenu a) nebo, vyžadují-li to právní předpisy členského státu, před nebo po konání voleb potvrzení příslušných správních orgánů členského státu původu dokládající, že v uvedeném státě nebyla zbavena práva být volena nebo že žádná taková nezpůsobilost není těmto orgánům známa;
c) předložila platný průkaz totožnosti;
d) uvedla v čestném prohlášení podle odstavce 1, že nevykonává žádnou z funkcí neslučitelných podle čl. 6 odst. 2;
e) případně uvedla svou poslední adresu v členském státě původu.
Článek 10
1. Členský stát bydliště včas a vhodnou formou informuje dotyčnou osobu o to, jak byla vyřízena její žádosti o zápis do seznamu voličů, nebo o rozhodnutí ve věci přípustnosti její kandidatury.
2. V případě nezapsání do seznamu voličů, zamítnutí žádosti o zápis nebo zamítnutí kandidatury může dotyčná osoba využít stejných opravných prostředků, jaké stanoví právní předpisy členského státu bydliště pro obdobné případy týkající se voličů a osob, které mohou být zvoleny, kteří jsou jeho státními příslušníky.
Článek 11
Členský stát bydliště včas a vhodným způsobem uvědomí voliče a osoby, které mohu být zvoleny, podle článku 3 o podmínkách a pravidlech pro výkon práva volit a být volen v tomto státě.
KAPITOLA III Odchylná a přechodná ustanovení
Článek 12
1. Jestliže v některém členském státě ke dni 1. ledna 1996 přesahuje poměr občanů Unie, kteří zde mají bydliště, aniž by byli jeho státními příslušníky, a kteří dosáhli věku pro právo volit, 20 % celkového počtu všech občanů Unie, kteří dosáhli věku pro právo volit a kteří zde mají bydliště, může tento členský stát odchylně od této směrnice
a) vyhradit právo volit voličům podle článku 3, kteří mají bydliště v tomto členském státě po určitou minimální dobu, jež nesmí být delší než doba, která odpovídá funkčnímu období obecního zastupitelského sboru;
b) vyhradit právo být volen osobám, které mohou být zvoleny, podle článku 3, které mají bydliště v tomto členském státě po určitou minimální dobu, která nesmí být delší než doba, která odpovídá dvěma funkčním obdobím tohoto sboru, a
c) přijmout vhodná opatření týkající se sestavování kandidátních listin, která mají zejména usnadnit zapojení občanů Unie, kteří jsou státními příslušníky jiného členského státu.
2. Belgické království může odchylně od této směrnice uplatňovat odst. 1 písm. a) pro omezený počet obcí, jejichž seznam sdělí nejméně jeden rok před konáním obecních voleb, při kterých má být tato výjimka uplatněna.
3. Pokud právní předpisy členského státu ke dni 1. ledna 1996 stanoví, že státní příslušníci jednoho členského státu, kteří mají bydliště v jiném členském státě, zde mají právo volit do parlamentu tohoto státu a mohou být za tímto účelem zapsáni do seznamu voličů za naprosto stejných podmínek jako voliči, kteří jsou státními příslušníky tohoto státu, může první členský stát odchylně od této směrnice upustit od použití článků 6 až 11 na tyto státní příslušníky.
4. Ke dni 31. prosince a poté každých šest let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, v níž ověří, zda přetrvávají důvody pro povolení výjimek udělených dotyčným členským státům podle čl. 8b odst. 1 Smlouvy, a případně navrhne vhodné úpravy. Členské státy, které využijí výjimky podle odstavců 1 a 2, poskytnou Komisi potřebná odůvodnění.
KAPITOLA IV Závěrečná ustanovení
Článek 13
Ve lhůtě jednoho roku od konání obecních voleb pořádaných podle předešlých ustanovení ve všech členských státech předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice s přihlédnutím k vývoji voličstva, ke kterému došlo od vstupu této směrnice v platnost, a případně navrhne vhodné změny.
Článek 14
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejichúředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
(přijaté Radou guvernérů Evropské investiční banky dne 25. května 1994)
Článek 1
Zřízení
Zřizuje se Evropský investiční fond (dále jen "Fond"), který má právní subjektivitu a finanční samostatnost.
Článek 2
Účel
Účelem Fondu je přispívat k uskutečňování cílů Společenství.
K tomuto účelu Fond podporuje
- rozvoj transevropských sítí v oblasti dopravní, telekomunikační a energetické infrastruktury,
- rozvoj malých a středních podniků.
Článek 3
Činnost
1. Činnost Fondu tkví v podpoře rozvoje transevropských sítí a malých a středních podniků při dodržování řádných bankovních zásad
- poskytováním záruk na úvěry v každé formě, kterou umožňují příslušné právní předpisy,
- nabýváním, držením a správou kapitálových účastí v jakémkoli podniku po uplynutí dvou let od vstupu těchto stanov v platnost a za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 těchto stanov.
2. Fond může kromě toho provádět veškeré další pomocné operace, které odpovídají jeho účelu a které sledují podporu jeho uskutečňování.
Článek 4
Sídlo
Sídlo Fondu se zřizuje v témže místě jako sídlo Evropské investiční banky (dále jen "Banka").
Článek 5
Členové
1. Zakládajícími členy Fondu jsou
- Evropské společenství (dále jen "Společenství"), zastoupené Komisí Evropských společenství (dále jen "Komise"),
- Banka,
- finanční instituce, jejichž seznam je uveden v příloze I těchto stanov (dále jen "finanční instituce").
2. Členy Fondu se mohou stát na vlastní žádost a za podmínek, které vymezí dozorčí rada na základě rozhodnutí valné hromady, další finanční instituce členských států Společenství vyvíjející vlastní činnost zaměřenou na podporu cílů sledovaných Fondem (dále rovněž jen "finanční instituce").
Článek 6
Základní kapitál
1. Počátečním schváleným základním kapitálem Fondu jsou dvě miliardy ECU rozdělené na 2000 akcií o jmenovité hodnotě jednoho milionu ECU; tyto akcie mohou upsat členové Fondu podle článku 7 těchto stanov s tím, že šest set milionů ECU je vyhrazeno k upsání finančními institucemi.
2. Zúčtovací jednotkou se stanoví ECU, jak je používá Společenství.
3. Schválený základní kapitál lze zvýšit, když si to vyžádají okolnosti.
4. V případě zvýšení základního kapitálu bude každý člen za podmínek stanovených valnou hromadou oprávněn upsat část zvýšení odpovídající poměru mezi jím upsanými akciemi a základním kapitálem Fondu před zvýšením.
Žádný člen však není povinen upsat jakoukoli část zvýšení základního kapitálu.
5. Členové Fondu odpovídají jako takové za závazky Fondu pouze do výše svého podílu na upsaném a nesplaceném základním kapitálu.
Článek 7
Upisování akcií
1. Zakládající členové Fondu upisují akcie ve jmenovité hodnotě v počtu stanoveném v příloze II těchto stanov.
2. Každý nový člen upisuje akcie v hodnotě a za podmínek, které stanoví valná hromada; cena těchto akcií nesmí být nižší než jmenovitá hodnota.
Článek 8
Akcie
1. Akcie počátečního upsaného základního kapitálu budou splaceny do výše 20 % ve čtyřech pětiprocentních ročních splátkách.
2. V případě zvyšování upsaného základního kapitálu rozhoduje o způsobech splácení akcií valná hromada.
3. Valná hromada může na návrh dozorčí rady vyžadovat plné nebo částečné splacení zbytku upsaného základního kapitálu v rozsahu, který bude nutný ke splnění závazků Fondu vůči jeho věřitelům.
4. Platby se provádějí v ECU nebo v jiných směnitelných měnách.
5. Takto vyžádané splacení bude provedeno do 90 dní od oznámení požadavku Fondu na splacení členům.
6. Akcie nesmějí být dány do zástavy ani zatíženy žádným poplatkem bez předchozího písemného souhlasu dozorčí rady.
7. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 5 těchto stanov, nenese žádný člen z důvodu svého členství žádnou odpovědnost za závazky Fondu.
8. Veškeré dostupné zdroje, pro které Fond nemá při provádění svých operací bezprostřední využití, mohou být investovány na finančních trzích.
Při správě těchto investic nesmí Fond provádět žádnou měnovou arbitráž, kterou přímo nevyžaduje provádění jeho operací nebo plnění přijatých závazků.
Článek 9
Práva spojená s akciemi
Za podmínek vymezených v článcích 31 a 38 těchto stanov dává každá akcie vlastnická práva k majetku Fondu, k podílu se na čistém zisku a případně i k likvidačnímu zůstatku úměrně počtu existujících akcií.
Článek 10
Řízení a správa Fondu
Fond řídí a spravují tyto tři orgány:
- valná hromada,
- dozorčí rada,
- finanční výbor.
Článek 11
Valná hromada
1. Valná hromada členů Fondu se koná alespoň jednou za rok a svolává ji předseda nebo dozorčí rada.
Valná hromada se koná buď v sídle Fondu, nebo na jiném místě uvedeném v oznámení o svolání valné hromady.
2. Valnou hromadu lze svolat také na podnět některého z členů Fondu po rozhodnutí dozorčí rady.
Článek 12
Účast, zastoupení, kvorum a většina
1. Právo účastnit se valné hromady mají všichni členové Fondu.
2. Společenství zastupuje jeden z členů Komise, jmenovaný Komisí.
3. Banku zastupuje její prezident a pokud nemůže být přítomen, jeden z viceprezidentů.
4. Finanční instituce zastupuje jedna osoba za každou finanční instituci.
5. Každý člen Fondu má počet hlasů rovnající se počtu akcií, které upsal.
6. Členové mohou hlasovat korespondenčně anebo se mohou dát zastoupit jiným členem.
7. Kvora vyžadovaného ke konání valné hromady je dosaženo, když jsou přítomni nebo zastoupeni zástupci Komise, Banky a většiny hlasovacích práv držených finančními institucemi.
8. K rozhodnutí valné hromady jsou třeba hlasy Komise, Banky a většina hlasů přítomných nebo zastoupených finančních institucí.
Článek 13
Pravomoci valné hromady
1. Valná hromada má všechny pravomoci k řízení, činnosti a správě Fondu.
2. Valná hromada může přenést své pravomoci, s výjimkou pravomocí uvedených níže, plně nebo částečně na dozorčí radu nebo na finanční výbor.
3. Valná hromada v rámci svých pravomocí
- přijímá veškerá rozhodnutí zmocňující Fond k provádění operací týkajících se kapitálových účastí, které stanoví čl. 3 odst. 1 druhá odrážka těchto stanov,
- stanoví obecné směrnice pro činnost Fondu,
- schvaluje jednací řád Fondu,
- zajišťuje plnění uvedených směrnic a dodržování jednacího řádu,
- rozhoduje o přijetí nových členů,
- schvaluje výroční zprávu dozorčí rady,
- schvaluje roční rozvahu a účet zisků a ztrát,
- stanoví výši rezerv, určení a rozdělení čistých výnosů Fondu,
- jmenuje členy sboru auditorů Fondu,
- vykonává pravomoc stanovenou v článku 39 těchto stanov rozhodovat o případných změnách těchto stanov,
- rozhoduje o zvýšení schváleného základního kapitálu Fondu a o veškerých výzvách ke splacení nesplaceného upsaného základního kapitálu,
- rozhoduje o případném zvýšení stropu pro angažovanost Fondu za podmínek vymezených v článku 30 těchto stanov,
- rozhoduje o pozastavení členství a o vyloučení členů,
- přijímá rozhodnutí o trvalém ukončení činnosti Fondu a rozdělení jeho aktiv,
- schvaluje jmenování členů dozorčí rady a finančního výboru.
4. Způsob jednání valné hromady stanoví jednací řád.
Článek 14
Předsednictví valné hromady
1. Valné hromadě předsedá zástupce každé kategorie členů, který vykonává funkci předsedy po dobu jednoho roku, po jehož skončení přechází předsednictví na zástupce další kategorie členů v následujícím pořadí ode dne konání první valné hromady: Banka, Komise, finanční instituce.
2. Před svým ustanovením valnou hromadou musí být předseda zastupující finanční instituce nominován rozhodnutím členů dané kategorie, kteří představují nadpoloviční většinu jejích hlasovacích práv.
Článek 15
Zápisy a výpisy
Zápisy z valné hromady pořizuje a jejich kopie a výpisy z nich potvrzuje a vydává sekretariát Fondu, jehož funkce zajišťuje Banka.
Článek 16
Dozorčí rada
1. Dozorčí rada se skládá ze sedmi členů jmenovaných takto:
dva členové zastupují Komisi,
tři členové zastupují Banku,
dva členové zastupují finanční instituce.
2. Každému členovi dozorčí rady je nápomocen jeho alternát, který v jeho nepřítomnosti jedná jeho jménem.
3. Členy zastupujícími Banku jsou úřadující předseda řídícího výboru Banky nebo, nemůže-li se tento zúčastnit, jeho místopředseda, ředitel ze země předsedající Radě guvernérů Banky a ředitel ze země, která má předsedat Radě guvernérů Banky v následujícím účetním období.
Zástupci posledně uvedených jsou ředitelé Banky jmenovaní správní radou Banky se snahou zajistit co nejširší zeměpisné zastoupení.
4. Členy zastupujícími Komisi jsou osoby jmenované Komisí za členy správní rady Banky.
Jejich alternáty jmenuje Komise.
5. Členy zastupující finanční instituce a jejich alternáty jmenuje tato kategorie členů podle úpravy stanovené jednacím řádem.
6. Alternáti členů dozorčí rady se mohou účastnit jejích schůzí.
7. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, jsou členové dozorčí rady jmenováni na dobu dvou let a mohou být jmenováni opakovaně.
8. Způsob jednání dozorčí rady upravuje jednací řád.
Článek 17
Pravomoci dozorčí rady
Kromě pravomocí, které jí svěřují ostatní ustanovení těchto stanov, dozorčí rada
- vypracovává návrhy určené k předložení valné hromadě,
- rozhoduje o
- záručních operacích převyšujících částku třiceti milionů ECU,
- operacích týkajících se kapitálových účastí v rozsahu převyšujícím částku stanovenou rozhodnutím valné hromady, kterým se schvaluje tento druh operací podle čl. 13 odst. 3 těchto stanov,
výše uvedené cástky mohou být zmeneny rozhodnutím valné hromady po uplynutí druhého roku od vstupu techto stanov v platnost;
- určuje výši provize ze záručních operací podle rizik s nimi spojených,
- určuje obecné podmínky pro kapitálové účasti,
- zajišťuje, aby Fond byl řízen v souladu s těmito stanovami a obecnými směrnicemi stanovenými valnou hromadou,
- každoročně předkládá valné hromadě zprávu o činnosti Fondu,
- svolává valnou hromadu Fondu,
- kontroluje činnost finančního výboru.
Článek 18
Předsednictví dozorčí rady
Dozorčí radě předsedá prezident Banky a pokud nemůže být přítomen, jeden z viceprezidentů.
Článek 19
Schůze a kvorum dozorčí rady
1. Dozorčí rada se schází tak často, jak to vyžadují zájmy Fondu a alespoň jednou za čtvrtletí.
Její schůze se konají buď v sídle Fondu, nebo na kterémkoli jiném místě a svolává je předseda.
Schůze se svolávají a pořady jejího jednání se vypracovávají v souladu s jednacím řádem.
2. Jednání dozorčí rady je platné pouze tehdy, je-li přítomen alespoň jeden zástupce každé kategorie členů Fondu.
3. Rozhodnutí dozorčí rady musí získat hlasy jejích členů zastupujících Komisi a Banku a alespoň jednoho z členů dozorčí rady zastupujících finanční instituce.
Článek 20
Zápisy
Zápis z jednání dozorčí rady pořizuje a jeho kopie nebo výpisy z něj vydává a potvrzuje sekretariát Fondu.
Článek 21
Finanční výbor
1. Fond je řízen finančním výborem složeným ze zástupce Banky, zástupce Komise a zástupce finančních institucí.
2. Členové finančního výboru jsou jmenováni na dobu tří let.
Mohou být jmenováni opakovaně bez omezení.
3. Každému členu je nápomocen alternát, který v jeho nepřítomnosti jedná jeho jménem.
4. Způsob jmenování členů finančního výboru a jejich alternátů a způsob jednání finančního výboru vymezuje jednací řád.
Článek 22
Předsednictví
1. Finančnímu výboru předsedá člen zastupující Banku.
2. Předseda finančního výboru zastupuje Fond ve vztahu ke třetím osobám.
3. Své pravomoci k zastupování Fondu může předseda se souhlasem ostatních členů finančního výboru přenést na jiné pracovníky Banky.
4. Dokumenty týkající se Fondu a veškeré závazky přijaté jeho jménem podepisuje předseda finančního výboru nebo kterýkoli prokurista zvlášť k tomu zmocněný finančním výborem.
Článek 23
Schůze finančního výboru
1. Finanční výbor se schází tak často, jak to vyžaduje činnost Fondu, a svolává jej jeho předseda.
2. Schůze se konají buď v sídle Fondu, nebo na kterémkoli jiném místě uvedeném v oznámení o svolání schůze.
3. Finanční výbor případně jmenuje tajemníka, který může být vybrán z osob, které nejsou jeho členy.
4. Rozhodnutí finančního výboru jsou přijímána většinou jeho členů, kromě rozhodnutí o operacích týkajících se záruk a kapitálové účasti, která musí být přijata jednomyslně.
Není-li této jednomyslnosti dosaženo, může být dané rozhodnutí na návrh předsedy finančního výboru předloženo dozorčí radě.
5. Rozhodnutí finančního výboru se uvádějí v zápisu, který podepisuje předseda a alespoň jeden další člen finančního výboru.
6. Kopie a výpisy ze zápisu o rozhodnutích finančního výboru potvrzuje jeden z jeho členů nebo k tomu zmocněný prokurista.
Článek 24
Pravomoci finančního výboru
1. S výhradou pravomocí výslovně udělených valné hromadě a dozorčí radě těmito stanovami a jednacím řádem má finanční výbor nejširší pravomoci jednat jménem Fondu.
Tyto pravomoci vykonává v rámci úkolů a cílů uvedených v článku 2 těchto stanov.
2. Finanční výbor může svěřit některému svému členu nebo kterékoli jiné jím jmenované osobě takové zvláštní úkoly, o nichž rozhodne, a přenést na ně pro jeden či více účelů takové pravomoci, které uzná za vhodné, a to buď s právem jejich dalšího přenesení, nebo bez něj.
3. Finanční výbor vykonává svou činnost pod dohledem dozorčí rady za podmínek vymezených těmito stanovami.
4. Finanční výbor zejména
- předkládá dozorčí radě alespoň jednou za každé čtvrtletí zprávu o činnosti Fondu,
- předkládá dozorčí radě do tří měsíců od skončení účetního období roční účetní závěrku Fondu.
Článek 25
Audit
Účetnictví Fondu kontroluje každoročně komise složená ze dvou auditorů jmenovaných valnou hromadou za podmínek zakotvených v jednacím řádu, kteří jednají v souladu s obvyklými normami svého povolání.
Ti potvrdí, že rozvaha, účet zisků a ztrát a činnost Fondu jsou v souladu s účetními záznamy Fondu a že tyto záznamy věrně odrážejí situaci Fondu, pokud jde o jeho aktiva a pasiva.
Článek 26
Operace
Fond v rámci těchto stanov provádí operace v oblasti záruk a kapitálových účastí a jim podobné operace pro investiční projekty uskutečňované na území členských států Společenství nebo na území sousedících zemí, jde-li o přeshraniční projekty; v takových případech vyžadují operace Fondu jednomyslné rozhodnutí dozorčí rady.
Článek 27
Odměňování Fondu
1. Odměny účtované Fondem za jeho činnost budou stanoveny tak, aby pokrývaly jeho provozní náklady a odrážely různá rizika, jimž je vystavován, aby bylo možné vytvořit rezervu odpovídající těmto rizikům a zajistit přiměřený výnos z jeho zdrojů.
2. Výše uvedené zásady upraví jednací řád.
Článek 28
Kapitálové účasti
Kapitálové účasti, které může Fond nabýt v podnicích podle článku 3 těchto stanov, musí být menšinové a dočasné povahy.
Článek 29
Limity operací Fondu
Pokud jde o poskytování záruk, limity angažovanosti Fondu ve vztahu k jakémukoli jednotlivému subjektu nebo finanční instituci nebo k jakémukoli jednotlivému podniku nebo projektu stanoví jednací řád.
Limity odpovídající angažovanosti Fondu při nabývání kapitálových účastí stanoví příslušná rozhodnutí podle čl. 13 odst. 3 těchto stanov.
Článek 30
Strop celkové angažovanosti Fondu
Celková angažovanost Fondu nesmí přesáhnout
- u záručních operací trojnásobek výše upsaného základního kapitálu; tento strop lze zvýšit následnými rozhodnutími valné hromady, aniž by přesáhl pětinásobek upsaného základního kapitálu.
Po vytvoření rezervy ve výši 7,5 % upsaného základního kapitálu lze tento strop zvýšit až na osminásobek upsaného základního kapitálu,
- u kapitálových účastí částku, kterou schválí valná hromada podle článku 13 těchto stanov.
Článek 31
Určení a rozdělení čistého příjmu
1. Valná hromada rozhoduje alespoň jednou ročně, jaká část čistého příjmu Fondu se určí do rezerv, na jiné účely anebo se rozdělí.
Před každým určením se však v každém roce vyčlení z čistého příjmu Fondu částka ve výši alespoň 20 % tohoto příjmu, která bude určena na vytváření rezervy. Jakmile bude vytvořena rezerva ve výši 10 % upsaného základního kapitálu, přestane se tato srážka uplatňovat a uplatní se znovu, jakmile tato podmínka již není splněna.
2. V souladu s článkem 9 se zmíněné rozdělení se provádí úměrně počtu akcií držených každým členem.
Článek 32
Spolupráce se třetími osobami
1. Fond může přijímat úkoly správy zvláštních zdrojů, které mu svěří třetí osoby, pokud jsou slučitelné s jeho účelem, je o nich vedeno oddělené účetnictví a poskytují dostatečnou odměnu.
2. Fond spolupracuje se všemi mezinárodními organizacemi, které vyvíjejí svou činnost v podobných oblastech jako Fond.
3. Fond uzavírá dohody s těmito organizacemi i s vnitrostátními organizacemi a bankovními partnery v členských státech Společenství i ve třetích zemích za účelem uskutečňování svých cílů nebo plnění svých úkolů.
Článek 33
Možnost členů vystoupit z Fondu
Každý člen Fondu patřící do kategorie finančních institucí může z Fondu kdykoli vystoupit prodejem svých akcií jiné finanční instituci, která je členem Fondu, nebo instituci, která není členem Fondu.
Tento prodej podléhá předchozímu souhlasu valné hromady.
Článek 34
Pozastavení členství nebo vyloučení členů
1. Jestliže kterýkoli člen Fondu nesplní některý svůj členský závazek plynoucí z těchto stanov, může valná hromada rozhodnutím jeho členství pozastavit.
2. Po dobu pozastavení členství je člen nadále vázán závazky plynoucími z jeho členství ve Fondu, nemůže však vykonávat žádné z práv uvedených v těchto stanovách, s výjimkou práva na vystoupení uvedeného v článku 33.
3. Jestliže po uplynutí šesti měsíců od přijetí rozhodnutí valné hromady o pozastavení členství určitého člena tento člen nesplní své závazky, které byly důvodem uvedeného rozhodnutí, může jej valná hromada prohlásit za vyloučeného.
Článek 35
Vypořádání účtů členů vyloučených z Fondu
1. Ukončení členství je spojeno s částečným vypořádáním účtů příslušného člena.
2. Akcie vyloučeného člena se nabídnou k opětovné koupi ostatním finančním institucím, které jsou členy Fondu, nebo jiným institucím; v takových případech vyžaduje operace opětovné koupě předchozí schválení valnou hromadou.
Nebudou-li akcie znovu koupeny ostatními finančními institucemi nebo jinými institucemi, které nejsou členy Fondu, koupí je znovu Fond.
3. Pokud akcie vyloučeného člena znovu koupí Fond, jejich cenou bude hodnota uvedená v účetních záznamech Fondu ke dni ukončení členství; tato cena však nesmí přesahovat jmenovitou hodnotu dotyčných akcií.
Bez ohledu na vyloučení z Fondu zůstává bývalý člen i nadále vázán svými přímými závazky i svými podmíněnými dluhy vůči Fondu, dokud není vyrovnána jakákoli část záruk nebo kapitálových účastí vyplývajících ze smluv uzavřených před ukončením jeho členství.
Není však vázán závazky vyplývajícími ze záruk poskytnutých a kapitálových účastech nabytých Fondem později a nepodílí se na příjmech ani na výdajích Fondu.
4. Platba za akcie vykoupené Fondem od vyloučeného člena se provádí za těchto podmínek:
- před uplynutím doby šesti měsíců ode dne ukončení členství se neprovede žádná platba.
Platba je omezena na částku, o kterou zpětný odkup přesahuje souhrn závazků bývalého člena vůči Fondu, které vyplynuly z intervencí Fondu,
- jestliže Fond utrpěl ztráty ve vztahu k jakýmkoli zárukám poskytnutým nebo kapitálovým účastem drženým Fondem ke dni ukončení členství a výše těchto ztrát ke dni ukončení členství přesahuje výši zajištění proti těmto ztrátám, musí bývalý člen na žádost Fondu uhradit částku, o kterou by se cena pro zpětný odkup jeho akcií snížila, kdyby tyto ztráty byly vzaty v úvahu při určování ceny pro zpětný odkup.
Kromě toho je bývalý člen i nadále zavázán odpovědět na jakoukoli výzvu ke splacení nesplacených úpisů v rozsahu, v jakém by to bylo od něj vyžadováno, kdyby bylo bývalo došlo ke snížení kapitálu a k vydání uvedené výzvy v době určování ceny pro zpětný odkup jeho akcií.
Článek 36
Ukončení činnosti
1. Vyžadují-li to okolnosti, může dozorčí rada činnost Fondu dočasně pozastavit.
Toto rozhodnutí předloží valné hromadě k posouzení.
Valná hromada může rozhodnout o trvalém zastavení činnosti Fondu, jenž pak ukončí veškerou svou činnost kromě činnosti týkající se likvidace Fondu.
2. Trvalé ukončení činnosti Fondu je spojeno s jeho likvidací.
Valná hromada jmenuje likvidátory, kteří provedou úkony nutné k likvidaci.
Článek 37
Odpovědnost členů Fondu
1. V případě trvalého ukončení činnosti Fondu se nevyrovnané pohledávky vůči Fondu vypořádají pomocí těchto zdrojů v níže uvedeném pořadí:
- aktiva Fondu,
- částky dlužené Fondu za akcie, které mají být splaceny.
2. Dozorčí rada přijme vhodná opatření k zajištění poměrného vypořádání mezi řádnými držiteli přímých pohledávek a řádnými držiteli podmíněných pohledávek v poměru k jejich právním nárokům.
Článek 38
Rozdělení aktiv
1. V případě ukončení činnosti Fondu se majetek rozdělí mezi jeho členy podle jimi upsaného základního kapitálu Fondu až poté, co
- jsou plně vyrovnány všechny závazky Fondu vůči jeho věřitelům,
- valná hromada rozhodne o rozdělení aktiv.
2. Aktiva se rozdělí mezi členy Fondu v poměru k podílu každého člena na základním kapitálu Fondu.
3. Způsob tohoto rozdělení stanoví dozorčí rada.
Článek 39
Změny
1. Na návrh dozorčí rady lze provést takové změny těchto stanov, které se ukáží jako nutné pro pokračování činnosti Fondu.
2. O navržených změnách, které předem jednomyslně schválí Rada guvernérů Banky, rozhoduje valná hromada.
3. Pokud valná hromada nerozhodne jinak, vstupují takto přijaté změny v platnost pro všechny členy Fondu po uplynutí tří měsíců od jejich oznámení členům.
Článek 40
Právo a soudní pravomoc
1. Spory mezi Fondem na jedné straně a subjekty těžícími z jeho operací na straně druhé, ať jde o finanční instituce, nebo o jiné subjekty, rozhodují příslušné soudy daného státu.
2. Za tím účelem si Fond zvolí adresu pro doručování v každém členském státě Společenství.
V každé smlouvě však může uvést zvláštní adresu pro doručování nebo stanovit rozhodčí řízení.
3. Podle čl. 30 odst. 6 stanov Banky a v mezích v něm stanovených je k rozhodování sporů týkajících se opatření přijatých orgány Fondu příslušný Soudní dvůr Evropských společenství.
Článek 41
Výsady a imunity
Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství se vztahuje také na Fond, na členy jeho orgánů a na jeho zaměstnance za podmínek stanovených v čl. 30 odst.
5 stano
Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je vhodné podporovat ve Společenství harmonický rozvoj hospodářských činností a trvalý a vyvážený rozmach dotvořením vnitřního trhu, který řádně funguje a nabízí podmínky obdobné těm, které existují na trhu vnitrostátním; že pro vytvoření takového trhu a posílení jeho jednotnosti musí být nejen odstraněny překážky volného pohybu zboží a služeb a vytvořen režim zajišťující, že nedojde k narušení soutěže, ale navíc musejí být vytvořeny právní podmínky umožňující podnikům přizpůsobit své činnosti rozměru Společenství, ať již v oblasti výroby a prodeje zboží nebo v oblasti poskytování služeb; že za tímto účelem by měly mít významnou úlohu mezi právními nástroji, které mají podniky k dispozici, ochranné známky umožňující rozlišit výrobky a služby podniků stejnými prostředky v rámci celého Společenství bez ohledu na hranice;
vzhledem k tomu, že pro uskutečnění těchto cílů Společenství se jeví nezbytným opatření ze strany Společenství; že toto opatření spočívá ve vytvoření společného režimu pro ochranné známky, na jehož základě mohou podniky nabýt na základě jediného řízení ochranné známky Společenství, kterým je poskytnuta jednotná ochrana a které mají účinky na celém území Společenství; že se tak uplatní zásada jednotné povahy ochranné známky Společenství, nestanoví-li toto nařízení jinak;
vzhledem k tomu, že překážku teritoriality práv udělených majitelům ochranných známek právními předpisy členských států nelze odstranit sbližováním právních předpisů; že z toho důvodu, aby bylo podnikům umožněno vyvíjet bez omezení hospodářskou činnost na území celého společného trhu, musí být vytvořena ochranná známka upravená právem Společenství přímo použitelným ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že Smlouva neupravuje potřebné pravomoci k vytvoření takového právního nástroje, je třeba použít článek 235 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že však právo Společenství upravující ochranné známky nenahrazuje právní předpisy členských států o ochranných známkách; že by ve skutečnosti nebylo správné nutit podniky, aby přihlašovaly své ochranné známky jako ochranné známky Společenství; že národní ochranné známky jsou i nadále nezbytné pro ty podniky, které nepožadují ochranu svých ochranných známek na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že práva z ochranné známky Společenství nelze nabýt jinak než zápisem a zápis je zamítnut, pokud ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost, je protiprávní nebo je v rozporu se staršími právy;
vzhledem k tomu, že ochrana vyplývající z ochranné známky Společenství, jejíž funkcí je zejména zajistit ochrannou známku jako označení původu, je v případě totožnosti ochranné známky a označení a výrobků nebo služeb absolutní; že ochrana platí i v případě podobnosti ochranné známky a označení a výrobků nebo služeb; že pojem podobnosti je třeba vykládat v souvislosti s pravděpodobností záměny; že pravděpodobnost záměny, která závisí na množství prvků a zejména na tom, jak je ochranná známka na trhu známá, na tom, k jaké asociaci s užívaným nebo zapsaným označením by mohlo dojít, a na stupni podobnosti mezi ochrannou známkou a označením a mezi příslušnými výrobky či službami, představuje pro tuto ochranu zvláštní podmínku;
vzhledem k tomu, že ze zásady volného pohybu zboží vyplývá, že majitel ochranné známky Společenství nemůže mít právo zakázat její užívání třetí stranou pro zboží, které bylo jím nebo s jeho souhlasem pod touto ochrannou známkou uvedeno na trh ve Společenství, ledaže má majitel oprávněné důvody bránit dalšímu odbytu výrobků;
vzhledem k tomu, že není důvod chránit ochranné známky Společenství ani starší ochranné známky, které jim odporují, pokud nejsou skutečně užívány;
vzhledem k tomu, že na ochrannou známku Společenství je třeba pohlížet jako na předmět vlastnictví, který existuje nezávisle na podniku, jehož výrobky nebo služby označuje; že tedy musí existovat možnost jejího převodu, s výjimkou prvořadé nutnosti zabránit klamání spotřebitelů v důsledku tohoto převodu; že musí rovněž existovat možnost poskytnout ji jako zástavu třetí osobě nebo ji učinit předmětem licencí;
vzhledem k tomu, že pro každou jednotlivou ochrannou známku jsou nezbytná správní opatření na úrovni Společenství k provedení předpisů o ochranných známkách zavedených tímto nařízením; že je tedy pro zachování stávající organizační struktury a vyváženosti pravomocí nezbytné zřídit Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), který je v technických věcech nezávislý a má právní, správní a finanční autonomii; že je proto nezbytné a vhodné, aby to byl subjekt Společenství s právní subjektivitou a výkonnou pravomocí udělenou tímto nařízením a aby působil v rámci práva Společenství, aniž by zasahoval do pravomocí orgánů Společenství;
vzhledem k tomu, že účastníkům, jichž se dotýkají rozhodnutí úřadu, je třeba zaručit právní ochranu způsobem odpovídajícím zvláštnostem práva ochranných známek; že je proto zakotveno ustanovení o odvolání proti rozhodnutí průzkumových referentů a jednotlivých oddělení úřadu; že pokud oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, nezmění své rozhodnutí, je odvolání předáno odvolacímu senátu úřadu, který o něm rozhodne; že rozhodnutí odvolacího senátu pak podléhají přezkoumání Soudním dvorem Evropských společenství, který může napadené rozhodnutí zrušit nebo změnit;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady 88/591/ESUO, EHS, Euratom ze dne 24. října 1988 o zřízení Soudu prvního stupně Evropských společenství [4] pozměněného rozhodnutím 93/350/Euratom, ESUO, EHS ze dne 8. června 1993 [5] vykonává tento soud v prvním stupni soudní pravomoc svěřenou Soudnímu dvoru smlouvami, kterými se zakládají Společenství, zejména pokud jde o odvolání podaná podle čl. 173 druhého pododstavce Smlouvy o ES, a akty přijatými k provedení těchto smluv, nestanoví-li jinak akt o zřízení subjektu řídícího se právem Společenství; že pravomoc rušit a měnit rozhodnutí odvolacích senátů má proto v prvním stupni podle výše uvedeného rozhodnutí Soud prvního stupně;
vzhledem k tomu, že k posílení ochrany ochranných známek Společenství by měly členské státy s přihlédnutím ke své vnitrostátní úpravě určit co nejomezenější počet vnitrostátních soudů prvního a druhého stupně, které mají pravomoc ve věcech porušení a platnosti ochranných známek Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí týkající se platnosti a porušení ochranných známek Společenství musí mít účinky a vztahovat se na celé území Společenství, neboť je to jediný způsob, jak zabránit vydání odporujících si rozhodnutí ze strany soudů a úřadu a zajistit, aby nebyla ohrožena jejich jednotná povaha; že pro všechna řízení týkající se ochranných známek Společenství platí ustanovení Bruselské úmluvy o soudní příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, pokud toto nařízení nestanoví z těchto ustanovení výjimky;
vzhledem k tomu, že je třeba vyvarovat se toho, aby byla vydávána odporující si rozhodnutí o žalobách mezi týmiž účastníky a se stejnou skutkovou podstatou ve věci ochranné známky Společenství a paralelní národní ochranné známky; že proto, pokud jsou podány žaloby ve stejném členském státě, je třeba prostředky k dosažení tohoto cíle hledat ve vnitrostátních procesních předpisech, které nejsou tímto nařízením dotčeny, zatímco jsou-li žaloby podány v různých členských státech, byla by vhodná ustanovení obdobná ustanovením výše uvedené Bruselské úmluvy o litispendenci;
vzhledem k tomu, že pro zajištění úplné autonomie a nezávislosti úřadu je nezbytné, aby měl vlastní rozpočet, jehož příjmy pocházejí hlavně z poplatků placených uživateli systému; že však platí i rozpočtový proces Společenství, pokud jde o dotace ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství; že přezkoumání účetních závěrek provádí Účetní dvůr;
vzhledem k tomu, že pro použití tohoto nařízení jsou nezbytná prováděcí opatření, zejména přijetí a změna poplatkového řádu a prováděcího předpisu; že tato opatření by měla přijmout Komise spolu s výborem složeným ze zástupců členských států, v souladu s procesními pravidly stanovenými v článku 2, postup III varianta b) rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Ochranná známka Společenství
1. Ochranná známka pro výrobky nebo služby, která je zapsána za podmínek a způsobem stanoveným v tomto nařízení, se dále nazývá "ochranná známka Společenství".
2. Ochranná známka Společenství má jednotnou povahu.
Má stejné účinky v celém Společenství: může být zapsána, převedena, lze se jí vzdát, být zrušena nebo prohlášena za neplatnou a její užívání může být zakázáno pouze pro území celého Společenství.
Tato zásada platí, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Úřad
Zřizuje se Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (dále jen "úřad").
Článek 3
Právní způsobilost
Pro účely tohoto nařízení se za právnické osoby považují společnosti a ostatní právní subjekty, které podle práva pro ně platného mají způsobilost mít práva a povinnosti všeho druhu, vlastním jménem uzavírat smlouvy nebo činit jiné právní úkony a mají procesní způsobilost.
HLAVA II PRÁVO OCHRANNÝCH ZNÁMEK
ODDÍL 1
DEFINICE OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ A JEJÍ NABYTÍ
Článek 4
Označení, která mohou tvořit ochrannou známku Společenství
Ochrannou známkou Společenství může být jakékoliv označení schopné grafického ztvárnění, zejména slova, včetně vlastních jmen, kresby, písmena, číslice, tvar výrobku nebo jeho balení, pokud jsou způsobilá rozlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků nebo služeb jiných podniků.
Článek 5
Osoby způsobilé být majiteli ochranných známek Společenství
1. Majiteli ochranné známky Společenství mohou být tyto fyzické nebo právnické osoby, včetně veřejnoprávních subjektů:
a) státní příslušníci členských států; nebo
b) státní příslušníci jiných států, které jsou stranou Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví, (dále jen "Pařížská úmluva"); nebo
c) státní příslušníci států, které nejsou stranou Pařížské úmluvy, kteří mají bydliště nebo sídlo nebo skutečnou průmyslovou či obchodní pobočku na území Společenství nebo státu, který je stranou Pařížské úmluvy; nebo
d) státní příslušníci jiného státu, než který je uveden výše v písmenu c), který není stranou Pařížské úmluvy a který podle zveřejněného nálezu poskytuje státním příslušníkům všech členských států v oblasti ochranných známek stejnou ochranu jako svým vlastním státním příslušníkům a který v případě, že státní příslušníci členských států jsou povinni předložit důkaz o zápisu ochranné známky v zemi původu, uznává jako takový důkaz zápis ochranné známky Společenství.
2. Pro účely použití odstavce 1 se osoby bez státní příslušnosti ve smyslu článku 1 Úmluvy o právním postavení osob bez státní příslušnosti, podepsané v New Yorku dne 28. září 1954, a uprchlíci ve smyslu článku 1 Úmluvy o právním postavení uprchlíků, podepsané v Ženevě dne 28. července 1951 ve znění Protokolu o právním postavení uprchlíků, podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, považují za státní příslušníky státu, ve kterém se obvykle zdržují.
3. Státní příslušníci státu uvedení v odst. 1 písm. d) musí prokázat, že známka, pro kterou je podána přihláška ochranné známky Společenství, je zapsána v zemi původu, ledaže se známky příslušníků členských států zapisují v zemi původu známky, aniž by bylo nutné prokazovat dřívější zápis známky jako ochranné známky Společenství nebo národní ochranné známky v členském státě.
Článek 6
Nabytí ochranné známky
Ochranné známky Společenství lze nabýt zápisem do rejstříku.
Článek 7
Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu
1. Do rejstříku se nezapíšou:
a) označení, která nesplňují podmínky článku 4;
b) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
c) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobků nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
d) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
e) označení, která jsou tvořena výlučně:
i) tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku;
ii) tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku;
iii) tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu;
f) ochranné známky, které jsou v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy;
g) ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, např. pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby;
h) ochranné známky, k nimž nebyl dán souhlas příslušnými orgány a mají být zamítnuty podle článku 6 ter Pařížské úmluvy;
i) ochranné známky, které obsahují znaky, emblémy a erby jiné než ty, jež jsou uvedeny v článku 6 ter Pařížské úmluvy, a jež představují zvláštní veřejný zájem, ledaže by příslušný orgán dal souhlas k jejich zápisu.
2. Odstavec 1 se použije, i když důvody k zamítnutí existují jen v části Společenství.
3. Odst. 1 písm. b), c) a d) se nepoužije, pokud ochranná známka získala užíváním ve vztahu k výrobkům nebo službám, pro které je požadován její zápis do rejstříku, rozlišovací způsobilost.
Článek 8
Relativní důvody pro zamítnutí zápisu
1. Na základě námitek majitele starší ochranné známky se přihlášená ochranná známka nezapíše:
a) pokud je totožná se starší ochrannou známkou a výrobky nebo služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky, jsou totožné s výrobky nebo službami, pro které je starší ochranná známka chráněna;
b) pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna; nebezpečí záměny zahrnuje i nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou.
2. "Staršími ochrannými známkami" se pro účely odstavce 1 rozumějí:
a) ochranné známky s dřívějším datem podání přihlášky, než je datum podání přihlášky ochranné známky Společenství, s případným přihlédnutím k právu přednosti uplatněnému ve vztahu k těmto ochranným známkám, které patří do těchto kategorií:
i) ochranné známky Společenství;
ii) ochranné známky zapsané v členském státě nebo v případě Belgie, Lucemburska a Nizozemska u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu;
iii) ochranné známky zapsané na základě mezinárodní přihlášky s účinky pro členský stát;
b) přihlášky ochranných známek uvedené v písm. a) s výhradou jejich zápisu;
c) ochranné známky, které jsou ke dni podání přihlášky ochranné známky Společenství nebo ke dni práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky Společenství "obecně známé" v členském státě ve smyslu článku 6 bis Pařížské úmluvy.
3. Na základě námitek majitele ochranné známky se ochranná známka nezapíše, pokud přihlášku podal jednatel nebo zástupce majitele ochranné známky svým vlastním jménem a bez souhlasu majitele, ledaže by tento jednatel nebo zástupce své jednání řádně odůvodnil.
4. Na základě námitek majitele nezapsané známky nebo jiného označení užívaného v obchodním styku, jehož význam není pouze místní, se přihlášená ochranná známka nezapíše, pokud podle právních předpisů členského státu, které se na toto označení vztahují:
a) práva k tomuto označení vznikla přede dnem podání přihlášky ochranné známky Společenství, případně přede dnem práva přednosti, uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky Společenství;
b) toto označení poskytuje svému majiteli právo zakázat užívání pozdější ochranné známky.
5. Na základě námitek majitele starší ochranné známky ve smyslu odstavce 2 se rovněž nezapíše ochranná známka, pokud je totožná se starší ochrannou známkou nebo je jí podobná a pokud má být zapsána pro výrobky nebo služby, které nejsou podobné těm, pro které je starší ochranná známka zapsána, pokud jde o starší ochrannou známku Společenství, která má v rámci Společenství dobré jméno, nebo o starší národní ochrannou známku, která má dobré jméno v příslušném členském státě, a užívání přihlašované ochranné známky bez řádného důvodu by neprávem těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky nebo jim bylo na újmu.
ODDÍL 2
ÚČINKY OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
Článek 9
Práva z ochranné známky Společenství
1. Z ochranné známky Společenství vzniká jejímu majiteli výlučné právo.
Majitel je oprávněn zakázat všem třetím stranám užívat bez jeho souhlasu v obchodním styku:
a) označení totožné s ochrannou známkou Společenství pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro které je ochranná známka Společenství zapsána;
b) označení, u něhož z důvodu jeho totožnosti nebo podobnosti s ochrannou známkou Společenství a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb označených ochrannou známkou Společenství a označením existuje nebezpečí záměny u veřejnosti včetně nebezpečí asociace mezi označením a ochrannou známkou;
c) označení totožné s ochrannou známkou Společenství nebo jí podobné pro výrobky nebo služby, které nejsou podobné těm, pro které je ochranná známka Společenství zapsána, pokud jde o ochrannou známku, která má v rámci Společenství dobré jméno a pokud by užívání tohoto označení bez řádného důvodu neprávem těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky Společenství nebo jim bylo na újmu.
2. Pokud jsou splněny podmínky odstavce 1, může být zakázáno zejména:
a) umísťovat označení na výrobky nebo jejich obaly;
b) nabízet výrobky pod tímto označením, uvádět je na trh nebo je skladovat za tímto účelem anebo nabízet či poskytovat pod tímto označením služby;
c) dovážet nebo vyvážet pod tímto označením výrobky;
d) užívat toto označení v obchodních listinách a v reklamě.
3. Právo z ochranné známky Společenství lze vůči třetím stranám uplatnit až po zveřejnění zápisu ochranné známky.
Lze však požadovat přiměřenou náhradu za jednání učiněná po zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství, které by bylo po zveřejnění zápisu ochranné známky Společenství a na jeho základě zakázáno.
Soud zabývající se případem může rozhodnout ve věci až po zveřejnění zápisu.
Článek 10
Reprodukce ochranných známek ve slovnících
Vzbuzuje-li reprodukce ochranné známky Společenství ve slovníku, encyklopedii nebo podobném naučném díle dojem, že se jedná o druhový název zboží nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána, zajistí vydavatel na žádost majitele ochranné známky Společenství, aby reprodukce ochranné známky byla nejpozději při následujícím vydání díla opatřena označením, že se jedná o zapsanou ochrannou známku.
Článek 11
Zákaz používat ochrannou známku Společenství, která byla zapsána na jméno jednatele nebo zástupce
Byla-li ochranná známka Společenství zapsána na jméno jednatele nebo zástupce toho, kdo je majitelem této známky, bez jeho souhlasu, má tento majitel právo bránit užívání známky jednatelem nebo zástupcem bez jeho souhlasu, ledaže by jednatel nebo zástupce své jednání řádně odůvodnil.
Článek 12
Omezení účinků ochranné známky Společenství
Ochranná známka Společenství neopravňuje majitele, aby zakázal třetí straně používat v obchodním styku:
a) jeho jméno nebo adresu;
b) údaje týkající se druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby výrobku nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
c) ochrannou známku, je-li to nezbytné k označení účelu výrobku nebo služby, zejména u příslušenství nebo náhradních dílů;
pokud je toto užívání v souladu s poctivými zvyky v průmyslu a obchodě.
Článek 13
Vyčerpání práv z ochranné známky Společenství
1. Ochranná známka Společenství neopravňuje majitele, aby zakázal její užívání na výrobcích, které byly pod touto ochrannou známkou uvedeny na trh ve Společenství majitelem ochranné známky nebo s jeho souhlasem.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud má majitel oprávněné důvody k tomu, aby bránil pozdějšímu odbytu výrobků, zejména pokud se stav výrobků po jejich uvedení na trh změnil nebo zhoršil.
Článek 14
Doplňkové použití vnitrostátních právních předpisů při porušení
1. Účinky ochranné známky Společenství jsou upraveny výlučně tímto nařízením.
Jinak se porušení ochranné známky řídí podle ustanovení hlavy X vnitrostátními právními předpisy upravujícími porušení národní ochranné známky.
2. Toto nařízení nevylučuje podání žalob ve věci ochranné známky Společenství podle vnitrostátních právních předpisů členských států upravujících zejména občanskoprávní odpovědnost a nekalou soutěž.
3. Použitelné procesní předpisy se určí podle ustanovení hlavy X.
ODDÍL 3
UŽÍVÁNÍ OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
Článek 15
Užívání ochranné známky Společenství
1. Pokud do pěti let od zápisu nezačal majitel ochrannou známku Společenství řádně ve Společenství užívat pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána, nebo pokud toto užívání bylo na nepřetržitou dobu pěti let přerušeno, podléhá ochranná známka Společenství sankcím podle tohoto nařízení, ledaže pro neužívání existují řádné důvody.
2. Za užívání ve smyslu odstavce 1 se považuje rovněž:
a) užívání ochranné známky Společenství v podobě, která se liší od podoby, ve které byla ochranná známka zapsána, prvky nezhoršujícími rozlišovací schopnost ochranné známky;
b) umísťování ochranné známky Společenství na výrobcích nebo na jejich obalech ve Společenství pouze pro účely vývozu.
3. Užívání ochranné známky Společenství se souhlasem majitele se považuje za užívání majitelem.
ODDÍL 4
OCHRANNÁ ZNÁMKA SPOLEČENSTVÍ JAKO PŘEDMĚT VLASTNICTVÍ
Článek 16
Rovnoprávné zacházení s ochrannou známkou Společenství jako s národní ochrannou známkou
1. Nestanoví-li články 17 až 24 jinak, považuje se ochranná známka Společenství jako předmět vlastnictví jako celek a na celém území Společenství za národní ochrannou známku zapsanou v členském státě, ve kterém podle rejstříku ochranných známek Společenství:
a) má majitel k danému dni své bydliště nebo sídlo, nebo
b) má majitel k danému dni svou pobočku, nelze-li použít písmeno a).
2. Nelze-li použít odstavce 1, považuje se za členský stát uvedený v tomto odstavci stát, v němž má sídlo úřad.
3. Je-li v rejstříku ochranných známek Společenství zapsáno několik osob jako spolumajitelé, použije se odstavec 1 ve vztahu ke spolumajiteli, který je uveden jako první; není-li to možné, použije se ve vztahu k dalším spolumajitelům v pořadí, v jakém jsou uvedeni.
Nelze-li odstavce 1 použít ve vztahu k žádnému ze spolumajitelů, použije se odstavec 2.
Článek 17
Převod
1. Ochranná známka Společenství může být nezávisle na převodu podniku převedena na všechny výrobky nebo služby, pro které je zapsána, nebo na některé z nich.
2. Převod podniku jako celku zahrnuje i převod ochranné známky Společenství, ledaže by v souladu s předpisy použitelnými na převod neexistovala dohoda nebo by to jasně nevyplývalo z okolností.
Toto ustanovení se použije i na smluvní závazek převést podnik.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, musí být postoupení ochranné známky Společenství, pokud nevyplývá ze soudního rozhodnutí, učiněno v písemné formě a vyžaduje podpisy smluvních stran; jinak je postoupení neplatné.
4. Je-li z převodních listin zřejmé, že v důsledku převodu by ochranná známka Společenství mohla klamat veřejnost, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobků nebo služeb, pro které je zapsána, úřad převod nezapíše, ledaže by právní nástupce přistoupil na omezení zápisu ochranné známky Společenství pro výrobky nebo služby, ve vztahu k nimž klamání nehrozí.
5. Převod se zapíše na žádost jedné ze stran do rejstříku a zveřejní.
6. Dokud není převod zapsán v rejstříku, nemůže právní nástupce uplatňovat práva vyplývající ze zápisu ochranné známky Společenství.
7. Pokud je třeba dodržet vůči úřadu lhůty, může právní nástupce činit odpovídající prohlášení, jakmile úřad obdrží žádost o zápis převodu.
8. Veškeré písemnosti, které musí být majiteli ochranné známky Společenství doručeny podle článku 77, se adresují osobě, která je jako majitel zapsána v rejstříku.
Článek 18
Převod ochranné známky zapsané na jméno jednatele
Byla-li ochranná známka Společenství zapsána na jméno jednatele nebo zástupce toho, kdo je majitelem této ochranné známky, bez jeho souhlasu, má majitel právo domáhat se převodu tohoto zápisu ve svůj prospěch, pokud by tento jednatel nebo zástupce své jednání řádně neodůvodnil.
Článek 19
Věcná práva
1. Ochranná známka Společenství může být nezávisle na podniku poskytnuta jako zástava nebo může být předmětem věcného práva.
2. Práva uvedená v odstavci 1 se na žádost jedné ze stran zapíší do rejstříku a zveřejní.
Článek 20
Nucený výkon práva
1. Ochranná známka Společenství může být předmětem nuceného výkonu práva.
2. Ve věcech vykonávacího řízení ve vztahu k ochranné známce Společenství přísluší výlučná pravomoc soudům a orgánům členského státu určeného podle článku 16.
3. Nucený výkon práva se na žádost jedné ze stran zapíše do rejstříku a zveřejní.
Článek 21
Konkurzní a obdobné řízení
1. Dokud nevstoupí mezi členskými státy v platnost společná ustanovení o této oblasti, může být ochranná známka Společenství zahrnuta do konkurzního nebo obdobného řízení pouze v tom členském státě, ve kterém bylo toto řízení podle vnitrostátních právních předpisů nebo příslušných smluv zahájeno jako první.
2. Pokud je ochranná známka Společenství zahrnuta do konkurzního nebo obdobného řízení, je v tomto smyslu na žádost příslušného vnitrostátního orgánu proveden a zveřejněn zápis do rejstříku.
Článek 22
Licence
1. Ochranná známka Společenství může být předmětem licence pro všechny výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, nebo pro některé z nich a pro celé Společenství nebo jeho část.
Licence může být výlučná nebo nevýlučná.
2. Majitel ochranné známky Společenství se může dovolávat svých práv z ochranné známky vůči nabyvateli licence, který porušil některá ustanovení licenční smlouvy, pokud jde o dobu trvání licence, po dobu, po kterou může být ochranná známka užívána, povahu výrobků nebo služeb, pro které byla licence poskytnuta, území, na kterém může být ochranná známka užívána nebo jakost výrobků nebo služeb vyráběných či poskytovaných nabyvatelem licence.
3. Aniž jsou dotčena ujednání licenční smlouvy, může nabyvatel licence zahájit řízení ve věci porušení ochranné známky Společenství pouze se souhlasem jejího majitele.
Majitel výlučné licence však může zahájit toto řízení, pokud majitel ochranné známky v přiměřené lhůtě po výzvě sám řízení ve věci porušení nezahájí.
4. Nabyvatel licence je oprávněn vstoupit do řízení ve věci porušení, zahájeného majitelem ochranné známky Společenství, aby získal náhradu škody, která mu náleží.
5. Poskytnutí nebo převod licence k ochranné známce Společenství se na žádost jedné ze stran zapíše do rejstříku a zveřejní.
Článek 23
Účinky vůči třetím stranám
1. Právní úkony učiněné podle článků 17, 19 a 22 ve věci ochranné známky Společenství mají účinky vůči třetím stranám ve všech členských státech až po jejich zápisu do rejstříku.
Před tímto zápisem však mají tyto úkony účinky vůči třetím stranám, které nabyly práva k ochranné známce po dni tohoto úkonu, ale věděly o něm v době, kdy svá práva nabyly.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na osobu, která získala ochrannou známku Společenství nebo nějaké právo k ní převodem podniku jako celku nebo jinou univerzální sukcesí.
3. Účinky právních úkonů učiněných podle článku 20 vůči třetím stranám se řídí právními předpisy členského státu určeného podle článku 16.
4. Dokud mezi členskými státy nevstoupí v platnost společná ustanovení o konkurzu, řídí se účinky konkurzního řízení nebo obdobných řízení vůči třetím osobám právními předpisy členského státu, ve kterém bylo toto řízení podle vnitrostátních právních předpisů nebo použitelných smluv zahájeno jako první.
Článek 24
Přihláška ochranné známky Společenství jako předmětu vlastnictví
Články 16 až 24 platí i pro přihlášky ochranné známky Společenství.
HLAVA III PŘIHLÁŠKA OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
ODDÍL 1
PODÁNÍ PŘIHLÁŠKY A POŽADAVKY
Článek 25
Podání přihlášky
1. Přihláška ochranné známky Společenství se podává podle volby přihlašovatele:
a) u úřadu; nebo
b) u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu.
Přihláška takto podaná má stejné účinky, jako by byla podána ke stejnému dni u úřadu.
2. Je-li přihláška podána u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu, učiní tento úřad veškerá nezbytná opatření, aby předal přihlášku úřadu ve lhůtě 14 dnů od podání.
Může vyžadovat od přihlašovatele poplatek, který nepřevyšuje správní náklady spojené s přijetím a předáním přihlášky.
3. Přihlášky uvedené v odstavci 2, které úřad obdrží po uplynutí lhůty jednoho měsíce po podání, se považují za vzaté zpět.
4. Deset let po vstupu tohoto nařízení v platnost, vypracuje Komise zprávu o fungování systému podávání přihlášek ochranných známek Společenství, případně návrhy na úpravu tohoto systému.
Článek 26
Požadavky
1. Přihláška ochranné známky Společenství musí obsahovat:
a) žádost o zápis ochranné známky Společenství do rejstříku;
b) údaje umožňující zjistit totožnost přihlašovatele;
c) seznam výrobků nebo služeb, pro něž se požaduje zápis;
d) vyobrazení ochranné známky.
2. Přihláška ochranné známky Společenství podléhá zaplacení přihlašovacího poplatku a případně i jednoho nebo několika poplatků za třídu.
3. Přihláška ochranné známky Společenství musí splňovat náležitosti stanovené prováděcím nařízením podle článku 140.
Článek 27
Den podání přihlášky
Dnem podání přihlášky ochranné známky Společenství je den, kdy přihlašovatel předložil úřadu nebo, byla-li přihláška podána u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřadu pro ochranné známky Beneluxu, těmto úřadům doklady, které obsahují údaje uvedené v čl. 26 odst. 1, pokud je přihlašovací poplatek zaplacen ve lhůtě jednoho měsíce od předložení výše uvedených dokladů.
Článek 28
Klasifikace
Výrobky a služby, pro které jsou podány přihlášky ochranných známek Společenství, se klasifikují podle klasifikace stanovené prováděcím nařízením.
ODDÍL 2
PŘEDNOST
Článek 29
Právo přednosti
1. Osoba, která řádně podala přihlášku ochranné známky v některém členském státě Pařížské úmluvy nebo její právní nástupce požívají pro účely podání přihlášky ochranné známky Společenství pro stejnou ochrannou známku pro výrobky nebo služby totožné s těmi, pro které je tato známka přihlášena, nebo v nich obsažené, právo přednosti po dobu šesti měsíců ode dne podání první přihlášky.
2. Za podání, na jehož základě vzniká právo přednosti, se považuje každé podání, které je rovnocenné řádnému vnitrostátnímu podání podle vnitrostátních právních předpisů státu, ve kterém k němu došlo, nebo podle dvoustranných nebo mnohostranných smluv.
3. Za řádné vnitrostátní podání se považuje každé podání, které stačí ke stanovení dne, kdy byla přihláška podána, bez ohledu na její další osud.
4. Za první přihlášku, od jejíhož podání běží právo přednosti, se považuje i pozdější přihláška ochranné známky, která byla podána pro stejnou známku, pro totožné výrobky nebo služby a v témže členském státě nebo pro tentýž členský stát, jako dřívější první přihláška, pokud byla tato dřívější přihláška ke dni podání pozdější přihlášky vzata zpět, došlo ke vzdání se nebo byla zamítnuta, aniž byla předložena k veřejnému nahlédnutí, a nebylo jí dosud použito k uplatnění práva přednosti.
Dřívější přihlášku nelze v tomto případě již použít k uplatnění práva přednosti.
5. Pokud byla první přihláška podána ve státě, který není stranou Pařížské úmluvy, použijí se odstavce 1 až 4 pouze v případě, že tento stát přiznává na základě prvního podání přihlášky u úřadu a za podmínek srovnatelných s těmi, jež byly stanoveny tímto nařízením, právo přednosti se srovnatelným účinkem.
Článek 30
Uplatnění práva přednosti
Přihlašovatel, který chce uplatnit právo přednosti z dřívějšího podání, předloží prohlášení o právu přednosti a kopii dřívější přihlášky.
Není-li jazyk dřívější přihlášky jedním z jazyků úřadu, předloží přihlašovatel překlad dřívější přihlášky do jednoho z těchto jazyků.
Článek 31
Účinek práva přednosti
Právo přednosti má ten účinek, že pro účely stanovení, která práva mají přednost, se den vzniku práva přednosti považuje za den podání přihlášky.
Článek 32
Rovnocennost podání na úrovni Společenství s podáním na vnitrostátní úrovni
Přihláška ochranné známky Společenství, jejíž den podání byl stanoven, je v členských státech rovnocenná řádně podané vnitrostátní přihlášce, případně s přihlédnutím k právu přednosti uplatněnému pro přihlášku ochranné známky Společenství.
ODDÍL 3
VÝSTAVNÍ PRIORITA
Článek 33
Výstavní priorita
1. Vystavil-li přihlašovatel ochranné známky Společenství výrobky nebo služby označené přihlašovanou známkou na úřední nebo úředně uznávané mezinárodní výstavě podle Úmluvy o mezinárodních výstavách podepsané v Paříži dne 22. listopadu 1928 naposledy zrevidované dne 30. listopadu 1972, může za podmínky, že podá přihlášku ve lhůtě šesti měsíců ode dne prvního vystavení výrobků nebo služeb označených přihlašovanou známkou, uplatňovat od tohoto dne právo přednosti ve smyslu článku 31.
2. Každý přihlašovatel, který zamýšlí uplatňovat právo přednosti podle odstavce 1, musí za podmínek stanovených prováděcím nařízením předložit důkaz, že výrobky nebo služby byly na výstavě vystaveny a označeny přihlašovanou známkou.
3. Výstavní priorita přiznaná v členském státě nebo ve třetí zemi neprodlužuje přednostní lhůtu uvedenou v článku 29.
ODDÍL 4
UPLATŇOVÁNÍ SENIORITY NÁRODNÍ OCHRANNÉ ZNÁMKY
Článek 34
Uplatňování seniority národní ochranné známky
1. Majitel starší ochranné známky, zapsané v některém členském státě, včetně známky zapsané pro území Beneluxu, nebo starší známky, která byla předmětem mezinárodního zápisu s účinkem pro některý členský stát, který podá přihlášku totožné známky jako známky Společenství pro tytéž výrobky nebo služby nebo některé z nich, může uplatnit nárok, aby ochranná známka Společenství vstoupila do práv dřívější známky v tom členském státě, ve kterém nebo pro který byla zapsána.
2. Jediným účinkem seniority podle tohoto nařízení je, že i v případě, kdy se majitel ochranné známky Společenství vzdá starší známky nebo ji nechá zaniknout, je oprávněn nadále požívat stejných práv, jaká by byl měl, kdyby starší známka byla i nadále zapsána.
3. Uplatněná seniorita pro ochrannou známku Společenství zanikne, pokud jsou před zápisem ochranné známky Společenství práva majitele starší ochranné známky, do jejíchž práv nárokoval vstup, zrušena nebo je známka prohlášena za neplatnou nebo se jí majitel vzdá.
Článek 35
Uplatňování seniority po zápisu ochranné známky Společenství
1. Majitel ochranné známky Společenství, který je majitelem starší totožné ochranné známky zapsané pro totožné výrobky nebo služby v některém členském státě, včetně ochranné známky zapsané pro území Beneluxu, nebo totožné starší ochranné známky, která byla předmětem mezinárodního zápisu s účinky pro některý členský stát, může uplatnit nárok na vstup do práv starší známky ve vztahu k členskému státu, ve kterém nebo pro který byla zapsána.
2. Použije se čl. 34 odst. 2 a 3.
HLAVA IV ZÁPISNÉ ŘÍZENÍ
ODDÍL 1
PRŮZKUM PŘIHLÁŠEK
Článek 36
Průzkum náležitostí podání
1. Úřad zkoumá, zda:
a) přihláška ochranné známky Společenství splňuje podmínky pro přiznání dne podání podle článku 27;
b) přihláška ochranné známky Společenství splňuje náležitosti stanovené prováděcím nařízením;
c) případně byly-li ve stanovené lhůtě zaplaceny poplatky za třídu.
2. Nesplňuje-li přihláška ochranné známky Společenství náležitosti podle odstavce 1, úřad vyzve přihlašovatele, aby ve stanovené lhůtě odstranil zjištěné vady či zaplatil nedoplatek.
Není-li ve stanovené lhůtě zaplacen nedoplatek nebo nejsou-li odstraněny vady přihlášky zjištěné podle odst. 1 písm. a), neprojedná se přihláška jako přihláška ochranné známky Společenství.
Vyhoví-li přihlašovatel výzvě úřadu, přizná úřad přihlášce den podání ke dni, kdy byly odstraněny vady nebo zaplacen nedoplatek.
4. Nejsou-li ve stanovené lhůtě odstraněny vady zjištěné podle odst. 1 písm. b), úřad přihlášku zamítne.
5. Není-li ve stanovené lhůtě zaplacen nedoplatek zjištěný podle odst. 1 písm. c), považuje se přihláška za vzatou zpět, ledaže by bylo zřejmé, na které třídy výrobků nebo služeb se má zaplacená částka vztahovat.
6. Nesplnění požadavků týkajících se uplatnění práva přednosti má pro přihlášku za následek ztrátu práva přednosti.
7. Nesplnění požadavků týkajících se uplatnění práva seniority starší národní známky má pro přihlášku za následek ztrátu tohoto práva.
Článek 37
Průzkum náležitostí týkajících se práv majitele
1. Nemůže-li být přihlašovatel podle článku 5 majitelem ochranné známky Společenství, přihláška se zamítne.
2. Přihlášku lze zamítnout teprve poté, co byla přihlašovateli poskytnuta možnost vzít přihlášku zpět nebo předložit vyjádření.
Článek 38
Průzkum absolutních důvodů zamítnutí
1. Není-li známka podle článku 7 způsobilá zápisu pro všechny výrobky nebo služby, pro které je podána přihláška ochranné známky Společenství nebo pro některé z nich, přihláška se pro příslušné výrobky nebo služby zamítne.
2. Obsahuje-li známka prvek, který postrádá rozlišovací způsobilost a může-li ponechání tohoto prvku ve známce vyvolat pochybnosti o rozsahu ochrany, může úřad jako podmínku pro zápis známky požadovat, aby přihlašovatel prohlásil, že nebude uplatňovat výlučné právo ve vztahu k tomuto prvku.
Toto prohlášení se zveřejní spolu s přihláškou nebo případně spolu se zápisem známky.
3. Přihlášku lze zamítnout teprve poté, co byla přihlašovateli poskytnuta možnost vzít přihlášku zpět nebo ji změnit nebo předložit svá vyjádření.
ODDÍL 2
REŠERŠE
Článek 39
Rešerše
1. Přizná-li úřad přihlášce ochranné známky Společenství den podání a zjistí-li, že přihlašovatel splňuje náležitosti podle článku 5, vypracuje rešeršní zprávu Společenství, ve které jsou uvedeny starší ochranné známky Společenství nebo starší přihlášky ochranných známek Společenství, jejichž existence byla zjištěna a které by mohly být uplatňovány podle článku 8 vůči zápisu ochranné známky Společenství, která je předmětem přihlášky.
2. Jakmile byl přihlášce ochranné známky Společenství přiznán den podání, předá úřad její kopii ústředním úřadům průmyslového vlastnictví všech členských států, které oznámily úřadu své rozhodnutí provádět rešerše přihlášek ochranných známek Společenství ve svém vlastním rejstříku ochranných známek.
3. Každý ústřední úřad průmyslového vlastnictví uvedený v odstavci 2 předá úřadu ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy obdržel přihlášku ochranné známky Společenství, rešeršní zprávu, která buď uvádí starší národní ochranné známky, nebo starší přihlášky národních ochranných známek, jejichž existence byla zjištěna a které by mohly být uplatňovány podle článku 8 vůči zápisu ochranné známky Společenství, která je předmětem přihlášky, nebo konstatuje, že rešerše taková práva neodhalila.
4. Úřad zaplatí každému ústřednímu úřadu průmyslového vlastnictví za každou rešeršní zprávu předanou podle odstavce 3 určitou částku.
Výši této částky, která je pro všechny úřady stejná, stanoví rozpočtový výbor rozhodnutím přijatým tříčtvrtinovou většinou zástupců členských států.
5. Úřad předá neprodleně přihlašovateli ochranné známky Společenství rešeršní zprávu Společenství a vnitrostátní rešeršní zprávy, které mu byly předány ve lhůtě uvedené v odstavci 3.
6. Po zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství, ke kterému nemůže dojít před uplynutím lhůty jednoho měsíce ode dne, kdy úřad předal přihlašovateli rešeršní zprávy, informuje úřad o zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství majitele starších ochranných známek Společenství nebo starších přihlášek ochranných známek Společenství uvedených v rešeršní zprávě Společenství.
7. Po uplynutí pěti let ode dne, kdy úřad začal přijímat přihlášky, předloží Komise Radě zprávu o fungování rešeršního systému podle tohoto článku, včetně plateb členským státům podle odstavce 4, a případně návrhy na vhodné změny tohoto nařízení s ohledem na získané zkušenosti a vývoj rešeršních technik.
ODDÍL 3
ZVEŘEJNĚNÍ PŘIHLÁŠKY
Článek 40
Zveřejnění přihlášky
1. Jsou-li splněny náležitosti, kterým musí přihláška ochranné známky Společenství vyhovět, a uplynula-li lhůta uvedená v čl. 39 odst. 6, zveřejní se přihláška v tom rozsahu, v jakém nebyla zamítnuta podle článků 37 a 38.
2. Je-li přihláška po zveřejnění zamítnuta podle článků 37 a 38, rozhodnutí o zamítnutí se zveřejní, jakmile nabude právní moci.
ODDÍL 4
VYJÁDŘENÍ TŘETÍCH STRAN A NÁMITKY
Článek 41
Vyjádření třetích stran
1. Každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i sdružení, zastupující výrobce, poskytovatele služeb, obchodníky nebo spotřebitele, může po zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství zaslat úřadu písemná vyjádření založená zejména na důvodech podle článku 7, pro které nelze z úřední moci známku zapsat.
Tím se nestává účastníkem řízení před úřadem.
2. Vyjádření uvedená v odstavci 1 se sdělí přihlašovateli, který k nim může zaujmout stanovisko.
Článek 42
Námitky
1. Námitky proti zápisu ochranné známky mohou podat ve lhůtě tří měsíců od zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství z důvodů, pro které nelze ochrannou známku zapsat podle článku 8:
a) v případě čl. 8 odst. 1 a 5 majitelé starších známek uvedených v čl. 8 odst. 2, jakož i nabyvatelé licence zmocnění majiteli těchto ochranných známek;
b) majitelé ochranných známek uvedených v čl. 8 odst. 3;
c) majitelé starších známek nebo označení uvedených v čl. 8 odst. 4 a osoby, které jsou oprávněny uplatňovat tato práva podle příslušných vnitrostátních právních předpisů.
2. Námitky proti zápisu ochranné známky lze rovněž podat za podmínek stanovených v odstavci 1 v případě zveřejnění změněné přihlášky podle čl. 44 odst. 2 druhé věty.
3. Námitky musejí být podány písemně a musí být odůvodněny.
Za řádně podané se považují až po zaplacení poplatku za podání námitek.
Ve lhůtě stanovené úřadem může ten, kdo podal námitky, předložit na jejich podporu skutečnosti, důkazy a vyjádření.
Článek 43
Průzkum námitek
1. V průběhu průzkumu námitek vyzve úřad účastníky, aby pokaždé, kdy to bude nezbytné, předložili ve stanovené lhůtě vyjádření ke sdělení jiných stran nebo ke sdělení úřadu.
2. Na žádost přihlašovatele je majitel starší ochranné známky Společenství, který podal námitky, povinen předložit důkaz o tom, že po dobu pěti let před zveřejněním přihlášky ochranné známky Společenství byla starší ochranná známka na území Společenství skutečně užívána pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána a které uvádí pro odůvodnění námitek, nebo důkaz o existenci řádných důvodů pro její neužívání, pokud je k tomuto dni starší ochranná známka Společenství zapsána nejméně po dobu pěti let.
Nejsou-li takové důkazy předloženy, námitky se zamítnou.
Byla-li starší ochranná známka užívána pouze pro některé z výrobků nebo služeb, pro které je zapsána, považuje se pro účely projednání námitek za zapsanou pouze pro tyto výrobky nebo služby.
3. Odstavec 2 se vztahuje i na starší národní ochranné známky uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. a), přičemž užívání na území Společenství je nahrazeno užíváním na území členského státu, kde požívá starší národní známka ochrany.
4. Považuje-li to úřad za účelné, vyzve účastníky, aby se dohodli.
5. Odhalí-li průzkum námitek, že ochrannou známku nelze zapsat pro výrobky nebo služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky Společenství, nebo pro některé z nich, přihláška se pro tyto výrobky nebo služby zamítne.
V opačném případě se zamítnou námitky.
6. Rozhodnutí o zamítnutí přihlášky se zveřejní, jakmile nabude právní moci.
ODDÍL 5
ZPĚTVZETÍ, OMEZENÍ A ZMĚNA PŘIHLÁŠKY
Článek 44
Zpětvzetí, omezení a změna přihlášky
1. Přihlašovatel může kdykoli vzít zpět přihlášku ochranné známky Společenství nebo omezit seznam výrobků nebo služeb, který obsahuje.
Byla-li již přihláška zveřejněna, zveřejní se také zpětvzetí nebo omezení.
2. Jinak může být přihláška ochranné známky Společenství změněna na žádost přihlašovatele pouze za účelem opravy jména a adresy přihlašovatele, chyb ve formulaci nebo přepisu nebo zjevných nesprávností, pokud se touto opravou nepozmění známka podstatným způsobem nebo se nerozšíří seznam výrobků nebo služeb.
Týkají-li se změny vyobrazení známky nebo seznamu výrobků nebo služeb a dojde-li k nim po zveřejnění přihlášky, zveřejní se přihláška tak, jak byla změněna.
ODDÍL 6
ZÁPIS
Článek 45
Zápis
42 odst. 1 námitky nebo byly-li námitky pravomocným rozhodnutím zamítnuty, zapíše se známka do rejstříku jako ochranná známka Společenství, byl-li ve stanovené lhůtě zaplacen poplatek za zápis.
Není-li poplatek ve lhůtě zaplacen, považuje se přihláška za vzatou zpět.
HLAVA V DOBA PLATNOSTI, OBNOVA A ZMĚNA OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
Článek 46
Doba platnosti zápisu
Doba platnosti zápisu ochranné známky Společenství je deset let ode dne podání přihlášky.
Zápis může být podle článku 47 obnoven, a to vždy na období deseti let.
Článek 47
Obnovení
1. Zápis ochranné známky Společenství se obnoví na žádost majitele ochranné známky nebo na žádost osoby jím výslovně zmocněné, pokud byly zaplaceny poplatky.
2. Úřad informuje majitele ochranné známky Společenství a osobu, která má v rejstříku zapsané právo k ochranné známce Společenství, o uplynutí doby platnosti zápisu, a to v přiměřeném předstihu.
Neposkytnutí informace nezakládá odpovědnost úřadu.
3. Žádost o obnovu zápisu se podává ve lhůtě šesti měsíců, která uplyne posledním dnem měsíce, v jehož průběhu skončí doba ochrany.
V této lhůtě musí být rovněž zaplaceny poplatky.
Žádost může být podána a poplatky zaplaceny ještě v dodatečné lhůtě šesti měsíců ode dne následujícího po dni uvedeném v první větě, za podmínky, že je v této dodatečné lhůtě zaplacen příplatek.
4. Je-li žádost podána nebo poplatky zaplaceny pouze pro některé z výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka Společenství zapsána, je zápis obnoven pouze pro tyto výrobky nebo služby.
5. Obnovení zápisu nabývá účinku dnem následujícím po dni uplynutí doby platnosti zápisu.
Zapisuje se do rejstříku.
Článek 48
Změna
1. V zapsané ochranné známce nelze během doby platnosti zápisu ani při jeho obnovení provádět změny.
2. Pokud však ochranná známka obsahuje jméno a adresu majitele, může být na žádost majitele zapsána do rejstříku každá jejich změna, která se nedotkne podstatným způsobem totožnosti známky tak, jak byla původně zapsána.
3. Zveřejnění zápisu změny do rejstříku obsahuje vyobrazení změněné ochranné známky.
Třetí osoby, jejichž práva mohou být změnou dotčena, mohou zápis této změny ve lhůtě tří měsíců od zveřejnění napadnout.
HLAVA VI VZDÁNÍ SE, ZRUŠENÍ A NEPLATNOST
ODDÍL 1
VZDÁNÍ SE
Článek 49
Vzdání se
1. Ochranné známky Společenství se lze vzdát ve vztahu ke všem výrobkům nebo službám, pro které byla zapsána, nebo k některým z nich.
2. Vzdání se oznamuje majitel ochranné známky úřadu písemně.
Účinnosti nabývá až zápisem do rejstříku.
3. Vzdání se je zapsáno do rejstříku pouze se souhlasem majitele práva, zapsaného v rejstříku.
Byla-li v rejstříku zapsána licence, je vzdání se ochranné známky zapsáno do rejstříku pouze tehdy, prokáže-li majitel ochranné známky, že informoval nabyvatele licence o svém úmyslu vzdát se známky; zápis se provede po uplynutí lhůty stanovené prováděcím nařízením.
ODDÍL 2
DŮVODY ZRUŠENÍ
Článek 50
Důvody zrušení
1. Ke zrušení práv majitele ochranné známky Společenství dojde na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení:
a) pokud po nepřerušené období pěti let nebyla ochranná známka ve Společenství řádně užívána pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána, a pro neužívání neexistují řádné důvody; nikdo však nemůže dát návrh na zrušení ochranné známky Společenství, pokud v období mezi uplynutím této lhůty a podáním návrhu nebo protinávrhu majitel začal ochrannou známku řádně užívat nebo v užívání pokračoval; k zahájení užívání nebo k pokračování v užívání, k němuž došlo ve lhůtě tří měsíců před podáním návrhu nebo protinávrhu, přičemž tato lhůta počíná běžet nejdříve po uplynutí nepřerušeného období pěti let neužívání, se však nepřihlíží, pokud přípravy pro započetí užívání nebo pokračování v užívání nastaly až poté, co se majitel dozvěděl o tom, že by mohl být podán návrh nebo protinávrh;
b) pokud se ochranná známka stala v důsledku činnosti nebo nečinnosti svého majitele označením, které je v obchodě obvyklé pro výrobek nebo službu, pro které je zapsána;
c) pokud by v důsledku užívání majitelem nebo s jeho souhlasem pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána, ochranná známka mohla klamat veřejnost, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ těchto výrobků nebo služeb;
d) pokud majitel ochranné známky již nesplňuje podmínky stanovené v článku 5.
2. Existuje-li důvod zrušení pouze ve vztahu k některým z výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka Společenství zapsána, práva majitele se zruší pouze ve vztahu k těmto výrobkům nebo službám.
ODDÍL 3
DŮVODY NEPLATNOSTI
Článek 51
Absolutní důvody neplatnosti
1. Ochranná známka Společenství se prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení:
a) pokud byla ochranná známka Společenství zapsána v rozporu s článkem 5 nebo článkem 7;
b) pokud přihlašovatel v době podání přihlášky nebyl v dobré víře.
2. Byla-li ochranná známka Společenství zapsána v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) nebo d), nemůže být prohlášena za neplatnou, pokud v důsledku užívání získala po svém zápisu rozlišovací způsobilost pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána.
3. Existuje-li důvod ke zrušení pouze ve vztahu k některým z výrobků nebo služeb, pro které byla ochranná známka Společenství zapsána, prohlásí se známka za neplatnou pouze pro tyto výrobky nebo služby.
Článek 52
Relativní důvody neplatnosti
1. Ochranná známka Společenství se prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení:
a) pokud existuje starší známka uvedená v čl. 8 odst. 2 a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1 nebo 5 uvedeného článku;
b) pokud existuje ochranná známka uvedená v čl. 8 odst. 3 a jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném odstavci;
c) pokud existuje starší právo uvedené v čl. 8 odst. 4 a jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
2. Ochranná známka Společenství se rovněž prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení, může-li být podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se ochrana řídí, její užívání zakázáno na základě jiného staršího práva, zejména:
a) práva na jméno;
b) práva k vlastnímu portrétu;
c) práva autorského;
d) práva k průmyslovému vlastnictví.
3. Ochranná známka Společenství nemůže být prohlášena za neplatnou, pokud majitel práva uvedeného v odstavcích 1 a 2 před podáním návrhu nebo protinávrhu poskytne výslovný souhlas se zápisem této ochranné známky do rejstříku.
4. Pokud majitel některého z práv uvedených v odstavcích 1 nebo 2 dal návrh na prohlášení známky za neplatnou nebo podal protinávrh v řízení o porušení, nemůže podat nový návrh na prohlášení známky za neplatnou nebo protinávrh, založené na jiném takovém právu, které mohl uplatnit ve svůj prospěch v prvním návrhu.
5. Použije se čl. 51 odst. 3.
Článek 53
Zánik práva v důsledku strpění
1. Majitel ochranné známky Společenství, který po dobu pěti po sobě jdoucích let vědomě strpěl užívání pozdější ochranné známky Společenství na území Společenství, není již oprávněn podat návrh na prohlášení pozdější známky za neplatnou ani bránit užívání pozdější známky na základě této starší známky pro výrobky nebo služby, pro které byla pozdější známka užívána, ledaže přihláška pozdější ochranné známky Společenství nebyla podána v dobré víře.
2. Majitel starší národní ochranné známky uvedené v čl. 8 odst. 2 nebo jiného staršího označení uvedeného v čl. 8 odst. 4, který po dobu pěti po sobě jdoucích let vědomě strpěl užívání pozdější ochranné známky Společenství v členském státě, ve kterém tato starší ochranná známka nebo jiné starší označení požívá ochrany, není již oprávněn navrhnout prohlášení pozdější ochranné známky za neplatnou ani bránit užívání pozdější ochranné známky na základě starší ochranné známky nebo jiného staršího označení ve vztahu k výrobkům nebo službám, pro které byla pozdější ochranná známka užívána, ledaže by přihláška pozdější ochranné známky Společenství nebyla podána v dobré víře.
3. V případech uvedených v odstavcích 1 nebo 2 nemůže majitel pozdější ochranné známky Společenství bránit užívání staršího práva, i když toto právo nemůže být již vůči pozdější ochranné známce Společenství uplatněno.
ODDÍL 4
ÚČINKY ZRUŠENÍ A NEPLATNOSTI
Článek 54
Účinky zrušení a neplatnosti
1. V míře, v jaké byla práva majitele zrušena, považuje se ochranná známka Společenství za známku, která nemá účinky stanovené v tomto nařízení ode dne podání návrhu na zrušení nebo protinávrhu.
Na žádost účastníka může být v rozhodnutí uveden jiný dřívější den, ke kterému nastal důvod zrušení.
2. V míře, v jaké byla ochranná známka Společenství prohlášena za neplatnou, pohlíží se na ni jako na známku, která nemá účinky stanovené v tomto nařízení od samého počátku.
3. S výhradou vnitrostátních právních předpisů upravujících náhradu škody způsobené nedbalostí nebo nedostatkem dobré víry majitele ochranné známky, nebo bezdůvodné obohacení, se zpětný účinek zrušení nebo neplatnosti ochranné známky nedotýká:
a) rozhodnutí ve věci porušení, která nabyla právní moci a byla vykonána před rozhodnutím o zrušení nebo neplatnosti;
b) jakékoliv smlouvy uzavřené před rozhodnutím o zrušení nebo neplatnosti, v míře v jaké bylo podle nich plněno před tímto rozhodnutím; pokud však k tomu okolnosti opravňují, lze z důvodů spravedlnosti požadovat vrácení částek vyplacených na základě smlouvy.
ODDÍL 5
ŘÍZENÍ U ÚŘADU VE VĚCI ZRUŠENÍ NEBO NEPLATNOSTI
Článek 55
Žádost o zrušení nebo prohlášení neplatnosti
1. Návrh na zrušení práv majitele ochranné známky Společenství nebo prohlášení této ochranné známky za neplatnou může podat u úřadu:
a) v případech uvedených v článcích 50 a 51 každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, mají-li podle ustanovení příslušných předpisů procesní způsobilost;
b) v případech uvedených v čl. 52 odst. 1 osoby uvedené v čl. 42 odst. 1;
c) v případech uvedených v čl. 52 odst. 2 majitelé starších práv uvedených v tomto ustanovení nebo osoby oprávněné uplatňovat tato práva podle právních předpisů dotčeného členského státu.
2. Návrh se podává písemně a musí být zdůvodněn.
Považuje se za podaný až po zaplacení poplatku.
3. Návrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti je nepřípustný, pokud bylo soudem členského státu rozhodnuto mezi stejnými účastníky o návrhu týkajícím se stejného předmětu a stejného důvodu a toto rozhodnutí je pravomocné.
Článek 56
Průzkum žádosti
1. Při průzkumu návrhu na zrušení práv nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou vyzývá úřad účastníky tak často, jak je to nezbytné, aby předložili ve stanovené lhůtě svá vyjádření ke sdělením, která jim zaslal, nebo ke sdělením ostatních účastníků.
2. Na žádost majitele ochranné známky Společenství předloží majitel starší ochranné známky Společenství, který je účastníkem řízení o prohlášení známky za neplatnou, důkaz o tom, že po dobu pěti let, která předcházela podání návrhu na prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou, byla starší ochranná známka Společenství řádně užívána ve Společenství pro výrobky nebo služby, pro které je zapsána a na nichž je založen návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou, nebo že existují náležité důvody pro její neužívání, pokud byla k tomuto dni starší ochranná známka Společenství zapsána nejméně pět let.
Byla-li navíc starší ochranná známka Společenství zapsána nejméně pět let přede dnem zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství, předloží majitel starší ochranné známky Společenství rovněž důkaz o tom, že podmínky uvedené v čl. 43 odst.
2 byly splněny i k tomuto dni. Není-li důkaz předložen, návrh na prohlášení známky za neplatnou se zamítne.
Byla-li starší ochranná známka Společenství užívána jen pro některé z výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, pak se pro účely projednání návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou považuje za zapsanou pouze pro tyto výrobky nebo služby.
3. Odstavec 2 se vztahuje i na starší národní ochranné známky uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. a) s tím, že užívání na území Společenství je nahrazeno užíváním na území členského státu, kde je starší národní ochranná známka chráněna.
4. Považuje-li to za účelné, může úřad vyzvat účastníky, aby se dohodli.
5. Vyplývá-li z projednání návrhu na zrušení práv nebo prohlášení ochranné známky za neplatnou, že známka neměla být pro některé nebo pro všechny výrobky nebo služby zapsána, pak ve vztahu k těmto výrobkům nebo službám jsou práva majitele ochranné známky Společenství zrušena nebo je známka ve vztahu k těmto výrobkům nebo službám prohlášena za neplatnou.
V opačném případě je návrh na zrušení nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou zamítnut.
6. Rozhodnutí o zrušení práv majitele ochranné známky Společenství nebo o prohlášení této známky za neplatnou se zapíše do rejstříku, jakmile nabude právní moci.
HLAVA VII ODVOLÁNÍ
Článek 57
Rozhodnutí, proti kterým lze podat odvolání
1. Odvolání lze podat proti rozhodnutím průzkumových referentů, proti rozhodnutím námitkových oddělení, oddělení pro správu známek a právní otázky a zrušovacích oddělení.
Odvolání má odkladný účinek.
2. Proti rozhodnutí, kterým se neukončuje řízení ve vztahu k některému z účastníků, lze podat odvolání pouze společně proti pravomocnému rozhodnutí, pokud by toto rozhodnutí nepřipouštělo samostatné odvolání.
Článek 58
Osoby, které mohou podat odvolání a být účastníky odvolacího řízení
Každý účastník řízení, které skončilo vydáním rozhodnutí, může proti tomuto rozhodnutí podat odvolání, pokud toto rozhodnutí nevyhovělo jeho požadavkům.
Ostatní účastníci tohoto řízení jsou účastníky odvolacího řízení.
Článek 59
Lhůta a forma
Odvolání se podává písemně u úřadu ve lhůtě dvou měsíců ode dne doručení napadeného rozhodnutí.
Odvolání se považuje za podané až po zaplacení poplatku.
Písemné odůvodnění odvolání musí být předloženo ve lhůtě čtyř měsíců ode dne doručení rozhodnutí.
Článek 60
Předběžné přezkoumání
1. Pokud oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, považuje odvolání za přípustné a důvodné, může mu vyhovět.
Toto ustanovení se nepoužije, pokud v řízení proti podateli odvolání stojí další účastník.
2. Pokud není odvolání vyhověno ve lhůtě jednoho měsíce poté, co došlo odůvodnění, postoupí se odvolání bez vyjádření k věci bezodkladně odvolacímu senátu.
Článek 61
Přezkoumání odvolání
1. Je-li odvolání přípustné, přezkoumá odvolací senát, zda mu lze vyhovět.
2. Při projednávání odvolání vyzývá odvolací senát účastníky tak často, jak je to nezbytné, aby předložili ve stanovené lhůtě vyjádření ke sdělením, která jim zaslal, nebo ke sdělením, která předložili ostatní účastníci.
Článek 62
Rozhodnutí o odvolání
1. Po projednání přípustnosti odvolání o něm odvolací senát rozhodne.
Může rozhodnout místo oddělení, které napadené rozhodnutí vydalo, nebo věc tomuto oddělení vrátit k dalšímu jednání.
2. Vrátí-li odvolací senát věc k dalšímu jednání oddělení, které napadené rozhodnutí vydalo, je toto oddělení vázáno rozhodnutím odvolacího senátu a jeho odůvodněním, pokud se skutkový stav nezmění.
3. Rozhodnutí odvolacích senátů nabývají účinnosti dnem uplynutí lhůty uvedené v čl. 63 odst. 5 nebo, byla-li v uvedené lhůtě podána žaloba k Soudnímu dvoru, ode dne zamítnutí této žaloby.
Článek 63
Žaloby podané k Soudnímu dvoru
1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu o odvolání lze podat žalobu k Soudnímu dvoru.
2. Žalobu lze podat pro nepříslušnost, podstatné porušení procesních ustanovení, porušení Smlouvy, tohoto nařízení nebo prováděcích předpisů nebo zneužití pravomoci.
3. Soudní dvůr má pravomoc napadené rozhodnutí zrušit nebo je změnit.
4. Žalobu může podat každý účastník řízení před odvolacím senátem, pokud rozhodnutí nevyhovělo jeho požadavkům.
5. Žaloba se podává Soudnímu dvoru ve lhůtě dvou měsíců od doručení rozhodnutí odvolacího senátu.
6. Úřad je povinen provést nezbytná opatření, aby vyhověl rozhodnutí Soudního dvora.
HLAVA VIII KOLEKTIVNÍ OCHRANNÉ ZNÁMKY SPOLEČENSTVÍ
Článek 64
Kolektivní ochranné známky Společenství
1. Kolektivní ochrannou známkou Společenství je ochranná známka Společenství, která je takto označena již při podání přihlášky a která je schopna rozlišovat výrobky nebo služby členů sdružení, které je majitelem známky, od výrobků nebo služeb jiných podniků.
O zápis kolektivní ochranné známky Společenství mohou požádat sdružení výrobců, poskytovatelů služeb nebo obchodníků, která podle příslušných předpisů mají způsobilost mít práva a povinnosti všeho druhu, uzavírat smlouvy a činit jiné právní úkony a způsobilost procesní, jakož i právnické osoby veřejného práva.
2. Odchylně od čl. 7 odst. 1 písm. c) mohou tvořit kolektivní ochrannou známku Společenství ve smyslu odstavce 1 i označení, která mohou v obchodním styku sloužit k označení zeměpisného původu výrobku nebo služby. Majitel zapsané kolektivní ochranné známky není oprávněn zakázat třetím osobám užívání těchto označení v obchodním styku, pokud je toto užívání v souladu s dobrými mravy v oblasti průmyslu a obchodu; zejména nelze tuto známku uplatňovat vůči třetí straně, která je oprávněna užívat zeměpisné označení.
3. Na kolektivní ochranné známky Společenství se vztahují ustanovení tohoto nařízení, nestanoví-li články 66 až 72 jinak.
Článek 65
Pravidla pro užívání ochranné známky
1. Přihlašovatel kolektivní ochranné známky Společenství předloží ve stanovené lhůtě pravidla pro její užívání.
2. V pravidlech pro užívání známky se uvedou osoby, které jsou oprávněny tuto známku užívat, podmínky pro členství ve sdružení, jakož i případné podmínky pro užívání známky, včetně sankcí. Pravidla pro užívání ochranné známky uvedená v čl. 64 odst. 2 musí umožnit každé osobě, jejíž výrobky nebo služby pocházejí z dotyčné zeměpisné oblasti, aby se stala členem sdružení, které je majitelem ochranné známky.
Článek 66
Zamítnutí žádosti
1. Vedle důvodů pro zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství, stanovených v článcích 36 a 38, se přihláška kolektivní ochranné známky Společenství zamítne, nesplňuje-li podmínky článku 64 nebo 65 nebo odporují-li pravidla pro užívání veřejnému pořádku nebo dobrým mravům.
2. Přihláška kolektivní ochranné známky Společenství se dále zamítne, je-li nebezpečí, že bude veřejnost klamána, pokud jde o povahu nebo význam ochranné známky, zejména pokud je schopna vyvolat dojem, že je něčím jiným, než kolektivní ochrannou známkou.
3. Přihláška se nezamítne, vyhoví-li přihlašovatel změnou pravidel pro užívání známky požadavkům uvedeným v odstavcích 1 a 2.
Článek 67
Vyjádření třetích stran
Vedle případů uvedených v článku 41 může každá osoba, skupina nebo subjekt z uvedeného článku zaslat úřadu svá písemná vyjádření, založená na důvodech, pro které by přihláška kolektivní ochranné známky Společenství měla být zamítnuta na podle článku 66.
Článek 68
Užívání ochranné známky
Užívání kolektivní ochranné známky Společenství osobou, která je oprávněna ji užívat, je v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, pokud jsou splněny i ostatní podmínky, které toto nařízení ukládá ve vztahu k užívání ochranných známek Společenství.
Článek 69
Změna pravidel pro užívání ochranné známky
1. Majitel kolektivní ochranné známky Společenství je povinen předložit úřadu každou změnu pravidel pro užívání.
2. Změna se do rejstříku nezapíše, pokud změněná pravidla nesplňují požadavky článku 65 nebo obsahují důvod k zamítnutí uvedený v článku 66.
3. Na změnu pravidel pro užívání se vztahuje článek 67.
4. Pro účely použití tohoto nařízení nabývá změna pravidel pro užívání účinnosti až dnem zápisu změny do rejstříku.
Článek 70
Osoby, které mohou podat žalobu pro porušení
1. Ustanovení čl. 22 odst. 3 a 4 o právech nabyvatele licence se vztahuje i na osoby oprávněné užívat kolektivní ochrannou známku Společenství.
2. Majitel kolektivní známky Společenství může jménem osob oprávněných užívat známku uplatňovat náhradu škody, která jim vznikla v důsledku neoprávněného užívání známky.
Článek 71
Důvody zrušení
Vedle důvodů zrušení uvedených v článku 50 se práva majitele kolektivní známky Společenství zruší na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení, pokud:
a) majitel nepřijal přiměřená opatření, aby zabránil užívání známky způsobem neslučitelným s podmínkami užívání stanovenými v pravidlech pro užívání známky, jejichž případná změna byla zapsána do rejstříku;
b) způsob, jakým byla známka majitelem užívána, měl za následek, že se stala způsobilou klamat veřejnost způsobem uvedeným v čl. 66 odst. 2;
c) změna pravidel pro užívání známky byla zapsána do rejstříku v rozporu s čl. 69 odst. 2, s výjimkou případu, kdy majitel známky vyhoví požadavkům těchto ustanovení novou změnou pravidel pro užívání známky.
Článek 72
Důvody neplatnosti
Vedle důvodů neplatnosti uvedených v článcích 51 a 52 se kolektivní ochranná známka Společenství prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení, byla-li zapsána v rozporu s článkem 66, s výjimkou případu, kdy majitel známky vyhoví změnou pravidel pro užívání požadavkům uvedeným v uvedeném článku.
HLAVA IX ŘÍZENÍ
ODDÍL 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 73
Odůvodnění rozhodnutí
Rozhodnutí úřadu musí být odůvodněna.
Mohou být založena pouze na důvodech, ke kterým měli účastníci možnost se vyjádřit.
Článek 74
Zkoumání skutečností úřadem z úřední moci
1. V průběhu řízení zkoumá úřad skutečnosti z moci úřední; v řízení týkajícím se relativních důvodů zamítnutí se však úřad při zkoumání omezí na skutečnosti, důvody a návrhy přednesené účastníky.
2. Úřad nemusí přihlížet ke skutečnostem, které účastníci včas neuvedli, ani k důkazům, které včas nepředložili.
Článek 75
Ústní jednání
1. Považuje-li úřad ústní jednání za účelné, přistoupí k němu z úřední moci nebo na žádost účastníka.
2. Ústní jednání před průzkumovými referenty, námitkovým oddělením a oddělením pro správu známek a právní otázky je neveřejné.
3. Ústní jednání, včetně vydání rozhodnutí, před zrušovacím oddělením a před odvolacími senáty je veřejné, pokud oddělení, před nímž řízení probíhá, nerozhodne jinak v případě, že by veřejnost jednání mohla mít vážné a nedůvodné nepříznivé důsledky, zejména pro některého z účastníků řízení.
Článek 76
Dokazování
1. V řízení před úřadem patří mezi důkazní prostředky:
a) výslechy účastníků;
b) žádosti o informace;
c) předložení dokladů a důkazů;
d) výslechy svědků;
e) znalecké posudky;
f) písemná prohlášení učiněná místopřísežně nebo mající podle právních předpisů státu, ve kterém jsou učiněna, rovnocenný účinek.
2. Příslušné oddělení může pověřit některého ze svých členů provedením dokazování.
3. Pokládá-li úřad za nezbytné, aby účastník, svědek nebo znalec vypovídal ústně, předvolá příslušnou osobu, aby se k němu dostavila.
4. Účastníci jsou o výslechu svědka nebo znalce před úřadem informováni.
Mají právo se výslechu zúčastnit a klást svědkovi či znalci otázky.
Článek 77
Doručování
Úřad doručuje všechna rozhodnutí a předvolání, jakož i sdělení, která zakládají běh lhůt nebo jejichž doručení je stanoveno jinými ustanoveními tohoto nařízení nebo prováděcím nařízením nebo příkazem prezidenta úřadu.
Článek 78
Navrácení do původního stavu
1. Přihlašovateli nebo majiteli ochranné známky Společenství nebo i každému jinému účastníku řízení před úřadem, který při prokazatelném zachování péče vyžadované okolnostmi nebyl schopen dodržet vůči úřadu lhůtu, budou na žádost jeho práva navrácena, pokud zmeškání lhůty mělo za následek přímo na základě ustanovení tohoto nařízení ztrátu práva nebo opravného prostředku.
2. Žádost se podává písemně ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy pominula příčina zmeškání.
V této lhůtě musí být učiněn zmeškaný úkon.
Žádost lze podat pouze do jednoho roku od uplynutí zmeškané lhůty.
V případě nepodání žádosti o obnovu zápisu nebo nezaplacení poplatku za obnovu se šestiměsíční dodatečná lhůta uvedená v čl. 47 odst.
3. Žádost musí být odůvodněna a musí v ní být uvedeny skutečnosti, o které se opírá.
Žádost se považuje za podanou až po zaplacení poplatku za navrácení práv.
4. O žádosti rozhoduje oddělení, které je příslušné rozhodnout o zmeškaném úkonu.
5. Tento článek se nevztahuje na lhůty uvedené v odstavci 2, v čl. 29 odst. 1 a čl. 42 odst. 1.
6. Jsou-li přihlašovateli nebo majiteli ochranné známky Společenství navrácena práva, nemůže svá práva uplatňovat vůči třetí osobě, která v období od ztráty práv k přihlášce nebo k ochranné známce Společenství do zveřejnění oznámení o navrácení těchto práv v dobré víře uvedla na trh výrobky nebo poskytla služby pod označením totožným nebo podobným ochranné známce Společenství.
7. Třetí osoba, na kterou se vztahuje odstavec 6, může proti rozhodnutí, kterým se přihlašovateli nebo majiteli ochranné známky Společenství navracejí práva, podat námitky, a to do dvou měsíců ode dne zveřejnění oznámení o navrácení práv.
8. Tímto článkem není dotčeno právo členského státu upravit navrácení do původního stavu, pokud jde o lhůty uvedené v tomto nařízení, které je nutno dodržet vůči orgánům tohoho státu.
Článek 79
Odkaz na obecné zásady
Neobsahuje-li toto nařízení, prováděcí předpis, poplatkový řád nebo pravidla řízení před odvolacími senáty příslušné procesní ustanovení, přihlédne úřad k obecným procesním zásadám uznávaným v členských státech.
Článek 80
Promlčení finančních závazků
1. Právo úřadu vyžadovat zaplacení poplatků se promlčí za čtyři roky od konce kalendářního roku, v jehož průběhu se poplatek stal splatným.
2. Nároky vůči úřadu na vrácení poplatků nebo jejich přeplatků se promlčí za čtyři roky od konce kalendářního roku, v jehož průběhu uvedené nároky vznikly.
3. Běh lhůt uvedených v odstavcích 1 a 2 se přeruší, a to v případě uvedeném v odstavci 1 na základě výzvy k úhradě poplatku, a v případě uvedeném v odstavci 2 na základě písemné žádosti za účelem uplatnění nároku.
Lhůta začne běžet znovu ode dne, kdy byla přerušena; lhůta uplyne nejpozději za šest let od konce kalendářního roku, v jehož průběhu počala původně běžet, pokud nebyla k uplatnění nároku podána soudní žaloba; v takovém případě uplyne lhůta nejdříve za rok ode dne, kdy rozhodnutí nabylo právní moci.
ODDÍL 2
NÁKLADY
Článek 81
Náklady
1. Aniž je dotčen čl. 115 odst. 6, účastník, který neuspěl v námitkovém řízení, zrušovacím řízení, řízení o prohlášení neplatnosti nebo v řízení odvolacím, hradí poplatky, které zaplatil druhý účastník, jakož i veškeré nezbytné náklady, které v řízení vynaložil, včetně nákladů na cestovné, pobyt a odměnu zástupci, poradci či advokátovi, v mezích tarifů stanovených pro každou kategorii nákladů za podmínek uvedených v prováděcím nařízení.
2. Pokud však účastník uspěje ve věci jen v některých částech a v jiných částech nikoliv, nebo z důvodu spravedlnosti, rozhodne námitkové oddělení nebo zrušovací oddělení nebo odvolací senát o jiném rozdělení nákladů.
3. Účastník, který ukončí řízení zpětvzetím přihlášky ochranné známky Společenství, námitek, návrhu na zrušení nebo prohlášení neplatnosti nebo zpětvzetím odvolání, neobnovením zápisu ochranné známky Společenství nebo vzdáním se této známky, hradí poplatky, jakož i náklady vynaložené druhým účastníkem za podmínek uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Nedojde-li k rozhodnutí ve věci, rozhodne námitkové oddělení, zrušovací oddělení nebo odvolací senát o nákladech podle vlastní úvahy.
5. Dohodnou-li se účastníci před námitkovým oddělením, zrušovacím oddělením nebo odvolacím senátem na jiném rozdělení nákladů, než jak vyplývá z předchozích odstavců, vezme příslušné oddělení tuto dohodu na vědomí.
6. Spisovna námitkového oddělení, zrušovacího oddělení nebo odvolacího senátu stanoví na žádost výši nákladů, které je nezbytné na základě předchozích odstavců uhradit.
Tato výše může být rozhodnutím námitkového oddělení, zrušovacího oddělení nebo odvolacího senátu na žádost předloženou ve stanovené lhůtě upravena.
Článek 82
Výkon rozhodnutí stanovujících náklady
1. Každé pravomocné rozhodnutí úřadu, kterým se stanoví výše nákladů, je vykonatelné.
2. Výkon rozhodnutí se řídí předpisy občanského práva procesního platného ve státě, na jehož území k výkonu dochází.
Doložku vykonatelnosti připojí na základě ověření pravosti titulu bez další kontroly k tomu vládou každého členského státu určený vnitrostátní orgán; o určení tohoto orgánu je informován úřad a Soudní dvůr.
3. Jsou-li na návrh dotčené strany tyto formální náležitosti splněny, může tato strana přistoupit k výkonu rozhodnutí podle vnitrostátních právních předpisů předložením věci přímo příslušnému orgánu.
4. Výkon rozhodnutí lze zastavit pouze rozhodnutím Soudního dvora.
Projednání stížností na provedení výkonu rozhodnutí nesprávným způsobem však spadá do pravomoci vnitrostátních soudů.
ODDÍL 3
INFORMOVÁNÍ VEŘEJNOSTI A ORGÁNŮ ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 83
Rejstřík ochranných známek Společenství
Úřad vede rejstřík nazvaný Rejstřík ochranných známek Společenství, který obsahuje údaje, jejichž zápis je stanoven tímto nařízením nebo prováděcím nařízením.
Každý může do rejstříku nahlédnout.
Článek 84
Nahlížení do spisu
1. Do spisů týkajících se přihlášek ochranných známek Společenství, které nebyly dosud zveřejněny, lze nahlédnout pouze se souhlasem přihlašovatele.
2. Každý, kdo prokáže, že přihlašovatel ochranné známky Společenství prohlásil, že po jejím zápisu uplatní vůči němu práva ze známky, může nahlédnout do spisu před zveřejněním přihlášky i bez souhlasu přihlašovatele.
3. Po zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství lze do spisů týkajících se této přihlášky a z ní vyplývající ochranné známky Společenství nahlédnout na žádost.
4. Je-li však do spisů nahlíženo podle odstavců 2 a 3, mohou být některé listy v souladu s ustanoveními prováděcího nařízení ze spisu vyjmuty.
Článek 85
Pravidelné publikace
Úřad pravidelně vydává:
a) Věstník ochranných známek Společenství, který obsahuje zápisy do rejstříku ochranných známek Společenství, jakož i všechny další údaje, jejichž zveřejnění je stanoveno tímto nařízením nebo prováděcím nařízením;
b) Úřední věstník, který obsahuje sdělení a informace obecné povahy vydané prezidentem úřadu, jakož i další informace týkající se tohoto nařízení a jeho provedení.
Článek 86
Spolupráce správních orgánů
Nestanoví-li toto nařízení nebo vnitrostátní právní předpisy jinak, úřad a soudy nebo jiné příslušné orgány členských států si na základě žádosti vzájemně pomáhají poskytováním informací nebo zpřístupněním spisů k nahlédnutí.
Předává-li úřad spisy k nahlédnutí soudům, státním zastupitelstvím nebo ústředním úřadům průmyslového vlastnictví, nepodléhá nahlížení omezením stanoveným v článku 84.
Článek 87
Výměna publikací
1. Úřad a ústřední úřady průmyslového vlastnictví členských států si navzájem na žádost, pro vlastní potřebu a zdarma vyměňují po jednom nebo více výtiscích svých vlastních publikací.
2. Úřad může uzavřít dohody o výměně nebo předávání publikací.
ODDÍL 4
ZASTUPOVÁNÍ
Článek 88
Obecné zásady zastupování
1. S výhradou odstavce 2 není nikdo povinen být v řízení před úřadem zastoupen.
2. Aniž je dotčen odst. 3 druhá věta, musí být fyzické nebo právnické osoby, které nemají na území Společenství bydliště nebo sídlo ani skutečnou průmyslovou či obchodní pobočku, před úřadem zastoupeny podle čl. 89 odst. 1 v každém řízení podle tohoto nařízení, s výjimkou podání přihlášky ochranné známky Společenství; další výjimky může stanovit prováděcí nařízení.
3. Fyzické nebo právnické osoby, které mají na území Společenství bydliště nebo sídlo nebo skutečnou průmyslovou či obchodní pobočku, mohou jednat před úřadem prostřednictvím zaměstnance, který mu předloží podepsanou plnou moc k založení do spisu, jejíž náležitosti upraví prováděcí nařízení.
Zaměstnanec právnické osoby uvedené v tomto odstavci může jednat rovněž za jiné právnické osoby, které jsou s touto osobou hospodářsky spojeny, a to i v případě, že tyto jiné právnické osoby nemají sídlo ani skutečnou průmyslovou nebo obchodní pobočku na území Společenství.
Článek 89
Profesionální zastupování
1. Zastupovat fyzické nebo právnické osoby před úřadem může pouze:
a) advokát, který je oprávněn vykonávat činnost na území některého členského státu a má sídlo na území Společenství, v rozsahu, v jakém může jednat v uvedeném státě jako zástupce ve věcech ochranných známek;
b) kvalifikovaní zástupci zapsaní v seznamu, který vede za tímto účelem úřad.
Zástupci před úřadem předloží podepsanou plnou moc k založení do spisu, jejíž náležitosti stanoví prováděcí nařízení.
2. Do seznamu kvalifikovaných zástupců může být zapsána každá fyzická osoba, která:
a) je státním příslušníkem některého členského státu;
b) má své obchodní sídlo nebo místo výkonu zaměstnání na území Společenství;
c) je oprávněna zastupovat ve věcech ochranných známek fyzické nebo právnické osoby před ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu, na jehož území působí nebo je zaměstnána.
Pokud v tomto členském státě oprávnění není podmíněno získáním zvláštní odborné kvalifikace, musí osoby, které žádají o zápis do seznamu a které zastupují fyzické nebo právnické osoby ve věcech ochranných známek před ústředním úřadem průmyslového vlastnictví takového státu, takto působit nepřetržitě alespoň po dobu pěti let.
Podmínka výkonu povolání se však nevztahuje na osoby, jejichž odborná kvalifikace ve věcech ochranných známek pro zajištění zastupování fyzických nebo právnických osob před ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu je úředně uznána podle předpisů tohoto státu.
3. Zápis se provede na žádost doloženou osvědčením vystaveným ústředním úřadem průmyslového vlastnictví dotyčného členského státu, kterým se potvrzuje splnění podmínek uvedených v odstavci 2.
4. Prezident úřadu může udělit výjimku:
a) z požadavku uvedeného v odst. 2 písm. c) druhé větě, poskytl-li žadatel důkaz, že získal požadovanou kvalifikaci jiným způsobem;
b) za zvláštních okolností z požadavku uvedeného v odst. 2 písm. a).
5. Prováděcí nařízení stanoví podmínky, za kterých může být osoba vyškrnuta ze seznamu kvalifikovaných zástupců. HLAVA X
PŘÍSLUŠNOST A ŘÍZENÍ VE VĚCECH ŽALOB TÝKAJÍCÍCH SE OCHRANNÝCH ZNÁMEK SPOLEČENSTVÍ
ODDÍL 1
POUŽITÍ ÚMLUVY O PŘÍSLUŠNOSTI A VÝKONU ROZHODNUTÍ
Článek 90
Použití úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se pro řízení ve věcech ochranných známek Společenství a přihlášek ochranných známek Společenství i pro řízení ve věcech současně nebo následně podaných žalob týkajících se ochranných známek Společenství a národních ochranných známek ustanovení Úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Bruselu dne 27. září 1968, pozměněné smlouvami o přistoupení států k této úmluvě, které přistoupily k Evropský společenstvím (dále jen "úmluva o příslušnosti a výkonu rozhodnutí").
2. Pokud jde o řízení na základě žalob a protinávrhů uvedených v článku 92:
a) nepoužijí se články 2 a 4, čl. 5 odst. 1, 3, 4 a 5 a článek 24 úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí;
b) články 17 a 18 uvedené úmluvy se použijí v rozsahu stanoveném čl. 93 odst. 4 tohoto nařízení;
c) ustanovení hlavy II této úmluvy, které se vztahují na osoby, které mají bydliště na území členského státu, platí i pro osoby, které nemají bydliště na území členského státu, ale mají tam svou pobočku.
ODDÍL 2
SPORY TÝKAJÍCÍ SE PORUŠENÍ A PLATNOSTI OCHRANNÝCH ZNÁMEK SPOLEČENSTVÍ
Článek 91
Soudy pro ochranné známky Společenství
1. Členské státy určí na svém území co nejomezenější počet soudů prvního a druhého stupně (dále jen "soudy pro ochranné známky Společenství") plnící funkce svěřené jim tímto nařízením.
2. Každý členský stát sdělí Komisi do tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost seznam soudů pro ochranné známky Společenství s označením jejich názvu a místní příslušnosti.
3. Každou změnu týkající se počtu, názvu nebo místní příslušnosti těchto soudů, k níž došlo po předání seznamu uvedeného v odstavci 2, oznámí členský stát bez odkladu Komisi.
4. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 doručí Komise členským státům a zveřejní je v Úředním věstníku Evropských společenství.
5. Dokud členský stát nepředá seznam podle odstavce 2, veškerá řízení ve věci žalob nebo protinávrhů uvedených v článku 92, k jejichž projednání je dána podle článku 93 pravomoc soudů tohoto státu, se vedou před tím soudem dotčeného státu, který by byl místně a věcně příslušný, kdyby se jednalo o řízení ve věci národní ochranné známky zapsané v tomto státě.
Článek 92
Soudní pravomoc ve věci porušení a platnosti
Soudy pro ochranné známky Společenství mají výlučnou příslušnost:
a) ve věcech všech žalob pro porušení, a pokud to připouští vnitrostátní právní předpisy, pro hrozící porušení ochranné známky Společenství;
b) ve věcech žalob na určení, že nedochází k porušení, pokud je připouští vnitrostátní právní předpisy;
c) ve věcech všech žalob podaných na základě skutečností uvedených v čl. 9 odst. 3 druhé větě;
d) ve věcech protinávrhů na zrušení nebo prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou podle článku 96.
Článek 93
Mezinárodní soudní pravomoc
1. S výhradou ustanovení tohoto nařízení, jakož i ustanovení úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí použitelné podle článku 90, se řízení na základě žalob a protinávrhů uvedená v článku 92 vedou před soudy členského státu, na jehož území má žalovaný své bydliště, nebo, nemá-li bydliště na území některého členského státu, před soudy členského státu, na jehož území má pobočku.
2. Nemá-li žalovaný na území některého z členských států ani bydliště ani pobočku, vedou se tato řízení před soudy členského státu, na jehož území má bydliště žalobce, nebo, nemá-li bydliště na území některého členského státu, před soudy členského státu, na jehož území má pobočku.
3. Nemají-li žalovaný ani žalobce bydliště ani pobočku na území některého z členských států, vedou se tato řízení před soudy členského státu, kde má sídlo úřad.
4. Bez ohledu na odstavce 1 až 3:
a) dohodnou-li se účastníci na pravomoci jiného soudu pro ochranné známky Společenství, použije se článek 17 úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí;
b) dostaví-li se žalovaný před jiný soud pro ochranné známky Společenství, platí článek 18 úmluvy o soudní pravomoci a výkonu soudních rozhodnutí.
5. Řízení na základě žalob a protinávrhů uvedených v článku 92, s výjimkou žalob na určení, že nedochází k porušení ochranné známky Společenství, mohou být rovněž vedena před soudy členského státu, na jehož území k porušení došlo nebo hrozí dojít, nebo na jehož území došlo k jednání uvedenému v čl. 9 odst. 3 druhé větě.
Článek 94
Rozšíření soudní příslušnosti
1. Soud pro ochranné známky Společenství, jehož pravomoc je dána podle čl. 93 odst. 1 až 4, má příslušnost ve věcech:
- porušení, k nimž došlo nebo k nimž hrozí dojít na území kteréhokoli členského státu,
- jednání podle čl. 9 odst. 3 druhé věty, ke kterým došlo na území kteréhokoli členského státu.
2. Soud pro ochranné známky Společenství, jehož pravomoc je dána podle čl. 93 odst. 5, má pravomoc pouze ve věcech jednání, k nimž došlo nebo hrozí dojít na území toho státu, kde má tento soud sídlo.
Článek 95
Domněnka platnosti — obhajoba ve věci
1. Soudy pro ochranné známky Společenství pohlížejí na ochrannou známku Společenství jako na známku platnou, pokud by žalovaný nezpochybnil její platnost protinávrhem na zrušení nebo neplatnost.
2. Platnost ochranné známky Společenství nelze zpochybnit žalobou na určení, že nedochází k porušení.
3. V řízení o žalobách uvedených v čl. 92 písm. a) a c) je přípustná procesní námitka zrušení nebo neplatnosti ochranné známky Společenství uplatněná jinak než cestou protinávrhu, pokud žalovaný namítá, že by práva majitele ochranné známky mohla být zrušena z důvodu nedostatečného užívání nebo že by ochranná známka mohla být prohlášena za neplatnou z důvodu existence staršího práva na straně žalovaného.
Článek 96
Protinávrhy
1. Protinávrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti může být založen jen na důvodech pro zrušení nebo neplatnost uvedených v tomto nařízení.
2. Soud pro ochranné známky Společenství zamítne protinávrh na zrušení nebo na prohlášení neplatnosti, pokud rozhodnutí úřadu v téže věci, z téhož důvodu a mezi týmiž účastníky již nabylo právní moci.
3. Je-li podán protinávrh ve sporu, jehož účastníkem dosud není majitel ochranné známky, je o něm informován a může být do řízení přibrán jako účastník za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy.
4. Soud pro ochranné známky Společenství, u kterého byl podán protinávrh na zrušení nebo prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou, sdělí úřadu den, kdy byl protinávrh podán.
Úřad zapíše tuto skutečnost do rejstříku ochranných známek Společenství.
5. Použije se čl. 56 odst. 3, 4, 5 a 6.
6. Pokud soud pro ochranné známky Společenství rozhodl o protinávrhu na zrušení nebo prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou a rozhodnutí nabylo právní moci, zašle kopii rozhodnutí úřadu.
Každý z účastníků může požadovat, aby byl o tomto předání informován.
Úřad podle ustanovení prováděcího nařízení zapíše do rejstříku ochranných známek Společenství údaj o rozhodnutí.
7. Soud pro ochranné známky Společenství, který projednává protinávrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti, může na návrh majitele ochranné známky a po vyslechnutí ostatních účastníků řízení přerušit a vyzvat žalovaného, aby návrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti podal ve stanovené lhůtě u úřadu.
Není-li návrh v této lhůtě podán, pokračuje soud v řízení; protinávrh se považuje za vzatý zpět. Použije se čl.
100 odst. 3.
Článek 97
Rozhodné právo
1. Soudy pro ochranné známky Společenství se řídí ustanoveními tohoto nařízení.
2. Ve všech otázkách, které nejsou upraveny tímto nařízením, se řídí soud pro ochranné známky Společenství vnitrostátními právními předpisy, včetně mezinárodního práva soukromého.
3. Nestanoví-li toto nařízení jinak, řídí se soud pro ochranné známky Společenství procesními předpisy, které platí pro obdobná řízení ve věcech národních ochranných známek toho členského státu, na jehož území má sídlo.
Článek 98
Sankce
1. Zjistí-li soud pro ochranné známky Společenství, že žalovaný porušil ochrannou známku Společenství nebo že její porušení ze strany žalovaného hrozí, vydá, pokud tu nejsou zvláštní důvody pro to, aby tak nečinil, příkaz, kterým mu zakazuje pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení ochranné známky Společenství.
Přijme rovněž podle vnitrostátních právních předpisů příslušná opatření k zajištění dodržování tohoto zákazu.
2. V ostatních věcech se řídí soud pro ochranné známky Společenství právními předpisy členského státu, na jehož území došlo k porušení nebo hrozí porušení známky, včetně mezinárodního práva soukromého.
Článek 99
Přechodná a ochranná opatření
1. U soudů členského státu, včetně soudů pro ochranné známky Společenství, lze pro ochrannou známku Společenství nebo přihlášku ochranné známky Společenství žádat taková předběžná opatření včetně opatření ochranných opatření, která mohou být použita podle právních předpisů tohoto členského státu pro národní ochrannou známku, i když podle tohoto nařízení je příslušný k rozhodnutí ve věci soud pro ochranné známky Společenství jiného členského státu.
2. Soud pro ochranné známky Společenství, jehož pravomoc je dána podle čl. 93 odst. 1, 2, 3 nebo 4, má pravomoc nařídit předběžná a ochranná opatření, která jsou s výhradou řízení nezbytných pro uznání a výkon rozhodnutí podle hlavy III úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí použitelná na území každého členského státu. Jiný soud tuto pravomoc nemá.
Článek 100
Zvláštní ustanovení pro související žaloby
1. Neexistují-li zvláštní důvody pokračovat v řízení, soud pro ochranné známky Společenství, který projednává žalobu uvedenou v článku 92 s výjimkou žaloby na určení, že nedochází k porušení práv ze známky, přeruší řízení buď z úřední moci po vyslechnutí účastníků, nebo na návrh účastníka a po vyslechnutí ostatních účastníků, byla-li platnost ochranné známky Společenství již zpochybněna před jiným soudem pro ochranné známky Společenství cestou protinávrhu nebo byl-li již podán u úřadu návrh na zrušení nebo prohlášení ochranné známky za neplatnou.
2. Neexistují-li zvláštní důvody pokračovat v řízení, úřad při projednávání návrhu na zrušení nebo prohlášení neplatnosti přeruší řízení buď z úřední moci po vyslechnutí účastníků, nebo z podnětu účastníka a po vyslechnutí ostatních účastníků, byla-li platnost ochranné známky Společenství již zpochybněna cestou protinávrhu u soudu pro ochranné známky Společenství.
Pokud však o to některý z účastníků řízení před soudem pro ochranné známky Společenství požádá, může soud po vyslechnutí ostatních účastníků přerušit řízení.
V tomto případě úřad v řízení pokračuje.
3. Soud pro ochranné známky Společenství, který přeruší řízení, může nařídit pro dobu přerušení předběžná a ochranná opatření.
Článek 101
Soudní pravomoc soudů pro ochranné známky Společenství — další opravné prostředky
1. Proti rozhodnutím soudů pro ochranné známky Společenství prvního stupně vydaným ve věci žalob a protinávrhů uvedených v článku 92 lze podat opravný prostředek k soudům pro ochranné známky Společenství druhého stupně.
2. Podmínky, za kterých lze podat odvolání k soudu pro ochranné známky Společenství druhého stupně, stanoví vnitrostátní právní předpisy členského státu, na jehož území má tento soud sídlo.
3. Pro rozhodnutí soudů pro ochranné známky Společenství druhého stupně platí vnitrostátní právní předpisy o dalších opravných prostředcích.
ODDÍL 3
JINÉ SPORY TÝKAJÍCÍ SE OCHRANNÝCH ZNÁMEK SPOLEČENSTVÍ
Článek 102
Doplňková ustanovení o příslušnosti vnitrostátních soudů, které nejsou soudy pro ochranné známky Společenství
1. V členském státě, jehož soudy mají podle čl. 90 odst. 1 pravomoc, je dána ve věcech žalob neuvedených v článku 92 příslušnost soudů, které by byly místně a věcně příslušné, kdyby se jednalo o žaloby ve věcech národních ochranných známek zapsaných do rejstříku tohoto státu.
2. Není-li podle čl. 90 odst. 1 a odstavce 1 tohoto článku žádný soud příslušný k projednání žaloby ve věci ochranné známky Společenství, které nejsou uvedeny v článku 92, lze tyto žaloby projednat u soudů členského státu, kde má sídlo úřad.
Článek 103
Povinnost vnitrostátního soudu
Vnitrostátní soud, který projednává žalobu ve věci ochranné známky Společenství, která není uvedena v článku 92, je povinen na tuto známku pohlížet jako na platnou.
ODDÍL 4
PŘECHODNÉ USTANOVENÍ
Článek 104
Přechodné ustanovení týkající se použití úmluvy o soudní pravomoci a výkonu soudních rozhodnutí
Ustanovení úmluvy o soudní pravomoci a výkonu soudních rozhodnutí použitelná na základě předchozích článků mají pro členský stát účinky v tom znění úmluvy, jaké v daném okamžiku platí ve vztahu k uvedenému státu.
HLAVA XI ÚČINKY NA PRÁVNÍ PŘEDPISY ČLENSKÝCH STÁTŮ
ODDÍL 1
ŽALOBY NA ZÁKLADĚ VÍCE OCHRANNÝCH ZNÁMEK
Článek 105
Současně podané a navazující žaloby na základě ochranných známek Společenství a národních ochranných známek
1. Jsou-li podány žaloby pro porušení se stejnou skutkovou podstatou a mezi stejnými účastníky u různých soudů členských států, z nichž jeden jedná ve věci ochranné známky Společenství a druhý ve věci národní ochranné známky:
a) soud, který neobdržel věc jako první, pravomoc z úřední moci odmítne ve prospěch prvního soudu, jsou-li předmětné totožné ochranné známky a platí pro stejné výrobky nebo služby.
Soud, který by měl věc odmítnout, může přerušit řízení, je-li pravomoc druhého soudu zpochybněna;
b) soud, který neobdržel věc jako první, může přerušit řízení, jsou-li předmětné ochranné známky totožné a platí pro podobné výrobky nebo služby nebo jsou-li předmětnéochranné známky podobné a platí pro stejné nebo podobné výrobky nebo služby.
2. Soud, který projednává žalobu na porušení ochranné známky Společenství, tuto žalobu zamítne, jestliže na základě stejné skutkové podstaty bylo mezi stejnými účastníky vydáno pravomocné rozhodnutí ve věci, pokud jde o národní ochrannou známku, která je totožná a platí pro stejné výrobky nebo služby.
3. Soud, který projednává žalobu za porušení národní ochranné známky, tuto žalobu zamítne, pokud na základě stejné skutkové podstaty bylo mezi stejnými účastníky vydáno pravomocné rozhodnutí ve věci, pokud jde o ochrannou známku Společenství, která je totožná a platí pro stejné výrobky nebo služby.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se nevztahují na předběžná a ochranná opatření.
ODDÍL 2
POUŽITÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PRO ÚČELY ZÁKAZU UŽÍVÁNÍ OCHRANNÝCH ZNÁMEK SPOLEČENSTVÍ
Článek 106
Zákaz užívání ochranných známek Společenství
1. Není-li stanoveno jinak, není tímto nařízením dotčeno právo existující na základě právních předpisů členských států uplatnit v souvislosti s užíváním pozdější ochranné známky Společenství práva vyplývající z porušení starších práv ve smyslu článku 8 nebo čl. 52 odst. 2. Práva vyplývající z porušení starších práv ve smyslu čl. 8 odst. 2 a 4 však nelze uplatnit, pokud majitel staršího práva již nemůže na základě čl. 53 odst. 2 požádat o prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou.
2. Není-li stanoveno jinak, není tímto nařízením dotčeno právo učinit na základě občanského, správního nebo trestního práva členského státu nebo na základě ustanovení práva Společenství kroky směřující k zákazu užívání ochranné známky Společenství, lze-li podle práva členského státu nebo práva Společenství zakázat užívání národní ochranné známky.
Článek 107
Starší práva místního významu
1. Majitel staršího práva, které se uplatňuje pouze v určitém místě, může bránit užívání ochranné známky Společenství na území, kde je toto právo chráněno, umožňují-li to právní předpisy dotyčného členského státu.
2. Odstavec 1 nelze použít, pokud majitel staršího práva vědomě strpěl užívání ochranné známky Společenství na území, kde je toto právo chráněno, po dobu pěti po sobě jdoucích let, ledaže přihláška ochranné známky Společenství nebyla podána v dobré víře.
3. Majitel ochranné známky Společenství nemůže bránit užívání práva uvedeného v odstavci 1, i když toto právo nelze proti ochranné známce Společenství uplatnit.
ODDÍL 3
PŘEVOD NA PŘIHLÁŠKU NÁRODNÍ OCHRANNÉ ZNÁMKY
Článek 108
Žádost o použití vnitrostátního postupu
1. Přihlašovatel nebo majitel ochranné známky Společenství může požádat o převod své přihlášky nebo ochranné známky Společenství na přihlášku národní ochranné známky:
a) byla-li přihláška ochranné známky Společenství zamítnuta, vzata zpět nebo považována za vzatou zpět;
b) zanikly-li účinky ochranné známky Společenství.
2. K převodu nedojde:
a) byla-li práva majitele ochranné známky zrušena pro neužívání, ledaže by ve členském státě, ve vztahu k němuž se změna požaduje, byla ochranná známka užívána způsobem, který lze považovat za skutečné užívání podle právních předpisů tohoto členského státu;
b) pro účely ochrany v členském státě, ve kterém se podle rozhodnutí úřadu nebo vnitrostátního soudu použijí ve vztahu k přihlášce nebo ochranné známce Společenství důvody zamítnutí nebo neplatnosti.
3. Vnitrostátní přihlášce, která vznikla převodem z přihlášky ochranné známky Společenství nebo z ochranné známky Společenství, je přiznán v dotyčném členském státě den podání nebo den vzniku práva přednosti uvedené přihlášky nebo známky a případně i vstup do práv starší ochranné známky tohoto státu, na který bylo uplatněno právo podle článků 34 a 35.
4. Pokud:
- přihláška ochranné známky Společenství se považuje za vzatou zpět nebo je zamítnuta rozhodnutím úřadu, které nabylo právní moci,
- účinky ochranné známky Společenství zanikly na základě pravomocného rozhodnutí úřadu nebo zápisem vzdání se ochranné známky Společenství do rejstříku,
zašle úřad přihlašovateli nebo majiteli sdělení, v němž mu stanoví lhůtu tří měsíců od doručení, ve které lze požádat o převod.
5. Byla-li přihláška ochranné známky Společenství vzata zpět nebo zanikly-li účinky ochranné známky Společenství z důvodu neobnovení zápisu, podává se žádost o převod ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy byla přihláška ochranné známky Společenství vzata zpět nebo kdy zanikla doby platnosti zápisu ochranné známky Společenství.
6. V případě, že účinky ochranné známky Společenství zanikly v důsledku rozhodnutí vnitrostátního soudu, podává se žádost o převod ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy toto rozhodnutí nabylo právní moci.
7. Účinek podle článku 32 zanikne, není-li žádost podána ve stanovené lhůtě.
Článek 109
Podání, zveřejnění a postoupení žádosti o převod
1. Žádost o převod se podává u úřadu a musí v ní být uvedeny členské státy, ve kterých má být provedeno řízení o zápisu národní ochranné známky.
Žádost se považuje za podanou až po zaplacení poplatku za převod.
2. Byla-li přihláška ochranné známky Společenství zveřejněna, zapíše se přijetí každé takové žádosti do rejstříku ochranných známek Společenství a žádost o převod se zveřejní.
3. Úřad ověří, zda lze žádat o převod podle čl. 108 odst. 1, zda byla žádost podána ve lhůtě stanovené v čl. 108 odst. 4, 5 nebo 6 a zda byl zaplacen poplatek za převod. Jsou-li tyto podmínky splněny, postoupí úřad žádost ústředním úřadům průmyslového vlastnictví států, které jsou v ní uvedeny. Na žádost ústředního úřadu průmyslového vlastnictví dotčeného státu úřad poskytne tomuto úřadu veškeré potřebné informace, aby mohl rozhodnout o přípustnosti žádosti.
Článek 110
Formální náležitosti pro převod
1. Ústřední úřad průmyslového vlastnictví, kterému byla žádost postoupena, rozhodne o její přípustnosti.
2. Přihláška ochranné známky Společenství nebo ochranná známka Společenství postoupená podle článku 109 nemůže být podrobena formálním náležitostem podle vnitrostátních právních předpisů, které jsou odlišné od požadavků stanovených tímto nařízením nebo prováděcím nařízením nebo jdou nad jejich rámec.
3. Ústřední úřad průmyslového vlastnictví, kterému byla žádost postoupena, může vyžadovat, aby přihlašovatel ve lhůtě nejméně dvou měsíců:
a) zaplatil vnitrostátní přihlašovací poplatek;
b) předložil překlad žádosti a jejích příloh do některého z úředních jazyků dotčeného státu;
c) uvedl adresu pro doručování v dotčeném státě;
d) předložil vyobrazení ochranné známky v počtu vyhotovení stanoveném dotčeným státem.
HLAVA XII ÚŘAD
ODDÍL 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 111
Právní postavení
1. Úřad je institucí Společenství. Má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě má úřad nejširší právní subjektivitu, kterou vnitrostátní právní předpisy přiznávají právnickým osobám; může zejména nabývat nebo zcizovat movitý i nemovitý majetek a má procesní způsobilost.
3. Úřad zastupuje prezident.
Článek 112
Zaměstnanci
1. Aniž je dotčeno použití článku 131 pro členy odvolacích senátů, platí pro úředníky úřadu zaměstnanecký řád úředníků Evropských společenství a zaměstnanecké podmínky ostatních pracovníků Evropských společenství a předpisy přijaté společně orgány Evropských společenství k jejich provedení.
2. Aniž je dotčen článek 120, vykonává úřad vůči svým zaměstnancům pravomoci, které jsou každé instituci svěřeny zaměstnaneckým řádem a zaměstnaneckými podmínkami.
Článek 113
Výsady a imunity
Pro úřad platí Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 114
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost úřadu se řídí právními předpisy, kterými se řídí dotyčná smlouva.
2. Na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené úřadem má pravomoc rozhodovat Soudní dvůr.
3. Jde-li o mimosmluvní odpovědnost, odpovídá úřad za škody, způsobené jeho útvary nebo pracovníky při plnění jejich povinností podle obecných zásad společných právu členských států.
4. Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat spory o náhradě škody uvedené v odstavci 3.
5. Osobní odpovědnost pracovníků vůči úřadu se řídí příslušnými ustanoveními zaměstnaneckého řádu nebo zaměstnaneckých podmínek, které se na ně vztahují.
Článek 115
Jazyky
1. Přihláška ochranné známky Společenství se podává v některém z úředních jazyků Evropského společenství.
2. Jazyky úřadu jsou angličtina, francouzština, italština, němčina a španělština.
3. Přihlašovatel musí uvést i druhý jazyk, který je jazykem úřadu a s jehož možným užitím pro námitkové nebo zrušovací řízení nebo řízení o neplatnosti souhlasí.
Byla-li přihláška podána v jazyce, který není jedním z jazyků úřadu, zařídí úřad překlad přihlášky uvedené v čl. 26 odst. 1 do jazyka uvedeného přihlašovatelem.
4. Je-li přihlašovatel ochranné známky Společenství jediným účastníkem řízení u úřadu, je jazykem řízení jazyk, v němž byla podána přihláška.
Byla-li přihláška podána v jiném jazyce, než jsou jazyky úřadu, může úřad zasílat písemná sdělení přihlašovateli i v druhém jazyce, který přihlašovatel uvedl v přihlášce.
5. Námitky a návrh na zrušení nebo neplatnost se podává v některém jazyce úřadu.
6. Pokud je jazykem zvoleným podle odstavce 5 pro podání námitek nebo návrhu na zrušení nebo neplatnost jazyk, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky nebo druhý jazyk, který byl při podání v přihlášce uveden, je tento jazyk i jazykem řízení.
Pokud jazykem zvoleným podle odstavce 5 pro podání námitek nebo návrhu na zrušení nebo neplatnost není ani jazyk, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky, ani druhý jazyk, který byl při podání v přihlášce uveden, je ten, kdo podává námitky nebo návrh na zrušení nebo neplatnost vyzván, aby na vlastní náklady pořídil překlad svého podání buď do jazyka, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky, pokud je jazykem úřadu, nebo do druhého jazyka, který byl při podání v přihlášce uveden.
Překlad musí být předložen ve lhůtě stanovené prováděcím nařízením.
Jazyk, do kterého bylo podání přeloženo, se pak stává jazykem řízení.
7. Účastníci námitkového nebo zrušovacího řízení, řízení o neplatnosti nebo odvolacího řízení se mohou dohodnout, že jazykem řízení má být jiný úřední jazyk Evropského společenství.
Článek 116
Zveřejnění a zápis do rejstříku
1. Přihláška ochranné známky uvedená v čl. 26 odst. 1 a ostatní informace, jejichž zveřejnění ukládá toto nařízení nebo prováděcí nařízení, se zveřejňují ve všech úředních jazycích Evropského společenství.
2. Všechny zápisy do rejstříku ochranných známek Společenství se provádějí ve všech úředních jazycích Evropského společenství.
3. V případě pochybností je závazným zněním znění v tom jazyce úřadu, ve kterém byla podána přihláška ochranné známky Společenství.
Byla-li přihláška podána v jiném úředním jazyce Evropského společenství, než je některý z jazyků úřadu, je závazným zněním znění v druhém jazyce, který uvedl přihlašovatel.
Článek 117
Překladatelské služby nezbytné pro činnost úřadu zajišťuje po zahájení činnosti Překladatelské středisko institucí Unie.
Článek 118
Kontrola zákonnosti
1. Komise dohlíží na zákonnost rozhodnutí prezidenta, ve vztahu k nimž právo Společenství neupravuje kontrolu zákonnosti jiným subjektem, jakož i rozhodnutí rozpočtového výboru úřadu zřízeného podle článku 133.
2. Komise vyžaduje změnu nebo zrušení rozhodnutí uvedených v odstavci 1, jsou-li protiprávní.
3. Každé výslovné nebo mlčky předpokládané rozhodnutí uvedené v odstavci 1 může členský stát nebo každá třetí osoba, které se přímo a osobně týká, předložit Komisi za účelem kontroly zákonnosti, a to ve lhůtě patnácti dnů ode dne, kdy se o něm dozvěděly.
Komise vydá rozhodnutí do jednoho měsíce.
Nevydání rozhodnutí v uvedené lhůtě se považuje za zamítnutí případu.
ODDÍL 2
VEDENÍ ÚŘADU
Článek 119
Pravomoci prezidenta
1. Úřad vede prezident.
2. K tomuto účelu má prezident zejména tyto úkoly a pravomoci:
a) přijímá všechna opatření nezbytná pro činnost úřadu, včetně vydávání interních správních pokynů a zveřejňování oznámení;
b) může předkládat Komisi návrhy na změnu tohoto nařízení, prováděcího nařízení, jednacího řádu odvolacích senátů a poplatkového řádu, jakož i každého jiného předpisu týkajícího se ochranné známky Společenství, a to po konzultaci správní rady a v případě poplatkového řádu a rozpočtových ustanovení tohoto nařízení po poradě s rozpočtovým výborem;
c) sestavuje návrh příjmů a výdajů úřadu a provádí rozpočet;
d) každoročně předkládá Komisi, Evropskému parlamentu a správnímu výboru zprávu o činnosti úřadu;
e) vykonává vůči zaměstnancům pravomoci uvedené v čl. 112 odst. 2;
f) může své pravomoci přenášet.
3. Prezidentovi je nápomocen jeden nebo více viceprezidentů.
Je-li prezident nepřítomen nebo zaneprázdněn, zastoupí ho viceprezident nebo některý z viceprezidentů v souladu s postupem, který stanoví správní rada.
Článek 120
Jmenování vysokých úředníků
1. Prezidenta úřadu jmenuje Komise ze seznamu nejvýše tří kandidátů sestaveného správní radou.
Na návrh správní rady může odvolat prezidenta Rada.
2. Funkční období prezidenta trvá nejdéle pět let a může být jmenován opakovaně.
3. Viceprezident nebo viceprezidenti jsou jmenováni a odvoláváni způsobem uvedeným v odstavci 1 po konzultaci prezidenta.
4. Kárnou pravomoc vůči úředníkům uvedeným v odstavci 1 a 3 má Rada.
ODDÍL 3
SPRÁVNÍ RADA
Článek 121
Zřízení a pravomoci
1. U úřadu se zřizuje správní rada.
Aniž jsou dotčeny pravomoci rozpočtového výboru podle oddílu 5 — rozpočet a finanční kontrola — má správní rada níže uvedené pravomoci.
2. Správní rada sestavuje seznamy kandidátů podle článku 120.
3. Stanoví podle čl. 143 odst. 3 den, od kterého lze podávat přihlášky ochranných známek Společenství.
4. Je poradním orgánem prezidenta ve věcech, které patří do pravomoci úřadu.
5. Správní rada je konzultována před přijetím směrnic týkajících se průzkumu prováděného úřadem, jakož i v jiných případech stanovených tímto nařízením.
6. Může předkládat svá stanoviska a žádat prezidenta a Komisi o informace, považuje-li to za nezbytné.
Článek 122
Složení
1. Správní radu tvoří jeden zástupce z každého členského státu a jeden zástupce Komise a jejich náhradníci.
2. Členům správního výboru mohou být nápomocni poradci nebo znalci v mezích stanovených jednacím řádem.
Článek 123
Předsednictví
1. Správní rada volí ze svých členů předsedu a místopředsedu.
Nemůže-li předseda plnit své povinnosti, nahradí jej bez dalšího místopředseda.
2. Funkční období předsedy a místopředsedy je tři roky a mohou být zvoleni znovu.
Článek 124
Zasedání
1. Zasedání správní rady svolává její předseda.
2. Prezident úřadu se zúčastňuje jednání, nerozhodne-li správní rada jinak.
3. Řádná zasedání správní rady se konají jednou za rok; dále se scházejí z podnětu předsedy nebo na návrh Komise nebo jedné třetiny členských států na mimořádných zasedáních.
4. Správní rada přijme svůj jednací řád.
Správní rada přijímá rozhodnutí prostou většinou hlasů zástupců členských států. Rozhodnutí, k jejichž přijetí je správní rada zmocněna podle čl.
120 odst. 1 a 3, však vyžadují většinu tří čtvrtin hlasů zástupců členských států.
V obou případech má každý členský stát jeden hlas.
6. Správní rada může přizvat k účasti na svých zasedáních pozorovatele.
7. Úřad poskytne správní radě sekretariát.
ODDÍL 4
PROVÁDĚNÍ ŘÍZENÍ
Článek 125
Pravomoc
Vydávat rozhodnutí v průběhu řízení podle tohoto nařízení jsou oprávněni:
a) průzkumoví referenti;
b) námitková oddělení;
c) oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky;
d) zrušovací oddělení;
e) odvolací senáty.
Článek 126
Průzkumoví referenti
Průzkumový referent vydává jménem úřadu veškerá rozhodnutí týkající se přihlášky ochranné známky Společenství, včetně rozhodnutí o otázkách uvedených v článcích 36, 37, 38 a 66 s výjimkou případů, kdy je dána pravomoc námitkového oddělení.
Článek 127
Námitková oddělení
1. Námitkové oddělení vydává veškerá rozhodnutí týkající se námitek proti přihlášce ochranné známky Společenství.
2. Námitkové oddělení tvoří tři členové.
Alespoň jeden z nich musí být právník.
Článek 128
Oddělení pro správu známek a právní otázky
1. Oddělení pro správu známek a právní otázky vydává veškerá rozhodnutí podle tohoto nařízení, která nespadají do pravomoci průzkumových referentů, námitkového oddělení nebo zrušovacího oddělení.
Vydává zejména rozhodnutí týkající se zápisů do rejstříku ochranných známek Společenství.
2. Vede rovněž seznam kvalifikovaných zástupců ve smyslu článku 89.
3. Rozhodnutí tohoto oddělení vydává jeden člen.
Článek 129
Zrušovací oddělení
1. Zrušovací oddělení vydává veškerá rozhodnutí o návrzích na zrušení nebo prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou.
2. Zrušovací oddělení tvoří tři členové.
Alespoň jeden z nich musí být právník.
Článek 130
Odvolací senáty
1. Odvolací senáty rozhodují o odvoláních podaných proti rozhodnutím průzkumových referentů, námitkových oddělení, oddělení pro správu známek a právní otázky a zrušovacích oddělení.
2. Odvolací senát tvoří tři členové.
Alespoň dva z nich musí být právníci.
Článek 131
Nezávislost členů odvolacích senátů
1. Členové odvolacích senátů včetně předsedy jsou jmenováni na období pěti let způsobem stanoveným v článku 120 pro jmenování prezidenta úřadu.
Během tohoto období mohou být odvoláni z funkce pouze ze závažných důvodů, rozhodne-li o tom Soudní dvůr na návrh subjektu, který je jmenoval.
Mohou být jmenováni opakovaně.
2. Členové senátů jsou nezávislí.
Ve svých rozhodnutích nejsou vázáni žádnými pokyny.
3. Členy senátů nemohou být průzkumoví referenti nebo členové námitkových oddělení, oddělení pro správu ochranných známek a právní otázky ani zrušovacích oddělení.
Článek 132
Vyloučení a protest
1. Průzkumoví referenti, členové jednotlivých oddělení úřadu a odvolacích senátů se nemohou zúčastnit projednávání věci, mají-li na věci osobní zájem nebo zúčastnili-li se projednávání dříve jako zástupci některého účastníka.
Dva ze tří členů námitkového oddělení musí být pracovníci, kteří se nepodíleli na průzkumu přihlášky.
Členové zrušovacího oddělení se nemohou účastnit projednávání věci, pokud se podíleli na vydání pravomocného rozhodnutí v této věci v rámci řízení o zápisu ochranné známky nebo řízení o námitkách.
Členové odvolacích senátů se nemohou účastnit odvolacího řízení, pokud se podíleli na vydání rozhodnutí, které je předmětem odvolání.
2. Domnívá-li se člen některého oddělení nebo odvolacího senátu z důvodu uvedeného v odstavci 1 nebo z jiného důvodu, že se nemůže účastnit projednávání věci, uvědomí o tom toto oddělení nebo senát.
3. Proti průzkumovým referentům a členům oddělení nebo odvolacího senátu mohou účastníci podat protest z některého důvodu uvedeného v odstavci 1 nebo z důvodu podezření z podjatosti.
Protest nelze přijmout, učinil-li již účastník v řízení úkon, přestože věděl o důvodu protestu.
Důvodem protestu nemůže být státní příslušnost průzkumových referentů nebo členů.
4. Oddělení a odvolací senáty rozhodují v případech uvedených v odstavcích 2 a 3 bez účasti příslušného člena.
Za účelem vydání rozhodnutí je vyloučený člen vystřídán v oddělení nebo senátu náhradníkem.
ODDÍL 5
ROZPOČET A FINANČNÍ KONTROLA
Článek 133
Rozpočtový výbor
1. U úřadu se zřizuje rozpočtový výbor. Rozpočtový výbor má pravomoci stanovené v tomto oddílu a v čl. 39 odst. 4.
2. Na rozpočtový výbor se použijí přiměřeně čl. 121 odst. 6, články 122 a 123, jakož i čl. 124 odst. 1 až 4 a 6 a 7.
3. Rozpočtový výbor přijímá rozhodnutí prostou většinou hlasů zástupců členských států. Pro rozhodnutí, která rozpočtový výbor přijímá podle čl. 39 odst. 4, čl. 135 odst. 3 a článku 138, se však vyžaduje většina tří čtvrtin hlasů zástupců členských států. V obou případech má každý členský stát jeden hlas.
Článek 134
Rozpočet
1. Návrh příjmů a výdajů úřadu se sestavuje pro každý rozpočtový rok a je zahrnut do rozpočtu úřadu, přičemž rozpočtový rok odpovídá roku kalendářnímu.
2. Příjmy a výdaje uvedené v rozpočtu musí být vyvážené.
3. Aniž jsou dotčeny ostatní druhy příjmů, příjmem úřadu se rozumí výnos z poplatků vybíraných podle poplatkového řádu a případně i dotace poskytovaná ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství z oddílu Komise.
Článek 135
Sestavování rozpočtu
1. Prezident sestaví každoročně návrh příjmů a výdajů úřadu na následující rok a předá jej rozpočtovému výboru spolu se seznamem pracovních míst nejpozději do 31. března.
2. Pokud návrh rozpočtu počítá s dotací z rozpočtu Společenství, předá rozpočtový výbor tento návrh neprodleně Komisi, která jej postoupí rozpočtovému orgánu Společenství.
Komise k němu může připojit své stanovisko, které obsahuje odlišný návrh.
3. Rozpočtový výbor přijme rozpočet, který obsahuje rovněž seznam pracovních míst úřadu.
Obsahuje-li návrh rozpočtu dotaci poskytovanou ze souhrnného rozpočtu Společenství, rozpočet úřadu se v případě potřeby upraví.
Článek 136
Finanční kontrola
Kontrolu závazků a placení veškerých výdajů a kontrolu zjišťování a krytí všech příjmů úřadu provádí finanční kontrolor jmenovaný rozpočtovým výborem.
Článek 137
Audit
1. Každoročně nejpozději 31. března předá prezident Komisi, Evropskému parlamentu, rozpočtovému výboru a Účetnímu dvoru účet všech příjmů a výdajů úřadu za uplynulé období.
Účetní dvůr je prověří podle článku 188c Smlouvy.
2. Rozpočtový výbor udělí prezidentovi úřadu absolutorium za plnění rozpočtu.
Článek 138
Finanční předpisy
Rozpočtový výbor vydá po poradě s Účetním dvorem Evropských společenství a Komisí interní finanční předpisy upravující zejména podmínky sestavení a provádění rozpočtu úřadu.
Finanční předpisy vycházejí v míře slučitelné se zvláštní povahou úřadu z finančních předpisů přijatých pro ostatní subjekty zřízené Společenstvím.
Článek 139
Poplatkový řád
1. Poplatkový řád stanoví zejména výši poplatků a způsob jejich placení.
2. Výše poplatků musí být stanovena tak, aby příjmy z nich umožňovaly zajistit v zásadě vyrovnanost rozpočtu úřadu.
3. Poplatkový řád se přijímá a mění postupem uvedeným v článku 141.
HLAVA XIII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 140
Prováděcí předpisy Společenství
1. Pravidla pro provedení tohoto nařízení stanoví prováděcí nařízení.
2. Kromě poplatků uvedených v předchozích článcích se vybírají poplatky za podmínek stanovených prováděcím nařízením i v těchto případech:
1. změna vyobrazení ochranné známky Společenství;
2. opožděné zaplacení poplatku za zápis;
3. vystavení kopie osvědčení o zápisu;
4. zápis převodu ochranné známky Společenství;
5. zápis licence nebo jiného práva k ochranné známce Společenství;
6. zápis licence nebo jiného práva k přihlášce ochranné známky Společenství;
7. výmaz zápisu licence nebo jiného práva;
8. změna zapsané ochranné známky Společenství;
9. vyhotovení výpisu z rejstříku;
10. nahlédnutí do spisu;
11. vyhotovení kopie listu ze spisu;
12. vyhotovení ověřené kopie přihlášky;
13. sdělení údajů obsažených ve spisu;
14. prověření výše nákladů řízení, které mají být uhrazeny.
2. Prováděcí nařízení a pravidla řízení před odvolacím senátem se přijímají a mění postupem uvedeným v článku 141.
Článek 141
Zřízení výboru a postup pro přijímání prováděcích předpisů
1. Komisi je nápomocen Výbor pro poplatky, prováděcí předpisy a řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), který se skládá ze zástupců členských států, a v jehož čele stojí zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor předloží své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha způsobem uvedeným v tomto článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme navržená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Pokud po uplynutí tří měsíců od předložení věci Rada nerozhodla, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případu, kdy se Rada proti opatření vyslovila prostou většinou.
Článek 142
Slučitelnost s jinými ustanoveními práva Společenství
Tímto nařízením není dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [7], a zejména článek 14 uvedeného nařízení.
Článek 143
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy přijmou ve lhůtě tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost nezbytná opatření podle článků 91 a 110 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Přihlášky ochranných známek Společenství lze podávat u úřadu ode dne stanoveného správní radou na doporučení předsedy úřadu.
4. Přihlášky ochranných známek Společenství podané ve lhůtě tří měsíců přede dnem uvedeným v odstavci 3 se považují za podané k tomuto dni.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 24. ledna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že cílem nařízení Komise č. 1756/93 [2], ve znění nařízení (EHS) č. 2866/93 [3], je přesně stanovit zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán pro všechny částky stanovené v ECU pro mléko a mléčné výrobky; že za tímto účelem musí být výše uvedené nařízení doplněno stanovením rozhodných skutečností pro částky uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 2839/93 ze dne 18. října 1993 o zvláštním prodeji intervenčního másla pro vývoz do republik bývalého Sovětského svazu [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 109/94 [5];
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1756/93 nestanoví přesnost rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán, pokud jde o podporu poskytovanou pro odstředěné mléko ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení Komise (EHS) č. 1105/68 ze dne 27. července 1968 o pravidlech pro poskytování podpory pro odstředěné mléko určené k použití jako krmivo [6], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1723/93 [7]; že je tedy třeba je opravit;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2167/83 ze dne 28. července 1983 o prováděcích pravidlech pro poskytování mléka a některých mléčných výrobků žákům ve školách [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1861/93 [9], je zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č. 3392/93 [10]; že je tedy třeba upravit odkazy v příloze nařízení (EHS) č. 1756/93;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1756/93 se mění takto:
1. V části B. II přílohy se vkládá nový bod 8, který zní:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_ 8.(EHS) č. 2839/93 _BAR_ Nabídková cena přijatá v rámci nabídkových řízení uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. c). _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný v den platby" _BAR_
2. Dosavadní bod 1 části C. II přílohy se označuje jako bod 1, který zní:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_ 1.(EHS) č. 1105/68 _BAR_ A.Částka podpory pro odstředěné mléko používané v krmných směsích, uvedená v článku 1. _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný: i)první den měsíce, v němž je odstředěné mléko uvedené v článku 2 denaturováno nebo v němž je odstředěné mléko odesláno zemědělci,ii)první den měsíce, za který je sestaven měsíční výkaz na základě použití odstředěného mléka podle článku 5a,iii)první den měsíce, v němž je vyrobeno máslo nebo smetana, pro odstředěné mléko použité podle článků 6 a 8a. _BAR_ B.Částka podpory pro odstředěné mléko používané v krmných směsích, uvedená v čl. 1a odst. 3. _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný první den měsíce, v němž je odstředěné mléko uvedené v článku 2 denaturováno nebo v němž je tekuté odstředěné mléko odesláno zemědělci." _BAR_
3. Dosavadní bod 4 části D přílohy se označuje jako bod 4, který zní:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_ 4.(EHS) č. 3392/93 _BAR_ Částka podpory pro školní mléko, uvedená v čl. 4 odst. 1. _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný první den prvního měsíce období, pro které je předložena žádost o podporu uvedená v čl. 7 odst. 4." _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 25. ledna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1533/93, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která se přijmou v případě narušení trhu s obilovinami, a nařízení (EHS) č. 2131/93, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], ve znění nařízení (EHS) č. 2193/93 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ve snaze nebránit vývozům ze Společenství vyžadováním důkazu o příjezdu do místa určení stanoví nařízení Komise (EHS) č. 1533/93 [3], že se důkaz pro poskytnutí náhrady stanovené prostřednictvím nabídkového řízení nevyžaduje, pokud je vývoz uskutečněn po moři; že stejná ustanovení jsou stanovena nařízením Komise (EHS) č.
2131/93 [4];
vzhledem k tomu, že v odvětví obilovin je jediná sazba vývozní náhrady, která je nižší než sazba použitelná pro vývozy do všech ostatních třetí zemí, sazba pro vývozy do Švýcarska, Rakouska a Lichtenštejnska; že by proto mělo být zajištěno, aby produkty, pro které byla poskytnuta sazba vývozní náhrady "všechny třetí země", nebyly do uvedených třetích zemí dále vyváženy; že by proto měla být náhrada stanovená prostřednictvím nabídkového řízení pro uvedené země upravena;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby bylo zajištěno, že jsou vývozy uskutečněny po moři, stanoví článek 14 nařízení (EHS) č. 1533/93 a čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2131/93, že námořní plavidlo musí mít hrubou prostornost nejméně 2500 tun hrubé prostornosti; že bylo zjištěno, že koncept "hrubé prostornosti" není pro dosažení stanovených cílů nejvhodnější; že by se proto mělo odkazovat na skutečně naložená množství; že by proto měla být nařízení (EHS) č. 1533/93 a (EHS) č. 2131/93 změněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1533/93 se mění takto:
1. první pododstavec článku 14 se nahrazuje tímto:
"Odchylně od článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 se důkaz o splnění celních formalit pro uvolnění ke spotřebě nevyžaduje pro poskytnutí náhrad stanovených prostřednictvím nabídkového řízení, pokud provozovatel prokáže, že nejméně 1500 tun produktů z obilovin opustilo celní území Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu.";
2. vkládá se nový článek 14a, který zní:
"Článek 14a
Pokud provozovatel prokáže, že splnil celní formality pro uvolnění ke spotřebě ve Švýcarsku, Rakousku a Lichtenštejnsku, je částka vývozní náhrady "všechny třetí země" stanovená prostřednictvím nabídkového řízení snížena o rozdíl mezi touto částkou a částkou vývozní náhrady platnou pro uvedená místa určení v den výběru nabídky."
Článek 2
Druhá odrážka čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2131/93 se mění takto:
"— byly poskytnuty důkazy podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Jistota se však uvolní, pokud provozovatel prokáže, že nejméně 1500 tun produktů z obilovin opustilo celní území Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu.
Tento důkaz se poskytne připojením následujícího údaje, ověřeného příslušným orgánem, na kontrolní kopii podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3665/87, na jednotném správním dokladu nebo na vnitrostátním dokladu potvrzujícím, že zboží opustilo celní území Společenství:
Exportación de cereales por vía marítima; artículo 17 del Reglamento (CEE) no 2131/93
Eksport af korn ad søvejen — Artikel 17 i forordning (EØF) nr.
2131/93
Getreideausfuhr auf dem Seeweg — Verordnung (EWG) Nr. 2131/93 Artikel 17
Exagogi sitiron dia thalassis — Arthro 17 toy kanonismoy (EOK) arith.
2131/93
Export of cereals by sea — Article 17 of Regulation (EEC) No 2131/93
Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CEE) no 2131/93, article 17
Esportazione di cereali per via marittima — articolo 17 del regolamento (CEE) n. 2131/93
Uitvoer van graan over zee — Artikel 17 van Verordening (EEG) nr.
2131/93
Exportação de cereais por via marítima — artigo 17o do Regulamento (CEE) no 2131/93."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 25. ledna 1994, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1601/91 pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/91 ze dne 10. června 1991, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3279/92 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. a) třetí odrážku první pododrážku a čl. 2 odst. 1 písm. b) čtvrtou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že by mělo být povoleno použití aromatických látek identických s přírodními aromatickými látkami a přidávání alkoholu při výrobě určitých aromatizovaných nápojů za určitých podmínek, zejména s cílem vyhovět tradicím a zvykům v různých oblastech Společenství;
vzhledem k tomu, že toto nařízení se musí používat, aniž jsou dotčena přechodná ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3664/91 ze dne 16. prosince 1991, kterým se stanoví přechodná opatření pro aromatizovaná vína, aromatizované vinné nápoje a aromatizované vinné koktejly [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1791/93 [4]; že se tato přechodná opatření používala do 16. prosince 1993;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro aromatizovaná vína, aromatizované vinné nápoje a aromatizované vinné koktejly,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Při výrobě aromatizovaných vín definovaných v čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1601/91 se povoluje použití aromatické látky identické s přírodním vanilinem, jak je definována v čl. 1 odst. 2 písm. b) bodě ii) směrnice Rady 88/388/EHS [5].
2. Použití směsí aromatických látek identických s přírodními aromatickými látkami, které voní a/nebo chutnají po mandlích, meruňkách nebo vejcích, jako doplňku mandlí, meruněk nebo vajec v aromatizovaných vínech se povoluje za podmínky, že:
- takové směsi jsou v souladu se směrnicí 88/388/EHS a s prováděcími opatřeními k uvedené směrnici,
- označení produktu obsahuje odkaz na jednu z výše uvedených potravin,
- dotyčný podnik vede samostatný registr o používání těchto aromatických látek identických s přírodními aromatickými látkami.
V tomto registru musí být uvedeny podrobné údaje o použité aromatické látce identické s přírodní aromatickou látkou, tj. údaje o druhu a množství aromatické látky identické s přírodní aromatickou látkou uchovávaném v podniku, o místě jejího uskladnění a údaje o jejím doplňkovém použití v dotyčném nápoji ve srovnání s hlavní aromatickou látkou.
V tomto registru musí být uvedena jakákoli změna stavu zásob.
Jednou ročně musí být provedena uzávěrka a kontrola tohoto registru příslušným orgánem členského státu.
Článek 2
Přidávání alkoholu se povoluje u těchto produktů:
- přislazený aromatizovaný vinný nápoj z bílého vína, k němuž byl přidán destilát ze sušených vinných hroznů a který byl aromatizován výhradně extraktem z kardamomu,
- aromatizované vinné nápoje z červeného vína, které byly přislazeny a k nimž byly přidány aromatické přípravky definované v čl. 1 odst.
2 písm. c) směrnice 88/388/EHS. Tyto přípravky musí být získány výhradně z koření, všehoje, ořechů, esencí citrusových plodů a aromatických bylin.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 24. ledna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (EHS) č.
386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [3], musí Komise předložit Radě zprávu o pokroku při používání uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že z této zprávy a z doplňující zprávy je jasné, že nedostatek pružnosti některých pravidel může překážet posílení účinnosti kontroly; že analýza rizika může být lépe využívána, pokud mají inspekční služby větší volnost pro zaměření své kontroly;
vzhledem k tomu, že povinnost dodržet míru 5 % na produkt a na celní úřad činí obtížnějším soustředit lidské zdroje na vysoce rizikové vývozy;
vzhledem k tomu, že při celkovém zachování míry kontroly 5 % je možné zavést takovou pružnost, která by umožnila inspekčním službám zaměřit jejich kontrolu na citlivější produkty;
vzhledem k tomu že, aby se čelilo riziku záměny, zejména pokud jde o vývozní prohlášení předkládaná a přijímaná v rámci členského státu nebo v prostorách vývozce, je nezbytné stanovit možnost uložit minimální procento fyzických kontrol pomocí reprezentativního náhodného výběru zboží na výstupním celním úřadu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na nutnost zajistit v celém Společenství účinné používání ustanovení v oblasti kontroly vývozních náhrad a s vědomím daných finančních rizik pro fondy Společenství, je nezbytné stanovit pravidla na úrovni Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 386/90 se mění takto:
1. V článku 2: - se vkládá nové písmeno b), které zní: - "b) fyzickou kontrolu záměny v souladu s článkem 3a a";
2. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V souladu s pravidly, která mají být stanovena postupem podle článku 6, se procento uvedené v odst. 1 písm. b) vztahuje:
- na každý celní úřad,
- na kalendářní rok a
- na odvětví produktů.
Míra kontroly 5 % na odvětví produktů však může být nahrazena mírou 5 % zahrnující všechna odvětví, pokud členský stát používá systém výběru založený na analýze rizika prováděné podle kritérií, která mají být stanovena postupem podle článku 6.
V takovém případě je povinná minimální míra 2 % na odvětví produktů."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
V případě vývozních prohlášení přijímaných ve vnitřním celním úřadu mohou být minimální procento nebo minimální procenta fyzické kontroly záměny prováděny pomocí reprezentativního náhodného výběru každým výstupním celním úřadem Společenství.
Minimální procento nebo různá minimální procenta kontroly se stanoví v závislosti na druhu rizika postupem podle článku 6."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 177/94 ze dne 28. ledna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3179/93 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2568/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 620/93 [4] definuje charakteristiky různých druhů olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a příslušné metody analýzy;
vzhledem k tomu, že příloha XII nařízení (EHS) č. 2568/91 umožňuje toleranci pro klasifikaci určitých druhů panenského oleje, která má být používána po omezenou dobu; že s ohledem na zkušenosti získané při používání toleranční hodnoty 0,5 u operací souvisejících s intervencí a v zájmu řádného řízení intervenčního režimu by uvedená tolerance měla být zrušena;
vzhledem k tomu, že přílohu XIV je třeba pozměnit v zájmu lepšího zohlednění přirozených charakteristik určitých olivových olejů; že je rovněž nutné opravit určité chyby v textu nařízení (EHS) č. 2568/91;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2568/91 se mění takto:
1. V příloze IV bodě 5.2.5.2 se číslo "100" nahrazuje číslem "1000".
2. V příloze XII bodě 10.2 odstavci "Vyjádření výsledků" se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Avšak v případě olejů, které podléhají intervenčním operacím, nebude použita žádná tolerance."
3. V příloze XIV se doplňková poznámka 2 mění takto:
- v poznámce B. I. písm. a), B. II. písm. c) a poznámce C. písm. b) se slova "alifatických alkoholů" nahrazují slovem "vosku",
- v poznámce B. I. písm. a) se číslo "400" nahrazuje číslem "350",
- v poznámce B. II. písm. c) se číslo "300" nahrazuje číslem "250",
- v poznámce C se písmeno c) nahrazuje tímto:
- "c) koeficient extinkce K270 (100) není vyšší než 1,20",
- v poznámce C se písmeno d) nahrazuje tímto:
- "d) odchylka koeficientu extinkce (ΔK) v oblasti 270 nm není vyšší než 0,16".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 180/94 ze dne 28. ledna 1994 o změně nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 114/94 [3] stanovilo zemědělský přepočítací koeficient, který by měl platit pro všechny částky uvedené v ECU v odvětví mléka a mléčných výrobků; že uvedené nařízení musí být doplněno o rozhodné skutečnosti pro částky uvedené v čl. 1 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 3582/93 ze dne 21. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2073/92 o podpoře spotřeby ve Společenství a o rozšíření trhů s mlékem a mléčnými výrobky [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 1756/93 se vkládá tento bod:
"Nařízení _BAR_ Příslušné částky _BAR_ Použitelný zemědělský přepočítací koeficient _BAR_ 14.(ES) č. 3582/93 _BAR_ Částka stropu a celková částka režijních nákladů uvedených v čl. 1 odst. 3; cena uvedená v čl. 4 odst. 3 písm. d) _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný poslední den lhůty pro podání návrhů podle článku 3" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 14. února 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 918/83 o systému Společenství pro osvobození od cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 45 nařízení (EHS) č.
918/83 [4] je od dovozního cla osvobozeno zboží dovážené v osobních zavazadlech cestujících ze třetích zemí, pokud se jedná o dovozy zcela neobchodní povahy;
vzhledem k tomu, že podle článku 47 nařízení (EHS) č. 918/83 nesmí úhrnná hodnota zboží na které se toto osvobození od dovozního cla vztahuje, přesáhnout částku 45 ECU na cestujícího; vzhledem k tomu, že podle čl.
47 odst. 2 mohou členské státy tuto částku snížit u cestujících mladších patnácti let až na 23 ECU;
vzhledem k tomu, že musí být brán ohled na opatření ve prospěch cestujících doporučená odbornými mezinárodními organizacemi, zejména na opatření obsažená v příloze F.3 Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů;
vzhledem k tomu, že těchto cílů může být dosaženo zvýšením rozsahu osvobození;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit dočasnou odchylku pro Německo s ohledem na hospodářské obtíže, které by výše osvobození zřejmě vyvolala, zejména co se týče cestujících vstupujících na německé území přes pozemní hranici spojující Německo s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo na prostředcích pobřežní lodní dopravy z těchto zemí;
vzhledem ke zvláštním vztahům mezi pevninským Španělskem a Ceutou a Melillou
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 918/83 se mění takto:
1. Článek 47 se nahrazuje tímto:
"Článek 47
Od dovozního cla je osvobozeno zboží uvedené v článku 45 jiné než uvedené v článku 46, jehož úhrnná hodnota nepřesahuje 175 ECU na cestujícího.
Členské státy však mohou tuto částku snížit na 90 ECU u cestujících mladších patnácti let."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 47a
1. Odchylně od čl. 47 prvního pododstavce je Španělsko oprávněno používat do 31. prosince 2000 osvobození od dovozního cla ve výši 600 ECU pro dovoz dotyčného zboží cestujícími z Ceuty a Melilly, kteří vstupují na celní území, jak je pro Španělsko vymezeno v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1] Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1..
Odchylně od čl. 47 druhého pododstavce může Španělsko snížit tuto částku na 150 ECU u cestujících mladších patnácti let."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1994.
Nicméně v případě Spolkové republiky Německo se toto nařízení použije ode dne 1. ledna 1998 pro zboží dovážené cestujícími vstupujícími na německé území přes pozemní hranici spojující Německo s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 21. února 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3433/91 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska a schvaluje konečný výběr prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2423/88 ze dne 11. července 1988 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem podle uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. Prozatímní opatření (1) Rada nařízením (EHS) č. 3433/91 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska. Komise rozhodnutím 91/604/EHS [3] přijala závazek nabídnutý společností Thai Merry Co. Ltd, thajského výrobce, jehož dovozy byly následně osvobozeny od platby antidumpingových cel.
(2) Společnost Thai Merry Co. Ltd dopisem ze dne 18. srpna 1993 stáhla svůj závazek. Komise následně nařízením (EHS) č. 2957/93 [4] uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících Thajska a spadajících pod položku KN ex96131000 (kód Taric: 96131000*10) a vyrobených společností Thai Merry Co. Ltd (doplňkový kód Taric: 8740) do Společenství.
B. Následný postup (3) Po uložení prozatímního antidumpingového cla průmysl Společenství požádal, a byla mu poskytnuta, příležitost ke slyšení před Komisí a předložení svých stanovisek.
(4) V souvislosti se stažením závazku společnosti Thai Merry Co. Ltd nebyly předloženy žádné nové argumenty.
Rada tudíž v tomto ohledu potvrzuje závěry nařízení (EHS) č. 2957/93.
Rada nemá dále žádný důvod věřit, že konečné závěry učiněné v průběhu šetření vedoucího k přijetí nařízení (EHS) č. 3433/91 potřebují úpravu.
V tomto ohledu nebyly žádnou dotčenou stranou předloženy žádné argumenty. C. Cla
(5) Vzhledem k tomu, že všeobecné, pro celou zemi platné clo uložené nařízením (EHS) č. 3433/91 vycházelo ze situace společnosti Thai Merry Co. Ltd, jediným nezbytným pozměněním uvedeného nařízení je odstranění osvobození společnosti Thai Merry Co. Ltd od tohoto cla.
D. Výběr prozatímního cla (6) V důsledku stanoveného rozsahu dumpingového rozpětí a závažnosti újmy způsobené výrobcům Společenství je také nezbytné vybrat konečně a v plné výši částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 3433/91 se v článku 1 zrušuje odstavec 3.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EHS) č. 2957/93 se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 399/94 ze dne 21. února 1994 o zvláštních opatřeních pro sušené vinné hrozny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že se při prodeji sušených vinných hroznů na trhu vyskytují obtíže přesto, že se na ně vztahuje režim podpory produkce a ochrany hranic; že tyto potíže jsou způsobeny zejména postupným zhoršováním konkurenceschopnosti produktu; že pro nápravu tohoto stavu je třeba provést opatření ke zlepšení jeho jakosti a uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že s ohledem na podmínky produkce, skladování a zpracování v hlavní produkční oblasti sušených vinných hroznů lze prvního z těchto cílů dosáhnout pouze prostřednictvím odborného vzdělávání pracovníků tohoto odvětví a rozvíjením efektivnějších postupů pro provádění úkonů, které probíhají po sklizni produktu; že navíc lepší znalost odbytové sítě umožní přesně určit překážky rozvoje prodeje sušených vinných hroznů vyprodukovaných ve Společenství;
vzhledem k tomu, že účelem takto zamýšlených opatření je dosáhnout cílů článku 39 Smlouvy; že je proto nezbytné je považovat za intervenční opatření určená k řízení trhu; že odborné vzdělávání a opatření na podporu prodeje je třeba financovat z úspor, které vyplývají z uplatnění procentních sazeb ve smyslu čl. 1 odst.
1 nařízení Rady (EHS) č. 1206/90 ze dne 7. května 1990, kterým se stanoví obecná pravidla k režimu podpory produkce pro zpracované ovoce a zeleninu [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zvláštní opatření týkající se jakosti a propagace prodeje sušených vinných hroznů produkovaných ve Společenství, kódů KN 08062011, 08062012, 08062091 a 08062092, se přijímají postupem podle článku 4.
Opatření zahrnují zejména:
- s ohledem na jakost:
a) opatření týkající se odborné přípravy;
b) opatření ke zlepšení přepravních a skladovacích podmínek;
c) opatření pro technický rozvoj nových parametrů jakosti a zatřídění a pro rozvoj účinných postupů pro sušení, čištění, třídění a skladování v zemědělském podniku nebo v produkčním závodě,
- s ohledem na podporu prodeje:
d) průzkum evropského trhu;
e) informační program zaměřený na specifickou povahu produktu Společenství a založený na výsledcích výše uvedených opatření.
Článek 2
1. Opatření uvedená v článku 1 se provádějí reprezentativními skupinami, jejichž členové pocházejí z různých oborů odvětví a které zajistí řádný výkon navrhovaných opatření.
Reprezentativnost skupiny je posuzována z hlediska sledovaného cíle.
Opatření uvedená v písmenech d) a e) může však provádět Komise.
2. Na financování opatření uvedených v článku 1 se Společenství podílí až 70 %.
Nicméně v případě opatření uvedených v čl. 1 písm. a), d) a e) může být tento podíl zvýšen na 90 %, 100 % a 100 % v uvedeném pořadí.
Článek 3
Výdaje vzniklé v důsledku opatření uvedených v článku 1 jsou považovány za intervence určené k řízení zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [5]. Jsou financovány záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Článek 4
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [6].
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. března 1994, kterým se mění příloha VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
2608/93 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 16 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2092/91 je po uplynutí dvanácti měsíců po vypracování přílohy VI zakázáno jakékoli použití látek, které nejsou vyjmenovány v příloze VI, i tam, kde byly takové látky předtím povoleny podle stávajících vnitrostátních ustanovení;
vzhledem k tomu, že se některé členské státy domnívají, že by určité látky měly být zahrnuty do přílohy VI a předložily v tomto smyslu Komisi žádost;
vzhledem k tomu, že z těchto žádostí vyplývá, že některé složky nezemědělského původu jsou nezbytné pro řádnou produkci nebo konzervaci některých potravin; že se tyto sloučeniny také velice běžně vyskytují v přírodě;
vzhledem k tomu, že z těchto žádostí vyplývá, že je potřeba doplnit do přílohy VI oddílu C některé zemědělské produkty, protože se zdá, že tyto produkty nejsou ve Společenství produkovány v dostatečném množství ekologickými metodami produkce, zatímco některé jiné produkty je třeba vyjmout;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost patnáctým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 500/94 ze dne 21. února 1994 o uzavření Protokolu o prozatímním uplatňování Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku jménem Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že uzavření Protokolu Evropským společenstvím pomůže v době než vstoupí v platnost Dohoda o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku podepsaná dne 27. listopadu 1992 dosahovat cílů Společenství;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol o prozatímním uplatňování Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku I protokolu.
Článek 3
Použijí se články 3 a 4 nařízení (EHS) č. 3955/92 [2].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (Euratom) č. 501/94 ze dne 2. března 1994 o uzavření Protokolu o prozatímním uplatňování Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku Evropským společenstvím pro atomovou energii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 27. prosince 1993 byl podepsán Protokol o prozatímním uplatňování Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku; že rozhodnutím ze dne 21. února 1994 Rada schválila zmíněný protokol za účelem jeho uzavření Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii;
vzhledem k tomu, že uvedený protokol by měl být uzavřen jménem Evropského společenství pro atomovou energii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol o prozatímním uplatňování Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení [1].
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku I protokolu.
Článek 3
Použijí se články 3 a 4 nařízení Komise (Euratom) č. 3956/92 [2].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že společná obchodní politika musí být založena na jednotných zásadách; že společná pravidla platná pro dovoz podle nařízení Rady (EHS) č.
288/82 ze dne 5. února 1982 o společných pravidlech dovozu [1], nařízení Rady (EHS) č. 1765/82 ze dne 30. června 1982 o společných pravidlech dovozu ze zemí se státně řízenou obchodní politikou [2], nařízení Rady (EHS) č.
1766/82 ze dne 30. června 1982 o společných pravidlech dovozu z Čínské lidové republiky [3] a nařízení Rady (EHS) č. 3420/83 ze dne 14. listopadu 1983 o dovozních opatřeních pro výrobky pocházející ze zemí se státně řízenou obchodní politikou, neliberalizované na úrovni Společenství [4] tvoří důležitou stránku politiky; že však stále umožňují výjimky a odchylky dovolující členským státům pokračovat v uplatňování vnitrostátních opatření na dovoz některých výrobků, takže je potřebné tuto politiku dovést do konce;
vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy zahrnuje vnitřní trh od 1. ledna 1993 prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že pro uskutečnění vnitřního trhu je tedy nezbytné dotvořit společnou obchodní politiku v oblasti pravidel dovozu jako jediný prostředek k zajištění toho, aby pravidla platná pro obchod Společenství se třetími zeměmi správně odrážela integraci trhů;
vzhledem k tomu, že pro dosažení větší jednotnosti pravidel dovozu je nezbytné odstranit výjimky a odchylky vyplývající ze zbývajících opatření vnitrostátní obchodní politiky, a zejména množstevní omezení ponechávaná členskými státy podle nařízení (EHS) č.
288/82; že v horizontální politice Společenství se pro dotyčný trh berou nebo mohou brát v úvahu zpětné hospodářské a průmyslové dopady odstranění takových opatření a omezení; že tato jednotnost musí být dosažena tím, že budou zavedena ustanovení podobná těm, která platí podle společných pravidel pro obchod s ostatními třetími zeměmi, při co největším možném zohlednění konkrétních charakteristik hospodářského systému třetích zemí;
vzhledem k tomu, že liberalizace dovozu, zejména neexistence jakýchkoli množstevních omezení nebo jejich pozastavení, tedy musí tvořit východiska pro pravidla Společenství;
vzhledem k tomu, že výsledkem skončeného jednání Uruguayského kola GATT o začlenění textilního a oděvního odvětví do běžných pravidel a zvyklostí Světové obchodní organizace je, že je nutné, aby výjimky a odchylky vyplývající ze zbývajících opatření vnitrostátní obchodní politiky byly pozastaveny, až do doby než budou v souladu s uvedenou dohodou dotyčné výrobky začleněny;
vzhledem k tomu, že z důvodu citlivosti textilního odvětví ve Společenství je navíc třeba do tohoto nařízení začlenit množstevní omezení a kontrolní opatření platná na úrovni Společenství pro omezený počet výrobků pocházejících z některých třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit zvláštní pravidla pro výrobky zpětně dovážené v režimu hospodářského pasivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že dovozy některých textilních výrobků z některých třetích zemí mohou podléhat dohledu, množstevním limitům nebo jiným vhodným opatřením Společenství;
vzhledem k tomu, že je-li uplatňován dohled Společenství, musí být propuštění dotyčných výrobků do volného oběhu podmíněno předložením dovozního dokumentu splňujícího jednotná kritéria; že tento dokument musí být na jednoduchou žádost dovozce potvrzen orgány členského státu v určité lhůtě bez toho, že dovozce získá právo dovozu; že tento dokument proto musí platit jen po takovou dobu, dokud se nezmění pravidla dovozu;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství, aby členské státy a Komise prováděly co nejúplnější výměnu informací, které jsou výsledkem dohledu Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že je nezbytné přijmout přesnější kritéria pro posuzování možné škody a zavést vyšetřování, přičemž ještě umožnit Komisi v naléhavých případech zavádění vhodných opatření;
vzhledem k tomu, že pro tento účel je třeba vydat podrobnější ustanovení o zahajování vyšetřování, o potřebných kontrolách a inspekcích, o výslechu zúčastněných, o zacházení se získanými informacemi a o kritériích pro posuzování škody;
vzhledem k tomu, že je třeba vytvořit nový systém správy množstevních omezení založený na zásadě jednotné společné obchodní politiky v souladu s hlavními směry stanovenými Soudním dvorem Evropských společenství a se zásadou vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zavést vhodný systém správy množstevních omezení Společenství;
vzhledem k tomu, že správní řízení musí zajišťovat, aby všichni žadatelé měli ke kvótám rovný přístup;
vzhledem k tomu, že v zájmu jednotnosti pravidel dovozu musí být formality, které mají dovozci provádět, zjednodušeny a musí být totožné bez ohledu na místo, kde se zboží proclívá; že je tedy žádoucí stanovit, aby všechny formality byly provedeny na formulářích podle vzoru připojeného k tomuto nařízení;
vzhledem k tomu, že se přesto může projevit nutnost kontrolních nebo ochranných opatření omezených na jeden nebo více regionů a nikoli na celé Společenství; že však taková opatření by měla být povolována pouze výjimečně a tam, kde neexistuje jiná možnost; že je navíc nutné zajistit, aby taková opatření byla dočasná a působila jen minimální narušení při fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že ustanoveními tohoto nařízení a jeho prováděcími předpisy nemají být dotčeny stávající právní předpisy jednotlivých členských států a Společenství o úředním tajemství;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby byly zachovány tradiční postupy řízení a rozhodování stanovené pro oděvní a textilní odvětví;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné zřídit pro tento účel výbor, který by přezkoumával podmínky dovozu, vývoj dovozu a různé aspekty hospodářské a obchodní situace a v případě potřeby opatření, která mají být přijata;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby tento výbor měl pravomoc přezkoumávat a kontrolovat opatření přijatá na základě systému správy kvót tak, aby mohly být přizpůsobeny změnám situace;
vzhledem k tomu, že nadále není nutné ponechávat dvě samostatná nařízení pro země se státně řízenou obchodní politikou a pro Čínskou lidovou republiku;
vzhledem k tomu, že je třeba vydat ustanovení pro provádění ochranných opatření vyžadovaných zájmy Společenství s náležitým ohledem na stávající mezinárodní závazky;
vzhledem k tomu, že opatření v oblasti působnosti tohoto nařízení spadají do pravomoci Evropského společenství a jsou nezbytná a vhodná pro uskutečnění společné obchodní politiky a zabezpečení opatření, která již Společenství v textilním a oděvním odvětví přijalo;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 288/82, (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 by měla být následkem toho zrušena v rozsahu, v jakém se uplatňují na textilní výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
HLAVA I Obecné zásady
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz textilních výrobků spadajících do oddílu XI kombinované nomenklatury a na dovoz ostatních textilních výrobků, jak jsou uvedeny v příloze I, pocházejících ze třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství.
2. Pro účely odstavce 1 budou textilní výrobky spadající do oddílu XI kombinované nomenklatury roztříděny do kategorií uvedených v příloze I A, s výjimkou výrobků kódů KN 56041000 ,63090000 a 6310, kteréjsou uvedeny v příloze I B.
3. Pro účely tohoto nařízení má výraz "výrobky pocházející z" a metody kontroly původu těchto výrobků význam, který je definován příslušnými platnými pravidly Společenství.
Článek 2
1. U výrobků uvedených v článku 1, které pocházejí z jiných třetích zemí než z těch, které jsou uvedeny v příloze II, je dovoz do Společenství volný a nepodléhá tedy žádným množstevním omezením, aniž jsou dotčena:
- opatření, která mohou být přijata podle hlavy III,
- opatření, která mohou být přijata podle zvláštních společných pravidel dovozu po dobu platnosti těchto pravidel a
- roční množstevní omezení uvedená v příloze III A a uplatněná dne 31. prosince 1993 na základě nařízení (EHS) č. 288/82 na dovoz výrobků uvedených v příloze I, které pocházejí z jiných třetích zemí než uvedených v příloze II,
- roční množstevní omezení uvedená v příloze III B a použitelná na textilní výrobky pocházející ze zemí, které jsou v ní uvedeny.
2. Množstevní omezení uvedená v příloze III A se pozastavují, až do doby, než se dotyčné výrobky začlení do běžných pravidel a zvyklostí Světové obchodní organizace v souladu s ujednáním o textilních a oděvních výrobcích sjednaným v rámci jednání Uruguayského kola GATT.
Článek 3
1. Dovoz textilních výrobků do Společenství, které jsou uvedeny v příloze IV a pocházejí ze zemí uvedených v této příloze, bude podléhat ročním množstevním limitům stanoveným v uvedené příloze, budou-li tyto výrobky odeslány v den vstupu tohoto nařízení v platnost nebo později.
Pro účely tohoto odstavce bude za den odeslání zboží považován den, v němž bylo naloženo na vyvážející letadlo, vozidlo nebo plavidlo.
2. Propuštění dovozu podléhajícího množstevním limitům uvedeným v odstavci 1 do volného oběhu Společenství je podmíněno předložením dovozního povolení nebo rovnocenného dokumentu vydaného orgány členského státu v souladu s postupem stanoveným v tomto nařízení.
Dovozem schváleným podle tohoto odstavce musí být zatíženy množstevní limity stanovené na kalendářní rok, pro který byly množstevní limity stanoveny.
3. Každý textilní výrobek uvedený v příloze V, který pochází ze zemí uvedených v citované příloze, může být do Společenství dovezen za předpokladu, že je v souladu s postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit.
4. Dovoz textilních výrobků do Společenství, jiných, než na které se vztahují výše uvedené odstavce 1 a 3, které pocházejí ze zemí uvedených v příloze II, je volný v závislosti na opatřeních, která mohou být přijata podle hlavy III, a na opatřeních, která byla nebo mohou být přijata podle zvláštních společných pravidel dovozu na dobu platnosti těchto pravidel.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčena opatření, která mohou být přijata podle zvláštních společných pravidel dovozu nebo podle hlavy III, nepodléhá zpětný dovoz textilních výrobků do Společenství po jejich zpracování v jiných zemích než v zemích uvedených v příloze II množstevním limitům.
2. Zpětný dovoz textilních výrobků uvedených v příloze IV po jejich zpracování v zemích uvedených v citované příloze do Společenství nepodléhá množstevním limitům uvedeným v příloze III B za předpokladu, že je uskutečňován v souladu s úpravou hospodářského pasivního zušlechťovacího styku, která platí ve Společenství, a do výše ročních limitů stanovených v příloze VI.
Článek 5
1. Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise mohou být přílohy III až VII předmětem jednání ve výboru podle článku 25.
2. Po skončení těchto jednání může Komise přijmout v souladu s postupem podle článku 25 nezbytná opatření pro přizpůsobení příloh III až VII.
HLAVA II Informování Společenství a postup při vyšetřování
Článek 6
1. Pokud jde o textilní výrobky uvedené v příloze I, jsou členské státy povinny informovat Komisi do 30 dnů po skončení každého měsíce o celkových množstvích dovezených během tohoto měsíce podle zemí původu, kódu a jednotek kombinované nomenklatury, přičemž v případě potřeby uvedou další jednotky kódu KN.
Dovoz musí být rozepsán podle platných statistických postupů.
2. Za účelem umožnění sledování vývoje trhu výrobků, na které se vztahuje toto nařízení, sdělí členské státy Komisi každý rok do 31. března statistické údaje o vývozu za předchozí rok.
Statistické údaje o výrobě a spotřebě každého výrobku musí být zasílány podle ujednání, která je nutno později stanovit postupem podle článku 25.
3. Tam, kde to vyžaduje povaha výrobku nebo zvláštní okolnosti, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit lhůty pro oznamování výše uvedených informací v souladu s postupem podle článku 25.
4. V naléhavých případech uvedených v článku 13 jsou dotyčný členský stát nebo dotyčné členské státy povinny zaslat nezbytné statistické údaje o dovozu a ekonomické údaje Komisi a ostatním členským státům telexem.
Článek 7
1. Je-li zřejmé, že existují dostatečné důkazy opodstatněnosti vyšetřování s ohledem na podmínky dovozu výrobků uvedených v článku 1, Komise v souladu s postupem podle článku 25:
a) oznámí zahájení vyšetřování v Úředním věstníku Evropských společenství; taková oznámení musí uvádět souhrn získaných informací a stanovit, že veškeré významné informace musí být sděleny Komisi; stanoví také lhůtu, během které mohou zúčastněné strany písemně oznámit své názory;
b) zahájí vyšetřování, přičemž bude postupovat ve spolupráci s členskými státy.
2. K informacím poskytnutým podle článku 6 bude Komise navíc vyhledávat veškeré informace, které považuje za nezbytné a pokud po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 25 usoudí, že je to vhodné, bude se snažit zkontrolovat tyto informace u dovozců, obchodníků, zástupců, výrobců, obchodních sdružení a organizací.
Přeje-li si to členský stát, budou v tomto úkolu Komisi nápomocni pracovníci členského státu, na jehož území se tyto kontroly provádějí.
3. Na žádost Komise a podle postupů, které stanoví, jí členské státy poskytnou informace, které mají k dispozici, o vývoji na trhu s výrobkem, který je předmětem vyšetřování.
4. Komise může vyslechnout zúčastněné fyzické a právnické osoby.
Tyto strany musí být slyšeny v případě, že o to písemně požádaly ve lhůtě, která je stanovena v oznámení uveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství, přičemž prokáží, že budou skutečně pravděpodobně postiženy výsledkem vyšetřování a že mají zvláštní důvody pro to, aby byly vyslechnuty ústně.
5. Nejsou-li informace požadované Komisí poskytnuty v přiměřené lhůtě nebo je-li vyšetřování významně bráněno, může Komise dospět k závěru na základě skutečností, které má k dispozici.
6. Požádal-li Komisi o projednání členský stát a Komise zjistí, že důkazy odůvodňující vyšetřování jsou nedostatečné, informuje o svém rozhodnutí po konzultacích členský stát.
Článek 8
1. Po skončení vyšetřování předloží Komise zprávu o jeho výsledcích výboru uvedenému v článku 25.
2. Usoudí-li Komise, že nejsou nutná žádná kontrolní ani ochranná opatření Společenství, zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství po konzultaci s výborem a v souladu s postupem podle článku 25 oznámení o tom, že vyšetřování je skončeno, přičemž uvede jeho hlavní závěry.
3. Usoudí-li Komise, že kontrolní nebo ochranná opatření Společenství jsou nutná, přijme nezbytná rozhodnutí v souladu s hlavou III.
Článek 9
1. Informace získané podle tohoto nařízení smějí být poskytovány pouze pro účel, pro který jsou vyžádány.
2. a) Rada ani Komise ani členské státy ani úředníci těchto orgánů a států nesmějí odtajnit žádné informace důvěrné povahy, které získali podle tohoto nařízení, ani žádné informace poskytnuté jim důvěrně bez toho, že by k tomu měli zvláštní povolení poskytovatele takových informací.
b) Každá žádost o důvěrnost informací musí uvádět důvody, pro které jsou tyto informace důvěrné.
Prokáže-li se však, že žádost o důvěrnost informací je neodůvodněná a že poskytovatel těchto informací si nepřeje je zveřejnit ani povolit jejich odtajnění v obecných pojmech nebo ve formě souhrnu, nemusí se k dotyčným informacím přihlížet.
3. Informace bude v každém případě považována za důvěrnou, jestliže by její odtajnění mělo pravděpodobně významný nepříznivý vliv na jejího poskytovatele nebo zdroj takové informace.
4. Odstavce 1, 2 a 3 nesmějí bránit orgánům Společenství odvolávat se na obecné informace, a zejména na důvody, na nichž jsou založena rozhodnutí přijatá podle tohoto nařízení.
Tyto orgány však musí brát v úvahu oprávněný zájem dotyčných fyzických a právnických osob, aby bylo zachováno jejich obchodní tajemství.
Článek 10
1. Zkoumání vývoje dovozu, podmínek, za nichž k němu dochází, a vážné újmy nebo hrozby vážné újmy výrobců ve Společenství, které je důsledkem takového dovozu, musí zachycovat zejména tyto ukazatele:
a) objem dovozu, zejména tam, kde existuje významný růst v absolutních číslech nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství;
b) ceny dovozu, zejména tam, kde existuje významné cenové podbízení v porovnání s cenami podobného výrobku ve Společenství;
c) výsledný dopad na výrobce podobných nebo přímo konkurujících výrobků ve Společenství, jak to naznačuje vývoj některých hospodářských ukazatelů, jako jsou:
- výroba,
- využívání kapacit,
- zásoby,
- tržby,
- podíl na trhu,
- ceny (tj. pokles cen nebo bránění růstu cen, k němuž by normálně došlo),
- zisky,
- návratnost použitého kapitálu,
- peněžní tok (cash-flow),
- zaměstnanost.
2. Při provádění vyšetřování vezme Komise v úvahu konkrétní hospodářský systém zemí uvedených v příloze II.
3. Tam, kde se uvádí hrozba vážné újmy, Komise rovněž zkoumá, zda je jasně předvídatelné, že se nějaká konkrétní situace pravděpodobně vyvine ve skutečnou újmu.
V tomto ohledu mohou být vzaty v úvahu tyto ukazatele:
a) rychlost růstu vývozu do Společenství;
b) vývozní kapacita v zemi původu nebo vývozu, která již existuje nebo bude v předvídatelné budoucnosti k dispozici, a pravděpodobnost, že výsledný vývoz bude směřovat do Společenství.
HLAVA II Kontrolní a ochranná opatření
Článek 11
1. Tam, kde vzhledem k dovozu textilních výrobků pocházejících z jiných třetích zemí než ze zemí uvedených v příloze II hrozí újma výrobě podobných nebo přímo konkurujících výrobků ve Společenství, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a) rozhodnout, že zavede následný dohled Společenství nad určitým dovozem v souladu s postupem podle článku 25;
b) rozhodnout pro účely sledování vývoje takového dovozu, že podřídí určitý dovoz prvotnímu dohledu Společenství v souladu s postupem podle článku 25.
2. Tam, kde vzhledem k dovozu textilních výrobků liberalizovaných na úrovni Společenství a pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze II hrozí újma výrobě podobných nebo přímo konkurujících výrobků ve Společenství, nebo tam, kde to vyžadují hospodářské zájmy Společenství, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a) rozhodnout, že zavede následný dohled Společenství nad určitým dovozem v souladu s postupem podle článku 25;
b) rozhodnout pro účely sledování vývoje takového dovozu, že podřídí určitý dovoz prvotnímu dohledu Společenství v souladu s postupem podle článku 25.
3. Opatření uvedená výše v odstavcích 1 a 2 budou mít zpravidla omezenou dobu platnosti.
Článek 12
1. Tam, kde k dovozu textilních výrobků pocházejících z jiných třetích zemí než ze zemí uvedených v příloze II dochází v takových zvýšených množstvích – absolutních nebo relativních – a/nebo za takových podmínek, že hrozí vážná újma výrobě podobných nebo přímo konkurujících výrobků ve Společenství, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit pravidla dovozu dotyčného výrobku stanovením toho, že může být uváděn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení, jehož vydání se bude řídit takovými ustanoveními, a bude podléhat takovým limitům, které určí Komise.
2. Tam, kde k dovozu textilních výrobků liberalizovaných na úrovni Společenství a pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze II dochází v takových zvýšených množstvích – absolutních nebo relativních – a/nebo za takových podmínek, že hrozí vážná újma nebo jsou skutečnou hrozbou vážné újmy výroby podobných nebo přímo konkurujících výrobků ve Společenství, nebo tam, kde to vyžadují hospodářské zájmy Společenství, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit pravidla dovozu dotyčného výrobku stanovením toho, že může být uváděn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení, jehož vydání se bude řídit takovými ustanoveními, a bude podléhat takovým limitům, které určí Komise.
3. Opatření uvedená výše v odstavcích 1 a 2 nebo všechna ostatní vhodná opatření nebo způsob použití se přijmou v souladu s postupem podle článku 25.
4. Opatření uvedená v tomto článku a v článku 11 se vztahují na každý výrobek propuštěný do volného oběhu po vstupu těchto opatření v platnost.
Taková opatření však nesmějí bránit propuštění do volného oběhu těch výrobků, které již byly do Společenství odeslány, za předpokladu, že místo určení takových výrobků nelze změnit a že k těmto výrobkům, které podle tohoto článku a podle článku 11 mohou být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokumentu, je takový dokument skutečně připojen.
V souladu s článkem 16 mohou být opatření uvedená v tomto článku a v článku 11 omezena na jeden nebo více regionů Společenství.
Článek 13
Tam, kde Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu shledá, že jsou podmínky stanovené v čl. 12 odst. 1 a 2 splněny, a usoudí, že daná kategorie výrobků uvedených v příloze I A, nepodléhajících žádnému množstevnímu omezení, by měla podléhat množstevním limitům nebo prvotnímu nebo následnému dohledu, předloží v naléhavém případě věc výboru uvedenému v článku 25 ve lhůtě pěti pracovních dnů po ukončení jednání výboru.
Článek 14
1. Výrobky podléhající prvotním kontrolním nebo ochranným opatřením Společenství mohou být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokumentu.
a) V případě kontrolních opatření vydá takový dokument příslušný orgán zřízený členským státem na jakékoli požadované množství, bezúplatně a maximálně do pěti pracovních dnů po přijetí prohlášení dovozce Společenství příslušným vnitrostátním orgánem bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství.
Takové prohlášení bude považováno za přijaté příslušným vnitrostátním orgánem ve lhůtě tří pracovních dnů po předložení, neprokáže-li se něco jiného.
b) V případě ochranných opatření bude takový dokument vydán v souladu s ustanoveními hlavy IV.
2. Pro dovozní dokument a prohlášení dovozce se použije formulář podle vzoru uvedeného v příloze VII.
Přijímá-li se rozhodnutí o uložení kontrolních nebo ochranných opatření, mohou být požadovány doplňující informace.
3. Dovozní dokument je platný pro dovoz na celém území, na němž platí Smlouva o založení Evropského společenství za podmínek stanovených v uvedené smlouvě bez ohledu na to, ve kterém členském státě byl vydán, aniž jsou však dotčena opatření přijatá podle článku 16.
4. Dovozní dokumenty nesmějí být v žádném případě používány po uplynutí doby, která bude stanovena současně a stejným postupem jako byla uložena kontrolní nebo ochranná opatření a která vezme v úvahu povahu výrobku a další zvláštní charakteristiky transakce.
5. Tam, kde to vyžaduje rozhodnutí přijaté postupem podle článku 25, musí být původ výrobků podléhajících kontrolním nebo ochranným opatřením Společenství prokázán osvědčením o původu.
Tímto odstavcem nejsou dotčena ostatní ustanovení týkající se předkládání takového osvědčení.
6. Tam, kde výrobek podléhající prvotnímu dohledu Společenství podléhá v členském státě regionálním ochranným opatřením, může být dovozní dokument nahrazen dovozním povolením vydaným tímto členským státem.
Článek 15
V souladu s postupem podle článku 25 a vznikne-li pravděpodobně situace uvedená v čl. 12 odst. 2, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
- zkrátit dobu platnosti jakéhokoli dovozního dokumentu požadovaného pro kontrolní opatření,
- podřídit vydání tohoto dokumentu určitým podmínkám a jako výjimečné opatření je podřídit připojením zrušovací doložky nebo postupu předchozího informování a konzultací uvedenému v článcích 6 a 8 s četností a na dobu, které určí Komise.
Článek 16
Tam, kde zejména na základě ukazatelů uvedených v článcích 10, 11 a 12 vyjde najevo, že podmínky stanovené pro přijetí kontrolních nebo ochranných opatření jsou splněny v jednom nebo více regionech Společenství, může Komise po přezkoumání alternativních řešení výjimečně povolit použití kontrolních nebo ochranných opatření omezených na dotyčný region (regiony), usoudí-li, že taková opatření používaná na dané úrovni jsou vhodnější než opatření používaná v celém Společenství.
Tato opatření musí být dočasná a musí co nejméně narušovat fungování vnitřního trhu.
Tato opatření se přijímají v souladu s postupem podle článku 25.
ČÁST II
HLAVA IV Správa dovozních omezení Společenství
Článek 17
1. Příslušné orgány členských států sdělí Komisi množství, pro která vydaly dovozní povolení na základě žádostí, které obdržely.
2. Komise potvrdí v chronologickém pořadí, ve kterém byla přijata sdělení členských států (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě"), že požadovaná množství pro dovoz jsou k dispozici.
3. Tam, kde existuje důvod se domnívat, že očekávané požadavky mohou překročit množstevní limity, může Komise v souladu s postupem podle článku 25 rozdělit tyto množstevní limity na tranše nebo stanovit maximální množství pro jeden příděl.
V souladu s postupem podle článku 25 si Komise může vyhradit rozdělení specifikovaného množstevního limitu na žádosti podložené důkazem o minulém plnění dovozu.
4. Sdělení uvedená v předchozích odstavcích tohoto článku se obvykle sdělují elektronicky v rámci integrované sítě zřízené pro tento účel, ledaže by pro závažné technické důvody bylo nutné dočasně používat jiné komunikační prostředky.
5. Příslušné orgány sdělí Komisi neprodleně poté, co byly informovány, veškerá množství, která nebudou během platnosti dovozního povolení využita.
Taková nevyužitá množství budou automaticky převedena mezi zbývající množství z celkového množstevního limitu Společenství.
6. V souladu s postupem podle článku 25 může Komise přijmout jakékoli opatření nezbytné k provedení tohoto článku.
Článek 18
1. Všichni dovozci Společenství bez ohledu na místo svého usazení ve Společenství mohou předkládat žádosti o povolení příslušnému orgánu členského státu podle své volby.
2. Pro účely použití čl. 17 odst. 3 druhé věty musí být k žádostem dovozců v případě nutnosti připojeny důkazní listiny o předchozích dovozech za každou kategorii a každou dotyčnou třetí zemi.
Článek 19
Příslušné orgány členských států vydají dovozní povolení do pěti pracovních dnů po oznámení rozhodnutí Komise nebo ve lhůtě stanovené Komisí.
Uvedené orgány musí informovat Komisi o tom, že dovozní povolení byla vydána, do deseti dnů po jejich vydání.
Článek 20
V případě nutnosti a v souladu s postupem podle článku 25 může být vydání dovozního povolení podmíněno složením jistoty.
Článek 21
1. Aniž jsou dotčena opatření přijatá podle článku 16, povolují dovozní povolení dovoz výrobků, který podléhá množstevním limitům a platí na celém území, na němž platí Smlouva o založení Evropského společenství za podmínek stanovených v uvedené smlouvě bez ohledu na dovozní místo, které dovozci v žádostech uvedou.
Zavede-li Společenství podle článku 16 dočasné limity pro jeden nebo více regionů, nebrání tyto limity dovozu výrobků odeslaných přede dnem zavedení výše uvedených limitů do dotyčného regionu nebo regionů.
2. Doba platnosti dovozních povolení vydaných příslušnými orgány členského státu je šest měsíců.
Tato doba platnosti může být v případě nutnosti upravena v souladu s postupem podle článku 25.
3. Žádosti o dovozní povolení musí být vypracovány na formulářích podle vzoru, jehož vlastnosti budou stanoveny v souladu s postupem podle článku 25.
Článek 22
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, která mají být přijata v souladu s postupem podle článku 25, nesmí osoba, na jejíž jméno je dokument vystaven, dovozní povolení zapůjčit ani převést, a to ani za úhradu, ani bezúplatně.
Článek 23
1. Dovozní povolení, která jsou zcela nebo zčásti nevyužita, musí být vrácena příslušným orgánům členského státu, které je vydaly, nejpozději do patnácti dnů po dni uplynutí doby jejich platnosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Tato lhůta může být v případě nutnosti upravena v souladu s postupem podle článku 25.
2. Tam, kde bylo vydání dovozního povolení podmíněno složením jistoty, tato jistota propadne, není-li dodržena výše uvedená lhůta. Výjimku tvoří případy vyšší moci.
Článek 24
Příslušné orgány členských států musí do třiceti dnů po skončení každého měsíce informovat Komisi o množstvích výrobků podléhajících množstevním limitům Společenství, které byly dovezeny v předchozím měsíci.
ČÁST III
HLAVA V Rozhodovací proces a závěrečná ustanovení
Článek 25
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 4 a 5:
a) Předloží zástupce Komise návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku Smlouvy.
Předseda nehlasuje.
b) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
c) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
d) Pokud se Rada neusnese do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
4. V případě přijímání liberalizačních opatření, pokud jde o výrobky a země uvedené v přílohách III B, IV, V a VI tohoto nařízení, nebo v případě zavedení nouzových ochranných opatření podle článku 13:
a) Předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata, a výbor zaujme stanovisko k návrhu v souladu s postupem podle odst. 3 písm. a).
b) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
c) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor nezaujal žádné stanovisko, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
d) Pokud se Rada neusnese do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
5. V případě zavedení jiných ochranných opatření, než jsou nouzová opatření uvedená v odstavci 4:
a) Před přijetím rozhodnutí o zavedení ochranných opatření předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata, a výbor zaujme stanovisko k návrhu v souladu s postupem podle odst. 3 písm. a).
b) Komise oznámí Radě a členským státům každé rozhodnutí o ochranných opatřeních.
c) Každý členský stát může předložit rozhodnutí Komise Radě do jednoho měsíce po dni, ke kterému Komise své rozhodnutí oznámila.
d) Rada může kvalifikovanou většinou potvrdit, změnit nebo zrušit rozhodnutí přijaté Komisí.
Pokud se Rada neusnese do jednoho měsíce ode dne, kdy členský stát Radě rozhodnutí Komise předložil, je toto rozhodnutí považováno za zrušené.
6. Na žádost předsedy, který jedná z vlastního podnětu nebo reaguje na žádost jednoho ze zástupců členských států, přezkoumá výbor každý problém týkající se uplatňování tohoto nařízení.
Článek 26
1. Toto nařízení nebrání plnění povinností vyplývajících ze zvláštních pravidel obsažených v dohodách uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
2. a) Aniž jsou dotčena jiná ustanovení Společenství, nebrání toto nařízení členským státům přijímat nebo uplatňovat:
- zákazy, množstevní omezení nebo kontrolní opatření z důvodů veřejné morálky, veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti; ochrany zdraví a života lidí, zvířat nebo rostlin, ochrany národního bohatství, které má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochrany průmyslového a obchodního vlastnictví,
- zvláštní formality související s devizovým zákonem,
- formality zaváděné podle mezinárodních dohod v souladu se Smlouvou.
b) Členské státy jsou povinny Komisi informovat o opatřeních a formalitách, které mají být zavedeny nebo pozměněny podle tohoto odstavce.
V případě krajní naléhavosti musí být dotyčná vnitrostátní opatření nebo formality sděleny Komisi okamžitě při jejich přijetí.
Článek 27
1. Nařízení (EHS) č. 288/82, (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 se zrušují v rozsahu, v jakém se jejich použití vztahuje na textilní výrobky uvedené v článku 1 tohoto nařízení.
2. Textilní výrobky, na které se vztahuje toto nařízení a které byly odeslány před vstupem tohoto nařízení v platnost, se však řídí ustanoveními platnými v době jejich odeslání.
Článek 28
Změny příloh tohoto nařízení, které mohou být nezbytné za účelem zohlednění uzavření, změny nebo pozbytí platnosti dohod nebo ujednání s třetími zeměmi nebo změny provedené v pravidlech Společenství o statistice, celních opatřeních nebo společných pravidlech dovozu se přijímají v souladu s postupem podle článku 25.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, č. 1766/82 a č. 3420/83
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na akty zřizující společnou organizaci zemědělských trhů jakož i na akty týkající se zpracovaných zemědělských produktů přijaté podle článku 235 Smlouvy a zejména na ustanovení těchto aktů, které umožňují odchylku od obecné zásady, podle které všechna množstevní omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem mohou být nahrazena pouze opatřeními uvedenými v tom samém aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že společná obchodní politika musí spočívat na jednotných zásadách; že společná pravidla stanovená v nařízení Rady (EHS) č.
1765/82 ze dne 30. června 1982 o společných pravidlech dovozu ze zemí se státně řízenou obchodní politikou [1], v nařízení Rady (EHS) č.
1766/82 ze dne 30. června 1982 o společných pravidlech dovozu z Čínské lidové republiky [2] a v nařízení Rady (EHS) č. 3420/83 ze dne 14. listopadu 1983 o dovozních opatřeních pro výrobky pocházející ze zemí se státně řízenou obchodní politikou, neliberalizované na úrovni Společenství [3] zaujímají v rámci této politiky důležité místo; že však tato politika musí být dokončena, jelikož stále existují výjimky nebo odchylky, podle nichž mohou členské státy na výrobky pocházející z dotyčných třetích zemí nadále používat vnitrostátní dovozní opatření;
vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy zahrnuje vnitřní trh od 1. ledna 1993 prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že dokončení společné obchodní politiky v oblasti pravidel pro dovoz je nutným doplňkem k vytvoření vnitřního trhu a jedinou možností, jak může Společenství zajistit, aby pravidla pro obchod Společenství se třetími zeměmi řádně odrážela integraci trhů;
vzhledem k tomu, že k dosažení většího sjednocení pravidel dovozu je nutno odstranit výjimky a odchylky, které vyplývají z dosud platných vnitrostátních opatření obchodní politiky, a zejména je nutno odstranit množstevní omezení zachovaná členskými státy podle nařízení (EHS) č.
3420/83; že toto sjednocení je nutno provést stanovením ustanovení, která odpovídají ustanovením společných pravidel Společenství pro jiné třetí země, nakolik je to možné s ohledem na zvláštnosti hospodářských systémů dotyčných třetích zemí;
vzhledem k tomu, že liberalizace dovozu, to znamená neexistence množstevních omezení, musí tvořit výchozí bod pro pravidla Společenství;
vzhledem k tomu, že do tohoto nařízení musí být s ohledem na citlivost určitých oblastí průmyslu Společenství zahrnuty množstevní kvóty a kontrolní opatření na úrovni Společenství pro omezený počet výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky; že je dále nutno stanovit postup pro přezkum a kontrolu těchto opatření, aby je bylo možno přizpůsobit vývoji situace;
vzhledem k tomu, že u ostatních produktů musí Komise prozkoumat dovozní podmínky, vývoj dovozu a různá hlediska hospodářské a obchodní situace, jakož i případná opatření, která mají být uplatňována;
vzhledem k tomu, že se pro tyto produkty může ukázat, že je nutné podrobit některý jejich dovoz kontrole Společenství;
vzhledem k tomu, že Komisi a Radě přísluší, aby v zájmu Společenství přijímaly ochranná opatření s řádným ohledem na stávající mezinárodní závazky Společenství;
vzhledem k tomu, že se kontrolní nebo ochranná opatření, která se omezují na jednu nebo několik oblastí Společenství, mohou jevit jako vhodnější než opatření uplatňovaná v celém Společenství; že je však možno tato opatření připustit pouze výjimečně, pokud neexistují žádná alternativní řešení; že je nutno zajistit, aby tato opatření byla dočasná a aby co nejméně omezovala fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že v případě kontroly Společenství je nutné, aby propuštění daných produktů do volného oběhu bylo závislé na předložení dovozního dokladu, který odpovídá jednotným kritériím; že tento doklad musí být na základě prosté žádosti dovozce potvrzen v určité lhůtě úřady členských států, aniž by tím pro dovozce vznikalo právo k dovozu; že tedy doklad může být platný pouze tak dlouho, dokud nedojde ke změně dovozních pravidel;
vzhledem k tomu, že existuje důležitý zájem Společenství, aby se členské státy a Komise vzájemně co nejpodrobněji informovaly o výsledcích kontroly Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že jsou nutná přesnější kritéria pro zjištění případné újmy a zahájení šetření, aniž by tím Komisi byla vzata možnost přijímat v naléhavých případech potřebná opatření;
vzhledem k tomu, že se je proto třeba stanovit podrobnější předpisy pro zahájení šetření, potřebné kontroly a inspekce, slyšení účastníků řízení, zpracování získaných informací a kritériích pro posouzení újmy;
vzhledem k tomu, že v tomto nařízení obsažená ustanovení týkající se šetření se nedotýkají předpisů Společenství a jednotlivých států o profesním tajemství;
vzhledem k tomu, že pro zvýšení právní jistoty dotčených hospodářských subjektů a v zájmu rychlého rozhodování je dále nutno stanovit lhůty pro zahájení šetření a pro rozhodnutí o účelnosti opatření;
vzhledem k tomu, že pro sjednocení pravidel dovozu musí být zjednodušeny náležitosti, které musí dovozci splňovat, přičemž tyto náležitosti musí být bez ohledu na místo odbavení zboží vždy stejné; že by proto mělo být zajištěno, aby všechny náležitosti byly splněny použitím tiskopisů odpovídajících vzoru připojenému k tomuto nařízení;
vzhledem k tomu, že dovozní doklady vystavené v rámci kontrolních opatření Společenství musí být nezávisle na vystavujícím členském státě platné v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že podle stanovených pravidel dovozu již není oprávněné zachování dvou různých souborů pravidel Společenství pro země se státem řízenou obchodní politikou a pro Čínskou lidovou republiku;
vzhledem k tomu, že se konaly konzultace uvedené v nařízení Rady (EHS) č. 2616/85 ze dne 16. září 1985 o uzavření Dohody o obchodní a hospodářské spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Čínskou lidovou republikou [4];
vzhledem k tomu, že textilní výrobky, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [5], jsou předmětem zvláštní úpravy na úrovni Společenství i na mezinárodní úrovni; že by tudíž tyto textilní výrobky měly být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení se uplatňuje, aniž jsou dotčeny články 77, 81, 244, 249 a 280 aktu o přistoupení Španělska a Portugalska;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č.
1766/82 a (EHS) č. 3420/83 je proto třeba zrušit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I Obecné zásady
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz produktů, na které se vztahuje Smlouva a které pocházejí ze třetích zemí uvedených v příloze I, s výjimkou textilních výrobků, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 517/94.
2. Dovoz produktů uvedených v odstavci 1 do Společenství je volný, a tak nepodléhá žádnému množstevnímu omezení, aniž jsou dotčena:
- případná opatření podle hlavy V,
- množstevní omezení uvedená v příloze II.
3. Dovoz produktů uvedených v příloze III do Společenství podléhá kontrole Společenství podle pravidel uvedených v článku 10.
4. Na žádost některého členského státu nebo z podnětu Komise mohou ve výboru uvedeném v článku 4 probíhat konzultace o přílohách II a III.
Po ukončení těchto konzultací může Komise Radě navrhnout postupem podle článku 16 potřebná opatření k úpravám příloh II a III za podmínek stanovených v hlavě III a případně v hlavách IV a V tohoto nařízení.
HLAVA II Informační a konzultační postup Společenství
Článek 2
Pokud by vývoj dovozu vyžadoval zavedení kontrolních a ochranných opatření, sdělí to členské státy Komisi.
Toto sdělení musí obsahovat dostupné důkazy podle kritérií článku 8.
Komise toto sdělení neprodleně předá všem členským státům.
Článek 3
Na žádost některého členského státu nebo z podnětu Komise se mohou konat konzultace.
Tyto konzultace se musí konat během osmi pracovních dnů poté, co bylo sdělení uvedené v článku 2 doručeno Komisi, v každém případě ale před zavedením kontrolních a ochranných opatření Společenství.
Článek 4
1. Konzultace se konají v poradním výboru (dále jen "výbor") složeném ze zástupců jednotlivých členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor svolává předseda.
Co nejdříve předá členským státům všechny důležité informace.
3. Konzultace se týkají zejména
a) dovozních podmínek, vývoje dovozu a různých hledisek hospodářské a obchodní situace daného produktu, zejména v rámci přezkumu příloh II a III;
b) otázek týkajících se správy obchodních dohod mezi Společenstvím a třetími zeměmi uvedenými v příloze I;
c) opatření, která je případně třeba přijmout.
4. V případě potřeby se konzultace mohou konat písemně.
V tom případě informuje Komise členské státy, které mohou během lhůty pěti až osmi pracovních dnů stanovené Komisí, vyjádřit své stanovisko nebo požádat o ústní konzultace.
HLAVA III Šetření Společenství
Článek 5
1. Pokud je Komisi po ukončení konzultací zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení šetření,
a) během jednoho měsíce po obdržení informace z některého členského státu zahájí šetření a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství; toto oznámení obsahuje souhrn získaných informací a pokyn, že je nutno předat Komisi všechny užitečné informace; je v něm stanovena lhůta, v níž mohou účastníci řízení vyjádřit písemné stanovisko a předat informace, pokud tato stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu při šetření; v oznámení je dále nutno stanovit lhůtu, během níž mohou účastníci řízení podat žádost o slyšení před Komisí podle odstavce 4;
b) zahájí šetření v součinnosti s členskými státy.
2. Komise si vyžádá všechny informace, které považuje za nutné, a snaží se, pokud to po konzultaci s výborem považuje za vhodné, ověřit tyto informace u dovozců, obchodníků, obchodních zástupců, výrobců, obchodních sdružení a organizací.
Komisi přitom poskytují pomoc zaměstnanci členského státu, na jehož území se prověřování provádí, pokud si to členský stát přeje.
Účastníci řízení, kteří se přihlásili podle odst. 1 písm. a), a zástupci vyvážející země mohou nahlížet do všech informací poskytnutých Komisi v rámci šetření, kromě interních dokumentů úřadů Společenství nebo jeho členských států, pokud jsou tyto informace významné pro obhajobu jejich zájmů a nejsou důvěrné ve smyslu článku 7 a Komise je při šetření používá.
K tomuto účelu podají Komisi písemnou žádost, v níž uvedou, které informace požadují.
3. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost a podle postupů, které Komise stanoví, informace, které mají k dispozici o vývoji situace na trhu s produktem, jehož se šetření týká.
4. Komise může účastníky řízení vyslechnout.
Účastníci řízení musí být vyslechnuti, pokud o to písemně požádají ve lhůtě stanovené oznámením v Úředním věstníku Evropských společenství a prokáží, že mohou být výsledkem šetření skutečně dotčeni a že existují zvláštní důvody pro jejich slyšení.
5. Pokud nejsou informace poskytnuty ve lhůtách stanovených tímto nařízením nebo na základě tohoto nařízení Komisí nebo pokud bude šetření značně bráněno, mohou být zjištění učiněna na základě údajů, které jsou k dispozici.
Jestliže Komise zjistí, že jí účastník řízení nebo třetí osoba sdělili nesprávné nebo zavádějící informace, nebere tyto informace v úvahu a může využít údaje, které jsou k dispozici.
6. Pokud Komise po konzultacích uvedených v odstavci 1 dospěje k názoru, že stávající důkazy nepostačují k tomu, aby ospravedlnily šetření, sdělí toto rozhodnutí členským státům do jednoho měsíce od obdržení informací z členských států.
Článek 6
1. Po ukončení šetření předkládá Komise výboru zprávu o výsledcích.
2. Pokud dojde Komise během devíti měsíců po zahájení šetření k závěru, že nejsou nutná žádná kontrolní a ochranná opatření Společenství, ukončí se šetření po konzultaci výboru do jednoho měsíce.
Rozhodnutí o ukončení šetření se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství s uvedením nejdůležitějších závěrů šetření a se shrnutím důvodů.
3. Pokud je Komise toho názoru, že jsou nutná kontrolní a ochranná opatření Společenství, přijme podle hlav IV a V nejpozději devět měsíců po zahájení šetření potřebná opatření.
Ve výjimečných případech může být tato lhůta prodloužena o další dobu nejvýše dvou měsíců; v tom případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o době prodloužení se shrnutím důvodů.
4. Tato hlava nevylučuje použití kontrolních opatření podle článků 9 až 14 nebo, pokud by kritická situace, v níž by každé zpoždění způsobovalo stěží odstranitelné škody, vyžadovala okamžité jednání, ochranných opatření podle článků 15 až 17.
Komise provede bez odkladu vyšetřovací opatření, která jsou ještě zapotřebí.
Jejich výsledky slouží k přezkumu přijatých opatření.
Článek 7
1. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
2. a) Rada, Komise, členské státy ani jejich úředníci nesmějí vyzradit důvěrné informace, které získají na základě tohoto nařízení nebo které jim jsou důvěrně sděleny, ledaže k tomu ten, kdo informaci poskytl, výslovně udělí souhlas.
b) Každá žádost o důvěrné zacházení uvádí důvody, proč je informace důvěrná.
Prokáže-li se však, že žádost o důvěrné zacházení není oprávněná, a nechce-li ten, kdo informaci poskytl, povolit její zveřejnění ani její sdělení v obecné nebo souhrnné formě, nemusí být dotyčná informace brána v úvahu.
3. Informace je v každém případě považována za důvěrnou, pokud by její oznámení mohlo mít závažný nepříznivý účinek na toho, kdo ji poskytl nebo je jejím zdrojem.
4. Výše uvedené odstavce nevylučují, aby se orgány Společenství odvolávaly na obecné informace a zejména na důvody, na kterých je založeno rozhodnutí přijaté na základě tohoto nařízení.
Orgány Společenství však musí přihlížet k oprávněnému zájmu dotčených fyzických nebo právnických osob na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 8
1. Zkoumání vývoje dovozu, dovozních podmínek a vážné újmy nebo hrozby vážné újmy pro výrobce Společenství se opírá zejména o tyto činitele:
a) objem dovozu, zejména při podstatném zvýšení v absolutních číslech nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství;
b) cena dovážených produktů, zejména pokud je významně nižší v porovnání s cenou obdobného produktu ve Společenství;
c) účinky na výrobce Společenství obdobných nebo přímo soutěžících produktů, které jsou patrné ve vývoji některých hospodářských činitelů, jako jsou
- výroba,
- kapacitní využití,
- zásoby,
- prodej,
- podíl na trhu,
- ceny (tzn. pokles cen nebo zabránění růstu cen, k němuž by normálně došlo),
- zisky,
- kapitálový výnos,
- peněžní tok,
- zaměstnanost.
2. Komise bere při šetření ohled na zvláštní hospodářský systém zemí uvedených v příloze I.
3. Pokud se posuzuje existence hrozby vážné újmy, Komise také prověřuje, zda lze jasně předvídat, že určitá situace může vést ke skutečné újmě.
Přitom lze mimo jiné zohlednit tyto činitele:
a) míru růstu vývozu do Společenství;
b) vývozní kapacitu v zemi původu nebo vývozu, která již existuje nebo vznikne v dohledné budoucnosti, a pravděpodobnost, že tato kapacita bude využita k vývozu do Společenství.
HLAVA IV Kontrolní opatření
Článek 9
1. Jestliže to vyžadují zájmy Společenství, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a) rozhodnout o zpětné kontrole Společenství určitého dovozu způsoby, které stanoví;
b) rozhodnout, že určitý dovoz bude za účelem kontroly jeho vývoje podroben předchozí kontrole Společenství podle článku 10.
2. Doba platnosti kontrolních opatření je omezená.
Pokud není stanoveno jinak, končí jejich platnost na konci druhého pololetí, které následuje po pololetí, během nějž byla opatření zavedena.
Článek 10
1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Společenství, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokladu.
Tento doklad potvrdí příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů po obdržení prohlášení dovozce Společenství příslušnému vnitrostátnímu orgánu, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že toto prohlášení obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jeho podání.
2. Dovozní doklad a prohlášení dovozce se vyhotovují na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze IV.
K údajům uvedeným ve výše zmíněném tiskopise lze požadovat doplňující informace.
Tyto informace musí být určeny v rozhodnutí o zavedení kontroly.
3. Dovozní doklad je platný v celém Společenství nezávisle na tom, který členský stát jej vystavil.
4. Zjištění, že jednotková cena, za níž je obchod sjednán, překračuje cenu uvedenou v dovozním dokladu o méně než 5 % nebo že celková hodnota nebo celkové množství produktů deklarovaných k dovozu překračuje o méně než 5 % hodnotu nebo množství, která je uvedena v dovozním dokladu, nevylučuje propuštění dotyčného produktu do volného oběhu.
Komise může po vyslechnutí stanovisek vyjádřených ve výboru s přihlédnutím k vlastnostem produktů a k jiným zvláštním znakům transakcí stanovit jinou procentní sazbu, která však zpravidla nesmí překročit 10 %.
5. Dovozní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu.
Dovozní doklad lze používat nejdéle po dobu, která se stanoví ke stejnému okamžiku a podle stejného postupu jako zavedení kontroly, přičemž se zohlední vlastnosti produktů a ostatní zvláštní znaky těchto transakcí.
6. Původ produktů kontrolovaných Společenstvím se musí prokázat osvědčením o původu, pokud je to požadováno v rozhodnutí podle článku 9.
Jiné předpisy o předložení takového osvědčení nejsou tímto odstavcem dotčeny.
7. Jestliže se na produkty podléhající předchozí kontrole Společenství v některém členském státě vztahuje regionální ochranné opatření, může dovozní povolení udělené tímto členským státem nahradit dovozní doklad.
Článek 11
Pokud by mohlo dojít k situaci popsané v čl. 15 odst. 1, může Komise, pokud to vyžadují zájmy Společenství, na návrh členského státu nebo z vlastního podnětu:
- omezit dobu platnosti případně požadovaného dovozního dokladu,
- stanovit pro vydání dokladu určité podmínky a ve výjimečných případech zahrnutí doložky o odvolání nebo, s četností a délkou trvání stanovenou Komisí, nařídit předchozí informaci a konzultaci podle článku 3.
Článek 12
Pokud nebyl dovoz produktu během osmi pracovních dnů po ukončení konzultací podroben žádné kontrole Společenství, může Komise podrobit dovoz určený pro určitý region nebo více regionů Společenství omezené kontrole podle článku 17.
Článek 13
1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokladu.
Tento doklad potvrdí příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů po obdržení prohlášení dovozce Společenství příslušnému vnitrostátnímu orgánu, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že toto prohlášení obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jeho podání.
Dovozní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu.
2. Dovozní doklad a prohlášení dovozce se vyhotovují na tiskopise odpovídajícím vzoru uvedeném v příloze IV.
K uvedeným údajům ve zmíněném tiskopise se mohou požadovat doplňující informace.
Tyto informace musí být určeny v rozhodnutí o zavedení kontroly.
Článek 14
1. Členské státy sdělí Komisi v případě kontroly Společenství nebo regionální kontroly během prvních deseti dnů každého měsíce:
a) v případě předchozí kontroly množství a částky vypočtené podle ceny CIF, pro něž byly v předchozím období vydány nebo potvrzeny dovozní doklady;
b) v každém případě dovoz během období, které předchází období uvedenému v písmenu a).
Informace členských států jsou rozděleny podle produktů a zemí.
Odchylná ustanovení mohou být stanovena v témž okamžiku a podle téhož postupu, jakým byla zavedena kontrola.
2. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit časový rozvrh pro předkládání informací, pokud to vyžaduje vlastnost produktu nebo zvláštní okolnosti.
3. Komise o tom informuje členské státy.
HLAVA V Ochranná opatření
Článek 15
1. Pokud je produkt dovážen do Společenství v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že tím výrobcům Společenství vzniká nebo hrozí vážná újma, může Komise na ochranu zájmů Společenství na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu změnit pravidla pro dovoz dotyčného produktu tak, že smí být propuštěn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení; toto povolení se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise.
2. Tato opatření se neprodleně sdělí Radě a členským státům; jsou okamžitě použitelná.
3. a) Opatření podle tohoto článku se po vstupu v platnost vztahují na všechny produkty propuštěné do volného oběhu.
Podle článku 17 mohou být omezeny na jeden nebo více regionů Společenství.
b) Tato opatření však nebrání propuštění do volného oběhu produktů, které již jsou na cestě do Společenství, jestliže se jejich určení již nedá změnit a jestliže tyto produkty, které podle článků 10 a 13 mohou být propuštěny do volného oběhu pouze proti předložení dovozního dokladu, jsou takovým dokladem doprovázeny.
4. Pokud o zásah Komise požádal některý členský stát, přijme Komise rozhodnutí nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti.
5. Rozhodnutí Komise přijatá podle tohoto článku se sdělují Radě a členským státům.
Každý členský stát může do jednoho měsíce ode dne sdělení předložit rozhodnutí Radě.
6. Pokud se členský stát předloží Radě rozhodnutí Komise, může Rada rozhodnutí Komise kvalifikovanou většinou potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada do tří měsíců poté, co jí byla záležitost předložena, nepřijme rozhodnutí, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 16
1. Rada může zejména v případě uvedeném v čl. 15 odst. 1 učinit vhodná opatření. Rozhodne na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
2. Použije se čl. 15 odst. 3.
Článek 17
Pokud se při kontrole zejména na základě činitelů uvedených v článku 8 zjistí, že v jednom nebo více regionech Společenství jsou splněny podmínky pro přijetí opatření podle hlavy IV a článku 15, může Komise po posouzení alternativních řešení výjimečně povolit uplatňování kontrolních a ochranných opatření omezených na daný region nebo regiony, pokud má za to, že uplatňování těchto opatření je vhodnější na této úrovni než na úrovni Společenství.
Tato opatření musí být dočasná a musí co nejméně omezovat fungování vnitřního trhu.
Tato opatření jsou se přijímají postupem podle článků 9 a 15.
Článek 18
1. Po dobu, kdy se uplatňují kontrolní nebo ochranná opatření, jež byla zavedena podle hlav IV a V, se ve výboru zřízeném podle čl. 4 na žádost členských států nebo z podnětu Komise konají konzultace. Účelem konzultací je:
a) zkoumání účinků opatření;
b) ověření, zda je jeho zachování nutné.
2. Pokud Komise po konzultacích podle odstavce 1 dospěje k názoru, že je nutné zrušit nebo změnit kontrolní nebo ochranná opatření podle hlav IV a V, postupuje takto:
a) pokud Rada nepřijala žádné rozhodnutí o opatření přijatém Komisí, je toto opatření Komisí okamžitě změněno nebo zrušeno a Komise podá Radě ihned zprávu;
b) ve všech ostatních případech Komise navrhne Radě, aby opatření přijaté Radou bylo zrušeno nebo změněno.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
Pokud se rozhodnutí týká regionálních kontrolních opatření, použije se od šestého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
HLAVA VI Závěrečná ustanovení
Článek 19
1. Tímto nařízením není dotčeno plnění povinností vyplývajících ze zvláštních pravidel obsažených v dohodách mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
2. a) Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování členskými státy:
i) zákazů, množstevních omezení nebo kontrolních opatření, která jsou odůvodněna veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví;
ii) zvláštních devizových náležitostí;
iii) náležitostí, které byly zavedeny na základě mezinárodních dohod v souladu se Smlouvou.
b) Členské státy sdělí Komisi opatření nebo náležitosti, které zamýšlejí zavést nebo změnit na základě tohoto odstavce.
V případech zvláštní naléhavosti se Komisi sdělí vnitrostátní opatření nebo náležitosti bezprostředně po jejich přijetí.
Článek 20
1. Tímto nařízením není dotčeno uplatňování předpisů, které zřizují společnou organizaci zemědělských trhů, nebo z nich odvozených správních předpisů Společenství nebo vnitrostátních správních předpisů nebo zvláštních předpisů přijatých podle článku 235 Smlouvy a týkajících se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů; použije se doplňkově.
2. Články 9 až 14 a 18 se však nevztahují na produkty uvedené v odstavci 1, u nichž pravidla Společenství pro obchod se třetími zeměmi vyžadují předložení dovozního osvědčení nebo jiného dovozního dokladu.
Články 15, 17 a 18 se nevztahují na produkty, u kterých pravidla Společenství pro obchod se třetími zeměmi vyžadují použití množstevních omezení dovozu.
Článek 21
Španělsko a Portugalsko si mohou až do 31. prosince 1995 zachovat množstevní omezení týkající se zemědělských produktů uvedených v článcích 77, 81, 244, 249 a 280 aktu o přistoupení.
Článek 22
Pro rok 1994 se kvóty uvedené v čl. 1 odst. 2 snižují v poměru k době uplatňování, jak je uvedeno v příloze II.
Následující produkty nepodléhají těmto kvótám a mohou být propuštěny do volného oběhu ve Společenství:
- produkty, které jsou v den vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství již na cestě do Společenství, jestliže jejich určení již nemůže být změněno,
- produkty, pro které příslušné vnitrostátní orgány udělily dovozní licenci podle hlavy IV nařízení (EHS) č. 3420/83 a které jsou touto licencí skutečně doprovázeny.
Nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o postupu Společenství při správě množstevních kvót [6] se použije na kvóty uvedené v příloze II.
Článek 23
Nařízení (EHS) č.
1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č.
3420/83 se zrušují. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č.
1023/70 ze dne 25. května 1970 o stanovení společného postupu při správě množstevních kvót [1] zavedlo Společenství postup pro správu množstevních kvót podle zásady přidělení kvót členským státům, což by mohlo vést k rozdělení trhů Společenství a kontrolám dotčených výrobků na vnitřních hranicích;
vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy vnitřní trh od 1. ledna 1993 zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že by měl být zaveden nový systém pro správu množstevních kvót, který je tomuto cíli přiměřený a zakládá se na zásadě jednotné společné obchodní politiky v souladu s obecnými zásadami Soudního dvora Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že by měla existovat možnost volby mezi různými způsoby přidělování, a to v závislosti na situaci na trhu Společenství, druhu zboží, zvláštnostech dodávajících zemí a mezinárodních závazcích Společenství, zejména pokud tyto vyplývají ze zásadně přislíbeného ohledu na tradiční obchodní toky;
vzhledem k tomu, že správa dovozních a vývozních kvót by měla být založena na systému, v němž jsou udělovány licence členských států podle množstevních kritérií stanovených na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že v novém postupu při správě musí být zajištěno, aby všichni žadatelé získali přístup ke kvótám za podmínek spočívajících na zásadách spravedlnosti a aby vystavené dokumenty mohly být používány v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zřídit výbor pro úzkou a účinnou spolupráci mezi členskými státy a Komisí za účelem provádění tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že tímto nařízením a jeho prováděcími pravidly nejsou dotčena stávající vnitrostátní pravidla členských států a pravidla Společenství týkající se obchodního tajemství;
vzhledem k tomu, že zboží uvedené v příloze II Smlouvy, jakož i textilie a jiné zboží, na které se vztahují zvláštní společná dovozní ujednání stanovící zvláštní ustanovení pro množstevní kvóty, by měly být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo nahradit nařízení (EHS) č.
1023/70 a uvedené nařízení by tudíž mělo být zrušeno; že podle nařízení (EHS) č. 1024/70 [2] se nařízení (EHS) č.
1023/70 vztahuje také na francouzské zámořské departementy; že již není zapotřebí samostatné nařízení, neboť společná ustanovení tohoto nařízení platí na celém území Společenství, vymezeném v článku 227 Smlouvy; že nařízení (EHS) č.
1024/70 by mělo být rovněž zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY SPRÁVY
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro správu množstevních dovozních a vývozních kvót (dále jen "kvóty"), autonomně či smluvně stanovených Společenstvím.
2. Toto nařízení se nevztahuje ani na zboží uvedené v příloze II Smlouvy, ani na jiné zboží, na které se vztahují zvláštní společná dovozní a vývozní ujednání se zvláštními ustanoveními pro správu kvót.
Článek 2
1. Kvóty se přidělují žadatelům co možná nejrychleji po jejich otevření.
V souladu s postupem podle článku 23 může být rozhodnuto o jejich rozdělení do několika tranší.
2. Kvóty mohou být mimo jiné spravovány jednou z následujících metod nebo jejich kombinací:
a) metoda založená na tradičních obchodních tocích podle článků 6 až 11;
b) metoda založená na pořadí podaných žádostí (zásada "kdo dřív přijde, je dřív na řadě") podle článku 12;
c) metoda přidělování kvót v poměru k požadovanému množství v době podání žádosti (tzv. způsob souběžného zkoumání) podle článku 13.
3. Metoda přidělování se stanoví postupem podle článku 23.
4. Pokud je zřejmé, že žádná z metod uvedených v odstavci 2 nevyhovuje zvláštním požadavkům otevřené kvóty, určí Komise vhodnou metodu postupem podle článku 23.
5. Množství, která nebyla přidělena, rozdělena nebo využita, se včas přerozdělí podle článku 14, aby se umožnilo jejich využití před uplynutím období, na které se kvóty stanoví.
6. S výhradou jiných ustanovení přijatých při stanovení kvót je propuštění zboží, na které se kvóta vztahuje, do volného oběhu nebo jeho vývoz podmíněn předložením dovozní nebo vývozní licence vydané členskými státy v souladu s tímto nařízením.
7. Členské státy určí správní orgány příslušné pro prováděcí opatření, za která podle tohoto nařízení odpovídají.
Takto určené orgány oznámí Komisi.
Článek 3
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o otevření kvóty, přičemž uvede zvolenou metodu přidělování, podmínky, které musí splňovat žádosti o licenci, lhůty pro podání žádostí a seznam příslušných vnitrostátních orgánů, jimž musí být zaslány.
Článek 4
1. Každý dovozce a vývozce Společenství může, bez ohledu na místo usazení ve Společenství, podat u příslušného orgánu členského státu podle svého výběru na každou kvótu a na každou tranši kvóty jedinou žádost o licenci, vypracovanou v úředním jazyce nebo jazycích tohoto členského státu.
Pokud je kvóta omezena na jeden nebo několik regionů Společenství, podává se žádost u příslušných orgánů členského státu nebo členských států, k němuž region nebo regiony patří.
2. Žádosti o licence se podávají v souladu s opatřeními stanovenými postupem podle článku 23.
Článek 5
Komise zajistí, aby se licence, které mají být vydány, vztahovaly na hospodářsky významná množství s ohledem na povahu zboží, na které se kvóta vztahuje.
ČÁST II
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA PRO RŮZNÉ METODY SPRÁVY
Oddíl A
Metoda založená na tradičních obchodních tocích
Článek 6
1. Pokud se kvóty přidělují s ohledem na tradiční obchodní toky, vyhradí se část kvóty tradičním dovozcům či vývozcům a zbytek se vyčlení pro ostatní dovozce či vývozce.
2. Za tradiční dovozce či vývozce se považují ti, kteří mohou doložit, že v předchozím období (dále jen "referenční období") dováželi do Společenství nebo vyváželi ze Společenství zboží, na které se kvóta vztahuje.
3. Část vyhrazená pro tradiční dovozce či vývozce, referenční období a část vyčleněná ostatním žadatelům se určí postupem podle článku 23.
4. Do 31. prosince 1996 Komise zajistí, aby část vyčleněná pro ostatní žadatele přiměřeně a spravedlivě zohlednila situaci vyplývající z vnitrostátních omezení uplatňovaných podle nařízení Rady (EHS) č. 288/82 ze dne 5. února 1982 o společných pravidlech dovozu [3] a nařízení Rady (EHS) č. 3420/83 ze dne 14. listopadu 1983 o dovozních opatřeních pro výrobky pocházející ze zemí se státně řízenou obchodní politikou, neliberalizované na úrovni Společenství [4].
5. Přidělování se provádí v souladu se zásadami stanovenými v článcích 7 až 11.
Článek 7
Pro přidělení podílu na části pro ně vyhrazené kvóty a k prokázání dovozů či vývozů během referenčního období přiloží tradiční dovozci či vývozci ke své žádosti o licenci:
- ověřený opis originálu prohlášení o propuštění do volného oběhu nebo o vývozu, podaného jménem dovozce nebo vývozce nebo případně jménem hospodářského subjektu, jehož činnost převzal,
- jakýkoliv rovnocenný důkaz určený Komisí postupem podle článku 23.
Článek 8
Členské státy informují Komisi ve lhůtě stanovené v oznámení o otevření kvóty o počtu a celkovém objemu žádostí o dovoz nebo vývoz, rozepsaném na tradiční dovoze či vývozce a ostatní dovozce či vývozce, jakož i o objemu předchozích dovozů a vývozů žadatelů během referenčního období.
Článek 9
Komise přezkoumá údaje poskytnuté členskými státy a současně stanoví množstevní kritéria, podle nichž se žádosti tradičních dovozců a vývozců vyřizují takto:
- pokud je úhrn žádostí stejný nebo nižší než objem vyhrazený pro tradiční dovozce či vývozce, vyhoví se všem žádostem,
- pokud úhrn žádostí převyšuje objem vyhrazený pro tradiční dovozce či vývozce, vyhoví se žádostem poměrně podle podílu jednotlivých žadatelů na celkovém objemu dovozu a vývozu v referenčním období,
- pokud vede užití tohoto množstevního kritéria k přidělení větších množství, než o které bylo žádáno, přerozdělí se přebytečná množství postupem podle článku 14.
Článek 10
Část kvóty vyčleněná pro jiné než tradiční dovozce či vývozce se přidělí v souladu s článkem 12.
Článek 11
Pokud nebyly od tradičních dovozců či vývozců obdrženy žádné žádosti, poskytne se dovozcům či vývozcům, kteří žádost podali, přístup k celé dotčené kvótě nebo tranši kvóty.
V tomto případě se přidělení provádí postupem podle článku 12.
Oddíl B
Metoda založená na pořadí podaných žádostí
Článek 12
1. Pokud se kvóta nebo tranše kvóty přiděluje podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě", určí Komise postupem podle článku 23 množství, na které má každý hospodářský subjekt až do vyčerpání kvóty nárok.
Při stanovení tohoto množství, které je pro všechny hospodářské subjekty stejné, se přihlíží k potřebě přidělovat hospodářsky významná množství s ohledem na povahu dotčeného zboží.
2. Poté, co příslušné orgány ověří, že je zůstatek Společenství stále k dispozici, přidělí každému dovozci či vývozci množství určené v souladu s odstavcem 1.
3. Pokud může držitel licence prokázat, že skutečně dovezl či vyvezl celkové množství, pro něž mu byla udělena licence, nebo část, která se určí postupem podle článku 23, může podat novou žádost o licenci.
Tato žádost se zpracuje podle stejných podmínek jako předtím.
Tento postup se může opakovat až do vyčerpání kvóty.
4. Pro zajištění rovného přístupu ke kvótě pro všechny žadatele stanoví Komise v oznámení o otevření kvóty dny a časy pro přístup k dostupnému zůstatku Společenství.
Oddíl C
Metoda přidělování kvót v poměru k požadovanému množství
Článek 13
1. Pokud se kvóta přiděluje v poměru k požadovanému množství, informují příslušné orgány členských států Komisi ve lhůtách a za podmínek, které se stanoví postupem podle článku 23, o jimi obdržených žádostech o licence.
Tato informace blíže určí počet žadatelů a celkové požadované množství.
2. Ve lhůtě stanovené postupem podle článku 23 přezkoumá Komise současně informace poskytnuté příslušnými orgány členských států a určí množství dotyčné kvóty nebo tranše, pro něž tyto orgány mají udělit dovozní nebo vývozní licence.
3. Pokud je úhrn žádostí o licence stejný nebo nižší než dotyčná kvóta, vyhoví se všem žádostem.
4. Pokud je úhrn žádostí o licence vyšší než dotyčná kvóta, vyhoví se žádostem poměrně podle podílů na požadovaném množství.
Oddíl D
Přidělení množství určených pro přerozdělení
Článek 14
1. Množství, která mají být přerozdělena, určí Komise na základě informací poskytnutých členskými státy podle článku 20.
2. Pokud je původně kvóta přidělena za použití metody uvedené v článku 12, Komise neprodleně přidá množství určená k přerozdělení k množstvím, která jsou ještě k dispozici, nebo znovu vytvoří kvótu, je-li tato vyčerpána.
3. Pokud je původně kvóta přidělena za použití jiné metody, přidělí se množství určená k přerozdělení v souladu s postupem stanoveným v článku 23.
V takovém případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství dodatečné oznámení.
ČÁST III
PRAVIDLA PRO DOVOZNÍ A VÝVOZNÍ LICENCE
Článek 15
1. Je-li používána metoda uvedená v článku 12, udělí členské státy licenci okamžitě po ověření dostupného zůstatku Společenství.
2. V ostatních případech:
- Komise oznámí příslušným orgánům členských států ve lhůtě stanovené postupem podle článku 23 množství, pro něž tyto orgány udělují licenci jednotlivým žadatelům.
Informuje o tom ostatní členské státy,
- příslušné orgány členských států udělí dovozní či vývozní licence do deseti pracovních dnů od oznámení rozhodnutí Komise nebo ve lhůtě stanovené Komisí,
- uvedené orgány informují Komisi o udělení dovozních nebo vývozních licencí.
Článek 16
Udělení licence může být podmíněno složením jistoty v souladu s postupem podle článku 23.
Článek 17
1. Dovozní a vývozní licence opravňují k dovozu či vývozu zboží, na něž se kvóta vztahuje, a jsou platné v celém Společenství, bez ohledu na místo dovozu nebo vývozu uvedené v žádosti hospodářského subjektu.
Pokud je kvóta omezena na jeden nebo několik regionů Společenství, jsou dovozní či vývozní licence platné pouze v členském státě nebo členských státech, k němuž nebo k nimž příslušný region či regiony patří.
2. Doba platnosti dovozních a vývozních licencí udělovaných příslušnými orgány členských států je čtyři měsíce.
Postupem podle článku 23 však může být stanovena jiná doba platnosti.
3. Držitelé dovozních či vývozních licencí mohou z těchto licencí na žádost obdržet výpisy od příslušných orgánů, které licence vystavily v dotčeném členském státě.
Tyto výpisy mají až do výše množství, pro něž byla licence vystavena, stejný právní účinek jako licence, z nichž byly pořízeny.
4. Žádosti o dovozní či vývozní licence, licence a výpisy se vypracovávají na formulářích odpovídajících vzoru, který se stanoví postupem podle článku 23.
Článek 18
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení přijatá postupem podle článku 23, dovozní a vývozní licence nebo výpisy z nich nesmí být osobou, na jejíž jméno byly vystaveny, za úplatu nebo bezplatně přenechávány nebo převáděny.
Článek 19
1. Dovozní či vývozní licence nebo výpisy, které jsou zcela nebo zčásti nevyužité, se kromě případů vyšší moci vracejí příslušným orgánům členského státu, který je vystavil, a to nejpozději do deseti pracovních dnů od uplynutí jejich doby platnosti.
2. Pokud bylo udělení dovozních nebo vývozních licencí podmíněno složením jistoty, jistota kromě případů vyšší moci propadá, jestliže není dodržena lhůta stanovená v odstavci 1.
Článek 20
Příslušné orgány členských států okamžitě po získání informací a v každém případě nejpozději do dvaceti dnů od uplynutí doby platnosti licence oznámí Komisi přidělená, ale nevyužitá množství kvót, aby mohla být tato množství podle čl. 2 odst. 5 přerozdělena.
Článek 21
Příslušné orgány členských států informují Komisi před koncem každého měsíce o množstvích zboží, na něž se kvóta vztahuje, jež byla během předcházejícího měsíce dovezena nebo vyvezena.
ČÁST IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 23
1. Odkazuje-li se na postup stanovený v tomto článku, zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v odstavci 2 přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 24
Komise přijme prováděcí předpisy k tomuto nařízení v souladu s postupem podle článku 23. Stanoví se v nich zejména provádění metod přidělování, informace, které mají být předávány příslušnými orgány členských států, a opatření k zajištění souladu s tímto nařízením.
Článek 25
1. Informace obdržené Radou, Komisí nebo členskými státy podle tohoto nařízení mohou být použity pouze k účelu, pro který byly vyžádány.
2. Rada, Komise a členské státy, jakož i osoby jednající jejich jménem nevyzradí informace, pro něž byla podána řádně odůvodněná žádost o důvěrné zacházení, nedala-li bez výslovného souhlasu strany, která informace poskytla.
3. Tento článek nebrání orgánům Společenství v poskytování obecných informací, zejména důvodů, na jejichž základě byla přijata rozhodnutí podle tohoto nařízení, a důkazů jimi použitých na podporu svých tvrzení v případě soudního řízení.
Takové poskytování musí zohlednit oprávněný zájem dotčených stran na zachování obchodního tajemství.
Článek 26
Členské státy a Komise si vzájemně poskytují potřebné údaje a spolupracují při používání tohoto nařízení.
Postupy pro sdělování a šíření informací se případně stanoví postupem podle článku 23.
Článek 27
Nařízení (EHS) č. 1023/70 a nařízení (EHS) č.
1024/70 se zrušují. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 28
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 536/94 ze dne 9. března 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
535/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 655/94 ze dne 24. března 1994, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí celní kodex Společenství, pokud jde o jednotný správní doklad a používané kódy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [2], ve znění nařízení (ES) č. 3665/93 [3], stanovilo tiskopisy, které se mají používat pro celní prohlášení;
vzhledem k tomu, že operace prováděné v rámci režimu pasivního zušlechťovacího styku pro textil by měly být zřetelně označeny v celních prohlášeních;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha 38 nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. března 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1858/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor učených k vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], ve znění nařízení Komise (ES) č.
3518/93 [2], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1858/93 [3] ve znění nařízení (ES) č. 526/94 [4] stanoví, že vyplacení zálohy je podmíněno složením jistoty zároveň s podáním žádosti;
vzhledem k tomu, že v zájmu producentů ze Společenství je výhodnější stanovit, aby se jistota skládala nikoliv při podání žádosti, ale před vyplacením zálohy;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 se odstavec 3 nařízení (EHS) č. 1858/93 nahrazuje tímto:
"3. Vyplacení zálohy je podmíněno složením jistoty.
Výše této jistoty činí 50 % zálohy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 754/94 ze dne 30. března 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
535/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobky č. 1 a 4 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č. 2, 3, 5, 6 a 7 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 6. dubna 1994, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1956/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla k mezinárodnímu společnému inspekčnímu programu přijatému Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č.
1956/88 [2], ve znění nařízení (EHS) č. 436/92 [3], se provádí mezinárodní společný inspekční program přijatý Komisí pro rybolov Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO) dne 10. února 1988;
vzhledem k tomu, že Komise pro rybolov NAFO přijala dne 10. září 1993 návrh na změnu uvedeného programu;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem XI úmluvy NAFO se návrh stává pro smluvní strany vykonatelný ode dne 16. prosince 1993, pokud nebudou vzneseny žádné námitky;
vzhledem k tomu, že změněný program je pro Společenství přijatelný;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1956/88 se mění takto:
1. V bodu 5ii) přílohy se doplňuje nový text, který zní:
"Pokud inspekční plavidlo signalizuje, že se inspekční tým chystá nalodit na palubu rybářského plavidla, které začalo nebo které se právě začíná vytahovat své sítě, velitel takového plavidla dbá na to, aby se síť nevytahovala na palubu po dobu 30 minut po obdržení signálu."
2. V předposlední řádce bodu 5ii) se slova "V každém případě" nahrazují slovy "Ve všech případech".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, vedlejší mlýnské produkty a jiné zbytky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství sjednalo nové celní koncese ve smyslu článku XXVIII GATT; že tato jednání vedla k uzavření dohod s Argentinou, Brazílií, Kanadou, Polskem, Švédskem a Uruguayí; že tyto dohody byly schváleny rozhodnutím Rady ze dne 20. prosince 1993 [1];
vzhledem k tomu, že dotyčné dohody stanoví za určitých podmínek od 1. ledna 1994 otevření ročních celních kvót pro vysoce jakostní hovězí maso podpoložek KN 02013000, 02023090, 02061095 a 02062991, pro vepřové maso podpoložek KN 02031913 a 02032915, pro drůbeží maso podpoložek KN 02074110, 02074141, 02074171, 02074210, 02074211 a 02074271, pro pšenici a sourež podpoložek KN 10011000 a 10019099 a pro otruby, vedlejší mlýnské produkty a jiné zbytky podpoložek KN 23023010, 23023090, 23034010 a 23034020; že je proto třeba otevřít tyto kvóty s účinkem od 1. ledna 1994;
vzhledem k tomu, že uvedené dohody se vztahují na blíže neurčené období; že je proto třeba v zájmu racionalizace a účinnosti otevřít kvóty na víceletém základě;
vzhledem k tomu, že se může ukázat vhodným systém zaručující druh, provenienci a původ produktů; že je proto třeba, aby při dovozu v rámci těchto nových celních kvót byla případně předkládána osvědčení o pravosti;
vzhledem k tomu, že může být vhodné rozložit tyto dovozy v průběhu roku podle potřeb společného trhu; že se proto může ukázat vhodným režim úplného využití kvót založený na předkládání dovozní licence;
vzhledem k tomu, že schválení uvedených dohod Radou činí úpravu stanovenou nařízením Rady (EHS) č. 1058/88 ze dne 28. března 1988 o dovozu otrub, vedlejších mlýnských produktů a jiných zbytků z prosévání, mletí nebo jiného zpracování obilovin jiných než kukuřice a rýže, kterým se mění nařízení (EHS) č.
2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [2], nadbytečnou; že je proto třeba zrušit uvedené nařízení;
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla k tomuto nařízení a zejména předpisy nezbytné pro řádnou správu kvót musejí být přijata postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3] nebo odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů, jichž se dotýká otevření kvót;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [4] a nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5] již stanoví, že Komise může provést nezbytné technické změny a úpravytohoto nařízení po změnách kombinované nomenklatury a kódů Taric; že případné úpravy objemů kvót a ostatních požadavků na kvóty stanovených Radou budou rovněž vyžadovat změny tohoto nařízení; že ke zjednodušení je třeba stanovit, že Komise provádí změny a úpravy tohoto nařízení postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 nebo ostatních uvedených nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 18000 tun hmotnosti produktu pro vysoce jakostní hovězí maso čerstvé, chlazené nebo zmrazené, kódů KN 0201 a KN 0202, a pro produkty kódů KN 02061095 a 02062991.
2. V rámci objemu kvóty činí použitelné clo společného celního sazebníku 20 % a pohyblivá dávka 0 %.
Článek 2
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 7000 tun pro vepřové maso čerstvé, chlazené nebo zmrazené podpoložek KN 02031913 a 02032915.
2. V rámci objemu kvóty činí pohyblivá dávka 0 %.
Článek 3
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 15000 tun pro drůbeží maso podpoložek KN 02074110, 02074141 a 02074171.
2. V rámci objemu kvóty činí pohyblivá dávka 0 %.
Článek 4
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 2500 tun pro krůtí maso podpoložek KN 02074210, 02074211 a 02074271.
2. V rámci objemu kvóty činí pohyblivá dávka 0 %.
Článek 5
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 300000 tun pro jakostní pšenici podpoložek kódy KN 10011000 a 10019099.
2. V rámci objemu kvóty činí pohyblivá dávka 0 %.
Článek 6
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o celkovém objemu 475000 tun pro otruby, vedlejší mlýnské produkty a jiné zbytky pšenice a obilovin jiných než kukuřice a rýže podpoložek KN 23023010, 23023090, 23024010 a 23024090.
2. V rámci objemu kvóty činí pohyblivá dávka 0 %. Použitelné clo společného celního sazebníku činí 40,80 ECU za tunu u produktů podpoložek KN 23023010 a 23024010, 83,40 ECU za tunu u produktů podpoložky KN 23023090 a 83,00 ECU za tunu u produktů podpoložky KN 23024090.
Článek 7
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení a v případě potřeby
a) ustanovení zaručující druh, provenienci a původ produktů;
b) ustanovení o uznání dokladu umožňujícího ověřit záruky uvedené v písmenu a) a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a doba jejich platnosti
se přijímají postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 nebo odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci dotyčných trhů.
Článek 8
Jestliže Rada rozhodne o úpravě objemů a ostatních podmínek této úpravy kvót, zejména na základě rozhodnutí schválit dohodu s jednou nebo více třetími zeměmi, přijmou se odpovídající úpravy tohoto nařízení následně postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 nebo odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci dotyčných trhů.
Článek 9
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1058/88.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 8. dubna 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 provozovatelům silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu [1], a zejména na čl.
1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že povolení kabotáže se udělují jak provozovatelům silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu, tak provozovatelům silniční přepravy zboží pro cizí potřebu;
vzhledem k tomu, že hostitelský členský stát by měl považovat povolení kabotáže za postačující doklad opravňující dopravce k provozování silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu v souladu s bodem 4 přílohy první směrnice Rady ze dne 23. července 1962 o zavedení společných pravidel pro určité druhy silniční přepravy zboží mezi členskými státy [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 881/92 [3];
vzhledem k tomu, že se všechny podmínky pro vydávání a užívání povolení kabotáže, tak jak byly stanoveny nařízením (EHS) č. 3118/93, vztahují na kabotážní silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu;
vzhledem k tomu, že by toto nařízení mělo být použitelné od 1. ledna 1994, aby se vztahovalo na silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu provozovanou podle nařízení (EHS) č. 3118/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podniky, které jsou ve státě, v němž jsou usazeny, oprávněny v souladu s jeho právními předpisy provozovat silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu, jsou rovněž oprávněny k tomu, aby za stejných podmínek jako provozovatelé silniční přepravy zboží pro cizí potřebu získávaly povolení kabotáže pro přepravu zboží pro cizí potřebu podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3118/93.
Článek 2
Orgány hostitelského členského státu považují povolení kabotáže za postačující doklad, že je podnik oprávněn provozovat silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu, jak je stanoveno v bodu 4 přílohy k první směrnici.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 804/94 ze dne 11. dubna 1994, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92, pokud jde o informační systémy o lesních požárech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2158/92 má zavedení informačního systému o lesních požárech za cíl podporovat výměnu informací o lesních požárech, průběžně vyhodnocovat dopad opatření členských států a Komise na ochranu lesů před požáry, vyhodnocovat období, stupeň a příčiny rizika a vypracovat strategie na ochranu lesů před požáry se zvláštním důrazem na odstranění nebo omezení jejich příčin;
vzhledem k tomu, že informace o hodnocení účinnosti opatření, stanoveném v čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2158/92, musejí být podkladem pro vypracování zprávy o činnosti uvedené v čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2158/92;
vzhledem k tomu, že pro splnění výše uvedených cílů musejí členské státy alespoň shromáždit soubor dat obsahující informace stejného charakteru srovnatelné na úrovni Společenství, který bude přístupný v předem stanovených pravidelných intervalech, dále označovaný jako "společné minimum informací o lesních požárech";
vzhledem k tomu, že tato data musejí být postupně sladěna na úrovni Společenství a že toto společné minimum se musí vyvíjet, zejména na základě úzké spolupráce v této oblasti mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého lesnického výboru tak, aby nedocházelo k narušení existujících národních systémů sběru dat o lesních požárech; že k dosažení tohoto cíle je zapotřebí stanovit postupné etapy sběru některých dat tohoto společného minima;
vzhledem k tomu, že členské státy k tomu, aby mohly získat příspěvek Společenství na zavedení informačních systémů, musejí přinejmenším splňovat požadavek společného minima informací o lesních požárech;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podmínky, jimž musí vyhovovat žádosti o poskytnutí příspěvku, aby bylo možné je přezkoumat z hlediska cílů stanovených v čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2158/92;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy budou shromažďovat soubor informací o lesních požárech tak, aby splňovaly cíle stanovené v čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2158/92.
2. Soubor informací, nazývaný "společné minimum informací o lesních požárech", obsahuje přinejmenším určitý počet údajů stejného charakteru, srovnatelných na úrovni Společenství, tak jak je definován v příloze I.
3. Shromažďování souboru informací může být omezeno na vysoce a středně rizikové oblasti členských států.
4. Každý rok počínaje dnem vstupu tohoto nařízení v platnost poskytnou členské státy Komisi údaje společného minima.
5. Na základě odůvodněné žádosti může být lhůta pro poskytnutí údajů společného minima členským státům prodloužena.
6. Technická pravidla pro provedení tohoto článku jsou uvedena v příloze I.
Článek 2
1. Žádosti o finanční pomoc na shromažďování souboru informací uvedeného v čl. 1 odst. 1, zdokonalování tohoto sběru nebo jeho rozšíření na oblasti, které dosud nejsou pokryté, musejí obsahovat údaje a doklady uvedené v příloze II.
2. K žádostem, které nesplňují podmínky stanovené v odstavci 1, se nepřihlíží.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 13. dubna 1994, kterým se upravují kódy KN jablek uvedených v příloze k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2505/92 ze dne 14. července 1992, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], obsahuje kombinovanou nomenklaturu platnou v době vstupu v platnost nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [4];
vzhledem k tomu, že kód kombinované nomenklatury použitý k označení jablek v příloze k nařízení (EHS) č. 2019/93, je kódem, který platil v roce 1992, a že tento kód neodpovídá kódu platnému od roku 1993; že v důsledku toho by měl být dotyčný kód upraven;
vzhledem k tomu, že tato úprava musí být použitelná dnem vstupu nařízení (EHS) č. 2019/93 v platnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze k nařízení (EHS) č. 2019/93 se kódy KN pro jablka "08081091 až 08081099" nahrazují kódy KN "08081031 až 08081089".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 852/94 ze dne 15. dubna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 890/78, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání ověřovacích listin původu pro chmel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3124/92 [2], a zejména na čl. 2 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst.
1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 1784/77 ze dne 19. července 1977 o vydávání ověřovacích listin původu pro chmel [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1987/93 [4], stanoví podmínky, za kterých mohou z produktů v oběhu vznikat chmelové směsi; že se však na směsi, které si namíchá pivovar pro svou vlastní potřebu, toto pravidlo nevztahuje, neboť tyto výrobky nejsou v oběhu; že podle čl. 1 odst.
1 písm. e) nařízení (EHS) č. 1784/77 byla těmto výrobkům udělena odchylka, která je vyřazuje z povinného postupu vydávání ověřovacích listin původu, aby se zbytečně nebránilo svobodné činnosti výrobců piva v jejich vlastním podniku; že je za účelem zamezit uvedení výrobků získaných z chmelových směsí na trh nutné informovat o tomto zákazu na obalu a na dokladech, které je doprovázejí;
vzhledem k tomu, že je proto nutné změnit nařízení Komise (EHS) č. 890/78 [5] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2928/93 [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu s Řídícím výborem pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 10 nařízení (EHS) č. 890/78 se v písmenu c) doplňuje tento text:
"V případě chmelových směsí musí doklad a obal obsahovat tento doplňující údaj:
"Chmelová směs pro vlastní potřebu; nesmí se uvádět na trh"."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 869/94 ze dne 18. dubna 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
779/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 883/94 ze dne 20. dubna 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
882/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 884/94 ze dne 20. dubna 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
882/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 22. dubna 1994, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 o pravidlech účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 [2] ve znění nařízení (EHS) č. 2136/93 [3] stanoví pravidla účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami;
vzhledem k tomu, že poslední odrážka čl. 2 odst.
5 nařízení (EHS) č. 3597/90 stanoví použití čtvrtletního přepočítacího koeficientu pro ohodnocení určitých chybějících množství; že je nezbytné určit počáteční datum prvního čtvrtletí, které se má zohlednit v každém finančním roce;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V poslední odrážce čl. 2 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3597/90 se připojuje nová věta, která zní:
"Od finančního roku 1994 je počátečním datem prvního čtvrtletí datum začátku finančního roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. dubna 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o pilotní projekty týkající se nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (EHS) č.
2847/93 stanoví, že do 30. června 1995 uskuteční členské státy pro některé kategorie rybářských plavidel Společenství pilotní projekty, které se týkají systémů nepřetržitého sledování polohy řízených z pozemního stanoviště nebo ze satelitu a používajících k přenosu dat satelit, a případně uskuteční pilotní projekty, které se týkají přístrojů automaticky zaznamenávajících polohu;
vzhledem k tomu, že účelem těchto pilotních projektů je posoudit, jaká technologie by se měla použít a která plavidla by měla být do výše uvedených systémů zahrnuta, aby Rada mohla do 1. ledna 1996 rozhodnout, zda a k jakému datu mají být použity, aby se zlepšila účinnost dohledu nad rybolovnými činnostmi;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zajistilo, že členské státy uvedené projekty uskuteční, je nezbytné stanovit prováděcí pravidla, zejména pokud jde o počet plavidel na členský stát, která mají být zahrnuta do pilotních projektů, o metody sběru a elektronického zaznamenávání údajů přenášených příslušnými rybářskými plavidly nebo z nich získaných a o postup, kterým si členské státy tyto údaje navzájem sdělují;
vzhledem k tomu, že pro zajištění sledování těchto pilotních projektů a v zájmu spolupráce mezi členskými státy musejí členské státy informovat Komisi o tom, jak jsou pilotní projekty uskutečňovány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví určité podmínky, za kterých členské státy uskuteční pilotní projekty uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 2847/93, které se týkají systémů nepřetržitého sledování polohy řízených z pozemního stanoviště nebo ze satelitu a používajících k přenosu dat satelit, a případně pilotní projekty, které se týkají přístrojů automaticky zaznamenávajících polohu.
Článek 2
1. Členské státy přijmou ustanovení nezbytná k uskutečnění:
a) pilotních projektů, které se týkají nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství pomocí satelitu a které se budou vztahovat na minimální počet plavidel plujících pod vlajkou členského státu, přičemž tento počet se rovná alespoň počtu plavidel daného členského státu, jejichž délka přesahuje 50 metrů, je-li těchto plavidel více než deset, nebo nejméně deseti plavidlům, je-li tomu jinak.
Minimální počet plavidel pro každý členský stát je uveden v příloze I;
b) doplňkových pilotních projektů, pokud si to přejí, které se týkají zaznamenávání nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství pomocí systému automaticky zaznamenávajícího polohu, jenž se vztahuje na počet plavidel, který není vyšší než počet stanovený pro pilotní projekty uvedené písmenu a).
2. Členské státy zajistí, aby se pilotní projekty uvedené v odstavci 1 vztahovaly na plavidla, jejichž délka přesahuje 17 metrů.
Členské státy však mohou pilotní projekty použít pro omezený počet plavidel, jejichž délka je nižší než 17 metrů, pokud se na činnost těchto plavidel vztahují omezení intenzity rybolovu.
3. Pilotní projekty se musejí provádět od 1. července 1994.
Ve všech členských státech musejí být připraveny k použití od 1. října 1994 a musejí zůstat funkční alespoň do 30. června 1995.
4. Aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v odstavci 1, mohou se členské státy rozhodnout, že budou uskutečňovat společné pilotní projekty.
Článek 3
Příslušný orgán, který odpovídá za provádění pilotních projektů, je určen každým členským státem, a ten sdělí nejpozději do jednoho měsíce po vstupu tohoto nařízení v platnost Komisi jméno, adresu a telefonní číslo a faxové číslo tohoto orgánu.
Článek 4
Každý členský stát přijme nezbytná ustanovení, aby se zajistilo, že se pilotní projekty vztahují na:
a) zařízení na palubách plavidel plujících pod jeho vlajkou, která se mají zúčastnit pilotních projektů;
b) elektronické vybavení, které příslušným orgánům uvedeným v článku 3 umožní zaznamenávat údaje, které jsou přenášeny příslušnými rybářskými plavidly uvedenými v článku 2 nebo jsou z nich získávány, jakož i údaje sdělované příslušnými orgány jiných členských států.
Článek 5
V rámci pilotních projektů, které používají k přenosu dat satelit, musejí zařízení uvedená v čl. 4 písm. a):
1. umožňovat nepřetržité sledování polohy plavidel, která plují pod vlajkou dotčeného členského státu, se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %, přičemž se sledování provádí z pozemního stanoviště nebo pomocí satelitu bez ohledu na vody, ve kterých operují, nebo přístav, ve kterém se nacházejí;
2. zajišťovat, aby příslušnému orgánu členského státu, který je uveden v článku 3, a se souhlasem státu vlajky také Komisi na její žádost byly automaticky každou hodinu předávány údaje o zeměpisné poloze, a to se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %, a datum a čas zaznamenání uvedené polohy plavidla plujícího pod vlajkou dotčeného členského státu;
3. zajišťovat spolehlivost údajů uvedených v bodě 2.
Článek 6
V rámci doplňkových pilotních projektů, které používají systém automatického zaznamenávání polohy, musejí zařízení uvedená v čl. 4 písm. a):
1. umožňovat automatické a nepřetržité zaznamenávání zeměpisné polohy, a to se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %, a data a času zaznamenání uvedené polohy bez ohledu na vody, ve kterých plavidla operují, nebo přístav, ve kterém se nacházejí;
2. zajišťovat spolehlivost údajů uvedených v bodě 1.
Článek 7
Bez ohledu na to, jaký systém se používá, zařízení uvedená v čl. 4 písm. b) musejí členskému státu vlajky umožňovat:
1. sbírat, zpracovávat, zaznamenávat a centralizovat údaje v podobě snímatelné počítačem, které jsou uvedené v čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 1. Členské státy přijmou nezbytná ustanovení, aby zajistily, že jsou uvedené údaje uchovány do 31. prosince 1995;
2. automaticky předávat údaje přenášené plavidly nebo z nich získané příslušnému orgánu členského státu, v jehož vodách dotčená plavidla plují, a se souhlasem státu vlajky také Komisi na její žádost.
Článek 8
1. Členské státy budou spolupracovat, aby zajistily sdělování údajů uvedených v čl. 7 odst. 2.
2. Každý členský stát vlajky přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že jsou jednotlivé údaje přenášené jeho plavidly v rámci pilotních projektů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) sděleny příslušným orgánům uvedeným v čl. 7 odst. 2 nejpozději do 60 minut poté, co členský stát vlajky tyto údaje přijal, a v každém případě do 120 minut poté, co byly údaje z jeho plavidel odeslány.
Za tím účelem mohou členské státy používat formát pro přenos údajů, který je vzájemně přijatelný.
3. Příslušný orgán uvedený v odstavci 2, který údaje obdrží, přijme ustanovení nezbytná pro jejich elektronické zpracování.
Článek 9
1. Nejpozději jeden měsíc před zahájením pilotních projektů zašlou členské státy Komisi seznam údajů uvedených v příloze II, které se týkají uskutečňování jejich pilotních projektů.
Členské státy, které tyto údaje předaly v souladu s rozhodnutím Rady 89/631/EHS [2], jsou od této povinnosti osvobozeny.
Členské státy budou Komisi pravidelně informovat o uskutečňování svých pilotních projektů.
2. Pokud mají být plavidlo nebo údaje týkající se plavidla přidány, odstraněny nebo nahrazeny, členské státy, pod jejichž vlajkou dotčené plavidlo pluje, o tom informují Komisi.
Článek 10
V zájmu usnadnění spolupráce mezi členskými státy sdělí Komise každému členskému státu údaje, které obdržela na základě článku 9, a zajistí, že jsou pilotní projekty uskutečňované jednotlivými členskými státy sledovány postupem podle článku 36 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 11
Do 31. března 1995 předloží každý členský státy Komisi předběžnou hodnotící zprávu o pilotních projektech, které uskutečnil.
Do 31. srpna 1995 předloží každý členský stát závěrečnou hodnotící zprávu, v níž uvede zejména údaje o poměru mezi efektivností systémů a náklady s nimi spojenými, zárukách týkajících se průhlednosti použitých systémů a doporučení ohledně budoucnosti systémů nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství.
Na základě těchto zpráv předá Komise Radě souhrnnou hodnotící zprávu o pilotních projektech uskutečněných členskými státy, která bude případně obsahovat návrhy na zavedení systému nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 919/94 ze dne 26. dubna 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o organizace producentů banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1] ve znění nařízení Komise (ES) č. 3518/93 [2], a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
404/93 stanoví podmínky pro zakládání organizací producentů banánů; že v zájmu svého uznání musí tyto organizace splňovat určité podmínky; že tyto podmínky jsou navrženy tak, aby stanovily přiměřené záruky, že organizace na základě své velikosti, doby, po kterou fungují, zřízení a způsobu, na jakém pracují, přispějí k žádoucímu zlepšení podmínek, v nichž jsou banány produkovány a prodávány;
vzhledem k tomu, že tyto požadavky, které mají zajistit minimální úroveň stability a hospodářské činnosti organizací producentů, zejména jde-li o počet členů a objem produkce, musí být určeny s přihlédnutím ke strukturální rozmanitosti produkčních oblastí Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem stability a účinnosti je rovněž nezbytné vymezit za prvé prostředky a vybavení, které musí organizace producentů banánů umístit tak, aby byly členům k dispozici, a za druhé typ pravidel, která takové organizace musí přijmout a uložit svým členům, aby bylo dosaženo cílů skupin, které byly uznány podle pravidel Společenství;
vzhledem k tomu, že zvláštní opatření přijatá Radou spolu s opatřeními tohoto nařízení stanoví přísnou povinnost organizací producentů zasílat orgánům určeným členskými státy v daných intervalech podrobné informace, aby bylo umožněno následné sledování plnění závazků učiněných organizacemi producentů za účelem jejich uznání; že by měly být upřesněny kontroly, které mají být prováděny členskými státy, a komunikace pro sledování, zda jsou výše uvedená ustanovení prováděna;
vzhledem k tomu, že je nezbytné upřesnit ustanovení, která by se měla vztahovat na skupiny producentů, které jsou uznány podle nařízení (EHS) č. 1360/78 ze dne 19. června 1978 o seskupení producentů a jejich sdruženích [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3669/93 [4], a které v rámci systému stanoveného uvedeným nařízením obdržely podporu na náklady na zřízení a administrativní provozní náklady;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy udělují zvláštní uznání, jak je stanoveno v článku 5 nařízení (EHS) č. 404/93, organizacím producentů a jejich sdružením (dále jen "organizace producentů"), jejichž hospodářská činnost se týká produkce čerstvých banánů a obchodu s nimi, a která je v souladu s článkem 5 výše uvedeného nařízení a. s. ustanoveními tohoto nařízení.
Organizacím producentů, které byly uznány podle nařízení (EHS) č. 1360/78, se udělí zvláštní uznání, jak je stanoveno v prvním pododstavci, pokud příslušné orgány zjistí, že základní nástroje a pravidla činnosti takovýchto organizací splňují ustanovení uvedená v prvním pododstavci.
Článek 2
1. Organizace producentů předkládají žádost o zvláštní uznání k příslušnému orgánu určenému členským státem spolu se základními nástroji a informacemi určenými v části A přílohy II.
2. Příslušné orgány kontrolují správnost poskytovaných informací formou přezkoumávání dokumentů a provádění inspekcí na místě.
V případech pochybností provádějí jakékoliv další kontroly, aby zajistily, že podmínky stanovené v článku 1 jsou splněny.
3. Zvláštní uznání se uděluje do 90 dnů od podání žádosti, v závislosti na dalším čase nutném pro dodatečná zkoumání.
Článek 3
1. Minimální objem banánů uvedených na trh a minimální počet členů, které musí organizace producentů mít podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 404/93, je stanoven v příloze I.
2. Pro účely odstavce 1 je produkce, která má být brána v úvahu, průměrnou produkcí banánů uvedených na trh během tří hospodářských let před uznáním všemi producenty příslušejícími k dané organizaci, která žádá o toto uznání.
Pokud však produkční oblast vykáže během období uvedeného v prvním pododstavci propad v produkci zaviněný výjimečnými změnami počasí, může být brána v úvahu produkce v jednom či více letech předcházejících tomuto nepříznivému počasí.
Článek 4
Nezbytné prostředky dostupné všem členským producentům či držené organizací producentů za účelem dosažení cílů uvedených v článku 5 nařízení (EHS) č. 404/93 musí zahrnovat přinejmenším vybavení pro:
- třídění, kalibrování a přípravu k prodeji, s kapacitou přiměřenou objemu produkce banánů dodávané členy,
- správu technických a obchodních aktivit,
- centralizované účetnictví.
Článek 5
Pro vstup nových členů musí pravidla asociace organizací producentů obsahovat následující požadavky:
a) nové členství nabývá účinku pouze od začátku hospodářského roku;
b) noví členové jsou přijímáni na základě současné nebo dohledné tržní kapacity organizace;
c) nový člen se musí zaručit, že v organizaci zůstane minimálně po tři roky a při vystoupení z organizace musí podat písemnou zprávu minimálně 12 měsíců předem.
Nicméně pro organizace producentů uznané před 1. lednem 1995, má být minimální období dvouleté;
d) každý člen se musí zavázat k plnění všech závazků, které mu jsou uloženy organizací producentů.
Článek 6
1. Pravidla stanovená organizacemi producentů podle čl. 5 odst. 1 písm d) nařízení (EHS) č. 404/93 musí stanovit alespoň:
a) aby producenti, s ohledem na zakládající se produkci, předkládali prohlášení o osázené ploše, předpokládaném objemu sklizně a skutečně sklizeném množství;
b) co se týče produkce, definici odrůd banánů, které mají být pěstovány, přeměněny či vykořeněny, na základě strategie uvádění na trh a odbytu technologii obdělávání, která má být použita, a načasování sklizně;
c) co se týče odbytu, minimální požadavky na jakost, velikost, balení, obchodní úpravu a značení.
2. Organizace producentů své členy uvědomí o přijatých pravidlech a napomáhají zajišťování jejich správného uplatňování.
Jejich neplnění penalizují přiměřeným způsobem
Článek 7
1. Organizace producentů předávají příslušným vnitrostátním orgánům informace uvedené v příloze II nejpozději do 1. března každého roku, poprvé do 1. března 1995.
Členské státy mohou, pokud by to pokládaly za nezbytné, přijmout dodatečná opatření týkající se bodů v části B přílohy II.
2. Příslušné orgány zasílají Komisi nejpozději do 1. května každého roku, prvně do 1. května 1995, seznam uznaných organizací producentů banánů v oblasti své působnosti a informace o každé organizaci producentů uvedené v části A přílohy II.
3. Komise může ve spolupráci s členskými státy, jichž se daná problematika týká, stanovit elektronický přenos kompletní nebo částečné informace uvedené v příloze II.
Článek 8
Příslušné orgány ověřují soulad činnosti a ustanovení organizací producentů a správnost informací uvedených v článku 5 nařízení (EHS) č. 404/93 a v článku 7 tohoto nařízení.
Každá organizace producentů alespoň jednou za tři roky podstupuje inspekci přímo v provozu.
Článek 9
Příslušné orgány odejmou uznání, pokud například zjistí, že:
- závazky uložené podle pravidel Společenství nejsou plněny,
- informace uvedená v článku 5 nařízení (EHS) č. 404/93 a článku 7 tohoto nařízení nebyla úmyslně uvedena nebo byla zfalšována s podvodnými úmysly.
Článek 10
Pomoc na podporu zřizování a administrativní činnost organizací producentů, uvedená v článku 6 nařízení (EHS) č. 404/93 se neposkytuje těm organizacím producentů, které získaly podporu stanovenou v článku 10 nařízení (EHS) č. 1360/78.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], pozměněnou směrnicí Komise 93/71/EHS [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že účast členských států jako zpravodajů v pracovním programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS je stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92, zejména v čl. 5 odst. 2 a v čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela oznámení týkající se 89 z 90 účinných látek uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že po posouzení oznámení musí být přijato rozhodnutí o účinných látkách, které mají být posouzeny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92 a o jmenování členského státu zpravodaje pro každou z těchto účinných látek;
vzhledem k tomu, že musí být také přijato rozhodnutí týkající se lhůty pro předložení dokumentace a jiných technických nebo vědeckých informací členskému státu zpravodaji;
vzhledem k tomu, že oznámení musela být učiněna ve stanovené lhůtě a podle vzoru uvedeného v příloze II nařízení (EHS) č. 3600/92, musela být úplná a musela obsahovat závazná prohlášení uvedená v části 5 tohoto vzoru; že oznámení nesplňující tyto požadavky nemohla být zohledněna, a v důsledku toho nebyla zařazena do seznamu;
vzhledem k tomu, že jména a adresy producentů, kteří předložili oznámení splňující výše uvedené požadavky, by měly být zveřejněny, aby bylo možné navázat kontakty za účelem předložení společných dokumentace;
vzhledem k tomu, že je vhodné uvést jméno a adresu orgánu určeného každým členským státem podle článku 3 nařízení (EHS) č. 3600/92, aby bylo zajištěno, že bude dokumentace a další informace předložena orgánu určenému k obdržení těchto informací a manipulaci s nimi;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Seznam účinných látek, které budou posouzeny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, je uveden ve sloupci A přílohy I tohoto nařízení.
2. Členský stát jmenovaný jako členský stát zpravodaj pro každou z látek uvedených v odstavci 1 je uveden ve sloupci B přílohy I vedle příslušné účinné látky.
3. Producenti, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92, jsou uvedeni třípísmenným kódem vedle příslušné účinné látky ve sloupci C přílohy I tohoto nařízení. Jméno a adresa každého producenta jsou uvedeny pro každý kód v příloze II tohoto nařízení.
4. Jméno a adresa orgánu určeného každým členským státem podle článku 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 jsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení.
Článek 2
Lhůta pro předložení dokumentace a informací uvedených v čl. 5 odst. 4 třetí odrážce nařízení (EHS) č. 3600/92 členskému státu zpravodaji je stanovena do 30. dubna 1995.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat v Portugalsku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že v několika regionech Portugalska byl v rámci "Reformy Agrária" kolektivizován více než jeden milion hektarů půdy; že velká část této půdy již byla vrácena nebo se vrací původním vlastníkům nebo jejich dědicům; že část této půdy sloužila před kolektivizací chovu hospodářských zvířat; že po kolektivizaci se tato půda ve velkém rozsahu využívala k pěstování plodin na orné půdě; že nemá-li být ohrožena životaschopnost příslušných podniků, vyžaduje přeměna uvedené půdy na tradiční zemědělské činnosti, tj. extenzívní chov skotu a/nebo ovcí a koz, který v příslušných regionech doporučuje Portugalsko, existenci dostatečného počtu nároků na prémie uvedené v čl.
4d nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [2] a v čl.
5a nařízení Rady (EHS) č.
3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [3]; že by mělo být Portugalsku umožněno provádění programu přeměny této půdy poskytnutím specifické národní rezervy na nároky na prémie; že je třeba omezit maximální počet velkých dobytčích jednotek (VDJ), které by podléhaly tomuto programu přeměny, aby nebyla narušena situace na portugalském trhu;
vzhledem k tomu, že povaha a rozsah procesu kolektivizace ovlivnily v daných regionech veškerou zemědělskou činnost a v důsledku toho i všechny zemědělské podniky; že na všechny zemědělské plochy v kolektivizovaných regionech by se proto měl vztahovat program přeměny;
vzhledem k tomu, že přístup k programu přeměny by se měl omezit na producenty, jejichž pozemky se zcela nebo částečně nacházejí v regionech zasažených kolektivizací, za předpokladu, že splní určité podmínky a zavážou se, že v souladu s plánem přeměny schváleným příslušnými orgány přemění tyto pozemky na extenzívní chov hospodářských zvířat s maximální intenzitou chovu na jeden hektar přeměny;
vzhledem k tomu, že na skot samčího pohlaví, který pochází od nových krav bez tržní produkce mléka by měla být rovněž poskytnuta zvláštní prémie stanovená v článku 4 nařízení (EHS) č.
805/68, aniž by byli dotčeni dosavadní producenti; že je proto vhodné, aby část nároků na prémie vyplývajících z přeměny od pěstování plodin na orné půdě k chovu krav bez tržní produkce mléka byla použita ke zvýšení regionálního stropu prémií uvedených ve výše uvedeném nařízení;
vzhledem k tomu, aby se zabránilo zneužívání daného systému, by měl být převod a dočasný převod nároků získaných na základě přeměny omezen a měly by být stanoveny sankce pro producenty, kteří neplní své závazky;
vzhledem k tomu, že program přeměny je třeba časově omezit; že by proto mělo být stanoveno, že po ukončení programu specifická rezerva vytvořená na základě tohoto nařízení a jakékoli nároky, které dosud nebyly přiznány, zanikají;
vzhledem k tomu, že na oblasti přeměny od pěstování plodin na orné půdě na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat nesmějí být v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [4] nadále poskytovány vyrovnávací platby; že tato půda by se proto měla považovat za stálé pastviny, jak je uvedeno v článku 9 uvedeného nařízení a regionální základní plocha Portugalska by proto měla být zmenšena o celkovou plochu přeměněné půdy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Portugalsko se zmocňuje po dobu 8 let k provádění programu přeměny půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat, v regionech uvedených v příloze tohoto nařízení.
Tento program je omezen na nejvýše 200000 hektarů.
Článek 2
Aniž je dotčen čl. 4f nařízení (EHS) č. 805/68 a čl. 5b nařízení (EHS) č. 3013/89, Portugalsku se přiděluje specifická autonomní národní rezerva (dále jen "specifická rezerva"), která zahrnuje celkový počet nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka ve smyslu čl. 4d nařízení (EHS) č. 805/68 a/nebo na prémii na bahnice ve smyslu článku 5 nařízení (EHS) č. 3013/89 (dále jen "nároky na prémie"), které odpovídají 100000 velkých dobytčích jednotek (VDJ).
Pro účely tohoto nařízení se přepočet VDJ na nároky na prémie provede s použitím převodní tabulky uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2328/91 ze dne 15. července 1991 o zlepšení účinnosti zemědělských struktur [5].
Zohlední se krávy bez tržní produkce mléka a ovce a/nebo kozy, pro které byla podána žádost o zařazení do programu přeměny.
Článek 3
1. Nároky na prémie ze specifické rezervy se přiznají zemědělcům, jejichž zemědělská půda se zcela nebo částečně využívá k pěstování plodin na orné půdě uvedených v příloze I nařízení (EHS) č.
1765/92. Prémie lze poskytnout na pozemky:
- nacházející se v regionech uvedených v příloze,
- na které producenti obdrželi vyrovnávací platby stanovené v nařízení (EHS) č. 1765/92,
- spadající do programu přeměny na extenzívní chov hospodářských zvířat.
2. Přiznání nároků podléhá požadavku, že intenzita chovu vypočítaná v souladu s čl. 4g odst. 1, 2 a 3 nařízení (EHS) č. 805/68 obnáší na uvedených plochách nejvýše 0,5 VDJ na hektar.
3. Za každý hektar přeměněný na extenzívní chov hospodářských zvířat bude přiznán takový počet nároků na prémie, který odpovídá 0,5 VDJ. Je-li však plocha přeměněna na chov krav bez tržní produkce mléka, sníží se počet nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka o 25 %; nároky, které zůstanou v důsledku tohoto snížení nepřiznány, se přičtou k jednotlivým regionálním stropům podle čl. 4b odst. 3 nařízení (EHS) č. 805/68.
Článek 4
Pro získání nároků na prémie musí producenti podat žádost, ve které upřesní zejména druh požadovaných nároků a ke které přiloží:
- plán rozvoje extenzívního chovu krav bez tržní produkce mléka a/nebo koz, ze kterého může příslušný orgán vyvodit, že přeměna bude dokončena ve stanovené lhůtě a že bude dodržena maximální intenzita chovu uvedená v čl. 3 odst. 2,
- závazek ukončit na uvedených plochách pěstování plodin na orné půdě ve prospěch extenzívního chovu hospodářských zvířat,
- prohlášení, ze kterého vyplývá, že producent vzal na vědomí podmínky pro přiznání nároků na prémie.
Článek 5
Příslušné orgány rozhodnou na základě podaných žádostí o počtu nároků, které budou přiznány a uvědomí o nich žadatele, každý rok, nejpozději do dvou měsíců před prvním dnem prvního období stanoveného Portugalskem pro podání žádostí o prémie na krávy bez tržní produkce mléka a/nebo ovce a/nebo kozy.
Článek 6
1. Nároky na prémie přiznané v souladu s tímto nařízením se přičítají k nárokům na prémie, které již příjemce získal a podléhají příslušným ustanovením nařízení (EHS) č. 805/68 a nařízení (EHS) č. 3013/89. Tyto nároky však nelze po dobu pěti let nebo hospodářských let ode dne, kdy byly přiznány, převést ani dočasně postoupit.
2. Pokud plochy, pro které byla podána žádost o přiznání nároků na prémie, nebyly přeměněny v souladu s plánem rozvoje podle čl. 4 písm. a), budou nároky na prémie přiznané pro tyto plochy odňaty a vráceny do specifické rezervy.
Článek 7
Po uplynutí osmi let od vstupu tohoto nařízení v platnost nároky na prémie, které nebyly poskytnuty, propadají a specifická rezerva se ruší.
Článek 8
Portugalské orgány přijmou nezbytná opatření, aby zajistily dodržování tohoto nařízení.
Tato opatření zahrnují zejména:
a) ověření, zda lze na uvedené plochy poskytnout prémie;
b) kontroly za účelem prověření, zda se na uvedených plochách již nepěstují plodiny na orné půdě a zda tyto plochy byly ve stanovené lhůtě řádně přeměněny na extenzívní chov hospodářských zvířat.
Článek 9
1. Celková plocha plodin pěstovaných na orné půdě přeměněná na základě tohoto nařízení a odpovídající všem přípustným žádostem v průběhu každého hospodářského roku se vždy od následujícího hospodářského roku odečte od regionální základní plochy nebo případně od individuální základní plochy stanovené v čl. 2 odst. 2 nebo 3 nařízení (EHS) č. 1765/92. Portugalské orgány sdělí každý rok Komisi celkový počet přeměněných ploch, aby mohla včas provést změny týkající se regionální základní plochy.
2. Přeměněné plochy, na kterých se původně pěstovaly plodiny na orné půdě, se považují za stálé pastviny podle článku 9 nařízení (EHS) č. 1765/92.
Článek 10
Bude-li to nezbytné, přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68 a v článku 30 nařízení (EHS) č. 3013/89 prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 2. května 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3204/93 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1538/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2891/93 [4] stanoví pravomoci a úkoly referenční laboratoře Společenství, která odpovídá za provádění kontroly obsahu vody ve zmrazených a hluboce zmrazených kuřatech; že je nezbytné poskytnout referenční laboratoři Společenství finanční pomoc z prostředků Společenství, aby mohla plnit stanovené úkoly;
vzhledem k tomu, že zpočátku by tato finanční pomoc Společenství měla být poskytována po dobu tří let; že toto ustanovení bude před koncem počátečního období přezkoumáno za účelem prodloužení stanoveného období;
vzhledem k tomu, že by mezi Evropským společenstvím a referenční laboratoří Společenství měla být uzavřena smlouva, která stanoví podmínky pro vyplácení finanční pomoci;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 14a nařízení (EHS) č. 1538/91 se vkládá nový odstavec 14, který zní:
"14. Společenství poskytne referenční laboratoři Společenství "Het Spelderholt", Centre for Poultry Research and Information Services, Beekbergen, Nizozemsko, finanční pomoc v maximální výši 75000 ECU na období tří let na splnění úkolů uvedených v příloze IX odstavec 1.
Finanční pomoc se referenční laboratoři vyplácí podle podmínek smlouvy uzavřené mezi Komisí zastupující Evropské společenství a laboratoří.
Generální ředitel generálního ředitelství pro zemědělství bude pověřen, aby smlouvu jménem Komise podepsal."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. dubna 1994, kterým se mění nařízení (ES) č. 3680/93, kterým se stanoví určitá opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů v oblasti upravené předpisy, jak je definována v úmluvě o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 3680/93 [2] stanoví kvóty pro rok 1994 pro členské státy v oblasti upravené předpisy NAFO;
vzhledem k tomu, že tyto kvóty odpovídaly návrhům přijatým NAFO na výročním zasedání v roce 1993;
vzhledem k tomu, že na základě vědeckých důkazů, z nichž vyplývá, že velmi vysoký podíl biomasy populace tresky obecné tvoří podměrečné ryby, Komise pro rybolov NAFO přijala na zvláštním zasedání v únoru 1994 návrh na rybolov tresky obecné v divizi NAFO 3NO pro rok 1994;
vzhledem k tomu, že Komise pro rybolov NAFO navrhla odchylku od obecného pravidla, že sítě vyrobené z polyamidu musejí mít oka o velikosti nejméně 130 mm;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být nařízení (ES) č. 3680/93 změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3680/93 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 1 se za druhý odstavec vkládá nový text, který zní:
"U sítí vyrobených z polyamidových vláken je rovnocenná minimální velikost ok 120 mm.
Plavidla, která tyto materiály používají, musejí mít na palubě osvědčení vydané příslušnými orgány členského státu vlajky, jež potvrzují, že vlákna použitá v síti jsou vyrobena z polyamidu."
2. V příloze I se první strana nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. dubna 1994, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2157/92 [2], a zejména na čl. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na usnesení první konference ministrů o ochraně lesů v Evropě [3] a její pokračování,
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
1 třetí a čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3528/86 je cílem programu Společenství pomoc členským státům při:
- provádění intenzívního a trvalého dohledu nad lesními ekosystémy,
- zřizování nebo koordinovaném a vzájemně sladěném rozšiřování sítě trvalých zkusných ploch nezbytných pro provádění tohoto trvalého a intenzívního dohledu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3528/86 členské státy postoupí Komisi data shromážděná sítí pozorovacích zkusných ploch a sítí bodů s intenzívním a trvalým dohledem;
vzhledem k tomu, že síť pozorovacích zkusných ploch je zřízena pro sběr podrobných dat o vývoji lesních ekosystémů ve Společenství; že tento přístup umožňuje stanovit vzájemný vztah mezi změnou environmentálních faktorů, zejména znečištěním ovzduší a reakcí lesních ekosystémů; že takto získané údaje umožňují lepší interpretaci výsledků vyplývajících ze systematické sítě pozorovacích zkusných ploch uvedené v nařízení Komise (EHS) č.
1696/87 [4], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 836/94 [5];
vzhledem k tomu, že žádosti o pomoc předložené na základě nařízení (EHS) č. 3528/86 na provádění intenzivního a trvalého dohledu podle čl.
2 odst. 1 uvedeného nařízení musejí obsahovat všechny informace nezbytné pro přezkoumání těchto opatření ve světle cílů a kritérií stanovených v tomto nařízení; že tyto informace musejí být předloženy ve standardizované formě, aby bylo usnadněno přezkoumání a porovnání žádostí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy zřídí síť trvalých pozorovacích zkusných ploch.
Do 30. června 1994 bude ukončen výběr zkusných ploch a bude zřízeno více než 50 % zkusných ploch v souladu se společnými metodami pro zřizování sítětrvalých pozorovacích zkusných ploch za účelem intenzivního a trvalého dohledu (příloha I tohoto nařízení).
Členské státy předají Komisi do 15. prosince 1994 přehled kritérií pro výběr u všech zkusných ploch a úplný seznam vybraných zkusných ploch obsahující základní údaje, jako je zeměpisná poloha (nadmořská výška, zeměpisná šířka a délka) a dřeviny, a dále obecné údaje týkající se každé zřízené zkusné plochy podle jednotné formy uvedené v příloze VIIa.
2. Na trvalých pozorovacích zkusných plochách se bude provádět intenzívní a trvalý dohled nad lesním ekosystémem, včetně stálé inventarizace stavu koruny, inventarizace stavu půdy a listů a měření změn růstu, míry depozice a meteorologických měření na základě postupu objektivního odběru vzorků a stanovených metod analýzy.
3. Do 31. prosince 1996 členské státy předají v jednotné formě Komisi údaje vyplývající z pozorování provedeného v letech 1991 až 1996 na každé trvalé pozorovací zkusné ploše a interpretaci výsledků v souladu s pokyny uvedenými v příloze VII.
4. Technické podrobnosti vztahující se k ustanovením tohoto článku jsou definovány v přílohách III až VIII.
Článek 2
1. Žádosti o finanční pomoc Společenství na:
- zřízení nebo rozšíření sítě trvalých pozorovacích zkusných ploch pro intenzívní a trvalý dohled,
- provádění inventarizace stavu koruny,
- provádění inventarizace stavu půdy,
- provádění inventarizace stavu listů,
- provádění měření změn růstu,
- provádění měření míry depozice,
- provádění meteorologických měření,
ve smyslu čl. 2 odst 1 nařízení (EHS) č. 3528/86 musejí obsahovat údaje a dokumenty uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Žádosti se předkládají ve trojím vyhotovení v souladu s ustanoveními přílohy II.
Členské státy předloží Komisi žádost pro následující rok do 1. listopadu každého roku.
2. K žádostem, jež nesplňují podmínky uvedené v odstavci 1, se nepřihlíží.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1093/94 ze dne 6. května 1994 o podmínkách, za kterých mohou rybářská plavidla třetích zemí přímo vykládat své úlovky v přístavech Společenství a uvádět je na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu, [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že v rámci Smlouvy vykonávají členské státy pravomoci pobřežního státu, pokud jde o přístup třetích zemí do vnitřních vod a přístavů; že je však v případě přístupu rybářských plavidel do těchto přístavů za účelem přímé vykládky jejich úlovku a uvádět jej na trh nutno přijmout na úrovni Společenství doplňující a jednotná opatření a zajistit tak, aby byly tyto operace prováděny za podmínek, které nemohou ovlivnit opatření přijatá v rámci společné rybářské politiky, včetně hygienických a obchodních norem platných pro produkci Společenství, a nevedly tak k situaci, kdy bude narušována hospodářská soutěž v neprospěch produkce Společenství a vzhledem k produktům dováženým jinými dopravními prostředky;
vzhledem k tomu, že by mělo být zejména stanoveno, aby tyto vykládky probíhaly vždy pouze v přístavech, ve kterých je možno zajistit všechna kontrolní hygienická a veterinární opatření, jakož i uložit velitelům příslušných rybářských plavidel povinnost vyhotovit zvláštní prohlášení o vykládce;
vzhledem k tomu, že povolení k přímým vykládkám z rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetí země nebo zapsaných v rejstříku plavidel třetí země nesmí vést k narušení rovnováhy trhu, která je pro určité produkty nastolována cenovými mechanismy, jež byly zavedeny jako součást společné organizace trhu; že je proto nutné stanovit, aby při propouštění výše uvedených produktů do volného oběhu byly dodržovány cenové úrovně stanovené uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že kromě toho společná organizace trhu s těmito produkty spočívá ve velké míře na schopnosti organizací producentů podpořit cenovou regulaci tím, že své členy přinutí, aby dodržovali pravidla, které tyto organizace přijaly s cílem, v souladu s cíli Smlouvy, zejména zajistit rybářům uspokojivou životní úroveň; že výhody spojené s přímou vykládkou dotyčných plavidel nesmí v oblastech, ve kterých působí organizace producentů, vést k ohrožení účinnosti opatření přijatých a zaváděných těmito organizacemi používajícími mechanismy pro společnou organizaci trhu; že je v důsledku toho nutné, s výjimkou produktů určených k dalšímu zpracování, aby se na uvádění na trh úlovků rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetí země nebo ve třetí zemi zapsaných vztahovalo dodržování výše uvedených opatření;
vzhledem k tomu, že provádění tohoto nařízení vyžaduje náležité poskytování informací v přístavech, ve kterých je povoleno provádět přímou vykládku produktů, pocházejících z rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetí země nebo ve třetí zemi zapsaných, nebo tyto produkty uvádět na trh;
vzhledem k tomu, že je nutné po určité době přezkoumat výsledky používání tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Za podmínek stanovených v tomto nařízení mají rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země nebo zapsaná ve třetí zemi povoleno provádět přímou vykládku svých produktů rybolovu v přístavech členských států Společenství za účelem jejich propuštění do volného oběhu nebo za jejich uvedení na trh.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. produkty rybolovu: každý produkt pocházející přímo z místa výlovu, případně přeložený na moři z jiného plavidla, uvedený v kapitole 3 přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4];
2. rybářskými plavidly
- plavidla o jakýchkoli rozměrech, jejichž hlavní nebo vedlejší náplní činnosti je lov produktů rybolovu,
- plavidla, která přestože sama svými vlastními prostředky neloví, přivážejí do přístavu produkty rybolovu přeložené z jiných plavidel,
- plavidla, na jejichž palubě produkty rybolovu procházejí před zabalením jednou nebo několika z těchto operací: nařezání na filety nebo na plátky, odstranění kůže, nasekání, zmrazení a/nebo zpracování.
Článek 3
1. Aniž je dotčena směrnice Rady č. 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [5], a směrnice Rady č. 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [6], mohou rybářská plavidla vyložit svůj úlovek, za účelem jeho propuštění do volného oběhu nebo uvedení na trh pouze v přístavech k tomu určených členskými státy. Tyto státy zde pak zajišťují všechny činnosti hygienické a veterinární kontroly, které ukládají právní předpisy platné pro produkty rybolovu.
2. Před tím, než se začne používat toto nařízení, poskytnou členské státy Komisi seznam přístavů uvedených v odstavci 1. Oznámí Komisi všechny pozdější změny provedené v tomto seznamu.
Komise zveřejní seznam přístavů a změny tohoto seznamu v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 4
1. Aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [7], je velitel rybářského plavidla povinen vyhotovit a předat příslušným orgánům členského státu, jehož prostory pro vykládku zamýšlí využít, prohlášení uvádějící pro všechny produkty, které mají být vyloženy:
- jejich původ a případně i plavidla, z nichž byly produkty přeloženy,
- množství produktů rozepsaných podle jednotlivých druhů,
- zamýšlený způsob jejich uvedení na trh.
2. Produkty rybolovu přeložené z jednoho rybářského plavidla mohou být propuštěny do volného oběhu pouze poté, co bylo prohlášení uvedené v odstavci 1 podáno příslušným orgánům.
Článek 5
1. Uvádění na trh produktů rybolovu přímo vyložených z rybářského plavidla, které nejsou určeny k dalšímu zpracování, se provádí za následujících podmínek:
- pokud jsou produkty uvedené v příloze I nebo v příloze VI nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [8] a pokud jsou uváděny na trh uvnitř oblasti působnosti, ve které byla uznána určitá organizace producentů, lze uvádět tyto produkty na trh pouze jsou-li dodržována pravidla přijatá příslušnou organizací producentů týkající se ceny za stažení nebo prodejní ceny, regulování nabídky nebo jakosti produktů.
Pokud se propuštění do oběhu uskutečňuje vně této oblasti, produkty uvedené v příloze I písm. A, D a E nařízení (EHS) č. 3759/92 nesmějí být prodávány za cenu s dodáním na hranici nižší, než je cena za stažení nebo prodejní cena Společenství stanovená pro probíhající hospodářský rok na základě článků 11 a 13 výše uvedeného nařízení,
- pokud jsou produkty uvedeny v příloze II nařízení (EHS) č. 3759/92, nelze je propustit do volného oběhu za cenu s dodáním na hranici nižší, než je prahová cena stanovená v čl. 16 odst. 2 výše uvedeného nařízení, při níž se začíná poskytovat podpora soukromého skladování,
- pokud jsou dotyčné produkty uvedeny v přílohách IV. B a v příloze V nařízení (EHS) č. 3759/92, nelze je propustit do volného oběhu za cenu s dodáním na hranici nižší, než je cena stanovená na základě čl. 22 odst. 1 výše uvedeného nařízení.
2. Pro účely odstavce 1 odpovídá cena s dodáním na hranici uznané celní hodnotě.
Článek 6
Proclení může být provedeno teprve poté, co je k uspokojení celních orgánů prokázáno, že příslušné produkty vyhovují podmínkám stanoveným tímto nařízením.
Článek 7
Členské státy přijmou náležitá opatření za účelem dodržování tohoto nařízení, zajistí informovanost velitelů příslušných plavidel o povinnostech, které musejí splňovat, a zveřejní v přístavech ceny, jejichž dodržení vyžaduje článek 5.
Článek 8
Komise předloží Radě do 1. července 1996 zprávu o výsledcích používání tohoto nařízení, která bude případně doplněna náležitými návrhy.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 16. května 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že zástupci vlád členských států, zasedající na úrovni hlav států a předsedů vlád, při přijímání rozhodnutí ze dne 29. října 1993 o umístění sídel některých institucí a útvarů Evropských společenství a Europolu [4] také přijali vzájemnou dohodou prohlášení o umístění sídla Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání;
vzhledem k tomu, že je třeba změnit nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [5] s ohledem na sídlo střediska;
vzhledem k tomu, že o hlediscích návrhu týkajících se zaměstnanců střediska by mělo být rozhodnuto později; že toto nařízení se nedotýká postavení zaměstnanců střediska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (EHS) č. 337/75 se třetí odstavec nahrazuje tímto:
"Středisko je neziskovou organizací.
Má sídlo
Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na druhý pododstavec článku 130d této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k tomu, že článek 2 Smlouvy obsahuje úkol podporovat hospodářskou a sociální soudržnost a solidaritu mezi členskými státy jako zásadní cíle rozvoje a úspěchu Společenství; že posilování této soudržnosti je uvedeno v čl.
3 písm. j) Smlouvy jako jedna z činností Společenství pro účely vymezené v článku 2 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že článek 130a Smlouvy stanoví, že Společenství rozvíjí a prosazuje svou činnost vedoucí k posilování hospodářské a sociální soudržnosti, a uvádí mimo jiné, že se především zaměří na snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a na snížení zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů; že činnost Společenství by měla prostřednictvím Fondu soudržnosti podporovat dosahování cílů stanovených v článku 130a;
vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 26. a 27. června 1992 a v Edinburku ve dnech 11. a 12. prosince 1992 týkající se zřízení Fondu soudržnosti stanovily zásady, jimiž se řídí;
vzhledem k tomu, že pro podporu hospodářské a sociální soudržnosti je v oblastech životního prostředí a dopravní infrastruktury, představující společný zájem, zapotřebí kromě činnosti strukturálních fondů, Evropské investiční banky a jiných finančních nástrojů i činnosti Fondu soudržnosti;
vzhledem k tomu, že Protokol o hospodářské a sociální soudržnosti, přiložený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, znovu potvrzuje, že úkolem Společenství je podpora hospodářské a sociální soudržnosti a solidarity mezi členskými státy, a stanoví, že Fond soudržnosti poskytne finanční příspěvky na projekty v oblasti životního prostředí a transevropských sítí v členských státech za předpokladu splnění dvou podmínek: za prvé, že jejich hrubý národní produkt na obyvatele (HNP) je nižší, než je 90 % průměru dosahovaného Společenství, a za druhé, že uskutečňují program pro splnění podmínek hospodářské konvergence stanovených v článku 104c Smlouvy; že relativní prosperitu členských států lze nejlépe hodnotit na základě HNP na obyvatele měřeného paritou kupní síly;
vzhledem k tomu, že splnění kritérií sbližování, jež jsou předpokladem pro přistoupení ke třetímu stupni hospodářské a měnové unie, vyžaduje značné úsilí přijímajících členských států; že všechny členské státy přijímající pomoc musí Radě předložit program sbližování vypracovaný pro tento účel a předcházet nadměrným schodkům veřejných financí;
vzhledem k tomu, že se ve druhém pododstavci článku 130d Smlouvy uvádí, že Rada má do 31. prosince 1993 zřídit Fond soudržnosti pro zajišťování finančních příspěvků na projekty ve sféře životního prostředí a transevropských sítí v oblasti dopravní infrastruktury;
vzhledem k tomu, že čl. 129c odst.
1 Smlouvy stanoví, že Společenství může prostřednictvím Fondu soudržnosti přispívat na financování specifických projektů v členských státech v oblasti dopravní infrastruktury při zohlednění potenciální ekonomické životnosti projektů; že projekty financované z tohoto fondu by se měly začleňovat do hlavních směrů pro transevropské sítě, jež byly schváleny Radou, včetně těch, na něž se vztahují plány transevropských sítí schválené Radou před vstupem Smlouvy o Evropské unii v platnost; že však lze financovat i jiné projekty dopravní infrastruktury přispívající k dosažení cílů článku 129b Smlouvy, dokud Rada neschválí vhodné hlavní směry;
vzhledem k tomu, že článek 130r Smlouvy stanoví cíle a zásady Společenství v oblasti životního prostředí; že Společenství může prostřednictvím Fondu soudržnosti přispět k činnostem směřujícím k dosažení těchto cílů; že v souladu s čl. 130s odst.
5 Smlouvy a aniž je dotčena zásada "znečišťovatel platí", může Rada rozhodnout o finanční pomoci z Fondu soudržnosti, jestliže opatření vycházející z odstavce 1 uvedeného článku zahrnuje náklady považované za neúměrné pro orgány veřejné moci členského státu;
vzhledem k tomu, že zásady a cíle udržitelného rozvoje jsou stanoveny v programu Společenství o politice a činnosti v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje, stanoveného v usnesení Rady ze dne 1. února 1993 [5];
vzhledem k tomu, že je nutno vytvořit vhodnou rovnováhu mezi financováním projektů dopravní infrastruktury a projektů v oblasti životního prostředí;
vzhledem k tomu, že Zelená kniha Komise o vlivu dopravy na životní prostředí opětovně uvádí, že je nutno vyvinout dopravní systém šetrnější k životnímu prostředí, přihlížející k potřebě udržitelného rozvoje členských států;
vzhledem k tomu, že všechny výpočty nákladů projektů dopravní infrastruktury musí zahrnovat náklady v oblasti životního prostředí;
vzhledem k tomu, že se zřetelem k závazku dotyčných členských států nesnižovat své investice v oblasti ochrany životního prostředí a dopravní infrastruktury se zásada adicionality ve smyslu článku 9 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [6], nebude vztahovat na Fond soudržnosti;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 198e Smlouvy má Evropská investiční banka (EIB) spolu s pomocí ostatních finančních nástrojů Společenství usnadňovat financování investic;
vzhledem k tomu, že je ke zvýšení účinnosti pomoci Společenství nezbytné koordinovat činnosti v oblasti životního prostředí a infrastruktury transevropských dopravních sítí prostřednictvím Fondu soudržnosti, strukturálních fondů, EIB a jiných finančních nástrojů;
vzhledem k tomu, že zejména za účelem pomoci členským státům s přípravou jejich projektů by Komise měla být schopna zajistit, aby jim byla dostupná nezbytná technická podpora, jež by zejména přispívala k přípravě, provádění, monitorování a hodnocení projektů;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění rentability by závazku na přidělení prostředků Společenství mělo předcházet důkladné hodnocení, aby socioekonomický přínos odpovídal vynaloženým prostředkům;
vzhledem k tomu, že pomoc z Fondu soudržnosti musí být v souladu s politikami Společenství včetně ochrany životního prostředí, dopravy, transevropských sítí, hospodářské soutěže a zadávání veřejných zakázek; že ochrana životního prostředí zahrnuje hodnocení vlivu na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že by mělo existovat opatření pro orientační rozdělení celkových prostředků, které jsou k dispozici pro závazky, mezi jednotlivé členské státy za účelem usnadnění přípravy projektů;
vzhledem k tomu, že by mělo být ve smyslu čl. 104c odst. 6 Smlouvy stanoveno, čím je poskytování finanční pomoci podmíněno;
vzhledem k tomu, že je vzhledem k potřebám hospodářské a sociální soudržnosti nezbytné zajistit vysoký objem pomoci;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění řízení pomoci z tohoto fondu by měla být stanovena možnost určit etapy projektů, jež lze z technického a finančního hlediska považovat za samostatné, a naopak shrnout projekty do jedné skupiny, je-li to nezbytné;
vzhledem k tomu, že by příjemcům pomoci mělo být umožněno si vybrat, zda pomoc z fondu čerpat v ročních přídělech nebo na celý projekt, a že v souladu se zásadou přijatou na zasedání Evropské rady v Edinburku ve dnech 11. a 12. prosince 1992 by platby přídělů následující po počáteční záloze měly být úzce a průhledně provázány s pokrokem při provádění projektů;
vzhledem k tomu, že by měly být blíže určeny pravomoci a odpovědnosti členských států a Komise ve věci finanční kontroly operací fondu;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádného řízení Fondu soudržnosti by měla být přijata opatření pro účinné postupy hodnocení, monitorování a kontroly pomoci Společenství, která stanoví zásady hodnocení, povahu monitorování a jeho pravidla a kroky, jež je nutno učinit v případě nesrovnalostí nebo nesplnění některé z podmínek stanovených při schvalování pomoci z fondu;
vzhledem k tomu, že by měly být poskytovány vhodné informace, mimo jiné v podobě výroční zprávy;
vzhledem k tomu, že by měla být upravena přiměřená propagace pomoci Společenství z Fondu soudržnosti;
vzhledem k tomu, že vyhlášení veřejné soutěže na projekty, na něž bude poskytnuta pomoc z fondu, zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství, by mělo tuto pomoc uvádět;
vzhledem k tomu, že pro snazší uplatňování tohoto nařízení by prováděcí opatření měla být stanovena v příloze II; že pro zajištění nezbytné pružnosti jejich uplatnění by měla mít Rada možnost kvalifikovanou většinou na návrh Komise, je-li to nezbytné, na základě získaných zkušeností, pozměnit tato opatření;
vzhledem k tomu, že toto nařízení bezprostředně nahrazuje nařízení Rady (EHS) č. 792/93 ze dne 30. března 1993 o zřízení finančního nástroje soudržnosti [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice a cíl 1. Tímto nařízením se zřizuje Fond soudržnosti (dále jen "fond").
2. Fond přispívá k posilování hospodářské a sociální soudržnosti Společenství a řídí se tímto nařízením.
3. Fond může přispívat k financování
- projektů nebo
- etap projektů, jež jsou technicky a finančně samostatné, nebo
- skupin spojených projektů se společnou zřetelně rozpoznatelnou strategií, které tvoří souvislý celek.
Článek 2
Oblast působnosti 1. Fond poskytuje finanční příspěvky na projekty, které přispívají k dosahování cílů stanovených ve Smlouvě o Evropské unii pro oblast životního prostředí a transevropských dopravních infrastrukturních sítí v členských státech s hrubým národním produktem (HNP) na obyvatele, měřeným paritou kupní síly, nižším než 90 % průměru Společenství, které uskutečňují program pro splnění podmínek hospodářské konvergence stanovených v článku 104c Smlouvy.
2. Do konce roku 1999 jsou pro pomoc z fondu způsobilé jen čtyři členské státy splňující v současnosti kritérium HNP na obyvatele podle odstavce 1.
Jsou to Řecko, Španělsko, Irsko a Portugalsko.
3. Pokud jde o kritérium HNP podle odstavce 1, budou členské státy uvedené v odstavci 2 nadále způsobilé pro pomoc z fondu za předpokladu, že po přezkoumání v roce 1996 bude jejich HNP stále nižší než 90 % průměru Společenství.
Kterýkoli členský stát způsobilý pro financování, jehož HNP v té době převýší práh 90 %, ztratí nárok na pomoc z fondu pro nové projekty nebo pro nové etapy projektu v případě významných projektů rozdělených do několika technicky a finančně samostatných etap.
Článek 3
Opatření způsobilá k financování 1. Fond může poskytovat pomoc v těchto oblastech:
- projekty v oblasti životního prostředí, které přispívají k dosahování cílů článku 130r Smlouvy, včetně projektů vyplývajících z opatření přijatých podle článku 130s Smlouvy, zejména projektů v souladu s přednostními cíli politiky Společenství v oblasti ochrany životního prostředí ve smyslu pátého programu politiky a činnosti v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje,
- projekty dopravní infrastruktury v obecném zájmu financované členskými státy, které jsou uvedeny v hlavních směrech podle článku 129c Smlouvy; avšak dokud Rada nepřijme vhodné hlavní směry, lze financovat i jiné projekty dopravní infrastruktury přispívající k dosahování cílů článku 129b Smlouvy.
2. Pomoc lze poskytovat také na tyto účely:
- přípravné studie k projektům, pro které lze poskytnout pomoc, včetně studií nezbytných pro jejich provádění,
- opatření technické podpory, zejména
a) horizontální opatření, např. srovnávací studie pro posuzování dopadu pomoci Společenství;
b) opatření a studie, jež přispívají k posouzení, monitorování či hodnocení projektů a k posílení a zajištění koordinace a souladu projektů, zejména jejich souladu s ostatními politikami Společenství;
c) opatření a studie pomáhající provést nezbytné úpravy v provádění projektů.
Článek 4
Finanční prostředky Celkové prostředky, jež jsou v období let 1993 až 1999 k dispozici na závazky fondu ve smyslu tohoto nařízení a nařízení (EHS) č. 792/93 na základě dohody mezi orgány ze dne 29. října 1993, tvoří 15150 milionů ECU v cenách roku 1992.
Finanční výhledy sestavené s ohledem na položky závazků, které jsou k dispozici pro každý rok období podle nařízení uvedených v prvním pododstavci, činí pro rok
1993 : 1500 milionů ECU,
1994 : 1750 milionů ECU,
1995 : 2000 milionů ECU,
1996 : 2250 milionů ECU,
1997 : 2500 milionů ECU,
1998 : 2550 milionů ECU,
1999 : 2600 milionů ECU.
Článek 5
Orientační rozdělení Orientační rozdělení celkových prostředků fondu se uskutečňuje na základě přesných a objektivních kritérií, zejména počtu obyvatel, HNP na obyvatele a rozlohy; zohlední také další socioekonomické činitele, např. nedostatečnou dopravní infrastrukturu.
Orientační rozdělení celkových prostředků vycházející z těchto kritérií je stanoveno v příloze I.
Článek 6
Podmíněná pomoc 1. Pokud Rada v souladu s čl. 104c odst. 6 Smlouvy rozhodne, že v členském státě existuje nadměrný schodek veřejných financí, a pokud toto rozhodnutí není zrušeno v souladu s čl. 104c odst. 12 Smlouvy do jednoho roku nebo v jakékoli jiné lhůtě stanovené pro úpravu schodku v doporučení podle čl. 104c odst. 7, nesmí být tomuto členskému státu z fondu financovány žádné nové projekty nebo u velkých projektů s více etapami žádné nové etapy projektů.
2. Ve výjimečných případech u projektů, jež přímo ovlivňují více než jeden členský stát, může Rada kvalifikovanou většinou na doporučení Komise rozhodnout pozastavení financování odložit.
3. Pozastavení financování nabývá účinku nejdříve dva roky po vstupu Smlouvy o Evropské unii v platnost.
4. Pozastavení financování se ukončí, jakmile Rada v souladu s čl. 104c odst. 12 Smlouvy zruší své rozhodnutí přijaté v souladu s čl. 104c odst. 6 Smlouvy.
Článek 7
Výše pomoci 1. Výše pomoci Společenství poskytované fondem činí 80 až 85 % veřejných či rovnocenných výdajů, včetně výdajů subjektů, jejichž činnosti probíhají v takovém správním nebo právním rámci, na jehož základě mohou být považovány za rovnocenné veřejným subjektům.
Konkrétní výše pomoci je stanovena podle typu činnosti, která má být provedena.
2. Pokud je pomoc poskytnuta na projekt nesoucí příjmy, stanoví Komise v úzké součinnosti s přijímajícím členským státem částku výdajů, ze které se vychází při výpočtu pomoci z fondu, s přihlédnutím k příjmům, pokud se jedná o značné čisté příjmy pro původce projektu.
"Projektem nesoucím příjmy" se rozumí:
- infrastruktury, za jejichž užívání se ukládají poplatky,
- produktivní investice v oblasti ochrany životního prostředí.
3. Přijímající členské státy mohou předkládat návrhy na přípravné studie a opatření technické podpory.
4. Přípravné studie a opatření technické podpory, včetně opatření prováděných z podnětu Komise, mohou být ve výjimečných případech financovány do výše 100 % celkových nákladů.
Celkové výdaje hrazené podle tohoto odstavce nesmějí přesáhnout 0,5 % celkových prostředků fondu.
Článek 8
Koordinace a slučitelnost s politikami Společenství 1. Projekty financované z fondu musí být v souladu s ustanoveními Smluv, s právními akty přijatými na jejich základě a s politikami Společenství, včetně politik týkajících se ochrany životního prostředí, dopravy, transevropských sítí, hospodářské soutěže a zadávání veřejných zakázek.
2. Komise zajišťuje koordinaci a soulad mezi projekty uskutečňovanými podle tohoto nařízení a jinými opatřeními uskutečňovanými s příspěvky z rozpočtu Společenství, Evropské investiční banky a jiných finančních nástrojů Společenství.
Článek 9
Kombinace a překrývání 1. Žádná výdajová položka nesmí čerpat podporu zároveň z fondu a z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, Evropského sociálního fondu, Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Finančního nástroje pro orientaci rybolovu.
2. Úhrn kombinované pomoci z fondu a jiných příspěvků Společenství poskytnuté na projekt nesmí přesáhnout 90 % celkových výdajů na tento projekt.
Článek 10
Schvalování projektů 1. Projekty, které mají být financovány z fondu, jsou se souhlasem přijímajícího členského státu schvalovány Komisí.
2. Je nutno zajistit náležitou rovnováhu mezi projekty v oblasti životního prostředí a projekty z oblasti dopravní infrastruktury. Tato rovnováha vychází z čl. 130s odst. 5 Smlouvy.
Žádosti o pomoc pro projekty podle čl. 3 odst.
1 podává přijímající členský stát. Projekty, včetně skupin příbuzných projektů, musí mít dostatečné měřítko, aby výrazně ovlivňovaly oblast ochrany životního prostředí nebo zlepšení infrastruktury transevropských dopravních sítí.
Celkové náklady na projekty či skupiny projektů nesmějí být v zásadě nižší než 10 milionů ECU.
V řádně zdůvodněných případech lze schválit i projekty či skupiny projektů s nižšími náklady.
4. Žádosti obsahují tyto údaje: subjekt odpovědný za provádění, povahu investice a její popis, náklady, umístění a případně další projekty společného zájmu nacházející se na stejné dopravní ose, harmonogram provádění prací, analýzu nákladů a přínosů, včetně přímých a nepřímých vlivů na zaměstnanost, údaje umožňující hodnocení možného vlivu na životní prostředí, údaje o veřejných zakázkách, plán financování, pokud možno včetně údajů o hospodářské životaschopnosti projektu, celkovou finanční částku, o niž členský stát žádá z fondu a jakéhokoli jiného zdroje Společenství.
Musí také uvádět veškeré důležité údaje dokazující, že projekty jsou v souladu s tímto nařízením a s kritérii podle odstavce 5, a zejména že střednědobé hospodářské a sociální přínosy jsou přiměřené použitým prostředkům.
5. Pro zajištění vysoké kvality projektů je nutno použít tato kritéria:
- jejich střednědobé hospodářské a sociální přínosy, jež musí být úměrné použitým prostředkům; hodnocení je nutno provést na základě analýzy nákladů a přínosů,
- přednostní cíle stanovené přijímajícími členskými státy,
- míra přispění projektů k provádění politik Společenství v oblasti životního prostředí a transevropských sítí,
- slučitelnost projektů s politikami Společenství a jejich soulad s ostatními strukturálními opatřeními Společenství,
- zajištění vhodné rovnováhy mezi oblastmi životního prostředí a dopravní infrastruktury.
6. Komise, s výhradou článku 6 a dostupných položek závazků, rozhodne o poskytnutí pomoci z fondu za předpokladu, že jsou splněny požadavky tohoto článku, a to zpravidla do tří měsíců po obdržení žádosti.
V rámci svého rozhodnutí o schválení projektů, etap projektů či skupin příbuzných projektů určí Komise částku finanční podpory a stanoví finanční plán spolu se všemi opatřeními a podmínkami nezbytnými pro provádění projektů.
7. Nejdůležitější informace o rozhodnutích Komise se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Finanční ustanovení 1. Položky závazků stanovené v rozpočtu jsou poskytovány na základě rozhodnutí o schválení dotčených opatření podle článku 10.
2. Pomoc projektům uvedeným v čl. 3 odst. 1 se zpravidla přiděluje v ročních částkách. Komise však může ve vhodných případech při rozhodování o poskytnutí pomoci přidělit celkovou částku této pomoci.
3. Na výdaje ve smyslu čl. 7 odst. 1 nelze poskytnout pomoc z fondu, pokud byly vynaloženy členským státem přede dnem obdržení dotyčné žádosti Komisí.
4. Platby učiněné po počáteční záloze musí být úzce a průhledně vázány na pokrok v provádění projektů.
5. Platby se provádějí v ECU a vztahují se na ně zvláštní ustanovení stanovená v příloze II.
Článek 12
Finanční kontroly 1. Pro zajištění úspěšného dokončení projektů financovaných z fondu přijmou členské státy nezbytná opatření, aby mohly
- pravidelně ověřovat, že činnosti financované Společenstvím byly řádně provedeny,
- zabraňovat nesrovnalostem a přijímat proti nim opatření,
- získávat zpět všechny částky ztracené v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti.
Pokud členský stát nebo prováděcí orgán neprokáží, že za nesrovnalost či nedbalost nenesou odpovědnost, ručí členský stát za zpětné získání všech neoprávněně vyplacených částek.
2. Členské státy Komisi informují o opatřeních přijatých v této souvislosti, zejména jí musí sdělit popis řídicích a kontrolních systémů vytvořených pro zajištění účinného provádění činností.
Pravidelně informují Komisi o průběhu správních a soudních řízení.
V této souvislosti přijmou členské státy a Komise nezbytná opatření, aby poskytované informace zůstaly důvěrné.
3. Členské státy poskytují Komisi všechny vhodné vnitrostátní zprávy o kontrole dotyčných projektů.
4. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy v souladu s jejich vnitrostátními právními a správními předpisy a aniž je dotčen článek 188a Smlouvy nebo jakékoli kontroly podle čl. 209 písm. c) Smlouvy, může Komise prostřednictvím svých úředníků či zaměstnanců provádět kontroly provádění projektů na místě, včetně kontrol výběrových souborů projektů financovaných z fondu, a může přezkoumat kontrolní systémy a opatření zavedené vnitrostátními orgány, které Komisi informují o předpisech přijatých k tomuto účelu.
5. Po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise prováděcí pravidla k tomuto článku a uvědomí o nich Evropský parlament.
Článek 13
1. Členské státy a Komise zajišťují, aby provádění projektů na základě tohoto nařízení bylo účinně monitorováno a hodnoceno.
Projekty je třeba upravit na základě výsledků monitorování a hodnocení.
2. Pro zajištění účinnosti pomoci Společenství provádějí Komise a přijímající členské státy, případně ve spolupráci s EIB, systematické posuzování a hodnocení projektů.
3. Komise provede po obdržení žádosti o pomoc a před schválením projektu důkladné posouzení za účelem hodnocení souladu projektu s kritérii podle čl. 10 odst. 5. V případě potřeby Komise vyzve EIB, aby přispěla k posuzování projektů.
4. V průběhu provádění projektů a po jejich ukončení vyhodnotí Komise a přijímající členské státy, jak byly projekty provedeny, a potenciální a skutečný vliv jejich provádění, aby posoudila, zda lze dosáhnout původních cílů či zda jich bylo dosaženo.
Toto hodnocení se mimo jiné týká vlivu projektů na životní prostředí podle platných pravidel Společenství.
5. Při vyřizování jednotlivých žádostí o pomoc přihlédne Komise k výsledkům posouzení a hodnocení provedeným v souladu s tímto článkem.
6. Podrobná pravidla pro monitorování a hodnocení podle odstavce 4 jsou stanovena v rozhodnutích o schválení projektů.
Článek 14
Informace a propagace 1. Komise předkládá výroční zprávy o činnosti fondu Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů za účelem posouzení a získání stanovisek.
Evropský parlament zaujme co nejdříve stanovisko ke zprávě.
Komise podává zprávu o tom, jak připomínky obsažené ve stanovisku Evropského parlamentu využila.
Komise zajistí, aby byly o činnostech fondu informovány členské státy.
2. Členské státy příslušné pro provádění opatření, jež získalo finanční příspěvek z fondu, zajistí přiměřenou propagaci opatření s těmito cíli:
- zvýšení povědomí široké veřejnosti o úloze, kterou Společenství ve vztahu k opatření zastává,
- zvýšení povědomí potenciálních příjemců pomoci a profesních organizací o možnostech, jež opatření přináší.
Členské státy především zajistí instalaci dobře viditelných tabulí uvádějících, jaké procento celkových nákladů daného projektu je financováno Společenstvím, dále symbol Společenství, a dále, že zástupci orgánů Společenství jsou řádně zapojeni do nejdůležitějších veřejných činností souvisejících s fondem.
O iniciativách přijatých v rámci tohoto odstavce uvědomí Komisi.
3. Po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme Komise prováděcí pravidla pro informace a propagaci, uvědomí o nich Evropský parlament a zveřejní je v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Provádění Opatření pro provádění tohoto nařízení jsou stanovena v příloze II.
Článek 16
Závěrečná a přechodná ustanovení 1. Rada na návrh Komise postupem stanoveným v článku 130d Smlouvy znovu přezkoumá toto nařízení do konce roku 1999.
2. Toto nařízení nahrazuje ode dne vstupu v platnost nařízení (EHS) č. 792/93.
3. Tímto nařízením není dotčeno další provádění opatření schválených Komisí na základě nařízení (EHS) č. 792/93 platného před vstupem v platnost tohoto nařízení, které se nadále vztahuje na tato opatření.
4. Žádosti podané na základě nařízení (EHS) č. 792/93 před vstupem tohoto nařízení v platnost jsou nadále platné za předpokladu, že jsou případně doplněny tak, aby splňovaly požadavky tohoto nařízení, do dvou měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 17
Vstup v platnost Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1179/94 ze dne 25. května 1994, které se týká prvního seznamu prioritních látek podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na články 8 a 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
793/93 předpokládá zavedení systému hodnocení a kontroly rizik existujících látek a že za účelem provedení hodnocení rizika těchto látek je vhodné určit prioritní látky vyžadující pozornost;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho článek 8 nařízení (EHS) č. 793/93 požaduje, aby Komise vypracovala seznam prioritních látek, a že článek 8 dále určuje faktory, které musí být zohledněny při vypracování uvedeného seznamu;
vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (EHS) č. 793/93 předpokládá, že za hodnocení každé látky na prioritních seznamech bude odpovědný některý členský stát, a že přidělení látek musí zajistit spravedlivou dělbu povinností mezi členské státy;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam prioritních látek 1. Stanoví se seznam prioritních látek, který je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Každé látce na seznamu prioritních látek je přiřazen členský stát, který je odpovědný za její hodnocení a který je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1994, kterým se zakazuje uspokojení nároků haitských orgánů v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno opatřeními přijatými na základě rezolucí Rady bezpečnosti OSN 917 (1994), 841 (1993), 873 (1993) a 875 (1993)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 73g a článek 228a této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/315/SZBP ze dne 30. května 1994 o společném postoji vymezeném na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii, kterým se omezují hospodářské styky s Haiti [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (EHS) č. 1608/93 ze dne 24. června 1993 o uvalení embarga na určitý typ obchodů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Haiti [2] a nařízení Rady (EHS) č. 3028/93 ze dne 28. října 1993, kterým se zrušuje pozastavení embarga na určitý typ obchodů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Haiti a mění nařízení (EHS) č. 1608/93 o uvalení tohoto embarga [3] a nařízení Rady (ES) č. 1263/94 ze dne 30. května 1994 o přerušení určitých finančních a hospodářských vztahů s Haiti [4] přijalo Společenství opatření k přerušení určitých finančních a hospodářských vztahů;
vzhledem k tomu, že v důsledku těchto opatření jsou hospodářské subjekty ve Společenství a třetích zemích vystaveny riziku nároků ze strany haitských orgánů v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno rezolucemi Rady bezpečnosti OSN 917 (1994), 841 (1993), 873 (1993) a 875 (1993);
vzhledem k tomu, že odstavec 11 rezoluce 917 (1994) nedovoluje žádnému ze států uspokojovat takové nároky vznesené haitskými orgány;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné trvale chránit hospodářské subjekty před těmito nároky a zabránit, aby haitským orgánům byla poskytnuta náhrada za negativní dopady embarga;
vzhledem k tomu, že Společenství se domnívá, že při rozhodování, zda zmírnit či zrušit opatření přijatá proti haitským orgánům, je třeba přihlédnout zejména k jakémukoli porušení odstavce 11 rezoluce 917 (1994) těmito orgány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "smlouvou nebo obchodní operací" rozumí transakce bez ohledu na její druh a rozhodné právo a bez ohledu na to, zda zahrnuje jednu nebo více smluv nebo podobných závazků uzavřených mezi stejnými nebo různými stranami; v tomto smyslu se "smlouvou" rozumějí i dluhopisy, finanční záruky a pojistná plnění nebo úvěry, ať už jsou právně nezávislé či nikoli, a jakékoli související ustanovení vyplývající z dané obchodní operace nebo s ní související;
2. "nárokem" rozumí jakýkoli nárok, ať uplatňovaný právní cestou či nikoli, jenž vznikl přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost nebo po tomto dni, na základě smlouvy nebo obchodní operace nebo v souvislosti s nimi, zejména
a) nárok na plnění závazku vyplývajícího ze smlouvy či obchodní operace nebo s nimi spojeného;
b) nárok na prodloužení doby platnosti nebo vyplacení dluhopisů, finančních záruk nebo částek krytých pojištěním nebo odškodnění v jakékoli formě;
c) nárok na náhradu škody související se smlouvou nebo obchodní operací;
d) protinárok;
e) nárok na uznání nebo vymáhání, včetně využití postupů jako je doložka vykonatelnosti, rozsudek či rozhodčí nález nebo jiné rovnocenné rozhodnutí bez ohledu na místo vydání;
3. "opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezolucí s ní souvisejících" rozumějí opatření Rady bezpečnosti OSN nebo opatření zavedená Evropskými společenstvími nebo kterýmkoli státem, zemí nebo mezinárodní organizací v souladu s odpovídajícími rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN, na základě jejich požadavků nebo v souvislosti s jejich prováděním, anebo v souladu s jakoukoli akcí povolenou Radou bezpečnosti OSN, jež se týká přerušení určitých finančních a hospodářských vztahů s Haiti;
4. "fyzickou či právnickou osobou na Haiti" rozumějí
a) haitské orgány;
b) fyzická osoba s haitskou státní příslušností;
c) právnická osoba, která má své sídlo nebo ústředí na Haiti;
d) právnická osoba ovládaná přímo či nepřímo jednou nebo několika výše uvedenými osobami;
e) osoba uplatňující nárok prostřednictvím kterékoli fyzické či právnické osoby uvedené v písmenech a), b), c) nebo d) nebo v jejich prospěch.
Aniž je dotčen článek 2, má se rovněž za to, že plnění smlouvy nebo provádění obchodní operace bylo dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) či rezolucí s ní souvisejících, pokud existence nebo obsah nároku vyplývají přímo či nepřímo z těchto opatření.
Článek 2
1. Zakazuje se uspokojit nárok či podniknout jakékoli kroky k uspokojení nároku vzneseného
a) fyzickou či právnickou osobou na Haiti nebo jednající prostřednictvím fyzické či právnické osoby na Haiti;
b) fyzickou či právnickou osobou, která jedná přímo nebo nepřímo jménem nebo ve prospěch jedné nebo více fyzických či právnických osob na Haiti;
c) fyzickou či právnickou osobou, na něž byla převedena práva jedné nebo více fyzických či právnických osob na Haiti a které za ně případně jednají na jejich účet;
d) jinou fyzickou či právnickou osobou uvedenou v odstavci 11 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994);
e) fyzickou či právnickou osobou, které vznáší nárok v rámci nebo na základě vyplácení dluhopisu nebo finanční záruky nebo pojistných plnění pro jednu či více fyzických či právnických osob uvedených výše, na základě smlouvy nebo obchodní operace, jejíž provádění bylo přímo nebo nepřímo, zcela nebo zčásti, dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezolucí s ní souvisejících, nebo v souvislosti s takovou smlouvou nebo obchodní operací.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se vztahuje na Společenství a na všechny státní příslušníky členských států a na všechny právnické osoby, které jsou zapsány v rejstříku nebo zřízeny podle práva některého členského státu.
Článek 3
Aniž jsou dotčena opatření přijatá na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezolucí s ní souvisejících, nevztahuje se článek 2 na
a) nároky vyplývající ze smluv či obchodních operací, s výjimkou jakéhokoli dluhopisu, finanční záruky nebo odškodnění, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v uvedeném článku před soudem v členském státě prokáží, že nárok byl stranami přijat před přijetím opatření přijatých na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
b) nároky na pojistná plnění v souvislosti s událostí, k níž došlo před přijetím opatření uvedených v článku 2 nebo v rámci pojistné smlouvy v případech, kdy je takové pojištění podle práva některého členského státu povinné;
c) nároky na úhradu částek placených na účet zablokovaný na základě opatření uvedených v článku 2, pokud se tyto platby netýkají částek placených na základě dluhopisů souvisejícími se smlouvami zmíněnými v uvedeném článku;
d) nároky z pracovních smluv uzavřených v souladu s právem některého členského státu;
e) nároky na zaplacení zboží, u kterého fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že bylo vyvezeno před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
f) nároky na částky, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že jsou splatné v rámci půjček uzavřených před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 917 (1994) a rezo- lucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku,
za podmínky, že daný nárok neobsahuje žádnou částku v podobě úroku, poplatku či v jiné formě, kterou by byla vyrovnána skutečnost, že smlouva či obchodní operace nebyla v důsledku těchto opatření plněna v souladu se sjednanými podmínkami.
Článek 4
Ve všech řízeních k uspokojení nároku nese důkazní břemeno k dokázání toho, že uspokojení nároku není zakázáno článkem 2, osoba usilující o uspokojení tohoto nároku.
Článek 5
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1267/94 ze dne 1. června 1994, kterým se provádějí dohody mezi Evropskou unií a třetími zeměmi o vzájemném uznávání některých lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], ve znění nařízení (EHS) č.
3280/92 [2], a zejména na čl.
11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Evropská unie uzavřela dohodu ve formě výměny dopisů se Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání a ochraně některých lihovin; že tato dohoda vyžaduje uplatnění právních a správních předpisů nezbytných ke splnění závazků v ní stanovených do určité lhůty; že by měl být vypracován seznam produktů, na něž se vztahují tyto dohody, aby mohly dané produkty využívat záruk stanovených v oblasti kontroly a ochrany;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Označení produktů pocházejících z dané třetí země, která jsou uvedena na seznamu v příloze tohoto nařízení, lze použít pouze pro produkty vyrobené v souladu s právními a správní předpisy příslušné třetí země.
2. Na produkty uvedené v odstavci 1 se vztahují opatření pro ochranu a kontrolu lihovin uvedená v článku 10 nařízení (EHS) č. 1576/89 za podmínek stanovených v dohodě s příslušnou třetí zemí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1275/94 ze dne 30. května 1994 o úpravách režimů v kapitolách o rybolovu aktu o přistoupení Španělska a Portugalska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na články 162 a 350 aktu o přistoupení Španělska a Portugalska,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že články 162 a 350 aktu o přistoupení stanoví, že na základě zprávy, kterou Komise předložila Radě a která se týká situace a vyhlídek, pokud jde o rybolov ve Společenství, musí být jakékoli úpravy v oblasti rybolovu, které se ukáží jako nezbytné a které nabudou účinku dne 1. ledna 1996, přijaty přede dnem 31. prosince 1993;
vzhledem k tomu, že musí být stanoveny zásady, na kterých mají být tyto úpravy na úrovni Společenství založeny, aby členské státy mohly zajistit jejich provádění;
vzhledem k tomu, že nová ustanovení musí umožnit plnou integraci Španělska a Portugalska do všeobecného systému společné rybářské politiky a musí zcela splňovat "acquis communautaire", zejména pokud jde o zásady relativní stability a výjimek ze zásad volného přístupu k vodám jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4];
vzhledem k tomu, že za účelem vyhnutí se riziku narušení současné rovnováhy v dotčených oblastech a zdrojích a z důvodů právní jistoty je nezbytné, aby volný přístup pro všechna rybářská plavidla Společenství k vodám podléhajícím svrchovanosti nebo jurisdikci členských států, byl doplněn souběžným vstupem v platnost opatření Společenství, která stanoví podmínky, za kterých je takový přístup do oblastí a ke zdrojům udělen; že z toho vyplývá, že ustanovení článků 2 a 3 tohoto nařízení musí vstoupit nabýt účinku zároveň; že volný přístup k vodám musí být prováděn pod dohledem rybářského úřadu, aby bylo zajištěno, že dotčená opatření jsou vhodná pro dostupné zdroje;
vzhledem k tomu, že tyto úpravy nesmí znamenat zvýšení v celkových úrovních existující intenzity rybolovu v divizích ICES a CECAF ani nepříznivě ovlivnit zdroje, které podléhají omezením odlovu;
vzhledem k tomu, že je nevyhnutelné zachovat rovnováhu zdrojů ve vysoce citlivých oblastech jako je oblast umístěná jižně od 56o 30′ severní šířky, východně od 12o západní délky a severně od 50o 30′severní šířky, divize ICES č. X severně od 36o 30′ severní šířky a oblast CECAF severně od 31o severní šířky a severně od této rovnoběžky na východ od 17o 30′ západní délky; že citlivost těchto oblastí bude požadovat přesné monitorování vývoje intenzity rybolovu a stavu zdrojů, aby mohla být tam, kde to bude nutné za účelem zachování rovnováhy, přijata nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že při úpravách se musí brát v úvahu případ od případu zeměpisné, geomorfologické a biologické podmínky každé přímořské oblasti Společenství, aby přispěly k zavedení zodpovědného rybolovu a zachování individuálních požadavků oblastí, kde je sociálně-ekonomický rozvoj místní populace závislý zejména na rybolovu a souvisejících odvětvích;
vzhledem k tomu, že by měla být zachována rovnováha smluvních vztahů o rybolovu s některými třetími zeměmi;
vzhledem k tomu, že je nezbytné provádět účinné kontroly, které zaručí plný soulad s opatřeními Společenství, která se týkají této záležitosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ode dne 1. ledna 1996 se upravují režimy týkající se přístupu k vodám a ke zdrojům stanoveným v článcích 156 až 166 a 347 až 353 aktu o přistoupení Španělska a Portugalska a začleňují se do opatření Společenství stanovených v článcích 3 a 4 tohoto nařízení, která platí pro všechna plavidla Společenství, v souladu s články, které následují.
Článek 2
1. Ustanovení týkající se systému základních a periodických seznamů a přístupu do oblastí stanovených v aktu o přistoupení nebo v jejich provádění se zrušují.
Aniž jsou dotčeny články 6 a 7 nařízení (EHS) č. 3760/92, budou mít všechna rybářská plavidla Společenství volný přístup k vodám, které podléhají svrchovanosti nebo jurisdikci členských států.
2. Ustanovení odstavce 1 nabudou účinku pro oblasti a zdroje uvedené v článku 3 dnem vstupu v platnost opatření Společenství, která přijala Rada v souladu s článkem 3.
Pro oblasti a zdroje uvedené v článku 4 nabudou účinku pouze v případě, kdy budou přijata opatření v souladu s článkem 4.
3. Komise předloží co nejdříve návrhy pro opatření uvedená v článku 3, a to nejpozději do 1. června 1994 a Rada bude jednat před 1. lednem 1995.
Článek 3
Rada přijme v souladu s články 4 a 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 opatření Společenství týkající se podmínek přístupu do oblastí a ke zdrojům, které podléhají zvláštním pravidlům podle článků 156 až 166 a 347 až 353 aktu o přistoupení.
Taková opatření budou zahrnovat omezení odlovu.
2. V souladu s všeobecnými zásadami společné rybářské politiky, a zejména relativní stability, musí brát opatření uvedená v článku 1 v úvahu v každém jednotlivém případě vývoj rybolovných možností.
3. Opatření uvedená v článku 1 se musí shodovat se zásadou nezvyšování úrovně intenzity rybolovu, která je stanovena v článcích 158, 160, 164, 165, 349, 351 a 352 aktu o přistoupení.
Musí také stanovit snížení takové intenzity rybolovu, pokud vývoj zdrojů povede k všeobecnému snížení rybolovných možností.
Článek 4
Pro oblasti a zdroje Společenství jiné než uvedené v článku 3, s výjimkou těch, které podléhají dne 31. prosince 1993 omezením odlovů, přijme Rada v souladu s všeobecnými zásadami společné rybářské politiky v souladu s články 4 a 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 opatření Společenství, která stanoví podmínky přístupu včetně omezení odlovu a budou brát v úvahu rybolovné činnosti během současného a reprezentativního období.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. května 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 338/91, kterým se stanoví standardní jakost čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství, a nařízení (EHS) č. 2137/92 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí a standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
338/91 ze dne 5. února 1991, kterým se stanoví standardní jakost čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství [2], se použije do konce hospodářského roku 1993, dokud nebudou stanoveny normy Společenství pro třídění jatečně upravených těl;
vzhledem k tomu, že dosavadní uplatňování třídění jatečně upravených těl není dostatečné a v současné době ještě neumožňuje dané normy stanovit; že uplatňování současné standardní jakosti by mělo být prodlouženo do konce hospodářského roku 1997;
vzhledem k tomu, že termín předložení zprávy Komise o provádění nařízení (EHS) č. 2137/92, původně stanovený nejpozději na 31. prosinec 1995, by nyní měl být prodloužen nejpozději do 31. prosince 1996 a že současně se zprávou by měl být předložen návrh nové definice standardní jakosti, která se bude postupně zavádět od počátku hospodářského roku 1998; že v důsledku toho může být povinné používání stupnice Společenství, původně plánované nejdříve na rok 1996, uskutečněno nejdříve v roce 1999;
vzhledem k tomu, že je nezbytné změnit přílohu III nařízení (EHS) č. 2137/92, aby obsahovala nové požadavky na jakost týkající se jednotlivých tříd protučnělosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Druhý pododstavec článku 2 nařízení (EHS) č. 338/91 se nahrazuje tímto:
"Použije se na hospodářské roky 1991 až 1997 včetně."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2137/92 se mění takto:
1. Článek 8 se zrušuje.
2. Článek 9 se mění takto:
- v prvním pododstavci se datum "31. prosince 1995" nahrazuje datem "31. prosince 1996",
- ve druhém pododstavci se slova "hospodářského roku 1996" nahrazují slovy "hospodářského roku 1999" a datum "1. ledna 1997" se nahrazuje datem "1. ledna 2000".
3. Příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1] , a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1574/93 [3], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 774/94 byly od 1. ledna 1994 otevřeny nové roční celní kvóty pro některé produkty z drůbežího masa; že se tyto kvóty mají vztahovat na blíže neurčené období;
vzhledem k tomu, že by správa uvedeného režimu měla být založena na dovozních licencích; že k tomuto účelu je nutné stanovit pravidla pro podávání žádostí a údaje, které musí být v žádostech a v licencích obsaženy, bez ohledu na článek 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
3519/93 [5]; že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po určité době, nezbytné pro jejich posouzení, a případně za použití jednotné procentní sazby; že v zájmu hospodářských subjektů je třeba umožnit, aby po stanovení koeficientu pro přijatá množství mohla být žádost o licenci stažena;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 774/94 umožňuje, aby u některých produktů z drůbežího masa byla v rámci určitého množství stanovena dovozní dávka ve výši 0 %; že pro zajištění rovnoměrnosti dovozu je nutné rozložit příslušné množství na celý rok;
vzhledem k tomu, že musí být zajištěno, aby tato množství byla využívána podle tradičních dovozních toků na trh Společenství a že by tedy jejich dělení podle původu dovozu mělo probíhat na základě dovozů za uplynulé tři roky;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinné správy režimu je nutno stanovit jistotu pro dovozní licence v rámci tohoto režimu ve výši 50 ECU na 100 kg; že k vyloučení nebezpečí spekulací, které v odvětví drůbežího masa existuje, musí být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů do tohoto režimu;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na veškerý dovoz do Společenství, který se uskutečňuje v rámci celních kvót otevřených podle čl. 3 a 4 nařízení (ES) č. 774/94 u skupin produktů uvedených v příloze I tohoto nařízení, je nutno předložit dovozní licenci.
Pro každou skupinu produktů v příloze I je uvedeno množství produktů, na které se tento režim vztahuje a příslušná sazba dávky.
Článek 2
Množství stanovené pro každou skupinu se rozdělí v průběhu roku takto:
V roce 1994:
- 50 % v období od 1. ledna do 30. září,
- 50 % v období od 1. října do 31. prosince.
V následujících letech:
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června,
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince.
Článek 3
Pro dovozní licence podle článku 1 platí:
a) Žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která při podání žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v roce 1992 a 1993 dovezla nebo vyvezla nejméně 25 tun produktů, které upravuje nařízení (EHS) č. 2777/75.
Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty prodávají přímo konečným spotřebitelům, se však výhody tohoto režimu nevztahují.
b) Žádost o licenci se smí vztahovat pouze na jednu ze skupin uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Smí se vztahovat na více produktů různých kódů KN; v takovém případě se všechny kódy KN uvedou v kolonce 16 a jejich popis v kolonce 15.
Žádosti o licence lze podat nejméně na jednu tunu a nejvýše 10 % množství, které je k dispozici pro danou skupinu a dané období podle článku 2.
c) V kolonce 8 žádosti o licence a licence se uvádí země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země.
d) V kolonce 20 žádosti o licence a licence se uvádí jeden z těchto údajů:
Reglamento (CE) no 1431/94,
Forordning (EF) nr.
1431/94,
Verordnung (EG) Nr. 1431/94,
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1431/94,
Regulation (EC) No 1431/94,
Règlement (CE) no 1431/94,
Regolamento (CE) n. 1431/94,
Verordening (EG) nr.
1431/94,
Regulamento (CE) n.o 1431/94.
e) V kolonce 24 licence se uvádí jeden z těchto údajů:
Dávka stanovena ve výší 0 % podle:
Reglamento (CE) no 1431/94,
Forordning (EF) nr.
1431/94,
Verordnung (EG) Nr. 1431/94,
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1431/94,
Regulation (EC) No 1431/94,
Règlement (CE) no 1431/94,
Regolamento (CE) n. 1431/94,
Verordening (EG) nr.
1431/94,
Regulamento (CE) n.o 1431/94.
Článek 4
1. Žádosti o licence se podávají v prvních deseti dnech každého období podle článku 2.
Pro období od 1. ledna do 30. září 1994 však mohou být žádosti o licence podávány pouze prvních deset dnů v červenci 1994.
2. Žádosti o licence jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal ani nepodá pro běžné období žádnou žádost týkající se produktů téže skupiny ani v členském státě podání žádosti, ani v jiném členském státě.
Jestliže některý žadatel podá více než jednu žádost na produkty stejné skupiny, jsou všechny žádosti této osoby nepřípustné.
Každý žadatel však může podat více žádostí o dovozní licence na produkty jedné skupiny, jestliže pocházejí z více než jedné země.
Žádosti, které se vždy týkají pouze jedné země původu, se podávají u příslušného orgánu členského státu současně.
Pokud jde o nejvyšší přípustná množství uvedená v čl. 3 písm. b) i pokud jde o uplatňování pravidel předchozího pododstavce, považují se za jedinou žádost.
3. Členské státy oznámí Komisi pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podávání žádostí podané žádosti za každý produkt dané skupiny.
Oznámení obsahuje seznam žadatelů a pro každou skupinu množství, kterých se žádosti týkají.
Tato oznámení, včetně "nulových", se zasílají dálnopisem nebo faxem vždy ve stanovený pracovní den s použitím vzoru obsaženého v příloze II, pokud nebyly podány žádné žádosti, a podle vzorů obsažených v přílohách II a III, pokud žádosti byly podány.
4. Komise co nejrychleji rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem zmiňovaným v článku 3.
Jestliže množství, pro která byly podány žádosti o licence, překračují dostupná množství, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši uspokojí množství, jichž se žádosti týkají.
Činí-li tato procentní sazba méně než 5 %, může Komise žádostem nevyhovět; složené jistoty se okamžitě uvolní.
Hospodářský subjekt může stáhnout svou žádost o licenci do deseti pracovních dnů po zveřejnění jednotné procentní sazby pro uspokojování množství v Úředním věstníku Evropských společenství, jestliže uplatňování této procentní sazby vede ke stanovení množství menšího než 20 tun.
Členské státy uvědomí Komisi do pěti dnů po stažení žádosti o licenci a okamžitě uvolní složenou jistotu.
Komise stanoví zbytkové množství, které se přičte k množství disponibilnímu v následujícím období téhož roku; nevyužitá množství může převádět v rámci skupin stejného produktu.
5. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
6. Vydané licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 5
Pro účely čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 platí dovozní licence 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Po 31. prosinci roku, kdy byly vydány, však nejsou platné.
Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 6
Současně s žádostí o dovozní licenci na produkty uvedené v článku 1 je nutné složit jistotu ve výši 50 ECU na 100 kg.
Článek 7
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použije se nařízení (EHC) č. 3719/88.
8 odst. 4 uvedeného nařízení nesmí množství dovezená na základě tohoto nařízení překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Proto se v kolonce 19 licence uvádí číslo "0".
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1249/89 [3], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 774/94 otevřelo od 1. ledna 1994 nové roční celní kvóty pro některé produkty z odvětví vepřového masa; že uvedené kvóty se mají používat po dobu neurčitou;
vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že by proto měla být stanovena pravidla pro předkládání žádostí a pro údaje, které musejí figurovat v žádostech a v licencích, a to odchylně od článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
3519/93 [5]; že by také mělo být přijato ustanovení, aby byly licence vydávány po době k uvážení a případně s uplatněním jednotné procentní sazby pro schválená množství; že v zájmu hospodářských subjektů by se mělo stanovit, že žádost lze vzít zpět po stanovení koeficientu přijetí;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 774/94 uvádí, že má být dovozní dávka u některých produktů z odvětví vepřového masa stanovena až do jistého množství na 0 %; že, aby se zajistila pravidelnost dovozu, mělo by být toto množství rozloženo do celého roku;
vzhledem k tomu, že aby se zajistila řádná správa režimu, měla by být stanovena jistota na dovozní licence v rámci uvedeného režimu ve výši 30 ECU/100 kg produktu; že odvrácení rizika spekulace a zneužití tohoto režimu v odvětví vepřového masa vyžaduje stanovení přesně formulovaných podmínek pro přístup hospodářských subjektů k tomuto režimu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při každém dovozu produktů uvedených v příloze I do Společenství, uskutečněném v rámci celních kvót otevřených v článku 2 nařízení (ES) č. 774/94, musí být předložena dovozní licence.
Množství produktů, na které se vztahuje uvedený režim a sazba dávky jsou obsaženy v příloze I.
Článek 2
Množství stanovené v příloze I se rozděluje během roku takto:
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června,
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince.
Pro období od 1. ledna do 30. září 1994 však množství stanovené v příloze I činí 5250 tun.
Článek 3
Dovozní licence podle článku 1 musí splňovat tyto podmínky:
a) žadatelem o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti může hodnověrně prokázat příslušným orgánům členských států, že vykonává obchodní činnost se třetími zeměmi v odvětví vepřového masa po dobu alespoň posledních 12 měsíců.
Z tohoto režimu jsou však vyloučena maloobchodní zařízení nebo restaurace prodávající své produkty konečným spotřebitelům;
b) žádost o licenci se smí vztahovat ke dvěma různým kódům KN a dvěma různým produktům pocházejícím z jedné země.
V takových případech musí být uvedeny v kolonce 16 všechny odpovídající kódy KN a jejich označení musí být uvedeno v kolonce 15.
Žádost o licenci se musí týkat minimálně 20 tun a maximálně 10 % množství, které je k dispozici pro období uvedené v článku 2;
c) v kolonce 8 žádostí o licenci a licencí musí být uvedena země původu. Licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
d) kolonka 20 žádostí o licence a licencí musí obsahovat jeden z těchto údajů:
Reglamento (CE) no 1432/94,
Forordning (EF) nr.
1432/94,
Verordnung (EG) Nr. 1432/94,
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1432/94,
Regulation (EC) No 1432/94,
Règlement (CE) no 1432/94,
Regolamento (CE) n. 1432/94,
Verordening (EG) nr.
1432/94,
Regulamento (CE) n.o 1432/94.
e) kolonka 24 licence a licencí musí obsahovat jeden z těchto údajů:
Dávka stanovena na 0 % podle:
Reglamento (CE) no 1432/94,
Forordning (EF) nr.
1432/94,
Verordnung (EG) Nr. 1432/94,
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1432/94,
Regulation (EC) No 1432/94,
Règlement (CE) no 1432/94,
Regolamento (CE) n. 1432/94,
Verordening (EG) nr.
1432/94,
Regulamento (CE) n.o 1432/94.
Článek 4
1. Žádosti o licence lze podávat pouze během prvních 10 dní každého období stanoveného v článku 2.
Na období od 1. ledna do 30. září 1994 však lze podávat žádosti o licence pouze během prvních 10 dní července 1994.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal a že se zavazuje nepodat pro běžné období a na produkty uvedené v příloze I žádnou další žádost v členském státě, ve kterém svoji žádost podává, ani v žádném jiném členském státě; pokud žadatel podá více než jednu žádost týkající se produktů uvedených v příloze I, není přípustná ani jedna z jeho žádostí; každý žadatel však může podat několik žádostí o dovozní licence na produkty uvedené v příloze I, pokud tyto produkty pocházejí z různých zemí.
Tyto žádosti — vždy jedna pro každou zemi původu — by měly být podány příslušnému orgánu příslušného členského státu společně.
Měly být považovány za jednu jedinou žádost, ať již pokud jde o maximum uvedené v čl.
3 písmenu b), tak pokud jde o uplatňování pravidla z předchozího pododstavce.
3. Členské státy musí sdělit Komisi třetí pracovní den po uplynutí období pro podávání žádostí žádosti podané na každý z dotyčných produktů.
Toto sdělení musí obsahovat seznam žadatelů a přehled požadovaných množství.
Všechna tato sdělení včetně sdělení "žádné" musí být předána dálnopisem nebo faxem ve stanovený den podle vzoru uvedeného v příloze II v případě, že nebyla podána žádná žádost, a podle vzorů uvedených v přílohách II a III v případě, že byly ve stanoveném termínu žádosti podány.
4. Komise rozhodne v nejkratší možné době, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem uvedeným v článku 3.
Pokud požadovaná množství překračují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši se žádosti schvalují.
V případě, kdy je procentuální sazba nižší než 5 %, může Komise zamítnout všechny žádosti a odpovídající jistoty se ihned uvolňují.
Hospodářský subjekt může vzít svou žádost o licenci zpět do 10 pracovních dní po zveřejnění jednotné procentuální sazby pro schválená množství v Úředním věstníkuEvropských společenství, pokud uplatnění této procentní sazby vede ke stanovení množství nižšího než 20 tun.
Členské státy musí o zpětvzetí žádosti informovat Komisi do pěti dní a uvolnit jistotu.
Komise určí zbývající množství, které se doplní k množství, jež je k dispozici pro následující období téhož roku.
5. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
6. Vydané licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 5
Pro účely používání čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 činí doba platnosti dovozních licencí 150 dní ode dne jejich skutečného vydání. Licence však nebudou platit déle než do 31. prosince roku jejich vydání.
Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 6
V souvislosti s podání žádostí o dovozní licence na všechny produkty uvedené v článku 1 se skládá jistota ve výši 30 ECU na 100 kg produktu.
Článek 7
Ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení.
8 odst. 4 uvedeného nařízení však nesmí množství dovážené podle tohoto nařízení překročit množství uvedená v položkách 17 a 18 dovozní licence.
Z toho důvodu se kolonky 19 licence zapíše číslice "0".
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1467/94 ze dne 20. června 1994 o zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že za účelem zachování biologické a genetické rozmanitosti v zemědělství Evropského společenství, která tvoří nenahraditelné bohatství biologických a genetických zdrojů, je třeba uchovávat genetické zdroje; že je třeba přijmout všechna opatření nezbytná pro jejich zachování, popis, sběr a pro jejich využití, aby se podpořily cíle společné zemědělské politiky a ochrany biologické rozmanitost v souladu s Úmluvou o biologické rozmanitosti, kterou Společenství ratifikovalo v roce 1993; že je třeba připravit všechna prozíravá řešení, která by se mohla ukázat jako nezbytná;
vzhledem k tomu, že je třeba v tomto nařízení rozumět výrazu "zemědělství" v širokém smyslu, a proto genetické zdroje v zemědělství zahrnují rovněž genetické zdroje v lesnictví;
vzhledem k tomu, že genetické zdroje v zemědělství zahrnují ve smyslu tohoto nařízení rostlinné i živočišné genetické zdroje;
vzhledem k tomu, že cílem účinného vývoje a koordinace zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství musí být obecně prospěšná organizace práce v členských státech, účinné využívání výsledků této práce, směřování této práce k potřebám společné zemědělské politiky a v souladu se zmíněnou úmluvou spojení zdrojů nezbytných pro provádění odpovídajících akcí pro potřeby Společenství, přičemž se v případě potřeby přihlíží k akcím, které ve stejné oblasti podnikají mezinárodní organizace, jejichž příslušnost je uznána, a třetí evropské země;
vzhledem k tomu, že pro dosažení uvedeného cíle by měla být zavedena stálá výměna informací, a zejména vzájemné konzultace o stávajících a plánovaných programech členských států, které se týkají zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství;
vzhledem k tomu, že koordinace akcí na úrovni Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, které již probíhají na vnitrostátní úrovni musí umožnit účinnější průběh uvedených prací;
vzhledem k tomu, že se tyto práce v současnosti jeví jako nedostatečné, buď z důvodu jejich povahy, nebo z důvodu, že prostředky dostupné v členských státech jim neumožňují zvýšit jejich úsilí v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství; že by Evropské společenství mělo mít v souladu se zásadou subsidiarity možnost v takových případech podpořit a doplnit úsilí vyvíjené v členských státech, a tak pomoci splnit povinnost Společenství chránit životní prostředí a udržovat krajinu a rozvíjet a provádět plány na udržení a trvalé využívání biologické rozmanitosti; že problém zachování genetických zdrojů v zemědělství má nadnárodní rozměr a týká se všech členských států, ale že do dnešní doby neexistovaly na úrovni Společenství v této oblasti konkrétní programy činnosti; že nejlepším řešením pro získání dodatečné hodnoty je harmonizace stávajících akcí a podpora nových akcí s vysokou prioritou; že nečinnost by vedla k neúčinnosti a ke ztrátám genetických zdrojů;
vzhledem k tomu, že by práce v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství měly zvýšit diverzifikaci v zemědělství, přispět k zachování biologické rozmanitosti, zlepšit kvalitu zemědělských produktů a snížit náklady na vstupy a na zemědělskou produkci a tím přispět zejména k extenzifikaci zemědělské produkce;
vzhledem k tomu, že koordinace zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství je úzce svázána se společnou zemědělskou politikou, je nezbytné zajistiti co nejrychlejší uplatnění opatření přijatých v této oblasti;
vzhledem k tomu, že pro potřeby koordinace by se s ohledem na geografické rozložení genetického bohatství v zemědělství Společenství a z důvodů potřeby přijetí opatření v této oblasti, měla vytvořit úzká a trvalá spolupráce mezi Komisí a členskými státy ve věci zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství;
vzhledem k tomu, že koordinace prací na vnitrostátní úrovni vyžaduje široké a podrobné znalosti situace týkající se zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství v každém členském státě; že je třeba shromáždit tyto zkušenosti a stanovit postupy, podle kterých budou takto shromážděné údaje zpřístupněny uživatelům;
vzhledem k tomu, že práce prováděné na úrovni Společenství by se měly zaměřit zejména na zlepšování kvality zemědělských produktů a na nové využití tradičních nebo nových zemědělských produktů s cílem zvýšit jejich přidanou hodnotu;
vzhledem k tomu, že akční program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství musí přispívat k zachování biologické rozmanitosti ve Společenství, ke konkurenceschopnosti zemědělství a ke zlepšení řízení zemědělských zdrojů;
vzhledem k tomu, že by takový dlouhodobý akční program Společenství mohl vést k nalezení nových forem produkce ve prospěch zemědělství, životního prostředí a krajiny;
vzhledem k tomu, že je důležité zajistit, aby výsledky prací v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství, na kterých se podílí Společenství, byly zpřístupněny Společenství;
vzhledem k tomu, že v rámci obecné politiky vypracované ve Společenství v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství s pomocí příslušných poradních orgánů, je nejvhodnějším prostředkem pro rozvoj spolupráce zřízení výboru složeného ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise, s tím, že takový výbor může pomáhat a účinně radit Komisi při provádění jí svěřených úkolů v oblasti koordinace zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství;
vzhledem k tomu, že k využití získaných výsledků je třeba podporovat jejich rozšiřování a popularizaci; že za účelem dosažení co možná nejširšího a nejvhodnějšího využití akčního programu bude tento program doplněn zveřejňováním výsledků a poradenské činnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Za účelem dosažení cílů společné zemědělské politiky je na úrovni Společenství zajištěna koordinace a podpora práce prováděné v členských státech v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství za podmínek stanovených v tomto nařízení.
2. Pro účely tohoto nařízení:
a) "genetické zdroje v zemědělství" zahrnují rostlinné a živočišné genetické zdroje;
b) - se rozumí
"rostlinnými genetickými zdroji" zejména genetické zdroje zemědělských plodin včetně vinné révy, pícnin, zahradnických plodin včetně užitných a okrasných plodin, léčivých rostlin a aromatických rostlin, ovocných plodin, lesních stromů, hub, mikroorganismů a planě rostoucích rostlin, které se používají nebo by se mohly použít v oblasti zemědělství,
- "živočišnými genetickými zdroji" zejména genetické zdroje hospodářských užitkových zvířat (obratlovci a někteří bezobratlí), mikroorganismů a volně žijících živočichů, které se používají nebo by se mohly použít v oblasti zemědělství.
3. Koordinace a podpora uvedená v odstavci 1 se provádí v souladu s obecnou politikou přijatou Společenstvím v oblasti genetických zdrojů v zemědělství.
HLAVA I Informace a konzultace
Článek 2
Zřizuje se systém výměny informací a konzultací mezi členskými státy a Komisí za podmínek stanovených v článcích 3 a 4.
Článek 3
1. Členské státy poskytují Komisi pravidelně a nejméně jednou za rok technické, hospodářské a finanční údaje o konkrétních akcích pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství prováděných nebo plánovaných v rámci jejich pravomoci.
Členské státy se snaží pravidelně poskytovat Komisi stejné informace o akcích pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství prováděných a plánovaných subjekty, které nespadají do jejich pravomoci.
2. Komise vede stálou evidenci akcí uvedených v odstavci 1 a pomocí vhodných opatření podporuje výměnu informací mezi příslušnými subjekty členských států, zejména výměnu informací o původu a individuálních vlastnostech dostupných genetických zdrojů.
Takové výměny informací lze provádět v rámci akcí financovaných programem uvedeným v článku 7.
3. Komise poté, co obdrží stanovisko výboru uvedeného v článku 13, stanoví postupy pro zpřístupňování všech shromážděných údajů zúčastněným stranám.
Článek 4
1. Komise trvale studuje politiky, situaci a trendy zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství v členských státech, přičemž přihlíží k výsledkům ostatních užitečných studií z oblasti genetických zdrojů, zejména dostupných studií o genetickém využívání a erozi.
Za tímto účelem Komise konzultuje členské státy v rámci výboru uvedeného v článku 13.
2. Komise organizuje výměnu informací a rozšiřování a zlepšování opatření pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, zejména s využitím seminářů, školení, výměny odborníků, studijních pobytů a vědeckých a technických posudků.
HLAVA II Konkrétní opatření
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena doporučení, která Komise podává členským státům, odpovídá Komise:
a) za pomoc při koordinaci některých vnitrostátních opatření pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství na úrovni Společenství, která umožňuje racionální organizaci prostředků použitých uvnitř Společenství, účinné využití výsledků a zaměření odpovídající cílům společné zemědělské politiky;
b) za vypracování a provádění akčních programů pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství na úrovni Společenství, které mají podporovat nebo doplňovat práce prováděné v členských státech.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se stanoví postupem podle článku 14.
Článek 6
1. Komise přijme postupem podle článku 14 veškerá opatření, aby výsledky, které by mohly přispět k provádění akcí přijatých na základě čl. 5 odst. 1, byly zpřístupněny Společenství s využitím nejvhodnějších prostředků.
2. Komise učiní v souladu s cíly společné zemědělské politiky příslušné kroky na podporu rozšíření a využívání výsledků prací v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství, které by mohly přispět k dosažení cílů společné zemědělské politiky.
HLAVA III Akční program v oblasti genetických zdrojů v zemědělství
Článek 7
První akční program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, jak je vymezen v příloze I (dále jen "program"), se přijímá na dobu pěti let.
Článek 8
Prováděcí pravidla k programu včetně míry finanční účasti Společenství jsou vymezena v příloze I.
Článek 9
Komise provede program poté, co získá stanovisko výboru uvedené v článku 13.
Tato konzultace se týká zejména:
- sestavení a aktualizace programu prací,
- obsahu veřejných výzev k podávání návrhů na akce,
- hodnocení harmonizovaných akcí a projektů uvedených v příloze I,
- vypracování a používání evidence uvedené v čl. 3. odst. 2.
Článek 10
1. Program prací uvedený v článku 9 první odrážce vymezuje podrobné cíle, typ akcí, které mají být provedeny, a odpovídající finanční ustanovení, která mají být přijata.
Komise na základě programu prací vydává veřejné výzvy k podávání návrhů na akce.
2. Smlouvy uzavřené Komisí pro provádění různých akcí upravují pravidla pro rozšiřování, ochranu a využívání výsledků akcí prováděných jako součást programu.
Článek 11
1. Během třetího roku provádění programu provede Komise jeho revizi a analýzu situace, zejména finančních hledisek.
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích revize.
2. Po ukončení programu určí Komise skupinu nezávislých odborníků, která zhodnotí výsledky.
Zpráva této skupiny doplněná poznámkami Komise je předložena Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 12
1. Částka odhadovaná jako nezbytná pro provedení programu včetně výdajů na zaměstnance a administrativu činí 20 milionů ECU.
2. Informativní rozdělení částky je uvedeno v příloze II.
HLAVA IV Obecná ustanovení
Článek 13
1. Zřizuje se Výbor pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád v souladu s pravidly přijatými v roce 1965 pro řídicí výbory zřízené pro správu společných organizací trhů.
3. Věci jsou výboru předkládány k vyjádření stanoviska postupem podle článku 14.
Článek 14
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 15
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 16
Komise pravidelně předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o akcích v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství uvedených v článku 5.
Zpráva zahrnuje zejména:
- přehled vývoje akcí v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství v členských státech,
- popis rozvoje zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství ve Společenství,
- stav akcí prováděných podle tohoto nařízení,
- výhledovou studii očekávaného vývoje v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství v členských státech a koordinace prací v této oblasti na úrovni Společenství, s ohledem na cíle společné zemědělské politiky a již dosažené výsledky v rámci programu.
Studie zahrnuje v případě potřeby odkazy na práce vykonávané v této oblasti mezinárodními organizacemi, jejichž příslušnost je uznána.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 27. června 1994 o otevření množstevních kvót pro dovoz textilních výrobků kategorie 160 z Čínské lidové republiky a o změně příloh IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a článek 5 ve spojení s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 517/94 stanoví, že textilní výrobky uvedené v příloze V pocházející ze zemí v ní uvedených mohou být dováženy pouze tehdy, byl-li v souladu s odpovídajícím postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit;
vzhledem k tomu, že Komisi byla za účelem uspokojení určité poptávky předložena žádost jednoho členského státu o zavedení dovozních kvót pro výrobky kategorie 160 z Čínské lidové republiky; že výbor stanovený v článku 25 s ohledem na situaci průmyslu Společenství uznal po projednání za vhodné rozhodnout o ročním množstevním limitu 30 tun, kterému bude podléhat dovoz výrobků kategorie 160 pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost; že je tedy nezbytné pozměnit přílohy IV a V nařízení Rady (ES) č.
517/94 a v zájmu právní jistoty stanovit, že tato kvóta bude uplatňována v souladu s postupem stanoveným v článku 17 uvedeného nařízení Rady;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz textilních výrobků kategorie 160 z Čínské lidové republiky do Společenství podléhá ročnímu množstevnímu limitu 30 tun, který je spravován v souladu s postupem podle článku 17 nařízení Rady (ES) č. 517/94.
Článek 2
Přílohy IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se stanoví zásady hodnocení rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že se nařízení (EHS) č.
793/93 stanoví systém hodnocení a kontroly rizika existujících látek, a že článek 10 uvedeného nařízení požaduje, aby členské státy prováděly takovéto hodnocení rizika u existujících látek, které mají prioritu;
vzhledem k tomu, že i když odpovědnost za hodnocení rizika mají členské státy, je přesto účelné přijmout zásady takového hodnocení na úrovni Společenství, aby se předešlo rozdílům mezi členskými státy, které by nejen ovlivnily fungování vnitřního trhu, ale také by ani nezaručovaly stejnou úroveň ochrany člověka a životního prostředí;
vzhledem k tomu, že hodnocení rizik je nutno založit na porovnání potenciálních nepříznivých účinků dané látky se známou nebo rozumně předvídatelnou expozicí člověka a životního prostředí této látce;
vzhledem k tomu, že by s ohledem na klasifikaci dané látky podle směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/105/ES [3], měly být při hodnocení rizik pro člověka vzaty v úvahu fyzikálně-chemické a toxikologické vlastnosti látky;
vzhledem k tomu, že by s ohledem na klasifikaci látky podle směrnice Rady 67/548/EHS, měly být při hodnocení rizik pro životní prostředí vzaty v úvahu účinky látky na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že výsledky hodnocení rizika by měly být základem pro legislativní rozhodnutí o snižování rizik vyplývajících z výroby, přepravy, skladování, komerční úpravy nebo jiného zpracování, použití, zneškodňování nebo opětného využití dané látky;
vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [4] je nutné snížit na minimum počet zvířat používaných k pokusným a jiným vědeckým účelům;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení platí, aniž jsou dotčeny zvláštní právní předpisy Společenství týkající se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, zejména směrnice Rady 89/931/EHS [5], která stanoví povinnost zaměstnavatelů vyhodnocovat rizika pro zdraví a bezpečnost pracovníků vyplývající z používání nových a existujících chemických látek a podle potřeby přijímat opatření pro příslušnou ochranu pracovníků;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle Toto nařízení stanoví obecné zásady pro hodnocení rizik, která existující látky představují pro člověka a životní prostředí, jak vyžaduje článek 10 nařízení Rady (EHS) č. 793/93.
Článek 2
Definice 1. Definice uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 793/93 jsou použitelné pro toto nařízení.
2. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "identifikací nebezpečí" rozumí identifikace nepříznivých účinků, které může daná látka způsobit;
b) "hodnocením vztahu dávka (koncentrace) - odezva (účinek)" rozumí stanovení vztahu mezi dávkou nebo úrovní expozice dané látce a projevem a významností účinku;
c) "hodnocením expozice" rozumí stanovení emisí, cest a rychlostí pohybu dané látky a její přeměny nebo rozkladu za účelem odhadu koncentrací/dávek, kterým je nebo mohou být vystaveny skupiny obyvatelstva nebo složky životního prostředí (voda, půda a ovzduší);
d) "charakterizací rizika" rozumí odhad projevů a významnosti nepříznivých účinků, ke kterým může dojít ve skupinách obyvatelstva nebo ve složkách životního prostředí v důsledku skutečné nebo předvídatelné expozice dané látce a může zahrnovat "odhad rizika", tj. kvantifikaci této pravděpodobnosti.
Článek 3
Zásady hodnocení rizika 1. Hodnocení rizika zahrnuje identifikaci nebezpečí a podle potřeby hodnocení vztahu dávka (koncentrace) - odezva (účinek), hodnocení expozice a charakterizaci rizika. Je založeno na informacích o dané látce předložených na základě čl. 3, 4, 7 odst. 1 a 2, čl. 9 odst. 1 a 2 a čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 793/93 a na dalších dostupných informacích a zpravidla se provádí v souladu s postupy stanovenými v článcích 4 a 5 tohoto nařízení.
2. Pokud se jedná o zvláštní účinky, jako je poškozování ozónové vrstvy, pro které jsou postupy uvedené v článcích 4 a 5 nepoužitelné, hodnotí se rizika, bez ohledu na ustanovení odstavce 1, případ od případu a zpravodaj zahrne do písemné zprávy předkládané Komisi podle článku 6 úplný popis a zdůvodnění tohoto hodnocení.
3. Při hodnocení expozice vezme zpravodaj v úvahu ty skupiny obyvatelstva nebo složky životního prostředí, u nichž je expozice dané látce známa nebo ji lze rozumně předvídat na základě dostupných informací o této látce, zejména pokud se jedná o její výrobu, přepravu, skladování, komerční úpravu nebo jiné zpracování, použití, zneškodňování nebo opětovném využití.
4. Pokud se látka, pro niž bylo v souladu s článkem 10 nařízení (EHS) č. 793/93 hodnocení rizika již provedeno, znovu objeví na seznamu prioritních látek, vezmou se při dalším hodnocení rizika v úvahu výsledky předchozího (předchozích) hodnocení rizika.
Článek 4
Pro každou látku uvedenou na seznamech prioritních látek v souladu s článkem 8 nařízení (EHS) č. 793/93 provede zpravodaj hodnocení rizika z hlediska jejích účinků na lidské zdraví, jehož první fází bude identifikace nebezpečí, která bude zaměřena minimálně na vlastnosti a potenciální nepříznivé účinky uvedené v přílohách I A a II A. Po provedení identifikace nebezpečí pokračuje zpravodaj následujícím pořadím činností prováděných podle pokynů uvedených v přílohách I B a II B:
a) i) v případě potřeby hodnocení vztahu dávka (koncentrace) odezva (účinek);
ii) hodnocení expozice pro každou skupinu obyvatelstva (např. pracovníci, spotřebitelé nebo osoby exponované nepřímo přes životní prostředí), která je nebo může být exponována dané látce;
b) charakterizace rizika.
Článek 5
Pro každou látku uvedenou na seznamech prioritních látek v souladu s článkem 8 nařízení (EHS) č. 793/93 provede zpravodaj hodnocení rizika z hlediska jejích účinků na životní prostředí, jehož první fází bude identifikace nebezpečí.
Po provedení identifikaci nebezpečí pokračuje následujícím pořadím činností prováděných podle pokynů uvedených v příloze III:
a) i) v případě potřeby hodnocení vztahu dávka (koncentrace) odezva (účinek);
ii) hodnocení expozice pro složky životního prostředí, které jsou nebo mohou být exponovány dané látce;
b) charakterizace rizika.
Článek 6
Zpráva o hodnocení rizika Po provedení hodnocení rizika podle článků 4 a 5 vypracuje zpravodaj zprávu, která obsahuje minimálně informace uvedené v příloze V včetně všech údajů, které se hodnocení rizika týkají. Tuto zprávu, spolu s jejím souhrnem, zašle v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 793/93 Komisi.
Článek 7
Závěrečná ustanovení Toto nařízení vstupuje v platnost 60. dnem po vyhlášení
ze dne 21. června 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že čl. 20 odst.
4 nařízení (EHS) č. 2913/92 stanoví, že preferenční sazební opatření, ať jsou obsažena v dohodách, které Společenství uzavřelo s některými zeměmi nebo s některými skupinami zemí a které upravují poskytování preferenčního sazebního zacházení, nebo byla přijata jednostranně Společenstvím vůči některým zemím, skupinám zemí nebo územím, a dále autonomní pozastavující opatření poskytující snížení dovozního cla nebo osvobození od něj u některého zboží se použijí pouze na žádost deklaranta, splňuje-li dotyčné zboží podmínky stanovené těmito opatřeními;
vzhledem k tomu, že pro provádění obchodní politiky Společenství je důležité mít komplexní statistiku objemu obchodu se zbožím, na které se vztahují tato opatření;
vzhledem k tomu, že pro využití této statistiky musí být kódy zapisované do kolonky 36 jednotného správního dokladu společné pro všechny členské státy;
vzhledem k tomu, že by však členským státům měla být poskytnuta příležitost upravit své celní počítačové systémy; že by proto mělo být stanoveno přechodné období, během kterého by mohly být používány národní kódy slučitelné s kódy Společenství;
vzhledem k tomu, že se jeví vhodné zavést od 1. ledna 1996 zaznamenávání informací o zboží, pro které je žádáno o vývozní náhradu;
vzhledem k tomu, že nezaujal-li Výbor pro celní kodex stanovisko k návrhu nařízení předloženému Komisí, přijme nezbytná ustanovení Rada,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy 37 a 38 nařízení (EHS) č. 2454/93 [2] se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 388/92, (EHS) č. 1727/92 a (EHS) č. 1728/92, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin do francouzských zámořských departementů, na Azory, Madeiru a Kanárské ostrovy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy týkajících se některých zemědělských produktů [1], ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3714/92 [2], a zejména na čl. 2 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 1974/93 [4], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1974/93, a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [6], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 2193/93 [7], a zejména na čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 6 nařízení Komise (EHS) č. 388/92 [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 329/94 [9], (EHS) č. 1727/92 [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1075/94 [11], a (EHS) č. 1728/92 [12], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1157/94 [13], stanoví úpravu podpory poskytované podle rozdílu mezi prahovou cenou dotčené obiloviny nebo produktu z obilovin v měsíci, ve kterém bylo o osvědčení o podpoře žádáno, a v měsíci, ve kterém byly provedeny jednotlivé zápisy do osvědčení; že zápis do osvědčení se provede v souladu s čl. 3 odst. 6 nařízení Komise (EHS) č. 131/92 [14], ve znění nařízení (EHS) č. 2596/93 [15], pokud jde o francouzské zámořské departementy, a v souladu s čl. 4 odst. 7 nařízení Komise (EHS) č. 1695/92 [16], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2596/93, a (EHS) č. 1696/92 [17], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2596/93, pokud jde o Kanárské ostrovy, Azory a Madeiru; že tento zápis do osvědčení o podpoře provedou v místě určení orgány místní správy na základě předložení produktů, na něž se vztahuje;
vzhledem k tomu, že od hospodářského roku 1994/95 došlo k výraznému snížení společných cen; že s přihlédnutím k času, jehož je třeba pro přepravu z kontinentální části Společenství do francouzských zámořských departementů, na Azory, Madeiru a na Kanárské ostrovy, je pravděpodobné, že tato úprava postihne hospodářské subjekty, které mají závazky ohledně dodávky na přelomu hospodářského roku; že je proto důležité stanovit od těchto ustanovení odchylku, aby se usnadnil přechod z hospodářského roku 1993/94 do hospodářského roku 1994/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Úprava podle článku 6 nařízení (EHS) č. 388/92, (EHS) č. 1727/92 a (EHS) č. 1728/92 se nepoužije, pokud hospodářský subjekt ke spokojenosti příslušných orgánů v regionu určení prokáže, že obiloviny a produkty z obilovin jiné než kukuřice a čirok, předložené pro zápis do osvědčení o podpoře, byly odeslány před 1. červencem 1994 a v případě kukuřice a čiroku před 1. říjnem 1994.
Tento důkaz se poskytne prostřednictvím nákladního listu nebo jiného přepravního dokladu, který nabízí dostatečné záruky a je při odeslání řádně vypracován.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1994, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 o produkčních náhradách v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 1766/92 ze dne 21. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], ve znění nařízení (EHS) č. 2193/93 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1544/93 [4], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], je třeba o osvědčení o náhradě žádat písemně u příslušného orgánu; že by se měly určit dny, ve kterých se mohou takové žádosti podávat, jakož i lhůta, ve které musí být žádost podána;
6 odst. 3 jsou během července a srpna hospodářských let 1993/94 až 1995/96 osvědčení platná pouze do posledního dne měsíce, ve kterém byla vydána; že takto krátká doba platnosti by mohla vést k velkému počtu žádostí o osvědčení; že by tedy měl být 31. srpen jednotně stanoven jako poslední den platnosti pro všechna osvědčení vydaná v červenci a srpnu;
vzhledem k tomu, že použití sazby náhrady platné v den zpracování umožňuje v případě žádostí o osvědčení podaných v červenci hospodářských let 1994/1995 a 1995/1996 nejlépe zohlednit změny sazby náhrady během doby platnosti těchto osvědčení;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
"Žádost lze podat každý pracovní den do 17 hodin bruselského času."
2. V čl. 6 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V červenci a srpnu hospodářských let 1994/95 a 1995/96 však platí osvědčení, o která se žádalo v uvedených měsících, pouze do 31. srpna."
3. V čl. 6 odst. 4 prvním pododstavci se doplňuje následující věta:
"Je-li však žádost o náhradu podána v červenci hospodářských let 1994/95 a 1995/96, odpovídá výše splatné náhrady výši použitelné v den zpracování škrobu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že zachování a řízení rybolovných zdrojů ve Středozemním moři nebylo během deseti let uplatňování společné rybářské politiky upraveno žádným právním předpisem na úrovni Společenství, protože toto moře se kvůli svým vlastnostem hůře upravuje analogickými pravidly, která se uplatňují od roku 1983 v Atlantiku a Severním moři;
vzhledem k tomu, že však nastala chvíle, aby se odstranily problémy, které v současnosti sužují zdroje ve Středozemním moři tím, že se zavede vyrovnaný systém řízení přizpůsobený místním podmínkám, přičemž se bude přihlížet k vnitrostátním předpisům, které jsou v dané oblasti v platnosti, a vyváženě a případně postupně se provedou změny nezbytné k ochraně populací mořských živočichů;
vzhledem k tomu, že se Společenství musí také společně se všemi přímořskými státy snažit o ustavení společné politiky řízení a vytěžování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři; že mimoto systém řízení uvedený v tomto nařízení se týká úkonů, které souvisejí s odlovem rybolovných zdrojů ve Středozemním moři a které vykonávají plavidla plující pod vlajkou třetí země v přístavu Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné zakázat lovná zařízení, jejichž používání ve Středozemním moři nadměrně přispívá ke zhoršování mořského životního prostředí nebo stavu populací; že je vhodné vyhradit část pobřežního pásu nejselektivnějším lovným zařízením, která používají drobní rybáři; že odchylně od zeměpisného rozsahu nařízení Rady (EHS) č.
3094/86 ze dne 7. října 1986 o technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [4], se ustanovení uvedeného nařízení o plovoucích tenatových sítích a košelkových nevodech ve Středozemním moři již používají;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit vlastnosti hlavních druhů lovných zařízení používaných ve Středozemním moři, zejména minimální velikosti ok sítí i minimální velikosti určitých druhů ryb, korýšů, měkkýšů a ostatních produktů rybolovu charakteristických pro Středozemní moře, aby se zabránilo jejich nadměrnému vytěžování;
vzhledem k tomu, že ve stejném duchu, aby se zabránilo hromadným odlovům jedinců nedosáhujícím požadované minimální velikosti, je důležité ochraňovat určité oblasti, ve kterých se ve větším měřítku vyskytují nedospělí jedinci, přičemž se přihlédne ke zvláštním biologickým podmínkám zde panujícím; že je mimoto vhodné, aby při stanovení pravidel rybolovu ve Středozemním moři právní předpisy na úrovni členských států i Společenství zohlednily zvláštní potřeby jednotlivých živočišných druhů a typů životního prostředí, které jsou citlivé a ohrožené;
vzhledem k tomu, že je vhodné nevztahovat toto nařízení na činnosti potřebné k vědeckému výzkumu, aby se takovému výzkumu nekladly překážky;
vzhledem k tomu, že musí být i nadále možné uplatňování vnitrostátních opatření, která doplňují nebo převyšují minimální požadavky systému ustaveného tímto nařízením nebo opatření, která upravují vztahy mezi jednotlivými subjekty v odvětví rybolovu; že taková opatření mohou být zachována nebo zavedena, přezkoumá-li Komise jejich slučitelnost s právními předpisy Společenství a soulad se společnou rybářskou politikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné na omezenou dobu a postupem zaručujícím minimální negativní dopad na zdroje a činnosti rybářů Společenství příjmout vnitrostátní předpisy v rámci usta novení tohoto nařízení;
2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se zavádí právní úprava Společenství vztahující se na rybolov a akvakulturu [5], zavazuje členské státy, aby zajistily, že neziskové rybářské činnosti neohrožují zachování a řízení zdrojů spadajících do společné rybářské politiky; že tento závazek je ve Středozemním moři mimořádně důležitý kvůli rozsahu těchto činností v tomto moři a že je důležité omezit jejich možný negativní dopad na stav rybolovných zdrojů;
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která stanovuje zásady a pravidla pro zachování a řízení mořských biologických zdrojů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na veškeré rybářské úkony nebo veškeré související úkony vykonávané na území a v mořských vodách Středozemního moře na východ od 5o 36' západní délky, které spadají pod svrchovanost nebo soudní pravomoc členských států, s výjimkou lagun a jezer.
Vztahuje se také na úkony vykonávané plavidly Společenství ve Středozemním moři mimo tyto vody.
2. Členské státy na pobřeží Středozemního moře mohou i nadále vydávat právní předpisy pro oblasti podle odstavce 1, včetně neziskového rybářství, přičemž přijmou opatření dodatečná nebo přísnější než minimální požadavky systému ustaveného tímto nařízením, která jsou slučitelná s právními předpisy Společenství a jsou v souladu se společnou rybářskou politikou.
Při přijetí těchto opatření dohlížejí členské státy na ochranu citlivých a ohrožených živočišných druhů a typů životního prostředí a zejména druhů a typů uvedených v příloze I.
3. Komise musí být včas informována o každém záměru, který zavádí nebo pozměňuje vnitrostátní opatření pro zachování a řízení zdrojů, aby mohla podat svá vyjádření postupem podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3094/86.
Článek 2
1. Je zakázáno používat k rybolovu nebo mít na palubě toxické, omamné a žíravé látky, jakož i přístroje na elektrické šoky nebo výbušniny.
2. Je zakázáno používat svatoondřejské kříže a podobná tažená zařízení ke sběru korálů, jakož i pneumatická kladiva nebo jiné perkusní nástroje ke sběru litofágních měkkýšů.
3. Od 1. ledna 2002 je zakázáno používat zátahové a vlečné sítě, které se kladou z lodi a jsou ovládané ze břehu (příbřežní zátahové sítě), nerozhodne-li Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise jinak, s ohledem na vědecké údaje dokazující, že používání těchto sítí nemá na zdroje žádné negativní dopady.
Článek 3
1. Je zakázáno používat velké vlečné sítě, velké zátahové sítě nebo podobné sítě do vzdálenosti 3 námořních mil od pobřeží nebo do 50 m hloubkové vrstevnice je-li této hloubky dosaženo v kratší vzdálenosti, bez ohledu na způsob vlečení nebo vytahování sítí, není-li ve vnitrostátních předpisech stanovena odchylka pro případ, kdy pobřežní pás o šířce 3 námořních mil nepatří do pobřežních vod členského státu.
Veškerá lovná zařízení používaná ve vzdálenosti od pobřeží menší než vzdálenost stanovená v prvním pododstavci a používaná v souladu s vnitrostátními předpisy platnými k 1. lednu 1994, mohou však být používána do 31. prosince 1998, s výjimkou párové vlečné sítě, kterou lze používat do 31. prosince 2002, ledaže by Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodla jinak, s ohledem na vědecké údaje dokazující, že používání této sítě nemá na zdroje žádné negativní dopady.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 je povoleno používání drapáků ke sbírání měkkýšů a korýšů, bez ohledu na vzdálenost od pobřeží a hloubku, nepřesahuje-li úlovek jiných druhů než měkkýšů a korýšů 10 % celkové váhy celého odlovu.
3. Je zakázáno lovit velkými vlečnými sítěmi pro lov při dně, velkými zátahovými sítěmi a podobnými taženými sítěmi nad porosty mořské rostliny Posidonia oceanica nebo jiných mořských jevnosnubných rostlin.
4. Je zakázáno klást jakýkoli druh kruhové zatahovací sítě do 300 metrů od pobřeží nebo do 30 metrů hloubkové vrstevnice, je-li této hloubky dosaženo v menší vzdálenosti.
Článek 4
1. Členské státy vypracují seznam chráněných oblastí, ve kterých budou rybářské úkony omezeny z biologických příčin vlastních těmto oblastem.
2. Seznam lovných zařízení, které se mohou v chráněných oblastech používat, jakož i náležitá technická ustanovení budou stanoveny příslušnými orgány dotčeného členského státu v souladu s příslušnými cíli ochrany a v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
3. Opatření podle odstavců 1 a 2 se oznámí Komisi, která je sdělí ostatním členským státům.
Článek 5
1. Členské státy stanoví omezení technických vlastností hlavních druhů lovných zařízení v souladu s minimálními požadavky uvedenými v příloze II.
2. Omezení podle odstavce 1 se Komisi oznámí podle čl. 1 odst. 3.
Při výkonu pravomocí podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3094/86, přihlíží Komise k povaze rybářských úkonů v dotyčných vodách.
Článek 6
1. Je zakázáno používat nebo mít na palubě velké vlečné sítě nebo podobné tažené sítě, tenatové sítě na chytání ryb za žábry nebo kruhové zatahovací sítě, není-li jejich velikost ok v části sítě, kde jsou oka nejmenší, rovna nebo větší než minimální velikosti ok sítě podle přílohy III.
Veškerá lovná zařízení o nejmenší velikosti ok sítě menší než velikosti ok stanovené v příloze III a používané v souladu s vnitrostátními právními předpisy v platnosti k 1. lednu 1994, mohou být však používány do 31. prosince 1998, nerozhodne-li Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise jinak, s ohledem na vědecké údaje dokazující, že jejich používání nemá na zdroje žádné negativní dopady.
2. Rozměry ok sítě se určí postupem podle nařízení Komise (EHS) č. 2108/84 [6].
3. Délka sítí se určí podle délky horní žíně.
Hloubka sítí se určí jako součet výšek namočených ok sítě, včetně uzlíků, napnutých kolmo na linii plováků.
Článek 7
Členské státy mohou zakázat vykládku v jiných místech, než která jsou k tomuto účelu speciálně upravená nebo mají oprávnění.
Přijmou-li členské státy takováto opatření, oznámí je neprodleně Komise, která je sdělí ostatním členským státům.
Článek 8
1. Ryba, korýš, měkkýš nebo jiný produkt rybolovu nemá požadovanou velikost jsou-li jeho rozměry menší než minimální velikosti odpovídajících druhů podle přílohy IV.
Velikost ryb, korýšů nebo měkkýšů se měří podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3094/86, nestanoví-li příloha IV jinak. Je-li ke stanovení požadované velikosti možné použít více metod, pak ryba, korýš nebo měkkýš má požadovanou velikost, pokud alespoň jedno měření těmito metodami ukazuje hodnotu vyšší než je odpovídající minimální velikost.
2. Minimální velikost korálů, ježovek, sumek a hub se stanoví postupem podle článku 43 Smlouvy.
3. Ryby, korýši, měkkýši a ostatní produkty rybolovu, které nedosahují požadované velikosti nemohou být přechovávány na palubě, překládány na jiné plavidlo, vykládány na pevninu, převáženy, skladovány, prodány, vystaveny nebo nabízeny k prodeji.
Článek 9
Toto nařízení se nevztahuje na rybářské úkony vykonávané za výlučně vědeckým účelem a prováděné s pověřením a pod dohledem dotyčného členského států nebo členských států, po předchozím informování Komise.
Článek 10
Při výkonu svých pravomocí podle tohoto nařízení a zejména připravuje-li návrhy k opatřením v oblastech, které jsou obsaženy v dohodách mezi rybáři, vyžádá si Komise stanovisko oborových organizací, které je zastupují.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 9 nařízení Rady (ES) č.
3690/93 ze dne 20. prosince 1993 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musejí být obsaženy v licencích k rybolovu [4], musí Rada přijmout obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu použitelných pro rybářská plavidla Společenství a pro plavidla plující pod vlajkou třetí země, která operují v rybolovných oblastech Společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu s články 4 a 8 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [5] může Rada stanovit určité podmínky přístupu rybářských plavidel Společenství do vod a ke zdrojům a tyto podmínky mohou rovněž zahrnovat vyžadování zvláštních povolení k rybolovu;
vzhledem k tomu, že je na Radě, aby u jednotlivých případů rozhodla o nejvhodnější definici loviště a případně mimo jiné upřesnila populace nebo skupiny populací, oblasti a/nebo lovná zařízení, a to za účelem stanovení režimu pro zvláštní povolení k rybolovu v tomto lovišti;
vzhledem k tomu, že za stávající situace nebyla stanovena nutnost vydávat zvláštní povolení k rybolovu i pro malá plavidla, která loví výhradně v teritoriálních vodách členského státu vlajky, neboť lze, je-li to nutné, intenzitu rybolovu těchto plavidel regulovat jinými prostředky;
vzhledem k tomu, že v rámci dohod o rybolovu uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi je nutné, aby rybolovné činnosti rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetí země, která operují v rybolovné oblasti Společenství, podléhaly licenci k rybolovu doplněné zvláštním povolením k rybolovu;
vzhledem k tomu, že je nutné na úrovni Společenství stanovit postupy, podle nichž bude každý členský stát vydávat a řídit zvláštní povolení k rybolovu pro plavidla plující pod jeho vlajkou, a postupy, podle nichž bude Komise vydávat a řídit licence k rybolovu doplněné zvláštními povoleními k rybolovu pro plavidla plující pod vlajkou třetí země, která operují v rybolovné oblasti Společenství;
vzhledem k tomu, že Komise musí být schopna zaručit dodržování práva Společenství, pokud jde o řízení zvláštních povolení k rybolovu členským státem vlajky;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění jednotné politiky zachování a řízení rybolovných zdrojů by měly být stanoveny postupy pro předávání informací uvedených ve vnitrostátních povoleních k rybolovu;
vzhledem k tomu, že možnost použít sankce stanovené v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [6], včetně možnosti pozastavení nebo odebrání licence k rybolovu, by měla přispět ke zlepšení právní úpravy využívání zdrojů; že je v tomto smyslu důležité, aby příslušné orgány členského státu vlajky mohly na základě správního rozhodnutí zahájit postup pro pozastavení nebo odebrání zvláštního povolení k rybolovu;
vzhledem k tomu, že by za tímto účelem měla být na úrovni členských států stanovena prováděcí pravidla pro informační postupy mezi příslušnými orgány odpovědnými za kontrolu rybolovných činností a příslušnými orgány pro stíhání porušování předpisů členským státem vlajky;
vzhledem k tomu, že pro zajištění kontroly rybolovných činností, které podléhají zvláštním povolením k rybolovu, by měla být stanovena obecná pravidla pro spolupráci mezi příslušnými orgány, které jsou odpovědné za vydávání a řízení těchto povolení, a orgány odpovědnými za kontrolu rybolovných činností;
vzhledem k tomu, že by se měla použít ustanovení článku 13 nařízení (EHS) č. 3760/92 a článku 37 nařízení (EHS) č.
2847/93 týkající se důvěrnosti údajů shromážděných v rámci tohoto nařízení; že by členské státy a Komise měly za tímto účelem přijmout vhodná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví obecná ustanovení týkající se:
a) zvláštních povolení k rybolovu použitelných pro rybolovné činnosti rybářských plavidel Společenství, na která se vztahují opatření Společenství, jimiž se řídí podmínky přístupu do vod a ke zdrojům, přijatá v souladu s články 4 a 8 nařízení (EHS) č.
3760/92. Při každém rozhodování o uvedených podmínkách přístupu Rada posoudí potřebu využití zvláštních povolení k rybolovu;
b) licencí k rybolovu a zvláštních povolení k rybolovu použitelných pro rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země, která v rámci dohody o rybolovu uzavřené mezi Společenstvím a touto zemí operují v rybolovné oblasti Společenství;
c) postupů pro předávání informací uvedených ve vnitrostátních povoleních k rybolovu.
2. Plavidla plující pod vlajkou členského státu, jejichž celková délka nepřesahuje deset metrů a která operují výhradně v teritoriálních vodách členského státu vlajky, jsou od povinnosti mít zvláštní povolení k rybolovu osvobozena.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zvláštním povolením k rybolovu" předběžné povolení k rybolovu vydané rybářskému plavidlu Společenství, které doplňuje jeho licenci k rybolovu a umožňuje mu vykonávat v souladu s opatřeními přijatými Radou jeho činnosti v průběhu určitého období, v určité oblasti a v určitém lovišti;
b) "licencí k rybolovu a zvláštním povolením k rybolovu pro plavidlo plující pod vlajkou třetího státu" osvědčení, vydané Komisí, minimálních údajů týkajících se identifikace, technických vlastností a vybavení, doplněné předběžným povolením, které plavidlu umožňuje vykonávat v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství a dohody o rybolovu uzavřené s dotčenou zemí činnosti v rybolovné oblasti Společenství.
2. Členské státy mohou pro povolení zvolit jiný název, pokud z něho jasně vyplývá, že jde o povolení ve smyslu tohoto nařízení.
Článek 3
1. Zvláštní povolení k rybolovu vydané v souladu s článkem 7 musí obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze I.
2. Licence k rybolovu a zvláštní povolení k rybolovu použitelné pro plavidla plující pod vlajkou třetího státu musí obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze II.
Článek 4
1. Členský stát vlajky vydává a řídí zvláštní povolení k rybolovu pro plavidla, která plují pod jeho vlajkou, v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství, včetně opatření stanovených v článku 11 nařízení (EHS) č. 3760/92.
2. Komise jménem Evropského společenství vydává a řídí licence k rybolovu a zvláštní povolení k rybolovu pro plavidla, která plují pod vlajkou třetí země, v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství a v souladu s ustanoveními obsaženými v dohodách o rybolovu uzavřených s dotčenou zemí nebo přijatými v rámci těchto dohod.
Článek 5
1. Členský stát vlajky nesmí vydat zvláštní povolení k rybolovu, pokud příslušné plavidlo licenci k rybolovu v souladu s nařízením (ES) č.
3690/93 nezískalo nebo pokud mu byla licence k rybolovu v souladu s článkem 5 uvedeného nařízení pozastavena nebo odebrána.
2. Zvláštní povolení k rybolovu pozbývá účinku, pokud byla licence k rybolovu danému plavidlu definitivně odebrána; pokud byla licence odebrána dočasně, povolení se pozastaví.
Článek 6
1. Pouze plavidla uvedená v čl. 1 písm. a) a b), která mají platné zvláštní povolení k rybolovu, mohou lovit, přechovávat na palubě, překládat nebo vykládat ryby pocházející z populace nebo skupiny populací uvedených v povolení, pokud však Rada v jednotlivých případech nerozhodne o odchylných ustanovení týkajících se vedlejších úlovků.
2. Každé zvláštní povolení je platné pouze pro jedno rybářské plavidlo.
3. Rybářským plavidlům bude povoleno, aby měla více různých zvláštních povolení k rybolovu.
Rybářská plavidla Společenství, která operují v rybolovné oblasti Společenství a na volném moři
Článek 7
1. Členský stát vlajky určí plavidla, která by mohla vykonávat rybolovnou činnost, na kterou se vztahují podmínky přístupu uvedené v čl.
1 písm. a). Ujistí se, že tato plavidla vyhovují podmínkám stanoveným Radou a předá příslušné informace Komisi.
2. Komise přezkoumá informace poskytnuté členským státem vlajky, ověří, zda jsou v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství a rozhodnutími přijatými na základě článku 13, a ve lhůtě, která nepřesáhne deset pracovních dnů, oznámí danému členskému státu svá zjištění.
Je-li to nutné, může Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout o jiné lhůtě při zvláštním použití režimu pro zvláštní povolení k rybolovu.
3. Členský stát vlajky může vydat zvláštní povolení k rybolovu poté, co od Komise obdrží výsledky šetření, nebo po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 2.
4. Aby se zajistilo dodržování opatření Společenství pro zachování a řízení zdrojů přijatých v souladu s články 4 a 8 nařízení (EHS) č. 3760/92, členský stát vlajky přijme náležitá opatření, a případně také zcela nebo zčásti změní nebo pozastaví zvláštní povolení k rybolovu, a informuje o tom Komisi.
Článek 8
1. Pokud členský stát vlajky přijal na základě článku 9 nařízení (EHS) č. 3760/92, ve formě vnitrostátního povolení k rybolovu, vnitrostátní ustanovení týkající se rozdělení rybolovných práv, která mu byla v souladu s článkem 8 uvedeného nařízení přidělena, mezi jednotlivá plavidla, sdělí v souladu s těmito ustanoveními každý rok Komisi informace o plavidlech, jimž je povoleno vykonávat v určitém lovišti rybolovnou činnost.
2. Pokud členské státy na základě článku 10 nařízení (ES) č. 3760/92 zavedly zvláštní vnitrostátní režim pro povolení, sdělí každý rok Komisi seznam informací, které jsou součástí žádostí o povolení, a příslušné souhrnné údaje o intenzitě rybolovu.
Rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země, která operují v rybolovné oblasti Společenství
Článek 9
1. V souladu s opatřeními pro zachování a řízení rybolovných zdrojů, která byla přijata Radou a vztahují se na plavidla plující pod vlajkou třetí země, předají příslušné orgány dotčené země Komisi žádosti o licence k rybolovu a o zvláštní povolení k rybolovu pro plavidla plující pod jejich vlajkou, která by mohla v rybolovné oblasti Společenství vykonávat rybolovné činnosti v rámci rybolovných práv, která byla této zemi Společenstvím přidělena.
2. Komise přezkoumá žádosti uvedené v odstavci 1 a vydá licence k rybolovu a zvláštní povolení k rybolovu v souladu s opatřeními přijatými Radou a s ustanoveními obsaženými v dohodě uzavřené s dotčenou zemí nebo přijatými v rámci této dohody.
3. Komise informuje příslušné kontrolní orgány, určené členskými státy, o licencích k rybolovu a zvláštních povoleních k rybolovu, které byly vydány.
Článek 10
1. Členské státy Komisi neprodleně oznámí každé porušení předpisů, které bylo zjištěno u plavidla plujícího pod vlajkou třetí země.
2. Po oznámení uvedeném v odstavci 1 může Komise pozastavit nebo odebrat licenci k rybolovu a zvláštní povolení k rybolovu udělené dotčenému plavidlu v souladu s článkem 9 a rovněž se může rozhodnout, že tomuto plavidlu licenci k rybolovu ani zvláštní povolení k rybolovu nevydá.
Rozhodnutí Komise se oznámí třetí zemi vlajky.
3. Komise neprodleně oznámí kontrolním orgánům příslušných členských států ustanovení, která přijala na základě odstavce 2.
Obecná ustanovení
Článek 11
Aby spolupráce stanovená v článku 14 byla účinnější, doplní členský stát vlajky záznam nebo záznamy uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 3690/93, aby sjednotil všechny údaje o zvláštních povoleních k rybolovu, která v souladu s článkem 7 tohoto nařízení vystavil plavidlům plujícím pod jeho vlajkou, pokud však nebyly tyto údaje shromážděny na základě nařízení Komise (ES) č. 109/94 ze dne 19. ledna 1994 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [7].
Článek 12
Členské státy určí příslušné orgány, které budou vydávat zvláštní povolení k rybolovu uvedená v článku 7 a přijímat náležitá opatření, aby se zajistila účinnosti režimu.
Název a adresu těchto orgánů oznámí ostatním členským státům a Komisi.
Informují Komisi o přijatých opatřeních nejpozději šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a v případě změn co nejdříve.
Článek 13
1. Po oznámení učiněném v souladu s čl. 33 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 nebo v souladu s pravidly pro provádění mezinárodního režimu inspekcí příslušné orgány členského státu vlajky v případě potřeby a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy použijí postupy, které mohou podle závažnosti porušení předpisů vést k:
- pokutám,
- zabavení zakázaného lovného zařízení a úlovku,
- zajišťovacímu zabavení plavidla,
- dočasnému odstavení plavidla,
- pozastavení zvláštního povolení k rybolovu,
- odebrání zvláštního povolení k rybolovu,
přičemž se zohlední případné sankce uvalené příslušnými orgány, které porušení předpisů zjistily.
2. Komise stanoví prováděcí pravidla k odstavci 1 postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92, především aby členským státům vlajky umožnila používat výše uvedený odstavec za spravedlivých a průhledných podmínek.
Článek 14
1. Členské státy vlajky a členské státy odpovědné za inspekci v mořských vodách, které spadají do jejich svrchovanosti nebo jurisdikce, spolupracují, aby zajistily dodržování podmínek uvedených ve zvláštních povoleních k rybolovu.
2. Za tím účelem musí členský stát vlajky informovat členský stát odpovědný za inspekci:
a) o údajích týkajících se zvláštních povolení k rybolovu, a to při vystavení těchto povolení plavidlům, která mohou lovit v příslušných mořských vodách;
b) v průběhu rybářského hospodářského roku na žádost členského státu odpovědného za inspekci bezodkladně o době platnosti zvláštního povolení k rybolovu v držení plavidla, které loví ve výše uvedených mořských vodách, a z vlastního podnětu i o zvláštních povoleních k rybolovu, jejichž platnost skončila.
3. Na žádost Komise nebo členského státu odpovědného za inspekci sdělí členský stát vlajky neprodleně Komisi informace uvedené v odst. 2 písm. b).
Článek 15
Článek 13 nařízení (EHS) č. 3760/92 a článek 37 nařízení (EHS) č. 2847/93 se vztahují na údaje získané na základě tohoto nařízení.
Článek 16
Prováděcí pravidla k článkům 7, 8 a 10 se stanoví postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 17
Nejpozději do 31. prosince 1994 Rada rozhodne o ustanoveních navržených Komisí, pokud jde o používání režimu po zvláštní povolení k rybolovu pro plavidla plující pod vlajkou členského státu, která operují ve vodách třetí země v rámci dohody o rybolovu uzavřené mezi Společenstvím a touto zemí, přičemž se zohlední právní důsledky používání tohoto režimu pro právní předpisy členských států.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1637/94 ze dne 5. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
882/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1638/94 ze dne 5. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
882/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátý první den po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1639/94 ze dne 5. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
882/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 8. července 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1859/93 o uplatňování režimu dovozních licencí na česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3669/93 [2], a zejména na článek 22b uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst.
2 nařízení Komise (EHS) č. 1859/93 [3] musí být dovozní licence vydána do tří pracovních dnů ode dne podání žádosti; že tato lhůta je nedostatečná pro účinné uplatňování režimu, a měla by být proto prodloužena na pět dní;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1859/93 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Dovozní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, pokud nebyla během této lhůty přijata jiná opatření."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1663/94 ze dne 7. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1641/94 [2] 2, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo která ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízení, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1681/94 ze dne 11. července 1994 o nesrovnalostech a navrácení neoprávněně vyplacených částek v souvislosti s financováním strukturálních politik a organizaci informačního systému v této oblasti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [1], ve znění nařízení (EHS) č. 2082/93 [2], a zejména na čl. 23 odst. 1 čtvrtý pododstavec tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro rozvoj a přeměnu regionů a výborem vytvořeným podle článku 124 Smlouvy,
vzhledem k tomu, že článek 23 nařízení (EHS) č. 4253/88 stanoví zásady, jimiž se řídí boj proti nesrovnalostem ve Společenství a pro navrácení částek ztracených v důsledku zneužívání nebo nedbalosti v oblasti strukturálních fondů;
vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 3 nařízení (EHS) č. 792/93 ze dne 30. března 1993 o vytvoření finančního nástroje soudržnosti [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 566/94 [4], stanoví, že článek 23 nařízení (EHS) č. 4253/88 se použije obdobně; že se proto toto nařízení vztahuje i na finanční nástroj soudržnosti;
vzhledem k tomu, že by se toto nařízení mělo vztahovat na všechny formy finanční pomoci stanovené v nařízení (EHS) č. 4254/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o Evropský fond pro regionální rozvoj [5], ve znění nařízení (EHS) č. 2083/93 [6], v nařízení (EHS) č. 4255/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o Evropský sociální fond [7], ve znění nařízení(EHS) č. 2084/93 [8], v nařízení (EHS) č. 4256/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o orientační sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [9], ve znění nařízení (EHS) č. 2085/93 [10], v nařízení (EHS) č. 2080/93 ze dne 20. července 1993, které stanoví prováděcí ustanovení k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o finanční nástroje pro orientaci rybolovu [11], a rovněž v nařízení (EHS) č. 792/93;
vzhledem k tomu, že toto nařízení upravuje pouze některá hlediska povinností členských států podle čl. 23 odst. 1 prvního a druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 4253/88, a proto by jím neměly být dotčeny žádné jiné povinnosti podle uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že za účelem lepší informovanosti Společenství o předpisech přijatých členskými státy k potírání nesrovnalostí by měly být uvedeny vnitrostátní předpisy, které mají být sdělovány Komisi;
vzhledem k tomu, že ke zjištění povahy praktik vedoucích k nesrovnalostem a jejich finančních vlivů a k navrácení neoprávněně vyplacených částek by měla být přijata opatření k hlášení zjištěných nesrovnalostí Komisi každé čtvrtletí; že navíc k těmto hlášením musí být poskytovány informace o vývoji probíhajících soudních a správních řízení;
vzhledem k tomu, že by Komise měla být systematicky informována o soudních a správních řízeních proti osobám, které se nesrovnalostí dopustily; že by také bylo vhodné zajistit systematické předávání informací týkajících se opatření přijatých členskými státy k ochraně finančních zájmů Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit postupy, které mají použít členské státy a Komise v případech, kdy se prokáže, že částky ztracené v důsledku nesrovnalosti jsou nedobytné;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit mez, nad níž musí být případy nesrovnalostí bez dalšího hlášeny Komisi;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní pravidla týkající se trestního řízení nebo vzájemné soudní pomoci mezi členskými státy v trestních věcech nesmějí být tímto nařízením dotčena;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit možnost příspěvku Společenství na soudní náklady a náklady vznikající přímo ze soudních řízení; vzhledem k tomu, že pro předcházení nesrovnalostem by měla být posílena spolupráce mezi členskými státy a Komisí, přičemž by mělo být vyvinuto veškeré úsilí k zajištění toho, aby byla tato činnost prováděna s náležitým ohledem na pravidla utajení;
vzhledem k tomu, že by mělo být dále určeno, aby toto nařízení bylo také použito v případech, kdy platba, která měla být provedena v souvislosti se strukturálními fondy nebo finančním nástrojem, jenž má strukturální cíl, nebyla provedena následkem nesrovnalosti;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova a Stálého řídícího výboru pro struktury rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající přímo z článku 23 nařízení (EHS) č. 4253/88, vztahuje se toto nařízení na všechny formy finanční pomoci stanovené v nařízeních (EHS) č. 4254/88, (EHS) č. 4255/88, (EHS) č. 4256/88, (EHS) č. 792/92 a (EHS) č. 2080/93.
Je-li určité opatření financováno oběma sekcemi Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, upozornění na nesrovnalosti vznikající z tohoto financování se poskytují v souladu s nařízením Rady (EHS) č.
595/91 [12] a odkazy na ně by měly být uvedeny ve hlášeních podle tohoto nařízení.
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování pravidel členských států, která se týkají trestního řízení nebo soudní spolupráce mezi členskými státy v trestních věcech.
Článek 2
1. Členské státy sdělí Komisi do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost
- právní a správní předpisy týkající se uplatňování opatření podle čl. 23 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4253/88,
- seznam orgánů a subjektů pověřených uplatňováním opatření podle uvedeného čl. 23 odst. 1, hlavní ustanovení týkající se úlohy a fungování těchto orgánů a subjektů a postupy, jejichž prováděním jsou pověřeny.
2. Členské státy sdělí Komisi neprodleně veškeré změny údajů poskytnutých podle odstavce 1.
3. Komise prozkoumá sdělení členských států a informuje je o závěrech, které z nich zamýšlí vyvodit.
Zůstane se členskými státy ve styku v rozsahu nezbytném pro uplatňování tohoto článku.
Článek 3
1. Během dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí nahlásí členské státy Komisi veškeré nesrovnalosti, ke kterým bylo zahájeno správní nebo soudní šetření.
Za tímto účelem poskytnou v nejvyšší možné míře údaje o
- dotčených strukturálních fondech nebo finančních nástrojích, cílích, rámcích podpory Společenství, názvu daného programu nebo formách dotyčné pomoci,
- ustanovení, které bylo porušeno,
- povaze a částce výdajů; pokud nebyla provedena žádná platba, o částkách, které by byly neoprávněně vyplaceny, pokud by nesrovnalosti nebyly objeveny, kromě případů, kdy je chyba nebo nedbalost zjištěna před platbou a nemá za následek správní ani soudní sankci,
- celkové částce a jejím rozdělení mezi různé zdroje financování,
- období, během kterého k nesrovnalosti došlo, nebo čase, kdy k nesrovnalosti došlo,
- praktikách použitých při dopuštění se nesrovnalosti,
- způsobu, kterým byla nesrovnalost objevena,
- vnitrostátních orgánech nebo subjektech, které nesrovnalost úředně zjistily,
- finančních následcích, případném odložení plateb a možnostech navrácení,
- datu a zdrojích první informace vedoucí k podezření, že došlo k nesrovnalosti,
- datu úředního zjištění nesrovnalosti,
- případných zúčastněných členských státech a třetích zemích,
- totožnosti zúčastněných fyzických a právnických osob, kromě případů, kde tato informace není důležitá pro potírání nesrovnalostí vzhledem k povaze dotyčné nesrovnalosti.
2. V případech, kdy některé z informací uvedených v odstavci 1, a zejména těch, které se týkají praktik použitých při dopuštění se nesrovnalosti a způsobu, kterým byla objevena, nejsou dostupné, poskytnou členské státy Komisi v nejvyšší možné míře tyto chybějící informace při předávání následných čtvrtletních zpráv o nesrovnalostech.
3. Jestliže vnitrostátní právní předpisy stanoví utajení vyšetřování, musí hlášení těchto informací povolit příslušný soudní orgán.
Článek 4
Každý členský stát neprodleně ohlásí Komisi a případně ostatním dotčeným členským státům veškeré zjištěné nebo předpokládané nesrovnalosti, u nichž se obává, že
- se mohou rychle projevit mimo jeho území, nebo
- nasvědčují použití nových praktik.
Článek 5
1. Během prvních dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí informují členské státy Komisi, se zpětným odkazem na jakékoli předchozí hlášení podle článku 3, o řízeních zahájených po výskytu nesrovnalostí, na které bylo předtím upozorněno, a o veškerých důležitých změnách v těchto řízeních, včetně
- částek, které byly navráceny nebo u kterých se to předpokládá,
- předběžných opatření přijatých členskými státy k zajištění navrácení neoprávněně vyplacených částek,
- soudních a správních řízení zahájených za účelem navrácení neoprávněně vyplacených částek a uložení sankcí,
- důvodů pro upuštění od postupů navrácení; Komise je v nejvyšší možné míře informována před přijetím rozhodnutí,
- jakéhokoli upuštění od trestního stíhání.
Členské státy oznámí Komisi správní a soudní rozhodnutí nebo jejich hlavní body týkající se ukončení těchto řízení.
2. Domnívá-li se členský stát, že částku nelze navrátit v plné výši nebo to u ní nelze předpokládat, uvede ve zvláštní zprávě Komisi částku, která nebyla navrácena, a důvody, proč by tuto částku podle jeho názoru mělo nést Společenství nebo členský stát. Tyto informace musí být dostatečně podrobné, aby Komisi umožnily rozhodnout co nejdříve po konzultaci orgánů dotyčných členských států, kdo ponese finanční následky v souladu s čl. 23 odst. 1 třetí odrážkou nařízení (EHS) č. 4253/88.
3. V případě uvedeném v odstavci 2 může Komise výslovně požádat členský stát, aby pokračoval v řízení o navracení.
Článek 6
Pokud by se ve sledovaném období nevyskytovaly žádné nesrovnalosti, které by měly být hlášeny, informují členské státy Komisi o této skutečnosti ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1.
Článek 7
V případech, kdy příslušné orgány členského státu rozhodnou na výslovnou žádost Komise o zahájení soudního řízení nebo jeho pokračování za účelem navrácení neoprávněně vyplacených částek, se Komise může zavázat, že členskému státu proplatí všechny soudní náklady a náklady vznikající přímo ze soudního řízení nebo jeich část oproti předložení podkladů, i když by řízení bylo neúspěšné.
Článek 8
1. Komise udržuje vhodné styky s dotyčnými členskými státy za účelem doplňování informací k nesrovnalostem uvedeným v článku 3, k řízením uvedeným v článku 5, a zejména k možnosti navrácení.
2. Nezávisle na stycích zmíněných v odstavci 1 informuje Komise členské státy v případech, kdy povaha nesrovnalosti naznačuje, že totožné nebo podobné praktiky by se mohly vyskytnout v jiných členských státech.
3. Komise organizuje informativní schůzky na úrovni Společenství pro zástupce členských států, aby s nimi posoudila informace obdržené podle článků 3, 4 a 5 a podle odstavce 1 tohoto článku, zejména s ohledem na poučení, které je z nich možno získat v souvislosti s nesrovnalostmi, preventivními opatřeními a vyšetřováním.
4. Na žádost členského státu nebo Komise se členské státy a Komise konzultují za účelem odstranění jakýchkoli mezer škodících zájmům Společenství, které se stanou zjevnými v průběhu uplatňování určitých platných předpisů.
Článek 9
Komise pravidelně informuje členské státy v rámci Poradního výboru pro koordinaci v oblasti předcházení podvodům o řádovém rozsahu částek, jichž se týkají nesrovnalosti, které byly zjištěny, a o různých kategoriích nesrovnalostí rozdělených podle typu a počtu.
Výbory uvedené v článcích 27, 28 a 29 nařízení (EHS) č. 4253/88 jsou informovány stejným způsobem.
Článek 10
1. Členské státy a Komise přijmou veškerá nezbytná předběžná opatření k zajištění toho, aby poskytované informace zůstaly důvěrné.
2. Informace uvedené v tomto nařízení nesmějí být zejména předány jiným osobám než osobám v členských státech nebo orgánech Společenství, které jsou ze své funkce oprávněny je obdržet, ledaže členské státy, které informace poskytují, vyjádří svůj výslovný souhlas.
3. Jména fyzických nebo právnických osob smějí být sdělena jinému členskému státu nebo orgánu Společenství, pouze je-li to nezbytné k zabránění nebo vyšetření nesrovnalosti nebo ke zjištění, zda k údajné nesrovnalosti došlo.
4. Na informace ohlášené nebo získané v jakékoli formě podle tohoto nařízení se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny stejným způsobem, jakým jsou podobné informace chráněny vnitrostátními právními předpisy členského státu, který je obdržel, a vztahují se na ně odpovídající předpisy použitelné pro orgány Společenství.
Tyto informace nesmějí být navíc použity pro žádné jiné účely, než které jsou stanoveny v tomto nařízení, ledaže orgány, které je poskytly, vyjádří svůj výslovný souhlas a za předpokladu, že platné předpisy členského státu, v němž se nachází orgán, který tyto informace přijal, nezakazují takováto sdělení nebo použití.
5. Odstavce 1 až 4 nebrání použití informací získaných podle tohoto nařízení v právních úkonech nebo soudních řízeních, zahájených následně pro nesoulad s předpisy Společenství v oblasti strukturálních fondů a finančních nástrojů se strukturálními cíli.
Příslušný orgán členského státu, který tyto informace poskytl, je neprodleně informován o takovém použití.
6. Pokud členský stát oznámí Komisi, že se při dalším šetření prokázalo, že fyzická nebo právnická osoba, jejíž jméno bylo sděleno Komisi na základě tohoto nařízení, se neúčastnila žádné nesrovnalosti, Komise neprodleně uvědomí o této skutečnosti všechny, kterým toto jméno sdělila podle tohoto nařízení.
Tato osoba není nadále považována za osobu účastnou dotyčné nesrovnalosti na základě předchozího oznámení.
Článek 11
V případech spolufinancování strukturálním fondem nebo finančním nástrojem se strukturálními cíli a členským státem se navrácené částky rozdělí mezi tento členský stát a Společenství v poměru k již vynaloženým výdajům.
Článek 12
1. V případech, kdy se nesrovnalosti týkají částek menších než 4000 ECU z rozpočtu Společenství, nepředávají členské státy Komisi informace stanovené v článcích 3 a 5, ledaže je Komise výslovně požaduje.
2. Částka uvedená v odstavci 1 se přepočte na národní měnu pomocí směnných kurzů zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, které jsou platné první pracovní den roku, ve kterém jsou informace k nesrovnalostem sděleny.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1733/94 ze dne 11. července 1994, kterým se zakazuje uspokojení nároků v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 757(1992) a rezolucemi s ní souvisejícími
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 228a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/366/SZBP ze dne 13. června 1994 o společném postoji o zákazu uspokojování pohledávek uvedených v odstavci 9 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992), vymezeném Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii [1],
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č. 1432/92 [2], (EHS) č. 2656/92 [3] a (EHS) č. 990/93 [4] přijalo Společenství opatření, která mají zabránit obchodu mezi Společenstvím a Svazovou republikou Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
vzhledem k tomu, že v důsledku embarga uvaleného na Svazovou republiku Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) jsou hospodářské subjekty ve Společenství a třetích zemích vystaveny riziku nároků ze strany Svazové republiky Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti OSN přijala dne 30. května 1992 rezoluci 757 (1992), která v odstavci 9 pojednává o nárocích Svazové republiky Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) v souvislosti se smlouvami a obchodními operacemi, jejichž plnění bylo dotčeno opatřeními přijatými Radou bezpečnosti podle rezoluce 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné trvale chránit hospodářské subjekty před těmito nároky a zabránit, aby Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) byla poskytnuta náhrada za negativní dopady embarga,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "smlouvou nebo obchodní operací" rozumí transakce bez ohledu na její druh a rozhodné právo a bez ohledu na to, zda zahrnuje jednu nebo více smluv nebo podobných závazků uzavřených mezi stejnými nebo různými stranami; v tomto smyslu se "smlouvou" rozumějí i dluhopisy, finanční záruky a pojistná plnění nebo úvěry, ať už jsou právně nezávislé či nikoli, a jakékoli související ustanovení vyplývající z dané obchodní operace nebo s ní související;
2. "nárokem" rozumí jakýkoli nárok, ať uplatňovaný právní cestou nebo nikoli, jenž vznikl přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost nebo po tomto dni, na základě smlouvy nebo obchodní operace nebo v souvislosti s nimi, zejména
a) nárok na plnění závazku vyplývajícího ze smlouvy nebo obchodní operace nebo s nimi spojeného;
b) nárok na prodloužení doby platnosti nebo vyplacení dluhopisů, finančních záruk nebo částek krytých pojištěním nebo odškodnění v jakékoli formě;
c) nárok na náhradu škody související se smlouvou nebo obchodní operací;
d) protinárok;
e) nárok na uznání nebo vymáhání, včetně využití postupů jako je doložka vykonatelnosti, rozsudek či rozhodčí nález nebo jiné rovnocenné rozhodnutí bez ohledu na místo vydání;
3. "opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících" rozumějí opatření Rady bezpečnosti OSN nebo opatření zavedená Evropskými společenstvími nebo kterýmkoli státem, zemí nebo mezinárodní organizací v souladu s odpovídajícími rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN, na základě jejich požadavků nebo v souvislosti s jejich prováděním, anebo v souladu s jakoukoli akcí povolenou Radou bezpečnosti OSN, pokud jde o embargo uvalené na Svazovou republiku Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
4. "fyzickou nebo právnickou osobou ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora)":
a) stát Svazové republiky Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) nebo jeho orgán veřejné moci;
b) fyzická osoba s bydlištěm nebo pobývající ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
c) právnická osoba, která má své sídlo nebo ústředí ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
d) právnická osoba ovládaná přímo nebo nepřímo jednou nebo několika výše uvedenými fyzickými nebo právnickými osobami.
Aniž je dotčen článek 2, má se rovněž za to, že plnění smlouvy nebo provádění obchodní operace bylo dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) či rezolucí s ní souvisejících, pokud existence nebo obsah nároku vyplývají přímo či nepřímo z těchto opatření.
Článek 2
1. Zakazuje se uspokojit nárok či podniknout jakékoli kroky k uspokojení nároku vzneseného
a) fyzickou či právnickou osobou ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) nebo jednající prostřednictvím fyzické či právnické osoby ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
b) fyzickou či právnickou osobou, která jedná přímo nebo nepřímo jménem nebo ve prospěch jedné nebo více fyzických či právnických osob ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora);
c) fyzickou či právnickou osobou, na něž byla převedena práva jedné nebo více fyzických či právnických osob ve Svazové republice Jugoslávie (Srbsko a Černá Hora) a které za ně případně jednají na jejich účet;
d) jinou fyzickou či právnickou osobou uvedenou v odstavci 9 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992);
na základě smlouvy nebo obchodní operace, jejíž provádění bylo přímo nebo nepřímo, zcela nebo zčásti, dotčeno opatřeními přijatými na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících, nebo v souvislosti s takovou smlouvou nebo obchodní operací.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se vztahuje na Společenství a na všechny státní příslušníky členských států a na všechny právnické osoby, které jsou zapsány v rejstříku nebo zřízeny podle práva některého členského státu.
Článek 3
Aniž jsou dotčena opatření přijatá na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících, článek 2 se nevztahuje na:
a) nároky vyplývající ze smluv či obchodních operací, s výjimkou jakéhokoli dluhopisu, finanční záruky nebo odškodnění, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v uvedeném článku před soudem v členském státě prokáží, že nárok byl stranami přijat před přijetím opatření přijatých na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
b) nároky na pojistná plnění v souvislosti s událostí, k níž došlo před přijetím opatření uvedených v článku 2 nebo v rámci pojistné smlouvy v případech, kdy je takové pojištění podle práva některého členského státu povinné;
c) nároky na úhradu částek placených na účet zablokovaný na základě opatření uvedených v článku 2, pokud se tyto platby netýkají částek placených na základě dluhopisů souvisejícími se smlouvami zmíněnými v uvedeném článku;
d) nároky z pracovních smluv uzavřených v souladu s právem některého členského státu;
e) nároky na zaplacení zboží, u kterého fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že bylo vyvezeno před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku;
f) nároky na částky, u nichž fyzické či právnické osoby uvedené v článku 2 před soudem v členském státě prokáží, že jsou splatné v rámci půjček uzavřených před přijetím opatření na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 757(1992) a rezolucí s ní souvisejících a že tato opatření neměla žádný vliv na vznik či obsah tohoto nároku,
za podmínky, že daný nárok neobsahuje žádnou částku v podobě úroku, poplatku či v jiné formě, kterou by byla vyrovnána skutečnost, že smlouva či obchodní operace nebyla v důsledku těchto opatření plněna v souladu se sjednanými podmínkami.
Článek 4
Ve všech řízeních k uspokojení nároku nese důkazní břemeno k dokázání toho, že uspokojení nároku není zakázáno článkem 2, osoba usilující o uspokojení tohoto nároku.
Článek 5
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1734/94 ze dne 11. července 1994 o finanční a technické spolupráci s okupovanými územími
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [1],
vzhledem k tomu, že se v územích na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy (dále jen "okupovaná území") v návaznosti na současný vývoj mírového procesu na Blízkém východě budou zvyšovat potřeby, a že proto bude třeba provést nová opatření v podobě vhodné finanční a technické spolupráce, aby se umožnil trvalý hospodářský a sociální rozvoj okupovaných území, a přihlížet přitom k dosavadním zkušenostem Společenství jako hlavního poskytovatele pomoci palestinskému lidu;
vzhledem k tomu, že je za tímto účelem třeba vypracovat pětiletý program (1994-1998); že by se tento program měl provádět financováním z rozpočtu Společenství formou nevratných dotací;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit podrobnou úpravu a pravidla pro provádění operací financovaných z rozpočtu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství spolupracuje s okupovanými územími po finanční a technické stránce v rámci pětiletého programu (1994-1998) s cílem přispět k trvalému hospodářskému a sociálnímu rozvoji těchto území.
Článek 2
1. V rámci programu uvedeného v článku 1 mají přednost projekty a činnosti v těchto oblastech:
infrastruktura, výroba, rozvoj měst a venkova, školství, zdravotnictví, životní prostředí, služby, zahraniční obchod, vytváření a zdokonalování orgánů nezbytných pro řádné fungování veřejné správy a rozvoj demokracie a lidských práv.
2. Podporu Společenství lze poskytnout na investiční projekty, studie proveditelnosti, technickou pomoc a vzdělávání.
3. Společenství financuje projekty a činnosti podle tohoto nařízení formou nevratných dotací.
4. Členské státy, Komise a Evropská investiční banka (dále jen "banka") si vyměňují veškeré podstatné informace o zamýšleném financování, aby zajistily provázanost spolupráce a zlepšily vzájemnou doplňkovost operací.
Při této informací rovněž zjišťují možnosti spolupráce v oblasti financování.
5. Členské státy, Komise a banka si rovněž v rámci výboru uvedeného v článku 5 vzájemně poskytují údaje, které mají o jiné dvoustranné a mnohostranné pomoci pro okupovaná území.
6. Komise a banka poskytují členským státům nejméně jednou ročně informace, které získaly od správy okupovaných území o již známých odvětvích a projektech, jež by mohly získat podporu podle tohoto nařízení.
Článek 3
Podporu podle tohoto nařízení lze kombinovat s financováním bankou z jejích vlastních zdrojů a využívat pro spolufinancování s členskými státy, třetími zeměmi v dané oblasti, mnohostrannými subjekty nebo s okupovanými územími samotnými.
Je-li to však možné, musí být zachována povaha podpory Společenství.
Článek 4
1. Rozhodnutí o financování projektů a činností podle tohoto nařízení se přijímají postupem podle článku 5.
2. Rozhodnutí o financování globálních úvěrů pro technickou spolupráci, vzdělávání a podporu obchodu se přijímají postupem podle článku 5.
Komise pravidelně informuje výbor uvedený v článku 5 o využívání globálních úvěrů.
3. Rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí přijatá postupem podle článku 5, přijímá Komise, pokud neobsahují podstatné změny nebo dodatečné závazky překračující původní závazek o 20 %.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Výbor MED, zřízený článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 1762/92 ze dne 29. června 1992 o provádění protokolů o finanční a technické spolupráci uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi Středomoří [2].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 6
1. Komise prověřuje stav provádění spolupráce podle tohoto nařízení a podává o tom jednou ročně zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Komise vyhodnotí hlavní dokončené projekty, aby zjistila, zda byly dosaženy cíle stanovené při jejich navržení, a aby určila obecné směry pro zvýšení účinnosti pomoci v budoucnu.
Hodnotící zprávy předá členským státům a Evropskému parlamentu.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. července 1994 o otevření množstevních kvót pro dovoz textilních výrobků kategorií 122, 123, 124, 125 B, 140 a 146 C z Čínské lidové republiky a o změně příloh IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a článek 5 ve spojení s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 517/94 stanoví, že textilní výrobky uvedené v příloze V pocházející ze zemí v ní uvedených mohou být dováženy pouze tehdy, byl-li v souladu s odpovídajícím postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit;
vzhledem k tomu, že Komisi byly za účelem uspokojení určité poptávky předloženy žádosti šesti členských států o zavedení dovozních kvót pro výrobky kategorií 122, 123, 124, 125 B, 140 a 146 C z Čínské lidové republiky; že výbor stanovený v článku 25 s ohledem na situaci průmyslu Společenství uznal po projednání za vhodné rozhodnout o ročních množstevních limitech 130, 5, 600, 8, 100 a 270 tun, kterým bude podléhat v uvedeném pořadí dovoz výrobků kategorií 122, 123, 124, 125 B, 140 a 146 C pocházejících z Čínské lidové republiky, do Společenství ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost; že je tedy nezbytné pozměnit přílohy IV a V nařízení Rady (ES) č.
517/94 a v zájmu právní jistoty stanovit, že tyto kvóty budou uplatňovány v souladu s postupem stanoveným v článku 17 uvedeného nařízení Rady;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz textilních výrobků kategorií 122, 123, 124, 125 B, 140 a 146 C z Čínské lidové republiky do Společenství bude v uvedeném pořadí podléhat ročním množstevním limitům 130, 5, 600, 8, 100 a 270 tunám, které jsou spravovány v souladu s postupem podle článku 17 nařízení Rady (ES) č. 517/94.
Článek 2
Přílohy IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 budou pozměněny tak, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1771/94 ze dne 19. července 1994 o dovozu kožešin a finálních výrobků z některých druhů volně žijících zvířat do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 ze dne 4. listopadu 1991 o zákazu používání nášlapných pastí ve Společenství a dovozu kožešin a zboží z určitých volně žijících živočichů ze zemí, kde jsou tito živočichové odchytáváni pomocí nášlapných pastí nebo jiných metod odchytu, které nesplňují mezinárodní normy humánního odchytu do pastí [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v poslední době se stalo zřejmým, že vypracování norem humánního lovu do pastí v rámci Mezinárodní organizace pro normalizaci nebude dokončeno před koncem pololetí roku 1995;
vzhledem k tomu, že v důsledku této neexistence závazných norem nelze v současnosti třetím zemím nabídnout alternativní řešení uvedené v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3254/91, podle kterého mohou přijmout náležité právní a správní předpisy zakazující používat pasti s čelistmi, nebo zajistit, aby metody lovu do pastí používané k lovu zvířat uvedených v příloze I výše uvedeného nařízení byly v souladu s mezinárodně dohodnutými normami humánního lovu do pastí; že tato situace neočekávaně brání příslušným třetím zemím v tom, aby splnily podmínky nařízení (EHS) č. 3254/91, a že pro většinu těchto zemí je termín 1. leden 1995 příliš blízký na to, aby mohly pozměnit doposud používané metody;
vzhledem k tomu, že řada hlavních zemí vyvážejících kožešiny prokázala, že udělala dostatečný pokrok na cestě k zákazu používání pastí s čelistmi a k zavedení metod humánního lovu do pastí na svém území;
vzhledem k tomu, že za těchto podmínek by uvedení zákazu uvedeného v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3254/91 v platnost k 1. lednu 1995 mohlo nejenom narušit práci Mezinárodní organizace pro normalizaci na mezinárodně platných normách humánního lovu do pastí, ale i vážně odradit třetí země od pokračování v nastoupené cestě k humánnímu lovu do pastí;
vzhledem k tomu, že je v důsledku výše uvedeného a v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3254/91 vhodné pozastavit dotyčný zákaz na období jednoho roku, které skončí dnem 31. prosince 1995;
vzhledem k tomu, že Komise musí nyní ještě před 1. lednem 1996 určit země, které splňují podmínku uvedenou v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3254/91, jakož i vhodné formy osvědčení uvedeného v článku 4 výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 [2], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 1534/93 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zákaz dovážet do Společenství kožešiny z druhů zvířat uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 3254/91 a ostatního zboží uvedeného v příloze II výše uvedeného nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
2. Komise do 1. září 1995 v souladu s postupem stanoveným v článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 určí:
a) země, které splňují podmínku uvedenou v čl. 3 odst. 1 výše uvedeného nařízení, a
b) vhodné formy osvědčení uvedeného v článku 4 téhož nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1785/94 ze dne 19. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1706/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1831/94 ze dne 26. července 1994 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování Fondu soudržnosti a organizaci informačního systému v této oblasti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o založení Fondu soudržnosti [1], a zejména na čl. 12 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (ES) č. 1164/94 stanoví zásady, jimiž se řídí boj proti nesrovnalostem v rámci Společenství a navracení částek ztracených v důsledku zneužívání nebo nedbalosti v oblasti Fondu soudržnosti;
vzhledem k tomu, že pravidla stanovená v tomto nařízení se musí vztahovat na všechna opatření, pro která lze poskytnout pomoc, stanovená v článku 3 nařízení (ES) č. 1164/94;
vzhledem k tomu, že toto nařízení upravuje pouze některá hlediska povinností přijímajících členských států podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1164/94, a proto by jím neměly být dotčeny žádné jiné povinnosti podle uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že za účelem lepší informovanosti Společenství o předpisech přijatých přijímajícími členskými státy k potírání nesrovnalostí by měly být uvedeny vnitrostátní předpisy, které mají být sdělovány Komisi;
vzhledem k tomu, že ke zjištění povahy praktik vedoucích k nesrovnalostem a jejich finančních vlivů a k navrácení neoprávněně vyplacených částek by měla být přijata opatření k hlášení zjištěných nesrovnalostí Komisi každé čtvrtletí; že navíc k těmto hlášením musí být poskytovány informace o vývoji probíhajících soudních nebo správních řízení;
vzhledem k tomu, že by Komise měla být systematicky informována o soudních a správních řízeních proti osobám, které se nesrovnalostí dopustily; že by také bylo vhodné zajistit systematické předávání informací týkajících se opatření přijatých členskými státy k ochraně finančních zájmů Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit postupy, které mají použít členské státy a Komise v případech, kdy se prokáže, že částky ztracené v důsledku nesrovnalosti jsou nedobytné;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit mez, nad níž musí přijímající členské státy případy nesrovnalostí bez dalšího hlásit Komisi;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní pravidla týkající se trestního řízení nebo vzájemné soudní pomoci mezi členskými státy v trestních věcech nesmějí být tímto nařízením dotčena;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit možnost příspěvku Společenství na soudní náklady a náklady vznikající přímo ze soudních řízení;
vzhledem k tomu, že pro předcházení nesrovnalostem by měla být posílena spolupráce mezi členskými státy a Komisí, přičemž by mělo být vyvinuto veškeré úsilí k zajištění toho, aby byla tato činnost provedena s náležitým ohledem na pravidla utajení;
vzhledem k tomu, že by mělo být dále určeno, aby toto nařízení bylo také použito v případech, kdy platba, která měla být provedena v rámci Fondu soudržnosti, nebyla provedena následkem nesrovnalosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající přímo z článku 12 nařízení (ES) č. 1164/94, vztahuje se toto nařízení na všechna opatření, pro která lze poskytnout pomoc, stanovená v článku 3 nařízení (ES) č. 1164/94.
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování pravidel členských států, která se týkají trestního řízení nebo soudní spolupráce mezi členskými státy v trestních věcech.
Článek 2
1. Přijímající členské státy ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1164/94 sdělí Komisi do třech měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost
- právní a správní předpisy týkající se uplatňování opatření podle článku 12 nařízení (ES) č. 1164/94,
- seznam orgánů a subjektů pověřených uplatňováním těchto opatření, hlavní ustanovení týkající se úlohy a fungování těchto orgánů a subjektů a postupy, jejichž prováděním jsou pověřeny.
2. Přijímající členské státy sdělí Komisi neprodleně veškeré změny údajů poskytnutých podle odstavce 1.
3. Komise prozkoumá sdělení přijímajících členských států a informuje je o závěrech, které z nich zamýšlí vyvodit.
Zůstane se členskými státy ve styku v rozsahu nezbytném pro uplatňování tohoto článku.
Článek 3
1. Během dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí nahlásí přijímající členské státy Komisi veškeré nesrovnalosti, ke kterým bylo zahájeno správní nebo soudní šetření.
Za tímto účelem poskytnou v nejvyšší možné míře údaje o
- názvu daného projektu nebo opatření,
- ustanovení, které bylo porušeno,
- povaze a částce výdajů; pokud nebyla provedena žádná platba, o částkách, které by byly neoprávněně vyplaceny, pokud by nesrovnalosti nebyly objeveny, kromě případů, kdy je chyba nebo nedbalost zjištěna před platbou a nemá za následek správní ani soudní sankci,
- celkové částce a jejím rozdělení mezi různé zdroje financování,
- období, během kterého k nesrovnalosti došlo, nebo čase, kdy k nesrovnalosti došlo,
- praktikách použitých při dopuštění se nesrovnalosti,
- způsobu, kterým byla nesrovnalost objevena,
- vnitrostátních orgánech nebo subjektech, které nesrovnalost úředně zjistily,
- finančních následcích, případném odložení plateb a možnostech navrácení,
- datu a zdrojích první informace vedoucí k podezření, že došlo k nesrovnalosti,
- datu úředního zjištění nesrovnalosti,
- případných zúčastněných členských státech a třetích zemích,
- totožnosti zúčastněných fyzických a právnických osob, kromě případů, kdy tato informace není důležitá pro potírání nesrovnalostí vzhledem k povaze dotyčné nesrovnalosti.
2. V případech, kdy některé z informací uvedených v odstavci 1, a zejména těch, které se týkají praktik použitých při dopuštění se nesrovnalosti a způsobu, kterým byla objevena, nejsou dostupné, poskytnou přijímající členské státy Komisi v nejvyšší možné míře tyto chybějící informace při předávání následných čtvrtletních zpráv o nesrovnalostech.
3. Jestliže vnitrostátní právní předpisy stanoví utajení vyšetřování, musí hlášení těchto informací povolit příslušný soudní orgán.
Článek 4
Každý přijímající členský stát neprodleně ohlásí Komisi a případně ostatním dotčeným členským státům veškeré zjištěné nebo předpokládané nesrovnalosti, u nichž se obavá, že
- se mohou rychle projevit mimo jeho území,
nebo
- nasvědčují použití nových praktik.
Článek 5
1. Během prvních dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí informují přijímající členské státy Komisi, se zpětným odkazem na jakékoli předchozí hlášení podle článku 3, o řízeních zahájených po výskytu nesrovnalostí, na které bylo předtím upozorněno, a o veškerých důležitých změnách v těchto řízeních, včetně
- částek, které byly navráceny nebo u kterých se to předpokládá,
- předběžných opatření přijatých přijímajícími členskými státy k zajištění navrácení neoprávněně vyplacených částek,
- soudních a správních postupů zavedených s výhledem na navrácení neoprávněně vyplacených částek a uložení sankcí,
- důvodů pro upuštění od postupů navrácení; Komise je v nejvyšší možné míře informována před přijetím rozhodnutí,
- jakéhokoli upuštění od trestního stíhání.
Přijímající členské státy oznámí Komisi správní a soudní rozhodnutí nebo jejich hlavní body týkající se ukončení těchto řízení.
2. Domnívá-li se přijímající členský stát, že částku nelze navrátit v plné výši nebo to u ní nelze předpokládat, uvede ve zvláštní zprávě Komisi částku, která nebyla navrácena, a důvody, proč by tuto částku podle jeho názoru mělo nést Společenství nebo přijímající členský stát. Tyto informace musí být dostatečně podrobné, aby Komisi umožnily rozhodnout co nejdříve po konzultaci orgánů dotyčných členských států, kdo ponese finanční následky v souladu s čl. 12 odst. 1 třetí odrážkou nařízení (ES) č. 1164/94.
3. V případě uvedeném v odstavci 2 může Komise výslovně požádat přijímající členský stát, aby pokračoval v řízení o navracení.
Článek 6
Pokud by se ve sledovaném období nevyskytovaly žádné nesrovnalosti, které by měly být hlášeny, informují přijímající členské státy informují Komisi o této skutečnosti ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1.
Článek 7
V případech, kdy příslušné orgány členského státu rozhodnou na výslovnou žádost Komise o zahájení soudního řízení nebo o jeho pokračování za účelem navrácení neoprávněně vyplacených částek, se Komise může zavázat, že členskému státu proplatí všechny soudní náklady a náklady vznikající přímo ze soudního řízení nebo jeich část oproti předložení podkladů, i když by řízení bylo neúspěšné.
Článek 8
1. Komise udržuje vhodné styky s dotyčnými členskými státy za účelem doplňování informací k nesrovnalostem uvedeným v článku 3, k řízením uvedeným v článku 5, a zejména k možnosti navrácení.
2. Nezávisle na stycích zmíněných v odstavci 1 informuje Komise členské státy v případech, kdy povaha nesrovnalosti naznačuje, že totožné nebo podobné praktiky by se mohly vyskytnout v jiných členských státech.
3. Komise organizuje informativní schůzky na úrovni Společenství pro zástupce členských států, aby s nimi posoudila informace obdržené podle článků 3, 4 a 5 a podle odstavce 1 tohoto článku, zejména s ohledem na poučení, které je z nich možné získat v souvislosti s nesrovnalostmi, preventivními opatřeními a vyšetřováním.
4. Na žádost členského státu nebo Komise se členské státy a Komise konzultují za účelem odstranění jakýchkoli mezer škodících zájmům Společenství, které se stanou zjevnými v průběhu uplatňování určitých platných předpisů.
Článek 9
Komise pravidelně informuje členské státy v rámci Poradního výboru pro koordinaci v oblasti předcházení podvodům o řádovém rozsahu částek, jichž se týkají nesrovnalosti, které byly zjištěny, a o různých kategoriích nesrovnalostí rozdělených podle typu a počtu.
Článek 10
1. Členské státy a Komise přijmou veškerá nezbytná předběžná opatření k zajištění toho, aby poskytované informace zůstaly důvěrné.
2. Informace uvedené v tomto nařízení nesmí být zejména předány jiným osobám než osobám v členských státech nebo orgánech Společenství, které jsou ze své funkce oprávněny je obdržet, ledaže členské státy, které informace poskytují, vyjádří svůj výslovný souhlas.
3. Jména fyzických nebo právnických osob smějí být sdělena jinému členskému státu nebo orgánu Společenství, pouze je-li to nezbytné k zabránění nebo vyšetření nesrovnalosti nebo ke zjištění, zda k údajné nesrovnalosti došlo.
4. Na informace ohlášené nebo získané v jakékoli formě podle tohoto nařízení se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny stejným způsobem, jakým jsou podobné informace chráněny vnitrostátními právními předpisy členského státu, který je obdržel, a vztahují se na ně odpovídající předpisy použitelné pro orgány Společenství.
Tyto informace nesmějí být navíc použity pro žádné jiné účely, než které jsou stanoveny v tomto nařízení, ledaže orgány, které je poskytly, vyjádří svůj výslovný souhlas a za předpokladu, že platné předpisy členského státu, v němž se nachází orgán, který tyto informace přijal, nezakazují takováto sdělení nebo použití.
5. Odstavce 1 až 4 nebrání použití informací získaných podle tohoto nařízení v právních úkonech nebo soudních řízeních, zahájených následně pro nesoulad s předpisy Společenství v oblasti Fondu soudržnosti.
Příslušný orgán členského státu, který tyto informace poskytl, je neprodleně informován o takovém použití.
6. Pokud členský stát oznámí Komisi, že se při dalším šetření prokázalo, že fyzická nebo právnická osoba, jejíž jméno bylo sděleno Komisi na základě tohoto nařízení, se neúčastnila žádné nesrovnalosti, Komise neprodleně uvědomí o této skutečnosti všechny, kterým toto jméno sdělila podle tohoto nařízení.
Tato osoba není nadále považována za osobu účastnou dotyčné nesrovnalosti na základě předchozího oznámení.
Článek 11
V případech spolufinancování Fondem soudržnosti a přijímajícím členským státem se navrácené částky rozdělí mezi tento členský stát a Společenství v poměru k již vynaloženým výdajům.
Článek 12
1. V případech, kdy se nesrovnalosti týkají částek menších než 4000 ECU z rozpočtu Společenství, nepředávají přijímající členské státy Komisi informace stanovené v článcích 3 a 5, ledaže je Komise výslovně požaduje.
2. Částka uvedená v odstavci 1 se přepočte na národní měnu pomocí směnných kurzů zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, které jsou platné první pracovní den roku, ve kterém jsou informace k nesrovnalostem sděleny.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3130/78, kterým se stanovují intervenční centra pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3179/932, a zejména na článek 12 odstavec 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2754/78 ze dne 23. listopadu 1978 o intervenci v odvětví olivového oleje3, ve znění nařízení (EHS) č. 2203/904,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2754/78 stanovuje podmínky pro určování intervenčních center pro olivový olej; že pro splnění těchto podmínek a v zájmu lepšího používání intervenčního režimu
ze dne 27. července 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
1766/92 [4] upravuje režim vyrovnávacích plateb pro producenty brambor určených pro výrobu škrobu; že za účelem regulace výroby škrobu by poskytování těchto vyrovnávacích plateb mělo být podmíněno předložením smlouvy o pěstování;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1766/92 upravuje také opatření pro přizpůsobování dávek a náhrad stanovených předem s ohledem na vývoj situace na světovém trhu; že pro usnadnění správy těchto opatření a v zájmu kvalitního řízení by měla být ustanovení, kterými se stanoví prémie a opravné částky vyplývající z těchto opatření, zmírněna;
vzhledem k tomu, že při přijetí nařízení (EHS) č. 1766/92 byl navíc slad převeden ze skupiny produktů v čl.
1 odst. 1 písm. d) do skupiny produktů pod písmenem c) uvedeného odstavce; že příloha A k výše uvedenému nařízení by proto měla být pozměněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1766/92 se mění takto:
1. V čl. 8 odst. 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Aniž jsou dotčena ustanovení prvního pododstavce, je vyrovnávací platba vyplacena, pouze pokud jde o množství brambor uvedené ve smlouvě mezi producentem brambor a výrobcem škrobu."
2. V čl. 12 odst. 2 se poslední věta nahrazuje tímto:
"V tomto případě se k dávce přičte prémie."
3. V čl. 13 odst. 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Může být stanovena opravná částka. Ta se použije na náhradu v případě, že je náhrada stanovena předem.
Tato opravná částka se stanoví postupem podle článku 23. Nicméně v případě nutnosti může Komise opravné částky změnit."
4. V příloze A se zrušuje kód KN 1107"Slad, též pražený".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 1994.
Použije se ode dne 1. srpna 1994.
Čl. 1 bod 4 se však použije ode dne 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (EHS) č.
1543/93 ze dne 14. června 1993, kterým se stanoví částka prémie vyplácené producentům bramborového škrobu v hospodářských letech 1993/94, 1994/95 a 1995/96 [4], měla Rada rozhodnout, jaká opatření přijme, jestliže výroba bramborového škrobu v rámci Společenství přesáhne v hospodářských letech 1993/94 nebo 1994/95 množství 1,5 milionu tun; že výroba v roce 1993/94 toto množství překročila;
vzhledem k tomu, že odvětví bramborového škrobu nepodléhá omezením výroby, a zejména vynětí z produkce, které je použitelné v odvětví obilovin; že všechna opatření ve prospěch odvětví bramborového škrobu však musí být slučitelná s kontrolou výroby, jež je v odvětví bramborového škrobu stejně nezbytná jako v jiných odvětvích;
vzhledem k tomu, že opatření, kterým lze kontrolovat výrobu a které nejlépe vyhovuje mechanismu prémií pro výrobu bramborového škrobu, je zřízení režimu kvót;
vzhledem k tomu, že každému členskému státu, v němž se bramborový škrob vyrábí, by měla být na základě průměrného množství bramborového škrobu, které bylo v tomto členském státě v hospodářských letech 1990/91, 1991/92 a 1992/93 vyrobeno a pro něž byla obdržena prémie, přidělena kvóta, která je přiměřeně upravena s ohledem na celkovou kvótu Společenství ve výši 1,5 miliónu tun;
vzhledem k tomu, že by kvóty měly být přiděleny Dánsku, Německu, Španělsku, Francii a Nizozemsku pro použití v hospodářských letech 1995/96, 1996/97 a 1997/98;
vzhledem k tomu, že přechod od plánovaného hospodářství, které v nových spolkových zemích existovalo před sjednocením, k hospodářství tržnímu, následná změna ve struktuře zemědělské výroby a nezbytné investice ospravedlňují Německo, aby použilo odlišné referenční období, konkrétně rok 1992/93, zvýšilo množství vyrobené v tomto období o 90000 tun a vytvořilo pro Německo rezervy pro pokrytí výroby vyplývající z investic nezvratně učiněných před dnem 31. ledna 1994, pokud tak nelze učinit v rámci limitu kvóty Německu přidělené; že tato množství nemohou být dodržena v rámci kvóty Společenství ve výši 1,5 milionů tun; že je proto nutné tato množství k výši této kvóty přičíst;
vzhledem k tomu, že producentské členské státy musí přidělit své kvóty pro období tří let všem podnikům vyrábějícím bramborový škrob na základě průměrného množství bramborového škrobu, které bylo těmito podniky v průběhu hospodářských let 1990/91, 1991/92 a 1992/93 vyrobeno a pro něž byla obdržena prémie, nebo na stejném základě podle množství škrobu vyrobeného pouze v roce 1992/93 podle volby dotčeného členského státu s přihlédnutím k investicím do výroby bramborového škrobu učiněným těmito podniky před dnem 31. ledna 1994;
vzhledem k tomu, že je třeba zohlednit případnou restrukturalizaci trhu v oblasti výroby bramborového škrobu, vypracuje Komise na konci tříletého období a poté každý třetí rok pro Radu zprávu o přidělování kvót, která bude v případě potřeby doplněna vhodnými návrhy; že v té době budou přezkoumáni noví producenti bramborového škrobu;
vzhledem k tomu, že je kvůli zvláštním strukturálním omezením v oblasti výroby bramborového škrobu nezbytné stanovit prémii pro výrobu bramborového škrobu až do úrovně kvóty daného podniku; že za tím účelem, aby byli chráněni producenti, bude vyplacení prémie záviset na zaplacení minimální ceny za množství brambor, jež je potřebné pro výrobu škrobu až do úrovně kvóty;
vzhledem k tomu, že podniky vyrábějící bramborový škrob nebudou s producenty brambor uzavírat smlouvy o pěstování pro takové množství brambor, z něhož vyrobené množství škrobu by přesáhlo jejich kvóty; že škrob přesahující výši těchto kvót bude vyvezen ze Společenství bez nároku na vývozní náhradu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu, v jehož prospěch může být poskytována podpora Společenství.
Článek 2
1. Následujícím producentským členským státům se pro výrobu bramborového škrobu v hospodářských letech 1995/96, 1996/97 a 1997/98 přidělují tyto kvóty:
Dánsko: _BAR_ 178460 tun, _BAR_
Německo: _BAR_ 591717 tun, _BAR_
Španělsko: _BAR_ 2000 tun, _BAR_
Francie: _BAR_ 281516 tun, _BAR_
Nizozemsko: _BAR_ 538307 tun, _BAR_
Celkem: _BAR_ 1592000 tun. _BAR_
Bude vytvořena rezerva v maximální výši 110000 tun pro pokrytí produkce v Německu v hospodářském roce 1996/97 za předpokladu, že tato produkce vyplývá z investic nezvratně učiněných před dnem 31. ledna 1994.
Německo může těchto rezerv použít po vyčerpání všech kvót, které jsou dostupné v důsledku ukončení činnosti podniků vyrábějících bramborový škrob.
Německo může rezervy použít, pokud Komise potvrdí, že byly výše zmíněné podmínky splněny.
2. Každý producentský členský stát rozdělí podle vlastní volby mezi podniky vyrábějící bramborový škrob kvótu uvedenou v odstavci 1 pro hospodářské roky 1995/96, 1996/97 a 1997/98 na základě:
- průměrného množství škrobu, které tyto podniky vyrobily v hospodářských letech 1990/91, 1991/92 a 1992/93 a pro něž obdržely prémii zmíněnou v článku 1 nařízení (EHS) č. 1543/93,
- množství škrobu, které tyto podniky vyrobily v hospodářském roce 1992/93 a pro něž obdržely prémii uvedenou v článku 1 nařízení (EHS) č. 1543/93.
Pokud je to nezbytné, musí producentský členský stát na základě objektivních kritérií zohlednit investice učiněné podniky vyrábějícími bramborový škrob před 31. lednem 1994, jež nesloužily k výrobě v referenčním období zvoleném tímto členským státem.
Článek 3
1. Nejpozději do 31. října 1997 a poté každý třetí rok předloží Komise Radě zprávu o přidělování kvót ve Společenství, která bude v případě potřeby doplněna vhodnými návrhy.
Tato zpráva zohlední rozvoj trhu s bramborovým škrobem i trhu s obilným škrobem.
2. Nejpozději do 30. listopadu 1997 a poté každý třetí rok přidělí Rada, jednající na základě článku 43 Smlouvy, členským státům kvóty pro následující tři hospodářské roky na základě zprávy uvedené v odstavci 1.
3. Nejpozději do dne 31. prosince 1997 a poté každý třetí rok poskytnou členské státy těm, kterých se to týká, podrobné údaje o přidělování kvót pro následující tři hospodářské roky.
Článek 4
Podnik vyrábějící bramborový škrob neuzavře s producenty brambor smlouvy o pěstování pro takové množství brambor, z něhož vyrobené množství škrobu by přesáhlo kvótu uvedenou v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Podnikům vyrábějícím bramborový škrob bude vyplacena prémie ve výši 18,43 ECU/t vyrobeného bramborového škrobu pro množství bramborového škrobu, které je v rámci limitu kvóty uvedené v čl. 2 odst.
2, pokud tyto podniky zaplatí producentům brambor minimální cenu uvedenou v čl. 8 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92 [5]; za všechny brambory, jež jsou potřebné pro výrobu škrobu až do limitu kvóty.
Článek 6
1. Aniž je dotčen článek 5, bude bramborový škrob vyrobený nad kvótu uvedenou v čl. 2 odst. 2 vyvezen v nezměněném stavu ze Společenství před 1. lednem následujícím po konci daného hospodářského roku.
Pro vývoz se neposkytuje žádná vývozní náhrada.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, může podnik vyrábějící bramborový škrob ve kterémkoliv hospodářském roce ke kvótě pro daný rok využít navíc maximálně 5 % své kvóty pro následující hospodářský rok.
V takovém případě bude kvóta pro následující hospodářský rok přiměřeně snížena.
Článek 7
Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na výrobu bramborového škrobu v podnicích, které nenakupují brambory, pro něž byla poskytnuta vyrovnávací platba zmíněná v článku 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 ani náhrady zmíněné v článku 7 uvedeného nařízení.
Článek 8
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou přijata postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Budou obsahovat zejména pravidla použitelná v případě fúze, změny vlastnictví a zahájení nebo ukončení činnosti podniků a veškerá zvláštní opatření nutná pro usnadnění přechodu od platného režimu k režimu stanovenému tímto nařízením.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 1543/93 se zrušuje ode dne 1. července 1995.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 1543/93 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAříZENí Komise (ES) č. 1905/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 399/94 o zvláštních opatřeních pro sušené vinné hrozny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 399/94 ze dne 21. února 1994 o zvláštních opatřeních pro sušené vinné hrozny [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla k uvedenému nařízení se musí týkat zejména zvláštních opatření, která mají být zavedena, jejich financování Společenstvím, přijatelnosti žádostí a postupu pro přijímání navrhovaných opatření;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit různá opatření, která mohou zahrnovat zvláštní činnosti navržené reprezentativními seskupeními pověřenými jejich prováděním;
vzhledem k tomu, že na opatření financovaná podle tohoto nařízení se nesmí vztahovat jiné státní subvence nebo subvence Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno stanovit kontrolní opatření a příslušné finanční důsledky, aby bylo zajištěno dodržování povinností stanovených v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I Obecná ustanovení
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "reprezentativními seskupeními, jejichž členové pocházejí z různých oborů odvětví": každá organizace bez ohledu na její statut, která je jako žadatel schopna prokázat v okamžiku podání žádosti,
- že sdružuje zemědělské podniky produkující sušené vinné hrozny určené ke zpracování, průmyslové podniky zajišťující toto zpracování a podniky pověřené uváděním těchto produktů na trh,
- že pro každou odrůdu kontroluje alespoň polovinu produkce sušených vinných hroznů vyprodukovaných v oblasti, které se týkají opatření, jež mají být zavedena;
b) "přímými opatřeními": všechna opatření, která budou předmětem prováděcí smlouvy mezi Komisí a žadatelem;
c) "nepřímými opatřeními": všechna opatření, která budou předmětem prováděcí smlouvy mezi příslušným subjektem určeným každým členským stát a žadatelem.
Článek 2
Program opatření navržený reprezentativním seskupením může zahrnovat jedno či více opatření uvedených v čl. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 399/94.
Opatření uvedená v programu nelze provést před podepsáním smlouvy.
Navrženou dobou pro provádění smlouvy bude doba uvedená v programu přijatém postupem podle článků 8 a 9 tohoto nařízení.
HLAVA II Opatření týkající se jakosti
Článek 3
1. Opatření spojená s odborným vzděláváním uvedená v čl. 1 druhém pododstavci písm. a) nařízení (ES) č. 399/94 se týkají jednoho nebo více následujících opatření:
- odborných seminářů podle příslušné kategorie pracovníků,
- vzdělávací návštěvy,
- uveřejnění a distribuce příslušných audiovizuálních pomůcek,
- vzdělávací kurzy pro kontrolory jakosti.
2. Tato opatření jsou z 90 % financována Společenstvím.
3. Tato opatření se ve smyslu čl. 1 písm. c) tohoto nařízení považují za nepřímá.
Článek 4
1. Opatření spojená se zlepšením podmínek přepravy a skladování uvedená v čl. 1 druhém pododstavci písm. b) nařízení (ES) č. 399/94 se týkají jednoho nebo více následujících opatření:
- vytváření míst na přijímání a prvotní třídění nezpracovaných sušených hroznů,
- nákup přepravních stavebnicových beden z plastu,
- nákup palet,
- nákup materiálu k manipulaci,
- zařízení laboratoří na kontrolu jakosti,
- nákup materiálu pro efektivní správu zásob.
2. Tato opatření jsou ze 70 % financována Společenstvím.
3. Tato opatření se ve smyslu čl. 1 písm. c) tohoto nařízení považují za nepřímá.
Článek 5
1. Opatření uvedená v čl. 1 druhém pododstavci písm. c) nařízení (ES) č. 399/94 zahrnují následující opatření:
- shromáždění závěrů provedených výzkumů a jejich poskytnutí k dispozici představitelům podniků,
- zavedení účinných postupů na sušení, čištění, třídění a uskladnění v podniku a v závodě,
- zavedení protokolů na příjem sušených hroznů a vytvoření klasifikace odpovídající mezinárodním obchodním zvyklostem.
2. Tato opatření jsou ze 70 % financována Společenstvím.
3. Tato opatření je nutno předložit a zavést v přímé spolupráci s institucemi nebo subjekty příslušnými pro tyto oblasti.
4. Tato opatření se ve smyslu čl. 1 písm. c) tohoto nařízení považují za nepřímá.
HLAVA III Podpůrná opatření
Článek 6
1. Průzkum trhu uvedený v čl. 1 druhém pododstavci písm. d) nařízení (ES) č. 399/94 provádí Komise tak, jak je stanoveno v čl. 2 druhém pododstavci uvedeného nařízení. Tento průzkum je předmětem výzvy k podání nabídek zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství. Ve smyslu čl. 1 písm. b) tohoto nařízení se tento průzkum považuje za přímé opatření.
2. Informační program uvedený v čl. 1 druhém pododstavci písm. e) nařízení (ES) č. 399/94 provádí Komise tak, jak je stanoveno v čl. 2 druhém pododstavci uvedeného nařízení. Tento program je předmětem výzvy k podání nabídek zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství, sérii C. Ve smyslu čl. 1 písm. b) tohoto nařízení se tento program považuje za přímé opatření.
3. Tato opatření jsou ze 100 % financována Společenstvím.
HLAVA IV Řízení opatření ke zlepšení jakosti
Článek 7
Opatření uvedená v článcích 3, 4 a 5 tohoto nařízení navrhují reprezentativní seskupení ve smyslu čl. 1 písm. a) tohoto nařízení, které mimo jiné:
- disponují kvalifikací nezbytnou pro provádění navrhovaných opatření,
- mohou zaručit náležité dokončení prací.
Článek 8
1. Každý žadatel musí mít své sídlo v některém členském státě.
2. Žádost o financování Společenstvím se podává příslušnému subjektu členského státu, v němž je sídlo žadatele, a to nejpozději do 31. prosince 1994.
Seznam příslušných subjektů je uveden v příloze.
3. Žádosti obsahují:
a) název a adresu reprezentativního seskupení, která podává žádost, a zakládající akt tohoto seskupení;
b) program opatření uvedený v článku 2 s podrobným popisem a odůvodněním, lhůtou provedení a plánovanými výsledky;
c) obsah programu uvádějící jeho hlavní náplň;
d) cenu bez daní nabízenou za každé opatření, vyjádřenou v ECU, s uvedením rozdělení této částky na jednotlivé položky a s uvedením příslušného finančního plánu;
e) případně studie, z nichž navrhované opatření vychází;
f) poslední disponibilní výkaz činností a popřípadě též statut a/nebo vnitřní řád žadatele.
4. Žádost je platná pouze v případě, že ji doprovází písemný závazek,
a) že budou dodržena ustanovení vzorové smlouvy a kritéria řízení stanovená Komisí a poskytnutá k dispozici žadateli příslušným subjektem;
b) že žadatel nechá na své náklady vypracovat studii hodnotící provedená opatření, pokud ho o to Komise nebo příslušný subjekt, kterému byla podána žádost o financování, požádá;
c) že se na opatření spolufinancovaná Společenstvím ve smyslu tohoto nařízení nebudou vztahovat jiné subvence Společenství ani členského státu;
d) že dojde k jasnému zveřejnění skutečnosti, že se na opatřeních finančně podílelo Společenství.
Článek 9
1. Příslušný subjekt vypracuje seznam všech žádostí o financování, které přijal ve lhůtě uvedené v čl. 8 odst. 2 a předá ho Komisi s odůvodněným stanoviskem přiloženým ke každé z těchto žádostí, a to nejpozději do 31. ledna 1995.
2. Komise informuje Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a poté v nejkratší možné lhůtě rozhodne o tom, které žádosti budou přijaty.
Článek 10
1. Jakmile je členský stát seznámen s rozhodnutím uvedeným v čl. 9 odst. 2, informuje prostřednictvím příslušného subjektu každého žadatele o výsledku jeho žádosti.
2. Do měsíce po oznámení rozhodnutí členskému státu uzavřou příslušné subjekty s žadateli smlouvy o přijatých opatřeních.
Za tímto účelem použijí vzorovou smlouvu uvedenou v čl. 8 odst. 4 písm. a).
3. Smlouva může nabýt účinnosti až po poskytnutí jistoty ve výši 15 % finanční účasti Společenství ve prospěch příslušného subjektu, čímž se má zajistit řádné provádění smlouvy.
Pokud příslušný subjekt neobdrží do dvou týdnů po datu uzavření smlouvy důkaz o tom, že jistota byla poskytnuta, stává se smlouva bezpředmětnou a nemá právní účinek.
4. Jistota se poskytuje podle podmínek uvedených v nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [2].
Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je provedení opatření určených ve smlouvě uvedené v odstavci 2 ve stanovených lhůtách.
5. V případě nedodržení zásadního požadavku nebo v případě vážných porušení závazků uvedených v čl. 8 odst. 4 se smlouva vypovídá.
Článek 11
1. Ode dne nabytí účinnosti smlouvy může žadatel podat pouze jednu žádost o vyplacení zálohy.
Záloha může dosahovat nejvýše 30 % částky financované Společenstvím.
Vyplacení zálohy je podmíněno poskytnutím jistoty ve výši 110 % této zálohy, složené podle podmínek uvedených v nařízení (EHS) č. 2220/85, ve prospěch příslušného subjektu.
2. Platby se provádějí na základě čtvrtletních faktur doprovázených příslušnými doklady a průběžnou zprávou o provádění smlouvy, a to až do výše 70 % celkové finanční spoluúčasti Společenství.
První faktury se předkládají tři měsíce po nabytí účinnosti smlouvy.
3. Žádost o vyplacení zůstatku se podává příslušnému subjektu nejpozději do konce čtvrtého měsíce po datu, ke kterému byla dokončena opatření uvedená ve smlouvě.
K této žádosti jsou přiloženy:
- příslušné doklady,
- souhrnný výkaz o provedených opatřeních,
- hodnotící zpráva o dosažených výsledcích, které lze zjistit ke dni vypracování zprávy, zahrnující rovněž možné využití těchto výsledků.
S výjimkou vyšší moci povede pozdní podání žádosti o vyplacení zůstatku, doprovázené příslušnými doklady, ke snížení zůstatku o 3 % za každý měsíc zpoždění.
4. Vyplacení zůstatku je podmíněno kontrolou dokladů uvedených v odstavci 3.
V případě nedodržení zásadního požadavku uvedeného v čl. 10 odst. 4 druhém pododstavci se, s výjimkou vyšší moci, nevyplácí žádná částka.
Při nedodržení dalších požadavků se zůstatek krátí poměrně k dopadu zjištěných nesrovnalostí.
5. Jistota uvedená v odstavci 1 se uvolňuje v okamžiku vyplacení zůstatku v souladu s odstavcem 4.
Nicméně:
a) jestliže dojde na základě odst. 4 třetího pododstavce ke zkrácení zůstatku a jestliže výše zálohy a platby uvedené v odstavci 2 překračují celkovou výši finanční spoluúčasti, uvolňuje se jistota do výše částky vyplacené navíc;
b) jestliže nebyla dodržena lhůta pro podání žádosti o vyplacení zůstatku, uvolňuje se jistota poměrně k míře zkrácení zůstatku uvedenému v odst. 3 druhém pododstavci.
6. Příslušný subjekt provede výplaty uvedené v tomto článku do šedesáti dnů ode dne přijetí žádosti o vyplacení zůstatku.
Výplaty však může odložit v případě, že je nutné provést doplňující kontrolu.
7. Příslušný subjekt předá Komisi hodnotící zprávy uvedené v odstavci 3 nejpozději do třiceti dnů ode dne přijetí dokladů uvedených v odstavci 3.
8. Na rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient v případě opatření uvedených v článku 6 se vztahuje čl. 12 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 [3]. Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient u opatření uvedených v článcích 3, 4 a 5 je poslední den pro podání žádostí, a to v souladu s čl. 8 odst. 2.
Článek 12
1. Příslušné subjekty učiní nezbytná opatření za účelem kontroly:
- přesnosti dodaných údajů a dokladů,
- splnění všech povinností, které stanoví smlouva,
a to především prostřednictvím technických, administrativních a účetních kontrol smluvních stran a jejich případných partnerů. Aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [4], neprodleně písemně uvědomí Komisi o všech zjištěných nesrovnalostech.
2. Komise může sledovat výkon opatření zejména svoláním jednání odborníků a kontrolami přímo na místě.
Článek 13
1. V případě neoprávněné platby je její příjemce povinen vrátit příslušné částky navýšené o úroky vyměřené podle doby, která uběhla mezi výplatou a vrácením částky příjemcem.
Použije se přitom úroková sazba, kterou užívá Evropský fond pro měnovou spolupráci na operace v ECU, zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, platná ke dni, ve kterém byla neoprávněná platba provedena, a navýšená o tři procentní body.
2. Takto nabyté částky, jakož i úroky, se uhradí subjektům plátcům, které je odečtou od nákladů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1908/94 ze dne 27. července 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2048/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor ve prospěch malých producentů bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1152/90 ze dne 27. dubna 1990, kterým se zavádí režim podpor ve prospěch malých producentů bavlny1, ve znění nařízení (EHS) č. 2054/922, a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst.
1 nařízení Komise (EHS) č. 2048/90 ze dne 18. července 19903 naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
3023/934 stanoví některé podmínky pro poskytování podpory, které zajistí řádné fungování režimu podpor; že se ukázalo, že sledovaný cíl, totiž poskytování podpory producentům bavlny, kteří pěstují bavlnu na ploše menší než 2,5 hektarů, je v některých případech obcházen fiktivním rozdělením ploch přesahujících maximální plochu, což umožňuje nepravým malým producentům podávat žádosti o podporu jménem skutečných malých producentů; že za účelem zabránit tomuto nežádoucímu vývoji je nutné stanovit, že podpora se poskytuje pouze malým producentům, kteří pěstují bavlnu na vlastní účet,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2048/90 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) žadatel určil pro pěstování na svůj vlastní účet, a pokud jde o operace uvedené v písmenu a), žadatel je provádí sám na svoji vlastní odpovědnost."
2. V čl. 3 odst. 4 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"- prohlášení, že plocha byla obdělána tím, kdo prohlášení učinil, na svůj vlastní účet."
3. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Na žádost členského státu žadatel předloží důkaz, který je pro členský stát dostatečným potvrzením toho, že byly splněny podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. c)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1966/94 ze dne 28. července 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1737/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobky č.
3, 5, 6, 7 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky 1, 2, 4 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2019/94 ze dne 2. srpna 1994 o dovozech zbytků z výroby kukuřičného škrobu ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1866/94 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Spojené státy americké se v rámci GATT dohodly, že ujasní celní definici zbytků z výroby kukuřičného škrobu; že dovozy těchto produktů do Společenství jsou podrobeny laboratorní analýze, která ověří, zda tyto produkty odpovídají celní definici; že Federal Grain Inspection Service (FGIS) Ministerstva zemědělství Spojených států amerických a americký průmysl mokrého mletí za pravidelné kontroly amerických orgánů potvrdí, že dovozy těchto produktů ze Spojených států amerických do Společenství odpovídají dohodnutým definicím;
vzhledem k tomu, že na základě zavedení režimu doprovodných osvědčení umožňujících ověřovat dovozy ze Spojených států amerických je vhodné, aby se běžná kontrolní opatření nadále používala pro dovozy ze Spojených států amerických, jež jsou opatřeny uvedeným osvědčeními, a pro všechny ostatní dovozy zbytků z výroby kukuřičného škrobu;
vzhledem k tomu, že podle jednoho z bodů dohodnutých se Spojenými státy americkými budou členské státy pravidelně sdělovat Komisi údaje o množství a hodnotě produktů, na jejichž dovozy se uvedená osvědčení vztahují, což by mělo umožnit účinnější sledování provádění zmíněné dohody;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zbytky z výroby kukuřičného škrobu kódu 23031019 dovážené do Společenství ze Spojených států amerických se podrobí kontrole, aby se ověřilo, zda odpovídají definici zboží tohoto kódu, a to prostřednictvím laboratorní analýzy týkající se všech zásilek, které nejsou opatřeny osvědčením vydaným FGIS a osvědčením vydaným americkým průmyslem mokrého mletí, jak jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
2. Zásilky ze Spojených států amerických, které jsou opatřeny těmito dvěma osvědčeními, a zásilky ze třetích zemí se podrobí běžným dovozním kontrolám.
Článek 2
Do konce každého měsíce sdělí členské státy Komisi množství a hodnotu produktů kódu KN 23031019 dovezených předcházející měsíc a opatřených osvědčeními podle čl. 1 odst. 1.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. září 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 8. srpna 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2191/81 o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství;
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1880/94[2], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení;
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3528/93[4], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2191/81[5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1756/93[6], stanoví poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1881/94[7], kterým se naposledy změnilo nařízení Rady (EHS) č. 2072/92[8], kterým se stanoví směrná cena mléka a intervenční ceny másla, sušeného odstředěného mléka a sýrů Grana Padano a Parmigiano Reggiano na dvě roční období od 1. července 1993 do 30. června 1995, stanoví dodatečné snížení intervenční ceny másla od 1. srpna 1994;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné upravit podporu pro nákup másla stanovenou v nařízení (EHS) č. 2191/81;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (EHS) č. 2191/81 se částka "138 ECU" nahrazuje částkou "130 ECU".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že bezpečnost, hygiena a ochrana zdraví při práci jsou prioritami účinné sociální politiky;
vzhledem k tomu, že Komise představila své podněty, které má v úmyslu rozvíjet, v programu v oblasti bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci [4], jakož i v akčním programu o provádění Charty Společenství o základních sociálních právech pracovníků;
vzhledem k tomu, že v usnesení ze dne 21. prosince 1987 o bezpečnosti, hygieně a ochraně zdraví při práci [5] Rada příznivě přijala sdělení Komise o jejím programu v oblasti bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci a že rovněž požádala Komisi, aby posoudila možnosti zlepšení výměny informací a zkušeností v oblasti, na kterou se usnesení vztahuje, zejména pokud jde o shromažďování a šíření údajů, a účelnost zavedení postupu v rámci Společenství, kterým by se posuzoval dopad opatření Společenství z této oblasti na úrovni členských států;
vzhledem k tomu, že zmíněné usnesení doporučilo posílení spolupráce se subjekty a mezi subjekty, které v této oblasti působí;
vzhledem k tomu, že Rada rovněž zdůraznila, že mají-li být opatření doporučená v programu Komise úspěšná, je zásadně důležité, aby si zaměstnavatelé a zaměstnanci uvědomili význam této oblasti a měli přístup k informacím;
vzhledem k tomu, že shromažďování, zpracování a analýza podrobných, věrohodných a objektivních vědeckých, technických a hospodářských údajů jsou nezbytné pro poskytování informací institucím Společenství, členským státům a zájmovým subjektům, aby tak mohly vyhovět všem podaným žádostem, přijímat nezbytná opatření pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců a zajišťovat odpovídající informace pro dotyčné osoby;
vzhledem k tomu, že ve Společenství a v členských státech již existují subjekty, které poskytují informace a služby tohoto typu;
vzhledem k tomu, že pro dosažení maximálních výhod na úrovni Společenství z prací, které již tyto subjekty zajistily, je vhodné vytvořit síť, která bude součástí evropského systému pro získávání a shromažďování informací o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci, jejíž koordinaci na úrovni Společenství by zajišťovala Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci;
vzhledem k tomu, že s cílem vyhovět co nejúčinněji žádostem, které jsou jim podávány, by měly mít instituce Společenství, členské státy a zájmové subjekty možnost obrátit se na uvedenou agenturu, aby získaly technické, vědecké a hospodářské informace, které jsou potřebné v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
vzhledem k tomu, že je tedy vhodné zřídit Evropskou agenturu pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, která by byla pověřena pomocí Komisi při provádění úkolů v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a v tomto ohledu přispívala k rozvoji budoucích programů činnosti Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, aniž by byly dotčeny pravomoci Komise;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím přijatým vzájemnou dohodou zástupců členských států, zasedajících na úrovni hlav států a předsedů vlád, ze dne 29. října 1993 o umístění sídel některých institucí a útvarů Evropských společenství a Europolu [6] bylo jako sídlo Agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci určeno Španělsko a město, které určí španělská vláda; že španělská vláda určila pro tento účel město Bilbao;
vzhledem k tomu, že statut a uspořádání agentury musí odpovídat objektivní povaze předpokládaných výsledků a umožnit jí, aby se ujala svých funkcí ve spolupráci se stávajícími vnitrostátními subjekty, subjekty Společenství a mezinárodními subjekty;
vzhledem k tomu, že agentura musí mít možnost vyzvat jako pozorovatele zástupce třetích zemí, orgánů a subjektů Společenství i mezinárodních subjektů, které sdílejí zájem Společenství a členských států na dosažení cíle sledovaného agenturou;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že agentura má právní subjektivitu a že bude zároveň udržovat úzký vztah se subjekty a programy na úrovni Společenství, zejména s Evropskou nadací pro zlepšení životních a pracovních podmínek, s cílem vyhnout se zdvojení činností;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby agentura udržovala velmi úzké funkční vztahy s Komisí a Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci;
vzhledem k tomu, že pokud jde o překladatelské práce, bude se agentura obracet na překladatelské středisko orgánů Evropské unie, jakmile toto zahájí činnost;
vzhledem k tomu, že na chod agentury musí přispívat souhrnný rozpočet Evropských společenství; že částky, které jsou považovány za nezbytné, jsou stanoveny v rámci roční rozpočtové procedury v souladu s finančními odhady;
vzhledem k tomu, že pro přijetí tohoto nařízení stanoví Smlouva pouze pravomoci k jednání uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřízení agentury
Zřizuje se Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (dále jen "agentura").
Článek 2
Cíl
Pro zlepšení zejména pracovního prostředí, pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců, jak je stanoveno ve Smlouvě a v následných programech činnosti v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, je cílem agentury poskytovat subjektům Společenství, členským státům a zájmovým subjektům technické, vědecké a hospodářské informace potřebné v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci.
Článek 3
Úkoly
1. Pro dosažení cíle vymezeného v článku 2 má agentura tyto úkoly:
a) shromažďovat a šířit technické, vědecké a hospodářské informace v členských státech s cílem informovat subjekty Společenství, členské státy a zájmové subjekty; účelem shromažďování je zjistit priority a stávající programy členských států a poskytovat nezbytné informace pro priority a programy Společenství;
b) shromažďovat technické, vědecké a hospodářské informace o výzkumu týkajícím se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a o dalších výzkumných činnostech, které obsahují hlediska související s bezpečností a ochranou zdraví při práci, a šířit výsledky výzkumu a výzkumných činností;
c) podporovat a posilovat spolupráci a výměnu v oblasti informací a zkušeností mezi členskými státy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, včetně informací o vzdělávacích programech;
d) pořádat konference, semináře a výměny odborníků z členských států v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
e) podávat orgánům Společenství a členským státům objektivní informace technické, vědecké a hospodářské povahy, které jsou nezbytné pro určení a provádění rozumné a účinné politiky v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci; za tím účelem poskytovat zejména Komisi technické, vědecké a hospodářské informace nezbytné pro řádné plnění úkolů týkajících se identifikace, přípravy a hodnocení právních předpisů a opatření v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců, zejména pokud jde o dopad právních předpisů na podniky, zvláště malé a střední;
f) ve spolupráci s členskými státy zřídit a koordinovat síť uvedenou v článku 4 s ohledem na agentury a organizace na vnitrostátní úrovni, na úrovni Společenství a na mezinárodní úrovni, které poskytují tento typ informací a služeb;
g) shromažďovat a poskytovat informace o otázkách bezpečnosti a ochrany zdraví při práci pocházející ze třetích zemí a mezinárodních organizací a jim určené [Světová zdravotnická organizace (WHO), Mezinárodní organizace práce (MOP), Panamerická zdravotnická organizace (OPS), OMI atd.];
h) dodávat technické, vědecké a hospodářské informace o metodách a nástrojích určených k provádění preventivních činností, přičemž je věnována zvláštní pozornost zvláštním obtížím malých a středních podniků;
i) přispívat k rozvoji budoucích programů činnosti Společenství v oblasti podpory bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise.
2. Agentura spolupracuje co nejtěsněji s ústavy, nadacemi, odbornými subjekty a programy, které pracují na úrovni Společenství, aby se vyhnula zdvojení činnosti.
Článek 4
Síť
1. Agentura musí vytvořit síť zahrnující:
- hlavní prvky, které tvoří informační sítě členských států,
- ústřední kontaktní místa členských států,
- případně tematická střediska.
2. Aby bylo možné síť vytvořit co nejrychleji a nejúčinněji, musí členské státy do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost uvědomit agenturu o základních prvcích, které tvoří vnitrostátní informační sítě v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, včetně všech institucí, které by podle nich mohly přispět k práci agentury s ohledem na nezbytnost zajistit co nejúplnější geografické pokrytí jejich území.
Příslušné vnitrostátní orgány nebo jimi určená instituce zajistí koordinaci nebo předávání informací, které jsou poskytovány agentuře na úrovni členských států.
3. Vnitrostátní orgány oznámí agentuře názvy institucí zřízených na vnitrostátním území, které s ní budou spolupracovat v některých oblastech zvláštního zájmu a posléze působit jako tematické středisko sítě.
Agentura je oprávněna s těmito institucemi uzavírat dohody.
4. Součástí sítě mohou být tematická střediska pro zvláštní úkoly.
Určuje je správní rada uvedená v článku 8 na s nimi sjednané období.
5. Určení témat zvláštního zájmu a přidělení zvláštních úkolů tematickým střediskům musí být obsaženo v ročním plánu činnosti agentury.
6. Na základě nabytých zkušeností agentura pravidelně posuzuje základní prvky sítě uvedené v odstavci 2 a případně je pozměňuje na základě rozhodnutí správní rady s ohledem na případná nová určení stanovená členskými státy.
Článek 5
Ujednání
1. Pro usnadnění fungování sítě uvedené v článku 4 může agentura uzavírat s institucemi určenými správní radou v souladu s čl. 4 odst. 4 ujednání, zejména smlouvy nezbytné pro řádné plnění úkolů, které jim může svěřit.
2. Pokud jde o vnitrostátní instituce nebo organizace usazené na jejich území, mohou členské státy stanovit, aby ujednání s agenturou byla uzavírána po dohodě s ústředním kontaktním místem.
Článek 6
Informace
Informace a údaje poskytované agentuře nebo jejím prostřednictvím sdělované mohou být zveřejněny a jsou zpřístupněny veřejnosti podle obecných zásadstanovených správní radou, s výhradou dodržování předpisů Společenství a členských států o šíření informací, zejména pokud jde o jejich důvěrnost.
Článek 7
Právní subjektivita
1. Agentura má právní subjektivitu.
2. Ve všech členských státech požívá nejširší právní způsobilost, kterou právní předpisy těchto států přiznávají právnickým osobám.
Článek 8
Správní rada
1. Agentura má správní radu složenou z 27 členů, z nichž:
a) dvanáct členů zastupuje vlády členských států;
b) šest členů zastupuje organizace zaměstnavatelů;
c) šest členů zastupuje organizace zaměstnanců;
d) tři členové zastupují Komisi.
2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) jmenuje Rada.
Členové uvedení v odst. 1 písm. a) jsou jmenováni na návrh členských států po jednom z každého členského státu.
Členové uvedení v odst. 1 písm. b) a c) jsou jmenováni na základě systému rotace z členů zastupujících organizace zaměstnavatelů a zaměstnanců v Poradním výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci zřízeném rozhodnutím 74/325/EHS [7] na návrh skupin těchto členů v rámci výboru, a to po jednom z každého členského státu.
Rada zároveň a za stejných podmínek jako řádného člena jmenuje náhradníka, který se schůzí správní rady účastní pouze v případě nepřítomnosti řádného člena nebo v případech stanovených jednacím řádem.
Řádné členy a náhradníky zastupující Komisi jmenuje Komise.
3. Délka funkčního období členů správní rady činí tři roky.
Mohou být voleni opakovaně, s výjimkou členů uvedených v odst. 1 písm. b) a c).
Při skončení funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci až do doby nového zvolení nebo výměny.
4. Správní rada určí ze svého středu na dobu jednoho roku předsedu a tři místopředsedy.
5. Předseda svolává správní radu nejméně dvakrát ročně nebo na žádost alespoň třetiny členů.
6. Správní rada přijímá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou hlasů svých členů.
Každý člen správní rady má jeden hlas.
Náhradník má hlasovací právo pouze v případě nepřítomnosti řádného člena.
7. Předseda správní rady a ředitel Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek mají možnost účastnit se schůzí správní rady jako pozorovatelé.
8. Správní rada přijme svůj jednací řád, který vstupuje v platnost po schválení Radou na základě stanoviska Komise.
Článek 9
Pozorovatelé
Správní rada může po konzultaci Komise pozvat jako pozorovatele zástupce třetích zemí, orgánů a subjektů Společenství a mezinárodních organizací.
Článek 10
Roční plán činnosti – Obecná výroční zpráva
1. Správní rada přijímá roční plán činnosti agentury na základě návrhu připraveného ředitelem uvedeným v článku 11 po konzultaci Komise a Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
Stejným postupem může být plán během roku upraven.
Plán tvoří součást čtyřletého plánu činnosti, který se rovněž přijímá zmíněným postupem.
První roční plán činnosti musí být přijat nejpozději devět měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Nejpozději do 31. ledna každého roku přijme správní rada obecnou výroční zprávu o činnosti agentury, sepsanou ve všech úředních jazycích Společenství.
Obecná výroční zpráva musí zejména porovnávat dosažené výsledky s cíli ročního plánu činnosti.
Ředitel zasílá obecnou výroční zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru, Hospodářskému a sociálnímu výboru, členským státům a Poradnímu výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
Článek 11
Ředitel
1. Agenturu řídí ředitel jmenovaný správní radou na návrh Komise na dobu pěti let, jenž může být volen opakovaně.
2. Ředitel je zákonným zástupcem agentury.
Odpovídá za:
- vypracování a řádné provádění rozhodnutí a plánů přijatých správní radou,
- běžnou administrativu agentury,
- přípravu a zveřejňování zprávy uvedené v čl. 10 odst. 2,
- plnění plánovaných úkolů,
- všechny otázky týkající se zaměstnanců,
- přípravu schůzí správní rady.
3. Ředitel je za svou činnost odpovědný správní radě.
Článek 12
Rozpočet
1. Všechny příjmy a výdaje agentury jsou obsaženy ve výhledu pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a jsou zahrnuty do rozpočtu agentury.
2. Rozpočet musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Příjmy agentury zahrnují, aniž jsou dotčeny jiné zdroje, které mohou pocházet z plateb vyplácených jako odměna za služby poskytované agenturou, dotaci Společenství zahrnutou do souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
4. Výdaje agentury zahrnují především odměny zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu, provozní náklady a výdaje související se smlouvami uzavřenými s institucemi nebo subjekty k naplnění plánu činnosti.
Článek 13
Předběžný odhad – Schválení rozpočtu
1. Ředitel vypracuje nejpozději do 15. února každého roku předběžný návrh rozpočtu agentury pro následující rozpočtový rok a předá jej správní radě společně s přehledem stavu zaměstnanců.
2. Správní rada sestaví návrh rozpočtu spolu s přehledem stavu zaměstnanců a předá jej nejpozději do 31. března Komisi, která na tomto základě určí předpokládanou odpovídající dotaci, která by měla být zahrnuta do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropských společenství, který předloží Radě na základě článku 203 Smlouvy.
3. Správní rada přijme rozpočet agentury společně s přehledem stavu zaměstnanců před zahájením rozpočtového roku a upraví jej v případě potřeby o dotaci Společenství a o další příjmy agentury.
Článek 14
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet agentury plní ředitel.
2. Kontrolu uzavírání závazků a placení všech výdajů agentury a kontrolu zjištění a nabytí všech příjmů provádí finanční kontrolor Komise.
3. Nejpozději do 31. března každého roku zasílá ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru vyúčtování všech příjmů a výdajů agentury za uplynulý rozpočtový rok.
Účetní dvůr je přezkoumá v souladu s článkem 188c Smlouvy.
4. Správní rada udělí řediteli absolutorium za plnění rozpočtu.
Článek 15
Vnitřní finanční předpisy
Správní rada přijme na základě stanoviska Komise a Účetního dvora vnitřní finanční předpisy, které zejména upřesní způsoby sestavování a plnění rozpočtu agentury.
Článek 16
Služební tajemství
Členové správní rady, ředitel a zaměstnanci, jakož i každá osoba podílející se na činnosti agentury jsou povinni i po skončení výkonu svých funkcí nešířit informace, na které se vztahuje služební tajemství.
Článek 17
Pravidla pro používání úředních jazyků
Na agenturu se vztahují pravidla pro používání úředních jazyků v orgánech Společenství.
Článek 18
Překladatelské služby
Překladatelské služby nezbytné pro chod agentury zajišťuje překladatelské středisko orgánů Evropské unie, jakmile zahájí činnost.
Článek 19
Výsady a imunity
Na agenturu se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 20
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance agentury se vztahují nařízení a předpisy platné pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
2. Agentura vykonává vůči zaměstnancům pravomoci, které náleží orgánu, jenž má pravomoc jmenovat.
3. Správní rada po dohodě s Komisí přijme vhodná prováděcí pravidla.
Článek 21
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost agentury je upravena právními předpisy platnými pro dotyčnou smlouvu.
Pro rozhodování je na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené s agenturou příslušný Soudní dvůr Evropských společenství.
2. U mimosmluvní odpovědnosti musí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými pro právo členských států nahradit škodu, kterou způsobila sama nebo její zaměstnanci při výkonu svých funkcí.
Soudní dvůr je příslušný pro řešení všech sporů o náhradu škody.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči agentuře je upravena předpisy platnými pro zaměstnance agentury.
Článek 22
Kontrola souladu s právem
Každý úkon agentury, ať už předpokládaný či výslovný, může být předložen jakýmkoli členským státem, jakýmkoli členem správní rady nebo třetí osobou, které se přímo a osobně týká, Komisi, aby zkontrolovala jeho soulad s právem.
Věc musí být Komisi předložena ve lhůtě patnácti dnů ode dne, kdy se zúčastněná osoba dozvěděla o sporném úkonu.
Komise rozhodne ve lhůtě jednoho měsíce.
Pokud v této lhůtě nerozhodne, považuje se to za zamítavé rozhodnutí.
Článek 23
Přezkum
Nejpozději pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost Rada na základě zprávy Komise, případně doplněné návrhem, a po konzultaci Evropského parlamentu přezkoumá toto nařízení včetně nových úkolů agentury, které se mohou ukázat jako nezbytné.
Článek 24
Vstup nařízení v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1360/90 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že zasedání Evropské rady ve Štrasburku ve dnech 8. a 9. prosince 1989 vyzvalo Radu, aby přijala na návrh Komise rozhodnutí nezbytná pro zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání pro střední a východní Evropu; že Rada za tímto účelem přijala dne 7. května 1990 nařízení (EHS) č.
1360/90 [4], kterým se uvedená nadace zřizuje;
vzhledem k tomu, že článek 19 nařízení (EHS) č. 1360/90 stanoví, že nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po dni, kdy příslušné orgány rozhodnou o sídle nadace;
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí přijatého vzájemnou dohodou zástupců vlád členských států na zasedání na úrovni hlav států a předsedů vlád v Bruselu dne 29. října 1993 [5] má nadace sídlo v Turínu;
vzhledem k tomu, že na základě nařízení č. 1360/90 jsou země pro programy nadace způsobilé země způsobilé pro přijetí hospodářské pomoci podle nařízení (EHS) č. 3906/89 [6] (program Phare);
vzhledem k tomu, že dne 19. července 1993 Rada přijala nařízení (Euratom, EHS) č. 2053/93 o technické pomoci při hospodářské reformě a obnově v nezávislých státech bývalého Sovětského svazu a Mongolsku [7], program nazvaný "Tacis";
vzhledem k tomu, že státy přijímající pomoc na základě programu Tacis a země označené jako způsobilé pro program Phare usilují o provedení hospodářské a sociální reformy a že rozvoj lidských zdrojů ve všech těchto státech je základem probíhajících reforem za účelem přechodu na tržní hospodářství a posílení demokracie;
vzhledem k tomu, že soulad politiky Společenství hospodářské pomoci nezávislým státům bývalého Sovětského svazu a Mongolsku bude posílen rozšířením oblasti působnosti nadace na tyto státy;
vzhledem k tomu, že nadace poskytuje vhodný institucionální rámec pro zpřístupnění zkušeností Společenství těmto státům za účelem vyhovění jejich požadavkům, jak je vyjádřeno v programech pomoci Phare a Tacis, s ohledem na rozvoj a restrukturalizaci v oblasti odborného vzdělávání;
vzhledem k tomu, že článek 14 nařízení (EHS) č.
1360/90 stanoví, že na stálé zaměstnance nadace se vztahují obdobná pravidla a předpisy jako ty, které jsou stanoveny nařízením Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1859/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [8];
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit soulad na úrovni Společenství s ohledem na personální řízení různých decentralizovaných institucí, a zejména umožnit plné uplatnění pravidel a předpisů vztahujících se na úředníky a ostatní zaměstnance Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že ve sdělení předloženém Komisí rozpočtovému orgánu dne 17. prosince 1992 o vnitřní finanční kontrole se uvádí, že z důvodu užitečnosti a účinnosti by měla Komise tímto úkolem pověřit svého finančního kontrolora;
vzhledem k tomu, že článek 206a Smlouvy byl zrušen Smlouvou o Evropské unii a nové ustanovení je uvedeno v článku 188c;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1360/90 nevstoupilo v planost do 30. října 1993, a proto nemohly být Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru předloženy do 31. prosince 1992 předběžné výsledky kontroly a hodnocení zkušeností získaných při činnosti nadace, jak to vyžaduje článek 17 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1360/90 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Tímto nařízením se zřizuje Evropská nadace odborného vzdělávání (dále jen "nadace"), jejímž cílem je přispět k rozvoji systémů odborného vzdělávání:
- zemí střední a východní Evropy, které Rada v nařízení (EHS) č. 3906/89 nebo v jakémkoli pozdějším právním předpisu označila za země způsobilé k přijetí hospodářské pomoci,
- nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolska, které jsou podporovány na základě nařízení (Euratom, EHS) č. 2053/93 nebo jakéhokoli pozdějšího právního předpisu v rámci programu na pomoc hospodářským reformám a obnově.
Tyto země jsou dále nazývány jen "země způsobilé k přijetí pomoci"."
2. V článku 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) na základě písmen a) a b)
- přezkoumá možnosti uplatnění společných podniků na podporu odborného vzdělávání včetně pilotních projektů a možnosti sestavení specializovaných nadnárodních skupin pro konkrétní projekty a pro určení činností, které by mohly být spolufinancovány,
- finančně podporuje navrhování a přípravu takových projektů, jejichž vlastní provádění může být financováno z příspěvků jedné nebo několika zemí spolu s nadací nebo ve výjimečných případech pouze z příspěvků nadace,
- provádí, na žádost Komise nebo zemí způsobilých k přijetí pomoci a ve spolupráci se správní radou, programy odborného vzdělávání dohodnuté mezi Komisí a jednou nebo více zeměmi způsobilými k přijetí pomoci jako součást politiky Společenství pomoci těmto zemím za použití skupin odborníků z mnoha oborů v úzké spolupráci s příslušnými orgány zapojených zemí a s využitím zkušeností Společenství z programů odborného vzdělávání;".
3. V článku 3 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) uděluje správní radě pravomoc stanovit postupy provádění nabídkových řízení na projekty financované nebo spolufinancované nadací, s přihlédnutím k postupům stanoveným na základě nařízení (EHS) č. 3906/89, a zejména článku 7 uvedeného nařízení, na základě nařízení (Euratom, ES) č. 2053/93, a zejména článku 7 uvedeného nařízení, nebo jakéhokoli pozdějšího právního předpisu;".
4. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Spojení s ostatními akcemi Společenství
Komise ve spolupráci se správní radou a případně postupy vymezenými v článku 9 nařízení (EHS) č. 3906/89 a v článku 8 nařízení (Euratom, EHS) č. 2053/93 zajistí soulad a případně i doplňkovost mezi činností nadace a dalšími akcemi na úrovni Společenství, jak v rámci Společenství, tak v rámci pomoci zemím způsobilým k přijetí pomoci, se zvláštním ohledem na akce uskutečňované v rámci programu Tempus."
5. V čl. 10 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Na tomto základě a v souladu s navrhovanými limity celkové částky hospodářské pomoci zemím způsobilým pro přijetí hospodářské pomoci stanoví Komise výši ročního příspěvku do rozpočtu nadace, který má být zahrnut do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropských společenství."
6. V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Kontrolu uzavírání závazků a plateb všech výdajů a kontrolu stanovování a výběru všech příjmů nadace provádí finanční kontrolor Komise."
7. V čl. 11 odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Účetní dvůr přezkoumá účetnictví v souladu s článkem 188c Smlouvy."
8. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Zaměstnanci nadace
Zaměstnanci nadace se řídí pravidly a předpisy vztahujícími se na úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Nadace vykonává vůči svým zaměstnancům pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování.
Správní rada přijme po dohodě s Komisí vhodné prováděcí předpisy."
9. V čl. 17 odst. 2 se datum "31. prosince 1992" nahrazuje datem "30. června 1997".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost osmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že se, pokud jde o platnou úpravu ochrany průmyslového vlastnictví u rostlinných odrůd, objevují zvláštní problémy;
vzhledem k tomu, že režimy ochrany průmyslového vlastnictví pro odrůdy rostlin nejsou harmonizovány na úrovni Společenství; že se proto nadále používají obsahově rozdílné úpravy členských států;
vzhledem k tomu, že je vhodné zavést za těchto okolností režim na úrovni Společenství, který sice existuje souběžně s vnitrostátními režimy, avšak dovoluje udělování práv průmyslového vlastnictví platných v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby režim na úrovni Společenství neprováděly a nepoužívaly orgány členských států, nýbrž úřad Společenství s vlastní právní subjektivitou, a to "Odrůdový úřad Společenství";
vzhledem k tomu, že je nezbytné zohlednit vývoj nových šlechtitelských postupů včetně postupů biotechnologických; že za účelem podpory šlechtění nových odrůd musí být proto zlepšena ochrana všech šlechtitelů ve srovnání s nynějšími poměry, aniž by se tím neodůvodněně ovlivňoval přístup k ochraně jako celku nebo při určitých šlechtitelských postupech;
vzhledem k tomu, že předmětem ochrany by měly být odrůdy všech botanických rodů a druhů;
vzhledem k tomu, že odrůdy, které jsou předmětem ochrany, musí splňovat mezinárodně uznávané požadavky, tj. odlišnost, uniformitu, stálost a novost, a že rovněž musí být označeny podle předepsaného označování odrůd;
vzhledem k tomu, že je důležité pro rostlinné odrůdy stanovit vymezení pojmů, aby se zajistilo řádné působení systému;
vzhledem k tomu, že vymezením pojmů nemají být změněny definice případně zavedené v oblasti duševního vlastnictví, zejména v oblasti patentů, ani právní předpisy, které ochranu produktů, včetně rostlin a rostlinného materiálu, nebo postupů upravují, ovlivňují nebo vylučují z používání prostřednictvím tohoto jiného práva průmyslového vlastnictví;
vzhledem k tomu, že je však nanejvýš žádoucí mít k dispozici pro obě oblasti společné vymezení pojmů; že by proto měly být podporovány vhodné snahy na mezinárodní úrovni o toto společné vymezení pojmů;
vzhledem k tomu, že při udělování ochrany odrůdě záleží na stanovení charakteristických ukazatelů, které jsou pro odrůdu určující, avšak které se nutně nemusí týkat jejich hospodářského významu;
vzhledem k tomu, že systém musí také objasnit, komu přísluší odrůdové právo Společenství; že v řadě případů nepřísluší jediné osobě ale několika osobám; že musí být upraveno také formální oprávnění k podání žádosti;
vzhledem k tomu, že systém musí také vymezit pojem "držitel" používaný v tomto nařízení; že, pokud se pojem "držitel" v tomto nařízení, včetně čl. 29 odst. 5, používá bez bližších údajů, je třeba mu rozumět ve smyslu čl. 13 odst. 1;
vzhledem k tomu, že účinek odrůdového práva Společenství má být jednotný na celém území Společenství, musí být úkony, které podléhají souhlasu držitele, přesně vymezeny; že tak bude sice na jedné straně rozsah ochrany ve srovnání s většinou vnitrostátních systémů rozšířen na určitý materiál odrůdy, aby se přihlédlo k obchodům přes země mimo Společenství, kde tato ochrana není; že se však musí zajistit zavedení zásady vyčerpání práv, aby nebyla ochrana neodůvodněně nadměrná;
vzhledem k tomu, že systém v zásadě potvrzuje za účelem podpory šlechtění mezinárodně platná pravidla volného přístupu k chráněným odrůdám, aby z nich byly vyvinuty a použity nové odrůdy;
vzhledem k tomu, že je v určitých případech, kdy byla nová odrůda, ačkoli je odlišná, vyšlechtěna v podstatě z původní odrůdy, nezbytné vytvořit určitou formu závislosti držitele posledně jmenované odrůdy;
vzhledem k tomu, že výkon odrůdových práv ve Společenství musí ostatně podléhat omezením, která jsou stanovena ustanoveními přijatými ve veřejném zájmu;
vzhledem k tomu, že sem náleží rovněž zajištění zemědělské produkce; že za tímto účelem musí zemědělci obdržet schválení používat sklizené osivo za určitých podmínek pro množení;
vzhledem k tomu, že musí být zajištěno, aby tyto podmínky byly stanoveny na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že je ve veřejném zájmu nezbytné za určitých podmínek také stanovit nucenou licenci; že k tomu může patřit nutnost zásobit trh rostlinným materiálem vykazujícím zvláštnosti, nebo udržet podporu trvalého šlechtění lepších odrůd;
vzhledem k tomu, že by mělo být v zásadě nařízeno používání stanoveného označování odrůd;
vzhledem k tomu, že by měla odrůdová práva Společenství v zásadě trvat nejméně 25 let, v případě odrůd vinné révy a dřevin nejméně 30 let; že ostatní důvody ukončení práv musí být uvedeny blíže;
vzhledem k tomu, že odrůdová práva Společenství jsou předmětem vlastnictví jejich držitele; že proto musí být jasně stanovena jejich úloha ve vztahu k neharmonizovaným právním předpisům členských států, zejména k předpisům občanského práva; že totéž platí i pro úpravu protiprávního jednání a vynutitelnost odrůdových práv Společenství;
vzhledem k tomu, že je nadále třeba zajistit, aby nebylo plné používání zásad systému odrůdových práv Společenství ovlivňováno jinými systémy; že za tím účelem jsou pro vztah k jiným právům průmyslového vlastnictví třeba určitá pravidla, která jsou ve shodě se stávajícími mezinárodními závazky členských států;
vzhledem k tomu, že je v této souvislosti nezbytné přezkoumat, zda a v jakém rozsahu musí být přizpůsobeny podmínky ochrany poskytované podle jiných práv průmyslového vlastnictví, jako jsou patenty, nebo jinak změněny za účelem jednotnosti se systémem odrůdové ochrany Společenství; že v případě nutnosti je toto třeba stanovit vyváženými pravidly v doplňujících právních předpisech Společenství;
vzhledem k tomu, že povinnosti a pravomoci Odrůdového úřadu Společenství, včetně jeho odvolacího senátu, týkající se udělení, ukončení nebo ověření odrůdového práva Společenství a oznámení, jakož i uspořádání Úřadu a jednacího řádu, součinnosti s Komisí a členskými státy, zejména prostřednictvím Správní rady, zahrnutí zkušebních úřadů do technických zkoušení a nezbytných rozpočtových opatření, je nutno vytvářet co možná nejvíce podle vzoru pravidel vyvinutých pro jiné systémy;
vzhledem k tomu, že Úřad je podporován a pod dohledem výše uvedené Správní rady složené ze zástupců členských států a Komise;
vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví pro přijetí tohoto nařízení pouze pravomoci uvedené v článku 235;
vzhledem k tomu, že toto nařízení bere v úvahu stávající mezinárodní úmluvy například Mezinárodní úmluvu na ochranu nových odrůd rostlin (úmluva UPOV) nebo Úmluvu o udělování evropských patentů (Evropská patentová úmluva) nebo Dohodu o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, včetně obchodu s padělky; že proto zakazuje patentování rostlinných odrůd pouze v rozsahu požadovaném Evropskou patentovou úmluvou, tj. pouze u odrůd rostlin jako takových;
vzhledem k tomu, že toto nařízení bude muset být s ohledem na změny v důsledku budoucího vývoje ve výše uvedených úmluvách případně přezkoumáno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
PRVNÍ ČÁST OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Odrůdová práva Společenství
Toto nařízení vytváří systém odrůdových práv Společenství jako jediné a výlučné formy ochrany práv průmyslového vlastnictví pro odrůdy rostlin.
Článek 2
Jednotný účinek odrůdových práv Společenství
Odrůdová práva Společenství mají na území Společenství jednotný účinek a mohou být pro toto území udělena, převedena a ukončena pouze jednotně.
Článek 3
Vnitrostátní odrůdová práva
S výhradou čl. 92 odst. 1 není tímto nařízením dotčeno právo členských států udělovat vnitrostátní odrůdová práva.
Článek 4
Úřad Společenství
Pro provádění tohoto nařízení se zřizuje Odrůdový úřad Společenství, dále jen "Úřad".
DRUHÁ ČÁST HMOTNÉ PRÁVO
KAPITOLA I PODMÍNKY PRO UDĚLENÍ ODRŮDOVÝCH PRÁV SPOLEČENSTVÍ
Článek 5
Předmět odrůdových práv Společenství
1. Předmětem odrůdových práv Společenství mohou být odrůdy všech botanických rodů a druhů, mimo jiné i hybridy mezi rody nebo druhy.
2. "Odrůdou" ve smyslu tohoto nařízení se rozumí soubor rostlin uvnitř jediného botanického taxonu nejnižšího známého botanického třídění, který může být, nezávisle na tom, zda zcela splňuje podmínky pro udělení odrůdového práva:
- definován projevem vlastností plynoucích z určitého genotypu nebo určité kombinace genotypů,
- odlišen od jakéhokoli jiného souboru rostlin projevem alespoň jedné z uvedených vlastností,
- považován za jednotku vzhledem ke své schopnosti množit se v nezměněné podobě.
3.
Soubor rostlin sestává z celých rostlin nebo z částí rostlin, pokud tyto části mohou vyprodukovat zase celé rostliny; obojí je dále nazýváno "složky odrůdy".
4. Projev vlastností podle odstavce 2 první odrážky může být u složek odrůdy téhož druhu proměnlivý nebo neproměnlivý, pokud také stupeň proměnlivosti vyplývá z genotypu nebo z kombinace genotypů.
Článek 6
Odrůdy, které mohou být předmětem ochrany
Odrůdová práva Společenství se udělí odrůdám, které jsou:
a) odlišné;
b) uniformní;
c) stálé a
d) nové.
Navíc musí být pro každou odrůdu stanoven název odrůdy podle článku 63.
Článek 7
Odlišnost
1. Odrůda je považována za odlišnou, pokud se dá projevem vlastností vyplývajících z genotypu nebo z kombinace genotypů jasně odlišit od jakékoli jiné odrůdy, jejíž existence je obecně známa ke dni podání žádosti stanoveného podle článku 51.
2. Existence jiné odrůdy se považuje jako obecně známá zejména tehdy, pokud v den podání žádosti stanoveným podle článku 51:
a) byla předmětem odrůdového práva nebo byla zapsána do úředního seznamu odrůd ve Společenství nebo některém státě nebo mezivládní organizaci s odpovídající pravomocí;
b) byla pro ni podána žádost o udělení odrůdového práva nebo o zápis do úředního seznamu odrůd, pokud bylo žádosti mezitím vyhověno.
V prováděcích pravidlech stanovených podle článku 114 mohou být uvedeny jako příklad další případy, které lze považovat za obecně známé.
Článek 8
Uniformita
Odrůda je považována za uniformní, pokud — s výhradou odchylky, kterou je třeba očekávat na základě zvláštností jejího množení — je dostatečně jednotná v projevech těch vlastností, které jsou zahrnuty do přezkoumání odlišnosti, jakož i všech ostatních, které slouží k popisu odrůdy.
Článek 9
Stálost
Odrůda se považuje za stálou, pokud projev těch vlastností, které jsou zahrnuty do přezkoumání odlišnosti, jakož i všech ostatních znaků, které slouží popisu odrůdy, zůstane po opakovaném množení nebo v případě zvláštního rozmnožovacího cyklu na konci každého cyklu nezměněna.
Článek 10
Novost
1. Odrůda se považuje za novou, pokud v den podání žádosti stanoveným podle článku 51 byly složky odrůdy popřípadě sklizený materiál této odrůdy prodávány šlechtitelem nebo se souhlasem šlechtitele ve smyslu článku 11 nebo odevzdány jiným způsobem k použití odrůdy jiné osobě:
a) na území Společenství nejvýše jeden rok,
b) mimo území Společenství nejvýše čtyři roky, v případě dřevin či révy nejvýše šest let.
2. Odevzdání složek odrůdy úřednímu subjektu na základě zákonných úprav nebo jiné straně na základě smlouvy nebo zvláštních právních vztahů k výhradnímu účelu produkce, množení, úpravy nebo skladování se nepovažuje za odevzdání jiné osobě ve smyslu odstavce 1, jakmile si šlechtitel ponechá výhradní právo nakládat s těmito i ostatními složkami odrůdy a neuskuteční další odevzdání.
Použijí-li se však složky odrůdy k výrobě hybridních odrůd opakovaně a koná-li se odevzdání složek odrůdy nebo sklizeného materiálu, považuje se toto odevzdání složek odrůdy jako odevzdání ve smyslu odstavce 1.
58 odst. 2 Smlouvy jiné společnosti tohoto druhu se rovněž nepovažuje za odevzdání třetí straně, pokud jedna z nich úplně patří straně jiné nebo obě patří úplně třetí společnosti tohoto druhu a pokud se neuskuteční další odevzdání.
Toto ustanovení se nevztahuje na družstva.
3. Odevzdání složek odrůdy popřípadě sklizeného materiálu této odrůdy, které byly získány z rostlin šlechtěných pro účely uvedené v čl. 15 písm. b) a c) a nepoužijí pro další reprodukci nebo množení, se nepovažuje za využití odrůdy, pokud není za účelem tohoto odevzdání brán zřetel na odrůdu.
Rovněž se nepřihlédne k odevzdání třetí straně v případě, že se odevzdání přímo nebo nepřímo odvolává na skutečnost, že šlechtitel odrůdu vystavoval na úřední nebo úředně uznané výstavě ve smyslu Úmluvy o mezinárodních výstavách nebo na výstavě v některém členském státě, která byla tímto členským státem uznána jako rovnocenná.
KAPITOLA II OPRÁVNĚNÉ OSOBY
Článek 11
Nárok na odrůdové právo Společenství
1. Nárok na odrůdové právo Společenství přísluší osobě, která odrůdu vyšlechtila nebo objevila a vyvinula, popřípadě jejímu právnímu nástupci; tatoosoba a její právní nástupce jsou dále uváděni jako "šlechtitelé".
2. Pokud odrůdu vyšlechtily nebo objevily a vyvinuly společně dvě osoby nebo více osob, přísluší jim nebo jejich nynějším právním nástupcům tento nárok na odrůdové právo společně.
Toto ustanovení se použije rovněž pro dvě nebo více osob v případech, kdy odrůdu objevila jedna osoba nebo více osob a jiná popřípadě jiné osoby odrůdu vyvinuly.
3. Nárok na odrůdové právo přísluší šlechtiteli a jedné nebo několika jiným osobám rovněž společně, pokud šlechtitel nebo jiná osoba popřípadě jiné osoby vyjádřily písemný souhlas se společným nárokem na odrůdové právo.
4. Pokud je šlechtitel zaměstnanec, určí se nárok na společné odrůdové právo podle vnitrostátních právních předpisů upravujícím pracovní poměr, v jehož rámci byla odrůda vyšlechtěna nebo objevena a vyvinuta.
5. Pokud nárok na společné odrůdové právo Společenství podle odstavců 2, 3 a 4 přísluší několika osobám společně, může jedna osoba nebo více těchto osob k jeho uplatnění zplnomocnit ostatní osoby písemným prohlášením.
Článek 12
Právo podat žádost o odrůdové právo Společenství
1. Právo podat žádost o odrůdové právo Společenství mají fyzické a právnické osoby, jakož i subjekty, které lze podle platného práva považovat za právnické osoby, pokud:
a) jsou státními příslušníky členského státu nebo příslušníky členského státu Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin ve smyslu čl. 1 bodu xi) Mezinárodní úmluvy na ochranu nových rostlinných odrůd nebo mají v tomto státě bydliště nebo jsou zde usazeni;
b) jsou státními příslušníky jiného státu a nesplňují požadavky uvedené v písmenu a), pokud jde o bydliště nebo usazení, pokud tak Komise rozhodla po slyšení Správní rady uvedené v článku 36.
Toto rozhodnutí může být vázáno na to, že jiný stát poskytne ochranu pro odrůdy téhož botanického taxonu státním příslušníkům všech členských států, která odpovídá ochraně poskytnuté podle tohoto nařízení; Komise určí, zda je tato podmínka splněna.
2. Žádosti může podat společně několik žadatelů.
KAPITOLA III ÚČINKY ODRŮDOVÝCH PRÁV SPOLEČENSTVÍ
Článek 13
Práva držitele odrůdového práva Společenství a zakázané úkony
1. Odrůdové právo Společenství má ten účinek, že úkony uvedené v odstavci 2 je oprávněn provádět pouze držitel nebo držitelé odrůdového práva Společenství, dále jen "držitel".
2. Aniž jsou dotčeny články 15 a 16, vyžadují souhlas držitele níže uvedené úkony, pokud jde o složky odrůdy nebo sklizený materiál chráněné odrůdy — obě dále uváděné jako "materiál":
a) produkce nebo reprodukce (množení);
b) úprava za účelem množení;
c) nabízení k prodeji;
d) prodej nebo jiné uvedení do oběhu;
e) vývoz ze Společenství;
f) dovoz do Společenství;
g) uschování za některým z účelů uvedených v písmenech a) až f).
Držitel může svůj souhlas učinit závislým na podmínkách a omezeních.
3. Odstavec 2 se použije, pokud jde o sklizený materiál, pouze tehdy, pokud byl získán tím, že složky chráněné odrůdy byly použity bez souhlasu, a pokud držitel ve spojitosti s uvedenými složkami odrůdy neměl dostatek příležitosti uplatnit své právo.
4. Prováděcí pravidla uvedená v článku 114 mohou stanovit, že v určitých případech se odstavec 2 tohoto článku použije také na výrobky získané přímo z materiálu chráněné odrůdy.
Odstavec 2 se použije pouze tehdy, pokud takové výrobky byly získány nedovoleným použitím materiálu z chráněné odrůdy a pokud držitel neměl dostatek příležitosti uplatnit své právo ve spojitosti s materiálem.
Pokud se odstavec 2 použije na přímo získané výrobky, tyto výrobky jsou považovány rovněž za "materiál".
5. Odstavce 1 až 4 se vztahují také na:
a) odrůdy, které v podstatě pocházejí z odrůdy, které bylo uděleno odrůdové právo Společenství, pokud tato odrůda sama není v podstatě odvozenou odrůdou;
b) odrůdy, které od chráněné odrůdy nejsou odlišné ve smyslu článku 7, a
c) odrůdy, jejichž produkce vyžaduje opakované použití chráněné odrůdy.
6. Pro účely odst. 5 písm. a) se odrůda považuje za v podstatě odvozenou od nějaké odrůdy, dále jen "původní odrůdy", pokud:
a) je odvozena převážně z původní odrůdy nebo z odrůdy, která je převážně odvozena od původní odrůdy;
b) je odlišná od původní odrůdy podle článku 7 a
c) projevem vlastností, které vyplývají z genotypu nebo z kombinace genotypů původní odrůdy, nehledě na rozdíly vzniklé z odvození, v podstatě souhlasí s původní odrůdou.
7. Prováděcí pravidla uvedená v článku 114 mohou stanovit možné úkony odvození, které spadají alespoň pod odstavec 6.
8. Aniž jsou dotčeny články 14 a 29, nesmí výkon odrůdových práv porušit ustanovení, přijatá z důvodů veřejné morálky, veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, na ochranu zdraví a života lidí, zvířat nebo rostlin, na ochranu životního prostředí, jakož i na ochranu průmyslového a obchodního vlastnictví a k zajištění hospodářské soutěže, obchodu a zemědělské produkce.
Článek 14
Odchylka od odrůdového práva Společenství
1. Odchylně od čl. 13 odst. 2 mohou zemědělci k zajištění zemědělské produkce pro účely množení na šlechtitelských polích ve svém vlastním hospodářství použít produkt sklizně, který ve svém vlastním hospodářství získaly vyšlechtěním rozmnožovacího materiálu odrůdy spadající pod odrůdové právu Společenství, přičemž se nesmí jednat o hybrid nebo syntetickou odrůdu.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze na tyto zemědělské druhy rostlin:
a) pícniny:
Cicer arietinum L. — hrachor
Lupinus luteus L. — lupina žlutá
Medicago sativa L. — vojtěška setá
Pisum sativum L. (partim) — hrách setý
Trifolium alexandrinum L. — jetel alexandrijský
Trifolium resupinatum L. — jetel perský
Vicia faba — bob
Vicia sativa L. — vikev setá
a v případě Portugalska, Lolium multiflorum Lam — jednoletý jílek mnohokvětý
b) obiloviny:
Avena sativa — oves
Hordeum vulgare L. — ječmen
Oryza sativa L. — rýže
Phalariscanariensis L. — lesknice kanárská
Secale cereale L. — žito
XTriticosecale Wittm. — tritikale
Triticum aestivum L. emend.
Fiori et Paol. — pšenice obecná
Triticum durum Desf. — pšenice tvrdá
Triticum spelta L. — pšenice špalda
c) brambory:
Solanum tuberosum — brambor
d) olejnaté a přadné rostliny:
Brassica napus L. (partim) — řepka
Brassica rapa L. (parti) — řepice
Linum usitatissimum — len s výjimkou lnu přadného.
3. Podmínky pro účinnost výjimky podle odstavce 1, jakož i pro zachování oprávněných zájmů šlechtitele rostlin a zemědělce stanoví před vstupem tohoto nařízení v platnost prováděcí pravidla uvedená v článku 114 na základě níže uvedených kritérií:
- neexistují žádná množstevní omezení na úrovni hospodářství zemědělce, pokud je to nezbytné pro potřeby hospodářství,
- sklizený produkt může být pro výsev připraven samotným zemědělcem nebo prostřednictvím jemu poskytovaných služeb, aniž jsou dotčena omezující ustanovení, které mohou členské státy stanovit vzhledem ke způsobu, kterým je tento produkt sklizně připraven k výsevu, zejména aby zajistily, že výrobek dodaný k přípravě je identický s výrobkem vzniklým z přípravy,
- malí zemědělci nejsou povinni platit držiteli odrůdového práva úhradu; za malé zemědělce jsou považováni:
- v případě rostlinných druhů uvedených v odstavci 2 tohoto článku, na které se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zřizuje režim podpor pro pěstitele některých plodin na orné půdě [4], ti zemědělci, kteří rostliny nešlechtí na ploše větší, než je plocha, která by byla zapotřebí pro produkci 92 tun obilí; pro výpočet plochy se použije čl. 8 odst. 2 výše uvedeného nařízení,
- v případě ostatních rostlinných druhů, než jsou druhy uvedené v odstavci 2 tohoto článku, ti zemědělci, kteří vyhovují srovnatelně přiměřeným kritériím,
- malí zemědělci jsou povinni zaplatit držiteli odrůdového práva přiměřenou úhradu, která musí být zjevně nižší než částka, která se v téže oblasti požaduje za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu téže odrůdy; skutečná výše této přiměřené úhrady se může časem změnit, přičemž se přihlédne k tomu, do jaké míry je, pokud jde o dotyčnou odrůdu, použito odchylky podle odstavce 1,
- za dohled nad dodržováním ustanovení tohoto článku nebo ustanovení přijatých na základě tohoto článku jsou výlučně odpovědní držitelé odrůdových práv; při tomto dohledu nesmí přijímat pomoc úředních subjektů,
- zemědělci, jakož i poskytovatelé zpracovatelských služeb předají držitelům odrůdových práv na jejich žádost příslušné informace; příslušné informace mohou rovněž zaslat úřední subjekty účastnící se dohledu nad zemědělskou produkcí, pokud byly tyto informace shromážděny v rámci jejich běžné činnosti a nejsou spojeny s dodatečnými náklady.
Předpisy Společenství a vnitrostátní předpisy o ochraně osob při zpracování a volném oběhu osobních údajů nejsou, pokud jde o osobní údaje, dotčena.
Článek 15
Omezení účinku odrůdových práv Společenství
Odrůdová práva Společenství se nevztahují na:
a) úkony konané soukromě pro neobchodní účely;
b) úkony k výzkumným účelům;
c) úkony konané za účelem šlechtění, objevování a vývoje jiných odrůd;
d) úkony uvedené v čl. 13 odst. 2, 3 a 4, pokud jde o tyto jiné odrůdy, s výjimkou případů, kdy se použije čl. 13 odst. 5, popřípadě, kdy je jiná odrůda nebo materiál z této odrůdy chráněn vlastnickým právem, které neobsahuje žádné srovnatelné ustanovení; a
e) úkony, jejichž zákaz by byl porušením čl. 13 odst. 8, článku 14 nebo článku 29.
Článek 16
Vyčerpání odrůdových práv Společenství
Odrůdové právo Společenství se nevztahuje na úkony týkající se materiálu z chráněné odrůdy nebo odrůdy uvedené v čl. 13 odst. 5, který byl předán třetí straně držitelem nebo s jeho souhlasem na jiném místě Společenství, nebo materiálu pocházejícího z uvedeného materiálu, ledaže tyto úkony:
a) zahrnují další množení dotyčné odrůdy, s výjimkou případu, kdy takové množení bylo zamýšleno při odevzdání, nebo
b) zahrnují vývoz složek odrůdy do třetí země, kde odrůdy rostlinného rodu nebo rostlinného druhu, ke kterým odrůda náleží, nejsou chráněny, s výjimkou případu, kdy je vyvážený materiál určen ke konečné spotřebě.
Článek 17
Používání názvu odrůdy
1. Kdo nabízí na území Společenství složky chráněné odrůdy nebo odrůdy uvedené v čl. 13 odst. 5 k obchodním účelům nebo je předá jiné osobě, musí použít název odrůdy stanovený podle článku 63; při písemném užití musí být název odrůdy jasně odlišitelný a zcela čitelný. Jsou-li se stanoveným názvem spojeny obchodní značka, obchodní název nebo podobný údaj, tento název jako takový musí být snadno odlišitelný.
2. Kdo provádí tyto úkony s jiným materiálem odrůdy, musí tento název oznámit podle ostatních právních předpisů; to platí i tehdy, pokud orgán, kupující nebo jiná osoba požaduje takové oznámení v oprávněném zájmu.
3. Odstavce 1 a 2 platí i po skončení odrůdového práva Společenství.
Článek 18
Omezení v používání názvu odrůdy
1. Držitel nemůže uplatňovat svá práva na označení shodující se s názvem odrůdy, aby zabránil volnému používání označení ve spojení s touto odrůdou, ani po skončení odrůdového práva Společenství.
2. Třetí strana může uplatňovat svá práva na označení shodující se s názvem odrůdy,aby zabránila volnému používání názvu pouze tehdy, pokud bylo právo uděleno předtím, než bylo stanoven název odrůdy podle článku 63.
3.
Stanovený název odrůdy, která je chráněna odrůdovým právem Společenství nebo v členském státě nebo v členském státě Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin, nebo označení s tímto názvem odrůdy zaměnitelné nesmí být používáno na území Společenství v souvislosti s jinou odrůdou téhož botanického druhu nebo druhu, který je podle oznámení podle čl. 63 odst.
KAPITOLA IV TRVÁNÍ A SKONČENÍ ODRŮDOVÝCH PRÁV SPOLEČENSTVÍ
Článek 19
Trvání odrůdových práv Společenství
1. Odrůdové právo Společenství trvá až do konce pětadvacátého kalendářního roku, v případě odrůd vinné révy a dřevin do konce třicátého kalendářního roku, který následuje po udělení.
2. Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou u určitých rodů a druhů tuto lhůtu prodloužit o dalších pět let.
3. Odrůdové právo Společenství zaniká před uplynutím dob uvedených v odstavci 1 nebo 2, pokud se jí držitel vzdá písemným prohlášením určeným Úřadu, s účinností ode dne, který následuje po dni, kdy Úřad přijal prohlášení.
Článek 20
Prohlášení neplatnosti odrůdových práv Společenství
1. Úřad prohlásí odrůdové právo Společenství neplatným, pokud zjistí, že:
a) při udělení odrůdového práva Společenství nebyly splněny podmínky uvedené v článcích 7 nebo 10, nebo
b) v případech, kdy bylo odrůdové právo Společenství uděleno v podstatě na základě informací a podkladů, které předložil žadatel, nebyly v době udělení odrůdového práva splněny podmínky článků 8 nebo 9, nebo
c) právo bylo uděleno osobě, která na ně neměla nárok, ledaže by toto právo bylo převedeno na osobu, která na ně nárok měla.
2. Pokud je odrůdové právo Společenství prohlášena neplatným, jeho účinky podle tohoto nařízení jsou považovány za neexistující od samého počátku.
Článek 21
Zrušení odrůdových práv Společenství
1. Úřad zruší odrůdové právo Společenství s účinností do budoucna, pokud zjistí, že už nejsou plněny podmínky uvedené v článcích 8 nebo 9.
Zjistí-li, že tyto podmínky nebyly plněny již od doby předcházející zrušení, zrušení může mít účinnost od této doby.
2. Úřad může zrušit odrůdové právo Společenství s okamžitou účinností, pokud držitel po příslušné výzvě ve lhůtě stanovené Úřadem:
a) nesplnil povinnost podle čl. 64 odst. 3, nebo
b) v případě článku 66 nenavrhne jiný vhodný název odrůdy, nebo
c) nezaplatí případné poplatky, které je třeba zaplatit za zachování odrůdového práva Společenství, nebo
d) jako původní držitel nebo jeho právní nástupce na základě převodu práva podle článku 23 už neplní podmínky uvedené v článcích 12 a 82.
KAPITOLA V ODRŮDOVÁ PRÁVA SPOLEČENSTVÍ JAKO PŘEDMĚT VLASTNICTVÍ
Článek 22
Zrovnoprávnění s vnitrostátním právem
1. Pokud není v článcích 23 až 29 uvedeno jinak, nakládá se s odrůdovým právem Společenství jako s předmětem vlastnictví ve všech ohledech a na celém území Společenství jako s odpovídajícím právem členského státu, ve kterém:
a) má držitel podle zápisu v rejstříku odrůdových práv Společenství v rozhodujícím období bydliště, sídlo nebo je zde usazen, nebo
b) pokud nejsou splněny podmínky uvedené v písmenu a), měl své bydliště nebo sídlo nebo zde byl usazen zástupce držitele v řízení zapsaný ve výše uvedeném rejstříku nejdříve v den zápisu.
2. Pokud nejsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1, je členským státem podle odstavce 1 členský stát, ve kterém má sídlo Úřad.
3. Pokud je u držitele nebo zástupce v řízení v rejstříku uvedeném v odstavci 1 zapsáno bydliště, sídlo nebo usazení ve více členských státech, je rozhodující pro použití odstavce 1 první zapsané bydliště, sídlo nebo usazení.
4. Pokud je v rejstříku uvedeném v odstavci 1 zapsáno několik osob jako spoludržitelé, je pro použití odst. 1 písm. a) rozhodující ten držitel, který v pořadí zápisu splní podmínky jako první. Pokud podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) nejsou splněny u žádného ze spoludržitelů, použije se odstavec 2.
Článek 23
Převod práva
1. Odrůdové právo Společenství může být předmětem převodu na jednoho nebo více právních nástupců.
2. Odrůdové právo Společenství může být právně převedeno pouze na nástupce, kteří splňují podmínky uvedené v článcích 12 a 82.
Právní převod se musí uskutečnit písemně a vyžaduje podpis smluvních stran, ledaže by spočíval na rozsudku nebo jiném soudním rozhodnutí.
Jinak je převod neplatný.
3. Pokud není v článku 100 stanoveno jinak, nejsou převodem práva dotčena práva třetí strany nabytá přede dnem převodu práva.
4. Převod práva nenabude účinnosti vůči Úřadu a nelze se dovolávat vůči třetí straně, pokud nejsou poskytnuty předepsané doklady uvedené prováděcím předpise, a dokud není zapsán do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
Převodu práva, který ještě není zapsán, se však lze dovolávat vůči třetím stranám, které získaly práva po dni převodu práva, ale v době získání těchto práv věděly o převodu práva.
Článek 24
Nucený výkon práva
Odrůdové právo Společenství může být předmětem nuceného výkonu práva, jakož i předmětem předběžných opatření, včetně opatření ochranných, ve smyslu článku 24 Úmluvy o soudní příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Luganu dne 16. září 1988, dále jen "Luganská úmluva".
Článek 25
Konkurzní a obdobná řízení
Dokud nevstoupí mezi členskými státy v platnost společná ustanovení v této oblasti, může být odrůdové právo zahrnuto do konkurzního nebo obdobného řízení pouze v tom členském státě, ve kterém bylo řízení podle vnitrostátních právních předpisů nebo příslušných smluv zahájeno jako první.
Článek 26
Žádost o odrůdové právo Společenství jako předmětu vlastnictví
Články 22 až 25 se přiměřeně použijí na žádosti o odrůdová práva Společenství.
Pokud jde o takové žádosti, považují se odkazy na Rejstřík odrůdových práv Společenství v těchto článcích za odkazy na Rejstřík žádostí o odrůdová práva Společenství.
Článek 27
Smluvní užívací práva
1. Odrůdová práva Společenství mohou být úplně nebo zčásti předmětem smluvně vymezených užívacích práv.
Užívací právo může být výlučné nebo nevýlučné.
2. Proti oprávněnému uživateli, který porušil omezení užívacího práva podle odstavce 1, může držitel uplatnit odrůdové právo Společenství.
Článek 28
Spoludržitelé
Články 22 až 27 se přiměřeně použijí v případě spoludržitelů odrůdového práva Společenství na dotyčný podíl, pokud jsou tyto podíly zjištěny.
Článek 29
Nucená licence
1. Úřad poskytne jedné osobě nebo více osobám nucenou licenci na žádost této osoby popřípadě těchto osob, avšak pouze z důvodů veřejného zájmu a po slyšení Správní rady uvedené v článku 36.
2. Na žádost členského státu, Komise nebo některé, na úrovni Společenství založené a Komisí zapsané organizace může být nucená licence udělena buď kategorii osob, které splňují zvláštní požadavky, nebo jednotlivým osobám v jednom nebo více členských státech nebo v celém Společenství.
Může být uděleno pouze z důvodu veřejného zájmu a se souhlasem Správní rady.
Úřad při udělení nucené licence určí druh úkonů a upřesní příslušné podmínky, jakož i zvláštní požadavky podle odstavce 2. U příslušných podmínek se zohlední zájmy všech držitelů odrůdových práv, kterých by se udělení nucené licence dotklo.
Příslušné podmínky mohou zahrnovat možné časové omezení a platbu příslušného licenčního poplatku jako přiměřenou odměnu držiteli; kromě toho mohou být držiteli uloženy povinnosti, které musí splnit, aby mohla být nucená licence použita.
4. V rámci výše uvedeného možného časového omezení může vždy při uplynutí jednoročního období po udělení nucené licence každý z účastníků řízení požádat o zrušení nebo změnu tohoto rozhodnutí.
Jediným důvodem takové žádosti může být pouze mezitímní změna okolností, na jejichž základě bylo rozhodnuto.
5. Nucená licence se udělí na žádost držiteli na v podstatě odvozenou odrůdu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Příslušné podmínky uvedené v odstavci 3 zahrnují platbu příslušného licenčního poplatku jako přiměřenou odměnu držiteli původní odrůdy.
6. Prováděcí pravidla uvedená v článku 114 mohou stanovit určité případy jako příklady veřejného zájmu uvedeného v odstavci 1 a navíc stanovit podrobnosti pro provádění odstavců 1 až 5.
7. Členské státy nemohou udělit nucenou licenci na odrůdové právo Společenství.
TŘETÍ ČÁST ODRŮDOVÝ ÚŘAD SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Právní postavení, úřadovny
1. Úřad je institucí Společenství.
Má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě má Úřad nejširší právní subjektivitu, kterou vnitrostátní právní předpisy přiznávají právnickým osobám.
Může zejména nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek a má procesní způsobilost.
3. Úřad zastupuje prezident.
4. Se souhlasem Správní rady uvedené v článku 36 může Úřad v členských státech s jejich souhlasem pověřit vnitrostátní subjekty vykonáváním určitých správních funkcí Úřadu nebo za tímto účelem zřídit v členských státech vlastní úřadovny.
Článek 31
Zaměstnanci
1. Aniž je dotčeno použití článku 47 pro členy odvolacího senátu, platí pro zaměstnance Úřadu služební řád úředníků Evropských společenství, pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a pravidla přijatá společně orgány Evropských společenství k jejich provedení.
2. Aniž je dotčen článek 43, vykonává Úřad vůči zaměstnancům pravomoci udělené služebním řádem a pracovním řádem ostatních zaměstnanců jmenovacímu orgánu.
Článek 32
Výsady a imunity
Pro Úřad platí Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 33
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost Úřadu se řídí právními předpisy, kterými se řídí příslušná smlouva.
2. Na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené Úřadem je oprávněn rozhodovat Soudní dvůr Evropských společenství.
3. Jde-li o mimosmluvní odpovědnost, odpovídá Úřad za škody způsobené jeho odděleními nebo pracovníky při plnění jejich povinností podle obecných zásad společných právním řádům členských států.
4. K řešení sporů o náhradu škody podle odstavce 3 je příslušný Soudní dvůr.
5. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči Úřadu se řídí ustanoveními služebního řádu nebo pracovního řádu, které se na ně vztahují.
Článek 34
Jazykový režim
1. Na Úřad se vztahují ustanovení nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství [5].
2. Žádosti určené Úřadu, podklady potřebné k jejich zpracování a veškerá ostatní podání musí být podány v jednom z úředních jazyků Evropských společenství.
3. Účastníci řízení u Úřadu ve smyslu prováděcích pravidel uvedených v článku 114 mají právo vést všechna písemná a ústní řízení v jakémkoliv úředním jazyce Evropských společenství, přičemž se poskytne překlad a v případě slyšení simultánní tlumočení alespoň v některém jiném úředním jazyce Evropských společenství, který si zvolí jiný účastník řízení.
Výkon těchto práv není pro účastníky řízení spojen se zvláštními poplatky.
4. Překladatelské služby nezbytné pro činnost Úřadu zajišťuje překladatelské středisko institucí Unie.
Článek 35
Rozhodnutí Úřadu
1. Rozhodnutí Úřadu, pokud nemusí být učiněna odvolacím senátem podle článku 71, se vydávají příkazem nebo z příkazu prezidenta Úřadu.
S výhradou odstavce 1 vydává rozhodnutí podle článků 20, 21, 29, 59, 61, 62, 63, 66 nebo čl. 100 odst.
2 výbor složený ze tří zaměstnanců úřadu. Kvalifikace členů výboru, pravomoci jednotlivých členů v přípravném stádiu rozhodnutí, pravidla hlasování a role prezidenta vůči výboru stanoví prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
Členové výboru nejsou při svém rozhodnutí vázáni žádnými pokyny.
3. Jiná rozhodnutí prezidenta, než jsou rozhodnutí uvedená v odstavci 2, mohou být učiněna, pokud je neučiní sám prezident, zaměstnancem Úřadu, jemuž byla svěřena pravomoc podle čl. 42 odst. 2 písm. h).
KAPITOLA II SPRÁVNÍ RADA
Článek 36
Zřízení a pravomoci
1. U Úřadu se zřizuje Správní rada.
Kromě pravomocí, které byly Správní radě uděleny jinými ustanoveními tohoto nařízení nebo ustanoveními uvedenými v článcích 113 a 114, má vůči Úřadu níže uvedené pravomoci:
a) vyslovuje doporučení k záležitostem, které přísluší Úřadu, nebo v tomto ohledu vydává obecné pokyny;
b) přezkoumá prezidentovu zprávu o činnosti; kromě toho dohlíží, vycházeje z tohoto přezkoumání a z jiných jí předkládaných informací, nad činností Úřadu;
c) stanovuje na návrh Úřadu buď počet výborů uvedených v článku 35, rozvrh práce a trvání úkolů příslušných výborů, nebo v tomto ohledu vydává obecné pokyny;
d) může stanovit pravidla o pracovních metodách Úřadu;
e) může vydat kontrolní obecné pokyny podle čl. 56 odst. 2.
2. Správní rada navíc:
- může předkládat Úřadu a Komisi stanoviska a požadovat od nich informace, pokud to považuje za nezbytné,
- může Komisi postoupit návrhy, které jí byly předloženy podle čl. 42 odst. 2 písm. g), se změnami nebo beze změn, nebo vlastní návrhy změn tohoto nařízení, předpisů uvedených v článcích 113 a 114 nebo jakékoli jiné úpravy, týkající se odrůdových práv Společenství,
- musí být konzultována podle čl. 113 odst. 4 a čl. 114 odst. 2,
- vykonává funkce týkající se rozpočtu Úřadu podle článků 109, 111 a 112.
Článek 37
Složení
1. Správní rada je složena po jednom zástupci z každého členského státu a ze zástupce Komise a jejich náhradníků.
2. Členům Správní rady mohou být podle jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
Článek 38
Předsednictvo
1. Správní rada volí ze svých členů předsedu a místopředsedu.
Místopředseda zastupuje z moci úřední předsedu v případě, kdy předseda nemůže vykonávat své pravomoci.
2. Funkční období předsedy nebo místopředsedy skončí, pokud předsedovi popřípadě místopředsedovi skončí členství ve Správní radě.
Aniž je dotčeno toto ustanovení, činí funkční období předsedy a místopředsedy tři roky, pokud před uplynutím tohoto období nebyl zvolen jiný předseda nebo místopředseda.
Mohou být zvoleni znovu.
Článek 39
Zasedání
1. Správní radu svolává její předseda.
2. Prezident Úřadu se účastní porad, pokud Správní rada nerozhodne jinak.
Nemá právo hlasovat.
3. Správní rada řádně zasedá jednou ročně; kromě toho se schází z podnětu svého předsedy nebo na žádost Komise nebo jedné třetiny členských států.
4. Správní rada přijme jednací řád; ve shodě s tímto jednacím řádem může zřizovat výbory podřízené jejím pokynům.
5. Správní rada může k účasti na svých zasedáních pozvat pozorovatele.
6. Sekretariát Správní rady poskytne Úřad.
Článek 40
Místo zasedání
Správní rada zasedá v sídle Komise, Úřadu nebo zkušebního úřadu.
Podrobnosti určí jednací řád.
Článek 41
Hlasování
1. Správní rada přijímá svá rozhodnutí s výhradou odstavce 2 prostou většinou zástupců členských států.
2. Tříčtvrtinová většina zástupců členských států se požaduje pro rozhodnutí, ke kterým je Správní rada zmocněna podle čl. 12 odst. 1 písm. b), článku 29, čl. 36 odst. 1 písm. a), b), d) a e), článků 43 a 47, čl. 109 odst. 3 a článku 112.
3. Každý členský stát má jeden hlas.
4. Rozhodnutí Správní rady nejsou závazné ve smyslu článku 189 Smlouvy.
KAPITOLA III VEDENÍ ÚŘADU
Článek 42
Úkoly a pravomoci prezidenta
1. Úřad řídí prezident.
2. Za tímto účelem má prezident zejména tyto úkoly a pravomoci:
a) provádí veškerá opatření nezbytná pro řádný chod Úřadu, včetně přijímání vnitřních správních předpisů a zveřejňování sdělení, v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, s ustanoveními uvedenými v článcích 113 a 114 nebo s předpisy popřípadě pokyny Správní rady podle čl. 36 odst. 1;
b) předkládá Komisi a Správní radě každý rok zprávu o činnosti;
c) vykonává vůči zaměstnancům pravomoci uvedené v čl. 31 odst. 2;
d) podává návrhy uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. c) a čl. 47 odst. 2;
e) sestavuje předběžný návrh příjmů a výdajů Úřadu podle čl. 109 odst. 1 a provádí rozpočet Úřadu podle článku 110;
f) podává informace vyžadované Správní radou podle čl. 36 odst. 2 první odrážky;
g) může Správní radě předkládat návrhy na změny tohoto nařízení, ustanovení uvedených v článcích 113 a 114, jakož i jakékoli jiné úpravy týkající se odrůdových práv Společenství;
h) s výhradou ustanovení uvedených v článcích 113 a 114 může přenést své úkoly a pravomoci na jiné zaměstnance Úřadu.
3. Prezidentovi je nápomocen jeden nebo více viceprezidentů. Nemůže-li prezident vykonávat své pravomoci, zastupuje jej viceprezident nebo jeden z viceprezidentů v souladu s postupem stanoveným v předpisech stanovených nebo obecných zásadách vypracovaných Správní radou podle čl. 36 odst. 1.
Článek 43
Jmenování vysokých úředníků
1. Prezidenta Úřadu jmenuje Rada ze seznamu kandidátů, které navrhne Komise po konzultaci se Správní radou.
Rada může odvolat prezidenta na návrh Komise po konzultaci se Správní radou.
2. Funkční období prezidenta činí nejvýše pět let.
Může být zvolen znovu.
3. Viceprezident nebo viceprezidenti Úřadu jsou jmenováni a odvoláváni v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 1 a 2 po konzultaci s prezidentem.
4. Rada má kárnou pravomoc vůči úředníkům uvedeným v odstavcích 1 a 3.
Článek 44
Kontrola zákonnosti
1. Komise dohlíží nad zákonností těch prezidentových úkonů, ve vztahu k nimž právo Společenství neupravuje kontrolu zákonnosti jiným subjektem, jakož i nad úkony Správní rady, které se týkají rozpočtu Úřadu.
2. Komise vyžaduje změnu nebo zrušení protiprávního úkonu podle odstavce 1.
3. Každý výslovný nebo mlčky předpokládaný úkon podle odstavce 1 může kterýkoli členský stát, kterýkoli člen Správní rady nebo kterákoli třetí osoba, která je úkonem přímo a osobně dotčena, předat Komisi za účelem kontroly jeho zákonnosti, a to do dvou měsíců ode dne, kdy se o něm dozvěděly.
Komise učiní rozhodnutí a sdělí je do dvou měsíců.
KAPITOLA IV ODVOLACÍ SENÁTY
Článek 45
Zřízení a pravomoci
1. V rámci Úřadu se zřizuje jeden nebo více odvolacích senátů.
2. Odvolací senáty rozhodují o stížnostech proti rozhodnutím uvedeným v článku 67.
3. Odvolací senáty se svolávají v případě potřeby.
Počet odvolacích senátů a rozvrh práce stanoví prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
Článek 46
Složení odvolacích senátů
1. Odvolací senát je složen z předsedy a dvou dalších členů.
2. Předseda vybere pro každý jednotlivý případ další členy a jejich náhradníky ze seznamu kvalifikovaných členů vypracovaného podle čl. 47 odst. 2.
3. Odvolací senát může ze seznamu uvedeného v odstavci 2 povolat další dva členy, pokud je názoru, že to vyžaduje povaha odvolání.
4. Požadované kvalifikace členů odvolacího senátu, pravomoci jednotlivých členů v přípravném stádiu rozhodování, jakoži pra vidla hlasování stanoví prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
Článek 47
Nezávislost členů odvolacích senátů
1. Předsedy odvolacích senátů a jejich náhradníky jmenuje Rada ze seznamu kandidátů pro každého předsedu a každého náhradníka, který navrhne Komise po slyšení Správní rady.
Jejich funkční období činí pět let.
Mohou být zvoleni znovu.
2. Ostatní členové odvolacích senátů jsou osoby, které zvolí Správní rada podle čl.
46 odst. 2 na pětileté období ze seznamu kvalifikovaných členů vypracovaného na návrh Úřadu.
Seznam se vypracovává na období pěti let. Může být zcela nebo zčásti prodloužen o další pětileté období.
3. Členové odvolacích senátů jsou nezávislí.
Při rozhodování nejsou vázáni žádnými pokyny.
4. Členové odvolacích senátů nesmí být členy výborů uvedených v článku 35 ani vykonávat v rámci Úřadu jiné úkoly.
Funkce člena odvolacího senátu může být vykonávána jako vedlejší povolání.
5. Členové odvolacích senátů nemohou být během dotyčného období odvoláni z Úřadu ani vyškrtnuti ze seznamu, pokud nejsou pro jejich odvolání vážné důvody a nerozhodne tak Soudní dvůr Evropských společenství na žádost Komise po obdržení stanoviska Správní rady.
Článek 48
Vyloučení a protest
1. Členové odvolacích senátů se nesmí účastnit řízení o odvolání, na kterém mají osobní zájem nebo ve kterém byli předtím činní jako zástupci účastníka řízení nebo o něm spolurozhodovali v nižším stupni.
2. Pokud se člen odvolacího senátu z některého z důvodů uvedených v odstavci 1 či z jiného důvodu domnívá, že se nemůže řízení o stížnosti účastnit, sdělí to odvolacímu senátu.
3. Proti členům odvolacího senátu mohou účastníci řízení o odvolání podat protest z důvodů uvedených v odstavci 1 nebo z obavy, že nejsou nestranní.
Protest není přípustný, pokud účastník řízení o odvolání již učinil procesní úkon, ačkoliv už znal důvod k protestu.
Protest nesmí být odůvodněn státní příslušností členů.
4. Odvolací senáty rozhodují v případech uvedených v odstavcích 2 a 3 bez účasti dotyčného člena.
Člena, který odstoupil nebo proti kterému byl podán protest, nahradí při rozhodování v odvolacím senátu jeho náhradník.
ČTVRTÁ ČÁST ŘÍZENÍ PŘED ÚŘADEM
KAPITOLA I ŽÁDOSTI
Článek 49
Podání žádosti
1. Žádost o odrůdové právo Společenství je nutno podat podle volby žadatele:
a) přímo u Úřadu, nebo
b) u jedné z úřadoven nebo vnitrostátních subjektů, které byly zmocněny podle čl. 30 odst. 4, pokud o tom žadatel Úřad informuje do dvou týdnů po podání žádosti.
Podrobnosti o způsobu, jakým se provede informování uvedené v písmeni b) mohou stanovit prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
Nepodání informací Úřadu o žádosti podle písmene b) se nedotýká platnosti žádosti, pokud Úřad tuto žádost obdržel do jednoho měsíce od podání u úřadovny nebo vnitrostátního subjektu.
Pokud je žádost podána u jednoho z vnitrostátních subjektů uvedených v odst. 1 písm. b), přijme subjekt veškerá opatření, aby žádost došla Úřadu do dvou týdnů od podání.
Vnitrostátní subjekty mohou od žadatele vybrat poplatek, který nesmí překročit správní náklady na přijetí a odeslání žádosti.
Článek 50
Ustanovení týkající se žádostí
1. Žádost o odrůdové právo Společenství musí obsahovat alespoň:
a) žádost o odrůdové právo Společenství;
b) označení botanického taxonu;
c) údaje o osobě žadatele nebo popřípadě společných žadatelů;
d) jméno šlechtitele a ujištění, že podle nejlepšího vědomí žadatele se na šlechtění nebo objevení a dalším vývoji odrůdy nepodílejí další osoby; není-li žadatel šlechtitelem, nebo pouze šlechtitelem, předložením příslušných písemností doloží, jak získal nárok na odrůdové právo Společenství;
e) předběžný název odrůdy;
f) technický popis odrůdy;
g) geografický původ odrůdy;
h) plné moci pro zástupce v řízení;
i) údaje o předchozím uvedení odrůdy na trh;
j) údaje o ostatních žádostech souvisejících s odrůdou.
2. Podrobnosti ustanovení podle odstavce 1, včetně sdělení dalších údajů, mohou stanovit prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
3. Žadatel navrhne název odrůdy, který může připojit k žádosti.
Článek 51
Den podání žádosti
Dnem podání žádosti o odrůdové právo Společenství je den, kdy je platná žádost doručena Úřadu podle čl. 49 odst. 1 písm. a) nebo úřadovně nebo vnitrostátnímu subjektu podle čl. 49 odst. 1 písm. b), pokud splňuje ustanovení čl. 50 odst. 1 a jsou zaplaceny poplatky podle článku 83 ve lhůtě určené Úřadem.
Článek 52
Právo přednosti
1. Právo přednosti žádosti se určí podle dne obdržení žádosti.
Dojdou-li žádosti v týž den, přednost se určí podle pořadí jejich doručení, pokud je toto pořadí zjistitelné.
Není-li zjistitelné, mají tutéž přednost.
2. Pokud žadatel nebo jeho právní předchůdce už požádal o ochranu odrůdy v členském státě nebo v členském státě Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin a žádost je podána během dvanácti měsíců po doručení dřívější žádosti, žadatel požívá vzhledem k žádosti právo přednosti pro dřívější žádost, pokud jde o žádost o ochranu odrůdy ve Společenství za předpokladu, že dřívější žádost ke dni podání žádosti stále existuje.
3. Právo přednosti má ten účinek, že den, kdy byla dřívější žádost podána, se považuje za den podání žádosti o ochranu odrůdy ve Společenství pro účely článků 7, 10 a 11.
4. Odstavce 2 a 3 se také vztahují na předchozí žádosti, které byly podány v jiném členském státě, pokud pro ně byla v den žádosti v souvislosti s tímto jiným členským státem splněna podmínka stanovená v čl. 12 odst. 1 písm. b) poslední větě o udělení odrůdového práva Společenství.
5. Nárok na právo přednosti, která se nachází před časovou předností podle odstavce 2, zanikne, pokud žadatel do tří měsíců ode dne podání žádosti nepředloží Úřadu kopie předchozí žádosti, ověřené orgánem příslušným pro tuto žádost.
Pokud předchozí žádost není vyhotovena v úředním jazyce Evropských společenství, může Úřad dodatečně požádat o překlad předchozí žádosti do jednoho z těchto jazyků.
KAPITOLA II PŘEZKOUMÁNÍ
Článek 53
Formální přezkoumání
1. Úřad přezkoumá, zda:
a) žádost byla platně podána podle článku 49;
b) žádost vyhovuje požadavkům stanoveným v článku 50 a v prováděcích pravidlech podle tohoto článku;
c) popřípadě je splněn nárok na právo přednosti a podmínky uvedené v čl. 52 odst. 2, 4 a 5 a
d) byly zaplaceny poplatky, které bylo třeba uhradit podle článku 83 ve lhůtě určené Úřadem.
2. Pokud žádost sice splňuje podmínky podle článku 51, avšak nevyhovuje ostatním požadavkům uvedeným v článku 50, poskytne Úřad žadateli možnost zjištěný nedostatek odstranit.
3. Pokud žádost nesplňuje podmínky podle článku 51, sdělí to Úřad žadateli, nebo, pokud to není možné, zveřejní oznámení podle článku 89.
Článek 54
Věcné přezkoumání
1. Úřad přezkoumá, zda odrůda může být předmětem odrůdového práva Společenství podle článku 5, zda je odrůda nová ve smyslu článku 10, zda je žadatel oprávněn podat žádost podle článku 12 a zda jsou splněny podmínky uvedené v článku 82.
Úřad rovněž přezkoumá, zda je navrhnutý název odrůdy vhodný podle článku 63.
Za tím účelem lze použít služeb ostatních institucí.
2. Za prvního žadatele je považována osoba, jíž přísluší odrůdové právo Společenství podle článku 11.
To neplatí, pokud před rozhodnutím o žádosti Úřad zjistí popřípadě ze závěrečného posouzení ohledně platnosti práva podle čl. 98 odst.
4 vyplyne, že prvnímu žadateli o odrůdové právo Společenství nepřísluší nebo nepřísluší pouze jemu. Pokud byla totožnost výhradně oprávněných nebo ostatních oprávněných osob zjištěna, osoba nebo osoby mohou zahájit řízení jako žadatelé.
Článek 55
Technické zkoušení
1. Pokud Úřad na základě přezkoumání podle článků 53 a 54 nezjistí překážky pro udělení práva na ochranu odrůdy ve Společenství, dá podnět k technickému zkoušení, pokud jde o splnění podmínek uvedených v článcích 7, 8 a 9 příslušným Úřadem nebo příslušnými úřady nejméně v jednom ze členských států, které byly Správní radou pověřeny k technickému zkoušení odrůd dotyčného taxonu, dále jen "zkušební úřady".
2. Pokud není zkušební úřad k dispozici, může Úřad se souhlasem Správní rady zkoušením pověřit jiné vhodné instituce nebo za tímto účelem zřídit vlastní úřadovny.
Pro účely této kapitoly jsou tyto subjekty nebo úřadovny považovány za zkušební úřady.
Ty mohou použít zařízení, která jim dá k dispozici žadatel.
3. Úřad zašle zkušebním úřadům kopie žádosti, jak požadují prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
4. Úřad pomocí obecných pravidel nebo požadavku v konkrétním případě určí, kdy, kde a v jakém množství a jakosti je třeba předložit materiál pro technické zkoušení, jakož i referenční vzorek.
5. Uplatňuje-li žadatel nárok na právo přednosti podle čl. 52 odst. 2 nebo 4, předloží potřebný materiál a další požadované podklady do dvou let ode dne podání žádosti podle článku 51. Pokud je předchozí žádost před uplynutím dvouleté lhůty vzata zpět nebo zamítnuta, může Úřad žadatele požádat, aby materiál nebo další podklady předložil v určité lhůtě.
Článek 56
Provedení technického zkoušení
1. Pokud není s ohledem na splnění podmínek uvedených v článcích 7, 8 a 9 stanovena jiná forma technické kontroly, vypěstují zkušební úřady pro účely technického zkoušení odrůdu nebo provedou jiná požadovaná šetření.
2. Technické zkoušení se provede v souladu s kontrolními obecnými pokyny vydanými Správní radou a pokyny danými Úřadem.
3. Za účelem technického zkoušení zkušební úřady mohou se souhlasem Úřadu použít služeb jiných odborně způsobilých subjektů a vzít v úvahu stávající výsledky zkoušení těchto subjektů.
4. Každý zkušební úřad zahájí technické zkoušení, pokud Úřad neurčí jinak, nejpozději ke dni, ke kterému by byla zahájeno technické zkoušení na základě žádosti o vnitrostátní ochranné právo zapsané ke dni, kdy žádost zaslanou Úřadem obdržel zkušební úřad.
5. V případě čl. 55 odst. 5 každý zkušební úřad zahájí, pokud Úřad neurčí jinak, technické zkoušení nejpozději ke dni, ke kterému by zahájil zkoušku na základě žádosti o vnitrostátní ochranné právo, pokud by byl k tomuto dni předložen požadovaný materiál a další pravděpodobně požadované podklady.
6. Správní rada může stanovit, že technické zkoušení odrůd vinné révy a dřevin může začít později.
Článek 57
Zpráva o zkoušení
1. Na žádost Úřadu, nebo pokud se výsledek technického zkoušení považuje za dostatečný pro posouzení odrůdy, zašle zkušební úřad Úřadu zprávu o zkoušení a v případě, že pokládá podmínky stanovené v článcích 7, 8 a 9 za splněné, popis odrůdy.
2. Úřad sdělí výsledek technického zkoušení a název odrůdy žadateli a poskytne mu možnost k vyjádření stanoviska.
3. Pokud Úřad nepovažuje zprávu o zkoušení za dostatečný základ pro rozhodnutí, může sám od sebe po slyšení žadatele nebo na žádost žadatele stanovit dodatečné zkoušení. Za účelem zhodnocení výsledků se každé dodatečné zkoušení provedené, dokud rozhodnutí učiněné podle článků 61 a 62 nenabude právní moci, považuje za součást zkoušení uvedeného v čl. 56 odst. 1.
4. Výsledky technického zkoušení podléhají výhradnímu dispozičnímu právu Úřadu a zkušební úřady je mohou použít pouze se souhlasem Úřadu.
Článek 58
Náklady na technické zkoušení
Úřad zaplatí zkušebním úřadům za technické zkoušení odměnu v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v článku 114.
Článek 59
Námitky proti udělení ochrany odrůdy
1. Každá osoba může u úřadu vznést písemně námitky proti udělení odrůdového práva Společenství.
2. Strany podávající námitky jsou účastníky řízení o udělení odrůdového práva Společenství spolu s žadatelem. Aniž je dotčen článek 88, mají strany podávající námitky přístup k podkladům, jakož i k výsledkům technického zkoušení a popisu odrůdy podle čl. 57 odst. 2.
3. Námitky se mohou zakládat pouze na tvrzení, že:
a) nejsou splněny podmínky uvedené v článcích 7 až 11;
b) existuje překážka podle čl. 63 odst. 3 nebo 4 stanovení navrhovaného názvu odrůdy.
4. Námitky mohou být vzneseny:
a) v případě námitek podle odst. 3 písm. a) po podání žádosti a před rozhodnutím podle článků 61 nebo 62;
b) v případě námitek podle odst. 3 písm. b) do tří měsíců od zveřejnění oznámení návrhu na název odrůdy podle článku 89.
5. Rozhodnutí o námitkách mohou být učiněna spolu s rozhodnutími podle článků 61, 62 nebo 63.
Článek 60
Přednost nové žádosti v případě námitek
Pokud námitka z důvodu nesplnění podmínek uvedených v článku 11 vede ke zpětvzetí nebo zamítnutí žádosti o ochranu odrůdy ve Společenství a strana podávající námitky podá žádost o právo na ochranu odrůdy ve Společenství na tutéž odrůdu do jednoho měsíce po stažení nebo nepopiratelnosti zamítnutí, může požádat, aby den zpětvzetí nebo zamítnutí žádosti bylo považováno za den podání jeho žádosti.
KAPITOLA III ROZHODNUTÍ
Článek 61
Zamítnutí
1. Úřad zamítne žádost o odrůdové právo Společenství, pokud a jakmile zjistí, že žadatel:
a) neodstranil během jemu stanovené lhůty nedostatky ve smyslu článku 53, k jejichž odstranění byla žadateli poskytnuta možnost;
b) nevyhověl pravidlu nebo požadavku podle čl. 55 odst. 4 nebo 5 ve stanovené lhůtě, ledaže Úřad toto nepředložení schválí; nebo
c) nenavrhl žádný vhodný název odrůdy podle článku 63.
2. Úřad zamítne žádost o odrůdové právo Společenství také, pokud:
a) zjistí, že nejsou splněny podmínky požadované ke zkoušení podle článku 54; nebo
b) dospěje na základě zprávy o zkoušení podle článku 57 k názoru, že nejsou splněny podmínky uvedené v článcích 7, 8 a 9.
Článek 62
Udělení
Pokud Úřad zastává názor, že výsledky zkoušení jsou postačující pro rozhodnutí o žádosti a že neexistují žádné překážky podle článků 59 a 61, udělí odrůdové právo Společenství.
Rozhodnutí musí zahrnovat úřední popis odrůdy.
Článek 63
Název odrůdy
1. V případě udělení odrůdového práva Společenství schválí Úřad pro dotyčnou odrůdu název odrůdy navržený žadatelem podle čl. 50 odst. 3, pokud je shledal na základě zkoušení provedeného podle čl. 54 odst. 1 druhé věty jako vhodné.
2. Název odrůdy je vhodný, pokud neexistuje překážka podle odstavců 3 nebo 4 tohoto článku.
3. Překážka pro stanovení název odrůdy existuje, pokud:
a) je jeho použití na území Společenství v rozporu s právem přednosti třetí strany;
b) jeho uživatelům činí obecně těžkosti poznat je nebo reprodukovat jako název odrůdy;
c) je shodné nebo může být zaměněno s názvem odrůdy, pod kterým je jiná odrůda téhož nebo příbuzného druhu zapsána v úředním seznamu odrůd nebo pod kterým byl dán do oběhu materiál z jiné odrůdy v členském státě nebo v členském státě Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin, ledaže by jiná odrůda už dále neexistovala a její název by nedosahoval většího významu;
d) se shoduje nebo může být zaměněno s jinými názvy, které jsou obecně užívány při uvádění zboží na trh, nebo se považuje podle jiných právních předpisů za označení volné;
e) může v některém z členských států způsobit pohoršení nebo narušovat veřejný pořádek;
f) může uvádět v omyl, pokud jde o vlastnosti, hodnotu nebo totožnost odrůdy nebo šlechtitele nebo jiné oprávněné osoby nebo způsobit záměnu.
4. V případě odrůdy, která již byla:
a) v některém členském státě; nebo
b) v členském státě Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin; nebo
c) v jiném státě, který podle ustanovení v právním aktu Společenství odrůdy posuzuje podle pravidel, která odpovídají směrnicím o společném seznamu odrůd;
zapsána v úředním seznamu odrůd nebo materiálu a uvedena na trh za obchodním účelem, existuje rovněž překážka, pokud se navrhovaný název odrůdy odchyluje od názvu tam zapsaného nebo používaného, ledaže by tato překážka byla v rozporu s překážkou podle odstavce 3.
5. Úřad zveřejní, které druhy považuje za příbuzné ve smyslu odst. 3 písm. c).
KAPITOLA IV ZACHOVÁNÍ ODRŮDOVÝCH PRÁV SPOLEČENSTVÍ
Článek 64
Technické zkoušení
1. Úřad přezkoumá nezměněné trvání chráněných odrůd.
2. Za tímto účelem provede dodatečné technické zkoušení podle článků 55 a 56.
3. Držitel musí Úřadu a zkušebním úřadům, kterým bylo svěřeno dodatečné technické zkoušení, sdělit veškeré informace nezbytné pro posouzení nezměněného trvání odrůdy.
V souladu s pokyny vydanými Úřadem musí předložit materiál odrůdy a umožnit dodatečné zkoušení, zda byla přijata potřebná opatření k zajištění nezměněného trvání odrůdy.
Článek 65
Zpráva o dodatečném technickém zkoušení
1. Na žádost Úřadu nebo, pokud se zjistí, že odrůda není uniformní nebo stálá, zkušební úřad pověřený technickým zkoušením zašle Úřadu zprávu o učiněných zjištěních.
2. Pokud jsou během technického zkoušení shledány nedostatky podle odstavce 1, sdělí Úřad držiteli výsledek technického zkoušení a poskytne mu možnost k vyjádření stanoviska.
Článek 66
Změna názvu odrůdy
1. Úřad změní název odrůdy stanovený podle článku 63, pokud se zjistí, že název nevyhovuje nebo již nevyhovuje požadavkům uvedeným v článku 63, a v případě přednostního kolidujícího práva třetí strany, že držitel odrůdového práva Společenství souhlasí se změnou, nebo že držiteli či jiné osobě zavázané užívat název odrůdy bylo zakázáno pravomocným rozhodnutím z tohoto důvodu užívat název odrůdy.
2. Úřad poskytne držiteli možnost navrhnout změnu v názvu odrůdy a postupuje podle článku 63.
3. Proti návrhu na změnu v názvu odrůdy mohou být podány námitky podle čl. 59 odst. 3 písm. b).
KAPITOLA V ODVOLÁNÍ
Článek 67
Rozhodnutí, proti kterým lze podat odvolání
1. Proti rozhodnutí Úřadu podle článků 20, 21, 59, 61, 62, 63 a 66, jakož i rozhodnutí týkající se poplatků podle článku 83, nákladů podle článku 85, zápisu a výmazu údajů v rejstříku uvedeném v článku 87 a nahlížení podle článku 88, lze podat odvolání.
2. Odvolání podle odstavce 1 má odkladný účinek.
Úřad však může, pokud to vzhledem k okolnostem považuje za nezbytné, nařídit, aby napadnuté rozhodnutí nebylo odloženo.
3. Proti rozhodnutí Úřadu podle článku 29 a čl. 100 odst. 2 lze podat odvolání, ledaže by bylo podáno přímé odvolání podle článku 74. Odvolání nemá odkladný účinek.
4. Proti rozhodnutí, které neukončuje řízení, pokud jde o jednu ze stran, lze podat odvolání pouze tehdy, pokud v rozhodnutí není ustanovení o odděleném odvolání.
Článek 68
Osoby oprávněné podat odvolání a účastníci řízení
Každá fyzická nebo právnická osoba může s výhradou článku 82 podat odvolání proti rozhodnutí vydané proti ní, jakož na rozhodnutí, která, ačkoli formou rozhodnutí byla určena jiné osobě, se jí přímo a osobně dotýkají.
Účastníci řízení se mohou účastnit řízení o odvolání; Úřad se řízení o odvolání účastní vždy.
Článek 69
Lhůta a forma
Odvolání je třeba podat písemně Úřadu do dvou měsíců od doručení rozhodnutí, pokud je určeno osobě, která se odvolává, jinak do dvou měsíců po oznámení rozhodnutí, a písemně odůvodnit do čtyř měsíců po tomto doručení nebo oznámení rozhodnutí.
Článek 70
Náprava
1. Pokud útvar Úřadu, který připravil rozhodnutí, považuje odvolání za přípustné a odůvodněné, musí Úřad rozhodnutí napravit.
To neplatí, pokud proti odvolateli stojí jiný účastník řízení o odvolání.
2. Pokud není rozhodnutí napraveno do jednoho měsíce po přijetí odůvodnění, postupuje Úřad, pokud jde o odvolání neprodleně takto:
- rozhodne, zda postupovat podle čl. 67 odst. 2 druhé věty a
- předloží stížnost odvolacímu senátu.
Článek 71
Přezkoumání odvolání
1. Je-li odvolání přípustné, přezkoumá odvolací senát, zda je odůvodněné.
2. Při zkoumání odvolání vyzve odvolací senát účastníky řízení o odvolání tolikrát, jak je zapotřebí, aby podali stanovisko k odvolání nebo písemným vyjádřením jiných stran účastnících se řízení o odvolání v jím určené lhůtě.
Účastníci řízení o odvolání jsou oprávněny učinit ústní prohlášení.
Článek 72
Rozhodnutí o odvolání
Odvolací senát rozhodne o odvolání na základě přezkoumání provedeného podle článku 71. Odvolací senát působí buď v rámci příslušnosti Úřadu, nebo případ odkáže příslušnému útvaru Úřadu k dalšímu rozhodnutí.
Tento útvar je vázán právním posouzením odvolacího senátu, který rozhodnutí položil základ, pokud se nezměnil skutkový stav.
Článek 73
Další opravný prostředek
1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu lze podat opravný prostředek u Soudního dvora Evropských společenství.
2. Opravný prostředek je přípustný z důvodu nepříslušnosti, porušení podstatných procesních předpisů, porušení Smlouvy, tohoto nařízení nebo právní normy, kterou je nutno použít při jejím provádění, nebo z důvodu zneužití pravomoci.
3. Opravný prostředek mohou podat účastníci řízení o odvolání, pokud je pro ně nepříznivé, jakož i Komise a Úřad.
4. Opravný prostředek je třeba podat u Soudního dvora do dvou měsíců po doručení rozhodnutí odvolacího senátu.
5. Pokud Soudní dvůr odkáže záležitost k dalšímu rozhodnutí odvolacímu senátu, odvolací senát je vázán právním posouzením Soudního dvora, které rozhodnutí položilo základ, pokud se nezměnil skutkový stav.
Článek 74
Přímý opravný prostředek
1. Proti rozhodnutí Úřadu podle článku 29 a čl. 100 odst. 2 může být podán opravný prostředek přímo u Soudního dvora Evropských společenství.
2. Článek 73 se použije přiměřeně.
KAPITOLA VI RŮZNÁ PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 75
Odůvodnění rozhodnutí, právo na slyšení
Rozhodnutí Úřadu musejí být odůvodněna.
Mohou být založena pouze na důvodech nebo důkazech, ke kterým se účastníci řízení mohli vyjádřit ústně nebo písemně.
Článek 76
Zjišťování skutkového stavu Úřadem z moci úřední
V řízení před Úřadem zjistí Úřad skutkový stav z moci úřední, v míře v jaké spadají pod články 54 a 55.
Skutečnosti a důkazy, které nebyly předloženy ve lhůtě stanovené Úřadem, Úřad v úvahu nevezme.
Článek 77
Ústní jednání
1. Ústní jednání nařídí Úřad nařídí z moci úřední nebo na žádost účastníka řízení.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, je ústní jednání před Úřadem neveřejné.
3. Ústní jednání před odvolacím senátem včetně oznámení rozhodnutí je veřejné, pokud odvolací senát nerozhodne jinak v případech, kdy by veřejné řízení mohlo mít zejména pro některou ze stran účastnících se odvolacího řízení za následek závažné a neodůvodněné nevýhody.
Článek 78
Důkazní řízení
1. V řízení před Úřadem jsou přípustné zejména tyto důkazní prostředky:
a) výslech účastníků řízení;
b) žádosti o informace;
c) předložení listin a ostatních důkazů;
d) výslech svědků;
e) znalecké posudky;
f) ohledání;
g) místopřísežná písemná prohlášení.
2. Pokud Úřad rozhoduje prostřednictvím výboru, může tento výbor jednoho ze svých členů pověřit prováděním důkazů.
3. Pokud Úřad považuje za potřebný ústní výslech účastníků řízení, svědků nebo znalců:
a) předvolá dotyčné osoby k výslechu před Úřad; nebo
b) požádá podle čl. 91 odst. 2 příslušný soud nebo příslušné orgány státu, ve kterém má dotyčná osoba bydliště, aby dotyčnou osobu vyslechl.
4. Úřad může povolit, aby účastník řízení, svědek nebo znalec předvolaný před Úř adbyl vyslechnut příslušným soudem nebo příslušným orgánem v zemi, kde má své bydliště. Po obdržení této žádosti nebo v případě, že na předvolání není reagováno, může Úřad podle čl. 91 odst. 2 požádat příslušný soud nebo příslušný orgán, aby dotyčnou osobu vyslechl.
5. Pokud Úřad považuje za vhodné znovu vyslechnout některého z vyslechnutých účastníků řízení, svědků nebo znalců pod přísahou nebo v jiné závazné formě, může o to požádat příslušný soud nebo příslušný orgán ve státě, kde má dotyčná osoba bydliště.
6. Požádá-li Úřad příslušný soud nebo příslušný orgán o výslech, může soud nebo orgán požádat, aby výslech provedly závaznou formou a dovolily členovi Úřadu účastnit se výslechu a dotazovat se účastníků řízení, svědků nebo znalců prostřednictvím soudu nebo orgánu či přímo.
Článek 79
Doručení
Úřad doručí z vlastního podnětu všechna rozhodnutí a předvolání, jakož i oznámení a sdělení, od kterých počíná lhůta, nebo které je třeba doručit buď podle jiných ustanovení tohoto nařízení, nebo podle předpisů přijatých na základě tohoto nařízení nebo u kterých nařídil doručení prezident Úřadu.
Doručení může být provedeno prostřednictvím úřadů členských států, do jejich příslušnosti spadají odrůdy rostlin.
Článek 80
Navrácení do původního stavu
1. Pokud bylo žadateli o odrůdové právo Společenství, držiteli nebo jinému účastníkovi řízení u Úřadu navzdory největší svědomitostí za daných okolností znemožněno vůči Úřadu dodržet lhůtu, navrátí se na jeho žádost jeho práva do původního stavu, pokud toto znemožnění má za přímý následek podle tohoto nařízení ztrátu práva nebo opravného prostředku.
2. Žádost je nutno podat písemně do dvou měsíců po odpadnutí překážky.
Zmeškaný úkon je nutno učinit během této lhůty.
Žádost je přípustná pouze do jednoho roku po uplynutí zmeškané lhůty.
3. Žádost je nutno odůvodnit, přičemž skutečnosti, na kterých se zakládá odůvodnění, musí být důvěryhodné.
4. Tento článek se nevztahuje na lhůty uvedené v odstavci 2 ani v čl. 52 odst. 2, 4 a 5.
5. Každá osoba, která v členském státě v dobré víře použila nebo učinila účinná a vážná opatření k použití materiálu odrůdy, která je předmětem oznámené žádosti o udělení odrůdového práva Společenství nebo uděleného odrůdového práva Společenství, v době mezi vznikem ztráty práva podle odstavce 1 na žádost nebo na udělenou ochranu odrůdy Společenství a navrácením do původního stavu, může bezplatně pokračovat v tomto používání ve svém hospodářství nebo pro potřeby svého hospodářství.
Článek 81
Obecné zásady
1. Pokud toto nařízení nebo ustanovení přijatá podle tohoto nařízení neobsahují procesní ustanovení, použije Úřad zásady procesního práva obecně uznávané v členských státech.
2. Článek 48 se přiměřeně vztahuje na zaměstnance Úřadu, pokud se zabývají rozhodnutími druhu uvedeného v článku 67, a pro zaměstnance zkušebních úřadů, pokud spolupůsobí na opatřeních k přípravě takových rozhodnutí.
Článek 82
Zástupce v řízení
Osoby, které na území Společenství nemají bydliště ani sídlo ani zde nejsou usazeny, se mohou účastnit řízení u Úřadu jako účastníci pouze tehdy, pokud určily zástupce v řízení, který má bydliště nebo sídlo nebo je usazen na území Společenství.
KAPITOLA VII POPLATKY, ROZDĚLENÍ NÁKLADŮ
Článek 83
Poplatky
1. Úřad vybírá poplatky za úřední úkony stanovené v tomto nařízení a za každý rok trvání práva na ochranu odrůdy ve Společenství podle poplatkového řádu stanoveného podle článku 113.
2. Pokud poplatky za úřední úkony uvedené v čl. 113 odst. 2 nebo za ostatní úřední úkony uvedené v poplatkovém řádu, které se provedou pouze na žádost, nebudou uhrazeny, žádost a odvolání se považují za nepodané, pokud úkony, za které se účtují poplatky, nebudou provedeny do jednoho měsíce poté, co Úřad doručil novou výzvu k zaplacení poplatků a přitom poukázal na následek jejich neuhrazení.
3. Pokud mohou být určité údaje žadatele o udělení ochrany odrůdy ve Společenství ověřeny pouze technickým zkoušením, které sahá mimo rámec stanovený pro technická zkoušení odrůd dotyčného taxonu, poplatky za technické zkoušení mohou být zvýšeny po slyšení dlužníka poplatků až do výše skutečně vzniklých nákladů.
4. V případě úspěšného odvolání se poplatky vybrané za podání odvolání vrátí, v případě částečného úspěchu se vrátí odpovídající část.
Navrácení však může být zcela nebo zčásti zamítnuto, pokud je úspěch odvolání založen na skutečnostech, které v době původního rozhodnutí nebyly známy.
Článek 84
Zánik platební povinnosti
1. Nárok Úřadu na zaplacení poplatků zaniká čtyři roky od konce kalendářního roku, ve kterém byl poplatek splatný.
2. Nároky vůči Úřadu na vrácení poplatků nebo peněžních částek, které byly při úhradě některého poplatku zaplaceny navíc, zanikají čtyři roky od konce kalendářního roku, ve kterém vznikl nárok.
3. Lhůta stanovená v odstavci 1 se přerušuje výzvou k zaplacení poplatku a lhůta uvedená v odstavci 2 se přerušuje písemným a důvody opatřeným uplatněním nároku.
Po přerušení začne tato lhůta opět běžet a skončí nejpozději šest let od konce roku, ve který původně začala běžet, ledaže by byl nárok mezitím uplatněn soudně; v tomto případě končí lhůta nejdříve jeden rok od právní moci rozhodnutí.
Článek 85
Rozdělení nákladů
1. Účastník, který prohrál v řízení o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství nebo řízení o odvolání, nese náklady ostatních účastníků řízení, jakož i nezbytné náklady, které jí vznikly ze soudního řízení, včetně nákladů na cestu a pobyt, a rovněž i náklady zmocněnců, poradců a advokátů v rámci sazebníků pro jednotlivé náklady za podmínek uvedených v článku 114.
2. Pokud však každý z účastníků řízení uspěje částečně nebo je to vhodné z důvodů spravedlnosti, Úřad nebo odvolací senát rozhodne o jiném rozdělení nákladů.
3. Účastník řízení, který řízení ukončí stažením žádosti o udělení odrůdového práva Společenství, žádosti o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství, odvoláním nebo vzdáním se práva na ochranu odrůdy ve Společenství, nese náklady vzniklé ostatním účastníkům řízení podle odstavců 1 a 2.
4. Pokud se účastníci řízení u Úřadu nebo odvolacího senátu dohodnou na rozdělení nákladů odlišném od rozdělení stanoveného v předchozích odstavcích, vezme se tato dohoda v úvahu.
5. Úřad nebo odvolací senát stanoví na žádost výši nákladů, které je třeba uhradit podle předchozích odstavců.
Článek 86
Výkon rozhodnutí, která stanovují náklady
1. Každé konečné rozhodnutí Úřadu, které stanovuje náklady, je vykonatelné.
2. Nucený výkon se uskuteční podle předpisů občanského práva procesního členského státu, na jehož území k němu dochází.
Doložka vykonatelnosti je udělována po ověření, jež se smí týkat pouze pravosti dokumentu, vnitrostátními orgány, které pro tento účel určí vláda každého členského státu a sdělí je Úřadu a Soudnímu dvoru Evropských společenství.
3. Pokud jsou tyto formální náležitosti na žádost strany vyžadující výkon rozhodnutí splněna, může tato strana žádat výkon podle vnitrostátních právních předpisů tak, že se obrátí přímo na příslušný orgán.
4. Výkon může být odložen pouze rozhodnutím Soudního dvora Evropských společenství.
Kontrola řádnosti opatření týkajících se výkonu rozhodnutí však přísluší vnitrostátním soudům.
KAPITOLA VIII REJSTŘÍKY
Článek 87
Zřízení rejstříku
1. Úřad vede rejstřík žádostí o udělení odrůdových práv Společenství, do kterého se zapisují tyto údaje:
a) žádosti o odrůdové právo Společenství spolu s uvedením taxonu a předběžného názvu odrůdy, dne podání žádosti, jakož i jména a adresy žadatele, šlechtitele a možného zástupce v řízení;
b) ukončení řízení týkajícího se žádostí o odrůdové právo Společenství spolu s údaji podle písmene a);
c) návrhy na název odrůdy;
d) změny v osobě žadatele nebo jeho zástupce v řízení;
e) opatření k provedení nuceného výkonu práva podle článků 24 a 26, pokud je o ně žádáno.
2. Úřad vede Rejstřík odrůdových práv Společenství, do kterého se po udělení odrůdového práva Společenství zapisují tyto údaje:
a) druh a název odrůdy;
b) úřední popis odrůdy nebo odkaz na dokumenty Úřadu, ve kterých je obsažen úřední popis odrůdy jako nedílná součást rejstříku;
c) v případě odrůd, u kterých musí být k výrobě materiálu opakovaně použit materiál s určitými složkami, odkaz na tyto složky;
d) jméno a adresa držitele, šlechtitele a možného zástupce v řízení;
e) den počátku a ukončení ochrany odrůdy ve Společenství, jakož i důvod ukončení;
f) na žádost výlučné smluvní užívací právo nebo nucené užívací právo, včetně jména a adresy oprávněného uživatele;
g) na žádost opatření k nucenému výkonu práva podle článku 24;
h) odlišné názvy odrůd jako původních odrůd a v podstatě odvozených odrůd včetně názvu odrůdy a názvu dotyčných stran, pokud je toto požadováno jak držitelem původní odrůdy, tak šlechtitelem odrůdy v podstatě odvozené od původní odrůdy.
Žádost jedné ze dvou dotyčných stran je dostačující pouze tehdy, pokud obdržela buď dobrovolné potvrzení druhé strany podle článku 99, nebo konečné rozhodnutí popřípadě pravomocný rozsudek ve smyslu tohoto nařízení, z něhož vyplývá, že se u dotyčných odrůd jedná o původní popřípadě o v podstatě odvozené odrůdy.
3. Ostatní údaje nebo podmínky pro zápis do obou rejstříků mohou stanovit prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
4. Úřední popis odrůdy může Úřad přizpůsobit po konzultaci s držitelem, pokud jde o počet a druh vlastností, jakož i o stanovené projevy těchto vlastností z vlastního podnětu nyní platným zásadám popisu odrůd dotyčného taxonu, pokud je to nezbytné, aby popis odrůdy učinil srovnatelný s popisem jiných odrůd dotyčného taxonu.
Článek 88
Nahlížení
1. Do rejstříku podle článku 87 může nahlédnout kdokoliv.
2. V případě oprávněného zájmu může kdokoli za podmínek stanovených v prováděcích pravidlech uvedených v článku 114 nahlédnout:
a) do podkladů týkajících se žádosti o odrůdové právo Společenství;
b) do podkladů týkajících se udělení odrůdového práva Společenství;
c) do šlechtění za účelem technického zkoušení odrůdy;
d) do šlechtění za účelem zkoušení trvání odrůdy.
3. V případě odrůd, u kterých musí být k výrobě materiálu opakovaně použit materiál z určitých složek, je nutno na žádost žadatele o udělení odrůdového práva Společenství odepřít nahlížení do všech údajů o složkách včetně jejich šlechtění.
Žádost o odepření nahlížení může být podána pouze do rozhodnutí o žádosti na udělení odrůdového práva Společenství.
4. Materiál předložený nebo získaný v souvislosti se zkoušením podle čl. 55 odst. 4, článků 56 a 64, nesmí být podle tohoto nařízení příslušnými orgány předán jiné straně, ledaže by to schválila oprávněná osoba nebo by byl převod žádoucí v rámci spolupráce podle tohoto nařízení pro účely zkoušení na základě právních předpisů.
Článek 89
Pravidelně zveřejňované publikace
Úřad vydává nejméně každý druhý měsíc publikaci obsahující údaje, které byly podle čl. 87 odst.
1 a 2 písm. a), d), e), f), g) a h) zapsány do rejstříku a dosud nebyly zveřejněny. Úřad kromě toho zveřejňuje výroční zprávu spolu s údaji, které pokládá za účelné, přinejmenším však seznam platných odrůdových práv Společenství, jejich držitelů, dne udělení a zániku ochrany odrůdy a připuštěných názvů odrůd.
Podrobnosti těchto zveřejnění stanoví Správní rada.
Článek 90
Výměna informací a publikací
1. Úřad a orgány členských států, do jejichž příslušnosti spadají odrůdy rostlin si navzájem předají na žádost a aniž jsou dotčeny zvláštní podmínky přijaté pro zaslání výsledků technického zkoušení, bezplatně pro své vlastní účely jednu nebo více kopií svých publikací, jakož i věcné informace o zažádaných nebo udělených právech.
2. Údaje uvedené v čl. 88 odst. 3 jsou z podávání informací vyloučeny, ledaže:
a) informování je nezbytné k provádění zkoušení uvedených v článcích 55 a 64, nebo
b) žadatel o udělení odrůdového práva Společenství nebo držitel k informování udělí souhlas.
Článek 91
Správní a právní spolupráce
1. Úřad, zkušební úřady uvedené v čl. 55 odst. 1 a soudy nebo orgány členských států se na žádost navzájem podporují sdělováním informací nebo poskytnutím nahlédnutí do podkladů týkajících se odrůdy, jejího vzorku a šlechtění, pokud tomu neodporují ustanovení tohoto nařízení nebo vnitrostátní předpisy. Pokud Úřad nebo zkušební úřady poskytnou náhled soudům nebo státním zastupitelstvím, nepodléhá toto nahlížení omezením uvedeným v článku 88; nahlédnutí poskytnutá zkušebními úřady nepodléhají rozhodnutí Úřadu ve smyslu článku 88.
2. Soudy nebo jiné příslušné orgány členských států provedou pro Úřad na jeho žádost o právní pomoc dokazování nebo jiné s tím související soudní úkony v rámci své příslušnosti.
PÁTÁ ČÁST ÚČINKY NA JINÉ PRÁVNÍ PŘEDPISY
Článek 92
Zákaz dvojí ochrany
1. Odrůdy, které jsou předmětem odrůdového práva Společenství, nemohou být předmětem vnitrostátního odrůdového práva nebo patentu pro dotyčnou odrůdu.
Právo udělené v rozporu s první větou nemá žádný účinek.
2. Pokud bylo držiteli uděleno jiné právo druhu uvedeného v odstavci 1 pro tutéž odrůdu před udělením odrůdového práva Společenství, může práva z takové ochrany neuplatňovat tak dlouho, dokud zůstane účinné odrůdové právo Společenství.
Článek 93
Použití vnitrostátních právních předpisů
Uplatnění nároků z odrůdových práv Společenství podléhá omezením stanoveným právními předpisy členských států pouze tehdy, pokud to toto nařízení výslovně stanoví.
ŠESTÁ ČÁST OBČANSKOPRÁVNÍ NÁROKY, PROTIPRÁVNÍ JEDNÁNÍ, SOUDNÍ PŘÍSLUŠNOST
Článek 94
Protiprávní jednání
1. Kdo:
a) ohledně odrůdy, které bylo uděleno odrůdové právo Společenství, provede úkony uvedené v čl. 13 odst. 2, aniž by k tomu byl oprávněn, nebo
b) nesprávně použije název odrůdy ve smyslu čl. 17 odst. 1 nebo příslušnou informaci ve smyslu čl. 17 odst. 2, nebo
c) v rozporu s čl. 18 odst. 3 použije název odrůdy některé z odrůd, které bylo uděleno odrůdové právo Společenství, nebo název s tímto názvem odrůdy zaměnitelný,
může být držitelem žalován za protiprávní jednání nebo o zaplacení přiměřené náhrady nebo oboje.
2. Kdo jedná úmyslně nebo z nedbalosti, je držiteli povinen kromě toho nahradit další škody vzniklé z protiprávního jednání.
V případě mírné nedbalosti se může tento nárok snížit v souladu se stupněm této mírné nedbalosti, avšak nikoli pod výši výhody, která vznikla porušiteli z protiprávního jednání.
Článek 95
Úkony předcházející udělení odrůdového práva Společenství
Držitel může žádat na každé osobě, která v době mezi oznámením žádosti o odrůdové právo Společenství a jeho udělením provedla úkon, který by jí byl po toto období na základě odrůdového práva Společenství zakázán, přiměřenou náhradu.
Článek 96
Promlčení
Nároky podle článků 94 a 95 se promlčí po třech letech ode dne, ke kterému bylo odrůdové právo Společenství s konečnou platností uděleno a držitel se dověděl o úkonu a o totožnosti odpovědné strany nebo, pokud se to nedověděl, po třiceti letech od ukončení dotyčného úkonu.
Článek 97
Doplňující použití vnitrostátních právních předpisů týkajících se protiprávního jednání
1. Pokud odpovědná strana podle článku 94 získala na základě protiprávního jednání k tíži držitele nebo oprávněného uživatele nějakou výhodu, použijí příslušné soudy podle článků 101 nebo 102 vnitrostátní právní předpisy včetně mezinárodního práva soukromého.
2. Odstavec 1 se vztahuje také na ostatní nároky, které mohou vzniknout z učinění nebo neučinění úkonů podle článku 95 v době mezi oznámením žádosti o ochranu odrůdy ve Společenství a vyřízením žádosti.
3. V ostatních případech se účinky práv na ochranu odrůdy ve Společenství určí výhradně podle tohoto nařízení.
Článek 98
Uplatňování nároku na odrůdové právo Společenství
1. Pokud bylo odrůdové právo Společenství uděleno osobě, která na ně nemá nárok podle článku 11, může oprávněná osoba, aniž jsou dotčeny jiné nároky existující podle právních předpisů členských států, od neoprávněného držitele požadovat, aby na ni bylo odrůdové právo Společenství převedeno.
2. Pokud nějaké osobě přísluší odrůdové právo Společenství pouze zčásti, může tato osoba podle odstavce 1 žádat, aby jí bylo přiznáno spoluvlastnictví.
3. Nároky podle odstavců 1 a 2 mohou být uplatňovány jen ve lhůtě pěti let od oznámení udělení odrůdového práva Společenství.
To neplatí, pokud držitel v době udělení nebo získání věděl o tom, že mu odrůdové právo Společenství nepříslušelo nebo nepříslušelo pouze jemu.
4. Nároky podle odstavců 1 a 2 přiměřeně přísluší oprávněné osobě také pokud jde o žádosti o odrůdové právo Společenství podané žadatelem, který nebyl oprávněn nebo oprávnění nebylo uděleno pouze jemu.
Článek 99
Potvrzení odlišnosti odrůdy
Držitel původní odrůdy a šlechtitel odrůdy v podstatě odvozené z původní odrůdy mají nárok obdržet potvrzení o tom, že dotyčné odrůdy byly identifikovány jako původní popřípadě v podstatě odvozené odrůdy.
Článek 100
Důsledky změny vlastnictví odrůdového práva Společenství
1. V případě úplné změny vlastnictví odrůdového práva Společenství následkem pravomocného rozsudku podle článků 101 nebo 102 za účelem uplatnění nároků podle čl. 98 odst. 1 zanikají užívací práva a ostatní práva zápisem oprávněné osoby do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
2. Pokud držitel nebo v této době oprávněný uživatel učinil některý z úkonů uvedených v čl. 13 odst. 2 nebo k tomu učinil skutečné a vážné přípravy, opatření před zahájením řízení podle článků 101 nebo 102 ohledně odrůdy na území Společenství, může v těchto úkonech pokračovat nebo je provádět, pokud nového držitele zapsaného do Rejstříku odrůdových práv Společenství požádá o přiznání nevýlučného užívacího práva. Žádost musí být podána ve lhůtě stanovené prováděcími pravidly. Nedojde-li mezi stranami k dohodě, může užívací právo udělit Úřad. Ustanovení čl. 29 odst. 3 až 7 se použije přiměřeně.
3. Odstavec 2 se nepoužije, pokud držitel nebo oprávněný uživatel jednal ve špatné víře v době, kdy začal s prováděním úkonů nebo začal činit přípravy.
Článek 101
Příslušnost a řízení u žalob, které se týkají občanskoprávních nároků
1. Luganská úmluva, jakož i doplňující ustanovení tohoto článku a článků 102 až 106 tohoto nařízení se vztahují na řízení u žalob, které se týkají nároků uvedených v článcích 94 až 100.
2. Řízení druhu uvedeného v odstavci 1 se zahajuje u soudů:
a) členského státu nebo jiného smluvního státu Luganské úmluvy, ve kterém má bydliště nebo sídlo nebo je usazen žalovaný, nebo
b) pokud není tato podmínka dána v žádném členském státě nebo smluvním státě, členského státu, ve kterém má bydliště nebo sídlo nebo je usazen žalobce, nebo
c) pokud není ani tato podmínka dána v žádném členském státě, členského státu, ve kterém má sídlo Úřad.
Příslušné soudy jsou příslušné pro rozhodnutí o protiprávním jednání, ke kterému údajně došlo v některém členském státě.
3. Řízení u žalob týkajících se nároků vůči protiprávním jednáním, mohou být zahájena také u soudu místa, kde došlo ke škodné události.
V tomto případě je soud příslušný pouze tehdy, pokud jde o protiprávní jednání, ke kterému došlo v členském státě, kam patří.
4. Na řízení a příslušnost soudů se vztahují právní předpisy státu určeného podle odstavců 2 nebo 3.
Článek 102
Doplňující ustanovení
1. Na žaloby týkající se práva podle článku 98 tohoto nařízení se nevztahuje čl. 5 odst. 3 a 4 Luganské úmluvy.
2. Odchylně od článku 101 tohoto nařízení se použije čl. 5 odst. 1 a články 17 a 18 Luganské úmluvy.
3. Pro účely článků 101 a 102 tohoto nařízení se určí bydliště nebo sídlo účastníka podle článků 52 a 53 Luganské úmluvy.
Článek 103
Použitelné procesní předpisy
Pokud je příslušnost vnitrostátních soudů dána podle článků 101 a 102, použijí se, aniž jsou dotčeny články 104 a 105, procesní předpisy daného státu pro rovnocenné žaloby týkající se příslušných vnitrostátních práv.
Článek 104
Právo podat žalobu týkající se protiprávního jednání
1. Žalobu týkající se protiprávního jednání může podat držitel. Oprávněný uživatel může podat žalobu týkající se protiprávního jednání, pokud tyto žaloby nejsou výslovně vyloučeny smlouvou s držitelem, v případě výlučného užívacího práva nebo Úřadem podle článku 29 nebo čl. 100 odst. 2.
2. Každá oprávněný uživatel se může za účelem náhrady připojit k žalobě týkající se protiprávního jednání podané držitelem.
Článek 105
Povinnost vnitrostátního soudu nebo jiného subjektu
Vnitrostátní soud nebo jiný subjekt, u kterého je podána žaloba týkající se odrůdového práva Společenství, musí vycházet z platnosti ochrany odrůdy ve Společenství.
Článek 106
Přerušení řízení
1. Pokud se žaloba týká nároků podle čl. 98 odst. 4 a rozhodnutí je závislé na schopnosti odrůdy být chráněna podle článku 6, může být toto rozhodnutí vydáno až poté, co o žádosti o odrůdové právo Společenství rozhodne Úřad.
2. Pokud se žaloba týká uděleného odrůdového práva Společenství, ohledně něhož bylo zahájeno řízení za účelem zrušení nebo odnětí podle článků 20 nebo 21, může být řízení přerušeno, pokud je rozhodnutí závislé na platnosti odrůdového práva Společenství.
Článek 107
Sankce za porušení odrůdových práv Společenství
Členské státy učiní všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že se při sankcích za porušení odrůdových práv Společenství použijí tatáž opatření, jaká se použijí pokud jde o odpovídající vnitrostátní práva.
SEDMÁ ČÁST ROZPOČET, FINANČNÍ KONTROLA, PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA SPOLEČENSTVÍ
Článek 108
Rozpočet
1. Odhady veškerých příjmů a výdajů Úřadu se připravují na každý účetní rok a promítnou se do rozpočtu Úřadu; účetní rok odpovídá roku kalendářnímu.
2. Příjmy a výdaje rozpočtu musí být vyrovnané.
3. Rozpočtové příjmy zahrnují, aniž jsou dotčeny ostatní příjmy, veškeré poplatky, které je třeba zaplatit podle článku 83 na základě poplatkového řádu podle článku 113, a v nezbytné míře, příspěvek ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
4. Rozpočtové výdaje zahrnují, aniž jsou dotčeny jiné výdaje, stálé náklady Úřadu, jakož i náklady na běžné fungování Úřadu včetně částek, které je nutno zaplatit zkušebním úřadům.
Článek 109
Vypracování rozpočtu
1. Prezident vypracuje každoročně odhad příjmů a výdajů Úřadu na následující účetní rok a předá ho Správní radě nejpozději do 31. března každého roku spolu se seznamem míst a, pokud rozpočet předpokládá příspěvek podle čl. 108 odst. 3, s předběžným odůvodněním.
2. Pokud odhad předpokládá příspěvek podle čl. 108 odst. 3, předá Správní rada neprodleně Komisi odhad spolu se seznamem míst a uvedeným odůvodněním, přičemž může připojit své stanovisko. Komise předá tyto podklady rozpočtovému orgánu Společenství; může k nim připojit stanovisko, jakož i odlišný odhad.
3. Správní rada přijme rozpočet, který zahrnuje také seznam míst vyhotovený Úřadem. Pokud je v odhadu zahrnut příspěvek podle čl. 108 odst. 3, rozpočet se v případě potřeby přizpůsobí středním položkám ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Článek 110
Provádění rozpočtu
Rozpočet Úřadu provádí prezident.
Článek 111
Kontrola
1. Kontrolu závazků a plateb všech výdajů, jakož i kontrolu stanovení a vybírání veškerých příjmů Úřadu provádějí finanční kontroloři jmenovaní Správní radou.
2. Prezident předá Komisi, Správní radě a Účetnímu dvoru Evropských společenství nejpozději do 31. března každého roku účetní závěrku všech příjmů a výdajů Úřadu v uplynulém účetním roce.
Účetní dvůr zkontroluje účty podle příslušných ustanovení pro souhrnný rozpočet Evropských společenství.
3. Správní rada uděluje prezidentovi Úřadu absolutorium za provádění rozpočtu.
Článek 112
Finanční ustanovení
Správní rada stanoví po konzultaci s Účetním dvorem vnitřní finanční předpisy, které usměrní zejména postup sestavení a provádění rozpočtu Úřadu.
Finanční předpisy musí nanejvýš vyhovovat předpisům finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství a mohou se od něho odchýlit pouze tehdy, pokud je to nezbytné vzhledem ke zvláštním požadavkům jednotlivých činností Úřadu.
Článek 113
Poplatkový řád
1. Poplatkový řád určuje zejména skutečnosti, za které je nutno podle čl. 83 odst. 1 zaplatit poplatky, výši poplatků a způsob placení.
2. Poplatky je třeba účtovat alespoň za tyto skutečnosti:
a) zpracování žádosti o udělení odrůdového práva Společenství; tento poplatek zahrnuje:
- formální přezkoumání (článek 53),
- věcné přezkoumání (článek 54),
- přezkoumání názvu odrůdy (článek 63),
- rozhodnutí (články 61, 62)
- příslušné zveřejnění (článek 89);
b) sjednání a provedení technického zkoušení;
c) vyřízení odvolání včetně rozhodnutí o tomto odvolání;
d) každý rok trvání odrůdového práva Společenství.
3. a) Aniž jsou dotčena písmena b) a c), je třeba určit výši poplatků tak, aby bylo zaručeno, že příjmy z nich plynoucí zásadně postačí ke krytí veškerých rozpočtových výdajů Úřadu.
b) Příspěvek podle čl. 108 odst. 3 však může krýt po přechodné období, které končí 31. prosince čtvrtý rok po dni stanoveném v čl. 118 odst. 2, krýt výdaje v rámci počátečního stádia Úřadu. Podle článku 115 může být přechodné období — pokud je to nezbytné — prodlouženo nejvýše o jeden rok.
108 odst. 3 po přechodné období krýt také výdaje Úřadu za určité činnosti, které se netýkají vyřizování žádostí, příprav a provádění technických zkoušení nebo vyřizování stížností.
Tyto činnosti stanoví nejpozději jeden rok po přijetí tohoto nařízení prováděcí pravidla uvedená v článku 114.
4. Poplatkový řád se přijímá po konzultaci se Správní radou k návrhu opatření, která je třeba učinit podle článku 115.
Článek 114
Jiná prováděcí pravidla
1. Pro použití tohoto nařízení se stanoví prováděcí pravidla.
Obsahují zejména ustanovení:
- o vztahu mezi Úřadem a zkušebními úřady, subjekty nebo vlastními úřadovnami uvedenými v čl. 30 odst. 4 a čl. 55 odst. 1 a 2,
- o záležitostech uvedených v čl. 36 odst. 1 a čl. 42 odst. 2,
- o řízení před odvolacím senátem.
2.
Aniž jsou dotčeny články 112 a 113, stanovují se všechna prováděcí pravidla uvedená v tomto nařízení postupem stanoveným v článku 115 po konzultaci se Správní radou o návrhu opatření, která mají být přijata.
Článek 115
Řízení
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která máRadapřijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
OSMÁ ČÁST PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 116
Odchylky
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. a) a aniž je dotčen čl. 10 odst. 2 a 3, se odrůda považuje za novou také tehdy, pokud složky odrůdy nebo sklizený materiál byly prodávány nebo jiným způsobem předávány k užívání odrůdy jiné osobě šlechtitelem nebo s jeho souhlasem nejvýše čtyři roky, u odrůd vinné révy a dřevin nejvýše šest let před vstupem tohoto nařízení v platnost na území Společenství, pokud je žádost podána do jednoho roku po výše uvedeném dni.
2. Odstavec 1 se vztahuje na tyto odrůdy také v případech, kdy bylo vnitrostátní odrůdové právo uděleno v jednom nebo ve více členských státech před vstupem tohoto nařízení v platnost.
3. Odchylně od článků 55 a 56 provede Úřad technické zkoušení těchto odrůd v co nejširší míře na základě dostupných výsledků řízení za účelem udělení vnitrostátního odrůdového práva po dohodě s orgánem, u kterého se konalo dané řízení.
4. Pokud bylo odrůdové právo Společenství podle odstavců 1 nebo 2 uděleno:
- čl. 13 odst. 5 písm. a) se nepoužije na v podstatě odvozené odrůdy, jejichž existence byla ve Společenství obecně známa přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost;
- čl. 14 odst. 3 čtvrtá odrážka se nevztahuje na zemědělce, kteří nadále používají zavedenou odrůdu v souladu s čl. 14 odst. 1, pokud odrůdu používali už před vstupem tohoto nařízení v platnost za účely uvedenými v čl. 14 odst. 1 bez úhrady; toto ustanovení se použije do 30. června sedmého roku následujícího po roce vstupu tohoto nařízení v platnost. Před tímto dnem předloží Komise zprávu o situaci každé jednotlivě zavedené odrůdy. Výše uvedené období může být prodlouženo prováděcími pravidly podle článku 114, pokud to opravňuje zpráva předložená Komisí.
- aniž jsou dotčena práva podle vnitrostátní ochrany, vztahuje se článek 16 přiměřeně na úkony týkající se materiálu, který byl odevzdán třetí straně šlechtitelem samotným nebo s jeho souhlasem přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jakož i na úkony vykonané osobami, které takové úkony provedly už před tímto dnem nebo pro to učinily skutečné a vážné přípravy.
Pokud mezi takové dřívější úkony patřilo další množení, které bylo zamýšleno ve smyslu čl. 16 písm. a), je nezbytný souhlas držitele s dalším množením po uplynutí dvou let, u odrůd vinné révy a dřevin po uplynutí čtyř let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
- Odchylně od článku 19 se trvání ochrany odrůdy ve Společenství sníží:
- v případě odstavce 1 o nejdelší dobu, během které byly složky odrůdy nebo sklizený materiál prodány nebo jinak předány třetí osobě šlechtitelem nebo s jeho souhlasem na území Společenství za účelem užívání odrůdy v souladu s výsledky řízení o udělení odrůdového práva Společenství,
- v případě odstavce 2 o nejdelší dobu, během které existovalo vnitrostátní odrůdové právo;
avšak v žádném případě ne více než o pět let.
Článek 117
Přechodná ustanovení
Úřad je třeba zřídit včas, tak, aby mohl plně vykonávat úkoly, které mu přísluší podle tohoto nařízení, ode dne 27. dubna 1995.
Článek 118
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění rovnosti zacházení se zúčastněnými osobami by mělo z nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1500/94 [3] zřetelně vyplývat, že zboží může být v některých případech propuštěno do volného oběhu po dočasném uskladnění, i pokud propuštění probíhá v místním celním řízení; že by mělo být jasně rozlišeno mezi různými možnými situacemi; že by s ohledem na tyto možnosti měly být upraveny závazky vyplývající z místního celního řízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahuje ustanovení o opatřování úředním záznamem a určení různých vyhotovení nákladních listů CIM pro dovoz zboží z třetích zemí po železnici;
vzhledem k tomu, že by tato ustanovení měla být změněna, aby se vztahovala na případ, kdy je toto zboží propuštěno do některého celního režimu v průběhu cesty a je dopravováno do členského státu určení na podkladě původního nákladního listu CIM;
vzhledem k tomu, že je vhodné blíže určit způsoby ztotožnění stanovené v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku a výslovně uvést kontrolu dokladů jako prostředek ověření, že zušlechtěné výrobky byly získány z dovezeného zboží;
vzhledem k tomu, že předpisy Společenství o aktivním zušlechťovacím styku byly formulovány tak, aby byly v největší možné míře decentralizovány různé aspekty tohoto režimu; že je mimo jiné stanoveno, že povolení smí být vydáno pouze tehdy, nejsou-li tím nepříznivě dotčeny zásadní zájmy producentů ve Společenství (hospodářské podmínky); že tyto předpisy dále stanoví několik zvláštních situací, kdy jsou hospodářské podmínky považovány za splněné; že za některých okolností sice celní orgány, kterým byla podána žádost o povolení, mohou hospodářské podmínky považovat za formálně splněné, avšak použití tohoto režimu by se v praxi nepříznivě dotklo postavení producentů ve Společenství v hospodářské soutěži;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata ustanovení, jež zajistí splnění hospodářských podmínek v případech, kdy jsou podány žádosti k operacím aktivního zušlechťovacího styku, tak, aby mohla být nalezena spravedlivá rovnováha mezi zájmy producentů ve Společenství a zájmy spotřebitelů ve Společenství; že by pro tento účel měl být zaveden povinný konzultační postup;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění přístupu k tomuto režimu by měly být zvýšeny mezní hodnoty, při kterých lze hospodářské podmínky považovat za splněné; že je rovněž žádoucí změnit přílohu 75 k nařízení (EHS) č. 2454/93 s ohledem na stupně citlivosti hospodářských odvětví;
vzhledem k tomu, že je z hospodářských důvodů vhodné vložit zvláštní ustanovení týkající se operací aktivního zušlechťovacího styku v odvětví výroby těstovin;
vzhledem k tomu, že v zájmu dohledu a pro plné využití výhod jednotného trhu pro operace aktivního zušlechťovacího styku v rámci jednotného povolení stanoveného v čl. 556 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 by měl být zaveden doklad, který by se používal u operací, kdy je dovážené zboží dováženo před vývozem zušlechtěných výrobků získaných z rovnocenného zboží;
vzhledem k tomu, že by však mělo být jednoznačně vyjádřeno, že použití tohoto informačního listu je povinné, pouze pokud nebyly dohodnuty žádné jiné dostatečné kontrolní postupy pro předběžnou konzultaci před vydáním tohoto povolení;
vzhledem k tomu, že by měly být upřesněny lhůty, ve kterých musí být hospodářské podmínky posouzeny;
vzhledem k tomu, že stávající předpisy stanoví, že se dovozové zboží i zušlechtěné výrobky propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku mohou využívat systému zvláštního použití;
vzhledem k tomu, že v důsledku povahy zboží nebo výrobků v odvětví civilního letectví propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku, počtu jejich zásilek, podstatných zjednodušení již platných v jiných dovozních režimech a hospodářských důvodů vyplývajících z mezinárodní hospodářské soutěže v tomto odvětví je nezbytné, aby byly sníženy administrativní náklady nesené hospodářskými subjekty ze Společenství při použití režimu aktivního zušlechťovacího styku a aby současně bylo zajištěno, že zjednodušení nebude příčinou zneužití nebo nesrovnalostí;
vzhledem k tomu, že je proto třeba z praktických důvodů zjednodušit vyřizování režimu aktivního zušlechťovacího styku za určitých podmínek;
vzhledem k tomu, že by z tohoto hlediska mělo být stanoveno, že režim aktivního zušlechťovacího styku se považuje za vyřízený, jakmile jsou dané zboží nebo výrobky poprvé použity, jestliže záznamy vedené držitelem režimu pro obchodní účely umožňují spolehlivě ověřit řádné uplatňování a průběh režimu;
vzhledem k tomu, že by proto měla být vzata v úvahu skutečnost, že hospodářské subjekty v tomto odvětví obecně vedou obchodní evidenci umožňující určit vazbu mezi zbožím propuštěným do tohoto režimu a výrobky, které tento režim vyřizují;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby zboží Společenství vyvážené přímo z celního území přes svobodné celní pásmo bylo systematicky předkládáno a bylo na ně podáváno vývozní celní prohlášení, aby bylo zabráněno vyhýbání se opatřením na kontrolu vývozu u citlivého zboží;
vzhledem k tomu, že ustanovení o vývozu zboží Společenství by se měla vztahovat na zboží vyvážené přes svobodné celní pásmo;
vzhledem k tomu, že systematické podávání celních prohlášení a předkládání není nutné u zboží, které není zbožím Společenství a které není vyloženo nebo které je přemisťováno ve svobodném celním pásmu;
vzhledem k tomu, že pozdržení povinného využití kolonky 26 jednotného správního dokladu do 1. ledna 1996 by umožnilo členským státům zavést toto opatření uspokojivějším způsobem, zejména s ohledem na potřebu úpravy celních systémů zpracování dat;
vzhledem k tomu, že využití kolonky 26 by mělo zůstat nepovinné pro tranzitní operace, pro propouštění do režimu uskladňování v celním skladu a pro zpětný vývoz zboží propuštěného do režimu uskladňování v celním skladu;
vzhledem k tomu, že je z praktických důvodů žádoucí změnit vzory žádosti o povolení a povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že by měly být upraveny některé standardní výtěžnosti pro zpracování obdobného zboží Společenství vzhledem k technickým zlepšením, aby byly vyrovnány s koeficienty používanými pro výpočet vývozních náhrad;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2454/93 zavedlo seznam zboží, na které se může vztahovat režim přepracování pod celním dohledem; že se z hospodářských důvodů zdá vhodné připojit k seznamu obsaženému v příloze 87 bod 14;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Článek 266 se mění takto:
- odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Aby se celní orgány mohly přesvědčit o řádném průběhu místního celního řízení, je držitel povolení uvedeného v článku 263 povinen
a) v případech zmíněných v čl. 263 první a třetí odrážce,
i) je-li zboží propouštěno do volného oběhu, při jeho příchodu na místo k tomu určené
- sdělit příchod zboží celním orgánům formou a způsobem jimi stanovenými, aby dosáhl jeho propuštění, a
- zapsat zboží do svých záznamů;
ii) předchází-li propuštění do volného oběhu přechodné uskladnění zboží ve smyslu článku 50 kodexu na stejném místě, před uplynutím lhůty stanovené v článku 49 kodexu
- sdělit celním orgánům formou a způsobem jimi stanovenými, že hodlá umístit zboží do volného oběhu, aby dosáhl jeho propuštění, a
- zapsat zboží do svých záznamů;
b) v případech zmíněných v čl. 263 druhé odrážce
- sdělit celním orgánům formou a způsobem jimi stanovenými, že hodlá umístit zboží do volného oběhu, aby dosáhl jeho propuštění, a
- zapsat zboží do svých záznamů.
Sdělení podle první odrážky není požadováno, jestliže zboží, které má být propuštěno do volného oběhu, již bylo propuštěno do režimu uskladňování v celním skladu typu D;
c) v případech zmíněných v čl. 263 čtvrté odrážce při příchodu zboží na místo k tomu určené
- zapsat zboží do svých záznamů;
d) mít pro celní orgány k dispozici od okamžiku zápisu do záznamů zmíněných v písmenech a), b) a c) veškeré doklady, na jejichž předložení případně závisí použití předpisů o propuštění zboží do volného oběhu."
- v odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) držiteli povolení povolit, aby sdělení podle odst. 1 písm. a) a b) učinil již bezprostředně před příchodem zboží;",
- doplňuje se nový odstavec, který zní:
Zápis do záznamů podle odst. 1 písm. a), b) a c) může být nahrazeno jakoukoli jinou formalitou stanovenou celními orgány, která skýtá obdobnou záruku.
Zápis musí být datován a musí obsahovat údaje nezbytné ke ztotožnění zboží."
2. V článku 423 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Celní úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení, plní úlohu celního úřadu určení.
U celního úřadu určení je nutné splnit formality uvedené v článku 421.
3. Jestliže se zboží propouští do volného oběhu nebo do jiného celního režimu na mezilehlé stanici, stává se celní úřad, v jehož územním obvodu se tato stanice nachází, celním úřadem určení.
Tento celní úřad potvrdí listy 2 a 3 a dodatečnou kopii listu 3 předložené železniční společností a uvede na nich některou z těchto poznámek:
- "Cleared"
- "Dédouané"
- "Verzollt"
- "Sdoganato"
- "Vrijgemaakt"
- "Toldbehandlet"
- "Εκτελωνισμένο"
- "Despachado de aduana"
- .
Tento úřad vrátí listy 2 a 3 po potvrzení bezodkladně železniční společnosti a ponechá si dodatečnou kopii listu 3.
4. Postup podle odstavce 3 se nevztahuje na produkty podléhající spotřební dani uvedené v čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS [4].
5. V případech uvedených v odstavci 3 mohou celní orgány příslušné pro stanici určení požadovat následné ověření údajů zaznamenaných celními orgány příslušnými pro mezilehlou stanici na listech 2 a 3."
3. V článku 551 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pro účely čl. 117 písm. b) kodexu stanoví celní orgány způsoby ztotožnění dováženého zboží obsaženého ve zušlechtěných výrobcích nebo přijmou nezbytná opatření k ověření, zda jsou plněny podmínky pro řádné provádění operací v rámci náhrady rovnocenným zbožím.
Celní orgány použijí zejména tyto prostředky:
a) uvedení nebo popis zvláštních značek nebo výrobních čísel;
b) umístění plomb, pečetí, otisků razítek nebo jiných rozlišovacích značek;
c) odběr vzorků nebo předložení vyobrazení nebo technických popisů;
d) rozbory;
e) kontrola evidence zboží nebo jiných podkladů týkajících se zamýšlené operace, z nichž nepochybně vyplývá, že zušlechtěné výrobky byly zhotoveny z dovezeného zboží."
4. Článek 552 se mění takto:
- úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Aniž je dotčen čl. 553 odst. 4, považují se hospodářské podmínky ve smyslu čl. 117 písm. c) kodexu za splněné v těchto situacích:",
- v písmenu a) se bod v) nahrazuje tímto:
"v) operace se zbožím, u něhož hodnota každého druhu zboží podle osmimístného kódu (podpoložky) kombinované nomenklatury, které má být dovezeno na podkladě povolení, nepřesahuje 300000 ECU na žadatele a kalendářní rok, nezávisle na tom, kolik zušlechťovatelů se na zpracovatelské operaci podílí.
U zboží nebo výrobků, které jsou uvedeny v seznamu v příloze 75, se však tato hodnota stanoví na 150000 ECU.
Hodnotou se rozumí celní hodnota zboží, která se odhaduje na základě údajů známých a podkladů předložených v okamžiku podání žádosti.
Uplatňování tohoto bodu může být pro určité dovážené zboží vyloučeno postupem projednávání ve výboru (kód 6400);",
- v písmenu a) se doplňuje nový bod, který zní:
"vi) zpracování pšenice tvrdé kódu KN 10011090 na těstoviny kódů KN 19021100 a 190219 (kód 6203);".
5. V článku 553 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pokud se celní orgány nebo Komise na základě určitých skutečností domnívají, že i když nastala některá ze situací zmíněných v čl. 552 odst. 1, může mít použití režimu aktivního zušlechťovacího styku nepříznivý vliv na zásadní zájmy výrobců Společenství, použije se následující postup.
Celní orgány zašlou neprodleně žádost o povolení a související podklady Komisi.
Jakmile Komise obdrží konzultační spis, okamžitě potvrdí jeho přijetí dotyčnému členskému státu a uvědomí o něm ostatní členské státy.
Při vydávání nového povolení nebo prodloužení platnosti stávajícího povolení, které se týká zboží téhož druhu jako zboží, o němž byla vedena konzultace, uvědomí celní orgány žadatele, že byl zahájen konzultační postup, a oznámí mu možné důsledky.
Jestliže se Komise po provedeném šetření domnívá, že v případě, který hodnotila, by mohlo mít použití režimu nepříznivý vliv na zásadní zájmy výrobců Společenství, předloží výboru neprodleně návrh rozhodnutí.
Výbor přijme rozhodnutí postupem podle článku 249 kodexu.
Toto rozhodnutí se oznámí členským státům, které je vezmou v úvahu při vydávání nových povolení.
Může-li rozhodnutí Komise ovlivnit již vydaná povolení, u kterých se lze domnívat, že dané hospodářské podmínky nebyly splněny nebo již nejsou plněny, použijí se články 8, 9 a 10 kodexu."
6. V článku 556 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"4. Nedohodnou-li se celní orgány na jiných dostatečných kontrolních postupech při předběžné konzultaci konané před vydáním jediného povolení uvedeného v odstavci 2, použije se v případech, kdy dovoz dováženého zboží předchází vývozu zušlechtěných produktů získaných z rovnocenného zboží, informační list INF 9 vystavený na tiskopise odpovídajícím vzoru a ustanovením uvedeným v příloze 75a.
5. Informační list INF 9 sestává z prvopisu a tří kopií, které se společně předkládají celnímu úřadu, u kterého se provádějí formality propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Informační list INF 9 se vystavuje na množství zušlechtěných výrobků, které odpovídá množství dováženého zboží propouštěného do tohoto režimu.
Pokud se předpokládá vývoz zboží po částech, může být vystaveno více informačních listů INF 9.
6. Ustanovení čl. 601 odst. 3 se použijí přiměřeně.
7. Informační list INF 9 se předkládá při podání prohlášení s návrhem na propuštění dováženého zboží do režimu u celního úřadu, který zboží do tohoto režimu propouští.
Pokud celní úřad, který propouští zboží do tohoto režimu, celní prohlášení přijme, provede úřední záznam v kolonce 9 informačního listu INF 9, odešle kopii 1 celnímu úřadu vykonávajícímu dohled a vrátí prvopis a ostatní kopie deklarantovi.
8. K celnímu prohlášení na vývoz zušlechtěných výrobků zhotovených z rovnocenného zboží musí být přiloženy prvopis a kopie 2 a 3 informačního listu INF 9.
Pokud celní úřad ukončující daný režim celní prohlášení přijme, vyznačí množství vyvezených zušlechtěných výrobků a den přijetí celního prohlášení.
Zašle neprodleně kopii 3 celnímu úřadu vykonávajícímu dohled, vrátí prvopis deklarantovi a ponechá si kopii 2."
7. V článku 558 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Dobu platnosti povolení stanoví celní orgány na základě hospodářských podmínek a s ohledem na zvláštní potřeby žadatele.
Přesahuje-li doba platnosti dva roky, jsou podmínky, na jejichž základě bylo povolení uděleno, přezkoumávány pravidelně ve lhůtách stanovených v povolení.
Tyto lhůty nesmějí přesahovat dvacet čtyři měsíce."
8. V čl. 577 odst. 2 písm. d) se doplňuje nová věta, která zní:
"Celní úřad vykonávající dohled umožní, aby byl režim aktivního zušlechťovacího styku ukončen, jakmile zboží nebo výrobky v odvětví civilního letectví budou poprvé použity předepsaným způsobem, jestliže evidence aktivního zušlechťovacího styku držitele režimu umožňuje spolehlivě ověřit řádné uplatnění a průběh režimu."
9. V článku 580 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen článek 609, je propuštění zboží v nezměněném stavu, nebo hlavních zušlechtěných výrobků do volného oběhu možné, jestliže zúčastněná osoba není schopna těmto výrobkům nebo zboží přidělit celně schválené určení, podle kterého nepodléhají dovoznímu clu, pokud jsou zaplaceny vyrovnávací úroky podle čl. 589 odst. 1."
10. Článek 603 se nahrazuje tímto:
"Článek 603
1. Údaj o celním úřadu, u kterého budou plněny formality pro propuštění dováženého zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, může celní úřad vykonávající dohled nebo celní úřad, u kterého jsou formality pro propuštění dováženého zboží do tohoto režimu skutečně plněny, změnit, přičemž o této změně uvědomí celní úřad vykonávající dohled.
552 odst. 1 písm. a) bodu vi) se označení dovozce, jemuž je povoleno propouštět dovážené zboží, jež má být uvedeno v kolonce 2 informačního listu INF 5, může být vyplněno po předložení informačního listu INF 5 celnímu úřadu, u kterého je podáno vývozní celní prohlášení.
V tom případě se tento údaj uvádí v prvopise a kopiích 2 a 3 informačního listu INF 5 před podáním celního prohlášení a návrhem na propuštění dováženého zboží."
11. V čl. 648 odst. 1 písm. a) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"a) informace uvedené v příloze 85 o každém povolení, přesahuje-li hodnota dováženého zboží na jednoho zušlechťovatele a kalendářní rok hranice stanovené v čl. 552 odst. 1 písm. a) bodě v); sdělení není potřebné, jestliže bylo povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku uděleno na základě hospodářských podmínek, které jsou označeny kódy 6106, 6107, 6201, 6202, 6203, 6301, 6302, 6303, 7004, 7005 nebo 7006."
12. Článek 820 se nahrazuje tímto:
"Článek 820
Výstup zboží z prostor sloužících k provádění činnosti se okamžitě zaznamenává do evidence zboží uvedené v článku 807."
13. Článek 821 se nahrazuje tímto:
"Článek 821
Je-li zpětně vyváženo zboží, které není zbožím Společenství a které není vyloženo nebo které je přemisťováno ve smyslu čl. 176 odst. 2 kodexu, není oznámení podle čl. 182 odst. 3 kodexu nutné."
14. Článek 822 se zrušuje.
15. V čl. 835 odst. 1 se zrušuje druhý pododstavec.
16. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou 1 tohoto nařízení.
17. V příloze 67/B se vzor žádosti o povolení nahrazuje přílohou 2 tohoto nařízení a druhá strana přílohy týkající se hospodářských důvodů se nahrazuje přílohou 3 tohoto nařízení.
18. V příloze 68/B se vzor povolení nahrazuje přílohou 4 tohoto nařízení.
19. Příloha 75 se nahrazuje přílohou 5 tohoto nařízení.
20. Vkládá se příloha 75a obsažená v příloze 6 tohoto nařízení.
21. Příloha 77 se mění v souladu s přílohou 7 tohoto nařízení.
22. Bod 2 přílohy 78 se nahrazuje tímto:
"2. Pšenice
Náhradu rovnocenným zbožím nelze použít mezi obecnou pšenicí kódu KN 10019099 sklizenou ve Společenství, jakoukoli pšenicí tvrdou kódu KN 10011090 sklizenou ve Společenství a dováženou pšenicí stejných kódů KN sklizenou ve třetí zemi.
Avšak
- po konzultaci odborné skupiny, která se skládá ze zástupců členských států v rámci Výboru pro celní kodex — odboru pro celní režimy s hospodářským účinkem, může Komise rozhodnout o odchylce od zákazu využití náhrady rovnocenným zbožím u výše uvedených produktů,
- náhradu rovnocenným zbožím lze použít mezi pšenicí tvrdou kódu KN 10011090 splňující podmínky stanovené v článku 9 Smlouvy a dováženou pšenicí stejného kódu KN za podmínky, že náhrada rovnocenným zbožím je využita pro výrobu těstovin kódů KN 19021100 nebo 190219."
23. V příloze 87 se doplňuje nový bod, který zní:
Zboží, pro které je povoleno přepracování pod celním dohledem _BAR_ Přepracování, které smí být provedeno _BAR_ 14 _BAR_ Nafta o obsahu síry vyšším než 0,2 % hmotnostních kódu KN 27100069 _BAR_ Směs produktů ve sloupci 1 nebo směs jednoho nebo více produktů ze sloupce 1 s plynovým olejem o obsahu síry nejvýše 0,2 % hmotnostních kódu KN 27100069, k získání plynového oleje o obsahu síry nejvýše 0,2 % hmotnostních kódu KN 27100069. _BAR_ Letecký petrolej kódu KN 27100055" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2199/94 ze dne 9. září 1994 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Hongkongu a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2423/88 ze dne 11. července 1988 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem stanoveným v uvedeném nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ (1) Komise na základě nařízení (ES) č. 534/94 [2], dále jen "prozatímní nařízení", uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých magnetických disků (dále jen "3,5″ diskety") pocházejících z Hongkongu a Korejské republiky, kódu KN ex85232090 do Společenství. Doba platnosti tohoto cla byla prodloužena na maximální dobu dvou měsíců nařízením Rady (ES) č. 1340/94 [3].
B. DALŠÍ POSTUP (2) Po uložení prozatímního antidumpingového cla měla vláda Hongkongu a ostatní dotčené strany, které o to požádaly, možnost konzultovat danou situaci s Komisí.
Některé strany rovněž předložily písemné návrhy s vlastním stanoviskem k závěrům šetření.
Zejména orgány Hongkongu zdůraznily některá stanoviska vyjádřená v různých fázích řízení.
(3) Jeden dovozce, který v řízení nespolupracoval, předložil Komisi po zavedení prozatímního antidumpingového cla písemné stanovisko.
(4) Strany byly na svou žádost informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě bylo rozhodnuto doporučit uložení konečných cel a konečné vybírání částek stanovených jakožto prozatímní clo.
Poté jim rovněž byla poskytnuta přiměřená lhůta pro vyjádření vlastního stanoviska.
(5) Je třeba zmínit, že navrhující výrobce Společenství, RPS (Rhône-Poulenc Systems), uvedený v bodu odůvodnění 4 písm. a) prozatímního nařízení se nyní nazývá "RPS Boeder International".
(6) S ohledem na rozsah a složitost vyšetřovaných údajů nemohlo být vyšetřování uzavřeno ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 9 písm. a) nařízení (EHS) č. 2423/88 (dále jen "základní nařízení").
(7) V rámci antidumpingového řízení pro dovoz některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Japonska, Tchán-wanu a Čínské lidové republiky, dále jen "předchozí řízení", byla uložena konečná antidumpingová cla v říjnu 1993 nařízením Rady (EHS) č. 2861/93 [4].
C. DOTYČNÉ A PODOBNÉ ZBOŽÍ (8) Protože nebyly předloženy žádné další argumenty ohledně dotyčného a podobného zboží, platí závěry podle bodů odůvodnění 8 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING 1. Běžná hodnota
(9) Pro účely konečných závěrů byla běžná hodnota obecně stanovena stejnými metodami, které byly použity při prozatímním stanovení dumpingu, po zvážení nových skutečností a argumentů předložených stranami.
(10) Po zveřejnění prozatímního nařízení dva výrobci v Hongkongu a orgány Hongkongu prohlásili, že ačkoli byl jejich domácí prodej podobného zboží nedostatečný pro náležité srovnání, měla by být částka pro prodejní, obecné a administrativní výdaje použitá při stanovení běžné hodnoty založena na prodejních, obecných a administrativních výdajích dotyčných společností, a nikoli na těchto výdajích jiného výrobce v Hongkongu, i když se tyto výdaje vztahují k vývoznímu prodeji.
Orgány Hongkongu rovněž zpochybnily přiměřenost rozpětí zisku použitého při stanovení běžné hodnoty.
Postup navržený pro prodejní, obecné a administrativní výdaje nebylo možné použít, protože čl. 2 odst. 3 písm. b) číslo ii) základního nařízení požaduje, aby se tyto výdaje vztahovaly k domácímu, a nikoli k vývoznímu prodeji.
Vyšetřování ukázalo, že prodejní, obecné a administrativní výdaje domácího výrobce uvedeného v prozatímním nařízení se vztahovaly k prodeji ve stejném obchodním odvětví.
Proto byly použity při stanovení běžné hodnoty pro ostatní výrobce Hongkongu.
K použitému rozpětí zisku ve výši 10 % je třeba říci, že toto rozpětí, které předpokládá navrhovatel, je nižší než rozpětí, kterého dosahuje jediný výrobce prodávající dotyčné zboží na trhu Hongkongu, ačkoli se nejedná o reprezentativní množství.
(11) Korejský výrobce uvedl, že běžná hodnota by měla být upravena, protože některým svým zákazníkům věnoval reklamní předměty, jejichž hodnota představuje rabat a měla by být tedy odečtena od domácí ceny dotyčného zboží.
Protože však těmito předměty nebyly 3,5″ diskety a nebyly předloženy žádné důkazy, že cena dotyčného zboží by byla bez reklamních předmětů jiná, měly by být vzniklé náklady považovány za reklamní výdaje, a nikoli za rabat.
Požadovaná úprava tedy není podle ustanovení čl. 2 odst. 3 písm. a) základního nařízení přípustná.
(12) Na základě těchto skutečností jsou potvrzeny závěry podle bodů odůvodnění 13 a 14 prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(13) Jeden výrobce z Hongkongu prodává své zboží do Společenství prostřednictvím své mateřské společnosti v Japonsku.
Protože při prozatímním šetření nebyly k dispozici dostatečné informace o ceně, za kterou mateřská společnost prodává zboží na vývoz do Společenství, Komise rozhodla, že vývozní cena by měla být stanovena na základě ceny účtované výrobcem své mateřské společnosti.
Po zavedení prozatímního cla příslušný výrobce předložil důkazy o ceně, za kterou jeho mateřská společnost prodává zboží na vývoz do Společenství.
Vývozní cena byla příslušně upravena.
(14) Žádné další argumenty ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy.
Závěry podle bodů odůvodnění 15 a 16 prozatímního nařízení jsou tedy potvrzeny.
3. Srovnání
(15) Jeden výrobce z Hongkongu prohlásil, že jelikož byl jeho vývozní prodej určen převážně zákazníkům OEM (tj. "original equipment manufacturers"), nemůže být tento prodej srovnáván s domácím prodejem pod obchodní značkou výrobce, protože prodej OEM by v důsledku nižších prodejních, obecných a administrativních výdajů a zisku byl za nižší ceny.
Po vyšetření domácího prodeje spolupracujících výrobců z Hongkongu došla Komise k závěru, že ceny nesouvisejí s odbytovou cestou.
Nelze zjistit žádnou zvláštní cenovou strukturu prodeje OEM, a proto nelze provést požadovanou úpravu.
4. Dumpingové rozpětí
(16) Na základě změn ve stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jsou konečná dumpingová rozpětí určená Komisí, vyjádřená jako procentní sazba hodnoty nákladů, pojištění a přepravného, stanovená v souladu s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č. 1224/80 ze dne 28. května 1980 o celní hodnotě zboží [5] pro příslušné společnosti stanovena takto: Hongkong:
– Jackin Magnetic Company Ltd: _BAR_ 7,2, _BAR_ – Plantron (HK) Ltd: _BAR_ 6,7, _BAR_ – Technosource Industrial Ltd: _BAR_ 13,3. _BAR_
Je třeba zmínit, že Swire Magnetic Holdings Limited přestalo vyrábět a prodávat 3,5″ diskety v prvním čtvrtletí roku 1994. Není tedy nutné stanovovat zvláštní dumpingové rozpětí pro tohoto výrobce.
Korejská republika: – SKC: _BAR_ 8,1 _BAR_ .
(17) Orgány Hongkongu prohlásily, že dumpingové rozpětí pro nespolupracující výrobce v Hongkongu by mělo odpovídat nejvyššímu zjištěnému rozpětí pro výrobce v Hongkongu, kteří spolupracovali při šetření.
Komise tento požadavek prošetřila a potvrzuje své závěry podle bodu odůvodnění 23 prozatímního nařízení, že na základě nízké úrovně spolupráce ze strany výrobců v Hongkongu je přijetí takového řešení nepřiměřené, protože dumpingové rozpětí pro takto spolupracující vývozce není spolehlivým základem pro vyhodnocení míry dumpingu ve vysokém objemu dovozu od nespolupracujících vývozců.
Komise však upravila dumpingové rozpětí pro nespolupracující výrobce v Hongkongu na vážené průměrné rozpětí udávané navrhovatelem pro různé druhy zboží prodávaného na vývoz do Společenství.
Příslušné závěry a závěry podle bodu odůvodnění 22 prozatímního nařízení ohledně nespolupracujících výrobců v Korejské republice jsou potvrzeny.
Dumpingová rozpětí pro nespolupracující výrobce v zemích, na které se vztahuje toto řízení, jsou stanovena takto:
– Hongkong: _BAR_ 27,4 %, _BAR_ – Korejská republika: _BAR_ 8,1 %. _BAR_ E. PRŮMYSLOVÉ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(18) Nebyly předloženy žádné nové argumenty ohledně definice průmyslového odvětví Společenství.
Závěry podle bodů odůvodnění 24 až 29 prozatímního nařízení proto byly potvrzeny.
F. POŠKOZENÍ 1. Kumulace vlivů dumpingových dovozů
(19) V souvislosti se závěry podle bodů odůvodnění 30 až 34 prozatímního nařízení nebyly předloženy žádné nové argumenty, a proto jsou tyto závěry potvrzeny.
2. Spotřeba Společenství, objem a podíl na trhu dumpingových dovozů
(20) Nebyla přijata žádná stanoviska, a proto jsou závěry podle bodů odůvodnění 35 a 36 prozatímního nařízení potvrzeny.
3. Ceny dumpingových dovozů
(21) Nebyla přijata žádná stanoviska, a proto jsou závěry podle bodu odůvodnění 37 prozatímního nařízení potvrzeny.
4. Situace průmyslového odvětví Společenství
(22) Korejský výrobce a orgány Hongkongu zpochybnili stanovisko vyjádřené Komisí v bodu odůvodnění 39 prozatímního nařízení a prohlásili, že průmyslové odvětví Společenství se svým 2,5 % nárůstem podílu na trhu mezi rokem 1989 a dobou šetření dosáhlo nadprůměrně dobrého tržního výsledku.
Je pravda, že objem prodeje průmyslového odvětví Společenství vzrostl v absolutních číslech a že jeho omezený podíl na trhu vzrostl z 9,8 % v roce 1989 na 12,3 % v době šetření.
To však nic nemění na skutečnosti, že relativní výkon průmyslového odvětví Společenství může být řádně vyhodnocen pouze na základě obecných tržních podmínek.
V ideálním případě by se jednalo o trh beze všech konkurenčních deformací, což zcela zřejmě nebyl případ v době šetření.
Dumpingový dovoz ze zemí, na které se vztahuje toto a předchozí řízení, zabránil relativně mladému průmyslovému odvětví, aby dosáhlo takového podílu na trhu, kterého mohlo obvykle docílit v době rychlého nárůstu poptávky.
Závěry podle bodů odůvodnění 38, 39 a 42 prozatímního nařízení jsou proto potvrzeny. G. PŘÍČINY POŠKOZENÍ
(23) V otázce příčin poškození nebyly předloženy žádné nové argumenty.
Závěry podle bodů odůvodnění 44 až 50 prozatímního nařízení jsou proto potvrzeny.
H. ZÁJMY SPOLEČENSTVÍ (24) V otázce zájmů Společenství nebyly předloženy žádné nové argumenty.
S ohledem na zájmy uživatelů a přesto, že v době řízení nebylo podáno žádné vyjádření konečných spotřebitelů 3,5″ disket, se Komise snažila s určitou mírou přesnosti z dostupných informací zjistit, zda by mělo uložení antidumpingových cel takový vliv na uživatele, který by přesahoval rámec obnovy korektního, nenarušeného obchodu.
Vzhledem k celkovému nedostatku vyjádření zájmů uživatelů v tomto řízení vycházejí následující poznámky z obecných informací o vývoji na trhu s 3,5″ disketami ve Společenství i ve světě.
Všeobecná poptávka se nadále globálně zvyšuje, ačkoli je tento vývoj zpomalován tím, že odvětví pro rozmnožování softwaru roste pomaleji vinou zvětšujících se lhůt mezi vydáním nových softwarových balíků (větší balík je v současnosti vydáván přibližně každé tři roky).
Poptávka bude zřejmě rovněž klesat s vývojem alternativních systémů ukládání dat.
Na straně nabídky nadále existuje celosvětový převis výrobní kapacity.
Tato skutečnost způsobila trvalý pokles cen v roce 1993 a v prvních měsících roku 1994.
Trh Společenství samozřejmě reflektuje nerovnováhu mezi globální nabídkou a poptávkou.
Ceny ve Společenství trvale klesaly a s ohledem na konkurenci na světovém trhu i na trhu Společenství se nelze domnívat, že by byly zájmy uživatelů nepříznivě ovlivněny uložením konečných antidumpingových cel v současném řízení.
Dalším faktorem, který vystupuje proti neoprávněnému tlaku na zvyšování uživatelských cen v důsledku uložení konečných cel, je, že Společenství se bude nadále spoléhat na dovoz, protože i přes nejnovější zvýšení výrobní kapacity průmyslového odvětví Společenství může stávající kapacita výrobců Společenství pokrýt pouze asi 70 % poptávky ve Společenství.
Je tedy třeba přijmout závěr, že uložení konečných antidumpingových cel nebude mít zřejmě žádné významné negativní důsledky pro uživatele 3,5″ disket ve Společenství, a zejména nepovede k neoprávněnému růstu cen.
Na základě uvedených skutečností jsou potvrzeny závěry podle bodů odůvodnění 51 až 56 prozatímního nařízení.
I. CLO (25) Ke způsobu stanovení platných celních sazeb přijatému Komisí a uvedenému v bodech odůvodnění 57 až 60 prozatímního nařízení nebylo předloženo žádné vyjádření.
Příslušné závěry jsou proto potvrzeny a protože zjištěný práh poškození přesahuje konečná dumpingová rozpětí, je třeba uložit cla ve výši těchto dumpingových rozpětí. J. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(26) Vzhledem k zjištěným dumpingovým rozpětím, rozsahu poškození průmyslového odvětví Společenství a nejisté finanční situaci Společenství je třeba s konečnou platností vybrat částky zajištěné jako prozatímní antidumpingové clo pro všechny společnosti.
Přesahuje-li prozatímní clo konečnou celní sazbu, nesmí vybraná částka přesáhnout výši konečného antidumpingového cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na dovoz 3,5″ disket pro záznam a ukládání kódovaných digitálních počítačových údajů kódu KN ex85232090 (kódu Taric 85232090*10) pocházejících z Hongkongu a Korejské republiky se ukládá konečné antidumpingové clo.
2. Celní sazba, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je tato:
a) 27,4 % pro zboží podle odstavce 1 pocházející z Hongkongu (doplňkový kód Taric: 8772) s výjimkou dovozu zboží vyrobeného následujícími společnostmi, pro které platí tyto celní sazby:
- Jackin Magnetic Co.
Ltd: 7,2 % (doplňkový kód Taric: 8775),
- Plantron (HK) Ltd: 6,7 % (doplňkový kód Taric: 8776),
- Technosource Industrial Ltd: 13,3 % (doplňkový kód Taric: 8778);
b) 8,1 % pro zboží podle odstavce 1 pocházející z Korejské republiky.
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 534/94 pro 3,5″ diskety se s konečnou platností vyberou.
V případech, kdy je sazba uloženého prozatímního cla vyšší než sazba konečného cla, vyberou se pouze zajištěné částky ve výši konečného cla.
2. Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingového cla, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2248/94 ze dne 16. září 1994 o zavedení zpětné kontroly Společenství nad dovozy některých ocelových kabelů pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 518/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (EHS) č. 288/82 [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích států a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1921/94 [3], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultacích v rámci výborů zřízených výše uvedenými nařízeními,
vzhledem k tomu, že z informací poskytnutých Dánskem vyplývá, že dovozy vinutých drátů, lan, kabelů, pletených kabelů, lanových smyček a dalších podobných druhů zboží ze železa nebo oceli, které nejsou elektricky izolované, kódů KN 73121091, 73121095 a 73121099 a pocházejících ze třetích zemí, se od roku 1991 zvyšují takovým způsobem, že by mohly ohrozit výrobce těchto výrobků ve Společenství; že údaje za rok 1993 potvrzují tuto vzestupnou tendenci; že ceny těchto dovozů jsou výrazně nižší než výrobní cena u výrobců ve Společenství;
vzhledem k tomu, že postavení výrobců obdobných nebo přímo konkurenčních výrobků ve Společenství se od roku 1991 zhoršilo, jak dokazují následující ekonomické ukazatele:
- výroba, která v roce 1991 činila 215395 tun, klesla v roce 1992 na 193846 tun, v roce 1993 na 173715 tun a podle posledních odhadů se očekává v roce 1994 pokles na 159900 tun,
- využití výrobních kapacit průmyslu Společenství kleslo v období od roku 1991 do 1994 o zhruba 30 %,
- počet lidí přímo zaměstnaných v průmyslu klesl o 28 % v období mezi lety 1990 a 1993, přičemž za období let 1992 až 1993 činil pokles 9 % z 4662 na 4235;
vzhledem k tomu, že tyto okolnosti vyžadují přijetí opatření, na jejichž základě bude možné získat co nejrychleji přesné a aktuální informace o trendech dovozů předmětných výrobků do Společenství, a zavedení zpětné kontroly Společenství nad těmito dovozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. října 1994 podléhají dovozy vinutých drátů, lan, kabelů, pletených kabelů, lanových smyček a dalších podobných druhů zboží ze železa nebo oceli, které nejsou elektricky izolované, pocházejí ze třetích zemí a spadají pod kódy KN 73121091, 73121095 a 73121099 zpětné kontrole Společenství.
Článek 2
Členské státy informují Komisi každý měsíc do 10. dne druhého měsíce následujícího po sledovaném měsíci o výsledcích dozoru s uvedením množství a CIF hodnoty dovozů rozdělených podle kódů kombinované nomenklatury a země původu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2257/94 ze dne 16. září 1994, kterým se stanoví normy jakosti pro banány (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 3518/93 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
404/93 stanoví společné normy jakosti pro banány určené ke spotřebě v čerstvém stavu s výjimkou banánů plantejnů; že cílem těchto norem je zajistit, aby byly na trh dodávány produkty vyrovnané a vyhovující jakosti, zejména v případě banánů sklizených ve Společenství, u kterých je třeba zaměřit se na zlepšení jakosti;
vzhledem k tomu, že z důvodu velkého množství odrůd uváděných na trh ve Společenství a z důvodu obchodní praxe je třeba stanovit minimální normy pro zelené nezralé banány, aniž je dotčeno pozdější zavedení norem použitelných na různém stupni obchodu; že s ohledem na vlastnosti fíkových banánů a způsob jejich uvádění na trh se na tyto banány nemohou vztahovat normy Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy produkující banány v současné době na svém území používají vnitrostátní normy na různých stupních obchodu s banány; že s přihlédnutím ke sledovaným cílům je vhodné povolit, aby se pro produkci těchto členských států i nadále uplatňovala stávající ustanovení, avšak pouze na stupních nezahrnujících nezralé zelené banány a pokud tato ustanovení nejsou v rozporu s normami Společenství a nebrání volnému oběhu banánů na trhu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu skutečnost, že z důvodů nepříznivých klimatických podmínek pro pěstování banánů v regionech Společenství Madeira, Azory, Algarve, Kréta a Lakonie zde banány nedosahují minimální požadované délky; že v těchto případech mohou být tyto banány uváděny na trh, avšak pouze jako banány druhé jakosti;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro banány nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Normy jakosti použité na banány kódu KN ex0803 s výjimkou banánů plantejnů, fíkových banánů a banánů určených ke zpracování jsou stanoveny v příloze I.
Tyto normy se použijí na banány pocházející ze třetích zemí na stupni propuštění do volného oběhu, na banány pocházející ze Společenství na stupni první vykládky v přístavu Společenství a na banány dodávané spotřebiteli v čerstvém stavu v produkčních regionech ve stadiu ex balírna.
Článek 2
Normy stanovené v článku 1 se na pozdějších stupních obchodu netýkají uplatňování vnitrostátních pravidel:
- která nenarušují obchod s banány pocházejících ze třetích zemí nebo jiných regionů Společenství a splňují normy stanovené v tomto nařízení a
- která nejsou v rozporu s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2283/94 ze dne 20. září 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3378/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro prodej másla z intervenčních zásob na vývoz
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1880/94 [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3378/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1655/94 [4] stanoví množství másla ve veřejném skladování, jež má být zpřístupněno hospodářským subjektům a nabídková řízení, která mají být organizována, mimo jiné, za účelem určení minimálních prodejních cen másla určeného pro vývoz buď v nezměněném stavu nebo po zpracování; že článek 1 uvedeného nařízení stanoví, že máslo nabízené k prodeji muselo být uskladněno před 1. lednem 1992;
vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj zásob másla a dostupného množství by se měly tyto prodeje vztahovat na máslo, které bylo uskladněno před 1. únorem 1992;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3378/91 se výraz "1. ledna 1992" nahrazuje výrazem "1. února 1992".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. září 1994, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1468/94 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že některé členské státy požádaly, aby určitá hnojiva, která nejsou uvedena na seznamu v příloze II nařízení (EHS) č. 2092/91, do něj byla zařazena, s ohledem na to, že se v současné době používají v ekologickém zemědělství v souladu se zásadami praxe ekologického zemědělství, které tradičně platí v některých zemích Společenství; že přezkoumání těchto žádostí ukázalo, že jsou splněny požadavky stanovené v čl.
7 odst. 1 písm. b);
vzhledem k tomu, že je také nezbytné upřesnit popis některých hnojiv uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 2092/91, aby byla zaručena jejich povaha a jejich původ;
vzhledem k tomu, že se ukázalo jako nezbytné přesněji vymezit podmínky používání některých hnojiv a požadavky na jejich složení, aby bylo zaručeno, že jsou plně splněny požadavky na zařazení do přílohy II nařízení (EHS) č. 2092/91 uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b);
vzhledem k tomu, že by měla být povolena určitá lhůta pro vyčerpání zásob produktů, které byly vyňaty z přílohy II části A nařízení (EHS) č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II část A nařízení (EHS) č. 2092/91 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 30. září 1994, kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
1574/93 [3], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [4] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro drůbeží maso podle nařízení (ES) č. 774/94;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit podmínky přístupu k tomuto režimu, aby se zabránilo spekulacím;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností je nutné posunout lhůtu pro podávání licencí o měsíc dopředu, aby se umožnilo využívání kvót od počátku každého období namísto od konce prvního měsíce každého období, jak je tomu v současné době;
vzhledem k tomu, že je nutné znát původ výrobků dovážených podle nařízení (ES) č. 1431/94;
vzhledem k tomu, že tato ustanovení by měla být zavedena v co možná nejkratší době, i když některá opatření se nesmějí uplatňovat okamžitě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. v čl. 3 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) Žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která při podání žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejícím roku podání žádostí dovezla nebo vyvezla nejméně 25 tun produktů kódů KN 0207, 160231 a 160239.
Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty bezprostředně prodávají konečným spotřebitelům, se však výhody tohoto režimu nevztahují.";
2. v čl. 4 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licenci se podávají pouze v prvních deseti dnech měsíce, který předchází každému období podle článku 2.";
3. příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 1994.
Článek 1 bod 2 se však použije ode dne 1. března 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. září 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1848/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k posílení významu zvláštní povahy svých produktů za účelem informování spotřebitelů by měl být k dispozici dotyčným obchodním kruhům symbol Společenství a označení uvedené v nařízení Komise (EHS) č.
2082/92; že je proto pro správné používání symbolu a označení nezbytné, aby byla vypracována technická pravidla pro jejich reprodukci;
vzhledem k tomu, že je třeba se vyvarovat matení spotřebitelů vzhledem k nadbytku informací v zemědělsko potravinářském odvětví, měly by být informace co možná nejjednotnější, pokud si producent a/nebo zpracovatel přeje využít výhodu nabízenou režimem osvědčení o zvláštní povaze stanoveným nařízením (EHS) č.
2082/92; že producent a/nebo zpracovatel by tedy měl používat vzory stanovené v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že producent a/nebo zpracovatel by měl mít při uvádění zemědělského produktu nebo potraviny na trh možnost volby odpovídajícího vzoru v některém jazyce s ohledem na požadavky jednotlivých trhů;
vzhledem k tomu, že za účelem posílení věrohodnosti symbolu charakterizujícího zemědělské produkty nebo potraviny, by měl být na etiketě produktu určeného k uvedení na trh uveden název kontrolního orgánu nebo subjektu;
vzhledem k tomu, že pro účely kontroly je nezbytné, aby měly členské státy k dispozici seznam producentů oprávněných užívat zapsaný název spolu se symbolem Společenství a s označením;
vzhledem k tomu, že tyto požadavky znamenají, že je třeba změnit nařízení Komise (EHS) č. 1848/93 [2];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro osvědčení o zvláštní povaze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1848/93 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
Symbol Společenství uvedený v článku 12 nařízení (EHS) č. 2082/92 a označení podle článku 15 uvedeného nařízení jsou uvedeny v částech A a B přílohy I tohoto nařízení Označení může být používáno bez symbolu Společenství.
K zajištění správného používání symbolu Společenství a označení musí být dodržena technická pravidla reprodukce stanovená v grafické příručce uvedené v příloze II tohoto nařízení."
2. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 4a
1. Producent a/nebo zpracovatel oprávněný používat označení a symbol Společenství podle nařízení (EHS) č. 2082/92 si může vybrat ze vzorů uvedených v příloze I tohoto nařízení vzor nebo vzory vhodné pro uvedení zemědělského produktu nebo potraviny na trh.
2. Producent a/nebo zpracovatel, který si přeje odkázat na etiketě zemědělského produktu nebo potraviny, při jejich obchodní úpravě nebo reklamě na režim osvědčení o zvláštní povaze podle nařízení (EHS) č. 2082/92 začlení vzor nebo vzory uvedené v příloze I do poskytovaných informací."
3. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 6a
1. Členský stát může stanovit, že se název kontrolního úřadu nebo subjektu uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2082/92, který se nachází v rámci kontrolního útvaru uvedeného členského státu, musí objevit na etiketě zemědělského produktu nebo potraviny.
2. Kontrolní úřad nebo subjekt sdělí členskému státu názvy a adresy producentů oprávněných užívat zapsaný název spolu s označením nebo symbolem Společenství.
Členský stát zpřístupní seznam oprávněných producentů ostatním členským státům a Komisi."
4. Znění, která tvoří přílohy tohoto nařízení, se připojí jako přílohy I a II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 27. října 1994 o otevření množstevních kvót pro dovoz textilních výrobků kategorií 127 B a 145 z Čínské lidové republiky a o změně příloh IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 1756/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 ve spojení s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 517/94 stanoví, že textilní výrobky uvedené v příloze V pocházející ze zemí v ní uvedených mohou být dováženy tehdy, byl-li v souladu s odpovídajícím postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit;
vzhledem k tomu, že Komisi byly za účelem uspokojení určité poptávky předloženy žádosti dvou členských států o zavedení dovozních kvót pro výrobky kategorie 127 B z Čínské lidové republiky; že výbor stanovený v článku 25 s ohledem na situaci průmyslu Společenství uznal po projednání za vhodné rozhodnout o ročních množstevních limitech 5 a 7 tun, kterým bude podléhat v uvedeném pořadí dovoz výrobků kategorií 127 B a 145 pocházejících z Čínské lidové republiky, do Společenství ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost; že je tedy nezbytné pozměnit přílohy IV a V nařízení (ES) č.
517/94 a v zájmu právní jistoty stanovit, že tyto kvóty budou uplatňovány v souladu s postupem stanoveným v článku 17 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz textilních výrobků kategorií 127 B a 145 z Čínské lidové republiky do Společenství podléhá ročním množstevním limitům 5 a 7 tun, jsou spravovány v souladu s postupem podle článku 17 nařízení (ES) č. 517/94.
Článek 2
Přílohy IV a V nařízení (ES) č. 517/94 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2659/94 ze dne 31. října 1994 o prováděcích pravidlech pro poskytování podpory soukromého skladování sýrů grana padano, parmigiano-reggiano a provolone
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. července 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1880/94 [2], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1880/94 zrušilo režim intervenčních nákupů u sýrů grana padano a parmigiano-reggiano; že v důsledku toho je třeba pozměnit nařízení Komise (EHS) č.
1107/68 ze dne 27. července 1968 o prováděcích pravidlech pro intervenci na trhu se sýry grana padano a parmigiano-reggiano [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1003/94 [4];
vzhledem k tomu, že v důsledku velkého počtu změn provedených v nařízení (EHS) č. 1107/68 a z důvodu srozumitelnosti je třeba uvedené nařízení zrušit a ustanovení o režimu soukromého skladování včlenit do nového nařízení;
vzhledem k tomu, že se rovněž jeví nezbytným zrušit nařízení Komise (EHS) č. 2496/78 ze dne 26. října 1978 o prováděcích pravidlech pro poskytování podpory soukromého skladování sýru provolone [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1002/94 [6], a včlenit jeho ustanovení do nového nařízení, s ohledem na totožný právní základ a rovnocenná prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 180/94 [8], stanoví přepočítací koeficient, který má být používán v rámci opatření na podporu soukromého skladování v odvětví mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Poskytování podpory soukromého skladování uvedené v článku 8 nařízení (EHS) č. 804/68 je vázáno splněním podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Smlouvu o soukromém skladování uzavírá intervenční agentura určená členským státem s fyzickými nebo právnickými osobami, dále jen "smluvní stranou".
Článek 3
Smlouva o skladování se uzavře, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) sýry musí mít v den zahájení smluvního skladování minimální stáří stanovené v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) a nesmějí být předmětem dřívější smlouvy o skladování;
b) šarže sýrů, které jsou předmětem dané smlouvy, je tvořena minimálně dvěma tunami;
c) sýry musí být řádné a uspokojivé obchodní jakosti a musí být nesmazatelně označeny:
- značkou agentury určené členským státem,
- číslem podniku, v kterém byly vyrobeny,
- měsícem výroby, vyjádřeným případně ve formě kódu,
- zvláštní skladovací značkou, kterou jsou sýry opatřeny při uskladnění, aby bylo možno odlišit je od sýrů, na které se smlouva o skladování nevztahuje;
d) smluvní strana se musí zavázat, že
- během doby trvání smlouvy nezmění bez povolení intervenční agentury složení šarže, na kterou se daná smlouva vztahuje.
Pokud smluvní strana nadále splňuje podmínku týkající se minimálního množství stanoveného pro každou šarži, intervenční agentura může povolit změnu, která je omezena na vyskladnění nebo náhradu sýrů, u nichž byla zjištěna zhoršená jakost neumožňující další skladování.
V případě vyskladnění určitých množství:
i) pokud jsou uvedená množství nahrazena s povolením intervenční agentury, smlouva je považována za nezměněnou;
ii) pokud nejsou uvedená množství nahrazena, smlouva je považována za smlouvu uzavřenou od počátku na trvale držené množství.
Náklady na kontrolu vzniklé případnou změnou hradí skladovatel.
- bude vést skladovou evidenci a každý týden sdělí intervenční agentuře podrobné údaje o množstvích nově uskladněných a vyskladněných během předchozího týdne,
- umožní příslušným orgánům, aby kdykoli provedly kontrolu plnění smluvních závazků.
Článek 4
Smlouva o skladování se uzavírá:
a) písemně, s uvedením dne zahájení smluvního skladování, množství sýrů, jichž se smlouva týká a částky podpory;
b) po dokončení uskladnění šarže sýra, na kterou se smlouva vztahuje, nejpozději však 40 dní ode dne zahájení smluvního skladování.
Článek 5
1. Podpora může být poskytnuta pouze na dobu delší než 60 dní, avšak kratší než:
- 180 dní v případě sýra grano padano,
- 255 dní v případě sýra parmigiano-reggiano,
- 150 dní v případě sýra provolone.
2. Prvním dnem doby smluvního skladování je den následující pod dni, kdy je šarže sýrů, která je předmětem dané smlouvy, předána ke kontrole příslušnému orgánu.
3. Vyskladňování může být zahájeno v den, který následuje po posledním dni doby smluvního skladování.
Odchylně od čl. 3 písm. d) první odrážky může smluvní strana po uplynutí doby v délce 60 dní uvedené v odstavci 1 přistoupit k vyskladnění celé smluvní šarže nebo její části.
Množství, které smí být vyskladněno, činí minimálně 500 kg.
Členské státy však mohou toto množství zvýšit až na dvě tuny.
Článek 6
1. Částka podpory soukromého skladování sýra je stanovena takto:
a) 100 ECU na tunu pro fixní náklady;
b) 0,35 ECU na tunu a den smluvního skladování pro náklady na skladování;
c) částka pro finanční náklady vyjádřená v ECU na tunu a den smluvního skladování je stanovena takto:
- 1,10 pro sýr grana padano,
- 1,20 pro sýr parmigiano-reggiano,
- 0,80 pro sýr provolone.
2. Částkou podpory v ECU použitelnou pro smlouvu o skladování je částka použitelná první den smluvního skladování.
3. Podpora se vyplácí nejdéle do 90 dnů od posledního dne skladování, na který se vztahuje nárok na podporu.
Článek 7
1. Členský stát zajistí, aby byly dodržovány podmínky zakládající nárok na výplatu podpory.
2. Smluvní strana musí být schopna poskytnout vnitrostátnímu orgánu, který je pověřen kontrolou dodržování daného opatření, všechny doklady, které u produktů v soukromém skladování zejména umožní prověřit tyto údaje:
a) vlastnictví v okamžiku uskladnění;
b) původ a datum výroby sýrů;
c) datum uskladnění;
d) fyzickou přítomnost ve skladu;
e) datum vyskladnění.
3. Smluvní strana, případně provozovatel skladu vede skladovou evidenci, která je k dispozici ve skladu a která obsahuje:
a) označení produktů umístěných do soukromého skladování podle čísla smlouvy;
b) datum uskladnění a vyskladnění;
c) počet sýrů a jejich hmotnost na šarži;
d) umístění produktů ve skladu.
4. Skladované produkty musí umožňovat snadnou identifikaci a musí být vyznačena jejich příslušnost k určité smlouvě.
5. Příslušný orgán provádí kontroly při uskladňování, jejichž cílem je zejména zajistit, že skladované produkty mají nárok na podporu, a zabránit záměně produktů během smluvního skladování, aniž je dotčeno použití čl. 3 písm. d).
6. Vnitrostátní orgán pověřený výkonem kontroly provádí:
a) neohlášenou kontrolu fyzické přítomnosti produktů ve skladu.
Odebraný vzorek musí být reprezentativní a musí představovat nejméně 10 % z celkového smluvního množství, na něž se vztahuje opatření na podporu soukromého skladování.
Kromě kontroly evidence uvedené v odstavci 3 se rovněž provádí fyzická kontrola hmotnosti a povahy produktů, jakož i jejich totožnosti.
Tyto fyzické kontroly se musí týkat nejméně 5 % z množství, u nějž se provádí neohlášená kontrola;
b) kontrolu fyzické přítomnosti produktů na konci doby smluvního skladování.
7. O kontrolách provedených podle odstavců 5 a 6 musí být vypracována zpráva, v níž se uvádí:
- datum kontroly,
- její délka,
- popis kontrolní činnosti.
Kontrolní zprávu musí podepsat odpovědný pracovník a spolupodepsat smluvní strana, popřípadě provozovatel skladu.
8. V případě nedostatků zjištěných alespoň u 5 % z množství kontrolovaných produktů se kontrola rozšíří na větší vzorek, který určí příslušný subjekt.
Členský stát oznámí tyto případy Komisi do čtyř týdnů.
9. Členský stát může stanovit, že náklady na kontrolu uhradí zcela nebo zčásti smluvní strana.
Článek 8
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1107/68 a (EHS) č.
2496/78. Nadále se však použijí pro smlouvy uzavřené před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 3. listopadu 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3280/92 [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 písm. i) bod 2 a na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 1576/89 smějí být výrazy uvedené v čl.
1 odst. 4 použity pouze pro lihoviny tam definované a že lihoviny, které nesplňují požadavky stanovené pro výrobky, jak jsou definovány v čl.
1 odst. 4, nesmějí být označeny výrazy tam uvedenými a musí být označeny jako "lihoviny";
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena zvláštní pravidla týkající se názvů určitých směsí lihovin s cílem zajistit poctivou soutěž mezi takovými směsmi a lihovinami, jak jsou definovány v nařízení (EHS) č. 1576/89, a s cílem zajistit řádnou informovanost spotřebitele, pokud jde o povahu a alkoholické složení těchto směsí, aby nedošlo v tomto ohledu k nejasnostem; že tato zvláštní pravidla mají být doplňkem k povinnostem stanoveným ve směrnici Rady 79/112/EHS [3] naposledy pozměněné směrnicí Komise 93/102/ES [4] o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin a ve směrnici Rady 75/106/EHS [5] naposledy pozměněné směrnicí 89/676/EHS [6] o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých kapalných výrobků v hotovém balení podle objemu;
vzhledem k tomu, že pověst a jakost lihovin, které mohou být označeny jedním z tradičních nebo zeměpisných označení podle článku 1 nařízení (EHS) č. 1576/89 a podle přílohy II k výše uvedenému nařízení, by měly být chráněny zákazem používání takových označení pro směsi lihovin;
vzhledem k tomu, že by do seznamu druhů ovoce uvedeného v článku 4 nařízení Komise (EHS) č. 1014/90 [7] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3458/92 [8], měly být doplněny názvy některých tropických druhů ovoce, aby byly zohledněny tradiční postupy ve francouzských zámořských departementech;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1014/90 se mění takto:
1. v článku 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"První pododstavec se v případě produktů vyrobených ve francouzských zámořských územích vztahuje rovněž na lihoviny získané z těchto druhů ovoce:
- banány (Musa paradisiaca),
- plody mučenky (Passiflora edulis),
- mombín sladký (Spondias dulcis),
- mombín žlutý (Spondias mombin).";
2. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7c
Pokud je lihovina uvedená v článku 9 nařízení (EHS) č. 1576/89 smíchána:
- s jednou nebo více lihovinami definovanými nebo nedefinovanými v čl. 1 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1576/89 a/nebo
- s jedním nebo více destiláty zemědělského původu,
musí být obchodní označení "lihovina" uvedeno jasně a čitelně bez jakéhokoliv dalšího vymezujícího termínu na viditelném místě etikety.
První pododstavec se nevztahuje na označování a obchodní úpravu takových směsí, které odpovídají jedné z definic uvedených v čl. 1 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1576/89, s výhradou článku 7b.
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Rady 79/112/EHS [9] o označování složek lihovin, může být při označování a obchodní úpravě výrobků, které jsou výsledkem výše uvedeného smíchání, uveden pouze jeden z obecných výrazů uvedených v čl. 1 odst.
4 nařízení (EHS) č. 1576/89, pokud tento výraz není součástí obchodního označení, ale je uveden ve stejném zorném poli v seznamu udávajícím podíly všech alkoholových složek obsažených ve směsi a předcházejí mu slova "směs lihovin".
Výraz musí být uveden písmem stejného typu a barvy jako je písmo obchodního označení. Nesmí být větší než poloviční velikost písma použitého pro obchodní označení.
Podíl každé alkoholové složky musí být roven obsahu dotyčného čistého alkoholu vyjádřenému v objemových procentech celkového obsahu alkoholu ve směsi. Musí být vyjádřen v jednotkách "% obj." v sestupném pořadí použitých množství."
Článek 2
Toto nařízení se nevztahuje na produkty uvedené v článku 1, které byly vyrobeny nebo jejichž výroba byla zahájena ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost a jsou v souladu s právní úpravou platnou v okamžiku jeho vyhlášení.
"Výrobou" se rozumějí procesy nezbytné pro získání konečného produktu plněného do lahví a označeného pro konečného spotřebitele.
Aby mohly být uvedeny na trh produkty, jejichž výroba byla zahájena přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, musí hospodářské subjekty během měsíce, který následuje po uvedeném dni vstupu tohoto nařízení v platnost, oznámit příslušným vnitrostátním orgánům množství držené k uvedenému dni.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 7. listopadu 1994, kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise č. 1430/94 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že od přijetí tohoto nařízení byly přílohy mnohokrát pozměněny; že z důvodu jejich počtu, jejich složitosti a jejich rozptýlení mezi různými Úředními věstníky Evropských společenství je obtížné texty používat a postrádají tak jasnost, která by měla být základním rysem všech předpisů; že by tedy měly být sjednoceny; že by při té příležitosti měly být opraveny nebo upřesněny názvy či chemické názvy některých sloučenin a opraveny některé věcné chyby;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II, III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2701/94 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že florfenikol musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že gonadorelin musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90; že na základě vědeckých údajů musí toto zařazení do přílohy II platit pro všechna zvířata určená k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že moxidektin musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno stanovení specifičnosti analytické metody pro stanovení doramektinu, pro kterou musí být standard veřejně dostupný;
vzhledem k tomu, že ceftiofur musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení validace analytické metody pro jaterní a tukové tkáně u skotu a prasat; že soustavné sledování reziduí ceftiofuru je zajištěno monitoringem svalové tkáně a tkáně ledvin skotu a prasat;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 8. listopadu 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2053/89, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro některé zpracované třešně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1490/94 [2], a zejména na čl. 9 odst. 6 tohoto nařízení,
2 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č.
2053/89 [3] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3821/92 [4] stanoví podmínky, za nichž je vážený průměr cen dalšího prodeje některých zpracovaných třešní považován za dovozní cenu; že proto za účelem zabránění jakémukoli umělému snížení ochrany je třeba stanovit dovozní celní poplatky odpovídající vstupní a nepřímé dani, které jsou skutečně zaplaceny při dovozu a které musejí být odečteny od zaznamenaných cen dalšího prodeje; že čl.
2 odst. 6 uvedeného nařízení definuje "konečného spotřebitele"; že na producenty, kteří produkt nabízejí k prodeji ve spotřebitelském balení, se tato podmínka nevztahuje, protože přestože toto spotřebitelské balení a obchodní úprava vedou ke změně kódu KN, nelze je pro účely dotyčných ustanovení považovat za zpracování;
vzhledem k tomu, že článek 6 nařízení (EHS) č.
2053/89 stanoví zvláštní kontrolní postup; že zkušenosti ukazují, že v případě použití tohoto postupu je třeba propuštění zboží do volného oběhu povolit pouze tehdy, je-li složena jistota stanovená v článku 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením 2193/94 [6]; že je třeba tuto jistotu požadovat, mají-li celní orgány pochybnosti o pravosti dovozní ceny, a to i před kontrolami stanovenými ve výše uvedeném článku 248; že v případě zpětných kontrol je třeba vyjasnit, že se podnikají kroky zaměřené k vybrání dlužných cel v souladu s článkem 220 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7]; že je mimo to třeba vyjasnit, že všechny dlužné částky cla jsou v rámci kontrolních postupů zvýšeny o úrok;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2053/89 stanoví podmínky, podle nichž lze minimální dovozní cenu považovat za dodrženou; že zkušenosti ukazují, že pro zamezení zkreslení je třeba brát v úvahu skutečně zaplacené celní dovozní poplatky a náklady na veškerá případná ošetření, kterým je produkt podroben po dovezení a před prodejem konečnému spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2053/89 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže se zjistí, že ceny při dalším prodeji, přímém nebo prostřednictvím obchodních zprostředkovatelů, jsou nižší než minimální cena u více než 15 % z kterékoli dovezené zásilky, považuje se za dovozní cenu vážený průměr těchto upravených cen.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Pro účely tohoto nařízení se konečným uživatelem rozumí buď producent, který dotyčný produkt používá s cílem zpracovat jej jiným způsobem, než je balení, na jiný produkt spadající pod jiný kód KN než kód uvedený v prohlášení o propuštění do volného oběhu, nebo maloobchodní prodejce, který prodává výlučně spotřebitelům."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. V případech, ve kterých mají celní orgány opodstatněné pochybnosti o tom, zda cena uvedená v prohlášení o propuštění do volného oběhu odráží skutečnou dovozní cenu, povolí propuštění do volného oběhu až poté, co dovozce složí jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 zvýšenou o úrok za období šesti měsíců uvedené v druhém pododstavci. Použitelná úroková sazba je ta, která platí podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání dlužných částek.
Dovozce má šest měsíců na to, aby dokázal, že produkt byl prodán za podmínek zaručujících dodržení minimální dovozní ceny.
Nedodržení této lhůty má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 2.
2. Lhůta stanovená v odstavci 1 může být na řádně odůvodněnou žádost hospodářského subjektu příslušným orgánem prodloužena nejvýše o tři měsíce a za podmínky, že bude náležitě upravena jistota."
3. Čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Minimální dovozní cena se považuje za dodrženou, pokud dovozce předloží doklad týkající se nejméně 95 % dovezené zásilky, že ve všech stupních uvádění na trh včetně prodeje konečným spotřebitelům byl produkt prodán po odečtení skutečně zaplacených celních dovozních poplatků za cenu alespoň rovnou minimální dovozní ceně.
Jestliže je produkt podroben ošetření po svém propuštění do volného oběhu a před prodejem konečnému spotřebiteli, odrazí se náklady na toto ošetření v prodejní ceně konečnému uživateli."
4. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Jestliže v průběhu kontroly příslušné orgány zjistí, že minimální dovozní cena nebyla dodržena, vyberou dlužná cla v souladu s článkem 220 nařízení (EHS) č.
2913/92. Při stanovení částky cla, kterou je nutno vybrat nebo kterou zbývá vybrat, vezmou v úvahu úrok vzniklý ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne vybrání částky.
Použitelná úroková sazba je sazba platná podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání dlužných částek."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 8. listopadu 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2054/89, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro sušené vinné hrozny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 1490/94 [2], a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedeného nařízení,
2 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č.
2054/89 [3] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3821/92 [4] stanoví podmínky, za nichž je vážený průměr cen dalšího prodeje některých sušených hroznů považován za dovozní cenu; že za účelem zamezení každému umělému snížení ochrany je třeba stanovit celní dovozní poplatky odpovídající vstupní a nepřímé dani zaplaceným skutečně při dovozu, které musí být odečteny od zaznamenaných cen dalšího prodeje; že čl.
2 odst. 6 uvedeného nařízení definuje pojem "konečný spotřebitel"; že producent, který produkt nabízí ve spotřebitelském balení, musí být z této definice vyloučen, protože ačkoli toto balení a obchodní úprava mají za následek změnu kódu KN, není možné pro účely tohoto nařízení považovat je za zpracování;
vzhledem k tomu, že článek 6 uvedeného nařízení stanoví zvláštní kontrolní postup; že zkušenosti ukazují, že v případě použití tohoto postupu, je třeba propuštění zboží do volného oběhu povolit pouze tehdy, je-li složena jistota stanovená v článku 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením 2193/94 [6]; že tato jistota musí být požadována, mají-li celní orgány pochybnosti, pokud jde o pravost dovozní ceny, ještě před kontrolami stanovenými ve výše uvedeném článku 248; že v případě zpětných kontrol je třeba upřesnit, že se přistupuje k vybrání dlužných cel v souladu s článkem 220 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7]; že je mimo to třeba upřesnit, že na všechna dlužná cla jsou v rámci veškerých kontrol navýšena o úrok;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2053/89 stanoví podmínky, za kterých lze minimální dovozní cenu považovat za dodrženou; že zkušenosti ukazují, že za účelem zamezení zkreslení, je zapotřebí brát v úvahu skutečně zaplacené celní dovozní poplatky a náklady na jakékoli zpracování, kterému je dovezený produkt podroben po dovezení a před prodejem konečnému spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2054/89 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže se zjistí, že ceny při dalším prodeji, přímém nebo prostřednictvím obchodních zprostředkovatelů, jsou nižší, než činí minimální cena u více než 15 % kterékoli z dovezených zásilek, považuje se za dovozní cenu vážený průměr těchto cen.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Pro účely tohoto nařízení se konečným uživatelem rozumí buď producent, který dotyčný produkt používá s cílem zpracovat jej jiným způsobem, než je balení na jiný produkt spadající pod jiný kód KN, než ten, který je uveden v prohlášení o propuštění do volného oběhu, nebo maloobchodní prodejce, který prodává výlučně spotřebitelům."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. V případech, ve kterých mají celní orgány opodstatněné pochybnosti, zda cena uvedená v prohlášení o propuštění do volného oběhu odráží skutečnou dovozní cenu, povolí propuštění do volného oběhu, jakmile dovozce složí jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 zvýšenou o úrok za období šesti měsíců uvedené v druhém pododstavci. Použitelná úroková sazba je sazba platná podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání splatných částek.
Dovozci mají šestiměsíční lhůtu na předložení důkazu, že produkt byl prodán za podmínek, jež zaručují dodržení minimální dovozní ceny produktu.
Nedodržení této lhůty má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčen odstavec 2.
2. Lhůta stanovená v odstavci 1 může být na základě řádně odůvodněné žádosti hospodářského subjektu příslušným orgánem prodloužena nejvýše o tři měsíce a s podmínkou, že je náležitě upravena jistota."
3. Čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Minimální dovozní cena se považuje za dodrženou, pokud dovozce předloží doklad týkající se nejméně 95 % dovezené zásilky potvrzující, že produkt byl prodán na všech obchodních stupních včetně prodeje spotřebitelům po odečtení skutečně zaplacených celních dovozních poplatků za cenu alespoň rovnou minimální dovozní ceně.
Jestliže je produkt podroben zpracování po svém propuštění do volného oběhu a před prodejem konečnému spotřebiteli, odrazí se náklady na uvedené zpracování v prodejní ceně konečnému uživateli."
4. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Jestliže v průběhu kontroly příslušné orgány zjistí, že minimální dovozní cena nebyla dodržena, vyberou dlužná cla v souladu s článkem 220 nařízení (EHS) č.
2913/92. Při stanovení částky cel, kterou je nutno vybrat nebo kterou zbývá vybrat, vezmou v úvahu úrok vzniklý ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne vybrání částky.
Použitelná úroková sazba je platná podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání splatných částek."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2728/94 ze dne 31. října 1994, kterým se zřizuje Záruční fond pro vnější vztahy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k tomu, že souhrnný rozpočet Evropských společenství je v důsledku poskytování záruk za úvěry třetím zemím vystaven zvýšenému finančnímu riziku;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání ve dnech 11. a 12. prosince 1992 došla k závěru, že z důvodů obezřetného rozpočtového hospodaření a finanční kázně by bylo žádoucí zavedení nového finančního mechanismu, a že by tedy měl být založen záruční fond ke krytí rizik vyplývajících z úvěrů a záruk za úvěry poskytnuté třetím zemím nebo na projekty uskutečňované ve třetích zemích; že je možné tomuto požadavku vyhovět zřízením záručního fondu, z něhož by se mohli věřitelé Společenství vyplácet přímo;
vzhledem k tomu, že se orgány se v interinstitucionální dohodě ze dne 29. října 1993 usnesly zřídit v rozpočtu rezervu vztahující se k operacím úvěrů a záruk ve prospěch třetích zemí a ve třetích zemích;
vzhledem k tomu, že podle stávajících platných mechanismů mohou být splatná plnění ze záruk financována zejména dočasným výběrem z pokladní hotovosti, jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [4];
vzhledem k tomu, že záruční fond by měl být vytvářen postupným splácením prostředků; že fond následně obdrží také úroky ze svých kapitálových investic a částky získané zpět od dlužníků, kteří jsou v prodlení se splácením a za které již fond vyplatil plnění ze záruky;
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k praxi mezinárodních finančních institucí se jeví poměr 10 % mezi prostředky záručního fondu a objemem závazků pod zárukou, zvýšený o splatné a nezaplacené úroky, jako přiměřený;
vzhledem k tomu, že platby do záručního fondu představující 14 % z částky každé operace se zdají být vhodné k dosažení této cílové částky; že musí být určeny podmínky pro provádění takových plateb;
vzhledem k tomu, že sazba přídělů bude přezkoumána, jakmile bude dosaženo cílové částky; že přesáhne-li záruční fond cílovou částku, bude přebytek vrácen do souhrnného rozpočtu Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že finanční správa záručního fondu by měla být svěřena Evropské investiční bance (EIB); že finanční správa fondu by měla podléhat kontrole Účetního dvora podle postupu schváleného Účetním dvorem, Komisí a Evropskou investiční bankou;
vzhledem k tomu, že smlouvy nestanoví pro přijetí tohoto nařízení žádná jiná oprávnění, než která stanoví článek 235 Smlouvy o ES a článek 203 Smlouvy o ESAE,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se záruční fond (dále jen "fond") a jeho prostředky jsou určeny k tomu, aby se z nich vyplácely platby věřitelům Společenství v případech, kdy dlužník je v prodlení se splácením úvěru poskytnutého nebo zaručeného Společenstvím.
Operace související s úvěry a zárukami uvedené v prvním pododstavci (dále jen "operace") jsou operace prováděné ve prospěch třetí země nebo za účelem financování projektů ve třetích zemích.
Článek 2
Fond je financován
- platbami ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství podle článku 4,
- z úroků z kapitálových investic fondu,
- částkami získanými zpět od dlužníků, kteří jsou v prodlení se splácením, pokud již fond zaplatil plnění ze záruky.
Článek 3
Fond se dotuje až do přiměřené výše (dále jen "cílová částka").
Cílová částka se stanoví ve výši 10 % celkových kapitálových závazků Společenství vyplývajících z každé operace a zvýšených o splatné, ale dosud nezaplacené úroky.
Je-li na konci roku cílová částka překročena, vrací se přebytek do zvláštní položky ve výkazu příjmů v souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 4
1. Platby do fondu stanovené v čl. 2 první odrážce činí 14 % kapitálové hodnoty operací po dobu, dokud fond nedosáhne cílové částky.
Tato dotační sazba se přezkoumá, jakmile fond dosáhne cílové částky, v každém případě nejpozději do konce roku 1999.
2. Platby do fondu se provádějí v souladu s podmínkami uvedenými v příloze.
Článek 5
Pokud se prostředky fondu sníží na základě splatnosti záruk za nezaplacené splátky na méně než 75 % cílové částky, zvýší se dotační sazba pro nové operace na 15 %, dokud nebude opět dosaženo cílové částky, nebo dojde-li k prodlení splátek dříve, než je dosaženo cílové částky, po dobu, pokud není částka odpovídající vyplacenému plnění za záruky znovu plně nahrazena.
Jestliže se v důsledku vyplacení záruky za jedno nebo více větších prodlení se splácením prostředky fondu sníží na méně než 50 % cílové částky, předloží Komise zprávu o mimořádných opatřeních k doplnění prostředků fondu.
Článek 6
Komise pověří EIB jménem Společenství finanční správou fondu.
Článek 7
Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku zašle Komise Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru výroční zprávu o stavu fondu a jeho správě v předcházejícím roce.
Článek 8
Závěrečný účet a finanční rozvaha fondu se přiloží k závěrečnému účtu a finanční rozvaze Společenství.
Článek 9
Do 31. prosince 1998 předloží Komise souhrnnou zprávu o fungování fondu.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 18. listopadu 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2837/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1] pozměnéné nařizenim Komise (ES) e. 822/94 [2], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2837/93 ze dne 18. října 1993 [3], ve znění nařízení (ES) č. 3499/93 [4], stanoví minimální hustotu výsadby olivovníků na plochách způsobilých pro poskytování podpory;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při používání režimu podpory ukazují, že toto ustanovení nesplnilo svůj cíl vyloučit z podpory plochy, které nelze považovat za skutečné olivové háje pro nízkou hustotu výsadby stromů; že je tudíž třeba stanovit vyšší limit pro minimální hustotu výsadby stromů, jakož i metodu pro její výpočet;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2837/93 se nahrazuje tímto:
"a) s hustotou výsadby nejméně 80 stromů na hektar.
Hustota se vypočítá pro každou parcelu hospodářství, na které se pěstují olivovníky."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 28. listopadu 1994, o stanovení předběžného odhadu dodávek na Kanárské ostrovy pro zemědělské produkty, na které se vztahují zvláštní opatření upravená v článcích 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1974/94 [2], a zejména na článek 2, čl. 3 odst. 4, čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že geografická poloha Kanárských ostrovů ztěžuje jejich zásobování určitými zemědělskými produkty; že mezi opatření zavedená nařízením (EHS) č.
1601/92 pro zlepšení této situace patří výhody v podobě osvobození od dovozních cel (cel a zemědělských dávek) a poskytnutí podpory na dovoz zemědělských produktů ze Společenství; že režim zahrnuje také podporu na dodávky čistokrevných plemenných zvířat za účelem rozvoje produkčního potenciálu ostrovů;
vzhledem k tomu, že podle článku 2 nařízení (EHS) č.
1601/92 tato opatření obsahují požadavky na zemědělské produkty uvedené v příloze výše uvedeného nařízení určené k přímé lidské spotřebě a na zpracování a balení na ostrovech; že odhady požadavků se provádí ročně v rámci předběžného odhadu dodávek, který lze měnit v průběhu roku podle vývoje požadavků ostrovů; že odhad požadavků zpracovatelského a balícího průmyslu, týkajících se produktů určených pro místní trh nebo produktů tradičně odesílaných do zbytku Společenství, může vést ke stanovení odděleného předběžného odhadu dodávek;
v zájmu jasnosti a transparentnosti a v zájmu harmonizace postupů stanovení odhadů by měl být předběžný odhad dodávek všech zemědělských produktů, na které se vztahují různá odvětví trhu, zahrnut do jednoho dokumentu; že by s ohledem na zvláštní potřeby zpracovatelského a balícího průmyslu měl být, v případě potřeby, pro takové použití vypracován oddělený odhad dodávek;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění správy odhadu dodávek by měla být povolena určitá pružnost při přidělování množství stanovených v odhadu dodávek, jak mezi určitými položkami na jedné straně, tak mezi částí stanovenou k přímé spotřebě a částí stanovenou pro zpracování nebo balení;
vzhledem k tomu, že z důvodu očekávání výsledků vyhodnocení uplatňování zvláštního režimu zásobování pro Kanárské ostrovy byly odhady pro většinu produktů od 1. července 1994 stanoveny již několikrát pouze na omezená časová období;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti musí být po vstupu v platnost nařízení Komise (ES) č. 2790/94 ze dne 16. listopadu 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [3], které představuje nové znění nařízení Komise (EHS) č. 1695/92 [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2596/93 [5], stanoven předběžný odhad dodávek dotyčných produktů na celé dvanáctiměsíční období od 1. července 1994 do 30. června 1995, který případně zahrnuje dosud přijaté částečné předběžné odhady dodávek; že je vhodné připomenout, že od 1. prosince 1994 se v souladu s podmínkami nařízení (EHS) č. 1695/92 poskytují výhody v podobě osvobození od dovozních poplatků nebo podpory;
vzhledem k tomu, že je také třeba připomenout, že předběžné odhady dodávek v odvětvích cukru, vína a chmele byly stanoveny na celé dvanáctiměsíční období nařízeními (ES) č.
1443/94 [6], (ES) č. 1742/94 [7] a (ES) č.
1818/94 [8]; že není nutné, aby byly na období od 1. července 1994 do 30. června 1995 zahrnuty do tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že s cílem posílit nástroje, které mají příslušné orgány k dispozici pro zajišťování řádného fungování režimů dodávek, by mělo být stanoveno maximální množství připadající na žádost o osvědčení, kde je to nezbytné k zabránění vážných rizik narušení trhu na Kanárských ostrovech nebo k omezení spekulativních praktik, které omezují hladké fungování režimů dodávek; že je proto nezbytné změnit nařízení (ES) č. 2790/94;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení by měla ode dne svého zveřejnění nabýt účinnosti ve stejný den, kdy vstoupí v platnost nařízení (ES) č. 2790/94;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky dotčených řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely článků 2, 3, 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 jsou množství předběžných odhadů dodávek, která budou, u produktů ze třetích zemí, osvobozena od dovozních poplatků a pro která bude, u produktů pocházejících ze Společenství, poskytnuta podpora Společenství, uvedena v přílohách.
Je-li pro určitý produkt v předběžném odhadu dodávek stanoveno zvláštní množství pro přímou spotřebu a pro zpracování a/nebo balení, je mezi předepsanými druhy použití povolena úprava v rozpisu až do výše 20 % celkového množství stanoveného pro daný produkt.
Článek 2
V nařízení (ES) č. 2790/94 se vkládá nový článek 8a, který zní:
"Článek 8a
Je-li to nezbytně nutné k zabránění narušení trhu Kanárských ostrovů nebo k zamezení spekulativních praktik, které by mohly omezit hladké fungování režimů dodávek, stanoví příslušné orgány maximální množství připadající na žádost o osvědčení.
Příslušné orgány neprodleně uvědomí Komisi o případech použití tohoto článku."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. prosince 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. listopadu 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2177/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování cukrem oblastí Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů, a nařízení (EHS) č. 1713/93 o zemědělských přepočítacích koeficientech v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1974/93 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 a čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování cukrem oblastí Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů jsou stanovena nařízením Komise (EHS) č. 2177/92 [3], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1443/94 [4];
vzhledem k tomu, že nová společná prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování Kanárských ostrovů některými zemědělskými produkty stanovená nařízením Komise (ES) č. 2790/94 [5], ve znění nařízení (ES) č.
2883/94 [6], která vstupují v platnost dnem 1. prosince 1994, na jedné straně již nestanoví, že před vydáním osvědčení o podpoře je nutné složit jistotu, a na druhé straně definují novou rozhodnou skutečnost pro koeficient, který se má používat při přepočítávání podpory zásobování na španělské pesety; že je proto nezbytné od 1. prosince 1994 provést odpovídající změny ohledně Kanárských ostrovů v nařízení (EHS) č. 2177/92 a nařízení (EHS) č.
1713/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro používání zemědělských přepočítacích koeficientů v odvětví cukru [7], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 2627/93 [8];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 2177/92 se v článku 5 doplňuje nový odstavec 5, který zní:
"5. Výše uvedené odstavce se nepoužijí pro Kanárské ostrovy."
Článek 2
V bodě XVI přílohy nařízení (EHS) č. 1713/93 se v písmenu c) zrušují slova "a Kanárské ostrovy".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1994 .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2965/94 ze dne 28. listopadu 1994 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že v důsledku rozhodnutí ze dne 29. října 1993, přijatého vzájemnou dohodou zástupců vlád členských států, zasedajících na úrovni hlav států a předsedů vlád, o umístění sídel některých institucí a útvarů Evropských společenství a Europolu [1] přijali zástupci vlád členských států vzájemnou dohodou prohlášení o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Unie při překladatelském oddělení Komise v Lucemburku, aby poskytovalo nezbytné překladatelské služby pro chod institucí a útvarů, jejichž sídla byla určena rozhodnutím ze dne 29. října 1993, s výjimkou Evropského měnového institutu;
vzhledem k tomu, že zřízení jediného specializovaného střediska je praktickým řešením obtíže s plněním překladatelských potřeb velkého počtu institucí nacházejících se na různých místech Unie;
vzhledem k tomu, že statut Překladatelského střediska by měla umožnit poskytování služeb institucím s právní subjektivitou, správní samostatností a vlastními rozpočty, a současně zachovat provozní spojení s Komisí;
vzhledem k tomu, že Smlouva neposkytuje jiné pravomoci k přijetí tohoto nařízení než pravomoci uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se Překladatelské středisko pro instituce Unie (dále jen "středisko").
Článek 2
1. Středisko poskytuje nezbytné překladatelské služby pro chod těchto institucí:
- Evropská agentura pro životní prostředí,
- Evropská nadace pro vzdělávání,
- Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost,
- Evropská agentura pro hodnocení léčiv,
- Agentura pro ochranu zdraví a bezpečnosti při práci,
- Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
- Evropský policejní úřad (Europol) a protidrogová jednotka Europolu.
Středisko a každá z uvedených institucí dohodou upraví způsoby, kterými spolupracují.
2. Jiné instituce zřízené Radou, než jsou uvedeny v odstavci 1, mohou využívat služeb střediska na základě dohod s ním uzavřených.
Článek 3
1. Středisko je právnickou osobou.
2. Aby mohlo vykonávat úkoly, kterými je pověřeno, má středisko ve všech členských státech nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, kterou právnickým osobám přiznávají jejich právní předpisy.
Článek 4
1. Středisko řídí správní rada složená z
a) jednoho zástupce každé instituce uvedené v čl. 2 odst. 1; každá dohoda podle čl. 2 odst. 2 může upravovat zastupování instituce, která je stranou této dohody;
b) jednoho zástupce každého členského státu Evropské unie a
c) dvou zástupců Komise.
2. K zastupování nepřítomných zástupců uvedených v odstavci 1 jsou jmenováni jejich náhradníci.
3. Správní radě předsedá jeden ze zástupců Komise.
Článek 5
1. Členové správní rady jsou jmenováni na dobu tří let.
2. Členové správní rady mohou být jmenováni opakovaně.
Článek 6
1. Předseda svolává zasedání správní rady alespoň dvakrát ročně a tehdy, požádá-li o to nejméně jedna třetina členů uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. a).
2. Správní rada přijímá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou svých členů.
3. Každý člen správní rady má jeden hlas.
4. Předseda nehlasuje.
Článek 7
Správní rada přijme svůj jednací řád.
Článek 8
1. Správní rada přijme roční plán práce střediska na základě návrhu připraveného ředitelem.
2. Plán lze v průběhu roku měnit postupem uvedeným v odstavci 1.
3. Nejpozději do 31. ledna každého roku přijme správní rada výroční zprávu o činnosti střediska.
Ředitel ji zašle institucím uvedeným v článku 2 a Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Článek 9
1. Provoz střediska řídí ředitel jmenovaný správní radou na návrh Komise na dobu pěti let; může být jmenován opakovaně.
2. Ředitel středisko právně zastupuje.
Je odpovědný za
- řádnou přípravu a plnění plánu práce a rozhodnutí správní rady,
- běžnou správu,
- plnění úkolů svěřených středisku,
- plnění rozpočtu,
- veškeré personální otázky a
- přípravu zasedání správní rady.
3. Z výkonu své funkce je ředitel odpovědný správní radě.
Článek 10
1. Pro každý rozpočtový rok, jenž se kryje s kalendářním rokem, se vypracují odhady všech příjmů a výdajů střediska a zanesou se do jeho rozpočtu.
2. a) Příjmy a výdaje rozpočtu střediska musí být vyrovnané.
b) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene c) o počátečním období, plynou příjmy z plateb institucí, kterým středisko poskytuje služby, za práci, kterou provede.
c) V počátečním období, jež nepřesáhne tři rozpočtová léta,
- poskytují středisku instituce, jimž poskytuje služby, paušální příspěvek ve výši procentního podílu svého rozpočtu založeného na nejlepších dostupných informacích, jenž bude upraven s ohledem na skutečně odvedenou práci,
- lze středisku poskytnout příspěvek ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, aby byl zajištěn jeho provoz.
3. Výdaje střediska zahrnují odměny zaměstnanců, výdaje na správu a infrastrukturu a provozní náklady.
Článek 11
1. Před přezkumem podle článku 19 se může každá instituce uvedená v čl. 2 odst. 1, které vyvstaly zvláštní obtíže v souvislosti s poskytováním služeb střediskem, obrátit na středisko, aby se společně pokusily nalézt nejvhodnější řešení těchto obtíží.
2. Ukáže-li se, že je nemožné k těmto řešením dospět ve lhůtě tří měsíců, může daná instituce zaslat Komisi řádně odůvodněné sdělení, aby Komise mohla přijmout nezbytná opatření a případně zorganizovat pod dohledem střediska a s jeho pomocí systematičtější využití třetích osob k překladu dotyčných dokumentů.
Článek 12
Komise poskytuje středisku, na základě dohod s ním uzavřených a proti hrazení souvisejících výdajů, tuto pomoc:
1. podpůrné služby: terminologie, databáze, dokumentace, strojový překlad, školení, seznamy překladatelů ve svobodném povolání a přidělení úředníků na pracovní místa ve středisku;
2. řízení základních správních služeb: výplata platů, poskytování nemocenského pojištění, penzijní systémy, organizace sociálních služeb.
Článek 13
1. Do 31. března každého roku vypracuje ředitel návrh předběžného výkazu příjmů a výdajů střediska na následující rozpočtový rok a předá jej správní radě spolu s plánem pracovních míst.
2. Správní rada přijme předběžný výkaz spolu s plánem pracovních míst a neprodleně je předá Komisi, jež na tomto základě stanoví odhady odpovídající příspěvkům poskytovaných institucím uvedeným v článku 2 v předběžném návrhu rozpočtu, který předkládá Radě na základě článku 203 Smlouvy.
3. Správní rada přijme rozpočet střediska před začátkem rozpočtového roku a podle potřeby upraví příspěvky institucí uvedených v článku 2.
Článek 14
1. Rozpočet střediska plní ředitel.
2. Kontrolu závazků a plateb všech výdajů střediska a stanovení a vybrání všech jeho příjmů provádí finanční kontrolor Komise.
3. Do 31. března každého roku zašle ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru účetnictví celkových příjmů a výdajů střediska za uplynulý rozpočtový rok.
Účetní dvůr je přezkoumá v souladu s článkem 188c Smlouvy.
4. Správní rada udělí řediteli střediska absolutorium za plnění rozpočtu.
Článek 15
Po konzultaci s Komisí a Účetním dvorem přijme správní rada vnitřní finanční předpis, upravující zejména postup pro sestavení a plnění rozpočtu střediska.
Článek 16
Na středisko se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 17
1. Na zaměstnance střediska se vztahují pravidla a nařízení platná pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
2. Vůči svým zaměstnancům vykonává středisko pravomoci přenesené na orgán oprávněný jmenovat zaměstnance.
3. Správní rada po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí pravidla, aby zajistila mimo jiné utajení některých prací.
Článek 18
1. Smluvní odpovědnost střediska upravují právní předpisy týkající se dané smlouvy.
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodovat na základě rozhodčích doložek obsažených ve smlouvách uzavíraných střediskem.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí středisko v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států jakoukoli škodu, kterou způsobí jejich zaměstnanci při výkonu své funkce.
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodovat veškeré spory týkající se náhrady těchto škod.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců střediska upravují předpisy, které se na ně vztahují.
Článek 19
Právní úpravu provozu střediska, jak ji vymezuje toto nařízení, může přezkoumat Rada na návrh Komise a po obdržení stanoviska Evropského parlamentu nejpozději tři roky po skončení počátečního období střediska, jež nepřekročí tři rozpočtová léta.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2978/94 ze dne 21. listopadu 1994 o provádění rezoluce Mezinárodní námořní organizace A.747(18) o měření prostornosti zátěžových nádrží ropných tankerů s odděleným zátěžovým prostorem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že stále dochází ke znečištění způsobenému provozem a nehodami námořních ropných tankerů a že přeprava ropy tankery tradiční konstrukce představuje trvalé ohrožení mořského prostředí;
vzhledem k tomu, že mezinárodně dohodnutá pravidla pro stavbu a provoz ropných tankerů neohrožujících životní prostředí byla zpracována pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (dále jen "IMO"),
vzhledem k tomu, že provoz ropných tankerů neohrožujících životní prostředí je prospěšný jak pro pobřežní státy, tak i pro výrobní odvětví;
vzhledem k tomu, že mezinárodní smlouvy obsahují ustanovení o vydávání osvědčení ropným tankerům; že IMO dále zdokonalila postup měření prostornosti zátěžových nádrží ropných tankerů s odděleným zátěžovým prostorem;
vzhledem k tomu, že všechny členské státy kromě jednoho ratifikovaly a provedly Mezinárodní úmluvu na ochranu před znečištěním lodní dopravou z roku 1973 a protokol k ní z roku 1978 (MARPOL 73/78); že všechny členské státy ratifikovaly a provedly Mezinárodní úmluvu o měření lodí z roku 1969;
vzhledem k tomu, že rezoluce A.722(17) přijatá shromážděním IMO dne 6. listopadu 1991 a následná rezoluce A.747(18) o měření prostornosti zátěžových nádrží ropných tankerů s odděleným zátěžovým prostorem přijatá shromážděním IMO dne 4. listopadu 1993 vyjadřují všeobecné přání podpořit stavbu tankerů neohrožujících životní prostředí a používání oddělených zátěžových nádrží na ropných tankerech;
vzhledem k tomu, že v rezoluci A.747(18) shromáždění IMO i) vyzvalo vlády, aby doporučily přístavním správám používat jeho doporučení o odpočtu prostornosti zátěžových nádrží při stanovení poplatků podle hrubé prostornosti u všech tankerů s oddělenými zátěžovými nádržemi v souladu s pravidlem 13 přílohy I úmluvy MARPOL 73/78 a ii) vyzvalo vlády, aby doporučily také lodivodským správám přijmout opatření v souladu s uvedeným doporučením;
vzhledem k tomu, že Rada uznala potřebu posílit činnost na úrovni Společenství nebo případně na úrovni členských států s cílem zajistit náležitou odezvu na požadavky týkající se námořní bezpečnosti a zamezení znečištění mořského prostředí; že je žádoucí podporovat používání ropných tankerů s dvojitým lodním trupem nebo ropných tankerů alternativní stavby splňujících požadavky pravidla 13F přílohy I úmluvy MARPOL 73/78 ve znění platném k 6. březnu 1992 a také používání ropných tankerů s oddělenými zátěžovými nádržemi;
vzhledem k tomu, že se pro účely tohoto nařízení ropné tankery s dvojitým lodním trupem a ropné tankery alternativní stavby posuzují tak, jako kdyby jejich oddělené zátěžové nádrže vyhovovaly pravidlu 13 přílohy I úmluvy MARPOL 73/78;
vzhledem k tomu, že není vhodné postihovat vlastníky a provozovatele lodí za používání ropných tankerů, které svou stavbou a provozem neohrožují životní prostředí;
vzhledem k tomu, že zejména zatížení poplatky za prostornost oddělených zátěžových nádrží ropných tankerů, na nichž se tyto nádrže nepoužívají k přepravě nákladu, představuje finanční újmu pro ty, kteří udělali významný krok směrem k čistějšímu životnímu prostředí;
vzhledem k tomu, že jednotlivé přístavní správy nechtějí být z hospodářských důvodů znevýhodněny tím, že jako jediné provedou rezoluci IMO;
vzhledem k tomu, že členské státy schválily rezoluce IMO A.722(17) a A.747(18), ale ne všechny je provedly;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany mořského prostředí před znečištěním z ropných tankerů tradiční stavby je třeba ve Společnosti jednotně uplatňovat mezinárodně dohodnutá pravidla týkající se ukládání poplatků za ropné tankery přístavními a lodivodskými správami;
vzhledem k tomu, že nařízení je nejlepším prostředkem k přijetí společného opatření pro jednotné provedení mezinárodně dohodnutých pravidel podle zásady subsidiarity s cílem zamezit narušení hospodářské soutěže ve Společenství a dospět k účinným a nákladově efektivním řešením;
vzhledem k tomu, že stát vlajky nebo jiné subjekty vydávající mezinárodní osvědčení o zamezení znečištění ropou a mezinárodní výměrní list (1969) a rovněž vlastníci lodí a osoby ukládající poplatky za ropné tankery musí spolupracovat na provádění rezoluce IMO A.747(18) s cílem zvýšit ochranu mořského prostředí;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech již byly zavedeny systémy snížení poplatků za plavidla neohrožující životní prostředí, a to na jiném základě, než je rezoluce IMO A.747(18); že v duchu uvedené rezoluce by měly být stanoveny alternativní systémy poplatků založených na prostornosti formou procentní srážky z běžné sazby tak, aby průměrný rozdíl byl nejméně stejný, jaký předpokládá uvedená rezoluce; že by mělo být dále zajištěno, aby se s ropnými tankery, které mají oddělené zátěžové nádrže, v žádném případě nezacházelo méně příznivě, a to ani tehdy, když se poplatky nevypočítávají na základě prostornosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přístavní a lodivodské správy ve Společenství musí v souladu s tímto nařízením
a) uplatňovat ve Společenství rezoluci IMO A.747(18) o měření prostornosti zátěžových nádrží ropných tankerů s odděleným zátěžovým prostorem přijatou shromážděním IMO dne 4. listopadu 1993, jejíž příloha je obsažena v příloze I tohoto nařízení, s cílem podpořit používání ropných tankerů s oddělenými zátěžovými nádržemi včetně ropných tankerů s dvojitým lodním trupem a ropných tankerů alternativní stavby, nebo
b) umožnit, aby ve Společenství byly používány jiné systémy snížení poplatků za ropné tankery s oddělenými zátěžovými nádržemi než ve smyslu rezoluce IMO A.747(18), ale které z něj vycházejí.
Článek 2
Toto nařízení se vztahuje na ropné tankery, které
- mohou přepravovat oddělenu zátěž ve zvlášť k tomu určených nádržích,
- jsou navrženy, postaveny a přizpůsobeny, vybaveny a provozovány jako ropné tankery s oddělenými zátěžovými nádržemi, včetně ropných tankerů s dvojitým lodním trupem a ropných tankerů alternativní stavby,
- vyhovují požadavkům Mezinárodní úmluvy o měření lodí z roku 1969 a
- mají mezinárodní výměrný list (1969).
Článek 3
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "ropným tankerem" rozumí loď odpovídající definici ropného tankeru podle pravidla 1 bodu 4 přílohy I k úmluvě MARPOL 73/78;
b) "oddělenou zátěží" rozumí zátěž odpovídající definici oddělené zátěže podle pravidla 1 bodu 17 přílohy I k úmluvě MARPOL 73/78;
c) "oddělenou zátěžovou nádrží" rozumí nádrž používaná výhradně k přepravě oddělené zátěže;
d) "ropným tankerem s oddělenými zátěžovými nádržemi" rozumí ropný tanker vybavený nádržemi na oddělenou zátěž, kterému bylo vládou státu vlajky nebo jinými jí k tomu pověřenými subjekty vydáno osvědčení jako tankeru vybavenému nádržemi na oddělenou zátěž.
Shodu musí daný orgán zřetelně uvést v odpovídajícím odstavci dodatku mezinárodního osvědčení o zamezení znečištění ropou;
e) "ropným tankerem s dvojitým lodním trupem" rozumí ropný tanker s oddělenými zátěžovými nádržemi postavený v souladu s požadavky pravidla 13F bodu 3 přílohy 1 k úmluvě MARPOL 73/78;
f) "ropným tankerem alternativní stavby" rozumí ropný tanker s oddělenými zátěžovými nádržemi postavený v souladu s požadavky pravidla 13F bodech 4 a 5 přílohy 1 k úmluvě MARPOL 73/78;
g) "úmluvou MARPOL 73/78" rozumí Mezinárodní úmluva na ochranu před znečištěním lodní dopravou z roku 1973, pozměněná protokolem z roku 1978 k této úmluvě, včetně změn a dodatků platných ke dni přijetí tohoto nařízení;
h) "přístavní správou" rozumí veřejná nebo soukromá osoba ukládající lodím poplatky za poskytování zařízení a služeb pro plavbu;
i) "lodivodskou správou" rozumí veřejná nebo soukromá osoba oprávněná k poskytování lodivodských služeb pro plavbu;
j) "hrubou prostorností" rozumí celková výměra všech prostor lodě určená podle ustanovení Mezinárodní úmluvy o měření lodí z roku 1969;
k) "sníženou hrubou prostorností" rozumí hrubá prostornost ropných tankerů dosažená odečtením hrubé prostornosti nádrží na oddělenou zátěž určené podle vzorce uvedeného v bodě 4 přílohy I tohoto nařízení od celkové hrubé prostornosti plavidla.
2. Příloha II obsahuje definice uvedené v úmluvě MARPOL 73/78 pro pojmy uvedené v odst. 1 písm. a), b), e) a f).
Článek 4
Pokud příslušný subjekt vydává mezinárodní výměrný list (1969) pro ropný tanker s oddělenými zátěžovými nádržemi měřený podle pravidel Mezinárodní úmluvy o měření lodí z roku 1969, uvede pro účely tohoto nařízení pod záhlaví "Poznámky" zápis podle bodu 3 přílohy I tohoto nařízení s uvedením
i) prostornosti oddělených zátěžových nádrží lodě, jež se vypočítá v souladu s metodou a postupem uvedenými v bodě 4 přílohy I tohoto nařízení, a
ii) snížené hrubé prostornosti lodi.
Článek 5
1. Přístavní a lodivodské správy při stanovení poplatků za ropné tankery, plně nebo zčásti založených na údajích o hrubé prostornosti plavidla (BRT), vyjmou prostornost oddělených zátěžových nádrží ropných tankerů tak, aby byl výpočet založen na snížené hrubé prostornosti uvedené pod záhlavím "Poznámky" mezinárodního výměrného listu (1969) plavidla.
2. Namísto vzorce podle odstavce 1 případně přístavní a lodivodské správy zajistí, aby poplatky za ropný tanker spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení podle článku 2 byly nejméně o 17 % nižší než poplatky za tanker bez oddělených zátěžových nádrží o stejné hrubé prostornosti.
Přístavní a lodivodské správy k 13. červnu 1994 již používající systém paušálních sazeb stanovený podle prvního pododstavce, ale založený na nižší procentní sazbě, uplatňují minimální sazbu 17 % nejpozději od 1. ledna 1997.
3. Pokud se poplatky nestanoví na základě hrubé prostornosti, ale jinak, přístavní a lodivodské správy zajistí, aby se s ropnými tankery s oddělenými zátěžovými nádržemi nezacházelo méně příznivě, než když se poplatky vypočítávají podle odstavců 1 nebo 2.
4. Přístavní a lodivodské správy na všechny ropné tankery s oddělenými zátěžovými nádržemi uplatňují pouze jeden ze systémů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 6
Přílohu I tohoto nařízení lze měnit postupem podle článku 7 za účelem zohlednění změn rezoluce IMO A.747(18) a příslušných mezinárodních smluv, které vstoupí v platnost.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor se schází na výzvu Komise, kdykoli je to nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
3. Na otázky uvedené v článku 6 se použije tento postup:
a) Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě,kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
b) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
c) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do třech měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
1. Členské státy přijmou včas, ale před 31. prosincem 1995, právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Tato opatření musí zahrnovat kromě jiného organizaci, postupy a prostředky kontroly.
2. Členské státy sdělí Komisi jednou ročně všechny dostupné informace o uplatňování tohoto nařízení včetně jeho porušení přístavními a lodivodskými správami.
3. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na toto nařízení nebo opatření musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy neprodleně sdělí Komisi všechny vnitrostátní právní předpisy, která přijmou v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Komise o nich uvědomí členské státy.
Článek 9
1. Komise po obdržení zpráv od členských států předepsaných v článku 8 posoudí jednou ročně uplatňování tohoto nařízení.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 1998 hodnotící zprávu o uplatňování systému stanoveného v čl. 5 odst. 2.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 7. prosince 1994 o otevření množstevních kvót pro dovoz textilních výrobků kategorií 146A a 146B z Čínské lidové republiky a o změně příloh IV a V nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2798/94 [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 a článek 5 uvedeného nařízení ve spojení s čl. 25 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 517/94 stanoví, že textilní výrobky uvedené v příloze V pocházející ze zemí v ní uvedených mohou být dováženy tehdy, byl-li v souladu s odpovídajícím postupem podle článku 25 stanoven roční množstevní limit;
vzhledem k tomu, že Komisi byly za účelem uspokojení určité poptávky předloženy žádosti dvou členských států o zavedení dovozních kvót pro výrobky kategorií 146A a 146B pocházející z Čínské lidové republiky; že výbor zřízený podle článku 25 s ohledem na situaci průmyslu Společenství uznal po projednání za vhodné rozhodnout o ročních množstevních limitech 15 a 7 tun, kterým bude podléhat v uvedeném pořadí dovoz výrobků kategorií 146A a 146B pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost; že je tedy nezbytné pozměnit přílohy IV a V nařízení (ES) č.
517/94 a v zájmu právní jistoty stanovit, že tyto kvóty budou spravovány v souladu s postupem stanoveným v článku 17 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovoz textilních výrobků kategorií 146A a 146B pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství podléhá ročním množstevním limitům 15 a 110 tun, které jsou spravovány v souladu s postupem podle článku 17 nařízení (ES) č. 517/94.
Článek 2
Přílohy IV a V nařízení (ES) č. 517/94 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [4] stanoví v článku 6 jednotnou definici másla způsobilého k intervenci;
vzhledem k tomu, že články 35a a 36 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [5] dále obsahují ustanovení pro zavedení obchodních norem pro všechny produkty v tomto odvětví; že tyto normy — zejména v případě margarínu — se mohou týkat hlavně zařazení do jakostních tříd, přičemž se berou v úvahu požadavky trhu a zvláštní postavení těchto výrobků;
vzhledem k tomu, že rozvoj výrobních technologií a očekávání spotřebitelů měly za následek rostoucí diverzifikaci trhu s pevnými tuky určenými pro lidskou spotřebu;
vzhledem k tomu, že výrobky, na něž se vztahuje toto nařízení, je nutno považovat za výrobky navzájem si konkurující, protože jsou porovnatelné z hlediska určitých charakteristik, zejména pokud jde o jejich vzhled a použití;
vzhledem k tomu, že stanovení obchodních norem pro mléčné a nemléčné výrobky s jasnou a jednoznačnou klasifikací, doplněných pravidly o označování, zabezpečí stabilitu příslušných zemědělských trhů a přispěje k vytváření dobré životní úrovně zemědělské populace;
vzhledem k tomu, že hlavním aspektem těchto výrobků je jejich obsah tuku; že výrobky s obsahem tuku nejméně 10 %, ale méně než 90 % hmotnostních, určené pro lidskou spotřebu, představují velkou většinu výrobků existujících na trhu, zejména výrobků určených pro konečného spotřebitele;
vzhledem k tomu, že prostřednictvím jednotné klasifikace všech příslušných výrobků se spotřebiteli usnadní výběr mezi výrobky, které jsou na jedné straně porovnatelné, pokud jde o obsah tuku vůbec, ale na druhé straně se však liší, pokud jde o použitý rostlinný a/nebo živočišný tuk;
vzhledem k tomu, že oblast působnosti tohoto nařízení je nutno rozšířit na všechny konkurující si výrobky s obsahem tuku nejméně 10 %, ale méně než 90 % celkové hmotnosti, určené pro dodávku konečnému spotřebiteli bez dalšího zpracování;
vzhledem k tomu, že možnost produkce výrobků s různým obsahem tuku musí zůstat zachována a že s cílem zabránění jakémukoli uvedení spotřebitele v omyl a s ohledem na zkušenosti získané v odvětví mléka je nutno pojmy "máslo" a "margarín" používat pouze pro určité kategorie výrobků s jasně vymezeným obsahem tuku;
vzhledem k tomu, že takový rámec pravidel Společenství přispěje k rozvoji obchodu při dodržení podmínek řádné hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že v zájmu dosažení požadované jasnosti je nutno stanovit označení pro všechny dané výrobky; že označení musí uvádět snížený obsah tuku;
vzhledem k tomu, že je proto třeba přijmout opatření, aby pro konečnou spotřebu byly dodávány pouze výrobky splňující požadavky tohoto nařízení; že výrobky, které neleží v oblasti působnosti tohoto nařízení, je možné dodávat nebo přepravovat ke konečnému zákazníkovi, ale není možné u nich používat vyhrazené obchodní označení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení je nutno používat bez dotčení nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných na trhu s mlékem a mléčnými výrobky [6], jakož i veterinárních a potravinářských předpisů Společenství, které mají za cíl dodržování norem v oblasti hygieny a označování potravin;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout určitá opatření, doplňující opatření stanovená směrnicí Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [7]; že toto se týká zejména označení celkového obsahu tuku a některých složek tuku složeného z různých rostlinných a živočišných tuků;
vzhledem k tomu, že v zájmu zabezpečení vnitřního souladu těchto právních předpisů je třeba uplatňovat na výrobky dovážené ze třetích zemí stejné požadavky;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření, aby členské státy stanovily přiměřený režim kontrol a sankcí v případě neplnění opatření tohoto nařízení.;
vzhledem k tomu, že normy uvedené v tomto nařízení se nedotýkají vůbec celního zařazení daných výrobků;
vzhledem k tomu, že je třeba poskytnout dostatečně dlouhou lhůtu, aby na jedné straně bylo možné přizpůsobit všechny výrobky na trhu přijatým opatřením, a na druhé straně aby bylo možné se zbavit zásob obalů označených podle dříve platných vnitrostátních právních předpisů;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanovuje normy pro:
a) mléčné tuky kódů KN 0405 a ex 2106;
b) tuky kódu KN ex 1517 a
c) tuky složené z rostlinných a/nebo živočišných produktů kódů KN ex 1517 a ex 2106;
s obsahem tuku nejméně 10 %, ale méně než 90 % hmotnostních, určené pro lidskou spotřebu.
2. Toto nařízení se použije na výrobky, které zůstávají pevné při teplotě 20 °C a které jsou roztíratelné.
3. Toto nařízení se nedotýká nařízení (EHS) č. 1898/87 nebo opatření přijatých ve veterinářském a potravinářském odvětví v zájmu zabezpečení dodržování hygienických a zdravotních norem a v zájmu ochrany zdraví lidí a zvířat.
Článek 2
1. Výrobky uvedené v článku 1 se nesmí dodávat nebo přepravovat bez zpracování ke konečnému spotřebiteli přímo nebo prostřednictvím restaurací, nemocnic, jídelen nebo podobných zařízení, pokud nesplňují podmínky uvedené v příloze.
2. Obchodní označení uvedených výrobků se stanoví v příloze, aniž by byl dotčen čl. 3 odst. 2 nebo článek 5.
Obchodní označení v příloze se vyhrazuje pro výrobky v ní definované.
Tento odstavec se však nepoužije na:
- označování výrobků, jejichž přesná povaha vyplývá jasně z tradičního používání a/nebo pokud se označení jasně používají pro popis charakteristické vlastnosti výrobku,
- koncentrované výrobky (máslo, margarín, směsné tuky) s obsahem tuku nejméně 90 %.
Článek 3
1. Kromě pravidel stanovených ve směrnici 79/112/EHS je nutno v rámci označování a obchodní úpravy výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 vyznačit:
a) obchodní označení definované v příloze;
b) celkový procentní podíl obsahu tuku podle hmotnosti v době výroby pro výrobky uvedené v příloze;
c) rostlinný, mléčný nebo jiný živočišný tuk v sestupném pořadí podle hmotnosti jako procentní podíl na celkové hmotnosti v době výroby pro směsné tuky uvedené v příloze část C;
d) v seznamu složek zvláště čitelným způsobem procentní podíl obsahu soli pro výrobky uvedené v příloze.
2. Bez ohledu na odst. 1 písm. a) je pro výrobky uvedené v části B bodu 3 přílohy možné používat obchodní označení "minarine" nebo "halvarine".
3. Obchodní označení uvedené v odst. 1 písm. a) je možné použít spolu s jedním nebo více pojmy pro definici rostlinných a/nebo živočišných druhů, z nichž výrobky pochází, nebo spolu s předpokládaným druhem použití výrobků, jakož i s jinými výrazy, týkajícími se výrobních metod, pokud takové pojmy nejsou v rozporu s jinými předpisy Společenství, zejména s nařízením Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [8]. S výhradou ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [9] se mohou používat také údaje o zeměpisném původu.
4. Označení "rostlinný" lze použít spolu s obchodním označením podle přílohy části B u výrobků, které byly vyrobeny výhradně z rostlinných olejů a tuků s přípustnou odchylkou nejvýše 2 % hmotnostních pro obsah živočišných tuků z celkového obsahu tuku.
Tato přípustná odchylka se použije i tam, kde je uveden odkaz na rostlinné druhy.
5. Údaje uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 musí být snadno srozumitelné a výrazně vyznačené, aby byly snadno viditelné, dobře čitelné a nesmazatelné.
6. Pro některé formy reklamy je možné přijmout postupem podle článku 9 zvláštní opatření týkající se údajů uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
Článek 4
Výraz "tradiční" se může používat spolu s obchodním označením "máslo" uvedeným v příloze části A bodu 1, pokud je tento výrobek získaný přímo z mléka nebo ze smetany.
Pro účely tohoto článku se výrazem "smetana" rozumí výrobek získaný z mléka ve formě emulze oleje ve vodě o obsahu mléčných tuků nejméně 10 %.
Článek 5
1. Označení pro výrobky uvedené v příloze uvádějící, naznačující nebo nabízející jiný obsah tuku, než uvádí příloha, se nepovolují.
2. Odchylně od odstavce 1 se může také uvádět:
a) označení "se sníženým obsahem tuku" pro výrobky uvedené v příloze s obsahem tuku vyšším než 41 %, ale nejvýše 62 %;
b) označení "s nízkým obsahem tuku", "nízkotučný" nebo "light" pro výrobky uvedené v příloze o obsahu tuku nejvýše 41 %.
Výraz "třičtvrtětučný", uvedený v příloze, je však možné nahradit výrazem "se sníženým obsahem tuku", a výraz "polotučný", uvedený v příloze, je možné nahradit výrazy "s nízkým obsahem tuku", "nízkotučný" nebo "light".
Do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost Rada přezkoumá používání tohoto odstavce na základě zprávy vypracované Komisí.
3. Odchylně od odstavce 1 se mohou po přechodné období pěti let po zveřejnění tohoto nařízení používat označení uvedená v odstavci 1 na výrobcích, na nichž byla taková označení již ke dni 31. prosinci 1993 a jež jsou uváděna právoplatně na trh členského státu.
Článek 6
1. S výhradou ustanovení tohoto nařízení mohou členské státy přijmout nebo zachovat vnitrostátní předpisy stanovující různé jakostní úrovně.
Takové předpisy musí umožňovat zařazování do takových jakostních tříd na základě kritérií týkajících se zejména použitých surovin, organoleptických vlastností výrobků a jejich fyzikální a mikrobiologické stability.
Členské státy, které využijí tuto možnost, zabezpečí, aby na výrobcích ostatních členských států, které splňují kritéria stanovená takovými předpisy, mohly být za nediskriminačních podmínek používána označení odpovídající kritériím uvedeným v těchto předpisech.
2. Obchodní označení uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. a) je možné doplnit odkazem na jakostní třídu specifickou pro daný produkt.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zabezpečení provádění kontrol uplatňování všech kritérií pro stanovení jakostní třídy podle odst.
1 druhého pododstavce. Pravidelné a časté kontroly se musí rozšířit až na konečný výrobek a musí být prováděny jedním nebo více veřejnoprávními orgány, které určí členský stát, nebo uznaným orgánem pod jeho dohledem.
Členské státy předají Komisi seznam orgánů, které určily.
Článek 7
Výrobky dovážené do Společenství musí být v souladu s tímto nařízením v případech, na které odkazuje čl. 2 odst. 1.
Článek 8
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 9 a mohou zahrnovat zejména:
- seznam výrobků, na které odkazuje čl. 2 odst. 2 třetí pododstavec první odrážka, sestavený na základě seznamů zaslaných Komisi členskými státy,
- analytické metody nutné pro kontrolu složení a výrobních charakteristik výrobků uvedených v článku 1,
- pravidla pro odběr vzorků,
- pravidla pro získávání statistických údajů o trzích s výrobky uvedenými v článku 1.
Článek 9
Odkazuje-li se na tento článek, přijmou se příslušná opatření postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 a podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 10
Členské státy stanoví sankce, případně přijmou vnitrostátní prováděcí předpisy, aby bylo možné účinně postihovat porušení tohoto nařízení.
Členské státy o tom informují Komisi do 1. ledna 1997.
Článek 11
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996.
2. Aniž by tím byl dotčen čl. 2 odst. 1 je možné výrobky, které jsou na trhu členského státu k 31. prosinci 1995 a které nesplňují požadavky uvedené v příloze, dodávat nebo přepravovat až do 31. prosince 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 8. prosince 1994 o zavedení hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo opracování v některých třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že režimy dovozu do Společenství obsahují pro odvětví textilního a oděvního průmyslu ve vztahu k některým třetím zemím zvláštní opatření použitelná na výrobky, které jsou výsledkem operací pasivního zušlechťovacího styku;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 636/82 [1] vytvořilo hospodářský režim pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo opracování v některých třetích zemích;
vzhledem k tomu, že cílem politiky prováděné Společenstvím je umožnit zejména textilnímu a oděvnímu průmyslu, aby se přizpůsobil podmínkám mezinárodní konkurence; že nová úprava pasivního zušlechťovacího styku musí spolupůsobit při zvyšování konkurenceschopnosti průmyslu Společenství a nesmí se omezovat jen na tento průmysl, ale má být rovněž poskytován pouze podnikům vyrábějícím výrobky ve stejném výrobním stadiu jako výrobky, které mají být dovezeny zpět do Společenství po pasivním zušlechtění, aniž by byla dotčena práva osob nesplňujících podmínky tohoto nařízení, kterým mohou být pro výrobky, jež se neliší svou povahou a účelem, přiznány odchylky až do výše celkového množství dovezeného v rámci specifických režimů v průběhu jednoho ze dvou let před vstupem tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že utváření vnitřního trhu Společenství vedlo v roce 1993 k vytvoření prostoru bez hranic, v němž je zejména zajištěn volný pohyb zboží; že to má za následek mimo jiné zrušení kontrol na vnitřních hranicích a odstranění rozdílů mezi režimy dovozu, jakož i možnost dovážet zpět zušlechtěné výrobky do jiného členského státu než státu, v němž bylo vydáno předchozí povolení;
vzhledem k tomu, že obchod s textilními a oděvními výrobky by měl být v souladu s fungováním uvedeného vnitřního trhu, zejména pokud jde o uplatňování hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku pro textilní výrobky;
vzhledem k tomu, že dosavadní regionální kvóty pro režimy pasivního zušlechťovacího styku byly od 1. ledna 1993 nahrazeny systémem kvót Společenství, které nejsou rozděleny mezi členské státy;
vzhledem k tomu, že by příslušné orgány členských států měly i nadále vystavovat předchozí povolení žadatelům, kteří by chtěli využít režimu pasivního zušlechťovacího styku, ale tyto orgány by měly sdělovat Komisi požadovaná množství s cílem ověřit si, zda jsou k dispozici v rámci celkových limitů stanovených na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že přidělení množství by se mělo provádět formou dílčích množství a předložení žádosti pro nové dílčí množství by mělo být možné pouze pokud bylo dílčí množství přidělené dříve vyčerpáno alespoň z 50 %; po použití skupiny čísel přidělené dříve, a to až do výše alespoň 50 %;
vzhledem k tomu, že kritéria a podmínky, které výrobci členských států musí splnit, aby mohli využívat těchto režimů, nejsou v současnosti používány jednotně v rámci celého Společenství;
vzhledem k tomu, že pravidla pro uplatnění těchto kritérií a podmínek musí být harmonizována, aby byl umožněn přístup k režimu pasivního zušlechtění za podmínek obecně platných ve Společenství, zejména pokud jde o vymezení pojmu "oprávněné osoby", pojmu "podobných výrobků", o přednost danou výrobcům zajišťujícím velkou část výroby ve Společenství a o výjimky z pravidel v případě materiálu vyváženého k pasivnímu zušlechťování;
vzhledem k tomu, že by bylo vhodné, aby při přidělování množství produktů žadatelům byla zohledněna nejen dostupná množství v rámci platného režimu dovozu pro daný produkt a danou třetí zemi, ale rovněž jednoznačná kvalifikace oprávněné osoby jako výrobce a úsilí výrobce, které vynakládá k zachování výroby zboží ve stejném výrobním stadiu, jakož i míry zaměstnanosti, aniž by přitom byla snížena množství přidělovaná již dříve oprávněným osobám a jimi využívaná;
vzhledem k tomu, že v souladu s cíli tohoto nařízení je vhodné, aby přidělovaná množství produktů byla přezkoumána na konci každého roku, ve kterém se dostupná množství pro nové uživatele ukáží jako nedostatečná;
vzhledem k tomu, že je vhodné s ohledem na protokol č. l o textilních a oděvních výrobcích k evropským dohodám a prozatímním dohodám uzavřeným mezi Společenstvím a Českou republikou, Slovenskou republikou, Polskem, Maďarskem, Bulharskem a Rumunskem rozšířit oblast působnosti nařízení na určité kategorie liberalizovaných výrobků pocházejících z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby seznam výrobků, na které se vztahují ustanovení tohoto nařízení, byl v souladu se současnou klasifikací textilních výrobků (kategorií) na základě kombinované nomenklatury;
vzhledem k tomu, že tímto nařízením by neměl být dotčen zpětný dovoz těch výrobků do Společenství, které byly podrobeny zpracování nebo opracování ve třetích zemích na základě předchozích povolení vystavených před datem jeho použitelnosti;
vzhledem k tomu, že řádná správa režimu pasivního zušlechťovacího styku na úrovni Společenství vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví podmínky uplatňování hospodářského režimu pasivního zušlechťovacího styku (dále jen "režim") na textilní a oděvní výrobky uvedené v kapitolách 50 až 63 kombinované nomenklatury, které jsou výsledkem operací pasivního zušlechťovacího styku.
2. Pro účely tohoto nařízení se "operacemi pasivního zušlechťovacího styku" (dále jen "zušlechťovací operace") rozumí operace, při kterých je zboží dočasně vyvezené ze Společenství zpracováno ve třetí zemi za účelem jeho následného zpětného dovozu do Společenství ve formě zušlechtěných výrobků.
3. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 3, vztahují se ustanovení tohoto nařízení na textilní a oděvní výrobky, které jsou výsledkem zušlechťovacích operací ve třetí zemi, pokud existují opatření k omezení dovozu nebo dohledu nad textilními a oděvními výrobky dováženými z dotyčné třetí země a pokud pro tyto výrobky, které jsou výsledkem zušlechťovacího styku v dotyčné třetí zemi, platí zvláštní opatření.
4. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zušlechtěnými výrobky" výrobky, které jsou výsledkem zušlechťovacích operací uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. d);
b) "zbožím" zboží vyvážené z celního území Společenství do třetí země, aby se tam podrobilo zušlechťovacím operacím;
c) "celkovou hodnotou zboží"
- v případě zboží dovezeného předem jeho celní hodnota definovaná v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], a v jeho prováděcích předpisech,
- ve všech ostatních případech cena ze závodu.
d) "příslušnými orgány" orgány členského státu, který je oprávněn používat ustanovení tohoto nařízení, a zejména vystavovat předchozí povolení;
e) "podobnými výrobky" výrobky stejné kategorie nebo stejné skupiny podle přílohy I, která může být změněna postupem stanoveným v článku 12.
Článek 2
1. Režim bude schválen pouze fyzickým nebo právnickým osobám usazeným ve Společenství.
2. Každá osoba uvedená v odstavci 1, která žádá o povolení režimu, musí splňovat tyto podmínky.
a) Tato osoba musí:
- vyrábět ve Společenství podobné výrobky ve stejném stadiu výroby jako zušlechtěné výrobky, pro které je požadován režim a
- provádět ve vlastním závodě ve Společenství na těchto výrobcích hlavní výrobní operace, alespoň šití a sestehování nebo pletení v případě oděvů zcela vyrobených z příze.
Při určování toho, zda žádost splňuje toto ustanovení, neberou příslušné orgány v úvahu vytvoření nebo zhotovení modelů nebo vzorků.
b) Tato osoba může nechat vyrobit ve třetí zemi zušlechtěné výrobky v rámci zušlechťovacích operací v množstevních limitech přidělených příslušnými orgány členského státu, v němž je předložena žádost, za podmínek stanovených v článku 3.
c) Zboží, které se dočasně vyváží k provedení zušlechťovacích operací, se musí nacházet ve volném oběhu ve smyslu čl. 9 odst.
2 Smlouvy a musí pocházet ze Společenství ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], a jeho prováděcích nařízení.
Odchylky od ustanovení tohoto pododstavce mohou přiznat orgány členských států pouze v případě zboží, u kterého je produkce ve Společenství nedostačující. Takové odchylky mohou být přiznány pouze u 14 % celkové hodnoty zboží, které je předmětem žádosti o předchozí povolení nebo pro které byl oprávněné osobě povolen režim v průběhu předchozího roku.
Ve výjimečných a hospodářsky odůvodněných případech mohou příslušné orgány na základě rozhodnutí přijatého v souladu s postupem stanoveným v článku 12 schválit i vyšší procento pro odchylku.
Již dříve oprávněné osoby, které v roce 1994 získaly více než 14 %, mohou na základě seznamu vytvořeného Komisí pokračovat ve využívání vyšší procentní sazby po dobu tří let.
Poté musí být platnost odchylky prodloužena na základě rozhodnutí přijatého v souladu s postupem stanoveným v článku 12.
Členské státy sdělí Komisi každé čtvrtletí základní údaje o odchylkách, které byly takto povoleny, konkrétně o povaze, původu a množství dotyčného zboží, které nepochází ze Společenství.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům za účelem jejich prověření výborem uvedeným v článku 12.
d) Zušlechťovací operace, které jsou prováděny ve třetích zemích, nesmí znamenat rozsáhlejší zpracování, než je zpracování uvedené pro každý výrobek v příloze II.
Zušlechťovací operace, které mají být provedeny, mohou být provedeny v menším rozsahu než uvedeném u každého výrobku v příloze II.
3. Členské státy se mohou odchýlit od ustanovení odst. 2 písm. a) u osob nesplňujících podmínky tohoto odstavce.
Tyto odchylky se budou používat jen do výše celkového dováženého množství v rámci zvláštních režimů typu, který je definován v čl. 1 odst.
3, v průběhu jednoho ze dvou let před vstupem nařízení (EHS) č. 636/82 v platnost, a to u výrobků, které se neliší povahou a účelem.
Pokud jde o země, pro něž byla utvořena specifická úprava typu, který je definován v čl.
1 odst. 3, teprve po vstupu tohoto nařízení v platnost, a která nahrazuje u některých množství nespecifická opatření k omezení dovozu, aniž by to způsobilo nárůst objemu celkových dovozů vyplývajících z kumulativního použití obou režimů, mohou se obdobné odchylky použít až do výše množství výrobků, které jsou výsledkem zušlechťovacích operací a které byly předtím dováženy v rámci nespecifických opatření k omezení dovozu.
Odchylky uvedené v předchozích pododstavcích se přednostně vztahují na osoby, které dříve požívaly výhod výše uvedených zvláštních režimů.
Případy použití tohoto odstavce se sdělí Komisi, která je předá členským státům za účelem jejich ročního prověření výborem uvedeným v článku 12.
Článek 3
1. Roční množství zušlechtěných výrobků, jejichž zpětný dovoz může být povolen v rámci specifického režimu dovozu uvedeného v čl. 1 odst. 3, se stanoví na úrovni Společenství.
2. Příslušné orgány rozdělují roční množství uvedená v odstavci 1 mezi potencionální oprávněné osoby definované v článku 2 na základě jejich žádostí předložených v souladu s čl. 4 odst. 2 a pouze poté, co Komise potvrdila, že jsou množství dostupná v rámci celkových kvót Společenství pro celou kategorii a dotyčnou třetí zemi.
3. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 3, provádí se rozdělování tak, aby bylo zajištěno, že cíl zachování výrobních činností oprávněné osoby ve Společenství stanovený v čl. 2 odst. 2, je respektován jak ohledně povahy výrobků, tak ohledně jejich množství vyjádřeného ve fyzikálních jednotkách nebo formou přidané hodnoty.
4. Každá již dříve oprávněná osoba má pro každou kategorii a třetí zemí právo na přidělení množství ve výši rovnající se celkovému množství, pro které provedla pasivní zušlechtění v roce 1993 nebo v roce 1994 pro tuto kategorii a tuto zemi.
Oprávněné osoby mohou požadovat přidělení dodatečných množství pro stejnou kategorii a stejnou zemi v souladu s odst. 5 teprve tehdy, když vyčerpali v souladu s odstavcem 5 čtvrtým pododstavcem množství uvedená v předchozím pododstavci.
Kromě toho již dříve oprávněná osoba, která nehodlá vyčerpat množství, která jsou jí přidělena v souladu s prvním pododstavcem pro určitou kategorii a třetí zemi, může požadovat rovnocenné množství v rámci jiné kategorie a/nebo jiné třetí země, a to v souladu s pravidlem "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" uvedeným v odst. 5 prvním pododstavci.
Množství, kterých se vzdala, jsou okamžitě přičtena k množstvím, která mají být přidělena podle odstavce 6.
Při přistoupení země do Společenství se tato ustanovení vztahují na hospodářské subjekty této země, které prováděly operace pasivního zušlechťování po dobu jednoho ze dvou let před přistoupením až do výše odpovídajících množství.
5. Množství zušlechtěných výrobků, která nebyla vyhrazena za účelem uspokojení žádostí předložených v souladu s odstavcem 4, jsou Komisí rozdělována na základě oznámení obdržených členskými státy a v chronologickém pořadí, v jakém byla oznámení přijata (pravidlo "kdo dřív přijde, je dřív na řadě").
Nárok mají pouze výrobci, kteří mohou prokázat, že jejich výroba ve Společenství byla vykonávána po celý předchozí rok.
Každý výrobce je oprávněn předložit žádost pro celé množství zušlechtěných výrobků, jejichž hodnota zušlechtění provedeného ve třetí zemi nepřekračuje 50 % hodnoty původní výroby ve Společenství.
Hodnota výroby dotyčného žadatele ve Společenství se určí na základě všech výrobků uvedených v příloze II, které byly vyrobeny ve Společenství.
Přidělování se bude provádět formou nejvyšších množství na každou žádost pro každou kategorii a každou třetí zemi.
V případě předložení nové žádosti mohou být příslušnými orgány přidělena dodatečná množství pro stejnou kategorii a stejnou třetí zemi jednotlivému žadateli pouze tehdy, jestliže množství dříve povolená tomuto žadateli byla skutečně vyčerpána alespoň z 50 % nebo jestliže bylo vyvezeno množství zboží odpovídající alespoň 80 % dříve povoleného množství.
Každému výrobci, který měl povoleno provádět operace pasivního zušlechťování v souladu s tímto odstavcem v průběhu předchozího roku, jsou přidělena množství zušlechtěných výrobků ve smyslu odstavce 4.
Pokud výroba výrobce ve Společenství klesla v důsledku operací pasivního zušlechťování prováděných v předchozím roce, pak se tato původní množství přiměřeně sníží.
Množství pro každou kategorii a pro každou třetí zemi musí odpovídat objemu zušlechtěných výrobků dovezených výrobcem zpět v průběhu doby uvedené v předchozím pododstavci.
6. Jestliže oprávněné osoby nevyužijí celková množství, na která dostaly předchozí povolení v souladu s tímto článkem, vrátí se nevyužitá množství do kvót Společenství a dají se k dispozici v souladu s postupem uvedeným v odstavci 5.
Do 15 dnů po skončení platnosti vrátí žadatel všechna předchozí povolení nevyužitá nebo využitá jen zčásti příslušným orgánům, které vydaly dotyčné povolení.
Pro účely tohoto odstavce se "nevyužitými množstvími" rozumí množství, pro která bylo vydáno předchozí povolení, ale která nebyla využita ve lhůtě šesti měsíců nebo devíti měsíců v případě prodloužení původní lhůty příslušnými orgány (tj. nebyly splněny formality dočasného vývozu pro celkové množství surovin uvedené v předchozím povolení).
Příslušné orgány sdělí Komisi v co nejkratší době celkový objem nevyužitého množství, který má být vrácen do kvót Společenství.
7. Na konci kalendářního roku, v němž se množství zušlechtěných výrobků, které je k dispozici, ukázalo jako nedostačující z hlediska žádostí předložených v souladu s odstavcem 5, bude příslušnými orgány v souladu s postupem uvedeným v článku 12 přezkoumáno, v jakém rozsahu a jakým způsobem je třeba přehodnotit přidělovaná množství.
8. Prováděcí předpisy k tomuto odstavci se přijímají v souladu s postupy uvedenými v článku 12.
Článek 4
1. Příslušné orgány vydávají předchozí povolení pouze žadatelům splňujícím podmínky stanovené tímto nařízením.
2. Žadatel předloží příslušnému orgánu smlouvu uzavřenou s podnikem pověřeným provádět zušlechťovací operace na jeho účet ve třetí zemi nebo jakýkoli důkaz považovaný těmito orgány za rovnocenný.
3. Příslušné orgány členských států sdělí Komisi do 15. ledna každého roku celková množství podle kategorií a podle třetích zemí, která jsou přidělena oprávněným osobám podle čl. 3 odst. 4 na tento kvótový rok.
4. Od 15. ledna každého roku mohou příslušné orgány Komisi oznámit žádosti o předchozí povolení a mohou být vydána předchozí povolení.
Před vydáním předchozích povolení informují příslušné orgány členských států Komisi o požadovaných množstvích na základě přijatých žádostí.
Po jejich přijetí Komise potvrdí, že požadované množství je k dispozici pro zpětný dovoz, a to v chronologickém pořadí, v němž obdržela oznámení členských států (pravidlo "kdo dřív přijde, je dřív na řadě").
Běžně jsou oznámení zasílána v elektronické podobě prostřednictvím integrované sítě vybudované k tomuto účelu, pokud není z naléhavých důvodů nutné dočasně použít jiných komunikačních prostředků.
Článek 5
1. Předchozí povolení se udělí pouze tehdy, jestliže mohou příslušné orgány zjistit totožnost dočasně vyvezeného zboží v zušlechtěných výrobcích dovezených zpět.
2. Příslušné orgány mohou odmítnout povolit výhodu režimu, jestliže zjistí, že nemohou získat všechny záruky, které by jim umožňovaly účinnou kontrolu dodržování článku 2.
3. Předchozí povolení stanoví podmínky, za nichž musí probíhat zušlechťovací operace, zejména:
- množství zboží, které má být vyvezeno a výrobky, které mají být dovezeny zpět, vypočítané podle procenta výtěžnosti stanoveného podle technologie operace nebo zušlechťovacích operací, které mají být provedeny, jsou-li údaje stanoveny nebo nejsou-li stanoveny, pak dostupné údaje ve Společenství pro podobné zušlechťovací operace,
- postupy umožňující zjistit v zušlechtěných výrobcích totožnost dočasně vyváženého zboží,
- lhůta pro zpětný dovoz při zohlednění doby nezbytné k provedení zušlechťovací operace nebo operací.
4. Zjistí-li příslušné orgány, že míra zaměstnanosti v podniku žadatele byla významně snížena v důsledku operací pasivního zušlechťování prováděných v průběhu jednoho roku, sníží příslušné orgány přiměřeně množství, které může žadatel požadovat ve smyslu tohoto nařízení pro následující rok.
Článek 6
Při dočasném vývozu se předchozí povolení vydané příslušnými orgány předkládá příslušnému celnímu úřadu ke splnění celních formalit.
Článek 7
Na žádost Komise informují členské státy o každém zamítnutí žádosti o předchozí povolení, včetně důvodů, které s ohledem na podmínky tohoto nařízení k tomuto zamítnutí vedly.
Článek 8
1. Aniž je dotčen odstavec 2, nesmí být zpětný dovoz zušlechtěných výrobků, s výhradou splnění podmínek stanovených v povolení a ostatních podmínek běžně požadovaných při plnění celních formalit, zamítnut.
2. Jsou-li zušlechtěné výrobky dováženy zpět do Společenství, předkládá deklarant, aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství upravující obchod s dotyčnými třetími zeměmi, příslušným orgánům předchozí povolení společně s dokladem o tom, že zpracovatelská operace byla skutečně provedena ve třetí zemi uvedené v předchozím povolení.
Článek 9
Odůvodňují-li to okolnosti, mohou příslušné orgány:
- prodloužit původně stanovenou lhůtu pro zpětný dovoz,
- povolit zpětný dovoz zušlechtěných výrobků v několika zásilkách; v takovém případě se ihned po přijetí dotyčné zásilky provede záznam.
Příslušné orgány mohou povolit zpětný dovoz zušlechtěných výrobků i přesto, že všechny zušlechťovací operace uvedené v předchozím povolení nebyly provedeny.
Článek 10
Každý členský stát sdělí Komisi statistické informace týkající se všech zpětných dovozů uskutečněných na jeho území v rámci tohoto nařízení.
Komise sdělí tuto informaci ostatním členským státům.
Článek 11
1. Režim stanovený tímto nařízením nahrazuje každý jiný hospodářský režim pasivního zušlechťovacího styku, který členské státy v současnosti uplatňují v případě výrobků uvedených v článku 1.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 145 až 159 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 týkajícího se režimu pasivního zušlechťovacího styku.
3. Pro účely čl. 2 odst. 3 protokolu č. l o textilních a oděvních výrobcích k evropským dohodám a prozatímním dohodám uzavřeným mezi Společenstvím a Českou republikou, Slovenskou republikou, Polskem, Maďarskem, Rumunskem a Bulharskem nemusí výrobky uvedené v příloze II, které pocházejí z těchto zemí, v souladu s protokolem č. 4 o pravidlech původu k evropským dohodám uzavřeným se Společenstvím podléhat ustanovením nebo zvláštním opatřením uvedeným v čl. 1 odst. 3 nebo ročním limitům uvedeným v čl. 2 odst. 2 písm. b). Příslušné orgány vydají předchozí povolení pro tyto kategorie výrobků po oznámení požadovaných množství Komisi a pokud budou splněny podmínky stanovené tímto nařízením.
Článek 12
1. Zřizuje se výbor pro hospodářský režim pasivního zušlechťovacího styku pro textil (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor přijme svůj jednací řád.
2. Výbor může posoudit každou otázku týkající se tohoto nařízení, kterou mu předloží předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
3. Předpisy nezbytné k provedení tohoto nařízení se přijímají podle níže stanoveného postupu:
a) Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 54 hlasů, stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise, přičemž hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
b) i) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
ii) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
iii) Pokud se Rada neusnese do jednoho měsíce od předložení návrhu Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede.
Článek 13
Toto nařízení se nevztahuje na zpětný dovoz výrobků podrobených zpracování a opracování ve třetích zemích zpět do Společenství na základě předchozích povolení, která byla vydána před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Nařízení (EHS) č. 636/82 se zrušuje s účinkem od 31. prosince 1994.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Článek 11 odst.
3 se použije ode dne 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3056/94 ze dne 14. prosince 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1737/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3057/94 ze dne 14. prosince 1994 o zařazení určitého zboží do Taricu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1737/94 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování Taricu je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů Taric uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do Taricu, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex — odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se
ze dne 15. prosince 1994, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2703/94 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečných těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že levamisol musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že 17β-estradiol musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že sérový gonadotropin březích klisen musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90; že na základě vědeckých údajů musí toto zařazení do přílohy II platit pro všechna zvířata určená k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že za účelem umožnění dokončení vědeckých studií musí být spektinomycin zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že by před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, měla být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy zohledňující ustanovení tohoto nařízení, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s veterinárními léčivými přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým den po vyhlášení
ze dne 12. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4045/89 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
4045/89 [3] upravuje kontrolu opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, prováděnou členskými státy;
vzhledem k tomu, že je nutno pozměnit pravidla pro výběr podniků, které mají být kontrolovány, uvedená v článku 2 zmíněného nařízení, a zohlednit tak pokrok dosažený v používání technik analýzy rizik, jež byly použity na jiná kontrolní opatření, a zároveň poskytnout členským státům větší volnost při výběru podniků;
vzhledem k tomu, že je nutno upřesnit, že obchodní dokumentace, která je předmětem kontroly, zahrnuje výrobní dokumentaci, dokumentaci týkající se povahy zboží, jakož i elektronicky uchovávanou dokumentaci;
vzhledem k tomu, že některá opatření zahrnující přímé vyplácení finančních částek producentům, včetně opatření, na které se vztahuje integrovaný administrativní a kontrolní systém zřízený nařízením (EHS) č. 3508/92 [4], by měla být vyňata z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 4045/89;
vzhledem k tomu, že je nutno zajistit vzájemnou návaznost pravomocí a povinností příslušných úředníků podle nařízení Rady EHS) č. 4045/89 a podle nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky a o organizaci informačního systému v této oblasti [5];
vzhledem k tomu, že je nutno upřesnit prostředky, kterými disponují členské státy v případě, kdy je obchodní dokumentace nepřiměřená nebo kdy se nachází mimo území Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno posílit postupy vzájemné pomoci uvedené ve článku 7 nařízení (EHS) č. 4045/89;
vzhledem k tomu, že v pátém roce uplatňování zmíněného nařízení je třeba uvolnit podmínky pro přidělování příspěvku Společenství na dodatečné náklady uvedené ve článcích 13, 14 a 15 a stanovit možnost souběhu částek uvedených ve článcích 13 a 14 a jejich přidělení k jednotlivým typům nákladů bez rozlišení;
vzhledem k tomu, že pro případ, kdy budou úředníci pověření prováděním kontrol doprovázeni úředníky Komise nebo úředníky jiných členských států, je nutné, aby byl upřesněn statut doprovázejících úředníků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 4045/89 se mění takto.
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro potřeby tohoto nařízení se "obchodní dokumentací" rozumějí všechny účetní knihy, evidence, záznamy a související podpůrné dokumenty, účetnictví a korespondence související s obchodní činnostípodniku, jakož i obchodní údaje v jakékoli podobě včetně elektronické, pokud tyto dokumenty a údaje souvisejí přímo anebo nepřímo s operacemi uvedenými v odstavci 1."
2. V článku 1 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Pro účely tohoto nařízení se "třetí osobou" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která má přímý nebo nepřímý vztah k operacím prováděným v rámci systému financování záruční sekcí EZOZF.
4. Toto nařízení se nevztahuje na opatření, na které se vztahuje integrovaný administrativní a kontrolní systém zřízený nařízením (EHS) č.
3508/92 [6] V souladu se článkem 19 vypracuje Komise seznam ostatních opatření, na která se toto nařízení nevztahuje."
3. V čl. 2 odst. 2 prvním pododstavci se částka "60000 ECU" nahrazuje částkou "100000 ECU" a slova "v kalendářním roce" se nahrazují slovy "v rozpočtovém roce EZOZF".
4. V čl. 2 odst. 2 se zrušují druhý a třetí pododstavec.
5. V čl. 2 odst. 2 se za první pododstavec vkládají nové pododstavce, které znějí:
"Pro každé kontrolní období počínaje obdobím 1995/96 a aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v odstavci 1, vybírají členské státy podniky ke kontrole podle výsledků analýzy rizik uplatněné na oblast, vývozních náhrad a všech ostatních opatření, na která ji lze použít.
Členské státy předloží Komisi své návrhy na využití analýzy rizik.
Návrhy budou obsahovat všechny užitečné informace související s navrhovaným postupem, technikami, kritérii a metodou zavádění; musí být předloženy nejpozději k 1. prosinci roku předcházejícího začátek kontrolního období, na které se mají vztahovat.
Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise podá k jejich návrhům do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
Pro kontrolní období 1995/96 musí být návrhy týkající se analýzy rizik zaslány Komisi nejpozději do 1. února 1995.
Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování záruční sekcí EZOZF přesahuje 300000 ECU a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období."
6. V čl. 2 odst. 2 posledním pododstavci se částka "10000 ECU" nahrazuje částkou "30000 ECU"
7 V čl. 2 odst. 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období."
8. V čl. 2 odst. 5 se odkaz "na základě článku 6 nařízení (EHS) č. 283/72" nahrazuje odkazem "na základě článku 6 nařízení (EHS) č. 595/91(*)" a vkládá se následující poznámka pod čarou: "(*) Úř. věst. L 67, 14.3.1991, s. 11."
9. V čl. 3 odst. 1 se úvodní věta a dvě první odrážky nahrazují tímto:
"1. Přesnost základních údajů podrobených kontrole je ověřována křížovými kontrolami, včetně porovnání s obchodní dokumentací třetích osob, jejichž počet je dostatečný s ohledem na úroveň rizika a které zahrnují zejména:
- porovnávání s obchodní dokumentací dodavatelů, zákazníků, dopravců a jiných třetích osob,
- případně fyzické kontroly množství a povahy zásob, a"
10. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Při výběru operací ke kontrole se plně přihlíží k existující úrovni rizika."
11. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Osoby odpovědné za chod podniků nebo třetí osoba zajistí, aby byly úředníkům pověřeným prováděním kontroly anebo osobám k tomu zmocněným předána veškerá obchodní dokumentace a doplňující informace.
Informaticky uchovávané údaje se poskytují na vhodném nosiči."
12. V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pokud je v průběhu kontroly prováděné podle tohoto nařízení obchodní dokumentace uchovávaná podnikem shledána nepřiměřenou pro účely kontroly, bude podnik požádán, aby v budoucnu vedl dokumentaci podle pokynů členského státu příslušného ke kontrole, aniž jsou dotčeny povinnosti vymezené v ostatních nařízeních týkajících se této oblasti.
Členské státy určí den, od nějž musí být dokumentace pořízena.
Pokud se veškerá obchodní dokumentace, která má být předmětem kontroly prováděné na základě tohoto nařízení, nebo její část nachází v podniku téže obchodní skupiny, téže společnosti nebo téhož sdružení podniků řízených na jednotném základě s kontrolovaným podnikem bez ohledu na to, zda se nachází na území Společenství nebo mimo ně, je kontrolovaný podnik povinen danou dokumentaci poskytnout úředníkům pověřeným provedením kontroly, a to na místě a v den, které určí členský stát příslušný k provedení kontroly."
13. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Členské státy si navzájem poskytují pomoc při provádění kontrol uvedených v článcích 2 a 3, jsou-li podnik nebo třetí osoba usazeny v jiném členském státě, než ve kterém:
- byla anebo měla být vyplacena nebo obdržena dotyčná částka,
- se nachází daná dokumentace a informace nezbytné k provedení kontroly.
Komise může koordinovat společné činnosti zahrnující vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy.
Předpisy pro tutu koordinaci budou vypracovány v souladu s článkem 19.
V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZOZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v odst. 1 první odrážce každému členskému státu, v němž je podnik usazen.
Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti.
Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 2.
Opis každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 2 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti.
Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to nejpozději do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Opis každé takové žádosti je předán Komisi.
3. V průběhu prvého čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZOZF, v němž byla provedena platba, zašlou členské státy Komisi seznam podniků usazených ve třetí zemi, pro něž byla nebo měla být vyplacena nebo obdržena částka v tomto členském státě.
4. Pokud kontrola podniku provedená podle článku 2 vyžaduje dodatečné informace z jiného členského státu, obzvláště provedení křížových kontrol podle článku 3, je možno předložit zvláštní náležitě odůvodněnou žádost o provedení kontroly.
Opis každé zvláštní žádosti je předán Komisi.
Požadovaná kontrola musí být provedena do šesti měsíců od přijetí žádosti dožádaným členským státem; výsledky kontroly jsou co nejdříve sděleny členskému státu, který o provedení kontroly požádal, a Komisi.
5. V souladu s článkem 19 stanoví Komise obsah minimálních požadavků kladených na obsah žádostí uvedených v odstavcích 2 a 4."
14. V čl. 9 odst. 5 se rok "1991" nahrazuje rokem "1996" a druhá věta se zrušuje.
15. V čl. 10 odst. 3 se slovo "šesti" nahrazuje slovem "osmi"
16. V článku 10 se zrušuje odstavec 6.
17. V článku 16 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. V pátém roce uplatňování tohoto nařízení se částky uvedené v článcích 13 a 14 poskytované jako celkový příspěvek Společenství sčítají.
V mezích tohoto součtu činí příspěvek Společenství na náklady vynaložené členskými státy v souladu s články 13, 14 a 15 činit bez rozlišení 25 %."
18. Článek 21 se mění takto:
a) dosavadní text se označuje jako odstavec 1, v němž se doplňuje věta:
"Ty budou na požádání poskytnuty na vhodném nosiči."
b) za odstavec 1 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"2. Kontroly uvedené ve článku 2 provádějí úředníci členského státu.
Úředníci Komise se mohou těchto kontrol účastnit.
Nemohou však vykonávat kontrolní pravomoci vnitrostátních úředníků; mají však přístup do týchž prostor a k téže dokumentaci jako úředníci členského státu.
3. Probíhají-li kontroly způsoby uvedenými v článku 7, mohou být úředníci členského státu, který o kontrolu požádal, přítomni se souhlasem dožádaného státu při kontrolách prováděných v dožádaném členském státě a mohou mít přístup do týchž prostor a k téže dokumentaci jako úředníci tohoto členského státu.
Úředníci žádajícího členského státu přítomní při provádění kontrol v dožádaném členském státě, musí být vždy schopni prokázat svou úřední způsobilost.
Kontrolu však vždy provádějí úředníci dožádaného členského státu.
4. Pokud vnitrostátní předpisy o trestním řízení vyhrazují některé úkony činitelům zvlášť určeným vnitrostátními právními předpisy, úředníci Komise ani úředníci členského státu uvedení v odstavci 3 se tohoto úkonu neúčastní.
V žádném případě se neúčastní domovních prohlídek a formálních výslechů osob, které jsou prováděny na základě trestního práva daného členského státu.
Mají však přístup k takto získaným informacím."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2825/93, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1866/94 [2], a zejména na čl. 13 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je vhodné v případě zrušení nebo znovuzavedení vývozních náhrad do třetích zemí z důvodu situace na těchto trzích nebo v důsledku dohod s těmito zeměmi stanovit postup, který umožní od okamžiku nabytí této změny účinku, pokud jde o způsobilost některých trhů, upravit koeficient uvedený v článku 4 nařízení Komise (EHS) č.
2825/93 [3]; že článek 7 uvedeného nařízení stanoví tento postup prostřednictvím úpravy, která nabude účinku teprve od hospodářského roku, který následuje po roce, v němž došlo ke změně situace; že by proto měla být upravena příslušná ustanovení, jakož i některá jiná ustanovení týkající se postupů, jimiž se mají příslušné orgány členských států řídit, a sdělení, která musí členské státy učinit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2825/93 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 7 odst. 2 se nahrazuje tímto:
V případě, že je náhrada zrušena podle odstavce 1 nebo je znovu zavedena, jakož i v případech, kdy některé trhy nejsou dále způsobilé pro režim vývozních náhrad v důsledku provedení aktu o přistoupení nebo dohod se třetími zeměmi, se koeficient uvedený v čl. 4 odst.
1 upraví. Tato úprava spočívá v tom, že se celkové vyvezené množství, použité pro výpočet uvedeného koeficientu, podle okolností sníží nebo zvýší o množství vyvezené na trhy, pro něž je náhrada zrušena nebo znovu zavedena.
Upravený koeficient se použije od prvního dne daňového období destilace, které následuje po změně způsobilosti dotčených trhů."
2. V článku 12 se vkládá nový odstavec 4, který zní:
"4. Je-li koeficient upraven podle čl. 7 odst. 2, příjemce zpětně vyplatí náhrady nesprávně vyplacené ode dne použití tohoto upraveného koeficientu."
3. V článku 18 se vkládá nový odstavec 4, který zní:
"4. Na žádost Komise sdělí dotčené členské státy rovněž údaje nezbytné pro úpravu koeficientu podle čl. 7 odst. 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1994, kterým se mění nařízení (ES) č. 1905/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 399/94 o zvláštních opatřeních pro sušené vinné hrozny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 399/94 ze dne 21. února 1994 o zvláštních opatřeních pro sušené vinné hrozny [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1905/94 [2] stanoví v čl.
8 odst. 2 lhůtu pro podání příslušnému subjektu žádostí o financování zvláštních opatření Společenstvím; že se v současnosti ukazuje, že tuto lhůtu nebude možné s přihlédnutím k době potřebné pro vypracování žádostí dodržet; že je za těchto podmínek nezbytné lhůtu pro podání žádostí a pro předání žádostí Komisi prodloužit o dva měsíce;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1905/94 se mění takto:
1. v čl. 8 odst. 2 se slova "31. prosince 1994" nahrazují slovy "28. února 1995";
2. v čl. 9 odst. 1 se slova "31. ledna 1995" nahrazují slovy "31. března 1995".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3115/94
ze dne 20. prosince 1994
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2658/87 zavedlo nomenklaturu zboží, dále jen "kombinovanou nomenklaturu", která současně splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak i statistiky vnějšího obchodu Společenství;
vzhledem k tomu, že kombinovanou nomenklaturu je nutné pozměnit tak, aby zohledňovala:
- změny v požadavcích týkajících se statistiky nebo obchodní politiky, zejména na základě rozhodnutí Rady, kterým zároveň vstupují v platnost akty, jimiž se provádějí výsledky Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2], nařízení Rady o některých opatřeních vyplývajících z uzavření jednání podle čl. XXIV odst. 6 a o dalších opatření nezbytných pro účely zjednodušení [3],
- potřebu utřídit a zjednodušit texty;
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (EHS) č. 2658/87 stanoví, že Komise každoročně prostřednictvím nařízení, které se použije od 1. ledna následujícího roku, přijme úplnou verzi kombinované nomenklatury, jakož i odpovídající všeobecné a smluvní sazby společného celního sazebníku vyplývající z opatření přijatých Radou nebo Komisí [4];
vzhledem k tomu, že je třeba aktualizovat seznam v příloze II nařízení (EHS) č. 2658/87 týkající se specifických opatření Společenství uvedených v článku 2 uvedeného nařízení tak, aby zohledňoval vývoj opatření Společenství, která ovlivňují Taric;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu…
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 26589/87 se nahrazují přílohami tohoto nařízení.
Článek 2
Všeobecné a smluvní celní sazby uvedené v příloze I, části 3 oddílu I přílohy 2 se nahrazují odpovídajícími celními sazbami uvedenými v části 2 přílohy I (celní sazebník) od data, které určí Rada v rámci provádění dohod uzavřených během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 12. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1907/90 [2] stanoví některé obchodní normy pro vejce;
vzhledem k tomu, že by definice šarže měla být uvedena do souladu s nedávnými úpravami týkajícími se povinného vyznačování data minimální trvanlivosti na vejce třídy A;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1907/90 vylučuje z oblasti své působnosti přímý prodej vajec od producentů spotřebitelům; že je nezbytné vzít v úvahu zvláštní podmínky pro uvádění vajec na trh v určitých regionech Finska a vyloučit tedy z oblasti jeho působnosti rovněž prodej od producentů do maloobchodních prodejen;
vzhledem k tomu, že doba, po kterou mohou být vejce třídy A prodávána jako "extra" nebo "extra čerstvá", by měla být stanovena buď ve vztahu k datu balení nebo k datu snášky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1907/90 se mění takto:
1. v čl. 1 bodu 10 se slova "datem balení nebo třídění" nahrazují slovy "datem minimální trvanlivosti nebo datem balení";
2. v čl. 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Toto nařízení se nevztahuje na:
- vejce, která spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu prodává přímo producent na svém vlastním hospodářství, na místním veřejném trhu s výjimkou trhů dražebních, nebo při podomním prodeji,
- vejce, s výjimkou prasklých vajec, která místnímu maloobchodníkovi prodává producent v určitých regionech Finska uvedených v příloze II,
za předpokladu, že vejce pocházejí z jeho vlastní produkce, nejsou balena podle článků 10, 11 a 12, a nejsou roztříděna podle jakosti a hmotnosti způsobem stanoveným v tomto nařízení.";
3. článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Slova "extra" nebo "extra čerstvá" mohou být užita pouze na malém balení obsahujícím vejce třídy A a opatřeném páskou nebo štítkem.
Tato slova jsou vytištěna na pásce nebo na štítku, které se musí nejpozději sedmý den po zabalení nebo devátý den po snášce odstranit a zničit."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3122/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se stanoví kritéria pro analýzu rizika, pokud jde o zemědělské produkty, pro které jsou poskytovány náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 163/94 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl.
3 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení stanoví, že míra 5 % na odvětví produktu může být nahrazena mírou 5 % zahrnující všechna odvětví, pokud členský stát používá systém výběru zboží k fyzické kontrole, založený na analýze rizika, a to při dodržení minimální míry 2 %; že je oprávněné snížit procento kontroly u produktů neuvedených v příloze II;
vzhledem k tomu, že kritéria výběru musejí být stanovena postupem podle článku 6 nařízení (EHS) č. 386/90;
vzhledem k tomu, že tato kritéria musejí být přijata do 1. ledna 1995, protože nové znění čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 386/90 stanoví používání analýzy rizika od tohoto dne;
vzhledem k tomu, že strategický program Komise proti podvodům zdůraznil větší používání analýzy rizika, a to zejména na základě využití databází; že tento program zejména zdůrazňuje spolupráci mezi Komisí a členskými státy a zároveň dbá o to, aby tato činnost byla prováděna velmi diskrétně;
vzhledem k tomu, že tato opatření jsou nezbytná a vhodná a že musejí být uplatňována jednotně;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cílem analýzy rizika je zaměřit fyzickou kontrolu na zboží, fyzické a právnické osoby a odvětví, které představují největší riziko.
Za tím účelem určuje rizika a odhaduje jejich úroveň s cílem vybrat zboží, které má být kontrolováno.
Pokud podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 386/90 použijí členské státy analýzu rizika, mohou při výběru vývozních prohlášení týkajících se zboží, které má být fyzicky kontrolováno, vzít zejména v úvahu určitý počet následujících kritérií:
1. pokud jde o zboží:
- původ,
- jakost,
- charakteristiky podle znění v nomenklatuře náhrad,
- hodnotu,
- celní status
- riziko nesprávného sazebního zařazení,
- sazbu náhrady podle technických charakteristik a popisu zboží (obsah tuku, vody, masa a popela, obalová úprava atd.),
- produkt, na který se vztahuje poskytnutí náhrad,
- množství,
- analýzy předchozích vzorků,
- závazné informace o sazebním zařazení zboží (ZISZ);
2. pokud jde o obchod:
- jeho četnost,
- výskyt neobvyklého obchodu a/nebo rozvoj nového obchodu,
- odklon obchodu;
3. pokud jde o nomenklaturu náhrad:
- sazbu náhrady,
- nomenklatury, u nichž je žádáno nejčastěji o výplatu náhrad,
- rizika nesprávných sazeb náhrad spojená s technickými charakteristikami a popisem zboží (obsah tuku, vody, masa a popela, balení atd.);
4. pokud jde o vývozce:
- jeho pověst a důvěryhodnost,
- jeho finanční situaci,
- nového vývozce,
- vývozy nejspíše ekonomicky neodůvodněné,
- dřívější sporné chování, zejména podvodné chování;
5. pokud jde o nesrovnalosti:
- odhalené nebo předpokládané nesrovnalosti v určitých odvětvích zboží;
6. pokud jde o použité celní režimy:
- normální celní prohlášení,
- zjednodušené celní prohlášení,
- přijetí vývozního prohlášení podle článků 790 a 791 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [3];
7. pokud jde o podmínky pro poskytování vývozních náhrad:
- financování předem (produkty v nezměněném stavu nebo s přepracováním),
- přímý vývoz,
- zásobování.
Článek 2
Pokud se použijí kritéria uvedená v článku 1, dbají příslušné orgány o zachování služebního tajemství a zajistí důvěrnost osobních údajů, jejichž držiteli jsou nebo s nimiž se seznámí, a to v jakékoliv formě.
Zajistí zejména, aby tyto údaje požívaly ochrany, která je poskytována podobným údajům podle jejich vnitrostátních právních předpisů a odpovídajících ustanovení práva Společenství.
Mimoto tyto údaje nesmějí být používány pro jiné účely, než jsou účely stanovené tímto nařízením.
Článek 3
1. Členské státy a Komise společně vyhodnotí na základě získaných zkušeností spolehlivost a význam těchto kritérií, aby provedly popřípadě nezbytné úpravy systému a parametrů výběru za účelem posílit účinnost a zaměření fyzických kontrol.
2. Členské státy sdělí Komisi:
- přijatá opatření, zejména o pokyny vnitrostátním orgánům k používání systému výběru na základě analýzy rizika s ohledem na kritéria uvedená v odstavci 1,
- zvláštní případy, které mohou zajímat ostatní členské státy.
3. Členské státy zajistí, aby ústřední orgán koordinoval informace týkající se analýzy rizika.
Článek 4
Pokud členský stát uplatní systém výběru založený na analýze rizika, procento fyzických kontrol provedených u zboží neuvedeného v příloze II není bráno v úvahu pro účely výpočtu celkové 5 % míry pro všechna odvětví.
V tomto případě se použije minimální míra 2 % na zboží neuvedené v příloze II.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1722/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska [1], a zejména na čl. 169 odst. 2 uvedeného aktu,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1866/94 [3], a nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 21. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1869/94 [5],
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [6], ve znění nařízení (ES) č. 1586/94 [7], jež je dále platné i po dni 1. ledna 1995, musí být upraveno, aby mohly být poskytovány výrobní náhrady pro ječný a ovesný škrob ve Finsku a Švédsku;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 3 smlouvy o přistoupení [8] stanoví, že orgány Společenství mohou před přistoupením přijmout opatření podle článku 169 aktu o přistoupení a že tato opatření vstoupí v platnost pouze s výhradou a dnem vstupu uvedené smlouvy v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Finsku a Švédsku může být poskytována náhrada také pro použití ječného a ovesného škrobu v celkovém množství do 50000 tun ve Finsku a 10000 tun ve Švédsku."
2. V článku 3:
a) se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Náhrada pro tunu kukuřičného, pšeničného, bramborového, rýžového škrobu nebo škrobu ze zlomkové rýže se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi
i) intervenční cenou obilovin platnou v dotyčném měsíci s přihlédnutím k odchylkám u tržních cen kukuřice a
ii) průměrem cen CIF, které se použijí pro výpočet dovozní dávky pro kukuřici, zjištěných během prvních 25 dnů měsíce předcházejícího měsíci použití, násobeným koeficientem 1,60.
3. Náhrada pro tunu ječného a ovesného škrobu se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi
i) intervenční cenou obilovin v dotyčném měsíci s ohledem na odchylky u tržních cen ječmene a
ii) průměrem cen CIF, které se použijí pro výpočet dovozní dávky pro ječmen, zjištěných během prvních 25 dnů měsíce předcházejícího měsíci podání žádosti, násobeným koeficientem 2,7.
4. Pokud se však tržní ceny kukuřice nebo pšenice nebo ječmene ve Společenství nebo na světovém trhu během období určeného v odstavci 1 výrazně změní, lze náhradu vypočtenou podle odstavců 2 a 3 upravit, aby byly tyto změny zohledněny.";
b) se dosavadní odstavce 4, 5 a 6 označují jako 5, 6 a 7.
3. V příloze II
a) se kapitola A nahrazuje tímto:
"A. ZÁKLADNÍ ŠKROBY (1) (4)
ex1108 _BAR_ Škroby; inulin: _BAR_ _BAR_ _BAR_ — Škroby: _BAR_ _BAR_ 11081100 _BAR_ — — Pšeničný škrob _BAR_ 1,00 _BAR_ 11081200 _BAR_ — — Kukuřičný škrob _BAR_ 1,00 _BAR_ 11081300 _BAR_ — — Bramborový škrob _BAR_ 1,00 _BAR_ ex110819 _BAR_ — — ostatní škroby: _BAR_ _BAR_ 11081910 _BAR_ — — — Rýžový škrob _BAR_ 1,00 _BAR_ 11081990 _BAR_ — — — ostatní škroby: ječný nebo ovesný škrob _BAR_ 1,00" _BAR_
b) se poznámka 1 nahrazuje tímto:
"(1) Uvedený koeficient se používá pro škrob o obsahu sušiny nejméně 87 % u kukuřičného, rýžového, pšeničného, ječného a ovesného škrobu a 80 % u bramborového škrobu.
Výrobní náhrada poskytovaná pro primární škrob o obsahu sušiny nižším, než je uveden, se upraví podle tohoto vzorce:
1. Kukuřičný, rýžový, pšeničný, ječný a ovesný škrob:
× produkční náhrada
2. Bramborový škrob:
× produkční náhrada
Obsah sušiny škrobu se určuje metodou popsanou v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 (Úř. věst. L 178, 5. 7. 1984, s. 22). Pro vyplacení produkční náhrady pro škrob kódu KN 1108 musí být stupeň čistoty škrobu v sušině minimálně 97 %.
Pro určení stupně čistoty škrobu se použije metoda popsaná v příloze III tohoto nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. prosince 1994, kterým se mění nařízení (ES) č. 2967/85, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3513/93 [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
3220/84 bylo zavedeno používání částečné disekce jatečně upravených těl prasat jako prostředku pro výpočet celkové hmotnosti červeného příčně pruhovaného svalstva; že je nutno v nařízení Komise (EHS) č.
2967/85 [3] stanovit novou metodu hodnocení, zejména počet jatečně upravených těl, která mají být bourána, a novou metodu disekce; že použití částečné disekce vede k nové specifikaci maximální hodnoty statistické chyby odhadu;
vzhledem k tomu, že je vhodné zlepšit postup pro schvalování nových metod třídění zavedením dvoustupňového protokolu a jmenovitým výčtem různých prvků, které by měl obsahovat;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2967/85 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
2 odst. 3 nařízení 3220/84 je založena na reprezentativním vzorku celostátní nebo oblastní produkce vepřového masa, které se týká metoda odhadu, a sestává alespoň z 50 jatečně upravených těl, u nichž byl podíl libového masa určen metodou disekce uvedenou v příloze I v kombinaci s rychlou metodou vyhodnocování jatečně upravených těl, zavedenou na vnitrostátní úrovni, a to za použití dvojité regrese nebo jiného statisticky osvědčeného postupu tak, aby se přesnost dosažených výsledků rovnala alespoň přesnosti výsledků získaných metodou uvedenou v příloze I na 120 jatečně upravených těl pomocí technik jednoduché regrese.
2. Schválení metod třídění závisí dále na podmínce, aby průměrná kvadratická odchylka omylů, měřena od nuly, byla nižší než 2,5.
3. Členské státy sdělí Komisi formou protokolu metody třídění, které by chtěly mít povoleny k používání na svém území; v protokolu musí být popsána pokusná disekce a uvedeny zásady těchto metod, a rovnice používané ke stanovení procentního podílu libového masa.
Protokol musí mít dvě části a obsahovat údaje uvedené v příloze II.
První část protokolu musí být zaslána Komisi před začátkem pokusné disekce.
Používání metod třídění na území členského státu se schvaluje postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75 na základě uvedeného protokolu.
4. Používání metod třídění musí ve všech bodech odpovídat popisu uvedenému v rozhodnutí Společenství o jejich povolení."
2. V nařízení (EHS) č. 2967/85 se doplňuje příloha tohoto nařízení jako přílohy I a II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. prosince 1994, kterým se v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska [1], a zejména na čl. 169 odst. 2 uvedeného aktu,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2273/93 [2], ve znění nařízení (ES) č. 2202/94 [3], jež zůstává v platnosti po 1. lednu 1995, by mělo být uvedeno do souladu s ustanoveními aktu o přistoupení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 3 smlouvy o přistoupení [4] mohou instituce Společenství před přistoupením přijmout opatření stanovená v článku 169 aktu o přistoupení, která vstupují v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 2273/93 se doplňují intervenční centra uvedená v příloze tohoto nařízení a údaje, které s nimi souvisejí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu Smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 19. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství, a zejména na čl. 28 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že je třeba rozšířit působnost daně zřízené ve prospěch Evropských společenství za podmínek stanovených v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [3] a postupem v něm uvedeným na platy, mzdy a služební požitky členů orgánů Evropského investičního fondu při výkonu jejich funkcí a zaměstnanců fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 12b
Toto nařízení se vztahuje na členy orgánů Evropského investičního fondu při výkonu jejich funkcí, jeho zaměstnance a příjemce důchodů jím vyplácených, kteří spadají do kategorií určených Radou na základě čl. 16 prvního pododstavce protokolu o výsadách a imunitách, pokud se jedná o platy, mzdy, služební požitky a invalidní, starobní a pozůstalostní důchody vyplácené fondem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1994, kterým se mění nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství, a zejména na čl. 28 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 16 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [4],
vzhledem k tomu, že je vhodné rozšířit působnost nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 ze dne 25. března 1969, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství [5], na Evropský investiční fond za účelem zajištění, aby členové orgánů Evropského investičního fondu a zaměstnanci fondu, s ohledem na své povinnosti a odpovědnost a na zvláštní postavení, požívali stejných výsad, imunit a úlev,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 4b
Výsady a imunity stanovené v článku 12, v čl. 13 druhém pododstavci a v článku 14 protokolu se vztahují za stejných podmínek a ve stejném rozsahu, jak jsou stanoveny v článcích 1, 2 a 3 tohoto nařízení, na
- členy orgánů Evropského investičního fondu při výkonu jejich funkcí,
- zaměstnance Evropského investičního fondu,
- osoby pobírající invalidní, starobní nebo pozůstalostní důchody vyplácené Evropským investičním fondem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1994 o zavedení dovozní licence Společenství v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství, a o změně některých ustanovení uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2798/94 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že po vytvoření vnitřního trhu je žádoucí, aby různé tiskopisy, které dosud používají příslušné orgány členských států v odvětví textilu a oděvů pro povolování dovozu výrobků podléhajících množstevním omezením podle nařízení (ES) č. 517/94 do Společenství, byly nahrazeny jednotným dokladem, jež bude možno použít na celém celním území Společenství bez ohledu na členský stát, který jej vydal, nebo na státní příslušnost, bydliště nebo sídlo podnikatele;
vzhledem k tomu, že je nezbytné k tomuto účelu zavést dovozní licence Společenství, které budou příslušné orgány členských států vydávat v jednotné formě splňující jednotná kritéria, blíže určit údaje, které musí tento doklad a žádost o něj obsahovat, a změnit nebo doplnit některá ustanovení nařízení (ES) č. 517/94;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění zavedení dovozní licence Společenství ve všech členských státech je vhodné zmocnit příslušné orgány členských států, aby po přechodnou dobu a nejdéle do 31. prosince 1995 nadále vydávaly vlastní tiskopisy pro dovozní povolení, které používaly před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud žadatel při podání žádosti nepožádá o vydání dovozní licence Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 517/94 se mění takto:
1. V čl. 18. odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Žádost o licenci musí obsahovat
a) jméno a úplnou adresu žadatele (včetně jeho případného telefonického a telefaxového spojení), identifikační číslo přidělené příslušným vnitrostátním orgánem a identifikační číslo pro DPH, je-li žadatel plátcem DPH;
b) jméno a úplnou adresu deklaranta;
c) jméno a úplnou adresu pravděpodobného vývozce;
d) zemi původu výrobků a zemi určení;
e) popis výrobků, který zahrnuje:
- obchodní označení,
- popis výrobku a kód kombinované nomenklatury (kód KN);
f) příslušnou kategorii zboží a množství uvedené v odpovídající jednotce, jak je uvedena v přílohách III B a IV pro dané výrobky;
g) hodnotu výrobků;
h) jakýkoliv vnitřní kód používaný pro správní účely, například kód Taric;
i) datum a podpis žadatele."
2. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Příslušné orgány členských států vydají dovozní povolení do pěti pracovních dnů od dne oznámení rozhodnutí Komise nebo ve lhůtě, kterou Komise stanoví.
Povolení a výpisy z nich jsou vydávány v souladu s podmínkami a podrobnými pravidly stanovenými v příloze VIII."
3. V nařízení (ES) č. 517/94 se doplňuje příloha tohoto nařízení jako příloha VIII.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3175/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin na menší ostrovy v Egejském moři a předběžný odhad dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], ve znění nařízení Komise (ES) č.
822/94 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2958/93 [3] stanoví společná prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek některých zemědělských produktů na menší ostrovy v Egejském moři;
vzhledem k tomu, že by kromě ustanovení nařízení (EHS) č. 2958/93 měla být stanovena doplňková a odchylující se ustanovení, aby se zohlednily zvláštní obchodní zvyklosti v odvětví obilovin;
vzhledem k tomu, že pro účely článku 2 nařízení (EHS) č. 2019/93 je třeba stanovit předběžný odhad dodávek produktů z obilovin na menší ostrovy v Egejském moři pro rok 1995; že tento odhad lze v průběhu hospodářského roku upravit podle vývoje potřeb menších ostrovů;
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinného řízení režimu dodávek je třeba stanovit časový rozvrh pro podávání žádostí o licence, jakož i dobu platnosti osvědčení o podpoře;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předběžný odhad dodávek produktů z obilovin pocházejících ze Společenství na menší ostrovy
Nařízení Komise (ES) č. 3176/94 ze dne 21. prosince 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1737/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkající se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohly být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používány jejich držitelem po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2753/94 [2], a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3528/93 [4], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vyžadují zavedení nového režimu pro dovoz čerstvého ovoce a zeleniny uvedených v seznamu přílohy; že tento režim je založen na srovnání mezi hodnotou dovezených produktů a vstupními cenami uvedenými v celním sazebníku Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že je nutné definovat pojem "šarže";
vzhledem k tomu, že většina rychle se kazícího ovoce a zeleniny v seznamu přílohy tohoto nařízení se zasílá do komisního prodeje, což působí zvláštní obtíže při stanovení hodnoty těchto produktů;
vzhledem k tomu, že vstupní cena, na základě které jsou produkty zařazeny do společného celního sazebníku, se musí rovnat buď ceně FOB dotyčných produktů, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, nebo celní hodnotě uvedené v čl. 30 odst.
2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], nebo paušální dovozní hodnotě; že režim paušálních dovozních hodnot umožňuje uplatňovat výsledky Uruguayského kola;
vzhledem k tomu, že tyto paušální dovozní hodnoty musí být stanoveny na základě váženého průměru průměrných cen produktů uvedených v seznamu přílohy a dovezených ze třetích zemí na reprezentativní dovozní trhy členských států, snížených o částky uvedené v čl. 173 odst.
3 nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2193/94 [7]; že tyto hodnoty musí každý pracovní den stanovit Komise pro každý původ a období stanovené v příloze;
vzhledem k tomu, že členské státy musí za tímto účelem pravidelně a s dostatečným časovým předstihem poskytovat příslušným útvarům Komise všechny informace požadované v tomto nařízení, aby bylo možné vypočítat paušální dovozní hodnoty;
vzhledem k tomu, že je nutno přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny;
vzhledem k tomu, že dovozce si pro dovážené produkty může zvolit sazební zařazení, které se liší od zařazení určeného na základě paušální dovozní hodnoty; že však v tomto případě a za určitých podmínek, včetně výkyvů tržních cen, je vhodné stanovit poskytnutí jistoty rovnající se částce cla, které by bylo zaplaceno, kdyby bylo celní zařazení šarže provedeno na základě paušální dovozní hodnoty; že tato jistota bude uvolněna, pokud bude do určité lhůty prokázáno, že byly dodrženy podmínky pro odbyt šarže; že jako součást dodatečných kontrol se přistoupí k vybrání dlužného cla podle článku 220 nařízení (EHS) č.
2913/92; že je ostatně spravedlivé stanovit, aby v rámci takových kontrol byl k dlužnému clu přičten úrok;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2118/74 ze dne 9. srpna 1974, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu referenčních cen v odvětví ovoce a zeleniny [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 249/93 [9], zůstane v platnosti pro každý z produktů uvedených v seznamu přílohy až do začátku hospodářského roku každého z produktů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se "šarží" rozumí zboží předložené v rámci prohlášení o propuštění do volného oběhu. Každé prohlášení se může vztahovat pouze na zboží jednoho a téhož původu, které spadá pod jeden kód kombinované nomenklatury.
Článek 2
1. U každého produktu a období uvedených v příloze, pro každý tržní den a každý původ, členské státy sdělí Komisi nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a) průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetí zemí, které se prodávají na reprezentativních dovozních trzích uvedených v čl. 3 odst. 1, a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkých množství dovezených produktů nebo, nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích;
a b) celková množství, která se vztahují k cenám uvedeným v písmenu a).
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zjišťují:
- pro každý z produktů uvedených v příloze,
- pro každou z dostupných odrůd a velikostí,
- ve stadiu dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/ maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny ze stadia dovozce/velkoobchodník.
Sníží se o částky uvedené v prvních dvou odrážkách čl. 173 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle předchozího pododstavce, se použije čl. 173 odst. 4 výše uvedeného nařízení.
3. Ceny zjištěné v souladu s odstavcem 2, pokud jsou zjištěny ve stadiu velkoobchodník/maloobchodník, se sníží o 9 % s ohledem na obchodní marži velkoobchodníka, a o částku 0,6 ECU na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. Za reprezentativní se považují:
- ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují přinejmenším 50 % z celkových množství na trhu,
- ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkových množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti u množství, které umožňuje zahrnout 50 % z celkových množství na trhu,
- ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotyčného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený ve třetím pododstavci se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
Článek 3
1. Za reprezentativní trhy se považují:
—Belgické království a Lucemburské velkovévodství: _BAR_ Antverpy, Brusel; _BAR_ —Dánské království: _BAR_ Kodaň; _BAR_ —Německo: _BAR_ Hamburg, Mnichov, Frankfurt, Kolín, Berlín; _BAR_ —Řecká republika: _BAR_ Atény, Soluň; _BAR_ —Španělské království: _BAR_ Madrid, Barcelona, Sevilla, Bilbao; _BAR_ —Francouzská republika: _BAR_ Paříž-Rungis, Marseille, Rouen, Dieppe, Perpignan, Nantes, Bordeaux, Lyon, Toulouse; _BAR_ —Irsko: _BAR_ Dublin; _BAR_ —Italská republika: _BAR_ Milán; _BAR_ —Nizozemské království: _BAR_ Rotterdam; _BAR_ —Rakouská republika: _BAR_ Vídeň-Inzesdorf; _BAR_ —Portugalská republika: _BAR_ Lisabon, Porto; _BAR_ —Finská republika: _BAR_ Helsinki; _BAR_ —Švédské království: _BAR_ Helsingborg, Stockholm; _BAR_ —Spojené království Velké Británie a Severního Irska: _BAR_ Londýn. _BAR_
2. Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na výše uvedených trzích.
Článek 4
1. U každého produktu a období uvedených v příloze, pro každý pracovní den a každý původ, Komise stanoví paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen uvedených v článku 2, od nichž je odečtena částka 5 ECU na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze stanovena paušální hodnota v souladu s tímto nařízením, nepoužijesejednotková hodnota ve smyslu článků 173 až 176 nařízení (EHS) č. 2454/93. Nahradí se paušální dovozní hodnotou uvedenou v odstavci 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot, které je platný pro daný produkt.
4. Paušální dovozní hodnoty jsou použitelné, dokud nejsou změněny.
5. Aniž je dotčen odstavec 1 se v první den období použití uvedených v příloze a následující dny, kdy není možné vypočítat paušální dovozní hodnotu, použitelná paušální dovozní hodnota produktu rovná poslední jednotkové hodnotě, která byla pro daný produkt platná ve smyslu článků 173 až 176 nařízení (EHS) č. 2454/93.
6. Reprezentativní ceny v ECU se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v ECU se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
1. Vstupní cena, na základě které jsou produkty uvedené v seznamu přílohy zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, musí být v závislosti na volbě dovozce rovna:
a) buď ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu.
b) nebo celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 4 odst. 1.
c) nebo paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 4 tohoto nařízení.
2. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotyčných produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby dokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) druhém pododstavci nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b). Nedodržení jednoho nebo druhého konečného termínu bude mít za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 3.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
3. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 2 může být příslušnými orgány prodloužena maximálně o tři měsíce na základě náležitě odůvodněné žádosti dovozce.
4. Pokud příslušné orgány při ověřování zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, přistoupí k vybrání dlužného cla podle článku 22 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky cla, které se vybere nebo které zbývá vybrat, se započítává úrok ode dne, kdy bylo zboží propuštěno do volného oběhu až do dne vybrání cla. Použitou úrokovou sazbou je sazba, která je podle vnitrostátního práva platná pro operace vybrání cel.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 2188/74 se nadále použije na každý z produktů uvedených v seznamu přílohy až do doby započetí hospodářského roku 1995/96 pro jednotlivé dotyčné produkty.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3231/94 ze dne 22. prosince 1994 o některých opatřeních vyplývajících z uzavření jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT a o dalších opatřeních nezbytných z důvodu zjednodušení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 28 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že u některých nezemědělských produktů, u kterých představuje celkové snížení v rámci Uruguayského kola během několika let nejvýše 1 procentní bod, se provede snížení stávající celní sazby o 0,5 procentního bodu dnem 1. ledna 1995 a stejné snížení dnem 1. ledna 1997;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 532/94 [1] prodlužuje platnost některých opatření vyplývajících z dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o uzavření jednání o čl.
XXIV odst. 6 GATT po přistoupení Španělska a Portugalska; že v rámci této dohody se platnost dočasných opatření, která se vztahují na snížené celní sazby pro dané zemědělské produkty v roce 1994, prodlužuje až do prvního etapy zavedení koncesí poskytnutých na tyto produkty v rámci závěrů Uruguayského kola; že na některé chemické produkty, na které se vztahovala taková dočasná opatření, se neprodleně uplatní konečná sazba vyplývající z jednání Uruguayského kola v případech, kdy byla dříve snížená sazba nižší; v případech, kdy sazba v rámci dočasného opatření byla vyšší, bude tato celní sazba ponechána tak dlouho, dokud se postupně nedosáhne zamýšleného snížení odpovídající procentní sazby dohodnuté v rámci Uruguayského kola,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. U některých nezemědělských produktů, u kterých představuje celkové snížení v rámci Uruguayského kola během několika let nejvýše 1 procentní bod, se provede snížení stávající celní sazby o 0,5 procentního bodu dnem 1. ledna 1995 a stejné snížení dnem 1. ledna 1997.
Tyto produkty jsou uvedeny v příloze A.
2. Opatření, na která odkazuje výměna dopisů doplňujících dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o uzavření jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT, budou Společenstvím uplatněna do 30. června 1995 u těch zemědělských produktů, u kterých sazební opatření vyplývající z Uruguayského kola vstoupí v platnost dne 1. července 1995.
Článek 2
U určitých chemických produktů uvedených v příloze B se dnem 1. ledna 1995 jako celní sazby použijí sazby uvedené ve sloupci 6.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3235/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se v důsledku přistoupení Finska, Rakouska a Švédska mění v oblasti zemědělství některé předpisy stanovící ve prospěch těchto nových členských států spolufinancování určitých opatření
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994, a zejména na čl. 150 odst. 3 tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že k rozšíření výhod plynoucích ze spolufinancování některých opatření v oblasti kontroly výdajů na zemědělství Společenstvím na nové členské státy je třeba upravit některá ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy [1], nařízení Rady (EHS) č. 307/91 ze dne 4. února 1991 o posílení kontroly některých výdajů hrazených záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [2], nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [3] a nařízení Rady (ES) č. 165/94 ze dne 24. ledna 1994 o spolufinancování teledetekčních kontrol Společenstvím [4];
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit podmínky pro přiznání spolufinancování Společenstvím stanovené výše uvedenými nařízeními, zejména pokud se jedná o dobu trvání, celkovou roční výši, intervenční sazbu a klíč pro rozdělování mezi členské státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS) č. 4045/89 se mění takto:
a) V článku 12 se slova "ve článcích 13, 14 a 15" nahrazují slovy "ve článcích 13, 14, 15 a 16a".
b) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 16a
Společenství se podílí na nákladech uvedených v článcích 13, 14 a 15 vynaložených Finskem, Rakouskem a Švédskem po dobu tří let ode dne 1. ledna 1995 v rozsahu 50 %, bez rozlišování druhů výdajů, do celkové roční výše 360000 ECU pro každý z těchto států."
2. Nařízení (EHS) č. 307/91 se mění takto:
a) Za čl. 1 odst. 1 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Pro Finsko, Rakousko a Švédsko činí finanční účast Společenství 50 % po dobu tří let ode dne 1. ledna 1995 do celkové roční výše 125000 ECU pro Finsko a 250000 ECU pro Rakousko a Švédsko."
b) Za čl. 2 odst. 1 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Pro Finsko, Rakousko a Švédsko činí finanční účast Společenství 50 % po dobu tří let ode dne 1. ledna 1995 do celkové roční výše 125000 ECU pro Finsko a 250000 ECU pro Rakousko a Švédsko."
3. V čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3508/92 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Nicméně pro Finsko, Rakousko a Švédsko je účast Společenství přiznána na dobu tří let od 1. ledna 1995 v rámci dostupných prostředků.
Celková částka se rozdělí mezi členské státy v těchto procentních poměrech:
Pro rok 1995:
Dánsko _BAR_ 2,3 % _BAR_ Německo _BAR_ 9,2 % _BAR_
Pro léta 1996 a 1997:
Rakousko _BAR_ 39,3 % _BAR_ Finsko : _BAR_ 32,1 % _BAR_
Švédsko _BAR_ 28,6 %" _BAR_
4. Tabulka v příloze nařízení (ES) č. 165/94 se nahrazuje tímto:
"Rozdělovací klíč uvedený v čl. 1 odst. 2 od 1. ledna 1995: (%) _BAR_ Belgie _BAR_ 2,2 % _BAR_
Dánsko _BAR_ 2,3 % _BAR_ Německo _BAR_ 9,2 % _BAR_
Irsko _BAR_ 4,2 % _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3236/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 169 uvedeného aktu,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1249/89 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 se tržní cena jatečně upraveného těla prasete ve Společenství zjišťuje na základě cen zaznamenaných na reprezentativních trzích;
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 3787/90 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství;
vzhledem k tomu, že pro provedení čl. 4 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2759/75 v nových členských státech je třeba změnit přílohu nařízení (EHS) č.
2123/89 tak, že se v ní doplní seznam reprezentativních trhů
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2193/94 [3], provádí nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že se Společenství rozhodlo poskytnout rozvojovým zemím nový systém všeobecných celních preferencí na období 1995–1997, zejména po sdělení Komise pro Radu a Evropský parlament o budoucí úloze systému všeobecných celních preferencí v desetiletí 1995–2004, které zmiňovalo mimo jiné důležitost zavedení pojmu dárcovské země ve prospěch průmyslové integrace těchto zemí se Společenstvím;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, při respektování zvláštností každého systému pravidel původu, zdokonalovat souvislost mezi těmito systémy, aby byla usnadněna jejich celková čitelnost, zejména v oblasti obecných pravidel původu obsažených v nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí GATT v rámci Uruguayského kola týkajících se případů, kdy mají celní orgány odůvodněné pochybnosti o správnosti uváděné hodnoty, je třeba povést prostřednictvím změny nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že je vhodné změnit ustanovení o dokladů nezbytných pro přiznání statusu zboží Společenství tím, že se zavede prvek pružnosti, který by přihlížel k průvodnímu dokladu pro zboží podléhající spotřební dani pro dopravu tohoto zboží s podmíněným osvobozením od spotřební daně, který upravuje nařízení Komise (EHS) č. 2719/92 [4], ve znění nařízení (EHS) č. 2225/93 [5];
vzhledem k tomu, že je třeba přihlížet k obchodním zvyklostem, aby se snížila zátěž pro hospodářské subjekty;
vzhledem k tomu, že v důsledku značného zvýšení počtu podvodů v rámci operací tranzitu Společenství je třeba rozšířit působnost článku 360 a čl. 361 bodu 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 a zavést vyšší pružnost při používání článku 361 tím, že se změní tyto články a zruší se příloha obsahující seznam citlivého zboží, a dále se sjednotí odpovídající ustanovení čl. 368 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že podmínky, jimiž se řídí provoz celního skladu nebo pro režimu uskladňování v celním skladu ve skladech typu E, by měly bránit využívání tohoto režimu pro účely maloobchodu, avšak umožňovat určitou odchylku;
vzhledem k tomu, že s dovezeným zbožím, které je uskladňováno v celním skladu, svobodném celním pásmu nebo svobodném celním skladu, lze během doby uskladnění provádět určité manipulace;
vzhledem k tomu, že ke sladění praxe týkající se obvyklých forem manipulace by se tyto formy měly jasněji vymezit pomocí seznamu;
vzhledem k tomu, že je nutno učinit některé věcné opravy v nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že je třeba z praktických důvodů stanovit, aby se výtisk 3 vývozního celního prohlášení vracel vývozci pouze, pokud jej opravdu potřebuje;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby zboží s pozastaveným ukládáním spotřební daně dopravované uvnitř celního území Společenství na podkladě průvodního dokladu v souladu s předpisy o spotřební dani nepotřebovalo výtisk 3 vývozního celního prohlášení při dopravě od celního úřadu vývozu k celnímu úřadu výstupu;
vzhledem k tomu, že článek 890 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že lze vrátit nebo prominout dovozní clo na zboží, které má nárok na status zboží Společenství nebo preferenční sazební zacházení, pokud celní dluh vzniká v důsledku propuštění do volného oběhu;
vzhledem k tomu, že také existují případy, kdy dovozce doložit nárok na takové preferenční zacházení, ale celní dluh vzniká jinak než v důsledku propuštění do volného oběhu; že povinnost zaplatit clo v těchto případech, pokud nedochází k žádnému podvodu ani hrubé nedbalosti, není úměrné potřebě ochrany, jak ji poskytuje společný celní sazebník;
vzhledem k tomu, že je třeba umožnit, aby celní orgány členských států mohly samy rozhodovat v souladu s článkem 899 nařízení (EHS) č. 2454/93 o žádostech o vrácení nebo prominutí cla v těchto případech; že by se toto ustanovení mělo použít ode dne 1. ledna 1994;
vzhledem k tomu, že je třeba prodloužit o další rok povinnost vracet jednu kopii vývozního celního prohlášení, které přijímá některý z celních úřadů uvedených v čl. 791 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, členskému státu, kde je vývozce usazen;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
969/93 [6] zrušilo možnost vkládat národní statistické podrozdělení za kombinovanou nomenklaturu; že uvedené nařízení stanoví používání dodatečných čtyřmístných kódů Taric pro účely zvláštních předpisů Společenství, kterým nebyly doposud přiděleny kódy nebo nemají kódy do devátého a desátého místa; že údaje uváděné v druhém pododdíle kolonky 33 jednotného správního dokladu by se proto měly omezit na dvě místa a údaje uváděné v třetím pododdíle této kolonky rozšířit na čtyři místa; že by tato ustanovení měla provádět od 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že je v důsledku sdělení orgánů Velké Británie třeba opravit seznam stávajících svobodných celních pásem v provozu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. v části I hlavě IV kapitole 2 se oddíl 1 nahrazuje tímto:
"Článek 66
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "výrobou" každé zpracování nebo přepracování, včetně sestavování nebo zvláštních postupů;
b) "materiálem" jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě;
c) "výrobkem" právě vyráběný výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d) "zbožím" jak materiál, tak výrobky;
e) "hodnotou" v seznamech v přílohách 15, 19 a 20 celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, a není-li známa nebo nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve Společenství (pro systém všeobecných celních preferencí v oddíle 1) nebo v dané zvýhodněné zemi nebo území.
Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
f) "cenou ze závodu" v seznamech v přílohách 15, 19 a 20 cena zaplacená výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu zpracování nebo přepracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všeho materiálu použitého při výrobě po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu výrobku;
g) "celní hodnotou" celní hodnota určená v souladu s články 28 až 36 kodexu (Dohoda o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu, přijatá v Ženevě dne 12. dubna 1979);
h) "kapitolami" a "čísly" kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i) "zařazením" zařazení výrobku nebo materiálu do určitého čísla;
j) "zásilkou" výrobky, které buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
Oddíl 1
Systém všeobecných celních preferencí
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní výrobky"
Článek 67
1. Pro účely uplatňování předpisů o celních preferencí poskytovaných Společenstvím na některé výrobky pocházející z rozvojových zemí (dále jen "zvýhodněné země") se za výrobky pocházející ze zvýhodněné země považují, nestanoví-li odstavec 3 jinak,
a) výrobky, které byly v dané zemi zcela získány nebo vyrobeny ve smyslu článku 68;
b) výrobky, které byly v této zemi vyrobeny s použitím jiných výrobků, než které jsou uvedeny v písmenu a); jestliže byly dostatečně zpracovány nebo přepracovány ve smyslu čl. 69.
2. Pro účely tohoto oddílu se výrobky pocházející ze Společenství ve smyslu odstavce 3 považují za výrobky pocházející ze zvýhodněné země, pokud byly v této zemi podrobeny zpracování nebo přepracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 70.
3. Odstavec 1 se použije přiměřeně k určování původu výrobků vyrobených nebo získaných ve Společenství.
Článek 68
1. Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství se rozumějí
a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty tam sklizené;
c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d) produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
e) produkty tamního lovu a rybolovu;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře tamními plavidly;
g) výrobky vyrobené nebo získané na palubě tamních výrobních plavidel z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací tam provedených;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato země nebo Společenství výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) výrobky tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojmy "tamní plavidla" a "tamní výrobní plavidla" v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě,
- která plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo společnosti s ústředím ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné země nebo některého členského státu, a v případě osobních společností nebo společností s ručením omezeným navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná země nebo některý členský stát, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu,
- jejichž velitel a důstojníci jsou výhradně státními příslušníky zvýhodněné země nebo členských států a
- jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států.
3. Pojmy "zvýhodněná země" a "Společenství" zahrnují rovněž pobřežní vody této země nebo členských států.
4. Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo přepracovávají, se považují za součást území zvýhodněné země nebo členského státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 69
1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se pro účely článku 67 nepůvodní materiály za dostatečně zpracované nebo přepracované, je-li vyrobený nebo získaný výrobek zařazen do jiného čísla než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě.
2. U výrobků uvedených ve sloupcích 1 a 2 seznamu v příloze 15 musí být místo podmínek uvedených v odstavci 1 splněny požadavky stanovené pro daný výrobek v sloupci 3.
Kde se v seznamu obsaženém v příloze 15 používá pravidlo o procentním podílu při zjišťování statusu původu výrobku vyrobeného nebo získaného ve Společenství nebo ve zvýhodněné zemi, je přidaná hodnota zpracování nebo přepracování rovna ceně vyrobeného získaného výrobku ze závodu snížené o celní hodnotu materiálů dovezených z třetích zemí do Společenství nebo do zvýhodněné země.
Článek 70
Následující zpracování nebo přepracování se považují za nedostatečná k tomu, aby výrobku udělila status původu bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky čl. 69 odst. 1:
a) operace, jejichž účelem je uchování původního stavu výrobků během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);
b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav výrobků), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování zásilek;
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení výrobků, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňuje podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za původní výrobek;
f) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až f);
g) porážení zvířat.
Článek 71
Při určování, zda výrobek pochází ze zvýhodněné země nebo ze Společenství, se nezjišťuje, zda elektrická energie, paliva, zařízení a vybavení, stroje nebo nástroje, které byly použity při výrobě, nebo materiály použití při výrobě, které nejsou a nemají být obsaženy v konečném složení výrobku, pocházejí ze třetích zemí.
Článek 72
1. Bez ohledu na článek 69 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného výrobku, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 5 % ceny konečného výrobku ze závodu jsou splněny podmínky stanovené v poznámce 3.4 v příloze 14.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na výrobky kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
Článek 73
1. Odchylně od článku 67 se při určování, zda je výrobek vyrobený ve zvýhodněné zemi, která je členem regionálního sdružení, původním výrobkem ve smyslu článku 67, považují výrobky pocházející z kterékoli jiné země daného regionálního sdružení použité při výrobě za výrobky pocházející ze země, v níž se daná výroba uskutečnila (regionální kumulace).
2. Země původu konečného výrobku se určuje podle článku 73a.
3. Regionální kumulace se vztahuje na tři různá regionální sdružení zvýhodněných zemí, které využívají systém všeobecných celních preferencí:
a) Sdružení zemí jihovýchodní Asie (ASEAN) (Brunei-Darussalam, Filipíny, Indonésie, Malajsie, Singapur, Thajsko);
b) Středoamerický společný trh (CACM) (Guatemala, Honduras, Kostarika, Nikaragua, Salvador);
c) Andská skupina (Bolívie, Ekvádor, Kolumbie, Peru, Venezuela).
4. "Regionálním sdružením" se podle souvislosti rozumí ASEAN, CACM nebo Andská skupina.
Článek 73a
1. Je-li zboží pocházející z některé země regionálního sdružení zpracováno nebo přepracováno v jiné zemi stejného regionálního sdružení, pochází nadále z té země regionálního sdružení, v níž bylo provedeno poslední zpracování nebo přepracování, jestliže
a) zde přidaná hodnota podle definice v odstavci 3 je vyšší než nejvyšší celní hodnota použitých výrobků pocházejících z kterékoli jiné země regionálního sdružení a
b) zpracování nebo přepracování, které zde bylo provedeno, přesahuje rámec úkonů uvedených v článku 70 a v případě textilních výrobků též rámec zpracovatelských operací uvedených v příloze 16.
2. Pokud nejsou splněny podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), pochází výrobek z té země regionálního sdružení, ze které pocházejí výrobky s nejvyšší celní hodnotou ze všech výrobků pocházejících ze zemí regionálního sdružení.
3. "Přidanou hodnotou" se rozumí cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech začleněných výrobků pocházejících z některé jiné země regionálního sdružení.
4. Výrobky pocházející z některé země regionálního sdružení, které do Společenství vyváží jiná země téhož regionálního sdružení, aniž v ní dojde k jejich zpracování nebo přepracování, pocházejí z té země, kde původně získaly status původu.
Článek 73b
1. Články 73 a 73a se použijí pouze tehdy, jestliže
a) je právní úprava obchodu mezi zeměmi regionálního sdružení s ohledem na regionální kumulaci totožná s ustanoveními tohoto oddílu;
b) se každá země regionálního sdružení zaváže, že bude dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a že zajistí nezbytnou administrativní spolupráci se Společenstvím i ostatními zeměmi regionálního sdružení, aby bylo zabezpečeno řádné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A a ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A a tiskopisů APR.
O tomto závazku uvědomí Komisi sekretariát regionálního sdružení.
Sekretariáty se rozumějí:
- Generální sekretariát ASEAN,
- Stálý sekretariát Středoamerického společného trhu,
- Junta del Acuerdo de Cartagena.
2. Komise uvědomí členské státy, jakmile jednotlivá regionální sdružení splní podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Ustanovení čl. 78 odst. 1 písm. b) se nevztahuje na výrobky pocházející ze zemí regionálního sdružení, pokud přecházejí přes území některé jiné země regionálního sdružení, bez ohledu na to, zda se zde uskutečňuje další zpracování nebo přepracování.
Článek 74
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 75
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní výrobky, jestliže jsou původními výrobky všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy výrobků, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní výrobek jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 76
1. Ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí mohou být učiněny odchylky od ustanovení tohoto oddílu, jestliže k tomu opravňuje rozvoj stávajících průmyslových odvětví nebo zahájení činnosti nových průmyslových odvětví.
Nejméně rozvinuté země jsou uvedeny v nařízeních ES a v rozhodnutí ESUO o uplatňování všeobecných celních preferencí v běžném roce.
K tomuto účelu podá dotyčná země Společenství žádost o udělení odchylky a připojí podklady vypracované podle odstavce 3.
2. Při zkoumání žádostí se přihlíží zejména
a) k případům, kdy by uplatňování platných pravidel o prokazování původu značně omezilo schopnost průmyslových odvětví ve zvýhodněné zemi pokračovat ve svém vývozu do Společenství, a zejména k případům, kdy by uplatnění pravidel mohlo vést k ukončení činnosti;
b) ke zvláštním případům, kdy může být jednoznačně prokázáno, že by se v důsledku uplatňování pravidel o prokazování původu neuskutečnily významné investice do některého průmyslového odvětví a kdy by odchylka podpořila investiční program, jenž by postupně umožnil dodržování těchto pravidel;
c) k hospodářským a sociálním dopadům rozhodnutí, která mají být přijata, zejména s ohledem na stav zaměstnanosti ve zvýhodněných zemích a ve Společenství.
3. Aby usnadnily zkoumání žádostí o udělení odchylky, předloží země, které je podávají, k jejich odůvodnění pokud možno úplné podklady, odpovídající zejména na tyto otázky:
- název konečného výrobku,
- druh a množství materiálů pocházejících ze třetích zemí,
- výrobní postup,
- přidaná hodnota,
- počet zaměstnanců daného podniku,
- předpokládaný objem vývozu do Společenství,
- další možné zdroje dodávek surovin,
- odůvodnění požadované doby platnosti,
- jiné poznámky.
4. Odstavce 1, 2 a 3 platí i pro případné žádosti o prodloužení platnosti.
Pododdíl 2
Prokazování původu
Článek 77
1. Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství se mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67, pokud byly dopraveny do Společenství přímo ve smyslu článku 78, po předložení osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány nebo jiné příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu a jestliže daná země
- sdělila Komisi údaje požadované podle článku 92,
- poskytuje Společenství administrativní pomoc tím, že umožňuje celním orgánům členských států ověřit pravost osvědčení a správnost údajů o skutečném původu dotyčných výrobků.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67.
3. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce.
4. Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené výrobky může být vydáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
5. Osvědčení vydává příslušný vládní orgán zvýhodněné země, pokud vyvážené výrobky mohou být považovány za výrobky pocházející z této země ve smyslu pododdílu 1.
Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn.
6. K přezkoumání, zda je splněna podmínka stanovená v odstavci 5, může příslušný vládní orgán požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považuje za účelné.
7. Příslušný vládní orgán zvýhodněné země dbá na to, aby tiskopisy osvědčení o původu zboží a žádosti byly řádně vyplněny.
8. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné.
V důsledku toho musí být v kolonce 12 tohoto osvědčení nezbytně obsažen údaj "Evropské společenství" nebo název některého členského státu.
9. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11.
Podpis, jenž má být v této kolonce obsažen a je vyhrazen příslušnému vládnímu orgánu vydávajícímu osvědčení, musí být učiněn rukou.
Článek 78
1. Za dopravené přímo ze zvýhodněné země vývozu do Společenství nebo ze Společenství do dané zvýhodněné země se považuje
a) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země, s výjimkou jiné země téhož regionálního sdružení, použije-li se článek 73;
b) zboží, které tvoří jedinou zásilku a jehož přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné země vývozu nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud toto zboží zůstalo v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo tam podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jeho původního stavu;
c) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje přes území Norska nebo Švýcarska a bylo následně zcela nebo částečně zpětně vyvezeno do Společenství nebo do zvýhodněné země, pokud toto zboží zůstalo v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu;
d) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné země vývozu.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) a c) se prokazuje tak, že se příslušným celním orgánům předloží
a) buď ložný list vystavený ve zvýhodněné zemi vývozu, na jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi tranzitu,
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis zboží,
- data vykládky nebo překládky zboží nebo jeho vylodění nebo nalodění s určením použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků a
- osvědčení podmínek, v nichž se zboží nacházelo v zemi tranzitu,
c) anebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné dostačující doklady.
Článek 79
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto oddíle musí být splněny ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství nepřetržitě.
Jsou-li původní výrobky vyvezené ze zvýhodněné země nebo ze Společenství do jiné země vráceny do zvýhodněné země nebo do Společenství, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené zboží je totožné s vyvezeným zbožím,
- bylo podrobeno případně pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi.
Článek 80
Protože osvědčení o původu zboží na tiskopise A slouží k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67, je příslušný vládní orgán země vývozu povinen přijmout předpisy potřebné k ověření původu výrobků a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
Článek 81
Na původní výrobky ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství se mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67 po předložení náhradního osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány Norska nebo Švýcarska na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného příslušnými orgány zvýhodněné země vývozu, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článku 78 a jestliže Norsko nebo Švýcarsko poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost a pravdivost vydaných osvědčení.
Ověřovací postup stanovený v článku 94 se použije přiměřeně. Lhůta uvedená v čl.
94 odst. 3 se prodlužuje na osm měsíců.
Článek 82
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí být ve lhůtě deseti měsíců ode dne vydání příslušnými vládními orgány zvýhodněné země vývozu předloženo celním orgánům členského státu dovozu, kterým byly výrobky předloženy.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, která jsou celním orgánům ve Společenství předložena po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijata pro účely uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67 pouze v případě, že lhůta nemohla být dodržena v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností.
3. V ostatních případech opožděného předložení osvědčení o původu zboží je mohou celní orgány členského státu dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné výrobky předloženy před uplynutím lhůty uvedené v odstavci 1.
Článek 83
Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se předkládá celním orgánům členského státu dovozu postupy uvedenými v článku 62 kodexu.
Tyto orgány mohou požadovat jeho překlad.
Dále mohou požadovat, aby celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu bylo doplněno prohlášením dovozce o tom, že výrobky splňují podmínky pro uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67.
Článek 84
1. Ve výjimečných případech může být osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydáno po skutečném vývozu výrobků, jichž se týká, jestliže nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností, za podmínky, že výrobky nebyly vyvezeny dříve, než byly Komisi sděleny údaje požadované podle článku 92.
2. Příslušný vládní orgán může vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověřil, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídajícími vývozními doklady a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo vydáno již při vývozu dotyčných výrobků.
3. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka nebo "issued retrospectively".
Článek 85
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušný vládní orgán o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení.
Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku "duplicata" nebo "duplicate" a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem prvopisu osvědčení.
2. Pro účely článku 82 nabývá duplikát platnosti dnem, kdy byl vydán prvopis osvědčení.
Článek 85a
1. Jedno nebo více osvědčení o původu zboží podle tiskopisu A mohou být kdykoli nahrazena jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A, jestliže je vydá celní úřad Společenství příslušný pro kontrolu zboží.
2. Náhradní osvědčení vydané podle odstavce 1 nebo článku 81 se považuje za konečné osvědčení o původu výrobků v něm uvedených.
Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
Datum vydání a pořadové číslo původního tiskopisu A osvědčení o původu zboží se uvede v kolonce 4.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno.
V kolonce 4 se uvede jedna z poznámek nebo a datum vydání původního osvědčení a jeho pořadové číslo.
V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce.
V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce.
Do kolonek 3 až 9 je nutno přenést veškeré údaje obsažené v původním osvědčení, které se vztahují se na zpětně vyvážené výrobky.
V kolonce 10 je nutno uvést odkaz na fakturu zpětného vývozce.
V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celního orgánu, který náhradní osvědčení vydal.
Odpovědnost tohoto orgánu se týká pouze vydání náhradního osvědčení.
V kolonce 12 se uvedou místo původu a místo určení obsažené v původním osvědčení.
Tuto kolonku podepisuje zpětný vývozce.
Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
4. Celní úřad, který vydává náhradní osvědčení, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných nákladových kusů a pořadová čísla jednoho nebo více odpovídajících náhradních osvědčení.
Původní osvědčení musí daný celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let.
5. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
Článek 86
1. Aniž je dotčen odstavec 4, vyznačí se v kolonce 7 osvědčení o původu zboží na tiskopise A podle článku 78 odkaz na osvědčení o pravosti uvedené v čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3833/90 [7].
2. Potvrzení uvedená v odstavci 1 sestávají z popisu zboží vyjmenovaného v odstavci 3 a dále z otisku razítka příslušného vládního orgánu a vlastnoručního podpisu úředníka zmocněného potvrzovat pravost popisu zboží v kolonce 7.
3. Popis zboží v odstavci 7 osvědčení o původu zboží na tiskopise A zní, podle druhu výrobku:
- nebo , - nebo , - nebo ,
- nebo "eau-de-vie à base de raisins, appelée "Singani", en récipients contenant deux litres ou moins
."
. 4. Odchylně od odstavců 1 a 2, a aniž je dotčen odstavec 3, se nevyžaduje potvrzení správnosti popisu zboží uvedeného v odstavci 3 v kolonce 7 osvědčení o původu zboží na tiskopise A příslušným orgánem, jestliže orgán příslušný k vydání osvědčení o původu zboží je zároveň vládním orgánem příslušným k vydání osvědčení o pravosti.
Článek 87
1. Jsou-li výrobky ze zvýhodněné země zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se na ně celní preference uvedené v článku 67, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející ze zvýhodněné země vývozu, a je-li příslušným celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto výrobky přímo z území zvýhodněné země vývozu do země konání výstavy;
b) vývozce tyto výrobky prodal nebo přenechal příjemci ze Společenství;
c) výrobky byly do Společenství zaslány ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) výrobky nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům ve Společenství se předloží osvědčení o původu zboží na tiskopise A obvyklým způsobem.
Uvede se v něm název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu výrobků a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu výrobky zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních místnostech s úmyslem prodat zahraniční výrobky.
Článek 87a
Aniž je dotčen článek 70, považuje se rozložený nebo nesestavený výrobek kapitol 84 a 85 harmonizovaného systému na žádost deklaranta za jediný výrobek, jestliže je dovážen po částech za podmínek stanovených příslušnými orgány a jestliže je při dovozu první dílčí zásilky předloženo osvědčení o původu zboží na tiskopise A za celý výrobek.
Článek 87b
1. Aniž je dotčen článek 77, prokazuje se status původu ve smyslu tohoto oddílu u výrobků zasílaných poštou (včetně poštovních balíků) předložením tiskopisu APR, jehož vzor je uveden v příloze 18, pokud se administrativní pomoc uvedená v čl. 77 odst. 1 vztahuje rovněž na zmíněný tiskopis.
2. Pro vydání tiskopisu APR platí tyto podmínky:
a) zásilky smějí obsahovat výhradně původní výrobky a jejich hodnota nesmí přesahovat 3000 ECU na jednu zásilku;
b) tiskopis APR vyplňuje a podepisuje vývozce nebo jím zmocněný zástupce na odpovědnost vývozce.
Podpis v kolonce 6 tiskopisu musí být vlastnoruční;
c) pro každou poštovní zásilku se vyplňuje jeden tiskopis APR;
d) po vyplnění a podepsání tiskopisu jej vývozce v případě poštovního balíku připojí k průvodce.
U listovních zásilek vloží vývozce tiskopis do zásilky;
e) Pokud bylo zboží obsažené v zásilce v zemi vývozu již kontrolováno z hlediska definice původu výrobku, může vývozce tuto okolnost uvést v kolonce 7 "Poznámky" tiskopisu APR.
Tato ustanovení nezbavují vývozce povinnosti dbát na splnění všech ostatních formalit stanovených celními a poštovními předpisy.
Článek 88
1. Výrobky, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní výrobky, na které se vztahují celní preference uvedené v článku 67, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo vyplnit tiskopis APR, pokud se jedná o dovoz zcela neobchodní povahy, pokud dovozce prohlásil, že výrobky splňují všechny podmínky pro uplatnění uvedeného článku, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
2. Za dovoz zcela neobchodní povahy se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně výrobků pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto výrobků zřejmé, že se nedovážejí pro obchodní účely.
Dále celková hodnota těchto výrobků nesmí u malých zásilek překročit 215 ECU a u výrobků nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 600 ECU.
Článek 89
1. Status původu výrobků Společenství ve smyslu čl.
67 odst. 2 se prokazuje předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova
a "CE" nebo "GSP beneficiary countries" a "EC".
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1.
Článek 90
67 odst. 2 a 3, přihlížejí příslušné orgány zvýhodněné země, kterým je podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro výrobky, při jejichž výrobě byl použit materiál pocházející ze Společenství, k průvodnímu osvědčení EUR.1.
2. V kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A se v případech uvedených v odstavci 1 uvede "cumul CE" nebo "EC cumulation".
Článek 91
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v osvědčení a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu výrobku, nepozbývá tím osvědčení platnosti, je-li možné nesporně prokázat, že se osvědčení vztahuje na předložené výrobky.
Zjevné formální chyby, například překlepy osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo průvodním osvědčení EUR.1, nevedou k odmítnutí osvědčení, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto osvědčeních.
Pododdíl 3
Způsoby administrativní spolupráce
Článek 92
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A a vzory otisků razítek, která tyto orgány používají.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
2. Zvýhodněné země sdělí Komisi také názvy a adresy vládních orgánů příslušných k vydávání potvrzení pravosti podle článku 86 a vzory otisků razítek, která používají.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
3. Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství datum, ke kterému nové zvýhodněné země ve smyslu článku 97 splní povinnosti podle odstavců 1 a 2.
4. Komise zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 93
Při uplatňování předpisů o celních preferencí uvedených v článku 67 musí zvýhodněné země dodržovat ustanovení o původu zboží, o vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, o podmínkách pro použití tiskopisů APR a o administrativní spolupráci nebo zajistit jejich dodržování.
Článek 94
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a tiskopisů APR se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány ve Společenství odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů o skutečném původu daných výrobků.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí celní orgány ve Společenství osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo tiskopis APR příslušnému orgánu veřejné moci zvýhodněné země, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření.
Pokud byla vystavena faktura, přiloží ke kopii osvědčení na tiskopise A nebo tiskopisu APR její prvopis nebo případně kopii a jakýkoli případný jiný průkazní doklad.
Celní orgány rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nebo tiskopise nejsou správné.
Jestliže se dané orgány rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 67 až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění výrobků, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření podle odstavce 1, musí být ověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být sděleny celním orgánům ve Společenství.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadené osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo tiskopis APR vztahují na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky mají uplatňovat celní preference uvedené v článku 67.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných podle článku 90 musí odpověď obsahovat zaslání jedné nebo více kopií průvodních osvědčení EUR.1, ke kterým bylo přihlédnuto.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření, o které požádaly, nebo jestliže výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu výrobků, odmítnou příslušné orgány uplatnit preferenční sazební opatření, s výjimkou existence mimořádných okolností.
První pododstavec se uplatňuje mezi zeměmi téhož regionálního sdružení pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží vzoru vydaných nebo tiskopisů APR vystavených v souladu s tímto oddílem.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace dávají podnět k domněnce, že nejsou dodržována ustanovení tohoto oddílu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí příslušný vládní orgán zvýhodněné země uchovávat kopie osvědčení o původu zboží a případné související vývozní doklady alespoň po dobu tří let.
Článek 95
Ustanovení čl.
78 odst. 1 písm. c) a článku 81 se použijí pouze v případě, že Norsko a Švýcarsko uplatňují v rámci celních preferencí, jež poskytují určitým výrobkům pocházejícím z rozvojových zemí, předpisy obdobné ustanovením Společenství.
Komise uvědomí celní orgány členských států o přijetí těchto předpisů danou zemí nebo zeměmi a sdělí jim datum vstupu v platnost ustanovení uvedených v čl. 78 odst.
1 písm. c) a článku 81 a obdobných předpisů přijatých danou zemí nebo zeměmi.
Pododdíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 96
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "výrobky pocházející ze Společenství" nezahrnuje výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
2. Tento oddíl se použije přiměřeně při určování toho, zda lze určité výrobky považovat za výrobky pocházející ze země vývozu, na kterou se vztahuje systém všeobecných celních preferencí, dovezené do Ceuty a Melilly nebo za výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování průvodního osvědčení EUR.1 se použijí přiměřeně na výrobky pocházející z Ceuty a Melilly.
5. Španělské celní orgány zajistí uplatňování tohoto oddílu v Ceutě a Melille.
Pododdíl 5
Závěrečná ustanovení
Článek 97
Je-li země nebo území přijato nebo znovu přijato jako zvýhodněné v rámci systému všeobecných celních preferencí, pokud jde o výrobky uvedené v nařízeních ES nebo v rozhodnutí ESUO, může být zmíněný systém uplatňován na zboží pocházející z této země nebo území za podmínky, že je vyváženo z této země nebo území ode dne uvedeného v čl. 92 odst. 3."
2. článek 100 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Použije se článek 66 a příloha 14.";
b) v odstavci 2 se zrušují písmena a) a b);
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pro účely čl. 98 odst. 1 písm. a) bodu ii) a písm. b) bodu ii) se operace uvedené v článku 70 považují za nedostatečné k tomu, aby výrobku udělily status původu bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky čl. 69 odst. 1.";
3. článek 102 se nahrazuje tímto:
"Článek 102
Články 74 a 75 se použijí také na tento oddíl.";
4. článek 113 se nahrazuje tímto:
"Článek 113
100 odst. 3, považuje se rozložený nebo nesestavený výrobek kapitol 84 a 85 harmonizovaného systému na žádost deklaranta za jediný výrobek, jestliže je dovážen po částech za podmínek stanovených celními orgány a jestliže je při dovozu první dílčí zásilky předloženo průvodní osvědčení EUR.1 za celý výrobek.";
5. v čl. 119 odst. 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Ustanovení čl. 94 odst. 5 prvního pododstavce se použijí přiměřeně na tento odstavec.";
6. článek 121 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Výrobky zcela vyrobenými nebo získanými v dané zvýhodněné republice nebo ve Společenství se rozumějí výrobky uvedené v čl. 68 odst. 1.";
b) úvodní věta odstavce 2 se nahrazuje tímto:
"Pojem "plavidla této země"; v čl. 68 odst. 1 písm. f) se vztahuje pouze na plavidla,";
7. článek 122 se mění takto:
- v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Použije se článek 66 a příloha 14.",
- v odstavci 2 se zrušují písmena b) a c),
- odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pro účely odstavců 1 a 2 se však operace uvedené v článku 70 považují za nedostatečné k tomu, aby výrobku udělily status původu bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky čl. 69 odst. 1."
8. článek 124 se nahrazuje tímto:
"Článek 124
Články 74 a 75 se použijí také na tento oddíl."
9. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 181a
1. Celní orgány nemusí nezbytně určovat celní hodnotu dováženého zboží podle hodnoty transakce, pokud v souladu s postupem uvedeným v odstavci 2 mají odůvodněné pochybnosti, zda uváděná hodnota odpovídá celkové částce zaplacené nebo splatné podle článku 29 kodexu.
Pokud mají celní orgány pochybnosti zmíněné v odstavci 1, mohou v souladu s čl. 178 odst.
4 požádat o doplňkové informace. Pokud pochybnosti trvají, musí celní orgány před přijetím konečného rozhodnutí vyrozumět dotyčnou osobu, a to písemně, jsou-li o to požádány, o důvodech těchto pochybností a poskytnout jí přiměřenou příležitost k odpovědi.
Konečné rozhodnutí s odůvodněním se sdělí příslušné osobě písemně."
10. v čl. 313 odst. 2 písm. e) se za třetí odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
- "na palubě plavidla plujícího z třetí země, na něž bylo zboží přeloženo z jiného plavidla plujícího z některého přístavu Společenství;";
11. článek 314 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. status
zboží Společenství prokazuje
- jedním z dokladů uvedených v článcích 315 až 318, nebo
- postupy uvedenými v článcích 319 až 323, nebo
- průvodním dokladem uvedeným v nařízení (EHS) č. 2719/92.";
b) v odst. 2 písm. d) se doplňuje nová odrážka, která zní:
- "které bylo po přeložení ve třetí zemi přepravováno jiným dopravním prostředkem, než na který bylo původně naloženo.
V tom případě se k novému přepravnímu dokladu přiloží kopie původního přepravního dokladu vydaného pro dopravu zboží z členského státu odeslání do členského státu určení.
Celní orgány, v jejichž působnosti se nachází celní úřad určení, provedou v rámci administrativní spolupráce mezi členskými státy následné ověření údajů uvedených na kopii původního přepravního dokladu.";
12. v článku 360 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud operace režimu vnějšího tranzitu Společenství týkající se zboží, o němž bylo nebo má být provedeno zvláštní sdělení, zejména podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 [8], představují mimořádné riziko podvodů, přijmou celní správy členských států po dohodě s Komisí vhodná opatření, aby dočasně zakázaly použití globální záruky."
13. článek 361 se nahrazuje tímto:
"Článek 361
Aniž je dotčen článek 360, stanoví se výše globálního záruky takto:
1. Globální záruka se stanoví postupem podle bodu 4 ve výši alespoň 30 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny.
2. Globální záruka se stanoví postupem podle bodu 4 na částku rovnou celkové výši cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, jestliže se vztahuje na operace režimu vnějšího tranzitu Společenství týkající se zboží, které
- bylo předmětem zvláštního sdělení Komise o tranzitních operacích představujících zvýšené riziko podvodů, zejména podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81, a
- bylo předmětem sdělení Komise členskému státu po prozkoumání výborem v souladu s článkem 248 kodexu.
Celní orgány členských států však mohou globální záruku stanovit na 50 % cla a ostatních dávek, které mají být zaplaceny, pro osoby,
- jež jsou usazeny v členském státě, v němž se záruka poskytuje,
- které nevyužívají tranzitní režim Společenství pouze příležitostně,
- jejichž finanční situace jim umožňuje splácet své závazky a
- které se nedopustily žádného závažného porušení celních ani daňových předpisů.
V případech podle tohoto pododstavce vyznačí celní úřad záruky v kolonce 7 osvědčení o záruce podle čl. 362 odst. 3 některou z těchto poznámek:
- ,
- ,
- ,
- εφαρμογή του άρθρου 361, σημείο 2, δεύτερο εδάφιο, του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2454/93,
- , - , - , - , - .
3. Jestliže se prohlášení pro tranzitní režim Společenství týká kromě zboží, na které se vztahuje bod 2, ještě jiného zboží, použijí se předpisy o výši globální záruky tak, jako by obě kategorie zboží byly obsaženy v různých celních prohlášeních.
Ke zboží některé z kategorií, jehož množství nebo hodnota jsou nevýznamné, se však nepřihlíží.
4. Za účelem uplatňování tohoto článku provede celní úřad záruky za období jednoho týdne odhad
- uskutečněných zásilek,
- cel a ostatních poplatků, které mají být zaplaceny, s ohledem na nejvyšší daňové zatížení používané v jedné z dotyčných zemí.
Tento odhad provede na základě obchodních a účetních dokladů zúčastněné osoby, které se vztahují k přepravu zboží v minulém roce, a výsledná částka se dělí 52.
U zúčastněných osob, které zahájily svou činnost teprve nedávno, provede celní úřad záruky spolu se zúčastněnou osobou odhad množství, hodnot a daňového zatížení pro zboží, které bude přepraveno v daném období, na základě dostupných údajů.
Extrapolací stanoví celní úřad záruky hodnotu a předpokládané daňové zatížení pro zboží, které bude přepravováno v období jednoho týdne.
Celní úřad záruky každoročně přezkoumává výši globální záruky, zejména na základě informací získaných od celních úřadů odeslání, a případně ji upravuje.
5. Komise zveřejní podle potřeby a nejméně jednou za rok seznam zboží, jehož se týká bod 2, v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Pravidelně a nejméně jednou za rok určí Komise, po přezkoumání výborem v souladu s článkem 248 kodexu, zda mají pokračovat opatření podle bodu 2."
14. článek 368 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Jestliže za zvláštních okolností představuje přeprava určitého zboží zvýšené riziko a paušální záruka ve výši 7000 ECU je proto nedostatečná, vyžaduje celní úřad odeslání vyšší záruku ve výši určitého násobku 7000 ECU nezbytného k zajištění cla a ostatních poplatků za veškeré odesílané zboží.
Zvláště se má za to, že přepravní operace představuje zvýšené riziko, pokud se týká zboží, pro něž v případě použití globální záruky platí článek 360 nebo čl. 361 bod 2."
b) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Při přepravě zboží, které je uvedeno v seznamu v příloze 52, se navíc paušální záruka zvyšuje, je-li množství přepravovaného zboží vyšší než množství odpovídající paušální částce 7000 ECU."
15. v článku 510 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Aniž jsou dotčeny odchylky stanovené v příloze 69a, není v zařízení, skladovacích prostorách nebo na jiných vymezených místech celního skladu povolen maloobchodní prodej.
Toto omezení platí i pro zboží propuštěné do režimu uskladňování v celním skladu ve skladu typu E."
16. článek 522 se nahrazuje tímto:
"Článek 522
1. Obvyklé formy manipulace ve smyslu čl. 109 odst. 4 kodexu jsou definovány v příloze 69.
2. Na žádost deklaranta lze v rámci použití čl. 112 odst. 2 kodexu vystavit informační list INF 8, je-li zboží poté, co bylo v režimu uskladňování v celním skladu podrobeno obvyklé formě manipulace, v celním prohlášení navrhováno k propuštění do jiného celního režimu.
Informační list INF 8 se vystavuje v jednom prvopise a jedné kopii na tiskopise podle vzoru a ustanovení uvedených v příloze 70.
Informační list INF 8 slouží k určení údajů, ke kterým je třeba přihlédnout při ukládání cla.
K tomuto účelu poskytne celní úřad vykonávající dohled informace uvedené v kolonkách 11, 12 a 13, potvrdí kolonku 15 a vrátí prvopis informačního listu INF 8 deklarantovi."
17. v článku 523 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Žádost o povolení obvyklé formy manipulace musí obsahovat všechny údaje, které jsou potřebné pro uplatňování ustanovení o režimu uskladňování v celním skladu.
Pokud celní úřad vykonávající dohled žádost schválí, udělí povolení a opatří žádost příslušným úředním záznamem a otiskem svého úředního razítka.
Článek 502 se použije přiměřeně.";
18. v článku 526 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Jestliže se zboží, které se má převážet, podrobilo běžným formám manipulace a jestliže se použije čl. 112 odst. 2 kodexu, uvede se na dokladu uvedeném v článku 1 druh, celní hodnota a množství převáženého zboží, ze kterých by se vycházelo v případě vzniku celního dluhu, pokud by se dané zboží nepodrobilo uvedené manipulaci.";
19. článek 676 se nahrazuje tímto:
"Článek 676
1. Ve smyslu čl. 674 odst. 4 písm. a), pokud jde o učební pomůcky, se za "schválená zařízení" považují státní nebo soukromá vzdělávací zařízení, která jsou provozována v zásadě neziskově a která jsou schválena příslušnými orgány členského státu, jenž uděluje povolení, aby byly učební pomůcky dočasně používány.
2. Ve smyslu čl. 674 odst. 4 písm. a), pokud jde o vědecké přístroje, se za "schválená zařízení" považují veřejná nebo soukromá vědecká nebo vzdělávací zařízení, která jsou provozována v zásadě neziskově a která jsou schválena příslušnými orgány členského státu, jenž uděluje povolení, aby byly vědecké přístroje dočasně používány."
20. článek 683 se nahrazuje tímto:
"Článek 683
Do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla se propouštějí
a) natočené a vyvolané pozitivy kinematografických filmů a jiné nosiče zaznamenaného obrazu, které jsou určeny ke zhlédnutí před svým obchodním použitím;
b) filmy, magnetické pásky, magnetizované filmy a jiné nosiče zvuku nebo obrazu určené k opatření zvukovou stopou, k dabování nebo k reprodukci;
c) filmy, které ukazují povahu nebo činnost zahraničních produktů nebo zařízení, pokud nejsou určeny k veřejnému předvádění za účelem zisku;
d) zdarma zasílané nosiče dat s pokyny k použití v zařízeních pro elektronické zpracování dat;
e) předměty (včetně vozidel), které ze své povahy mohou sloužit výlučně k reklamě určitých předmětů nebo k propagaci pro určitý konkrétní účel."
21. v článku 694 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Při udělení povolení stanoví určené celní orgány lhůtu, ve které musí být dováženému zboží přiděleno celně schválené určení, s ohledem jednak na lhůty podle čl. 140 odst. 2 kodexu a článků 674, 679, 681, 682 a 684 a jednak na dobu potřebnou pro dosažení účelu režimu dočasného použití."
22. v článku 698 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Odstavec 1 se nevztahuje na předměty osobní potřeby zboží dovážené ke sportovním účelům, jedná-li se o vysoké částky dovozního cla a jiných poplatků."
23. v článku 709 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Odstavec 1 se nevztahuje na propuštění do volného oběhu zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití podle článků 673, 678, 682 nebo 684a nebo pokud vyrovnávací úroky vypočtené v souladu s odstavcem 3 nepřevyšují 20 ECU na jedno celní prohlášení pro volný oběh."
24. článek 710a se nahrazuje tímto:
"Článek 710a
Je-li zboží propuštěno do volného oběhu v jiném členském státě, než ve kterém bylo propuštěno do režimu dočasného použití, vybere členský stát, který je propustil do volného oběhu, dovozní clo s ohledem na clo uvedené v informačním listu INF 6, stanoveném v čl. 715 odst. 3, způsoby uvedenými v tomto informačním listu."
25. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 711a
Pokud se použije článek 90 kodexu, opatří příslušné orgány, které povolují takový převod, toto povolení odpovídajícími vysvětlivkami.
Tímto převodem se daný režim ukončuje vzhledem k jeho předchozímu držiteli."
26. článek 793 se mění takto:
a) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Celní úřad výstupu se přesvědčí, zda předložené zboží odpovídá zboží uvedenému ve vývozním celním prohlášení, a dohlíží na jeho skutečný výstup.
Pokud deklarant uvede v kolonce 44 "RET-EXP" nebo jinak vyjádří své přání, aby mu byl výtisk 3 vrácen, potvrdí celní úřad výstupu skutečný výstup zboží na zadní straně výtisku 3 a vrátí jej předkladateli nebo, není-li to možné, zprostředkovateli uvedenému v kolonce 50 usazenému v oblasti místní působnosti celního úřadu výstupu, aby jej vrátil deklarantovi.
Potvrzení má formu razítka uvádějícího název celního úřadu a datum."
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"6 a. Je-li zboží s podmíněným osvobozením od spotřební daně zasíláno do třetí země na podkladě průvodního dokladu podle nařízení (EHS) č. 2719/92, potvrdí celní úřad vývozu výtisk 3 jednotného správního dokladu podle odstavce 3 a vrátí jej deklarantovi, poté co na všechna vyhotovení průvodního dokladu vyznačí červenou barvou slovo "vývoz" a připojí razítko zmíněné v odstavci 3.
Na výtisku 3 jednotného správního dokladu se uvede odkaz na průvodní doklad a naopak.
Celní úřad výstupu dohlíží na skutečný výstup zboží a vrátí vyhotovení průvodního dokladu v souladu s čl. 19 odst. 4 směrnice Rady 92/12/EHS. [9]
Pokud se používá odstavec 4, uvede se vysvětlující poznámka na průvodním dokladu k spotřební dani."
27. v článku 817 se odstavec 3 mění takto:
a) písmeno f) se nahrazuje tímto:
"f) jestliže umístění zboží do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu slouží buď k ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo dočasného použití, anebo k ukončení režimu vnějšího tranzitu Společenství, kterým byl ukončen některý z předchozích uvedených režimů, údaje stanovené
- v čl. 610 odst. 1 a čl. 644 odst. 1,
- v článku 711;"
b) zrušuje se písmeno g);
28. článek 818 se nahrazuje tímto:
"Článek 818
1. Obvyklé formy manipulace ve smyslu čl. 173 odst. 1 písm. b) kodexu jsou definovány v příloze 69.
2. Na žádost deklaranta lze v rámci použití čl. 178 odst. 2 kodexu vystavit informační list INF 8, je-li zboží poté, co bylo ve svobodném celním pásmu nebo ve svobodném celním skladu podrobeno obvyklé formě manipulace, v celním prohlášení navrhováno k propuštění do některého celního režimu.
Informační list INF 8 se vystavuje v jednom prvopise a jedné kopii na tiskopise podle vzoru a ustanovení uvedených v příloze 70.
Informační list INF 8 slouží k určení údajů, ke kterým je třeba přihlédnout při ukládání cla.
K tomuto účelu poskytne celní úřad vykonávající dohled informace uvedené v kolonkách 11, 12 a 13, potvrdí kolonku 15 a vrátí prvopis informačního listu INF 8 deklarantovi."
29. v čl. 900 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"o) celní dluh vznikl jiným způsobem než podle článku 201 kodexu a zúčastněná osoba může předložit osvědčení o původu, průvodní osvědčení, doklad o vnitřním tranzitu Společenství nebo jiný vhodný doklad prokazující, že pokud bylo dovezené zboží navrženo v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, mělo by nárok na status zboží Společenství nebo preferenční zacházení, pokud by byly splněny ostatní podmínky uvedené v článku 890.";
30. v článku 915 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Ustanovení čl. 791 odst. 2 se nepoužije ode dne 1. ledna 1996."
31. příloha 14 se nahrazuje přílohou 1 tohoto nařízení;
32. příloha 15 se mění takto:
a) poznámka 1 na straně 273 a 274 se nahrazuje tímto:
"(1) Viz úvodní poznámka 7 v příloze 14.";
b) poznámka 3 na straně 276 se nahrazuje tímto:
"(3) Viz úvodní poznámka 7 v příloze 14.";
c) "na straně 286 se vkládá nové ustanovení týkající se výrobků kódu 6217, které zní:
(1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) _BAR_
ex 6217 _BAR_ Podšívky pro límce a manžety, vystřižené _BAR_ Výroba, v níž jsou všechny použité materiály zařazeny v jiném čísle, než je číslo výrobkuahodnota všech použitých materiálů nepřesahuje 40 % ceny výrobku ze závodu" _BAR_
33. příloha 19 se mění takto:
a) poznámka 1 na straně 331 a 337 se nahrazuje tímto:
"(1) Viz úvodní poznámka 5 v příloze 14, v níž jsou uvedeny zvláštní podmínky týkající se výrobků zhotovených ze směsi textilních materiálů.";
b) poznámka 2 na straně 336 se nahrazuje tímto:
"(2) Viz úvodní poznámka 6 v příloze 14.";
c) poznámka 3 na straně 337 se nahrazuje tímto:
"(3) Viz úvodní poznámka 6 v příloze 14.";
34. příloha 20 se mění takto:
a) poznámka 1 na straně 363, 364 a 367 se nahrazuje tímto:
"(1) Viz úvodní poznámka 7 v příloze 14.";
b) poznámka 1 na straně 372 až 376 a na straně 378 a poznámka 2 na straně 377 se nahrazují tímto:
"Viz úvodní poznámka 5 v příloze 14, v níž jsou uvedeny zvláštní podmínky týkající se výrobků zhotovených ze směsi textilních materiálů.";
c) poznámka 1 na straně 377 a 379 se nahrazuje tímto:
"(1) Viz úvodní poznámka 6 v příloze 14.";
d) úvodní část poznámky 2 na straně 378 se nahrazuje tímto:
"Viz úvodní poznámka 6 v příloze 14.";
e) poznámka 3 na straně 378 se nahrazuje tímto:
"(3) Viz úvodní poznámka 6 v příloze 14.";
35. přílohy 31, 32, 33, 34 a 38 se mění v souladu s přílohou 2 tohoto nařízení;
36. příloha 37 se mění takto:
a) v hlavě I oddíle B bodě 1 první odrážce se vkládá číslo kolonky "50";
b) hlavě II oddíle A bodě 50 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pro vývozní operace může deklarant nebo jeho zástupce uvést jméno a adresu osoby usazené v oblasti místní působnosti celního úřadu výstupu, které lze předat kopii 3 potvrzenou tímto celním úřadem."
37. příloha 53 se zrušuje;
38. příloha 69 se nahrazuje přílohou 3 tohoto nařízení;
39. vkládá se příloha 69a obsažená v příloze 4 tohoto nařízení;
40. příloha 96 se nahrazuje přílohou 5 tohoto nařízení;
41. v příloze 108 se údaje v položce "SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" nahrazují tímto:
"Birmingham Airport Free Zone
Humberside Free Zone (Hull)
Liverpool Free Zone
Prestwick Airport Free Zone (Scotland)
Ronaldsway Airport Free Zone (Isle of Man)
Southampton Free Zone
Port of Tilbury Free Zone".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Bod 9 článku 1 se použije ode dne 1. ledna 1995.
Stávající povolení vydaná za podmínek neslučitelných s čl. 1 bodem 15 mohou zůstat v platnosti po dobu nejdéle dva roky od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Bod 29 článku 1 se použije ode dne 1. ledna 1994.
Bod 35 článku 1 se použije ode dne 1. ledna 1996.
Nový vzorový tiskopis může být používán od vstupu tohoto nařízení v platnost. Tiskopisy používané před tímto dnem lze používat až do vyčerpání zásob, nejdéle však do 31. prosince 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1657/93, kterým se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 28 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
1657/93 [2] se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry;
vzhledem k tomu, že portugalské úřady požádaly o pozastavení cel společného celního sazebníku pro obchodní majetek, jiný než uvedený v nařízení (EHS) č.
1657/93; že důvodem této žádosti je zvýšení počtu podniků působících ve svobodném pásmu Madeiry a rozšíření místní hospodářské činnosti;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 91/315/EHS ze dne 26. června 1991, kterým se stanoví program možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu Madeiry a Azor (Poseima) [3], uznává úlohu svobodných pásem v hospodářském rozvoji daných regionů a zdůrazňuje, že je vhodné přijmout zvláštní celních opatření, která by podpořila rozvoj těchto svobodných pásem;
vzhledem k tomu, že z informací poskytnutých portugalskými úřady vyplývá, že od vstupu nařízení (EHS) č.
1657/93 v platnost, se ve svobodném pásmu Madeiry rozvíjejí nové hospodářské činnosti; že zachování těchto činností je nezbytný obchodní majetek; že se proto jeví jako oprávněné pozastavit sazby společného celního sazebníku v případě, že jsou tyto výrobky dováženy na Madeiru a na Azory a jsou určeny pro svobodná pásma; že je proto třeba změnit přílohu nařízení (EHS) č.
1657/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1657/93 se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 22. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2930/86 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že se odkazuje na charakteristické znaky rybářských plavidel v rámci společné rybářské politiky, která vyžaduje jednotné definice charakteristických znaků plavidel; že nařízení Rady (EHS) č.
2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [3], bylo přijato za tímto účelem;
vzhledem k tomu, že postup Společenství v této oblasti by měl vycházet z doporučení, která byla již přijata odbornými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že byla uznána nezbytnost normalizovaného mezinárodního systému vyměřování prostornosti plavidel z důvodu velké rozmanitosti měření prostornosti plavidel stejného druhu a délky; že k tomuto účelu byla v Londýně dne 23. června 1969 pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (IMO) podepsána Mezinárodní úmluva o vyměřování lodí (ICTM 1969);
vzhledem k tomu, že tato úmluva vymezuje hrubou prostornost jako funkci celkového objemu všech uzavřených prostor plavidla; že metodika pro vyměřování hrubé prostornosti je uvedena v příloze I uvedené úmluvy;
vzhledem k tomu, že uvedená úmluva se od 18. července 1994 uplatňuje na veškerá plavidla, kromě plavidel z úmluvy vyňatých, včetně rybářských plavidel o délce 24 metrů nebo vyšší, která jsou provozována v mezinárodní plavbě; že plavidla o délce nižší než 24 metrů jsou mimo jiné z úmluvy vyňata;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2930/86 rozšířilo ustanovení přílohy I uvedené úmluvy na veškerá rybářská plavidla Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy se setkaly s určitými problémy při plném uplatňování ustanovení o prostornosti podle nařízení (EHS) č. 2930/86, zejména ve vztahu k rybářským plavidlům menších rozměrů; že metodika podle přílohy I uvedené úmluvy je v jistých případech pro tato plavidla nevhodná;
vzhledem k tomu, že ustanovení týkající se stávajících plavidel by měla být snadno přizpůsobitelná, a zejména ta, která platí pro plavidla o délce nižší než 15 metrů, aby jejich prostornost mohla být stanovena odhadem;
vzhledem k tomu, že pro plavidla o délce nižší než 15 metrů se zdá být vhodná zjednodušená definice hrubé prostornosti;
vzhledem k tomu, že plavidla o délce 15 metrů nebo vyšší by se měla vyměřovat v souladu s uvedenou úmluvou, s ohledem na větší důležitost objemu nástaveb těchto plavidel;
vzhledem k tomu, že je nezbytné odložit konečný termín 18. července 1994 pro přeměření stávajících plavidel, jejichž délka je 15 metrů nebo vyšší, ale nižší než 24 metrů, a to z důvodu technické náročnosti vyměřování plavidel v souladu s metodikou úmluvy z roku 1969,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2930/86 se mění takto:
1. V článku 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Šířka plavidla odpovídá největší šířce podle přílohy I Mezinárodní úmluvy o vyměřování lodí (dále jen "úmluva z roku 1969")."
2. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. a) Prostornost rybářského plavidla odpovídá hrubé prostornosti podle přílohy I úmluvy z roku 1969.
b) Hrubá prostornost všech nových plavidel o celkové délce 15 metrů nebo vyšší, jejichž stavba byla započata dne 18. července 1994 nebo později, se vyměřuje podle přílohy I úmluvy z roku 1969.
c) Hrubá prostornost stávajících a nových plavidel, jejichž celková délka je nižší než 15 metrů, se vypočte podle vzorce v příloze tohoto nařízení.
d) Hrubá prostornost všech stávajících plavidel o délce mezi svislicemi 24 metrů nebo vyšší se přeměří podle přílohy I úmluvy z roku 1969, do 18. července 1994.
V případě plavidel této kategorie, která nejsou používána pro mezinárodní plavbu ve smyslu úmluvy z roku 1969, a na které se proto nevztahují ustanovení uvedené úmluvy, je konečný termín posunut až do 31. prosince 1994.
e) S ohledem na odstavce 2 a 3 je možno hrubou prostornost stávajících plavidel o celkové délce mezi svislicemi 15 metrů nebo vyšší, ale nižší než 24 metrů, odhadnout způsobem uvedeným v příloze tohoto nařízení v případě, že Komise považuje tyto hodnoty za dostatečně přesné.
Členské státy však vyměří prostornosti plavidel této kategorie v souladu s přílohou I úmluvy z roku 1969 v těchto případech:
- na žádost vlastníka plavidla,
- předkládá-li vlastník plavidla na své plavidlo žádost o poskytnutí finančního příspěvku v rámci finančních podpor Společenství, závisejí-li tyto podpory na prostornosti plavidla. Podpory Společenství poskytnuté podle nařízení Rady (ES) č.
3699/93 ze dne 21. prosince 1993, kterým se stanoví kritéria a podmínky pro strukturální opatření Společenství v odvětví rybolovu a akvakultury, jakož i zpracování a uvádění produktů těchto odvětví na trh [4], budou však uplatňovány podle platných ustanovení uvedeného nařízení. Do 1. ledna 2004 lze zachovat odkaz na jednotku prostornosti vyjádřenou v brutto registrovaných tunách (BRT) při uplatňování režimů podpor týkajících se článku 8 a 9 nařízení (ES) č.
3699/93, pokud byly údaje pro tuto jednotku míry oznámeny Komisi do 18. července 1994 postupem podle nařízení Komise (ES) č. 109/94 ze dne 19. ledna 1994 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [5]
- pokud podle příslušných orgánů členského státu mohou změny nebo úpravy charakteristických znaků plavidel způsobit podstatnou změnu prostornosti.
Členské státy zajistí, aby zbývající plavidla této kategorie byla přeměřena do 1. ledna 2004 v souladu s přílohou I úmluvy z roku 1969.",
3. Doplňuje se nová příloha uvedená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3272/94 ze dne 27. prosince 1994 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [1] ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3176/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [3] ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na akty zřizující společnou organizaci zemědělských trhů, jakož i na akty týkající se zpracovaných zemědělských produktů a zejména na ustanovení těchto aktů, které umožňují odchylku od obecné zásady, podle které všechna množstevní omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem mohou být nahrazena pouze opatřeními uvedenými v tom samém aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že společnou obchodní politiku je nutno vytvářet podle jednotných zásad; že nařízení Rady (ES) č.
518/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (EHS) č. 288/82 [2] má velký význam v rámci této politiky;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 518/94 bylo přijato s přihlédnutím k mezinárodním závazkům Společenství, zejména k závazkům odvozeným z článku XIX Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT);
vzhledem k tomu, že dokončení Uruguayského kola vedlo k založení Světové obchodní organizace (WTO); že příloha IA k Dohodě o zřízení světové obchodní organizace obsahuje mj. Všeobecnou dohodu o clech a obchodu 1994 (GATT 1994) a Dohodu o ochranných opatřeních;
vzhledem k tomu, že Dohoda o ochranných opatřeních je v souladu s potřebou, aby se upřesnila a posílila disciplína GATT 1994, zejména disciplína článku XIX; že uvedená dohoda požaduje odstranění ochranných opatření, která se vymykají těmto pravidlům, jako např. dobrovolná vývozní omezení, ujednání o řízení trhů nebo jiná podobná opatření při dovozu nebo při vývozu;
vzhledem k tomu, že Dohoda o ochranných opatřeních se vztahuje také na výrobky ESUO; že proto platí společná pravidla dovozu, zejména se zřetelem na použití ochranných opatření také na tyto výrobky, aniž by byly dotčeny prováděcí předpisy k dohodě týkající se výslovně výrobků ESUO;
vzhledem k tomu, že s ohledem na tato nová mnohostranná pravidla je vhodné upřesnit společná pravidla dovozu a podle potřeby je i změnit, zvlášť pokud se jedná o používání ochranných opatření;
vzhledem k tomu, že liberalizace dovozu, to znamená neexistence množstevních omezení, tvoří výchozí bod pro společná pravidla dovozu Společenství;
vzhledem k tomu, že Komise by měla být členskými státy informována o každém nebezpečí, které vyplyne z vývoje dovozu a mohlo by způsobit, že by bylo nutné zavést kontrolu Společenství nebo uplatňovat ochranná opatření;
vzhledem k tomu, že v takovém případě musí Komise přezkoumat dovozní podmínky, vývoj dovozu a různá hlediska hospodářské a obchodní situace, jakož i případná opatření, která mají být uplatňována;
vzhledem k tomu, že v případě kontroly Společenství je nutné, aby propuštění daných produktů do volného oběhu bylo závislé na předložení dovozního dokladu, který odpovídá jednotným kritériím; že tento doklad musí být na základě prosté žádosti dovozce potvrzen v určité lhůtě úřady členských států, aniž by tím pro dovozce vznikalo právo k dovozu; že tedy doklad může být platný pouze tak dlouho, dokud nedojde ke změně dovozních pravidel;
vzhledem k tomu, že by se členské státy a Komise měly navzájem co nejpodrobněji informovat o výsledcích kontroly Společenství;
vzhledem k tomu, že Komisi a Radě přísluší, aby přijímaly ochranná opatření, která jsou v zájmu Společenství nutná; že tento zájem se má brát v úvahu jako celek, zejména včetně zájmů výrobců, uživatelů a spotřebitelů Společenství;
vzhledem k tomu, že ochranná opatření vůči členu WTO mohou přicházet v úvahu pouze tehdy, jestliže je dotyčný produkt do Společenství dovážen v tak zvýšeném množství a za takových podmínek, že vzniká nebo hrozí vážná újma výrobcům obdobného nebo přímo soutěžícího produktu, ledaže by mezinárodní závazky dovolovaly odchylku od tohoto pravidla;
vzhledem k tomu, že je třeba definovat pojmy "vážná újma", "hrozba vážné újmy" a "výrobce Společenství" a stanovit přesnější kritéria pro určení újmy;
vzhledem k tomu, že se má před uplatněním ochranného opatření provést šetření, aniž by tím Komise byla zbavena možnosti, aby v naléhavých případech uplatňovala prozatímní opatření;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podrobnější předpisy pro zahájení šetření, pro potřebné kontroly a inspekce, pro přístup vyvážejících zemí a účastníků řízení k získaným informacím a pro slyšení účastníků řízení, jakož i předpisy upravující možnost účastníků řízení předložit svá stanoviska;
vzhledem k tomu, že v tomto nařízení obsažená ustanovení týkající se šetření se nedotýkají předpisů Společenství a jednotlivých států o profesním tajemství;
vzhledem k tomu, že pro zvýšení právní jistoty dotčených hospodářských subjektů a v zájmu rychlého rozhodování je dále nutno stanovit lhůty pro zahájení šetření a pro rozhodnutí o o účelnosti opatření;
vzhledem k tomu, že pokud jsou přijata ochranná opatření ve formě kvóty, nesmí být její výše zpravidla nižší než průměr dovozu v minimálně tříletém reprezentativním období;
vzhledem k tomu, že jestliže se rozdělí kvóta mezi dodavatelské země, může se stanovit podíl každé země na základě dohody s těmito zeměmi nebo s přihlédnutím k dovozu v reprezentativním období; že v případě vážné újmy a neúměrně silného růstu dovozu se lze od těchto pravidel odchýlit při dodržení závazku konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO;
vzhledem k tomu, že by se měla určit maximální doba platnosti ochranných opatření a stanovit zvláštní ustanovení o prodloužení platnosti těchto opatření, jejich postupné liberalizaci a jejich přezkumu;
vzhledem k tomu, že se mají stanovit podmínky, za nichž nesmějí být přijímána žádná ochranná opatření vůči produktům pocházejícím z rozvojové země, která je členem WTO;
vzhledem k tomu, že se kontrolní nebo ochranná opatření, která se omezují na jednu nebo několik oblastí Společenství, mohou jevit jako vhodnější než opatření uplatňovaná v celém Společenství; že je však možno tato opatření připustit pouze výjimečně, pokud neexistují žádná alternativní řešení; že je nutno zajistit, aby tato opatření byla dočasná a aby co nejméně omezovala fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že pro sjednocení pravidel dovozu musí být zjednodušeny náležitosti, které musí dovozci splňovat, přičemž tyto náležitosti musí být bez ohledu na místo odbavení zboží vždy stejné; že by proto mělo být zajištěno, aby všechny náležitosti byly splněny použitím tiskopisů odpovídajících vzoru připojenému k tomuto nařízení;
vzhledem k tomu, že dovozní doklady vystavené v rámci kontrolních opatření Společenství musí být nezávisle na vystavujícím členském státě platné v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že textilní výrobky, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [3], jsou předmětem zvláštní úpravy na úrovni Společenství i na mezinárodní úrovni, s výjimkou výrobků uvedených v příloze II tohoto nařízení, které jsou zahrnuty do rámce GATT 1994; že by tudíž tyto textilní výrobky měly být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že toto nařízení se uplatňuje, aniž jsou dotčeny články 77, 81, 244, 249 a 280 aktu o přistoupení Španělska a Portugalska;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní omezení týkající se produktů, na něž se vztahuje Smlouva o ESUO, budou postupně zrušena podle předpisů WTO;
vzhledem k tomu, že je proto třeba zrušit nařízení (ES) č. 518/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I Obecné zásady
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz produktů pocházejících ze třetích zemí, s výjimkou:
- textilních výrobků, které nejsou uvedeny v příloze II, pocházejících ze země, jež je členem WTO, a na které se vztahuje nařízení č. 517/94,
- produktů pocházejících z některých třetích zemí uvedených v nařízení Rady (ES) č. 519/94 o společné úpravě dovozu z některých třetích zemí [4].
2. Dovoz produktů uvedených v odstavci 1 do Společenství je volný a nepodléhá žádnému množstevnímu omezení, aniž jsou dotčena případná ochranná opatření podle hlavy V.
HLAVA II Informační a konzultační postup Společenství
Článek 2
Pokud by vývoj dovozu vyžadoval zavedení kontrolních a ochranných opatření, sdělí to členské státy Komisi.
Toto sdělení musí obsahovat dostupné důkazy podle kritérií článku 10.
Komise toto sdělení neprodleně předá všem členským státům.
Článek 3
Na žádost některého členského státu nebo z podnětu Komise se mohou konat konzultace.
Tyto konzultace se musí konat během osmi pracovních dnů poté, co bylo sdělení uvedené v článku 2 doručeno Komisi, v každém případě ale před zavedením kontrolních a ochranných opatření Společenství.
Článek 4
1. Konzultace se konají v poradním výboru (dále jen "výbor") složeném ze zástupců jednotlivých členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor svolává předseda.
Co nejdříve předá členským státům všechny důležité informace.
3. Konzultace se týkají zejména
- dovozních podmínek, vývoje dovozu a různých hledisek hospodářské a obchodní situace daného produktu a
- opatření, která je případně třeba přijmout.
4. V případě potřeby se konzultace mohou konat písemně.
V tom případě informuje Komise členské státy, které mohou během lhůty pěti až osmi pracovních dnů stanovené Komisí vyjádřit své stanovisko nebo požádat o ústní konzultace.
HLAVA III Šetření Společenství
Článek 5
1. Aniž je dotčen článek 8, provede se před zavedením ochranného opatření šetření Společenství.
2. Cílem šetření je, aby se na základě činitelů uvedených v článku 10 zjistilo, zda daným výrobcům Společenství vzniká nebo hrozí vážná újma způsobená dovozy dotyčného produktu.
3. Použijí se tyto definice: a) "vážnou újmou" se rozumí jasné obecné poškození postavení výrobců Společenství;
b) "hrozbou vážné újmy" se rozumí vážná újma, která jednoznačně bezprostředně hrozí;
c) "výrobci Společenství" se rozumějí výrobci obdobných nebo přímo soutěžících produktů jako celek, kteří působí na území Společenství, nebo ti výrobci, jejichž společná výroba obdobných nebo přímo soutěžících produktů tvoří větší podíl celkové výroby Společenství těchto produktů.
Článek 6
1. Pokud je Komisi po ukončení konzultací zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení šetření,
a) během jednoho měsíce po obdržení informace z některého členského státu zahájí šetření a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství; toto oznámení obsahuje souhrn získaných informací a pokyn, že je nutno předat Komisi všechny užitečné informace; je v něm stanovena lhůta, v níž mohou účastníci řízení vyjádřit písemné stanovisko a předat informace, pokud tato stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu při šetření; v oznámení je dále nutno stanovit lhůtu, během níž mohou účastníci řízení podat žádost o slyšení před Komisí podle odstavce 4;
b) zahájí šetření v součinnosti s členskými státy.
2. Komise si vyžádá všechny informace, které považuje za nutné, a snaží se, pokud to po konzultaci s výborem považuje za vhodné, ověřit tyto informace u dovozců, obchodníků, obchodních zástupců, výrobců, obchodních sdružení a organizací.
Komisi přitom poskytují pomoc zaměstnanci členského státu, na jehož území se prověřování provádí, pokud si to členský stát přeje.
Účastníci řízení, kteří se přihlásili podle odst. 1 písm. a), a zástupci vyvážející země mohou na základě písemné žádosti nahlížet do všech informací poskytnutých Komisi v rámci šetření, kromě interních dokumentů úřadů Společenství nebo jeho členských států, pokud jsou tyto informace významné pro uplatnění jejich argumentů a nejsou důvěrné ve smyslu článku 9 a Komise je při šetření používá.
Účastníci řízení, kteří se vyjádřili, mohou Komisi sdělit stanovisko k těmto informacím; jejich stanoviska lze vzít v úvahu, pokud se opírají o dostatečné důkazy.
3. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost a podle postupů, které Komise stanoví, informace, které mají k dispozici o vývoji situace na trhu s produktem, jehož se šetření týká.
4. Komise může účastníky řízení vyslechnout.
Účastníci řízení musí být vyslechnuti, pokud o to písemně požádají ve lhůtě stanovené oznámením v Úředním věstníku Evropských společenství a prokáží, že mohou být výsledkem šetření skutečně dotčeni a že existují zvláštní důvody pro jejich slyšení.
5. Pokud nejsou informace poskytnuty ve lhůtách stanovených tímto nařízením nebo na základě tohoto nařízení Komisí nebo pokud bude šetření značně bráněno, mohou být zjištění učiněna na základě údajů, které jsou k dispozici.
Jestliže Komise zjistí, že jí účastník řízení nebo třetí osoba sdělili nesprávné nebo zavádějící informace, nebere tyto informace v úvahu a může využít údaje, které jsou k dispozici.
6. Pokud Komise po konzultacích uvedených v článku 3 dospěje k názoru, že stávající důkazy nepostačují k tomu, aby ospravedlnily šetření, sdělí toto rozhodnutí členským státům do jednoho měsíce od obdržení informací z členských států.
Článek 7
1. Po ukončení šetření předkládá Komise výboru zprávu o výsledcích.
2. Pokud dojde Komise během devíti měsíců po zahájení šetření k závěru, že nejsou nutná žádná kontrolní a ochranná opatření Společenství, ukončí se šetření po konzultaci výboru do jednoho měsíce.
Rozhodnutí o ukončení šetření se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství s uvedením nejdůležitějších závěrů šetření a se shrnutím důvodů.
3. Pokud je Komise toho názoru, že jsou nutná kontrolní a ochranná opatření Společenství, přijme podle hlav IV a V nejpozději devět měsíců po zahájení šetření potřebná opatření.
Ve výjimečných případech může být tato lhůta prodloužena o další dobu nejvýše dvou měsíců; v tom případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o době prodloužení se shrnutím důvodů.
Článek 8
1. Tato hlava nevylučuje použití kontrolních opatření podle článků 11 až 15 nebo prozatímních ochranných opatření podle článků 16, 17 a 18 v kterémkoli okamžiku.
Prozatímní opatření se uplatňují,
- jestliže kritická situace, v níž by vedlo každé prodlení ke újmám, které by se daly obtížně napravit, vyžaduje okamžitou akci a
- jestliže bylo předběžně stanoveno, že existují dostatečné důvody pro to, že růstem dovozu vznikla nebo hrozí vážná újma.
2. Doba platnosti těchto opatření nesmí přesahovat 200 dnů.
3. Prozatímní ochranná opatření by měla spočívat ve zvýšení cel oproti jejich stávající úrovni (nezávisle na tom, je-li nulová nebo vyšší), jestliže jsou tato opatření s to zabránit vážné újmě nebo ji napravit.
4. Komise provede bez odkladu vyšetřovací opatření, která jsou ještě zapotřebí.
5. Pokud jsou prozatímní ochranná opatření zrušena, protože nedošlo k žádné vážné újmě nebo hrozbě vážné újmy, jsou cla vybraná na základě těchto opatření z moci úřední neprodleně vrácena.
Použije se postup stanovený v článcích 235 a následujících nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5].
Článek 9
1. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
2. a) Rada, Komise, členské státy ani jejich úředníci nesmějí vyzradit důvěrné informace, které získají na základě tohoto nařízení nebo které jim jsou důvěrně sděleny, ledaže k tomu ten, kdo informaci poskytl, výslovně udělí souhlas.
b) Každá žádost o důvěrné zacházení uvádí důvody, proč je informace důvěrná.
Prokáže-li se však, že žádost o důvěrné zacházení není oprávněná, a nechce-li ten, kdo informaci poskytl, povolit její zveřejnění ani její sdělení v obecné nebo souhrnné formě, nemusí být dotyčná informace brána v úvahu.
3. Informace je v každém případě považována za důvěrnou, pokud by její oznámení mohlo mít závažný nepříznivý účinek na toho, kdo ji poskytl nebo je jejím zdrojem.
4. Výše uvedené odstavce nevylučují, aby se orgány Společenství odvolávaly na obecné informace a zejména na důvody, na kterých je založeno rozhodnutí přijaté na základě tohoto nařízení.
Orgány Společenství však musí přihlížet k oprávněnému zájmu dotčených fyzických nebo právnických osob na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 10
1. Zkoumání vývoje dovozu, dovozních podmínek a vážné újmy nebo hrozby vážné újmy pro výrobce Společenství se opírá zejména o tyto činitele:
a) objem dovozu, zejména při podstatném zvýšení v absolutních číslech nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství;
b) cena dovážených produktů, zejména pokud je významně nižší v porovnání s cenou obdobného produktu ve Společenství;
c) účinky na výrobce Společenství, které jsou patrné ve vývoji některých hospodářských činitelů, jako jsou:
- výroba,
- kapacitní využití,
- zásoby,
- prodej,
- podíl na trhu,
- ceny (tzn. pokles cen nebo zabránění nárůstu cen, k němuž by normálně došlo),
- zisky,
- kapitálový výnos,
- peněžní tok,
- zaměstnanost;
d) jiné činitele než vývoj dovozu, jimiž vznikají nebo mohou vzniknout dotyčným výrobcům Společenství újmy.
2. Pokud se posuzuje existence hrozby vážné újmy, Komise také prověřuje, zda lze jasně předvídat, že určitá situace může vést ke skutečné újmě.
Přitom lze mimo jiné zohlednit tyto činitele:
a) míru růstu vývozu do Společenství;
b) vývozní kapacitu v zemi původu nebo vývozu, která již existuje nebo vznikne v dohledné budoucnosti, a pravděpodobnost, že tato kapacita bude využita k vývozu do Společenství.
HLAVA IV Kontrolní opatření
Článek 11
1. Pokud vývoj dovozu produktu pocházejícího ze třetí země uvedené v tomto nařízení hrozí způsobit újmu výrobcům Společenství, může být dovoz tohoto produktu, pokud to vyžadují zájmy Společenství, podroben
a) zpětné kontrole Společenství podle rozhodnutí uvedeného v odstavci 2, nebo
b) předchozí kontrole Společenství podle článku 12.
2. Rozhodnutí o zavedení kontroly příjme Komise postupem podle čl. 16 odst. 7 a 8.
3. Doba platnosti kontrolních opatření je omezená.
Pokud není stanoveno jinak, končí jejich platnost na konci druhého pololetí, které následuje po pololetí, během nějž byla opatření zavedena.
Článek 12
1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Společenství, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokladu.
Tento doklad potvrdí příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů po obdržení prohlášení dovozce Společenství příslušnému vnitrostátnímu orgánu, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že toto prohlášení obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jeho podání.
2. Dovozní doklad a prohlášení dovozce se vyhotovují na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze I.
K údajům uvedeným ve výše zmíněném tiskopise lze požadovat doplňující informace.
Tyto informace musí být určeny v rozhodnutí o zavedení kontroly.
3. Dovozní doklad je platný v celém Společenství nezávisle na tom, který členský stát jej vystavil.
4. Zjištění, že jednotková cena, za níž je obchod sjednán, překračuje cenu uvedenou v dovozním dokladu o méně než 5 % nebo že celková hodnota nebo celkové množství produktů deklarovaných k dovozu překračuje o méně než 5 % hodnotu nebo množství, která je uvedena v dovozním dokladu, nevylučuje propuštění dotyčného produktu do volného oběhu.
Komise může po vyslechnutí stanovisek vyjádřených ve výboru s přihlédnutím k vlastnostem produktů a k jiným zvláštním znakům transakcí stanovit jinou procentní sazbu, která však zpravidla nesmí překročit 10 %.
5. Dovozní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu.
Dovozní doklad lze používat nejdéle po dobu, která se stanoví ke stejnému okamžiku a podle stejného postupu jako zavedení kontroly, přičemž se zohlední vlastnosti produktů a ostatní zvláštní znaky těchto transakcí.
6. Původ produktů kontrolovaných Společenstvím se musí prokázat osvědčením o původu, pokud je to požadováno v rozhodnutí podle článku 11.
Jiné předpisy o předložení takového osvědčení nejsou tímto odstavcem dotčeny.
7. Jestliže se na produkty podléhající předchozí kontrole Společenství v některém členském státě vztahuje regionální ochranné opatření, může dovozní povolení udělené tímto členským státem nahradit dovozní doklad.
Článek 13
Pokud nebyl dovoz produktu během osmi pracovních dnů po ukončení konzultací podroben žádné kontrole Společenství, může Komise podrobit dovoz určený pro určitý region nebo více regionů Společenství omezené kontrole podle článku 18.
Článek 14
1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokladu.
Tento doklad potvrdí příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů po obdržení prohlášení dovozce Společenství příslušnému vnitrostátnímu orgánu, nezávisle na jeho místě usazení ve Společenství.
Pokud se neprokáže opak, má se za to, že toto prohlášení obdržel příslušný vnitrostátní orgán nejpozději tři pracovní dny po jeho podání.
Dovozní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu.
2. Dovozní doklad a prohlášení dovozce se vyhotovují na tiskopise odpovídajícím vzoru uvedeném v příloze I.
K uvedeným údajům ve zmíněném tiskopise se mohou požadovat doplňující informace.Tyto informace musí být určeny v rozhodnutí o zavedení kontroly.
Článek 15
1. Členské státy sdělí Komisi v případě kontroly Společenství nebo regionální kontroly během prvních deseti dnů každého měsíce
a) v případě předchozí kontroly množství a částky vypočtené podle ceny CIF, pro něž byly v předchozím období vydány nebo potvrzeny dovozní doklady;
b) v každém případě dovoz během období, které předchází období uvedenému v písmenu a).
Informace členských států jsou rozděleny podle produktů a zemí.
Odchylná ustanovení mohou být stanovena v témž okamžiku a podle téhož postupu, jakým byla zavedena kontrola.
2. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit časový rozvrh pro předkládání informací, pokud to vyžaduje vlastnost produktu nebo zvláštní okolnosti.
3. Komise o tom informuje členské státy.
HLAVA V Ochranná opatření
Článek 16
1. Pokud je produkt dovážen do Společenství v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že tím výrobcům Společenství vzniká nebo hrozí vážná újma, může Komise na ochranu zájmů Společenství na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu
a) zkrátit dobu platnosti dovozních dokladů ve smyslu článku 12, které budou potvrzeny po vstupu tohoto opatření v platnost;
b) změnit pravidla pro dovoz dotyčného produktu tak, že smí být propuštěn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení; toto povolení se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise.
Opatření podle písmen a) a b) jsou okamžitě použitelná.
2. Vůči členům WTO lze opatření podle odstavce 1 přijmout, jen jsou-li splněny obě podmínky prvního pododstavce uvedeného odstavce.
3. a) Je-li stanovena kvóta, zohlední se zvláště:
- zájem na co nejrozsáhlejším zachování tradičních obchodních toků,
- objem smluv uzavřených za obvyklých podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této hlavy v platnost, pokud byly příslušným členským státem Komisi oznámeny,
- potřeba nepoškodit dosažení cíle sledovaného zavedením kvóty.
b) Výše kvóty nesmí být nižší než průměr dovozu za tři poslední reprezentativní roky, pro které jsou k dispozici statistiky, ledaže by odlišná úroveň byla nezbytná k zabránění vážné újmě nebo její nápravě.
4. a) Pokud je kvóta rozdělena mezi dodavatelské země, může být dohodnuto rozdělování s těmi dodavatelskými zeměmi, které mají podstatný zájem na tom, aby dodávaly daný produkt k dovozu do Společenství.
Není-li tomu tak, rozdělí se kvóta mezi dodavatelské země vždy podle jejich podílu na dovozu daného produktu do Společenství během předchozího reprezentativního období, přičemž se vezmou v úvahu zvláštní činitele, které mohly nebo mohou ovlivnit obchod s tímto produktem.
b) Za předpokladu, že je splněna povinnost Společenství provádět konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO, však může být v případě vážné újmy od této metody rozdělení upuštěno, jestliže se dovoz z jedné nebo více dodavatelských zemí ve srovnání s celkovým růstem dovozu dotyčného produktu během předchozího reprezentativního období neúměrně zvýšil.
5. a) Opatření podle tohoto článku se po vstupu v platnost vztahují na všechny produkty propuštěné do volného oběhu.
Podle článku 18 mohou být omezeny na jeden nebo více regionů Společenství.
b) Tato opatření však nebrání propuštění do volného oběhu produktů, které již jsou na cestě do Společenství, jestliže se jejich určení již nedá změnit a jestliže tyto produkty, které podle článků 11 a 12 mohou být propuštěny do volného oběhu pouze proti předložení dovozního dokladu, jsou takovým dokladem doprovázeny.
6. Pokud o zásah Komise požádal některý členský stát, přijme Komise rozhodnutí nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti.
7. Rozhodnutí Komise přijatá podle tohoto článku se sdělují Radě a členským státům.
Každý členský stát může do jednoho měsíce ode dne sdělení předložit rozhodnutí Radě.
8. Pokud se členský stát předloží Radě rozhodnutí Komise, může Rada rozhodnutí Komise kvalifikovanou většinou potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada do tří měsíců poté, co jí byla záležitost předložena, nepřijme rozhodnutí, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 17
Pokud to vyžadují zájmy Společenství, může Rada na návrh Komise vypracovaný podle hlavy III přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření, aby zabránila tomu, aby se nějaký produkt do Společenství dovážel v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že tím výrobcům Společenství obdobného nebo přímo soutěžícího produktu vzniká nebo hrozí vážná újma.
Použije se čl.
16 odst. 2, 3, 4 a 5.
Článek 18
Pokud se při kontrole zejména na základě činitelů uvedených v článku 10 zjistí, že v jednom nebo více regionech Společenství jsou splněny podmínky pro přijetí opatření podle článků 11 a 16, může Komise po posouzení alternativních řešení výjimečně povolit uplatňování kontrolních a ochranných opatření omezených na daný region nebo regiony, pokud má za to, že uplatňování těchto opatření je vhodnější na této úrovni než na úrovni Společenství.
Tato opatření musí být dočasná a musí co nejméně omezovat fungování vnitřního trhu.
Tato opatření se přijímají postupem podle článků 11 a 16.
Článek 19
Ochranná opatření se nepoužijí na produkt pocházející z rozvojové země, která je členem WTO, pokud její podíl na dovozu daného produktu do Společenství nepřekračuje 3 %, za předpokladu, že na rozvojové země, které jsou členem WTO a jejichž podíl na dovozu je méně než 3 %, netvoří společně více než 9 % celkového dovozu dotyčného produktu do Společenství.
Článek 20
1. Trvání ochranných opatření se musí omezit na období, které je nezbytné pro zabránění vážné újmě nebo její nápravě a pro usnadnění přizpůsobení výrobců Společenství.
Tato doba nesmí zpravidla překročit, včetně doby použití případného prozatímního opatření, čtyři roky.
2. Tato původní doba může být prodloužena, kromě opatření stanovených v čl. 16 odst. 4 písm. b), pokud se zjistí, že
- je prodloužení nezbytné, aby se zabránilo významné újmě nebo aby byla napravena, a
- výrobci Společenství prokazatelně provádějí přizpůsobení.
3. Rozhodnutí o prodloužení jsou přijímána podle hlavy III a podle stejných postupů jako v případě původních opatření.
Prodloužené opatření nesmí být více omezující než opatření na konci původní doby.
4. Pokud činí trvání ochranného opatření více než jeden rok, je třeba je během období uplatňování, včetně období prodloužení, postupně liberalizovat v pravidelných odstupech.
5. Celkové období uplatňování ochranného opatření včetně období uplatňování prozatímních opatření, původního období uplatňování a jeho případného prodloužení nesmí přesáhnout osm let.
Článek 21
1. Po dobu, kdy se uplatňují kontrolní nebo ochranná opatření, jež byla zavedena podle hlav IV a V, se ve výboru na žádost členských států nebo z podnětu Komise konají konzultace.
U ochranných opatření, jejichž doba platnosti přesahuje tři roky, požádá Komise o konzultace nejpozději po uplynutí poloviny doby uplatňování opatření.
Účelem konzultací je
a) zkoumání účinků opatření;
b) stanovení, zda a do jaké míry je vhodné urychlení procesu liberalizace;
c) ověření, zda je jeho zachování nutné.
2. Pokud Komise po konzultacích podle odstavce 1 dospěje k názoru, že je nutné kontrolní nebo ochranná opatření podle článků 11, 13, 16, 17 a 18 zrušit nebo změnit, postupuje takto:
a) pokud opatření přijala Rada, Komise navrhne Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b) ve všech ostatních případech změní nebo zruší kontrolní nebo ochranné opatření Společenství Komise.
Pokud se rozhodnutí týká regionálních kontrolních opatření, použije se od šestého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
1. Dovoz produktu, který byl předmětem ochranného opatření, nesmí být v době, která odpovídá době platnosti dřívějšího opatření, znovu podroben ochrannému opatření.
Tato doba nesmí být kratší než dva roky.
2. Odchylně od odstavce 1 se může ochranné opatření s dobou platnosti 180 dnů nebo méně opětně použít na dovoz produktu, jestliže
a) od zavedení ochranného opatření na dovoz tohoto produktu uplynul alespoň jeden rok a
b) toto ochranné opatření nebylo v období pěti let předcházejících jeho zavedení použito na tento produkt více než dvakrát.
HLAVA VI Závěrečná ustanovení
Článek 23
Pokud to zájmy Společenství vyžadují, může Rada přijmout na návrh Komise kvalifikovanou většinou vhodná opatření, aby umožnila výkon práv a povinností Společenství nebo všech jeho členských států na mezinárodní úrovni, zejména v oblasti obchodu se surovinami.
Článek 24
1. Tímto nařízením není dotčeno plnění povinností vyplývajících ze zvláštních pravidel obsažených v dohodách mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
2. a) Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování členskými státy
i) zákazů, množstevních omezení nebo kontrolních opatření, která jsou odůvodněna veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví;
ii) zvláštních devizových náležitostí;
iii) náležitostí, které byly zavedeny na základě mezinárodních dohod v souladu se Smlouvou.
b) Členské státy sdělí Komisi opatření nebo náležitosti, které zamýšlejí zavést nebo změnit na základě tohoto odstavce.
V případech zvláštní naléhavosti se Komisi sdělí vnitrostátní opatření nebo náležitosti bezprostředně po jejich přijetí.
Článek 25
1. Tímto nařízení není dotčeno uplatňování předpisů, které zřizují společnou organizaci zemědělských trhů, nebo z nich odvozených správních předpisů Společenství nebo vnitrostátních správních předpisů nebo zvláštních předpisů týkajících se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů; použije se doplňkově.
2. Články 11 až 15 a 22 se však nevztahují na produkty uvedené v odstavci 1, u nichž pravidla Společenství pro obchod se třetími zeměmi vyžadují předložení dovozního osvědčení nebo jiného dovozního dokladu.
Články 16, 18, a 21 až 24 se nevztahují na produkty, u kterých pravidla Společenství pro obchod se třetími zeměmi vyžadují použití množstevních omezení dovozu.
Článek 26
1. Zbývající vnitrostátní omezení pro výrobky, na něž se vztahuje Smlouva o ESUO, budou postupně zrušena podle předpisů WTO.
2. Španělsko a Portugalsko si mohou až do 31. prosince 1995 zachovat množstevní omezení týkající se zemědělských produktů uvedených v článcích 77, 81, 244, 249 a 280 aktu o přistoupení.
Článek 27
Nařízení (ES) č. 518/94 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 28
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na pravidla, která zavádějí společnou organizaci zemědělských trhů, a na pravidla přijatá podle článku 235 Smlouvy, která se vztahují na zboží zpracované ze zemědělských produktů, a zejména na ta ustanovení, která připouštějí odchylku od obecné zásady, že jakákoli množstevní omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem lze nahradit pouze opatřeními stanovenými v těchto pravidlech,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že společná obchodní politika musí být založena na jednotných zásadách, zejména s ohledem na ochranu obchodu;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 2641/84 ze dne 17. září 1984 o posílení společné obchodní politiky, a zejména ochrany proti nedovoleným obchodním praktikám [2] poskytlo Společenství postupy, které mu umožňují:
- reagovat na jakékoli nedovolené obchodní praktiky za účelem odstranění újmy, kterou tyto překážky působí,
- zajistit neomezený výkon práv Společenství s ohledem na obchodní zvyklosti třetích zemí;
vzhledem k tomu, že zkušenosti s uplatňováním nařízení (EHS) č. 2641/84 ukázaly, že je stále nezbytné postupovat proti překážkám obchodu, které přijímají nebo zachovávají třetí země, a že přístup uplatněný v nařízení (EHS) č. 2641/84 neprokázal úplnou účinnost;
vzhledem k tomu, že se proto jeví jako nezbytné zavést nové a vylepšené postupy Společenství, které by zajistily účinný výkon práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel;
vzhledem k tomu, že mezinárodní obchodní pravidla jsou zejména pravidla sjednaná v rámci WTO a obsažená v přílohách k dohodě o WTO, avšak může se jednat rovněž o pravidla obsažená v jiných dohodách, jejichž je Společenství smluvní stranou a která stanoví pravidla pro obchod mezi Společenstvím a třetími zeměmi, a že je vhodné zformulovat jasnou představu o typech dohod, na něž se vztahuje pojem "mezinárodní obchodní pravidla";
vzhledem k tomu, že výše uvedené postupy Společenství by měly být založeny na právním mechanismu v rámci práva Společenství, který by měl být plně transparentní a který by měl zajistit, že rozhodnutí uplatnit práva Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel se přijme na základě přesných věcných informací a na základě právní analýzy;
vzhledem k tomu, že tímto mechanismem mají být vytvořeny postupy, které vyžadují, aby orgány Společenství reagovaly na překážky obchodu přijaté nebo zachovávané třetími zeměmi, které působí újmu nebo mají jiné nepříznivé účinky na obchod, pokud příslušná mezinárodní obchodní pravidla přiznávají právo jednat proti těmto překážkám;
vzhledem k tomu, že právem členských států uchýlit se k tomuto mechanismu by neměla být dotčena jejich možnost vznést stejné či podobné záležitosti prostřednictvím dalších stávajících postupů Společenství, a to zejména ve výboru zřízeném podle článku 113 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že při formulování doporučení orgánům Společenství týkajícího se všech otázek obchodní politiky by měla být věnována pozornost institucionální úloze výboru zřízeného podle článku 113 Smlouvy; že tento výbor by měl být proto průběžně informován o vývoji jednotlivých případů, aby mohl zvážit jejich širší politické souvislosti;
vzhledem k tomu, že v rozsahu, v jakém se jeví dohoda se třetí zemí nejvhodnějším prostředkem k urovnání sporu, který souvisí s překážkou obchodu, se navíc za tímto účelem vedou jednání podle postupů stanovených v článku 113 Smlouvy, zejména formou konzultací s výborem zřízeným podle tohoto článku;
vzhledem k tomu, že je vhodné potvrdit, že Společenství je povinno jednat v souladu se svými mezinárodními závazky a tam, kde tyto závazky vyplývají z dohod, udržovat rovnováhu práv a povinností, jejíž zavedení je cílem těchto dohod;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné potvrdit, že jakákoli opatření přijatá v rámci zmíněných postupů by měla být rovněž v souladu s mezinárodními závazky Společenství, aniž by jimi byla dotčena další opatření v případech, na které se toto nařízení nevztahuje, a která by mohla být přijata přímo podle článku 113 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že jednací řád, podle kterého se má postupovat během přezkumného řízení uvedeného v tomto nařízení, by měl být rovněž potvrzen, zejména co se týče práv a povinností orgánů Společenství a zúčastněných stran a podmínek, za nichž mohou mít dotčené strany přístup k informacím a za nichž mohou žádat o informace o podstatných skutečnostech a uváženích, které vyplývají z přezkumného řízení;
vzhledem k tomu, že Společenství musí při jednání podle tohoto nařízení mít na zřeteli potřebu rychlého a účinného postupu při uplatnění rozhodovacích postupů stanovených v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že v rámci mezinárodních práv a povinností Společenství je povinností Komise a Rady zasáhnout proti překážkám obchodu přijatým nebo zachovávaným třetími zeměmi pouze tehdy, vyžadují-li to zájmy Společenství, a že při hodnocení těchto zájmů by měla Komise a Rada řádně zohlednit stanoviska všech stran dotčených řízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
Tímto nařízení se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace, která jsou v souladu se stávajícími mezinárodními závazky a postupy a jsou zaměřena na:
a) reagování na překážky obchodu, které mají dopad na trh Společenství, za účelem odstranění újmy, kterou tyto překážky působí;
b) reagování na překážky obchodu, které mají dopad na trh třetí země, za účelem odstranění nepříznivých účinků na obchod, které tyto překážky působí.
Tyto postupy se použijí zejména pro zahájení, vedení a ukončení řízení pro řešení mezinárodních sporů v oblasti společné obchodní politiky.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se "překážkami obchodu" rozumí jakékoli obchodní praktiky přijaté nebo zachovávané třetí zemí, proti nimž přiznávají mezinárodní obchodní pravidla právo jednat.
Toto právo jednat je přiznáno, pokud mezinárodní obchodní pravidla buď praktiky přímo zakazují nebo pokud přiznávají jiné straně dotčené těmito praktikami právo usilovat o odstranění jejich účinku.
2. S výhradou odstavce 8 se pro účely tohoto nařízení rozumějí "právy Společenství" ta mezinárodní obchodní práva, kterých se Společenství může podle pravidel mezinárodního obchodu dovolávat.
V této souvislosti se "mezinárodními obchodními pravidly" rozumějí především pravidla sjednaná v rámci WTO a uvedená v přílohách k dohodě o WTO, avšak může se jednat rovněž o pravidla obsažená v jiných dohodách, jejichž je Společenství smluvní stranou a která stanoví pravidla pro obchod mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
3. Pro účely tohoto nařízení se "újmou" rozumí jakákoli materiální újma, kterou překážka obchodu způsobila nebo hrozí způsobit hospodářskému odvětví Společenství na trhu Společenství ve vztahu k výrobku nebo službě.
4. Pro účely tohoto nařízení se "nepříznivými účinky na obchod" rozumí účinky, které překážka obchodu způsobila nebo hrozí způsobit podnikům Společenství na trhu jakékoli třetí země ve vztahu k výrobku nebo službě a které mají podstatný dopad na hospodářství Společenství nebo regionu Společenství nebo na odvětví hospodářské činnosti v tomto regionu.
Skutečnost, že ten, kdo podává stížnost, je těmito nepříznivými účinky postižen, se sama o sobě nepovažuje za postačující k tomu, aby orgány Společenství zahájily jakýkoli postup.
5. "Hospodářským odvětvím Společenství" se rozumějí všichni výrobci nebo poskytovatelé služeb ve Společenství, kteří:
- vyrábějí výrobky či poskytují služby, které jsou shodné nebo podobné výrobkům nebo službám dotčeným překážkou obchodu, nebo
- vyrábějí výrobky či poskytují služby, které přímo konkurují takovým výrobkům nebo službám, nebo
- jsou spotřebiteli nebo zpracovateli výrobků dotčených překážkou obchodu nebo spotřebiteli či uživateli služeb dotčených překážkou obchodu,
nebo všichni výrobci nebo poskytovatelé služeb, jejichž celkový výstup představuje hlavní podíl na celkové produkci Společenství dotyčných výrobků nebo služeb, avšak s těmito výjimkami:
a) Pokud jsou výrobci nebo poskytovatelé služeb spříznění s vývozci nebo dovozci nebo pokud jsou sami dovozci výrobků nebo služeb, které jsou údajně dotčeny překážkou obchodu, lze za "hospodářské odvětví Společenství" považovat ostatní výrobce nebo poskytovatele služeb.
b) Za zvláštních okolností lze za "hospodářské odvětví Společenství" považovat výrobce nebo poskytovatele služeb v regionu Společenství, pokud jejich souhrnný výstup představuje hlavní podíl na výstupu dotčeného výrobku či služby v členském státě nebo ve členských státech, v němž nebo v nichž se region nachází, za předpokladu, že účinek překážky obchodu je soustředěn v tomto členském státě nebo v těchto členských státech.
6. "Podnikem Společenství" se rozumí společnost založená v souladu s právem členského státu, která má své sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovnu ve Společenství a která je přímo zapojena do výroby zboží nebo poskytování služeb, které jsou překážkou obchodu dotčeny.
7. Pro účely tohoto nařízení není pojmem "poskytovatelé služeb" ve spojení s pojmem "hospodářské odvětví Společenství", jak je definován v odstavci 5, ani ve spojení s pojmem "podniky Společenství", jak je definován v odstavci 6, dotčena neobchodní povaha, kterou může mít poskytování jakékoli konkrétní služby podle právních předpisů členského státu.
8. Pro účely tohoto nařízení se "službami" rozumí ty služby, o nichž může Společenství uzavírat mezinárodní dohody podle článku 113 Smlouvy.
Článek 3
Stížnost jménem hospodářského odvětví Společenství
1. Jakákoli fyzická či právnická osoba nebo jakékoli sdružení bez právní subjektivity, které jednají jménem hospodářského odvětví Společenství a které mají za to, že utrpěli újmu v důsledku překážek obchodu na trhu Společenství, mohou podat písemnou stížnost.
2. Stížnost musí obsahovat dostatečné důkazy o existenci překážek obchodu a o újmě, která jimi byla způsobena.
Důkazy o újmě musí být případně podány na základě faktorů uvedených v článku 10.
Článek 4
Stížnost jménem podniků Společenství
1. Jakýkoli podnik Společenství nebo jakékoli sdružení, ať již má právní subjektivitu či nikoli, kteří jednají jménem jednoho nebo více podniků Společenství a kteří mají za to, že tyto podniky Společenství utrpěly nepříznivými účinky na obchod způsobenými překážkami obchodu na trhu třetí země, mohou podat písemnou stížnost.
Tato stížnost je však přípustná pouze tehdy, jestliže mezinárodní obchodní pravidla zakotvená v mnohostranných nebo vícestranných obchodních dohodách přiznávají právo proti takové překážce obchodu jednat.
2. Stížnost musí obsahovat dostatečné důkazy o existenci překážek obchodu a o nepříznivých účincích na obchod, které jimi byly způsobeny.
Důkazy o nepříznivých účincích na obchod musí být případně podány na základě faktorů uvedených v článku 10.
Článek 5
Postup při stížnosti
1. Stížnost se podá Komisi, která zašle její opis členským státům.
2. Stížnost může být stažena a v tom případě lze postup zastavit s výjimkou případů, kdy by toto zastavení nebylo v zájmu Společenství.
3. Pokud je po konzultacích zřejmé, že stížnost neposkytuje dostatečné důkazy pro zahájení šetření, je ten, kdo stížnost podal, v tomto smyslu informován.
4. Komise přijme rozhodnutí o zahájení přezkumného řízení Společenství co nejdříve po podání jakékoli stížnosti podle článku 3 nebo 4; rozhodnutí se zpravidla přijme do 45 dnů od podání stížnosti; tuto lhůtu lze přerušit na žádost toho, kdo stížnost podal, nebo s jeho souhlasem, aby bylo umožněno poskytnutí doplňujících informací, jež by mohly být nezbytné pro úplné zhodnocení opodstatněnosti stížnosti.
Článek 6
Žádost členského státu
1. Kterýkoli členský stát může požádat Komisi, aby zahájila postupy uvedené v článku 1.
2. K odůvodnění své žádosti poskytne členský stát Komisi dostatečné důkazy týkající se překážek obchodu a jakýchkoli účinků, které jimi byly způsobeny.
Aby byly důkazy o újmě a o nepříznivých účincích na obchod přiměřené, musí být případně podány na základě faktorů uvedených v článku 10.
3. Komise o žádostech neprodleně informuje ostatní členské státy.
4. Pokud je po konzultaci zřejmé, že žádost neposkytuje dostatečné důkazy pro zahájení šetření, je členský stát v tomto smyslu informován.
5. Komise přijme rozhodnutí o zahájení přezkumného řízení Společenství co nejdříve od podání žádosti členským státem podle článku 6; rozhodnutí se zpravidla přijme do 45 dnů od podání žádosti; tuto lhůtu lze přerušit na žádost žádajícího členského státu nebo s jeho souhlasem, aby bylo umožněno poskytnutí doplňujících informací, jež by mohly být nezbytné pro úplné zhodnocení opodstatněnosti věci, kterou žádající členský stát předkládá.
Článek 7
Postup konzultací
1. Pro účely konzultací podle tohoto nařízení se zřizuje poradní výbor (dále jen "výbor"), který se skládá ze zástupců všech členských států a kterému předsedá zástupce Komise.
2. Konzultace proběhnou neprodleně na žádost členského státu nebo z podnětu Komise a v každém případě v časovém rámci, který umožní dodržení lhůt stanovených tímto nařízením.
Předseda výboru poskytne členským státům co nejdříve veškeré příslušné informace, které má k dispozici.
Komise rovněž předloží tyto informace výboru zřízenému podle článku 113 Smlouvy, aby mohl zvážit jakékoli obecnější důsledky pro společnou obchodní politiku.
3. Zasedání výboru svolává předseda.
4. V nezbytných případech mohou mít konzultace písemnou formu.
V takovém případě Komise písemně informuje členské státy, jež mají právo ve lhůtě osmi pracovních dnů od tohoto oznámení písemně vyjádřit svá stanoviska nebo požádat o ústní konzultace, které uspořádá předseda za předpokladu, že se tyto ústní konzultace mohou konat v časovém rámci, jenž umožní dodržení lhůt stanovených tímto nařízením.
Článek 8
Přezkumné řízení Společenství
1. Pokud je Komisi po konzultacích zřejmé, že existují dostatečné důkazy pro zahájení přezkumného řízení a že takové řízení je v zájmu Společenství nezbytné, postupuje Komise následujícím způsobem:
a) oznámí zahájení přezkumného řízení v Úředním věstníku Evropských společenství; v tomto oznámení označí dotčený výrobek nebo službu a dotčené země, uvede shrnutí obdržených informací a upozorní, že veškeré informace týkající se dané věci mají být sděleny Komisi; stanoví lhůtu, ve které mohou dotčené strany požádat o ústní slyšení před Komisí podle odstavce 5;
b) úředně informuje zástupce země nebo zemí, která je nebo které jsou předmětem řízení a s níž nebo nimiž mohou být zároveň uspořádány konzultace;
c) provede přezkum na úrovni Společenství ve spolupráci se členskými státy.
2. a) V případě potřeby obstará Komise veškeré informace, které považuje za nezbytné, a pokusí se ověřit tyto informace u dovozců, obchodníků, zástupců, výrobců, poskytovatelů služeb, hospodářských organizací a profesních svazů, pokud s tím dotčené podniky nebo organizace souhlasí.
b) V případě potřeby provede Komise šetření na území třetích zemí, pokud byly vlády těchto zemí úředně informovány a v přiměřené lhůtě nevznesly žádné námitky.
c) Komisi jsou v jejím šetření nápomocni úředníci členského státu, na jehož území šetření probíhá, pokud o to daný členský stát požádá.
3. Členské státy předloží Komisi na žádost veškeré informace nezbytné pro přezkum v souladu s úpravami stanovenými Komisí.
4. a) Ti, kteří podali stížnost, a dotčení vývozci a dovozci, jakož i zástupci dotčených zemí mohou nahlížet do všech podkladů zpřístupněných Komisi s výjimkou vnitřních dokumentů pro účely Komise a správních orgánů, za předpokladu, že se tyto podklady týkají ochrany jejich zájmů, že nejsou důvěrné ve smyslu článku 9 a že jsou Komisí využívány při jejím přezkumném řízení.
Dotčené osoby předloží Komisi písemnou odůvodněnou žádost s označením požadovaných podkladů.
b) Ti, kteří podali stížnost, dotčení vývozci a dovozci a zástupci dotčených zemí mohou požádat, aby byli informováni o podstatných skutečnostech a uváženích vyplývajících z přezkumného řízení.
5. Komise může dotčené strany vyslechnout.
Vyslechne je tehdy, jestliže podají ve lhůtě stanovené v oznámení zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství písemnou žádost o slyšení a pokud prokáží, že jsou stranou, která je přímo dotčená výsledkem řízení.
6. Komise dá dále na žádost přímo dotčeným stranám příležitost k setkání, aby mohly přednést protichůdné názory a aby mohly předložit veškeré protiargumenty.
Při poskytnutí této příležitosti vezme Komise v úvahu přání stran a potřebu zachovat důvěrnost.
Žádná ze stran nemá povinnost se setkání zúčastnit a neúčastí strany není její věci nijak dotčena.
7. Pokud nejsou informace požadované Komisí poskytnuty v přiměřené době nebo pokud je šetření významně bráněno, lze učinit závěry na základě dostupných informací.
8. Jakmile Komise přezkum ukončí, podá zprávu výboru.
Zpráva se zpravidla předloží do pěti měsíců od oznámení o zahájení přezkumného řízení, ledaže je řízení natolik složité, že Komise lhůtu prodlouží na sedm měsíců.
Článek 9
Důvěrnost informací
1. Informace obdržené podle tohoto nařízení se používají pouze k účelům, pro které byly vyžádány.
2. a) Rada, Komise, členské státy, ani jejich úředníci nevyzradí žádné informace důvěrného charakteru, které obdrželi podle tohoto nařízení, ani žádné údaje poskytnuté na důvěrném základě kteroukoli ze stran přezkumného řízení, bez výslovného svolení poskytovatele informací.
b) V každé žádosti o důvěrné zacházení se uvede, proč jsou informace důvěrné, a připojí se k ní veřejně přístupné shrnutí informací nebo odůvodnění, proč informace nelze tímto způsobem shrnout.
3. Informace se zpravidla považují za důvěrné, pokud je pravděpodobné, že by jejich vyzrazení mělo výrazně nepříznivé účinky pro poskytovatele nebo zdroj těchto informací.
4. Pokud se však ukáže, že žádost o důvěrné zacházení není opodstatněná, a jestliže poskytovatel informací buď není ochoten údaje zveřejnit nebo schválit jejich zveřejnění v obecné nebo shrnuté podobě, nemusí být na dotčené informace brán zřetel.
5. Tento článek nebrání orgánům Společenství ve zveřejňování obecných informací a zejména důvodů, na nichž jsou založena rozhodnutí přijatá podle tohoto nařízení.
Toto zveřejnění musí brát v úvahu oprávněný zájem dotčených stran na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 10
Důkazy
1. Přezkum újmy zahrnuje případně tyto faktory:
a) objem dotčených dovozů nebo vývozů Společenství, zejména v případech, kdy došlo k významnému nárůstu nebo poklesu, ať už vyjádřenému absolutně nebo ve vztahu k výrobě nebo spotřebě na dotčeném trhu;
b) ceny konkurentů hospodářských odvětví Společenství, zejména pro zjištění podstatného cenového podbízení proti hospodářskému odvětví Společenství ve Společenství nebo na trzích třetí země;
c) následný dopad na hospodářské odvětví Společenství, jak jej naznačuje vývoj některých ekonomických ukazatelů, jako například výroba, využití kapacity, skladové zásoby, odbyt, podíl na trhu, ceny (tj. pokles cen nebo zamezení růstu cen, který by za běžných okolností nastal), zisky, kapitálový výnos, investice, zaměstnanost.
2. Pokud se uplatňuje nebezpečí újmy, Komise rovněž zkoumá, zda se dá s určitostí předpokládat, že konkrétní situace může vést ke skutečné újmě.
V tomto ohledu mohou být vzaty v úvahu také následující faktory:
a) míra zvýšení vývozů na trh, na kterém výrobky a služby Společenství konkurují dotčeným výrobkům nebo službám;
b) vývozní kapacita v zemi původu nebo vývozu, a to stávající nebo která vznikne v předvídatelné budoucnosti, a pravděpodobnost, že vývozy umožněné touto kapacitou budou směřovat na trh uvedený pod písmenem a).
3. Újma způsobená dalšími faktory, které ať už jednotlivě nebo společně rovněž nepříznivě ovlivňují hospodářské odvětví Společenství, nesmí být připisována šetřeným praktikám.
4. Pokud se uplatňují nepříznivé účinky na obchod, zkoumá Komise dopad těchto nepříznivých účinků na hospodářství Společenství nebo regionu Společenství či na určité odvětví hospodářské činnosti v tomto regionu.
Komise může za tímto účelem vzít v úvahu faktory uvedené v odstavcích 1 a 2.
Nepříznivé účinky na obchod mohou nastat mimo jiné v situacích, kdy je bráněno nebo zamezováno obchodním tokům výrobku nebo služby nebo kdy jsou takové toky odchylovány v důsledku jakékoli překážky obchodu, nebo v situacích, kdy překážky obchodu podstatně ovlivnily dodávky nebo vstupy (např. částí a součástí nebo surovin) do podniků Společenství.
Pokud se uplatňuje hrozba nepříznivých účinků na obchod, Komise rovněž zkoumá, zda se dá s určitostí předpokládat, že konkrétní situace může vést ke skutečným nepříznivým účinkům na obchod.
5. Komise má rovněž při zkoumání důkazů o nepříznivých účincích na obchod na zřeteli ustanovení, zásady nebo postupy, kterými se řídí právo jednat podle příslušných mezinárodních obchodních pravidel uvedených v čl. 2 odst. 1.
6. Komise dále zkoumá jakékoli další příslušné důkazy obsažené ve stížnosti nebo v žádosti členského státu.
V tomto ohledu není seznam faktorů a ukazatelů uvedených v odstavcích 1 až 5 vyčerpávající ani nelze brát s ohledem na existenci újmy nebo nepříznivých účinků na obchod za rozhodující jeden či více z těchto faktorů a ukazatelů.
Článek 11
Zastavení a pozastavení postupu
1. Pokud je přezkumným řízením zjištěno, že zájmy Společenství nevyžadují žádné opatření, postup se v souladu s článkem 14 zastaví.
2. a) Pokud dotčená třetí země nebo dotčené třetí země přijmou po ukončení přezkumném řízení opatření, která jsou považována za uspokojivá, a není tudíž třeba žádný zásah Společenství, může být postup podle článku 14 pozastaven.
b) Komise dohlíží na uplatňování těchto opatření, případně na základě pravidelně dodávaných informací, které si může vyžádat od dotčených třetích zemí a jež může podle potřeby kontrolovat.
c) Pokud byla opatření přijatá dotčenými třetími zeměmi zrušena, pozastavena nebo špatně provedena, nebo pokud má Komise důvody domnívat se, že tomu tak je, nebo pokud nebylo vyhověno žádosti Komise o informace podle písmene b), uvědomí o tom Komise členské státy, a pokud je to nezbytné a jestliže k tomu výsledky šetření a nově dostupné skutečnosti opravňují, učiní Komise opatření podle čl. 13 odst. 3.
3. Jestliže je po přezkumném řízení nebo kdykoli před řízením pro urovnání mezinárodních sporů, v jeho průběhu nebo po jeho ukončení zřejmé, že nejvhodnějším prostředkem k urovnání sporu, který je důsledkem překážky obchodu, je uzavření dohody s dotčenou třetí zemí nebo s dotčenými třetími zeměmi, která by mohla změnit hmotné právo Společenství nebo dotčené třetí země nebo dotčených třetích zemí, pozastaví se postup podle článku 14 a povedou se jednání podle článku 113 Smlouvy.
Článek 12
Přijetí opatření obchodní politiky
1. Pokud je přezkumným řízením zjištěno (pokud není vzhledem ke skutkovému a právnímu stavu přezkumné řízení zbytečné), že zásah je v zájmu Společenství nezbytný za účelem zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel s cílem odstranění újmy nebo nepříznivých účinků na obchod, jež jsou důsledkem překážek obchodu přijatých nebo zachovávaných třetími zeměmi, určí se vhodná opatření postupem podle článku 13.
2. Pokud mezinárodní závazky Společenství vyžadují předchozí provedení mezinárodního konzultačního řízení nebo řízení pro urovnání sporů, rozhodne se o opatřeních uvedených v odstavci 3 až po ukončení takového řízení a s přihlédnutím k jeho výsledkům.
Jestliže Společenství žádalo, aby orgán pro řešení mezinárodních sporů uvedl a schválil opatření, která jsou vhodná pro provedení výsledků řízení pro urovnání mezinárodních sporů, musejí být opatření obchodní politiky Společenství, která jsou nezbytná v důsledku tohoto schválení, v souladu s doporučením tohoto orgánu pro řešení mezinárodních sporů.
3. Mohou být přijata jakákoli opatření obchodní politiky, která jsou slučitelná se stávajícími mezinárodními závazky a postupy, zejména:
a) pozastavení nebo odnětí koncesí vyplývajících z obchodně-politických jednání;
b) zvýšení stávajících celních sazeb nebo zavedení jiných dovozních poplatků;
c) zavedení množstevních omezení nebo jakýchkoli dalších opatření měnících dovozní nebo vývozní podmínky nebo jinak ovlivňujících obchod s dotčenou třetí zemí.
4. Odpovídající rozhodnutí uvádějí důvody, na nichž jsou založena, a zveřejňují se v Úředním věstníku Evropských společenství.
Zveřejnění je zároveň považováno za oznámení přímo dotčeným zemím a stranám.
Článek 13
Rozhodovací postupy
1. Rozhodnutí uvedená v čl. 11 odst. 1 a odst. 2 písm. a) se přijmou v souladu s článkem 14.
2. Jestliže Společenství jedná na základě stížnosti podle článků 3 a 4 nebo žádosti podle článku 6 v souladu s formálními mezinárodními postupy konzultací nebo urovnávání sporů, přijímají se rozhodnutí týkající se zahájení, vedení nebo ukončení těchto postupů v souladu s článkem 14.
3. Pokud musí Společenství, jež jedná v souladu s čl. 12 odst. 2, přijmout rozhodnutí o opatřeních obchodní politiky, která mají být přijata podle čl. 11 odst. 2 písm. c) nebo podle článku 12, rozhodne Rada v souladu s článkem 113 Smlouvy kvalifikovanou většinou nejpozději do 30 pracovních dnů od obdržení návrhu Komise.
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Odkazuje-li se na postup uvedený v tomto článku, předseda přednese věc výboru.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh rozhodnutí, které má být přijato.
Výbor věc projedná ve lhůtě stanovené předsedou v závislosti na naléhavosti věci.
3. Komise přijme rozhodnutí, které sdělí členským státům a které je použitelné po uplynutí lhůty 10 dnů, jestliže během této lhůty žádný členský stát nepostoupí věc Radě.
4. Rada může na žádost členského státu změnit rozhodnutí Komise kvalifikovanou většinou.
5. Pokud Rada do 30 dnů ode dne, kdy jí byla věc postoupena, nerozhodne, je rozhodnutí Komise po uplynutí této lhůty použitelné.
Článek 15
Obecná ustanovení
1. Toto nařízení se nevztahuje na případy, jež jsou upraveny jinými stávajícími pravidly v rámci společné obchodní politiky.
Toto nařízení je doplňkem k:
- pravidlům pro společnou organizaci zemědělských trhů a jejich prováděcím ustanovením,
- zvláštním pravidlům přijatým podle článku 235 Smlouvy pro zboží zpracované ze zemědělských produktů.
Tímto nařízením nejsou dotčena další opatření, která mohou být přijata podle článku 113 Smlouvy, ani postupy Společenství pro úpravu otázek týkajících se překážek obchodu, které přednesly členské státy ve výboru zřízeném podle článku 113 Smlouvy.
2. Nařízení (EHS) č.
2641/84 se zrušuje. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Použije se na řízení zahájená po tomto dni.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3287/94 ze dne 22. prosince 1994 o kontrolách před odesláním při vývozech ze Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že řada rozvojových zemí využívá programů tzv. kontroly před odesláním, aby zajistily správné rozdělení omezených devizových zdrojů mezi dovozce a zabránily takovým praktikám, jako jsou např. nadfakturace, podfakturace nebo podvod; že tyto rozvojové země pověřily tímto úkolem, který zahrnuje kontrolu jakosti a ceny zboží určeného k vývozu na území těchto zemí, soukromé společnosti;
vzhledem k tomu, že Společenství uznává právo rozvojových zemí provádět kontrolu před odesláním; že tato kontrola před odesláním může způsobit nepřípustné zasahování do cen svobodně dohodnutých smluvními stranami a další praktiky, které vytvářejí zbytečné překážky obchodu; že by se proto mělo vynaložit úsilí prostřednictvím spolupráce a technické pomoci tak, aby se snížila potřeba kontroly před odesláním;
vzhledem k tomu, že závěrečný akt Uruguayského kola, podepsaný v Marrákeši (Maroko) dne 15. dubna 1994 zahrnuje Dohodu o kontrole před odesláním mezi členy Světové obchodní organizace (dále jen "dohoda WTO"); že tato dohoda byla schválena a má být uplatňována ve Společenství;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství poskytují vývozcům dodatečnou záruku, že činnosti v rámci kontroly před odesláním se skutečně provádějí v souladu s ustanoveními dohody WTO a že tudíž netvoří pro obchod překážku;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem by měly činnosti v rámci kontroly před odesláním podléhat určitým podmínkám;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby za účelem zachování jednotných zásad vývozní politiky Společenství byly činnosti subjektů provádějících kontrolu před odesláním upraveny jednotným způsobem;
vzhledem k tomu, že je třeba co nejvíce zjednodušit postupy, zejména pokud jde o přezkoumávání cen; že však dohoda WTO nestanoví výjimky a že tyto výjimky mohou být tudíž uplatněny pouze se souhlasem subjektů provádějících kontrolu před odesláním;
vzhledem k tomu, že je třeba zavést rychlý a účinný postup pro řešení sporů mezi vývozci a subjekty provádějícími kontrolu před odesláním; že tento postup je stanoven dohodou WTO;
vzhledem k tomu, že spory týkající se nedodržování podmínek nebo postupů ze strany subjektů provádějících kontrolu před odesláním by měly být řešeny třetími zeměmi, které používají tyto subjekty v souladu s příslušnými postupy Společenství a s WTO;
vzhledem k tomu, že čl.
3 odst. 3 dohody WTO zajišťuje poskytování technické pomoci třetím zemím,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se použije na činnosti prováděné na celním území Evropského společenství subjekty, které pro vlády nebo veřejné subjekty třetích zemí provádějí kontroly jakosti, množství nebo ceny, včetně směnného kursu a finančních podmínek, zboží určeného k vývozu na území těchto třetích zemí před odesláním (programy kontroly před odesláním).
Článek 2
1. Činnosti subjektů provádějících kontrolu před odesláním, vymezené v článku 1, podléhají postupu předchozího oznamování podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
2. Ve svých oznámeních sdělí subjekty provádějící kontrolu před odesláním Komisi ustanovení, s výjimkou ustanovení týkajících se odměňování, smluv sjednaných s vládami nebo veřejnými subjekty třetích zemí, pro něž byly programy kontroly před odesláním zavedeny.
Následně oznámí Komisi veškeré změny týkající se podmínek kontroly.
Rovněž uvedou opatření přijatá pro dosažení souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
3. Komise předá členským státům kopie veškerých obdržených oznámení.
Článek 3
Oznámení uvedené v článku 2 zahrnuje tyto činnosti:
a) fyzickou kontrolu zboží před jeho vývozem, která ověří, zda je zásilka (jakost, množství) v souladu s podmínkami smlouvy a zda jsou dodrženy předpisy a normy stanovené dovážející zemí nebo mezinárodně uznávané předpisy a normy;
b) ověření ceny, případně směnného kursu na základě smlouvy mezi vývozcem a dovozcem, pro forma faktury a popřípadě na základě žádosti o dovozní povolení.
Článek 4
Subjekty provádějící kontrolu před odesláním musí při výkonu svých činností dodržovat tyto podmínky:
a) Před každou kontrolou informuje subjekt provádějící kontrolu před odesláním vývozce o podrobnostech týkajících se kontroly a o používaných kritériích.
Subjekt provádějící kontrolu před odesláním vykoná příslušné kontroly ve lhůtě, která umožní vyhnout se jakémukoliv bezdůvodnému zdržení.
Po obdržení posledních dokladů a po ukončení kontroly vydá do pěti pracovních dní závěrečnou zprávu o nálezu nebo poskytne podrobné písemné vysvětlení důvodů, proč tato zpráva nebyla vydána.
V posledně jmenovaném případě mají vývozci možnost předložit písemně svá stanoviska a, pokud o to požádají, uskutečnit novou kontrolu v nejbližším možném termínu, který vyhovuje oběma stranám.
Subjekty provádějící kontrolu před odesláním rovněž provedou kdykoli na žádost vývozce před termínem fyzické kontroly předběžné ověření ceny, případně směnného kursu, na základě smlouvy mezi vývozcem a dovozcem, pro forma faktury a popřípadě na základě žádosti o dovozní povolení.
Po předběžném ověření neprodleně informují písemně vývozce, že schválily cenu nebo směnný kurs, nebo písemně sdělí podrobné důvody jejich nepřijetí.
Aby se zabránilo zpoždění plateb, zašlou subjekty provádějící kontrolu před odesláním co nejrychleji vývozcům nebo jmenovaným zástupcům vývozců závěrečnou zprávu o nálezu.
V případě administrativní chyby v závěrečné zprávě o nálezu chybu opraví a informace o opravě zašlou co nejrychleji příslušným stranám.
b) Kontroly před odesláním se provádějí nediskriminačním způsobem a postupy a kritéria použitá při vykonávání těchto činností jsou objektivní a uplatňují se stejným způsobem u všech vývozců.
c) Subjekty provádějící kontrolu před odesláním nepožadují na vývozcích, aby jim poskytli informace o:
i) výrobních údajích týkajících se patentovaných, licenčních nebo utajovaných postupů, u kterých je podána žádost o udělení patentu;
ii) nezveřejněných technických údajích jiných, než které jsou nezbytné k prokázání souladu s technickými předpisy nebo normami;
iii) stanovení vnitřních cen včetně výrobních nákladů;
iv) míře zisků;
v) smluvních podmínkách mezi vývozci a jejich dodavateli, ledaže subjekt nemůže jinak provést dotyčnou kontrolu.
(V takovém případě subjekt požaduje pouze informace pro tento účel nezbytné).
Subjekty provádějící kontrolu před odesláním zacházejí s veškerými informacemi, které jim vývozci poskytli, jako s důvěrnými obchodními informacemi, pokud již tyto informace nebyly zveřejněny nebo pokud nejsou všeobecně přístupné třetím osobám nebo veřejnosti.
Tyto důvěrné obchodní informace se sdělí vládám, které subjekt smluvně zavázaly nebo pověřily, pouze do té míry, v jaké jsou obvykle požadovány u akreditivů nebo jiných forem plateb nebo pro celní účely, pro poskytování dovozních licencí a pro kontrolu směnného kursu.
d) Subjekty provádějící kontrolu před odesláním zavedou postupy, které jim umožní přijímat a posuzovat stížnosti vývozců a rozhodovat v těchto záležitostech.
Tyto postupy se vypracovávají a používají v souladu s následujícími obecnými zásadami:
i) subjekty provádějící kontrolu před odesláním jmenují jednoho nebo více úředníků, kteří jsou k dispozici během obvyklé pracovní doby v každém městě nebo přístavu, kde je správní úřad pro kontrolu před odesláním, a kteří přijímají a posuzují žádosti nebo stížnosti vývozců a rozhodují v těchto záležitostech;
ii) vývozci písemně sdělí jmenovanému úředníkovi nebo úředníkům údaje týkající se dotyčné zvláštní transakce, povahu stížnosti a návrh řešení;
iii) jmenovaný úředník nebo úředníci přiměřeně přezkoumají stížnosti vývozců a rozhodnou co nejdříve po obdržení podkladů uvedených v bodu ii).
Článek 5
Subjekty provádějící kontrolu před odesláním jsou povinny při výkonu své činnosti, pokud jde o ověřování ceny, dodržovat tyto podmínky:
a) subjekty provádějící kontrolu před odesláním zamítnou smluvní cenu dohodnutou mezi vývozcem a dovozcem pouze tehdy, pokud mohou dokázat, že jejich zjištění o nevyhovující ceně jsou založena na ověřovacím postupu, který je v souladu s kritérii uvedenými v písmenech b) až e);
b) subjekt provádějící kontrolu před odesláním zakládá své srovnání cen za účelem ověření vývozní ceny nebo cen na ceně nebo cenách stejného nebo podobného zboží nabízeného k vývozu ze stejné vyvážející země ve stejnou dobu nebo přibližně ve stejnou dobu, za soutěžních a srovnatelných prodejních podmínek, v souladu s běžnými obchodními zvyklostmi a po odpočtu případných běžných slev.
Základem takového srovnání je toto:
i) mohou být použity pouze ceny poskytující platný základ srovnání, přičemž se přihlédne k příslušným hospodářským faktorům, které jsou příznačné pro dovážející zemi a zemi nebo země, které se použijí pro srovnávání cen;
ii) subjekt provádějící kontrolu před odesláním nevychází z ceny zboží nabízeného k vývozu do různých dovážejících zemí, aby se pro zásilku svévolně stanovila nejnižší cena;
iii) subjekt provádějící kontrolu před odesláním vezme v úvahu zvláštní prvky uvedené v písmenu c);
iv) v jakékoliv fázi výše popsaného postupu subjekt provádějící kontrolu před odesláním poskytne vývozci příležitost vysvětlit tuto cenu;
c) při ověřování ceny subjekty provádějící kontrolu před odesláním přiměřeně zohlední podmínky kupní smlouvy a obecně použitelné faktory, které se týkají transakce. Tyto faktory zahrnují mimo jiné obchodní úroveň a objem prodeje, dodací lhůty a podmínky, cenové doložky, specifikace jakosti, zvláštní vlastnosti vzoru, zvláštní specifikace přepravy nebo balení, velikost objednávky, prodej za hotové, sezónní vlivy, licenční poplatky nebo jiné poplatky z titulu duševního vlastnictví nebo služby poskytované jako součást smlouvy, pokud nejsou běžně fakturovány odděleně; zahrnují rovněž určité prvky, které se týkají ceny vývozce, jako je smluvní vztah mezi vývozcem a dovozcem;
d) ověření přepravních nákladů se týká pouze dohodnuté ceny, odpovídající způsobu přepravy ve vyvážející zemi, jak je uvedena v kupní smlouvě;
e) pro účely ověření ceny se nepoužijí tyto prvky:
i) prodejní cena v dovážející zemi u zboží, které bylo v této zemi vyrobeno;
ii) cena zboží pro vývoz z jiné země než je vyvážející země;
iii) výrobní náklady;
iv) svévolné nebo smyšlené ceny nebo hodnoty.
Článek 6
Jestliže kvůli závazkům vůči vládě nebo veřejnoprávnímu subjektu třetí země subjekt provádějící kontrolu před odesláním nedodržuje podmínky stanovené v článcích 4 a 5 tohoto nařízení, jestliže subjekt nejedná v souladu s postupy stanovenými v článku 7 nebo jestliže existuje jiný důvod věřit, že není dodržena dohoda WTO, je možné použít vhodný postup, včetně postupu stanoveného nařízením (EHS) č.
2641/84 [2] za podmínek stanovených v uvedeném nařízení.
Článek 7
Pokud subjekty provádějící kontrolu před odesláním a vývozci nemohou vyřešit svoje spory jinak, použije se obvykle následující postup, a to nejdříve dva pracovní dny po předložení stížností v souladu s ustanoveními čl. 4 písm. d):
a) Vývozce nebo subjekt provádějící kontrolu před odesláním, který chce vyvolat spor, se obrátí na nezávislý subjekt uvedený v článku 4 dohody WTO o kontrole před odesláním a požádá o sestavení poroty.
Za ustavení poroty je odpovědný nezávislý subjekt.
Porota se skládá ze tří členů. Členové poroty jsou vybráni tak, aby se zabránilo zbytečným nákladům a průtahům.
Prvního člena vybere z oddílu i) seznamu stanoveného dohodou WTO dotyčný subjekt provádějící kontrolu před odesláním za předpokladu, že tento člen není s uvedeným subjektem nijak spojen.
Druhého člena vybere z oddílu ii) seznamu stanoveného dohodou WTO dotyčný vývozce za předpokladu, že tento člen není s uvedeným vývozcem nijak spojen.
Třetího člena vybere z oddílu iii) seznamu stanoveného dohodou WTO výše uvedený nezávislý subjekt.
Proti nezávislému obchodnímu expertovi vybranému z oddílu iii) seznamu stanoveného dohodou WTO nelze vznést námitky.
b) Nezávislý obchodní expert vybraný z oddílu iii) seznamu stanoveného dohodu WTO je předsedou poroty.
Nezávislý obchodní expert přijme nezbytná rozhodnutí k zajištění urychleného vyřešení sporu porotou, například o tom, zda skutečnosti případu vyžadují, aby se členové poroty setkali, a pokud ano, kde se toto setkání uskuteční, s přihlédnutím k místu uvedené kontroly.
c) Jestliže s tím strany sporu souhlasí, může nezávislý subjekt uvedený v písmeni a) vybrat jednoho nezávislého obchodního experta z oddílu iii) seznamu stanoveného dohodou WTO o kontrole před odesláním, aby přezkoumal uvedený spor.
Tento expert přijme nezbytná rozhodnutí k zajištění urychleného vyřešení sporu, například o tom, zda se má přihlédnout k místu uvedené kontroly.
d) Předmětem přezkoumání je stanovit, zda strany sporu během sporné kontroly jednaly v souladu s ustanoveními dohody WTO, a tedy i ustanovením tohoto nařízení.
Řízení je rychlé a poskytuje oběma stranám příležitost vyjádřit osobně nebo písemně svá stanoviska.
e) Rozhodnutí tříčlenné poroty se přijímají většinou hlasů.
Rozhodnutí o sporu se vydá do osmi pracovních dnů ode dne předložení žádosti o nezávislé přezkoumání a sdělí se stranám sporu.
Pokud s tím strany sporu souhlasí, může být tato lhůta prodloužena.
Porota nebo nezávislý obchodní expert rozdělí náklady podle podstaty případu.
f) Rozhodnutí poroty je pro subjekt provádějící kontrolu před odesláním a pro vývozce, kteří jsou stranami sporu, závazné.
Článek 8
Každý členský stát:
- přijme příslušná opatření na vnitrostátní úrovni pro provádění tohoto nařízení, zejména pro usnadnění řádného fungování postupu přezkoumávání podle článku 7,
- jmenuje úředníka odpovědného za otázky kontroly před odesláním, jehož jméno a funkci sdělí Komisi.
Společenství a členské státy mohou na požádání poskytnout uživatelským zemím technickou pomoc, pokud jde o kontrolu před odesláním; obvykle by cílem takové pomoci mělo být odstranění okolností, které vedly tyto země k používání kontroly před odesláním.
Článek 9
Komise uvědomí sekretariát WTO o tomto nařízení a o jeho veškerých změnách.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1994, kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství za účelem provedení dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen "dohoda o WTO") byla podepsána jménem Společenství; že Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen "dohoda TRIPs") přiložená k dohodě o WTO obsahuje podrobná ustanovení týkající se ochrany práv duševního vlastnictví, jejímž účelem je zavedení mezinárodních vědních oborů v této oblasti, aby byl podporován mezinárodní obchod a aby se zamezilo narušení obchodu a vzniku napětí v důsledku neexistence přiměřené a účinné ochrany duševního vlastnictví;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění toho, aby všechny příslušné právní předpisy byly plně v souladu s dohodou TRIPs, musí Společenství přijmout určitá opatření v souvislosti s platnými právními akty Společenství o ochraně duševního vlastnictví; že k těmto opatřením v některých případech patří změna právních aktů Společenství; že k těmto opatřením patří také doplnění platných právních aktů Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
40/94 se zavádí ochranná známka Společenství [2]; že článek 5 nařízení (ES) 40/94 definuje "osoby způsobilé být majiteli ochranných známek Společenství", zejména odkazem na Pařížskou úmluvu na ochranu průmyslového vlastnictví, a vyžaduje, aby se státům, které nejsou stranami Pařížské úmluvy, poskytovalo zacházení na základě vzájemnosti; že článek 29 nařízení (ES) č.
40/94 týkající práva přednosti vyžaduje, aby byl rovněž přiměřeně pozměněn; že za účelem splnění povinnosti zacházení se státními příslušníky podle článku 3 dohody TRIPs by měla být tato ustanovení pozměněna, aby se zajistilo, že státním příslušníkům členů WTO, i když dotyčný člen není stranou Pařížské úmluvy, nebude poskytováno méně výhodné zacházení, než jaké je poskytováno státním příslušníkům členských států Společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 23 odst. 2 dohody TRIPs stanoví, že mohou být zamítnuty nebo prohlášeny za neplatné ochranné známky obsahující chybné zeměpisné údaje pro vína nebo lihoviny nebo se z nich skládající bez podmínky, že mají takovou povahu, že by mohly klamat veřejnost; že se má v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 vložit nové písmeno j),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 40/94 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 1 se písm. b) nahrazuje tímto:
"b) státní příslušníci jiných států, které jsou stranami Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví, dále jen "Pařížská úmluva"., nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace;".
2. V čl. 5 odst. 1 se písm. d) nahrazuje tímto:
"d) státní příslušníci jiného státu než uvedeného výše v písmenu c), který není stranou Pařížské úmluvy nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace a který podle zveřejněných nálezů poskytuje státním příslušníkům všech členských států v oblasti ochranných známek stejnou ochranu jako svým vlastním státním příslušníkům a který v případě, že státní příslušníci členských států jsou povinni předložit důkaz o zápisu ochranné známky v zemi původu, uznává jako takový důkaz zápis ochranné známky Společenství;".
3. V čl. 7 odst. 1 se za písmeno i) vkládá nové písmeno j), které zní:
"j) ochranné známky pro vína obsahující zeměpisný údaj nebo se z něj skládající, určený k identifikaci vín, anebo ochranné známky pro lihoviny obsahující zeměpisný údaj nebo se z něj skládající, určený k identifikaci lihovin, přičemž tato vína nebo lihoviny tento původ nemají."
4. V čl. 29 se odst. 1 nahrazuje tímto:
"1. Osoba, která řádně podala přihlášku ochranné známky v kterémkoli státě nebo pro kterýkoli stát, který je stranou Pařížské úmluvy nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, nebo její právní nástupce požívá pro účely podání přihlášky ochranné známky Společenství pro stejnou ochrannou známku pro výrobky nebo služby totožné s těmi, pro které je tato známka přihlášena, právo přednosti po dobu šesti měsíců od data podání první přihlášky."
5. V čl. 29 se odst. 5 nahrazuje tímto:
"5. Pokud byla první přihláška podána ve státě, který není stranou Pařížské úmluvy nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, použijí se ustanovení odstavců 1 až 4 pouze v případě, že tento stát v souladu se zveřejněnými nálezy přiznává na základě prvního podání přihlášky u úřadu a za podmínek srovnatelných s těmi, jež jsou stanoveny tímto nařízením, právo přednosti se srovnatelným účinkem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Použije se ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství schválilo soubor pravidel, jimiž se řídí společná zemědělská politika;
vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání sjednalo Společenství různé dohody (dále jen "dohody GATT"); že některé z těchto dohod se týkají zemědělství, zejména Dohoda o zemědělství (dále jen "dohoda"); že ústupky týkající se domácí podpory mohou být splněny stanovením cen a výší podpor na vhodné úrovni a není nutno stanovit v této věci zvláštní ustanovení; že dohoda stanoví šestiletý harmonogram pro rozšíření přístupu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí na trh Společenství na jedné straně a postupné snižování úrovně podpory poskytované Společenstvím pro vývoz zemědělských produktů na straně druhé; že by měly být náležitě upraveny právní a správní předpisy v oblasti zemědělství pro obchod se třetími zeměmi;
vzhledem k tomu, že při změně všech opatření omezujících dovoz zemědělských produktů na cla (tarifikaci) a zákazu provádění takových opatření v budoucnu vyžaduje dohoda zrušení pohyblivých dovozních dávek a ostatních stávajících dovozních opatření a poplatků stanovených ve společných organizacích trhů; že celní sazby uplatňované na zemědělské produkty v souladu s dohodou musí být stanoveny ve společném celním sazebníku; že však pro některé skupiny produktů, jako jsou obiloviny, rýže, víno a ovoce a zelenina, zavedení doplňujících nebo jiných mechanismů obchodu, než je vybírání pevně stanovených cel, vyžaduje, aby byly přijaty předpisy umožňující výjimky ze základních nařízení; že navíc opatření na ochranu trhu Společenství proti dovozu rozinek a zpracovaných třešní lze na základě Dohody o ochranných opatřeních udržovat po dobu pěti let; že kromě toho, aby se zamezilo problémům se zásobováním trhu Společenství, by mělo být povoleno pozastavení cla na některé výrobky v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že pro udržení minimální úrovně ochrany proti nepříznivým účinkům na trhu, které mohou vyplývat z výše uvedené tarifikace, umožňuje dohoda použití dodatečných cel na základě přesně určených podmínek, ale pouze u produktů, na něž se vztahuje tarifikace; že by v souladu s tím měla být vložena do příslušných základních nařízení odpovídající ustanovení;
vzhledem k tomu, že dohoda stanoví v režimu tak zvaného běžného přístupu a tak zvaného minimálního přístupu řadu celních kvót; že podmínky použitelné pro takové kvóty jsou v dohodě podrobně uvedeny; že s ohledem na zvýšený počet kvót a pro zajištění co nejúčinnějšího provádění by měla být Komise odpovědná za jejich otevírání a správu s využitím postupu řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že změny vyplývající z rámcové dohody o banánech, uzavřené s některými zeměmi Jižní Ameriky v rámci Uruguayského kola, by měly být zahrnuty do nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [3];
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, že Dohoda o ochranných opatřeních stanoví jasná pravidla propoužití ochranných doložek zahrnutých do organizací trhů, měly by být tyto doložky doplněny o odkaz na závazky vyplývající z mezinárodních dohod;
vzhledem k tomu, že ve svých obchodních vztazích se třetími zeměmi nespadajícími do dohod GATT není Společenství vázáno omezeními, pokud jde o přístup na jeho trh, která z takových dohod vyplývají; že pro zajištění toho, aby byla případně přijata nezbytná opatření vůči produktům pocházejícím z takových zemí, by Komise měla mít odpovídající pravomoc uplatňovanou prostřednictvím řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že na základě dohody je poskytování vývozních subvencí omezeno na některé skupiny zemědělských produktů, které dohoda stanoví; že kromě toho podléhá omezením, pokud jde o množství a hodnotu;
vzhledem k tomu, že dodržování omezení, pokud jde o hodnotu, může být zajištěno při stanovení náhrad a sledováním plateb podle předpisů vztahujících se k Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu; že sledování lze usnadnit povinným stanovením náhrad předem, aniž by se v případě rozlišených náhrad předpokládala možnost změny předem stanoveného místa určení uvnitř zeměpisné oblasti, na níž se vztahuje jednotná sazba náhrad; že v případě změny místa určení by měla být vyplacena náhrada uplatňovaná pro skutečné místo určení, se stropem na úrovni částky použitelné pro místo určení stanovené předem;
vzhledem k tomu, že sledování toho, jak jsou plněna omezení, pokud jde o množství, vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému kontroly; že by proto poskytování náhrad mělo být podmíněno vývozní licencí; že by náhrady měly být poskytovány v dostupných mezích v závislosti na konkrétní situaci každého dotyčného produktu; že výjimky mohou být povolovány pouze v případě zpracovaných produktů neuvedených v příloze II Smlouvy, na něž se nevztahují omezení, pokud jde o hodnotu, a v případech potravinové pomoci, které jsou osvobozeny od jakéhokoli omezení; že by mělo být přijato ustanovení o výjimkách z přísných předpisů týkajících se správy v případech, kdy vývozy, při nichž jsou poskytovány náhrady, nepřekračují stanovená omezení, pokud jde o množství; že sledování množství vyvezených pomocí náhrad během hospodářských roků uvedených v dohodě bude zajištěno na základě vývozních licencí vydávaných pro každý hospodářský rok;
vzhledem k tomu, že ve většině společných organizací trhů spadá výjimka použití režimu aktivního zušlechťovacího styku výhradně do pravomoci Rady; že v hospodářských podmínkách vyplývajících z dohody by mohlo být nezbytné rychle reagovat na problémy trhu vznikající z uplatňování výše uvedeného režimu; že z tohoto hlediska by měla být pravomoc udělena Komisi, aby mohla přijímat naléhavá opatření, která jsou časově omezena; že by uvedená opatření měla být podmíněna použitím postupu podle článku 3 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 [4];
vzhledem k tomu, že musí být rovněž zajištěn soulad s Dohodou o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví; že proto musí být včleněna nezbytná ustanovení do nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [5];
vzhledem k tomu, že v důsledku změn právních předpisů o zemědělství uvedených v tomto nařízení již mnoho nařízení Rady odvozených ze základních nařízení neslouží svému účelu; že v zájmu právní jasnosti by měla být zrušena; že by měla být rovněž zrušena některá ustanovení, která, aniž jsou přímo spojena s dohodami GATT, se stala neúčinnými; že totéž platí pro některá nařízení Rady uváděná jako "druhá generace", jež mohou být z velké části včleněna do dotyčných základních nařízení;
vzhledem k tomu, že však nebylo možno začlenit existující obecná pravidla Rady o použití ochranné doložky do základních nařízení; že s ohledem na význam dodatků, které se staly nezbytnými v této oblasti na základě dohod GATT, nemohou být dotyčná nařízení zachována; že by proto měla být zrušena a přitom stanoveny právní základy umožňující jejich nahrazení;
vzhledem k tomu, že uplatňování Dohody o zemědělství by mohlo být ohroženo, pokud by se vnitřní postupy mezi jednotlivými odvětvími značně lišily; že z toho důvodu je vhodné tyto postupy sjednotit;
vzhledem k tomu, že stanovení obecných prováděcích pravidel Radou v minulosti umožňovalo stanovit vhodný rámec pro konkrétnější pravidla nutná pro; že provádění uvedené Dohody o zemědělství by nemělo zpochybňovat mechanismy a postupy pro řízení společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že bude později užitečné analyzovat jak fungování právních úprav stanovených tímto nařízením, tak získané zkušenosti s opatřeními přijatými třetími zeměmi pro provádění dohod GATT; že proto po uplynutí prvních dvou let uplatňování tohoto nařízení by měla Komise předložit zprávu Radě a Evropskému parlamentu;
vzhledem k tomu, že přechod od stávající právní úpravy na právní úpravu vyplývající z dohod GATT může způsobit obtíže v přizpůsobení, s nimiž se v tomto nařízení nepočítá; že z toho důvodu, aby se počítalo s touto možností, by mělo být přijato obecné ustanovení umožňující Komisi přijmout na určité období nezbytná přechodná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví úpravy a přechodná opatření v odvětí zemědělství, která jsou nezbytná k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Článek 2
Úpravy uvedené v článku 1 jsou stanoveny v přílohách tohoto nařízení.
Článek 3
1. Pokud jsou přechodná opatření v rámci společné zemědělské politiky nezbytná k usnadnění přechodu od stávající právní úpravy na právní úpravu vyplývající z úprav požadavků vzešlých z dohod uvedených v článku 1, musí být taková opatření přijata postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS [6], nebo případně podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů, nebo nařízení (ES) č. 3448/93 [7].
Pokud jsou taková opatření přijímána, přihlíží se ke zvláštnímu charakteru jednotlivých odvětví v oblasti zemědělství a k závazkům vyplývajícím z dohod uvedených v článku 1.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být přijímána do 30. června 1996 a po tomto dni se nesmí používat.
Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou toto období prodloužit.
Článek 4
1. Pokud, s ohledem na zvláštní situaci zemědělského produktu, lze zajistit dodržení závazků týkajících se úrovně podpory vývozu, vyplývajících z dohod uvedených v článku 1, pomocí prostředků s nižší účinností, než jsou prostředky za tím účelem zavedené, může Komise osvobodit takový produkt od použití ustanovení o vývozních náhradách upravených tímto nařízením.
2. Aniž je dotčeno toto nařízení, může Komise přijmout jakákoli opatření nezbytná k ochraně trhu Společenství proti dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí, k nimž nemá Společenství v rámci dohod uvedených v článku 1 žádné závazky.
3. Opatření podle odstavců 1 a 2 jsou přijata postupem podle čl. 3 odst. 1.
Článek 5
Komise podá do 30. června 1997 zprávu Radě a Evropskému parlamentu o fungování právní úpravy vyplývající z tohoto nařízení a o zkušenostech získaných s opatřeními přijatými třetími zeměmi za účelem provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Rada rozhodne na návrh Komise postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy o jakýchkoli změnách vyplývajících z výsledků a závěrů uvedené zprávy.
Článek 6
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
2. Použije se ode dne 1. července 1995.
Avšak:
a) článek 3 a čl. 4 odst. 2 se použije ode dne 1. ledna 1995;
b) ustanovení uvedená v přílohách a týkající se dovozních cel a dodatečných dovozních cel, která se vztahují na produkty uvedené v přílohách XIII a XVI, u nichž se používá vstupní cena, se použijí od počátku obchodního roku dotyčných produktů v roce 1995;
c) ustanovení o vývozních náhradách se použijí:
- ode dne 1. září 1995, pokud jde o přílohy II a XVI,
- ode dne 1. října 1995, pokud jde o přílohu IV,
- ode dne 1. listopadu 1995, pokud jde o přílohu V,
d) ustanovení uvedená v příloze XV se použijí ode dne 1. ledna 1995,
e) ustanovení uvedená v příloze XVI části I bodu 2 se použijí ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že dne 8. února 1993 Rada přijala nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [3];
vzhledem k tomu, že je třeba harmonizovat finanční ustanovení týkající se subjektů zřizovaných Společenstvím;
vzhledem k tomu, že by se s ohledem na tuto potřebu harmonizace měl změnit článek 11 výše uvedeného nařízení týkající se finančních ustanovení, jimiž se centrum řídí;
vzhledem k tomu, že podle článku 130 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] by se ustanovení uvedeného finančního nařízení měla při přijímání vnitřních finančních předpisů centra brát co nejvíce v úvahu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"12. Po obdržení stanoviska Účetního dvora přijme správní rada vnitřní finanční předpisy stanovící zejména podrobná pravidla pro sestavení a plnění rozpočtu centra."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že dne 1. ledna 1988 vstoupilo v platnost nařízení Rady (EHS) č.
3842/86 ze dne 1. prosince 1986, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků do volného oběhu [4]; že na základě zkušeností získaných během prvních let jeho provádění lze vyvodit závěry z hlediska zlepšení funkce systému, který byl tímto nařízením zaveden;
vzhledem k tomu, že obchod s padělky a nedovolenými napodobeninami způsobuje výrobcům a obchodníkům respektujícím právní předpisy i držitelům autorských práv a práv příbuzných značnou škodu a klame spotřebitele; že by mělo být v co největší míře zabráněno v uvádění tohoto zboží na trh a měla by být přijata opatření s cílem vypořádat se účinně s touto protiprávní činností, aniž by tím byla ohrožena svoboda právně dovoleného obchodu; že tento cíl sledují rovněž snahy vyvíjené stejným směrem na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že pokud jsou padělky nebo nedovolené napodobeniny a podobné výrobky dováženy ze třetích zemí, je důležité zakázat jejich propuštění do volného oběhu ve Společenství nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla, a zahájit příslušné řízení, které by umožnilo celním orgánům postupovat tak, aby mohl být zákaz řádně dodržován;
vzhledem k tomu, že opatření přijaté celními orgány směřující k zákazu propuštění padělků nebo nedovolených napodobenin do volného oběhu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla by se mělo uplatnit i v případě vývozu nebo zpětného vývozu tohoto zboží ze Společenství;
vzhledem k tomu, že v případě režimů s podmíněným osvobozením od cla a zpětného vývozu podléhajícího oznamovací povinnosti je opatření celních orgánů na místě jen tehdy, pokud je při kontrole odhaleno zboží, u kterého je podezření, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny;
vzhledem k tomu, že Společenství přihlíží k podmínkám Smlouvy GATT o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví včetně obchodu s padělaným zbožím, zejména opatření na hranicích, která je třeba přijmout;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout ustanovení, podle kterých by celní orgány byly zmocněny rozhodovat o předkládaných žádostech o přijetí opatření;
vzhledem k tomu, že opatření přijatá celními orgány by měla spočívat buď v pozastavení propuštění do volného oběhu, vývozu nebo zpětného vývozu zboží, u něhož je podezření, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny, nebo v zadržení tohoto zboží, pokud bylo propuštěno do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo je zpětně vyváženo a podléhá oznamovací povinnosti, na dobu nezbytnou ke zjištění, zda jde skutečně o padělky nebo nedovolené napodobeniny;
vzhledem k tomu, že je vhodné povolit členským státům zadržet příslušné zboží na určitou dobu, a to i před tím, než držitel práv podal nebo potvrdil žádost, aby mu tak bylo umožněno podat žádost o přijetí opatření celního orgánu;
vzhledem k tomu, že by příslušný orgán měl činit rozhodnutí v případech, které mu byly předloženy, s odvoláním na kritéria, kterých se užívá při určení, zda zboží vyrobené v příslušném členském státě porušuje práva k duševnímu vlastnictví; že předpisy členských států o pravomoci soudních orgánů a řízeních před nimi nejsou tímto nařízením dotčeny;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit opatření, která se budou vztahovat na příslušné zboží, pokud se zjistí, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny; že tato opatření by měla nejenom připravit ty, kteří jsou odpovědni za obchod s tímto zbožím, o hospodářský zisk z takového obchodu a postihnout je, ale rovněž vytvořit i účinný odstrašující prostředek proti dalším obchodům tohoto druhu;
vzhledem k tomu, že s cílem zabránit vážnému narušení celního odbavování zboží v osobních zavazadlech cestujících je nezbytné vyloučit z působnosti tohoto nařízení zboží, které může být padělkem nebo nedovolenou napodobeninou dovážené z třetích zemí v rámci mezí stanovených předpisy Společenství o osvobození od cla;
vzhledem k tomu, že musí být zajištěno jednotné použití obecných pravidel stanovených tímto nařízením a za tímto účelem musí být upraven v rámci Společenství postup umožňující v přiměřené lhůtě přijetí opatření k provedení těchto pravidel a posílení vzájemné pomoci mezi členskými státy na straně jedné a mezi členskými státy a Komisí na straně druhé tak, aby byla zajištěna větší účinnost;
vzhledem k tomu, že bude vhodné vzít v úvahu možnost stoupajícího počtu práv k duševnímu vlastnictví, na která se vztahuje toto nařízení, mimo jiné s ohledem na zkušenosti získané při jeho používání;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3842/86 by tedy mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
1. Toto nařízení upravuje:
a) podmínky, za kterých celní orgány přijímají opatření v případě, že zboží, u kterého je podezření, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny:
- je navrženo v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, režimu vývozu nebo zpětného vývozu,
1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], nebo zpětně vyváženého, které podléhá oznamovací povinnosti, a
b) opatření, která příslušné orgány přijmou ve vztahu k tomuto zboží, pokud bylo zjištěno, že jde skutečně o padělky nebo nedovolené napodobeniny.
2. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "padělky" rozumí:
- zboží včetně jeho obalu označené neoprávněně ochrannou známkou, která je totožná s ochrannou známkou platně zapsanou pro stejný druh zboží, nebo která nemůže být od této ochranné známky ve svých podstatných znacích odlišena, a tím porušuje práva držitele příslušné ochranné známky podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů,
- jakýkoli symbol ochranné známky (logo, etiketa, nálepka, leták, návod k použití nebo záruční list), bez ohledu na to, zda je předkládán samostatně či nikoli, za stejných podmínek jako zboží uvedené v první odrážce,
- obalové materiály označené ochrannými známkami předkládané samostatně, za stejných podmínek jako zboží uvedené v první odrážce;
b) "nedovolenými napodobeninami" rozumí zboží, které představuje nebo obsahuje kopie pořízené bez souhlasu držitele autorských práv nebo práv příbuzných nebo držitele práva k průmyslovým vzorům, ať již zapsaného podle vnitrostátních právních předpisů nebo nikoli, nebo bez souhlasu osoby mající v zemi výroby řádné povolení držitele, pokud výroba těchto kopií porušuje příslušné právo podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů;
c) "držitelem práva" rozumí držitel ochranné známky ve smyslu písmene a) a/nebo některého z práv uvedených v písmenu b) nebo jiná osoba oprávněná užívat tuto ochrannou známku a/nebo tato práva, nebo jejich zástupce;
d) "celním prohlášením s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, režimu vývozu nebo zpětného vývozu" rozumí celní prohlášení, které se podává podle článku 61 nařízení (EHS) č. 2913/92.
3. Šablona nebo matrice, která je zvlášť určena nebo přizpůsobena pro výrobu padělané ochranné známky nebo zboží označeného touto známkou nebo nedovolených napodobenin, se považuje za "padělek nebo nedovolenou napodobeninu", pokud užívání těchto šablon nebo matric porušuje práva držitele tohoto práva podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů.
4. Toto nařízení se nevztahuje na zboží, které je označeno ochrannou známkou se souhlasem držitele této ochranné známky nebo které je chráněno autorským právem nebo právem příbuzným nebo právem k průmyslovým vzorům a které bylo vyrobeno se souhlasem držitele tohoto práva, ale bez jeho souhlasu se ocitlo v některé ze situací uvedených v odst. 1 písm. a).
Nevztahuje se ani na zboží uvedené v prvním pododstavci, které bylo vyrobeno nebo je označeno ochrannou známkou za jiných podmínek, než jaké byly dohodnuty s držitelem příslušných práv.
KAPITOLA II Zákaz propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla
Článek 2
Je zakázáno propouštět do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do kteréhokoli režimu s podmíněným osvobozením od cla zboží, o kterém bylo postupem stanoveným v článku 6 zjištěno, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny.
KAPITOLA III Žádost o přijetí opatření celních orgánů
Článek 3
1. V každém členském státě může držitel práva podat u příslušného útvaru celního orgánu písemnou žádost o přijetí opatření celních orgánů, ocitne-li se zboží v situaci uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a).
2. Žádost podle odstavce 1 musí obsahovat:
- dostatečně podrobný popis zboží, aby jej mohly celní orgány identifikovat,
- důkaz o tom, že žadatel je držitelem práv k příslušnému zboží.
Držitel práva musí rovněž poskytnout veškeré příslušné informace, které má k dispozici, aby bylo příslušnému celnímu útvaru umožněno rozhodnout s plnou znalostí věci, aniž by tyto informace byly podmínkou přípustnosti žádosti.
V případě nedovolených napodobenin tyto informace pokud možno zahrnují:
- místo, kde je zboží umístěno, nebo předpokládané místo určení,
- podrobnosti ke zjištění totožnosti zásilky nebo obalů,
- plánované datum dodání nebo odeslání zboží,
- použité dopravní prostředky,
- údaje o dovozci, vývozci nebo držiteli zboží.
3. Žádost musí uvést období, ve kterém se požaduje přijetí opatření celních orgánů.
4. Žádost může být zpoplatněna tak, aby byly pokryty správní náklady vzniklé při jejím vyřízení.
Poplatek nesmí být neúměrný poskytnuté službě.
5. Příslušný celní útvar, u kterého byla žádost vypracovaná podle odstavce 2 podána, ji projedná a neprodleně sdělí písemně žadateli své rozhodnutí.
Pokud útvar žádosti vyhoví, upřesní lhůtu, ve které mohou celní orgány přijmout opatření.
Tuto lhůtu může na žádost držitele práva prodloužit útvar, který vydal původní rozhodnutí.
Zamítnutí žádosti musí obsahovat odůvodnění a může být proti němu podán opravný prostředek.
6. Členské státy mohou vyžadovat, aby držitel práva, pokud jeho žádosti bylo vyhověno nebo pokud bylo podle čl. 6 odst. 1 přijato opatření uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), poskytl jistotu:
- k pokrytí své opřípadné dpovědnosti vůči osobám, kterých se týkají úkony uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), pokud řízení zahájené podle čl. 6 odst. 1 v důsledku jednání nebo opomenutí ze strany držitele práva nepokračuje, nebo v případě, že je dodatečně shledáno, že zboží nejsou padělky nebo nedovolené napodobeniny,
- k zajištění úhrady nákladů vzniklých podle tohoto nařízení v souvislosti s držením zboží pod celním dohledem podle článku 6.
7. Držitel práva je povinen informovat útvar uvedený v odstavci 1, pokud právo již není platně zapsáno nebo uplynula ochranná doba.
8. Členské státy určí celní útvar, který je příslušný přijímat a projednávat žádosti uvedené v tomto článku.
Článek 4
Pokud je celnímu úřadu při kontrole prováděné v rámci celního řízení uvedeného v čl. 1 odst.
1 písm. a) a před podáním nebo přijetím žádosti držitele práva zřejmé, že zboží jsou padělky nebo nedovolené napodobeniny, může celní orgán v souladu s předpisy platnými v příslušném členském státě oznámit držiteli práva, pokud je znám, možné porušení jeho práva. Celní orgán je oprávněn pozastavit propuštění zboží nebo zboží zadržet po dobu tří pracovních dnů, aby držiteli práva umožnil podat žádost o přijetí opatření podle článku 3.
Článek 5
Rozhodnutí, jímž se vyhovuje žádosti držitele práv, je bezodkladně předáno celním orgánům členského státu, které pravděpodobně přijdou do styku se zbožím, o němž se v žádosti uvádí, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny.
KAPITOLA IV Podmínky přijetí opatření celními orgány a orgány příslušnými vydat rozhodnutí ve věci
Článek 6
1. Pokud dojde celní úřad, kterému je podle článku 5 postoupeno rozhodnutí, jímž se žádosti držitele práva vyhovuje, po případné konzultaci s žadatelem k závěru, že zboží, které se nachází v situaci uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), odpovídá popisu padělků nebo nedovolených napodobenin uvedených v tomto rozhodnutí, pozastaví propuštění tohoto zboží nebo je zadrží.
Celní úřad neprodleně informuje celní útvar, který žádost projednal podle článku 3.
Tento útvar nebo celní úřad informuje rovněž deklaranta a osobu, která požádala o přijetí opatření.
V souladu s vnitrostátními předpisy o ochraně osobních údajů, obchodního, průmyslového a profesního tajemství oznámí celní úřad nebo útvar, který žádost projednal, držiteli práva na jeho žádost jméno a adresu deklaranta a, pokud jsou známy, i jméno a adresu příjemce, aby bylo držiteli práva umožněno požádat příslušné orgány o vydání rozhodnutí ve věci. Celní úřad poskytne žadateli a osobám, kterých se týkají úkony uvedené v čl.
1 odst. 1 písm. a), příležitost prohlédnout zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo.
Při prohlídce zboží může celní úřad odebrat vzorky, aby bylo řízení urychleno.
2. Platné právní předpisy členského státu, na jehož území se nachází zboží v situaci uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), se použijí pro:
a) postoupení věci orgánu příslušnému k vydání rozhodnutí ve věci a neprodlené informování celního útvaru nebo celního úřadu uvedeného v odstavci 1 o tomto postoupení, pokud postoupení neprovádí tento útvar nebo tento úřad;
b) vydání rozhodnutí tímto orgánem. Pokud příslušné předpisy Společenství neexistují, použijí se k vydání tohoto rozhodnutí stejná kritéria, která se užívají při posouzení, zda zboží vyrobené v příslušném členském státě porušuje práva držitele.
Rozhodnutí vydané příslušným orgánem musí být odůvodněno.
Článek 7
1. Pokud není celní úřad uvedený v čl. 6 odst. 1 do deseti pracovních dnů od pozastavení propuštění nebo zadržení zboží informován, že věc byla předána orgánu příslušnému vydat rozhodnutí ve věci podle čl. 6 odst. 2 nebo že orgán k tomu oprávněný učinil předběžná opatření, bude zboží propuštěno, pokud byly splněny všechny celní formality a bylo zrušeno rozhodnutí o zadržení.
Tato lhůta může být v odůvodněných případech prodloužena nejvýše o 10 pracovních dnů.
2. V případě podezření, že zboží porušuje práva k průmyslovým vzorům, může držitel, dovozce nebo příjemce zboží dosáhnout propuštění zboží nebo zrušení jeho zadržení poskytnutím jistoty, za předpokladu, že:
- celní útvar nebo úřad uvedený v čl. 6 odst. 1 byl ve lhůtě stanovené v odstavci 1 informován, že věc byla předána orgánu příslušnému vydat rozhodnutí ve věci ve smyslu výše uvedeného odstavce 1,
- do uplynutí této lhůty orgán k tomu oprávněný neuložil předběžné opatření a
- byly splněny všechny celní formality.
Jistota musí být dostatečně vysoká pro ochranu zájmů držitele práva.
Poskytnutím jistoty nejsou dotčeny jiné prostředky k nápravě, které má držitel práva k dispozici.
Byla-li věc předána orgánu příslušnému k vydání rozhodnutí ve věci z jiného důvodu, než z podnětu držitele práva, bude jistota uvolněna, pokud tato osoba nevyužije svého práva zahájit soudní řízení do dvaceti pracovních dnů ode dne, kdy byla seznámena s pozastavením propuštění nebo zadržením.
Pokud se použije druhý pododstavec odstavce 1, může být tato lhůta prodloužena nejvýše na 30 pracovních dnů.
3. Podmínky pro skladování zboží po dobu pozastavení jeho propuštění nebo zadržení stanoví každý členský stát.
KAPITOLA V Ustanovení vztahující se na zboží, o kterém bylo zjištěno, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny
Článek 8
1. Aniž jsou dotčeny jiné právní prostředky, které má k dispozici držitel ochranné známky, o které bylo zjištěno, že byla padělána, nebo držitel autorského práva nebo práv příbuzných nebo práva k průmyslovým vzorům, o kterém bylo zjištěno, že bylo nedovoleně napodobeno, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby bylo příslušným orgánům umožněno:
a) zpravidla a podle příslušných vnitrostátních právních předpisů zničit zboží, o kterém bylo zjištěno, že je padělané nebo bylo nedovoleně napodobeno, nebo je odstranit z obchodního oběhu tak, aby se zabránilo způsobení škody držiteli práva, a to bez jakékoli náhrady a aniž by vznikly náklady státu;
b) přijmout, pokud jde o toto zboží, jakákoli další opatření, která účinně zbaví odpovědné osoby hospodářského zisku z tohoto obchodu.
Tento účinek nemá zejména
- zpětný vývoz padělků nebo nedovolených napodobenin v nezměněném stavu,
- kromě výjimečných případů pouhé odstranění ochranných známek, které byly neoprávněně umístěny na padělky,
- propuštění zboží do jiného celního režimu.
2. Padělky nebo nedovolené napodobeniny mohou být přenechány ve prospěch státu.
V tomto případě se použije odst. 1 písm. a).
3. Kromě informací poskytnutých podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce a za podmínek v něm stanovených sdělí celní úřad nebo příslušný útvar držiteli práva na jeho žádost jména a adresy odesílatele, dovozce nebo vývozce a výrobce zboží, o kterém bylo zjištěno, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny, a množství tohoto zboží.
KAPITOLA VI Závěrečná ustanovení
Článek 9
1. Pokud nestanoví právní předpisy členského státu, ve kterém je podána žádost jinak, nezakládá přijetí žádosti vypracované podle čl. 3 odst. 2 držiteli práva nárok na náhradu škody, pokud nejsou padělky nebo nedovolené napodobeniny celním úřadem odhaleny a pokud jsou propuštěny nebo není přijato opatření za účelem jejich zadržení podle čl. 6 odst. 1.
2. Pokud nestanoví právní předpisy členského státu, ve kterém je podána žádost jinak, celní úřad nebo jiný řádně zmocněný orgán vykonávající pravomoci, které jsou jim svěřeny v boji proti padělkům nebo nedovoleným napodobeninám, nejsou odpovědné osobám, kterých se týkají úkony uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nebo článku 4, pokud v důsledku jejich opatření utrpí ztrátu nebo škodu.
3. Občanskoprávní odpovědnost držitele práv upravují právní předpisy členského státu, v kterém se příslušné zboží ocitlo v některé ze situací uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a).
Článek 10
Toto nařízení se nevztahuje na zboží neobchodní povahy v osobních zavazadlech cestujících v rámci mezí stanovených pro osvobození od cla.
Článek 11
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení článku 2.
Tyto sankce musí být dostatečně přísné, aby vedly k dodržování příslušných ustanovení.
Článek 12
Nezbytná prováděcí ustanovení k tomuto nařízení se vydají postupem podle čl. 13 odst. 3 a 4.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 247 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Výbor projedná každou otázku týkající se provádění tohoto nařízení, kterou mu předloží jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavostivěci. Stanovisko se přijímá většinou hlasů podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy o rozhodnutích, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států ve výboru přikládána váha způsobem stanoveným v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. Komise přijmé opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V takovém případě:
- Komise odloží provedení opatření, o kterých rozhodla, nejvýše o tři měsíce ode dne jejich sdělení,
- Rada může ve lhůtě uvedené v první odrážce přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 14
Členské státy sdělí Komisi všechny důležité informace o používání tohoto nařízení.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům.
Pro účely používání tohoto nařízení se použijí přiměřeně ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a o spolupráci těchto orgánů s Komisí k zajištění správného uplatňování celních nebo zemědělských právních předpisů [6].
Pravidla postupu při poskytování informací se stanoví v rámci prováděcích ustanovení podle čl. 13 odst. 2, 3 a 4.
Článek 15
Do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise na základě informací poskytnutých podle článku 14 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování systému, zejména pokud jde o hospodářské a sociální důsledky padělání a navrhne jeho případné změny a doplňky ve lhůtě dvou let od zahájení používání tohoto nařízení.
Článek 16
Nařízení (EHS) č. 3842/86 se ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost zrušuje.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví podrobná opatření týkající se systému práv tranzitu (ekobodů) pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem, zavedeného článkem 11 protokolu č. 9 aktu o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 6 a přílohu 4 protokolu č. 9 tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že protokol č.
9 stanoví zvláštní režim pro tranzit těžkých nákladních vozidel přes rakouské území, založený na systému práv tranzitu (ekobodů); že ode dne přistoupení musí tento režim nahradit systém přidělování ekobodů podle nařízení Rady (EHS) č. 3637/92 ze dne 27. listopadu 1992 [1];
vzhledem k tomu, že Komise musí přijmout podrobná opatření pro řízení týkající se systému ekobodů a přidělování ekobodů;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 6 druhého pododstavce protokolu č. 9 mají tato opatření zajistit zachování současné situace pro stávající členské státy, která vyplývá z uplatňování nařízení Rady (EHS) č. 3637/92 a správní dohody podepsané dne 23. prosince 1992 [2], která stanoví den vstupu v platnost a postupy pro zavedení systému ekobodů uvedeného v dohodě o přepravě;
vzhledem k tomu, že by Komise podle společného prohlášení č. 18 měla přijmout podrobná opatření ke zbývajícím technickým otázkám týkajícím se systému ekobodů;
vzhledem k tomu, že příloha 4 protokolu č. 9 musí být upravena s ohledem na tranzitní jízdy těžkých nákladních vozidel registrovaných ve Finsku a Švédsku; odhad těchto jízd musí vycházet ze směrných hodnot pro příslušné země propočítaných na základě počtu tranzitních jízd v roce 1991 a současné standardní hodnoty emisí NOx ve výši 15,8 g NOx/kWh;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 16 protokolu č. 9,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
I. Správní ustanovení
Článek 1
1. Řidič těžkého nákladního vozidla musí mít u sebe při každé tranzitní jízdě řádně vyplněný standardní formulář nebo rakouské osvědčení, jejichž vzor je uveden v příloze A tohoto nařízení, potvrzující platbu za ekobody pro danou jízdu (ekokarta) a je povinen je předložit na požádání "kontrolora."
Příslušné rakouské orgány vydají ekokartu uvedenou v příloze A při zaplacení ceny za vyhotovení a přidělení formulářů a ekobodů.
2. Řidič těžkého nákladního vozidla registrovaného po 1. říjnu 1990 musí mít rovněž u sebe a na požádání předložit standardní doklad COP, jehož vzor je uveden v příloze B, jako důkaz emisí NOx tohoto vozidla.
Těžká nákladní vozidla poprvé registrovaná před 1. říjnem 1990, nebo pro která nebyl předložen žádný doklad, jsou považována za vozidla s hodnotou COP ve výši 15,8 g/kWh.
Členské státy sdělí písemně Komisi, které vnitrostátní orgány jsou oprávněny vydávat uvedené doklady.
3. Tranzitní jízdy vykonané za okolností uvedených v příloze C nebo na podkladě povolení ECMT jsou ze systému ekobodů vyjmuty.
Článek 2
1. Požadovaný počet ekobodů musí být připevněn na formulář uvedený v čl.
1 odst. 1 a znehodnocen podpisem, který prochází přes ekobody i formulář.
Místo podpisu lze použít razítko.
2. Do 31. prosince 1996 musí být při vstupu vozidla na rakouské území předán příslušným orgánům řádně vyplněný formulář s požadovaným počtem ekobodů; kopii tohoto formuláře orgány spolu s potvrzením platby předají zpět.
V případě těžkého nákladního vozidla registrovaného v Rakousku musí být potvrzení platby a doklad COP společně předkládány kontrolnímu orgánu Itálie nebo Německa, a to při vjezdu do těchto členských států nebo výjezdu z nich.
Kopie potvrzení platby musí být rakouským orgánům předkládána při vjezdu.
Pro těžká nákladní vozidla registrovaná v Rakousku a provozující tranzitní jízdy do Itálie nebo z Itálie nebo jízdy pokračující v Německu po tranzitu přes Rakousko musí být používány zvláštní ekobody.
Jejich použití musí být zaznamenáno na potvrzení platby.
Tyto kontroly mohou být podle uvážení členského státu prováděny na jiných místech než na hranicích.
3. Pokud je tažné vozidlo během tranzitní jízdy změněno, zůstává potvrzení platby vydané při vjezdu platné a musí být uchováno.
Pokud hodnota COP nového tažného vozidla překročí hodnotu uvedenou ve formuláři, musí být na novou kartu připevněny dodatečné ekobody a znehodnoceny při výjezdu ze země.
4. Pro jízdy, pro které jsou vyžadovány ekobody, nahrazují formuláře uvedené v čl. 1 odst. 1 všechny rakouské formuláře dosud užívané v dopravní statistice.
5. Příslušné orgány členských států musí Komisi pravidelně sdělovat počet použitých ekobodů.
Originály nebo kopie formulářů nesoucích znehodnocené ekobody se případně předávají jednotlivým vnitrostátním orgánům nebo Komisi.
Článek 3
1. Do 31. prosince 1996 musí být rakouské potvrzení platby za zvláštní ekobody pro Itálii nebo Německo přijímáno místo povolení stanovených pro území Itálie, Německa a Rakouska.
V Itálii nahrazuje toto potvrzení platby dvoustrannou kartu pro jednu jízdu a v Německu dvoustranné povolení pro jízdu tam a zpět.
Pro těžká nákladní vozidla registrovaná v Rakousku nahrazuje stanovené povolení při výjezdu z Itálie rovněž řádně vyplněný formulář podle čl. 1 odst. 1 nesoucí požadovaný počet ekobodů pro Itálii.
2. Pokračující jízdy zahrnující jeden přejezd rakouských hranic vlakem, ať již běžnou železniční dopravou nebo kombinovanou dopravou, a přejezd přes hranice po silnici před nebo po přejezdu vlakem se nepovažuje za tranzitní přepravu zboží po silnici přes Rakousko ve smyslu čl. 1 písm. e) protokolu č. 9, ale za dvoustrannou jízdu ve smyslu čl. 1 písm. g) tohoto protokolu.
3. Pokračující tranzitní jízdy přes Rakousko se považují za dvoustrannou jízdu, pokud projíždějí přes tyto železniční terminály:
Fürnitz/Villach Süd, Sillian, Innsbruck/Hall, Brennersee, Graz.
Článek 4
Ekobody se označují rokem, pro který jsou platné.
Lze je použít mezi 1. lednem roku, pro který jsou platné, a 31. lednem následujícího roku.
Článek 5
1. Porušení protokolu č. 9 nebo tohoto nařízení řidičem těžkého nákladního vozidla nebo podnikem je stíháno podle platných vnitrostátních předpisů. V případě opakovaného porušování se použije čl. 8 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 881/92 [3].
2. Komise a příslušné orgány členských států si v rámci své působnosti poskytují právní pomoc při vyšetřování a stíhání porušení protokolu č. 9 a tohoto nařízení, zejména při zajišťování, zda jsou doklady uvedené v článku 1 správně používány.
3. Pokud nejsou ekokarty uvedené v článku 1 kontrolním orgánům předloženy v souladu s tímto nařízením nebo jsou tyto formuláře neúplné nebo nesprávně vyplněné nebo nejsou ekobody správně připevněné, mohou orgány při dodržení zásady úměrnosti odmítnout povolit pokračování jízdy.
II. Přidělování ekobodů
Článek 6
1. 96,66 % ekobodů z celkového dostupného počtu se rozdělí mezi členské státy podle klíče uvedeného v příloze D.
2. Tyto ekobody se přidělují členským státům každý rok ve dvou částech, první část před 1. říjnem roku předcházejícího roku platnosti a druhá část před 1. březnem roku platnosti.
V případech uvedených v čl. 11 odst. 2 písm. c) protokolu č. 9 se druhé přidělení sníží o počet ekobodů vypočtený podle metody uvedené v příloze 5 bodě 3 protokolu.
Článek 7
1. Příslušné orgány členských států přidělí dostupné ekobody zúčastněným provozovatelům těžkých nákladních vozidel usazeným na jejich území.
2. Nejpozději do 15. října každého roku vrátí příslušné orgány členských států Komisi ekobody, které na základě předložených údajů a odhadů přepravy pro závěrečné měsíce roku nebudou před koncem roku pravděpodobně využity.
Článek 8
1. Ekobody, které podle článku 6 zůstanou nerozděleny, a ty, které jsou vráceny Komisi podle článku 7, tvoří rezervu Společenství.
2. Ekobody z rezervy Společenství může Komise přidělit členským státům postupem podle článku 16 protokolu č. 9 nejpozději jeden měsíc před koncem roku; přitom vezme v úvahu způsob, jakým každý členský stát hospodařil se svými přidělenými ekobody, a objektivní potřeby dopravců každého členského státu, které mohou být určeny zejména na základě těchto kritérií:
- zvláštní postavení Řecka a Itálie podrobně vysvětlené v příloze E,
- nevýhodné výchozí postavení,
- obtíže při technickém zdokonalování vozového parku, pokud jde o emise NOX,
- zeměpisné okolnosti,
- nepředvídané události.
III. Změny počtu ekobodů
Článek 9
Příloha 4 protokolu č. 9 aktu o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska se mění takto:
Rok _BAR_ Procento ekobodů _BAR_ Ekobody pro 15 členských států _BAR_ 1991 (základ) _BAR_ 100 % _BAR_ 23556220 _BAR_ 1995 _BAR_ 71,7 % _BAR_ 16889810 _BAR_ 1996 _BAR_ 65,0 % _BAR_ 15311543 _BAR_ 1997 _BAR_ 59,1 % _BAR_ 13921726 _BAR_ 1998 _BAR_ 54,8 % _BAR_ 12908809 _BAR_ 1999 _BAR_ 51,9 % _BAR_ 12225678 _BAR_ 2000 _BAR_ 49,8 % _BAR_ 11730998 _BAR_ 2001 _BAR_ 48,5 % _BAR_ 11424767 _BAR_ 2002 _BAR_ 44,8 % _BAR_ 10533187 _BAR_ 2003 _BAR_ 40,0 % _BAR_ 9422488 _BAR_
IV. Technické otázky týkající se systému ekobodů
Článek 10
K objasnění čl. 11 odst. 2 písm. b) a přílohy 5 bodu 1 protokolu č. 9 se pro vozidla registrovaná před 1. říjnem 1990, u kterých byl od té doby vyměněn motor, použijí hodnoty COP nového motoru. V tom případě musí být v osvědčení vydaném příslušným orgánem zmíněna výměna motoru a uvedeny podrobnosti o nové hodnotě COP pro emise NOX.
Článek 11
Pokud je tažné vozidlo registrované v jiném členském státě než v Rakousku nahrazeno během tranzitní jízdy přes Rakousko do Itálie tažným vozidlem registrovaným v Rakousku, vyžaduje se do 31. prosince 1996 navíc k povolení pro dvoustrannou dopravu mezi Rakouskem a Itálií potvrzení platby za jízdu prvním tažným vozidlem.
Článek 12
Tranzitní jízda je osvobozena od placení ekobodů při splnění všech těchto podmínek:
i) pokud je výlučným účelem jízdy dodat zcela nové vozidlo nebo jízdní soupravu od výrobce do místa určení v jiném státě;
ii) pokud při jízdě není přepravováno žádné zboží;
iii) pokud má vozidlo nebo souprava vozidel příslušné mezinárodní doklady o registraci a štítky vývozní licence.
Článek 13
Tranzitní jízda je osvobozena od placení ekobodů, pouze pokud jde o tranzit osvobozený od placení ekobodů uvedený v příloze C a vozidlo má doklady to prokazující.
Těmito doklady mohou být:
- nákladní list nebo
- vyplněná ekokarta, ke které nebyly připevněny žádné ekobody, nebo
- vyplněná ekokarta s ekobody, které jsou následně znovu obnoveny.
Článek 14
1. Tento článek se vztahuje na tranzitní dopravu těžkých nákladních vozidel s maximální přípustnou hmotností nad 3,5 tuny registrovaných v Rakousku, jedoucích přes německé území buď přes Bad Reichenhall ("Kleines Deutsches Eck"), nebo po dálnici Inntal A8/A93 mezi hraničními přechody Bad Reichenhall a Kiefersfelden ("Großes Deutsches Eck").
2. Pro "Kleines Deutsches Eck" může Německo do 30. června 1995 omezit počet jednorázových jízd rakouských těžkých nákladních vozidel na 4700 týdně a do 31. prosince 1996 na 2350 jednorázových jízd týdně.
3. Pro "Großes Deutsches Eck" může Německo do 31. prosince 1996 omezit počet jednorázových jízd tranzitních rakouských vozidel jiných než jízd vykonávaných na základě dvoustranného povolení nebo jízd pro vlastní potřebu na 2350 jízd týdně.
Počínaje 1. lednem 1997 musí být zajištěno nediskriminující zacházení s rakouskými dopravci.
4. Pro "Kleines Deutsches Eck" musí Komise před 1. říjnem 1996 a po poradě zejména s Rakouskem a Německem revidovat nezbytnost a účinnost tohoto režimu s ohledem na zřízení nediskriminujícího systému založeného na ekologických kritériích a elektronické kontrole, která má být uplatněna od 1. ledna 1997 pro těžká nákladní vozidla ve smyslu čl. 1 písm. d) protokolu č. 9 aktu o přistoupení Rakouska a která nesmí překročit dobu trvání omezení vztahujících se na tranzit těžkých nákladních vozidel přes rakouské území.
V. Závěrečná ustanovení
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost 1. ledna 1995 s výhradou vstupu v platnost aktu o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 3304/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se v důsledku přistoupení Finska, Rakouska a Švédska mění některá nařízení týkající se obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska [1], a zejména na čl. 169 odst. 2 uvedeného aktu,
vzhledem k tomu, že v důsledku přistoupení Finska, Rakouska a Švédska je nezbytné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 479/88 ze dne 22. února 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se roční celní kvóty Společenství pro 2500 tun nepraženého sladu kódu KN 11071099 pocházejícího a dováženého z Finska [2], a upravit tato nařízení:
- nařízení Komise (EHS) č. 2145/92 ze dne 29. července 1992, kterým se nově vymezují oblasti určení pro vývozní náhrady nebo vývozní dávky a některé vývozní licence v odvětví obilovin a rýže [3],
- nařízení Komise (EHS) č. 1533/93 ze dne 22. června 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která se přijmou v případě narušení trhu s obilovinami [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 120/94 [5],
- nařízení Komise (EHS) č. 1621/93 ze dne 25. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o režim dovozních dávek v odvětví obilovin [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 795/94 [7];
2 odst. 3 smlouvy o přistoupení [8] mohou instituce Evropských společenství před přistoupením přijmout opatření stanovená v článku 169 aktu o přistoupení, která vstupují v platnost s výhradou vstupu smlouvy o přistoupení v platnost a dnem vstupu smlouvy o přistoupení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS) č. 479/88 se zrušuje.
2. V příloze nařízení (EHS) č. 2145/92 se pod názvem Oblast II písm. c) zrušují slova "Švédsko" a "Finsko".
3. V článku 14a nařízení (EHS) č. 1533/93 se zrušuje slovo "Rakousko".
4. V příloze I nařízení (EHS) č. 1621/93 se zrušují odkazy na Švédsko a Finsko.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení Norska, Rakouska, Finska a Švédska v platnost a dnem vstupu uvedené smlouvy v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3118/93, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994, a zejména na článek 169 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že na základě přistoupení Rakouska, Finska a Švédska musí být změněno nařízení (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993 [1], aby uvedené země obdržely přiměřený počet povolení kabotáže ve Společenství;
vzhledem k tomu, že na základě článku 13 protokolu č. 9 o silniční, železniční a kombinované dopravě v Rakousku připojeném k aktu o přistoupení z roku 1994 se nařízení (EHS) č. 3118/93 vztahuje až od 1. ledna 1997 na: a) dopravce, kteří jsou držiteli povolení Společenství vydaného příslušnými orgány v Rakousku pro provozování vnitrostátní přepravy zboží po silnici v jiných členských státech, a b) dopravce, kteří jsou držiteli povolení Společenství vydaného příslušnými orgány v jiných členských státech pro provozování vnitrostátní přepravy zboží po silnici v Rakousku;
vzhledem k tomu, že rozšíření Společenství povede k nárůstu trhu silniční přepravy zboží; že pro dvanáct stávajících členských států by měl být stanoven dodatečný počet povolení kabotáže;
vzhledem k tomu, že by z důvodu přistoupení mělo být rovněž přijato několik technických změn nařízení (EHS) č. 3118/93;
vzhledem k tomu, že je nezbytné dočasně pokračovat v opatřeních stanovených v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) tak, aby povolení kabotáže pro začátek roku 1995 mohla být včas vytištěna;
vzhledem k tomu, že na základě čl. 2 odst. 3 smlouvy o přistoupení z roku 1994 mohou před přistoupením orgány Unie přijmout opatření uvedená v článku 169 aktu z roku 1994 s tím, že tato opatření vstoupí v platnost pouze s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3118/83 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: Rok _BAR_ Počet povolení _BAR_ 1994 _BAR_ 30000 _BAR_ 1995 _BAR_ 46296 _BAR_
1996 _BAR_ 60191 _BAR_ 1997 _BAR_ 83206 _BAR_ 1. leden až 30. červen 1998 _BAR_ 54091." _BAR_
2. Tabulka v čl. 2 odst. 3 se nahrazuje tímto:
_BAR_ "1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1. leden až 30. červen 1998 _BAR_ Belgie _BAR_ 3647 _BAR_ 4742 _BAR_ 6223 _BAR_ 4045 _BAR_ Dánsko _BAR_ 3538 _BAR_ 4600 _BAR_ 6037 _BAR_ 3925 _BAR_ Německo _BAR_ 5980 _BAR_ 7774 _BAR_ 10203 _BAR_ 6632 _BAR_ Řecko _BAR_ 1612 _BAR_ 2096 _BAR_ 2751 _BAR_ 1789 _BAR_ Španělsko _BAR_ 3781 _BAR_ 4916 _BAR_ 6452 _BAR_ 4194 _BAR_ Francie _BAR_ 4944 _BAR_ 6428 _BAR_ 8436 _BAR_ 5484 _BAR_ Irsko _BAR_ 1645 _BAR_ 2139 _BAR_ 2808 _BAR_ 1826 _BAR_ Itálie _BAR_ 4950 _BAR_ 6435 _BAR_ 8445 _BAR_ 5490 _BAR_ Lucembursko _BAR_ 1699 _BAR_ 2209 _BAR_ 2899 _BAR_ 1885 _BAR_ Nizozemsko _BAR_ 5150 _BAR_ 6695 _BAR_ 8786 _BAR_ 5711 _BAR_ Rakousko _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 4208 _BAR_ 2736 _BAR_ Portugalsko _BAR_ 2145 _BAR_ 2789 _BAR_ 3661 _BAR_ 2380 _BAR_ Finsko _BAR_ 1774 _BAR_ 2307 _BAR_ 3029 _BAR_ 1969 _BAR_ Švédsko _BAR_ 2328 _BAR_ 3027 _BAR_ 3973 _BAR_ 2583 _BAR_
Spojené království _BAR_ 3103 _BAR_ 4034 _BAR_ 5295 _BAR_ 3442" _BAR_ 3. Texty v horní části stran a) a b) příloh I a II se nahrazují tímto:
"(Znění v úředním jazyku nebo úředních jazycích členského státu vydávajícího povolení)"
Strany c), d), e) a f) se zrušují.
4. Text ve střední části strany a) příloh I a II se nahrazuje tímto:
+++++ TIFF +++++
5. Poznámka pod čarou 1 na straně a) příloh I, II a III se nahrazuje tímto:
"(1) Mezinárodní poznávací značky států:
Belgie (B), Dánsko (DK), Německo (D), Francie (F), Řecko (GR), Španělsko (E), Irsko (IRL), Itálie (I), Lucembursko (L), Nizozemsko (NL), Rakousko (A), Portugalsko (P), Finsko (FIN), Švédsko (S), Spojené království (GB) (od 1. ledna 1996: UK)."
6. Text v horní části stran a) a b) přílohy III se nahrazuje tímto:
"(Znění v úředním jazyku nebo úředních jazycích členského státu vydávajícího knihu)".
7. Položka
"Sloupec 6"
na straně c) přílohy III se nahrazuje tímto: — Belgie: _BAR_ B, _BAR_ — Dánsko: _BAR_ DK, _BAR_ — Německo: _BAR_ D, _BAR_ — Řecko: _BAR_ GR, _BAR_ — Španělsko: _BAR_ E, _BAR_ — Francie: _BAR_ F, _BAR_ — Irsko: _BAR_ IRL, _BAR_ — Itálie: _BAR_ I, _BAR_ — Lucembursko: _BAR_ L, _BAR_ — Nizozemsko: _BAR_ NL, _BAR_ — Portugalsko: _BAR_ P, _BAR_ — Finsko: _BAR_ FIN, _BAR_ — Švédsko: _BAR_ S, _BAR_ — Spojené království: _BAR_ GB (od 1. ledna 1996: UK) _BAR_ a od 1. ledna 1997: — Rakousko: _BAR_ A." _BAR_
8. Příloha IV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Do 30. června 1995 musí povolení kabotáže, která mají být využita dopravci usazenými ve stávajících členských státech, odpovídat vzorům v přílohách I a II nařízení (EHS) č. 3118/93. Do této doby musí povolení kabotáže, která mají být využita dopravci usazenými ve Finsku a Švédsku, odpovídat vzorům v přílohách I a II dodatku 2 k příloze XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru, ve znění rozhodnutí Smíšeného výboru EHP 7/94 [2].
Stávající členské státy smějí povolit, aby nejdéle do 31. prosince 1995 byly užívány knihy záznamových listů odpovídající vzoru v příloze III nařízení (EHS) č. 3118/93; ostatní členské státy musí tyto knihy záznamových listů na svém území přijímat do 31. prosince 1995.
Do té doby smějí Finsko a Švédsko povolit užívání knih záznamových listů odpovídající vzoru v příloze III dodatku 2 k příloze XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru, ve znění rozhodnutí Smíšeného výboru EHP 7/94.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3317/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se oprávnění k rybolovu ve vodách třetí země v rámci dohody o rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 17 nařízení Rady (ES) č.
1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [4], je na Radě požadováno přijetí rozhodnutí o obecných ustanoveních týkajících se povolení k rybolovu, použitelných u rybářských plavidel Společenství působících ve vodách třetí země v rámci dohody o rybolovu mezi Společenstvím a výše uvedenou zemí;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění účinného a transparentního řízení rybolovných činností uskutečňovaných plavidly Společenství v rámci dohod o rybolovu mezi Společenstvím a třetími zeměmi je nezbytné, aby každý členský stát jednal způsobem opravňujícím ta z jeho rybářských plavidel, jež obdržela licenci třetí země k rybolovu, k pokračování v takových činnostech, a že rybolov ve vodách třetí země bez takové licence musí být zakázán z toho důvodu, že závazky Společenství vůči třetím zemím mají být dodržovány;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit postupy, jež budou dodržovány Komisí a členským státem vlajky za účelem umožnění řízení těchto činností, a navrhnout prováděcí pravidla k těmto postupům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví obecná ustanovení týkající se rybolovu prováděného rybářskými plavidly Společenství ve vodách třetí země v rámci dohody o rybolovu mezi Společenstvím a výše uvedenou zemí, pokud taková činnost podléhá požadavku na licenci k rybolovu udělenou touto třetí zemí.
2. Pouze ta rybářská plavidla Společenství, jež mají platné povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu, mohou vykonávat svou rybolovnou činnost ve vodách třetí země podle dohody o rybolovu mezi Společenstvím a výše uvedenou zemí.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "licencí třetí země k rybolovu" povolení vydané třetí zemí v jakékoliv formě k rybolovné činnosti v jejích rybolovných vodách;
b) "povolením k rybolovu v rámci dohody o rybolovu" oprávnění k rybolovu v jakékoliv formě, udělené rybářskému plavidlu Společenství členským státem vlajky v rámci dohody o rybolovu mezi Společenstvím a třetí zemí, sloužící jako doplněk licence k rybolovu uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 3690/93 [5], jež umožňuje výše uvedenému plavidlu vykonávat rybolovnou činnost podle písmena a).
Článek 3
Členský stát vlajky uděluje a spravuje povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu pro plavidla plující pod jeho vlajkou v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
Článek 4
Členský stát vlajky neudělí povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu, pokud dotyčné plavidlo nemá licenci k rybolovu v souladu s nařízením (ES) č. 3690/93 nebo pokud byla výše uvedená licence dočasně nebo s konečnou platností odebrána v souladu s článkem 5 výše uvedeného nařízení.
Povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu již udělená jsou neplatná, pokud licence k rybolovu udělená danému rybářskému plavidlu byla s konečnou platností odebrána; je pozastaveno, pokud je licence dočasně odebrána.
2. Členský stát vlajky bezodkladně vydá povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu, pokud dotyčné rybářské plavidlo obdrželo licenci třetí země k rybolovu.
Článek 5
1. Členský stát vlajky zašle Komisi všechny žádosti o vydání licence třetí země k rybolovu plavidlům plujícím pod jeho vlajkou k vykonávání rybolovnéčinnosti v rámci možností rybolovu udělených Společenství podle dohody o rybolovu se třetí zemí.
Ujistí se, že žádosti jsou v souladu s podmínkami dohody a s pravidly Společenství.
2. Komise přezkoumá žádosti každého členského státu s ohledem na možnosti rybolovu tomuto státu přidělené podle ustanovení Společenství a podle jakýchkoliv podmínek stanovených v dohodě o rybolovu, použitelných u plavidel Společenství.
Komise zašle, nejpozději deset pracovní dní od data obdržení žádosti členského státu nebo ve lhůtě stanovené dohodou o rybolovu, dotyčné třetí zemi žádost o vydání licence třetí země k rybolovu plavidlu Společenství, jež má v úmyslu vykonávat rybolovnou činnost v jejích vodách.
Pokud při přezkoumávání žádosti Komise zjistí, že tato žádost neodpovídá podmínkám stanoveným v tomto odstavci, neprodleně informuje dotyčný členský stát, že nemůže předat uvedenou žádost nebo její část dotyčné třetí zemi a uvede své důvody.
3. Komise neprodleně informuje členský stát vlajky o skutečnosti, že dotyčná třetí země udělila licenci k provádění rybolovných činností nebo o rozhodnutí třetí země takovou licenci neudělit.
Ve druhém uvedeném případě Komise provede po konzultaci s členským státem vlajky a třetí zemí odpovídající kontroly.
Článek 6
1. Pokud třetí země oznámí Komisi, že se rozhodla pozastavit nebo odebrat licenci k rybolovu plavidlu plujícímu pod vlajkou členského státu, Komise o tom neprodleně informuje dotyčný členský stát vlajky.
Komise provede odpovídající kontroly v souladu s postupy stanovenými v dohodě o rybolovu, pokud je to vhodné, po konzultaci s členským státem vlajky a s dotyčnou třetí zemí a informuje členský stát vlajky a případně dotyčnou třetí zemi o výsledku.
2. Pozastavení licence k rybolovu třetí zemí, jež ji dotyčnému plavidlu udělila, rovněž zahrnuje pozastavení povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu členským státem vlajky na celé období pozastavení výše uvedené licence.
3. Pokud je licence k rybolovu odebrána třetí zemí s konečnou platností, členský stát vlajky bezodkladně odebere povolení k rybolovu udělené v rámci dohody o rybolovu dotyčnému plavidlu.
Článek 7
Členský stát vlajky provede zápis(y) uvedený(é) v článku 6 nařízení (ES) č. 3690/93 a uvede zde veškeré údaje vztahující se k povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu, jež vydal, pokud uvedené údaje již nebyly zjištěny v rámci nařízení Komise (ES) č. 109/94 ze dne 19. ledna 1994 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [6].
Článek 8
Členské státy určí příslušné orgány k udělování povolení k rybolovu v rámci dohody o rybolovu a přijmou příslušná opatření k zajištění účinnosti systému.
Oznámí ostatním členským státům a Komisi jména a adresy těchto orgánů.
Informují Komisi o přijatých opatřeních nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a pokud nastanou jakékoliv změny, v nejbližším možném termínu.
Článek 9
Prováděcí pravidla k článkům 5 a 6 se stanoví postupem podle článku 18 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [7].
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3330/94 ze dne 21. prosince 1994 o sazebním zařazení některého děleného drůbežího masa a o změně nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1574/93 [2], a zejména na článek 3 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že zařazení některého děleného drůbežího masa představuje problém, protože v celní a statistické nomenklatuře, která byla zavedena nařízením Rady (EHS) č.
2658/87 [3] naposledy pozměněným nařízením Komise (EHS) č. 3115/94 [4], nejsou obsaženy přesné definice; že by tyto definice měly být stanoveny za účelem zjištění jednotného uplatňování dávek v odvětví drůbežího masa;
1 nařízení (EHS) č. 2777/75 se celní nomenklatura vyplývající z používání uvedeného nařízení přejímá do kombinované nomenklatury; že by proto měla být změněna;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely uplatňování dávek v odvětví drůbežího masa se rozumí:
1. "půlkami" ve smyslu podpoložek 02073913, 02073933, 02073957, 02073961, 02073963, 02074111, 02074211, 02074321, 02074323 a 02074325 půlky jatečně upravených těl drůbeže získané podélným řezem v rovině hrudní kosti a páteře;
2. "čtvrtkami" ve smyslu podpoložek 02073913, 02073933, 02073957, 02073961, 02073963, 02074111, 02074321, 02074323 a 02074325 přední čtvrtky nebo zadní čtvrtky získané příčným řezem půlky;
3. "celými křídly, též bez špiček" ve smyslu podpoložek 02073915, 02073935, 02073965, 02074121, 02074331 dělené drůbeží maso sestávající z kosti pažní, vřetenní a loketní včetně svaloviny.
Špička včetně zápěstních a záprstních kůstek může nebo nemusí být oddělena.
Řezy se vedou v kloubech;
4. "prsy" ve smyslu podpoložek 02073921, 02073941, 02073971, 02073973, 02074141, 02074241, 02074351 a 02074353 dělené drůbeží maso sestávající z hrudní kosti a žeber po obou stranách včetně svaloviny. Řezy se vedou v kloubech;
5. "stehny" ve smyslu podpoložek 02073923, 02073975, 02073977, 02074151, 02074361 a 02074363 dělené drůbeží maso sestávající z kosti stehenní, holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech;
6. "krůtími stehny spodními" ve smyslu podpoložek 02073943, 02074251 dělené krůtí maso sestávající z kosti holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech;
7. "krůtími stehny, jinými než spodními" ve smyslu podpoložek 02073945, 02074259 dělené krůtí maso sestávající z kosti stehenní včetně svaloviny nebo z kosti stehenní, holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech.
Článek 2
Kapitola 2 přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
1. Doplňková poznámka 4 se nahrazuje tímto:
"4. Následujícími výrazy se rozumí:
a) "nevykostěným děleným drůbežím masem" ve smyslu podpoložek 02073913 až 02073923, 02073933 až 02073945, 02073957 až 02073977, 02074111 až 02074151, 02074211 až 02074259 a 02074321 až 02074363 uvedené části včetně všech kostí.
Dělené drůbeží maso uvedené v bodě a), které bylo částečně vykostěno, patří do podpoložek 02073925, 02073947, 02073983, 02074171 nebo 02074381;
b) "půlkami" ve smyslu podpoložek 02073913, 02073933, 02073957, 02073961, 02073963, 02074111, 02074211, 02074321, 02074323, 02074325 půlky opracované jatečné drůbeže získané podélným řezem v rovině hrudní kosti a páteře;
c) "čtvrtkami" ve smyslu podpoložek 02073913, 02073933, 02073957, 02073961, 02073963, 02074111, 02074211, 02074321, 02074323 a 02074325 přední čtvrtky nebo zadní čtvrtky získané příčným řezem půlky;
d) "celými křídly, též bez špiček" ve smyslu podpoložek 02073915, 02073935, 02073965, 02074121, 02074221, 02074331 dělené drůbeží maso sestávající z kosti pažní, vřetenní a loketní včetně svaloviny.
Špička včetně zápěstních a záprstních kůstek může nebo nemusí být oddělena.
Řezy se vedou v kloubech;
e) "prsy" ve smyslu podpoložek 02073921, 02073941, 02073971, 02073973, 02074141, 02074241, 02074351 a 02074353 dělené drůbeží maso sestávající z hrudní kosti a žeber po obou stranách včetně svaloviny;
f) "stehny" ve smyslu podpoložek 02073923, 02073975, 02073977, 02074151, 02074361 a 02074363 dělené drůbeží maso sestávající z kosti stehenní, holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech;
g) "krůtími stehny spodními" ve smyslu podpoložek 02073943, 02074251 dělené krůtí maso sestávající z kosti holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech;
h) "krůtími stehny, jinými než spodními" ve smyslu podpoložek 02073945, 02074259 dělené krůtí maso sestávající z kosti stehenní včetně svaloviny nebo z kosti stehenní, holenní a lýtkové včetně svaloviny.
Oba řezy se vedou v kloubech;
i) "husí nebo kachní paletou" ve smyslu podpoložek 020781 a 02074371 oškubané husy nebo kachny bez vnitřností, hlav a běháků, s odstraněnou hrudí (prsní kost, žebra, páteř a křížová kost) avšak se stehenními, holenními, lýtkovými a pažními kostmi."
2. Zrušuje se doplňková poznámka 7.
Doplňková poznámka 8 se označuje jako doplňková poznámka 7.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu A Rady (ES) č. 3378/94
ze dne 22. prosince 1994,
kterým se v důsledku výsledků Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání mění nařízení (EHS) č. 1576/89, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin, a nařízení (EHS) č. 1601/91, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1576/89 [3] a nařízení (EHS) č. 1601/91 [4] stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin, aromatizovaných vín, aromatizovaných vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů; že k uvedení zmíněných nařízení do souladu se závazky vyplývajícími zejména z článků 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která tvoří nedílnou součást Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, je třeba v těchto nařízeních zakotvit právo zúčastněných stran zabránit za určitých podmínek neoprávněnému používání zeměpisných označení chráněných třetí zemí, která je členem Světové obchodní organizace,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1.
V nařízení (EHS) č. 1576/89 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 11a
1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby umožnila zúčastněným stranám zabránit na území Společenství za podmínek stanovených v článcích 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví používání zeměpisných označení týkajících se produktů, na které se vztahuje toto nařízení, u produktů, které nepocházejí z místa vyznačeného daným zeměpisným označením, a to i tehdy, je-li skutečný původ produktu uveden nebo je-li zeměpisné označení udáno v překladu nebo doprovázeno výrazy jako "druh", "typ", "styl", "napodobenina" a podobnými výrazy.
Pro účely tohoto článku se "zeměpisným označením" rozumějí označení, která slouží k označení produktu jako produktu pocházejícího z území třetí země, která je členem Světové obchodní organizace, nebo regionu či určitého místa tohoto území, jestliže lze jakost, pověst nebo jinou určitou vlastnost produktu přičíst především tomuto zeměpisnému původu.
2. Odstavec 1 se použije bez ohledu na článek 11 tohoto nařízení nebo jiných právních předpisů Společenství, které stanoví pravidla pro označování výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, a jejich obchodní úpravu.
3. Bude-li to nezbytné, stanoví se prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 15."
2. Za článek 10 nařízení (EHS) č. 1601/91 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 10a
1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby umožnila zúčastněným stranám zabránit na území Společenství za podmínek stanovených v článcích 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví používání zeměpisných označení týkajících se produktů, na které se vztahuje toto nařízení, u produktů, které nepocházejí z místa vyznačeného daným zeměpisným označením, a to i tehdy, je-li skutečný původ produktu uveden nebo je-li zeměpisné označení udáno v překladu nebo doprovázeno výrazy jako "druh", "typ", "styl", "napodobenina" a podobnými výrazy.
Pro účely tohoto článku se "zeměpisným označením" rozumějí označení, která slouží k označení produktu jako produktu pocházejícího z území třetí země, která je členem Světové obchodní organizace, nebo regionu či určitého místa tohoto území, jestliže lze jakost, pověst nebo jinou určitou vlastnost produktu přičíst především tomuto zeměpisnému původu.
2. Odstavec 1 se použije bez ohledu na článek 10 tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, které stanoví pravidla pro označování produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, a jejich obchodní úpravu.
3. Bude-li to nezbytné, stanoví se prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 14."
Článek 2
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě jednou za rok zprávu o používání platných předpisů podloženou vhodnými statistickými údaji.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
2. Použije se ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 3382/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (dále jen "dohoda") byla podepsána v Bruselu dne 1. února 1993;
vzhledem k tomu, že až do vstupu dohody v platnost nabyla její ustanovení o obchodu a obchodních otázkách účinnosti dnem 1. května 1993 na základě prozatímní dohody o obchodu a obchodních otázkách mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1], podepsané v Bruselu dne 1. února 1993;
vzhledem k tomu, že na základě závěrů ze zasedání Evropské rady v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993 o nových obchodních koncesích pro země střední a východní Evropy uzavřely dne 20. prosince 1993 Evropské společenství a Evropské společenství uhlí a oceli na jedné straně a Rumunsko na straně druhé dodatečný protokol [2] k prozatímní dohodě;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit postupy pro uplatňování některých ustanovení dohody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na opatření na ochranu obchodu je vhodné, je-li to podle ustanovení dohody nezbytné, stanovit zvláštní ustanovení týkající se obecných pravidel obsažených zejména v nařízení Rady (ES) č. 518/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu [3] a v nařízení Rady (ES) č. 521/94 ze dne 7. března 1994 o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4];
vzhledem k tomu, že při posuzování, zda by měla být zavedena ochranná opatření, je třeba přihlížet k závazkům stanoveným v dohodě;
vzhledem k tomu, že postupy týkající se ochranných doložek uvedených ve Smlouvě o založení Evropského společenství jsou rovněž použitelné;
vzhledem k tomu, že byla přijata zvláštní pravidla pro ochranná opatření týkající se textilních výrobků, obsažená v protokolu 1 dohody;
vzhledem k tomu, že pro použití ochranných opatření v zemědělských odvětvích by měly být zavedeny zvláštní postupy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I Zemědělské produkty
Článek 1
Prováděcí pravidla k čl. 21 odst. 2 a 4 dohody týkající se zemědělských produktů, které spadající do oblasti působnosti přílohy II Smlouvy a podléhají v rámci společné organizace trhu režimu dovozních dávek, a produktů spadajících pod položky KN 07119050 a 20031010 budou přijata postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 [5] nebo podle odpovídajících ustanovení ostatních nařízení zakládajících společnou organizaci trhů. Tato pravidla mohou stanovit zavedení systému dovozních potvrzení v odvětvích, ve kterých není používání takových potvrzení upraveno společnou organizací trhu.
HLAVA II Ochranná opatření
Článek 2
Rada může postupem stanoveným v článku 113 Smlouvy rozhodnout, že se obrátí na Radu přidružení zřízenou dohodou, pokud jde o opatření uvedená v článku 29 a čl. 119 odst.
2 dohody. V případě potřeby přijme Rada opatření týmž postupem.
Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu k tomuto účelu předložit nezbytné návrhy.
Článek 3
1. V případě praxe, která může Společenství opravňovat k použití opatření uvedených v článku 64 dohody, rozhodne Komise poté, co z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu případ posoudí, zda je tato praxe slučitelná s dohodou. V případě potřeby navrhne přijetí ochranných opatření Radě, která postupuje podle článku 113 Smlouvy s výjimkou případů podpory, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 521/94, kdy jsou opatření přijímána postupy stanovenými v uvedeném nařízení. Opatření se přijímají pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 64 odst. 6 dohody.
2. V případě praxe, která může způsobit, že by Rumunsko použilo opatření vůči Společenství na základě článku 64 dohody, rozhodne Komise po posouzení případu, zda je tato praxe slučitelná se zásadami stanovenými v dohodě.
V případě potřeby přijme vhodná rozhodnutí na základě kritérií vyplývajících z použití článků 85, 86 a 92 Smlouvy.
Článek 4
V případě praxe, která Společenství opravňuje k použití opatření stanovených v článku 30 dohody, se o zavedení antidumpingových opatření rozhoduje způsoby stanovenými v nařízení (ES) č. 521/94 a postupem stanoveným v čl. 34 odst. 2 a 3 písm. b) nebo d) dohody.
Článek 5
1. Požádá-li členský stát Komisi o použití ochranných opatření podle článků 31 nebo 32 dohody, poskytne jí na podporu své žádosti nezbytné odůvodnění.
Rozhodne-li Komise, že se ochranná opatření nepoužijí, uvědomí o tom Radu a členské státy do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu.
Kterýkoli členský stát může toto rozhodnutí Komise předložit Radě do deseti pracovních dnů od jeho sdělení.
Pokud Rada kvalifikovanou většinou prohlásí záměr přijmout odlišné rozhodnutí, uvědomí o tom Komise neprodleně Rumunsko a oznámí mu zahájení konzultací v rámci Rady přidružení podle čl. 34 odst. 2 a 3 dohody.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout odlišné rozhodnutí do 20 pracovních dnů od ukončení konzultací s Rumunskem v rámci Rady přidružení.
2. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 3491/93 [6] (dále jen "výbor").
Schůze výboru svolává jeho předseda.
Veškeré významné informace sdělí předseda co nejdříve členským státům.
3. Pokud Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu rozhodne, že by měla být použita ochranná opatření uvedená v článcích 31 nebo 32 dohody,
- uvědomí členské státy neprodleně, jedná-li z vlastního podnětu, nebo ve lhůtě pěti pracovních dnů od obdržení žádosti, jedná-li na žádost některého členského státu,
- konzultuje danou věc s výborem,
- současně uvědomí Rumunsko a oznámí Radě přidružení zahájení konzultací uvedených v čl. 34 odst. 2 a 3 dohody,
- současně poskytne Radě přidružení veškeré informace nezbytné pro tyto konzultace.
4. V každém případě se konzultace v rámci Rady přidružení považují za ukončené třicátým dnem po oznámení uvedeném v odst. 1 čtvrtém pododstavci a v odstavci 3.
Po skončení konzultací nebo po uplynutí 30 dnů, a pokud nebylo nalezeno jiné řešení, může Komise po konzultaci s výborem přijmout vhodná opatření k provedení článků 31 a 32 dohody.
5. Rozhodnutí uvedené v odstavci 4 je neprodleně sděleno Radě, členským státům a Rumunsku; je rovněž oznámeno Radě přidružení.
Rozhodnutí je okamžitě použitelné.
6. Kterýkoli členský stát může rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 4 předložit Radě do deseti pracovních dnů od jeho sdělení.
7. Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve smyslu odst. 4 druhého pododstavce do deseti pracovních dnů od ukončení konzultací s Radou přidružení či případně do konce třicetidenní lhůty, může kterýkoli členský stát, který danou věc předložil Komisi v souladu s odstavcem 3, tuto věc předložit Radě.
8. V případech uvedených v odstavcích 6 a 7 může Rada do dvou měsíců přijmout kvalifikovanou většinou odlišné rozhodnutí.
Článek 6
1. Pokud se vyskytnou mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 34 odst. 3 písm. d) dohody, může Komise přijmout okamžitá ochranná opatření v případech uvedených v článcích 31 a 32 dohody.
2. Obdrží-li Komise žádost členského státu, přijme v dané věci rozhodnutí do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
Komise své rozhodnutí sdělí Radě a členským státům.
3. Kterýkoli členský stát může rozhodnutí Komise předložit Radě postupem podle čl. 5 odst. 6.
Použije se postup stanovený v čl. 5 odst. 7 a 8.
Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve lhůtě stanovené v odstavci 2, může kterýkoli členský stát, který danou věc předložil Komisi, tuto věc předložit Radě postupy stanovenými v prvním a druhém pododstavci tohoto odstavce.
Článek 7
Postupy stanovené v článcích 5 a 6 se nevztahují pro produkty, na které se vztahuje protokol 1 dohody.
Článek 8
Odchylně od článků 5 a 6, pokud si okolnosti vyžadují přijetí opatření týkajících se zemědělských produktů na základě článku 22 nebo 31 dohody nebo na základě ustanovení příloh vztahujících se na tyto produkty, jsou tato opatření přijímána postupy stanovenými v předpisech o společné organizaci trhů nebo ve zvláštních předpisech přijatých podle článku 235 Smlouvy, které se vztahují na výrobky vznikající zpracováním zemědělských produktů, za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 22 nebo čl. 34 odst. 2 a 3 dohody.
Článek 9
Oznámení Radě přidružení stanovená v dohodě činí jménem Společenství Komise.
Článek 10
Tímto nařízením není dotčeno uplatnění ochranných opatření uvedených ve Smlouvě o založení Evropského společenství, zejména v článcích 109h a 109i, postupy v ní stanovenými.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 3383/94 ze dne 19. prosince 1994 o některých postupech pro uplatňování Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (dále jen "dohoda") byla podepsána v Bruselu dne 8. března 1993;
vzhledem k tomu, že až do vstupu dohody v platnost nabyla její ustanovení o obchodu a obchodních otázkách účinnosti dnem 31. prosince 1993 na základě prozatímní dohody o obchodu a obchodních otázkách mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím uhlí a oceli na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [1], podepsané v Bruselu dne 8. března 1993;
vzhledem k tomu, že na základě závěrů ze zasedání Evropské rady v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993 o nových obchodních koncesích pro země střední a východní Evropy uzavřely dne 20. prosince 1993 Evropské hospodářské společenství a Evropské společenství uhlí a oceli na jedné straně a Bulharská republika na straně druhé dodatkový protokol [2] k prozatímní dohodě;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit postupy pro uplatňování některých ustanovení dohody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na opatření na ochranu obchodu je vhodné, je-li to podle ustanovení dohody nezbytné, stanovit zvláštní ustanovení týkající se obecných pravidel obsažených zejména v nařízení Rady (ES) č. 518/94 ze dne 7. března l994 o společných pravidlech dovozu [3] a v nařízení Rady (EHS) č. 521/94 ze dne 7. března 1994 o ochraně proti dumpingovým nebo subvencovaným dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4];
vzhledem k tomu, že při posuzování, zda by měla být zavedena ochranná opatření, je třeba přihlížet k závazkům stanoveným v dohodě;
vzhledem k tomu, že postupy týkající se ochranných doložek uvedených ve Smlouvě o založení Evropského společenství jsou rovněž použitelné;
vzhledem k tomu, že byla přijata zvláštní pravidla pro ochranná opatření týkající se textilních výrobků, obsažená v protokolu 1 dohody;
vzhledem k tomu, že pro použití ochranných opatření v zemědělských odvětvích by měly být zavedeny zvláštní postupy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I Zemědělské produkty
Článek 1
Prováděcí pravidla k čl. 21 odst. 2 a 4 dohody týkající se zemědělských produktů, které spadající do oblasti působnosti přílohy II Smlouvy a podléhají v rámci společné organizace trhu režimu dovozních dávek, a produktů spadajících pod položky KN 07119050 a 20031010 budou přijata postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 [5] nebo podle odpovídajících ustanovení ostatních nařízení zakládajících společnou organizaci trhů. Tato pravidla mohou stanovit zavedení systému dovozních potvrzení v odvětvích, ve kterých není používání takových potvrzení upraveno společnou organizací trhu.
HLAVA II Ochranná opatření
Článek 2
Rada může postupem stanoveným v článku 113 Smlouvy rozhodnout, že se obrátí na Radu přidružení zřízenou dohodou, pokud jde o opatření uvedená v článku 29 a čl. 119 odst.
2 dohody. V případě potřeby přijme Rada opatření týmž postupem.
Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu k tomuto účelu předložit nezbytné návrhy.
Článek 3
1. V případě praxe, která může Společenství opravňovat k použití opatření uvedených v článku 64 dohody, rozhodne Komise poté, co z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu případ posoudí, zda je tato praxe slučitelná s dohodou. V případě potřeby navrhne přijetí ochranných opatření Radě, která postupuje podle článku 113 Smlouvy s výjimkou případů podpory, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 521/94, kdy jsou opatření přijímána postupy stanovenými v uvedeném nařízení. Opatření se přijímají pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 64 odst. 6 dohody.
2. V případě praxe, která může způsobit, že by Bulharsko použilo opatření vůči Společenství na základě článku 64 dohody, rozhodne Komise po posouzení případu, zda je tato praxe slučitelná se zásadami stanovenými v dohodě.
V případě potřeby přijme vhodná rozhodnutí na základě kritérií vyplývajících z použití článků 85, 86 a 92 Smlouvy.
Článek 4
V případě praxe, která Společenství opravňuje k použití opatření stanovených v článku 30 dohody, se o zavedení antidumpingových opatření rozhoduje způsoby stanovenými v nařízení (ES) č. 521/94 a postupem stanoveným v čl. 34 odst. 2 a 3 písm. b) nebo d) dohody.
Článek 5
1. Požádá-li členský stát Komisi o použití ochranných opatření podle článků 31 nebo 32 dohody, poskytne jí na podporu své žádosti nezbytné odůvodnění.
Rozhodne-li Komise, že se ochranná opatření nepoužijí, uvědomí o tom Radu a členské státy do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu.
Kterýkoli členský stát může toto rozhodnutí Komise předložit Radě do deseti pracovních dnů od jeho sdělení.
Pokud Rada kvalifikovanou většinou prohlásí záměr přijmout odlišné rozhodnutí, uvědomí o tom Komise neprodleně Bulharsko a oznámí mu zahájení konzultací v rámci Rady přidružení podle čl. 34 odst. 2 a 3 dohody.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout odlišné rozhodnutí do 20 pracovních dnů od ukončení konzultací s Bulharskem v rámci Rady přidružení.
2. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 3491/93 [6] (dále jen "výbor").
Schůze výboru svolává jeho předseda.
Veškeré významné informace sdělí předseda co nejdříve členským státům.
3. Pokud Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu rozhodne, že by měla být použita ochranná opatření uvedená v článcích 31 nebo 32 dohody,
- uvědomí členské státy neprodleně, jedná-li z vlastního podnětu, nebo ve lhůtě pěti pracovních dnů od obdržení žádosti, jedná-li na žádost některého členského státu,
- konzultuje danou věc s výborem,
- současně uvědomí Bulharsko a oznámí Radě přidružení zahájení konzultací uvedených v čl. 34 odst. 2 a 3 dohody,
- současně poskytne Radě přidružení veškeré informace nezbytné pro tyto konzultace.
4. V každém případě se konzultace v rámci Rady přidružení považují za ukončené třicátým dnem po oznámení uvedeném v odst. 1 čtvrtém pododstavci a v odstavci 3.
Po skončení konzultací nebo po uplynutí 30 dnů, a pokud nebylo nalezeno jiné řešení, může Komise po konzultaci s výborem přijmout vhodná opatření k provedení článků 31 a 32 dohody.
5. Rozhodnutí uvedené v odstavci 4 je neprodleně sděleno Radě, členským státům a Bulharsku; je rovněž oznámeno Radě přidružení.
Rozhodnutí je okamžitě použitelné.
6. Kterýkoli členský stát může rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 4 předložit Radě do deseti pracovních dnů od jeho sdělení.
7. Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve smyslu odst. 4 druhého pododstavce do deseti pracovních dnů od ukončení konzultací s Radou přidružení či případně do konce třicetidenní lhůty, může kterýkoli členský stát, který danou věc předložil Komisi v souladu s odstavcem 3, tuto věc předložit Radě.
8. V případech uvedených v odstavcích 6 a 7 může Rada do dvou měsíců přijmout kvalifikovanou většinou odlišné rozhodnutí.
Článek 6
1. Pokud se vyskytnou mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 34 odst. 3 písm. d) dohody, může Komise přijmout okamžitá ochranná opatření v případech uvedených v článcích 31 a 32 dohody.
2. Obdrží-li Komise žádost členského státu, přijme v dané věci rozhodnutí do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
Komise své rozhodnutí sdělí Radě a členským státům.
3. Kterýkoli členský stát může rozhodnutí Komise předložit Radě postupem podle čl. 5 odst. 6.
Použije se postup stanovený v čl. 5 odst. 7 a 8.
Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve lhůtě stanovené v odstavci 2, může kterýkoli členský stát, který danou věc předložil Komisi, tuto věc předložit Radě postupy stanovenými v prvním a druhém pododstavci tohoto odstavce.
Článek 7
Postupy stanovené v článcích 5 a 6 se nevztahují pro produkty, na které se vztahuje protokol 1 dohody.
Článek 8
Odchylně od článků 5 a 6, pokud si okolnosti vyžadují přijetí opatření týkajících se zemědělských produktů na základě článku 22 nebo 31 dohody nebo na základě ustanovení příloh vztahujících se na tyto produkty, jsou tato opatření přijímána postupy stanovenými v předpisech o společné organizaci trhů nebo ve zvláštních předpisech přijatých podle článku 235 Smlouvy, které se vztahují na výrobky vznikající zpracováním zemědělských produktů, za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 22 nebo čl. 34 odst. 2 a 3 dohody.
Článek 9
Oznámení Radě přidružení stanovená v dohodě činí jménem Společenství Komise.
Článek 10
Tímto nařízením není dotčeno uplatnění ochranných opatření uvedených ve Smlouvě o založení Evropského společenství, zejména v článcích 109h a 109i, postupy v ní stanovenými.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 3385/94 ze dne 21. prosince 1994 o formě, obsahu a jiných podrobnostech žádostí a oznámení uvedených v nařízení Rady č. 17 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
s ohledem na nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady č.
27 ze dne 3. května 1962, první nařízení, kterým se provádějí nařízení Rady č. 17 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3666/93 [3], již nadále nesplňuje požadavky vhodného správního postupu; že by proto mělo být nahrazeno novým nařízením;
vzhledem k tomu, že žádosti o negativní atest podle článku 2 a oznámení podle článků 4, 5 a 25 nařízení č. 17 mají významné právní následky, které jsou výhodné pro strany určité dohody, rozhodnutí nebo jednání, zatímco nesprávné nebo zavádějící informace v takových žádostech nebo oznámeních mohou vést k uložení pokut a mohou mít pro tyto strany za následek také znevýhodnění v občanském právu; že je proto v zájmu právní jistoty nezbytné přesně vymezit osoby oprávněné předkládat žádosti a oznámení, předmět a obsah informací, které takové žádosti a oznámení musí obsahovat a dobu kdy nabudou účinku;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby každá ze stran měla právo předložit Komisi žádost nebo oznámení; že je dále třeba, aby strana uplatňující toto právo informovala ostatní strany a umožnila jim tak hájit jejich zájmy; že je třeba, aby žádosti a oznámení týkající se dohod, rozhodnutí nebo jednání sdružení podniků, předkládala pouze tato sdružení;
vzhledem k tomu, že je na žadatelích a oznamujících stranách, aby Komisi sdělili úplně a poctivě skutečnosti a okolnosti, které jsou pro ni významné, aby dospěla k rozhodnutí o dotyčných dohodách, rozhodnutích nebo jednáních;
vzhledem k tomu, že pro zjednodušení a urychlení jejich přezkoumání je žádoucí, aby pro žádosti o negativní atest podle čl. 85 odst. 1 a pro oznámení podle čl. 85 odst. 3 bylo předepsáno použití formuláře; že je třeba, aby bylo možné tento formulář používat také v případech žádostí o negativní atest týkajících se článku 86;
vzhledem k tomu, že Komise ve vhodných případech a pokud o to strany požádají, poskytne stranám příležitost před žádostí nebo oznámením projednat neformálně a přísně důvěrně zamýšlenou dohodu, rozhodnutí nebo jednání; že navíc po podání žádosti nebo oznámení s nimi bude udržovat v nezbytné míře úzké styky, aby s nimi projednala všechny praktické nebo právní problémy, které objeví při prvním přezkoumání případu a takové problémy vzájemnou dohodou odstranila;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení se musí také vztahovat na případy, kdy jsou Komisi předkládány žádosti o negativní atest týkající se čl. 53 odst. 1 nebo článku 54 Dohody o EHP nebo oznámení týkající se čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Osoby oprávněné podávat žádosti a oznámení
1. K podání žádosti podle článku 2 nařízení č. 17 týkající se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nebo oznámení podle článků 4, 5 a 25 nařízení č. 17 je oprávněn:
a) každý podnik nebo každé sdružení podniků, které jsou stranou dohody nebo jednání ve vzájemné shodě a
b) každý podnik nebo každé sdružení podniků, které přijímají rozhodnutí nebo jsou stranou jednání ve vzájemné shodě,
které mohou spadat do působnosti čl. 85 odst. 1.
Pokud žádost nebo oznámení podávají jen některé, ale ne všechny strany uvedené v písmenu a) prvního pododstavce, musí to oznámit ostatním stranám.
2. K podání žádosti podle článku 2 nařízení č. 17 týkající se článku 86 Smlouvy je oprávněn každý podnik, který může zaujmout buď sám, nebo spolu s jinými podniky dominantní postavení na společném trhu nebo na jeho podstatné části.
3. Pokud žádost nebo oznámení podepíší zástupci osob, podniků nebo sdružení podniků, musí takoví zástupci předložit písemný důkaz, že jsou zmocněni jednat.
4. Pokud je podávána společná žádost nebo společné oznámení, je vhodné jmenovat společného zástupce, který je oprávněn odesílat a přijímat dokumenty v zastoupení všech žadatelů nebo oznamujících stran.
Článek 2
Podávání žádostí a oznámení
1. Žádosti podle článku 2 nařízení č. 17 týkající se čl. 85 odst. 1 Smlouvy a oznámení podle článků 4, 5 a 25 nařízení č. 17 se podávají způsobem předepsaným formulářem A/B, jak jej uvádí příloha k tomuto nařízení. Formulář A/B může být používán také pro žádosti podle článku 2 nařízení č. 17 týkající se článku 86 Smlouvy. Společné žádosti a společná oznámení musí být podávány na jediném formuláři.
2. Komisi se podává sedmnáct kopií každé žádosti a oznámení a tři kopie přílohy k takové žádosti nebo oznámení na adresu uvedenou na formuláři A/B.
3. Dokumenty přiložené k žádosti nebo oznámení musí být buď originály, nebo kopie originálů; v druhém případě musí žadatel nebo oznamující strana potvrdit, že jde o přesné a úplné kopie originálů.
4. Žádosti a oznámení se vypracovávají v jednom z úředních jazyků Společenství.
Tento jazyk je také jazykem pro jednání s žadatelem nebo oznamující stranou.
Dokumenty se podávají v jejich původním jazyce.
V případech, kdy tento původní jazyk není jedním z úředních jazyků, musí být připojen překlad dokumentů do jednacího jazyka.
5. Pokud jsou podávány žádosti o negativní atest týkající se čl. 53 odst. 1 nebo článku 54 Dohody o EHP nebo oznámení týkající se čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, mohou být podány také v jednom z úředních jazyků států ESVO anebo v pracovním jazyce Kontrolního úřadu ESVO. Pokud jazyk zvolený pro žádost nebo oznámení není úředním jazykem Společenství, žadatel nebo oznamující strana musí doplnit veškerou dokumentaci překladem do jednoho z úředních jazyků Společenství. Jazyk zvolený pro překlad bude jednacím jazykem pro žadatele nebo oznamující stranu.
Článek 3
Obsah žádostí a oznámení
1. Žádosti a oznámení musí obsahovat informace požadované formulářem A/B, včetně dokumentů.
Tyto informace musí být správné a úplné.
2. Žádosti podle článku 2 nařízení č. 17 týkající se čl. 85 odst. 1 Smlouvy musí obsahovat úplné oznámení skutečností, které blíže popisují zejména dotyčné jednání a postavení podniku nebo podniků na společném trhu nebo na jeho podstatné části, pokud jde o výrobky nebo služby, na které se toto jednání vztahuje.
3. Komise nemusí trvat na povinnosti poskytnout určitou informaci, včetně dokumentů, jaké vyžaduje formulář A/B v případech, kdy Komise uváží, že tato informace není pro přezkoumání případu nezbytná.
4. Komise neprodleně písemně potvrdí žadateli nebo oznamující straně přijetí žádosti nebo oznámení a každé odpovědi na dopis zaslaný Komisí podle čl. 4 odst. 2.
Článek 4
Nabytí účinku žádostí a oznámení
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 až 5, nabývají žádosti a oznámení účinku v den, kdy jsou přijaty Komisí.
Pokud jsou však žádost nebo oznámení zaslány doporučeným dopisem, nabývají účinku dnem poštovního razítka místa odeslání.
2. Pokud Komise zjistí, že informace, včetně dokumentů, obsažené v žádosti nebo oznámení nejsou věcně úplné, neprodleně o tom písemně informuje žadatele nebo oznamující stranu a stanoví přiměřenou lhůtu pro doplnění informací.
V takových případech nabudou žádost nebo oznámení účinku dnem, kdy Komise obdrží úplné informace.
3. Podstatné změny skutečností uvedených v žádosti nebo oznámení, které žadatel nebo oznamující strana znají nebo by měli znát, musí být Komisi sděleny dobrovolně a neprodleně.
4. Nesprávné nebo zavádějící informace se považují za neúplné informace.
5. Pokud do uplynutí jednoměsíční lhůty ode dne, kdy Komise přijala žádost nebo oznámení, neposkytne žadateli nebo oznamující straně informace uvedené v odstavci 2, považují se žádost nebo oznámení za účinné dnem jejího přijetí Komisí.
Článek 5
Zrušení
Nařízení č. 27 se zrušuje.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 23. ledna 1995 o společném postoji týkajícím se prodloužení některých pozastavených omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora), zaujatém na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/11/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluce 943 (1994) a 970 (1995) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994 a dne 12. ledna 1995,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V souladu s rezolucemi 943 (1994) a 970 (1995) přijatými Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994 a dne 12. ledna 1995 se prodlužuje pozastavení některých omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 2. února 1995, kterým se mění rozhodnutí 93/231/EHS, kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS
(95/21/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/3/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost podanou Portugalskem,
vzhledem k tomu, že Komise rozhodnutím 93/231/EHS [3] povolila při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části používat přísnější opatření proti některým nákazám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS;
vzhledem k tomu, že srovnání opatření přijatých Portugalskem pro domácí produkci sadby brambor v oblastech Azor s nadmořskou výškou nad 300 metrů na jedné straně a EHS tříd základní sadby brambor Společenství na straně druhé ukazuje, že
- "EHS třída 1" splňuje přísnější podmínky,
- "EHS třída 2" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro sadbu brambor a
- "EHS třída 3" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro spotřební brambory;
vzhledem k tomu, že Portugalsku by proto mělo být povoleno omezit uvádění sadby brambor na trh v oblastech Azor s nadmořskou výškou nad 300 metrů na třídy základní sadby brambor Společenství stanovené směrnicí Komise 93/17/EHS [4];
vzhledem k tomu, že toto zmocnění je v souladu s povinnostmi, které členským státům vyplývají ze společné právní úpravy v rostlinolékařské oblasti zřízené směrnicí Rady 77/93/EHS [5], naposledy pozměněné směrnicí 94/13/ES [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 93/231/EHS se za položku týkající se Irska vkládá nová položka, která zní: "1 _BAR_ 2 _BAR_
Portugalsko _BAR_ Azory (oblasti s nadmořskou výškou nad 300 metrů)" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Maroka (Text s významem pro EHP)
(95/30/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Maroka, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že marocké právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Direction de l'élevage, Ministère de l'agriculture" (DEMA) v Maroku je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení DEMA Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DEMA;
vzhledem k tomu, že DEMA vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Maroku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Direction de l'élevage, Ministère de l'agriculture" (DEMA).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Maroka musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "MAROKO" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DEMA a úřední razítko DEMA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 1995.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. prosince 1994 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o dovozním režimu pro rajčata a cukety pocházející a dovážené z Maroka do Společenství
(95/35/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání byl změněn dovozní režim pro rajčata a cukety;
vzhledem k tomu, že článek 25 dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím stanoví, že v případě změny stávajících pravidel může Společenství u daných produktů změnit režim určený touto dohodou;
vzhledem k tomu, že Společenství se dohodlo s Marockým královstvím na úpravě uvedeného režimu prostřednictvím dohody ve formě výměny dopisů;
vzhledem k tomu, že je tedy třeba tuto dohodu schválit;
vzhledem k tomu, že je dále nutné stanovit prováděcí pravidla k této dohodě ve formě výměny dopisů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o dovozním režimu pro rajčata a cukety pocházející a dovážené z Maroka do Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Prováděcí pravidla k dohodě včetně případných kontrolních opatření se přijímají v souladu s postupem stanoveným v článku 33 nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] nebo podle nařízení Rady (ES) č. 1981/94 ze dne 25. července 1994 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty pocházející z Alžírska, Egypta, Izraele, Jordánska, Kypru, Malty, Maroka, Tuniska, Turecka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy a o postupu pro prodlužování a úpravu těchto kvót [2].
Pokud provádění této dohody bude vyžadovat úzkou spolupráci s Marockým královstvím, může Komise přijmout veškerá nezbytná opatření, aby tuto spolupráci zajistila.
o seznamu zařízení v Bývalé jugoslávské republice Makedonii schválených pro dovoz čerstvého masa do Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/45/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zařízením ze třetích zemí nemůže být povolen vývoz čerstvého masa do Společenství, pokud nesplní obecné a zvláštní podmínky stanovené v uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 72/462/EHS Bývalá jugoslávská republika Makedonie předložila seznam zařízení, jimž je povolen vývoz do Společenství;
vzhledem k tomu, že inspekce Společenství na místě ukázaly, že hygienická úroveň v těchto podnicích je dostačující a mohou být tudíž zapsány do prvního seznamu zařízení vypracovaného v souladu s čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, z nich může být povolen dovoz čerstvého masa;
vzhledem k tomu, že dovoz čerstvého masa z zařízení na seznamu v příloze k tomuto rozhodnutí nadále podléhá předpisům stanoveným jinde, obecným ustanovením Smlouvy, a zejména dalším veterinárním pravidlům Společenství, zejména pokud jde o ochranu zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení
ze dne 6. března 1995 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Jemenskou arabskou republikou
(95/67/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130 Smlouvy, by měla politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj v rozvojových zemích, jejich hladké a postupné začlenění do světové ekonomiky a kampaně proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že v důsledku sjednocení Jemenské arabské republiky a Jemenské lidové demokratické republiky k utvoření Jemenské republiky je nezbytné upravit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jemenskou arabskou republikou [3];
vzhledem k tomu, že za tímto účelem byla vedena jednání s Jemenskou republikou, jejichž výsledkem byla dohoda ve formě výměny dopisů, kterou je třeba schválit v zájmu Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Jemenskou arabskou republikou, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů podle článku 1 zavazující Společenství.
ze dne 10. března 1995, kterým se mění rozhodnutí 93/231/EHS, kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS
(95/76/ES) KOMISE EVROPSKÝCH/SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/3/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst.
2 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost podanou Finskem,
vzhledem k tomu, že Komise rozhodnutím 93/231/EHS [3], ve znění rozhodnutí 95/21/ES [4], povolila při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jejich části používat přísnější opatření proti některým nákazám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS;
vzhledem k tomu, že srovnání opatření přijatých Finskem pro domácí produkci sadby brambor v některých částech jeho území na jedné straně a EHS tříd základní sadby brambor Společenství na straně druhé ukazuje, že
- "EHS třída 1" splňuje přísnější podmínky,
- "EHS třída 2" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro sadbu brambor a
- "EHS třída 3" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro spotřební brambory;
vzhledem k tomu, že Finsku by proto mělo být povoleno omezit uvádění sadby brambor na trh v některých částech jeho území na třídy základní sadby brambor Společenství stanovené směrnicí Komise 93/17/EHS [5];
vzhledem k tomu, že toto zmocnění je v souladu s povinnostmi, které členským státům vyplývají ze společné právní úpravy v rostlinolékařské oblasti zřízené směrnicí Rady 77/93/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí 94/13/ES [7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloxe rozhodnutí 93/231/EHS se za položku týkající se Německa vkládá nová položka, která zní: "1 _BAR_ 2 _BAR_
Finsko _BAR_ obce Liminka, Temmes a Tyrnävä" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. března 1995 o provádění přílohy nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel
(95/84/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [1], pozměněné nařízením (ES) č. 3259/94 [2], a zejména na článek 4 a přílohu uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu,
že je třeba zohlednit rozdíly v postupech a metodách vyměřování prostornosti loďstev jednotlivých členských států;
vzhledem k tomu, že je třeba využít nových lhůt schválených Radou k zajištění přeměření malých rybářských plavidel od délce méně než 24 metrů, k tomu, aby byly postupným a vyváženým způsobem zaváděny vzorce a činnosti spojené s přeměřováním; že je proto vhodné stanovit roční přechodné cíle tak, aby byly tyto činnosti postupně provedeny;
vzhledem k tomu, že je mezitím nezbytné mít k dispozici odhady hrubé prostornosti loďstva Společenství před stanoveným datem, aby bylo možné v polovině víceletých orientačních programů na období 1993-1996 přijatých podle rozhodnutí Komise [3] provést jejich posouzení;
vzhledem k tomu, že mezi podmínkami pro účinné provádění víceletých orientačních programů na období 1993-1996 v transparentním prostředí nezbytným pro zajištění dodržování cílů je, aby jednotky pro vyměřování prostornosti byly na úrovni členských státu racionalizovány a na úrovni Společenství harmonizovány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Hodnoty funkcí a1, a2 a a3 uvedené v příloze I nařízení (EHS) č. 2930/86 se stanoví v souladu s tabulkami v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Každý členský stát zašle Komisi do 15. března 1995 seznam plavidel podle členění v jejich víceletém orientačním programu, spolu uvedením jejich hrubé prostornosti (GT), která se v případě plavidel o délce mezi svislicemi více než 24 metrů a nepoužívaných v mezinárodní plavbě měří, v případě plavidel o délce mezi svislicemi méně než 24 metrů odhaduje.
Článek 3
Sběr parametrů podle Londýnské úmluvy z roku 1969 a jejich použití na malá plavidla o celkové délce méně než 15 metrů, u nichž nejsou známy parametry Bi a Ti, je prováděno postupně v souladu s časovým plánem uvedeným v příloze II.
Účinné přeměřování plavidel o délce mezi svislicemi od 15 metrů do 24 metrů podle ustanovení Londýnské úmluvy je prováděno postupně v souladu s časovým plánem uvedeným v příloze III.
Za tímto účelem může každý členský stát sestavit seznam plavidel vybraných na základě jejich stáří nebo jiného významného parametru tak, aby mohl být tento časový plán dodržen.
Článek 4
Seznamy plavidel dotčených články 2 a 3, jakož i údaje o hrubé prostornosti připojené k těmto seznamům, se sdělují Komisi v souladu s články 3, 8 a 9 nařízení Komise (ES) č.
109/94 [4]. Spolu s těmito seznamy se sděluje vnitřní číslo každého plavidla.
Každou změnu konstrukčních znaků plavidla, je-li tato změna provedena během období přeměřování a může-li tato změna přivodit změnu hrubé prostornosti ve smyslu Londýnské úmluvy, musí dotyčný členského státu sdělit Komisi spolu s uvedením prostornosti před a po změně.
Prostornost plavidel o celkové délce méně než 15 metrů se vypočítá za použití vzorců uvedených v nařízení Rady (ES) č. 3259/94 a v příloze I k tomuto nařízení.
Prostornost plavidel o celkové délce 15 metrů a více se vypočítá v souladu s ustanoveními Londýnské úmluvy.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/621/ES o ochranných opatřeních, pokud jde o některá živá zvířata a živočišné produkty pocházející nebo dovážené z Albánie (Text s významem pro EHP)
(95/89/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v Albánii byly zaznamenány případy cholery;
vzhledem k tomu, že výskyt cholery v Albánii může představovat vážné nebezpečí pro veřejné zdraví;
vzhledem k tomu, že Komise na základě rozhodnutí 94/621/ES [3] naposledy pozměněného rozhodnutím 94/702/ES [4] přijala nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekci v Albánii, aby vyhodnotila opatření učiněná albánskými orgány; že podle zprávy skupiny odborníků je nezbytné zachovat ochranná opatření vůči mlžům, ostnokožcům, pláštěncům a mořským plžům v jakékoli formě a vůči živým rybám a mušlím dopravovaným ve vodě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/621/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Členské státy zakazují dovoz mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoli formě, jakož i živých ryb a mušlí dopravovaných ve vodě, jež pocházejí nebo jsou dováženy z Albánie."
2. Článek 3 se zrušuje.
Článek 2
Členské státy pozmění opatření, která používají u dovozu, tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Uvědomí o nich Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Albánie (Text s významem pro EHP)
(95/90/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Albánie, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení albánských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Directorate of Veterinary Services of the Ministry of Agriculture and Food (DVSMAF)", příslušný úřad Albánie, je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení ředitelství veterinární péče ministerstva zemědělství a potravinářství Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá ředitelství veterinární péče ministerstva zemědělství a potravinářství;
vzhledem k tomu, že DVSMAF vydalo oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení podniků, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Albánii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Directorate of Veterinary Services of the Ministry of Agriculture and Food (DVSMAF)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Albánie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Albánie" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DVSMAF a úřední razítko uvedeného ředitelství v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (95/98/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že očkování drůbeže proti newcastleské chorobě je ve Švédsku již více než rok zakázáno;
vzhledem k tomu, že chovná hejna ve Švédsku jsou nejméně jednou ročně sledována kvůli výskytu newcastleské choroby; že se v klecích nenachází žádná drůbež, která byla očkována proti newcastleské chorobě;
vzhledem k tomu, že kvůli situaci ohledně newcastleské choroby je vhodné stanovit status Švédska;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Švédsko splňuje kritéria stanovená v čl. 12 odst. 2 směrnice 90/539/EHS.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 1995,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(95/99/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 94/561/ES [3] je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu omezen na koně držené v třetí zemi po dobu kratší než 30 dní;
vzhledem k tomu, že z důvodů usnadnění účasti koní pocházejících ze Společenství na Olympijských hrách
kterým se na základě čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 91/494/EHS stanoví kritéria pro testování jatečné drůbeže pocházející z pásma dozoru na newcastleskou chorobu (Text s významem pro EHP)
(95/117/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na základě ustanovení čl.
5 odst. 3 směrnice 91/494/EHS je nutné stanovit zejména postup pro provádění virologických testů na newcastleskou chorobu; že v daném ohledu je třeba jednotlivosti odběru vzorků, postupu pro provádění testů a interpretace výsledků testů;
vzhledem k tomu, že byl konzultován Vědecký veterinární výbor a tento předal svou zprávu dne 12. prosince 1994;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Na základě ustanovení čl. 5 odst. 3 směrnice 91/494/EHS musí být odběr vzorků pro virologické vyšetření a testování na zjištění viru newcastleské choroby v souladu s požadavky přílohy.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. dubna 1995 o schválení 71 navrhovaných opatření, jež mohou být financována Společenstvím podle rozhodnutí Rady 94/445/ES o telematických sítích mezi správními orgány pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy (Edicom)
(95/126/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/445/ES ze dne 11. července 1994 o telematických sítích mezi správními orgány pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy (Edicom) [1], a zejména na článek 6 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že návrhy tvoří součást ročního plánu práce přijatého k provedení souboru opatření uvedených v článku 1 rozhodnutí 94/445/ES;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy Evropských společenství, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2], zaujal kladné stanovisko k sestavení, vyčíslení a schválení ročního plánu práce;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy, zřízený nařízením Rady (EHS) č. 3330/91 [3], zaujal kladné stanovisko;
vzhledem k tomu, že pro centralizovaná opatření, která má uskutečnit Komise, schválil Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy prodloužení patnácti smluv uzavřených postupem podle rámcové smlouvy pro služby v oblasti informatiky 200 č. DI/496, stanovisko Poradní komise pro nákupy a veřejné zakázky (CCAM) 365/93;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy schválil pro tato centralizovaná opatření postupem podle článku rozhodnutí 94/445/ES zveřejnění 26 oznámení o vypsání nabídkového řízení v celkové hodnotě nižší než 200000 ECU, jakož i rozhodnutí o jejich výsledku;
vzhledem k tomu, že pro decentralizovaná opatření, která mají být uskutečněna v členských státech, schválil Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy, 30 návrhů smluv postupem podle přímé dohody o opatřeních na podporu národních statistických úřadů;
vzhledem k tomu, že Komise musí přijmout rozhodnutí o schválení návrhů opatření, jež mohou být financována Společenstvím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Všech 71 návrhů uvedených v příloze tohoto rozhodnutí může být financováno Společenstvím až do částek uvedených v této příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. března 1995 o uzavření dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o partnerství a rozvoji
(95/129/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odstavcem 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladké a postupné zapojení do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších vztahů schválit dohodu uvedenou v tomto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o partnerství a rozvoji se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda rady jménem Společenství provede oznámení stanovené v článku 26 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 20 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 20. února 1995 o prozatímním provádění některých dohod mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi o obchodu s textilními výrobky
(95/131/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství dvoustranné dohody ve formě výměny dopisů, kterými se mění existující dvoustranné dohody, ujednání a protokoly o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi s přihlédnutím k přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii, jak je stanoveno v článcích 75, 100 a 127 Aktu o podmínkách přistoupení a o úpravách smluv, na kterých je Unie založena, a které jsou připojeny ke smlouvě o přistoupení z roku 1994;
vzhledem k tomu, že by tyto dvoustranné dohody měly být prozatímně prováděny od 1. ledna 1995 do té doby, než budou ukončeny právní postupy požadované pro jejich uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění partnerskými zeměmi,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Bilaterální dohody ve formě výměny dopisů, kterými se mění existující dvoustranné dohody, ujednání a protokoly o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi s přihlédnutím k přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii, které byly sjednány mezi Evropským společenstvím na jedné straně a příslušnými třetími zeměmi na straně druhé, uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, se prozatímně provádějí od 1. ledna 1995 do té doby, než budou oficiálně uzavřeny, s výhradou vzájemného provádění partnerskými zeměmi.
Článek 2
Znění parafovaných dohod se připojují k tomuto rozhodnutí.
ze dne 7. dubna 1995 o podpisu Společenstvím úmluvy o celním režimu pro kontejnery používané v rámci poolu v mezinárodní dopravě (Ženeva, dne 21. ledna 1994), bez výhrady ratifikace
(95/137/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že úmluva o celním režimu pro kontejnery používané v rámci poolu v mezinárodní dopravě (dále jen "úmluva"), sjednaná pod záštitou Spojených národů a podepsaná v Ženevě dne 21. ledna 1994, se snaží prosazovat účelné využití kontejnerů v mezinárodní dopravě usnadněním správních postupů, zejména s ohledem na omezení přepravy prázdných jednotek;
vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 3 úmluvy stanoví podepsání úmluvy organizacemi pro regionální hospodářskou integraci;
vzhledem k tomu, že kvůli velkým praktickým výhodám pro hospodářské subjekty by úmluva měla být schválena a podepsána Společenstvím bez výhrady ratifikace;
vzhledem k tomu, že úmluva nicméně musí být přijata s výhradou zohlednit určitá omezení vztahující se k celní unii a k současné úrovni harmonizace, pokud jde o dovoz a vývoz náhradních dílů pro opravy a příslušenství a vybavení kontejnerů;
vzhledem k tomu, že Společenství by se mělo stát smluvní stranou úmluvy s výhradou uvedenou výše,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o celním režimu pro kontejnery používané v rámci poolu v mezinárodní dopravě se tímto schvaluje s výhradou Společenství, pokud jde o záležitosti v rámci jeho výlučné pravomoci.
Znění úmluvy a výhrada Společenství do něj vložená jsou obsaženy v přílohách I a II.
Znění oznámení stanoveného čl. 14 odst. 3 úmluvy je obsaženo v příloze III.
Článek 2
Předseda Rady je tímto oprávněn jmenovat osobu zmocněnou:
- k podpisu úmluvy bez výhrady ratifikace, právně závaznému pro Společenství,
- postupovat v souladu s oznámením stanoveným v čl. 14 odst. 3 úmluvy.
ze dne 10. dubna 1995 o uzavření Dohody mezi Evropskými společenstvími a vládou Spojených států amerických o používání jejich právních předpisů o hospodářské soutěži
(95/145/ES, ESUO) RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 87 a 235 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na články 65 a 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že pokud jde o začlenění fúzí a akvizicí, které jsou upraveny nařízením Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [2], které je založeno především na článku 235, do textu dohody, je třeba se dovolávat článku 235 Smlouvy o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že by s ohledem na stále výraznější mezinárodní rozměr problémů hospodářské soutěže měla být posílena mezinárodní spolupráce v této oblasti;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem Komise sjednala dohodu s vládou Spojených států amerických o používání právních předpisů Evropských společenství a Spojených států amerických o hospodářské soutěži;
vzhledem k tomu, že by dohoda včetně výměny interpretačních dopisů měla být schválena,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskými společenstvími a vládou Spojených států amerických o používání jejich právních předpisů o hospodářské soutěži, včetně výměny interpretačních dopisů, se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění dohody a výměny interpretačních dopisů vyhotovená v jazyce anglickém se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Tato dohoda se použije ode dne 23. září 1991.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné jménem Evropského společenství oznámit vládě Spojených států amerických schválení dohody a podepsat výměnu interpretačních dopisů.
Komise jmenuje osobu nebo osoby zmocněné jménem Evropského společenství uhlí a oceli oznámit vládě Spojených států amerických schválení dohody a podepsat výměnu interpretačních dopisů.
ze dne 8. března 1995, o mezních hodnotách celkového těkavého zásaditého dusíku (TVB-N) pro určité skupiny produktů rybolovu a o použitelných metodách analýzy
(95/149/EHS) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na kapitolu V část II bod 3 přílohy uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že kontroly stanovené ve směrnici 91/493/EHS za účelem předcházení uvádění produktů rybolovu nevhodných pro lidskou spotřebu na trh mohou zahrnovat určité chemické kontroly včetně kontroly celkového těkavého zásaditého dusíku (dále jen "TVB-N");
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit hodnoty TVB-N, které nesmějí být pro určité skupiny druhů překročeny, a určit použitelné metody analýzy;
vzhledem k tomu, že metody analýzy vědecky uznávané pro kontrolu TVB-N musí být možné nadále běžně používat, ale je vhodné určit referenční metodu, kterou lze použít v případě pochybností o výsledcích nebo v případě sporu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nezpracované produkty rybolovu ze skupin druhů uvedených v příloze I se považují za nevhodné pro lidskou spotřebu, pokud organoleptické hodnocení vyvolá pochybnosti o jejich čerstvosti a chemická kontrola zjistí překročení těchto hodnot TVB-N:
1. 25 miligramů dusíku/100 gramů masa pro druhy podle bodu A přílohy I;
2. 30 miligramů dusíku/100 gramů masa pro druhy podle bodu B přílohy I;
3. 35 miligramů dusíku/100 gramů masa pro druhy podle bodu C přílohy I.
Článek 2
1. Referenční metoda použitelná pro kontrolu hodnot TVB-N je metoda destilace extraktu denaturovaného kyselinou chloristou podle přílohy II.
2. Destilace podle odstavce 1 se musí provést za použití přístroje, který odpovídá obrázku v příloze III.
3. Běžné metody použitelné ke kontrole hodnot TVB-N jsou tyto.
- mikrodifusní metoda popsaná Conwayem a Byrnem (1933),
- metoda přímé destilace popsaná Antonacopoulosem (1968),
- destilace extraktu denaturovaného kyselinou trichloroctovou (Výbor Codexu Alimentarius pro ryby a produkty rybolovu, 1968).
4. Vzorek musí sestávat přibližně ze sta gramů masa odebraného nejméně ze tří různých míst a smíchaného semletím.
Článek 3
Členské státy doporučí úředním laboratořím běžné použití referenční metody podle čl. 2 odst.
1. V případě pochybností nebo v případě sporu o výsledky analýzy provedené jednou z běžných metod lze k ověření výsledků použít pouze referenční metodu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/494/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Faerských ostrovů (Text s významem pro EHP)
(95/151/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven a výrobních plavidel schválených Faerskými ostrovy pro dovozy produktů rybolovu do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 93/494/EHS [2]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Faerských ostrovů předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad Faerských ostrovů předložil nový seznam, ve kterém je doplněno 14 provozoven a 5 výrobních plavidel, vyškrtnuto 18 provozoven a 4 výrobní plavidla a změněny údaje o 25 provozovnách;
vzhledem k tomu, že je nezbytné seznam schválených provozoven a výrobních plavidel změnit;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto rozhodnutí byla vypracována postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/EHS [3]
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 93/494/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 10. dubna 1995 o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky, na které se nevztahuje dvoustranná dohoda o obchodu s textilními výrobky (MFA) parafovaná dne 9. prosince 1988, jež je pozměněná a jejíž platnost byla prodloužena výměnou dopisů parafovanou dne 8. prosince 1992
(95/155/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství s Čínskou lidovou republikou dohodu o obchodu s textilními výrobky, na které se nevztahuje dvoustranná dohoda o obchodu s textilními výrobky (MFA) parafovaná dne 9. prosince 1988, jež je pozměněná a jejíž platnost byla prodloužena výměnou dopisů parafovanou dne 8. prosince 1992;
vzhledem k tomu, že tato dohoda by měla být prozatímně prováděna ode dne 1. ledna 1995, do dokončení postupů požadovaných k uzavření této dohody, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Čínskou lidovou republikou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky, na které se nevztahuje dvoustranná dohoda o obchodu s textilními výrobky (MFA) parafovaná dne 9. prosince 1988, jež je pozměněná a jejíž platnost byla prodloužena výměnou dopisů parafovanou dne 8. prosince 1992, se provádí prozatímně ode dne 1. ledna 1995, do uzavření dohody, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Čínskou lidovou republikou.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
ze dne 21. dubna 1995, kterým se stanoví další záruky ohledně salmonely na zásilky nosnic do Finska a Švédska
(95/161/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
9b odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise schválila operační programy předložené Finskem a Švédskem ohledně tlumení salmonelóz; že tyto programy zahrnují zvláštní opatření týkající se nosnic (užitkové drůbeže chované za účelem vajec ke spotřebě);
vzhledem k tomu, že dne 10. června 1994 vypracoval Veterinární výbor seznam invazivních sérotypů salmonely u drůbeže;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit záruky rovnocenné zárukám uplatňovaným Finskem a Švédskem v rámci jejich operačních programů;
vzhledem k tomu, že tyto další záruky musí být založeny zejména na mikrobiologickém vyšetření drůbeže zasílané do Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že je třeba pro takové mikrobiologické vyšetření vzorků stanovit metodu odběru vzorků, počet odebíraných vzorků a mikrobiologickou metodu vyšetření vzorků;
vzhledem k tomu, že uvedené záruky nesmějí být používány na hejna podléhající programu uznanému za rovnocenný s programem prováděným Finskem a Švédskem;
vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko musí u zásilek pocházejících ze třetích zemí uplatňovat přinejmenším stejně přísné dovozní požadavky, jako jsou požadavky stanovené v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nosnice (užitková drůbež chovaná za účelem produkce vajec pro lidskou spotřebu) zasílané do Finska a Švédska podléhají mikrobiologickému vyšetření vzorků odebraných z hejna původu.
Článek 2
Mikrobiologické vyšetření uvedené v článku 1 se provádí podle ustanovení přílohy I.
Článek 3
1. Nosnice zasílané do Finska a Švédska provází osvědčení uvedené v příloze II.
2. Osvědčení stanovené v odstavci 1 může být:
- buď doprovázeno vzorem 3 osvědčení přílohy IV směrnice 90/539/EHS,
- nebo začleněno do osvědčení uvedeného v první odrážce.
Článek 4
Další záruky uvedené v tomto rozhodnutí se nepoužijí u hejn podléhajících programu uznanému postupem podle článku 32 směrnice 90/539/EHS za rovnocenný s programem prováděným Finskem a Švédskem.
Článek 5
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 31. prosince 1996. Tento přezkum bude založen na zprávě vypracované Finskem a Švédskem vzhledem k získaným zkušenostem a předloží se do 30. září 1996.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 4. května 1995, kterým se stanoví jednotná kritéria pro udělování odchylek některým zařízením vyrábějícím mléčné výrobky
(95/165/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
11 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že členské státy zaslaly Komisi v souladu s čl. 11 odst. 1 druhým pododstavcem směrnice 92/46/EHS informace, které považují za vhodné pro stanovení jednotných kritérií pro udělování odchylek některým zařízením vyrábějícím mléčné výrobky;
vzhledem k tomu, že s ohledem na různorodost mléčných výrobků a jejich výrobní postupy je vhodné vycházet z celkového množství mléka, které v daném roce použilo zařízení pro výrobu jednoho nebo více mléčných výrobků; vzhledem k tomu, že při stanovení kritérií je nutné zohlednit, že zařízení vyrábějí pouze omezené množství výrobků;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Jednotná kritéria stanovená v čl. 11 odst. 2 směrnice 92/46/EHS pro udělování odchylek od čl. 7 části A bodu 2) a čl. 14 odst. 2 směrnice 92/46/EHS některým zařízením vyrábějícím mléčné výrobky jsou stanovena v příloze A tohoto nařízení. Tyto odchylky mohou být uděleny pouze tehdy, pokud neovlivňují hygienické podmínky výroby.
Článek 2
Jednotná kritéria stanovená v 11 odst. 2 směrnice 92/46/EHS pro udělování odchylek od kapitol I a V přílohy B směrnice 92/46/EHS některým zařízením vyrábějícím mléčné výrobky jsou stanovena v příloze B tohoto nařízení.
Tyto odchylky mohou být uděleny pouze tehdy, pokud neovlivňují hygienické podmínky výroby.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1996.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 8. května 1995, kterým se, pokud jde o salmonely, stanoví doplňkové záruky u zásilek některých druhů vajec určených k lidské spotřebě do Finska a Švédska
(95/168/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/445/EHS [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na přílohu II kapitolu 2 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutími 94/968/ES [2] a 95/50/ES [3] Komise schválila operační programy pro tlumení salmonelóz předložené Finskem a Švédskem; že tyto programy obsahují zvláštní opatření týkající se slepičích vajec určených k přímé lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že se Finsko zavázalo, že balírny budou přijímat pouze taková vejce, která pocházejí z hejn nosnic podrobovaných pravidelným kontrolám na salmonely; že Švédsko ustanovilo kontrolu na salmonely u všech hejn nosnic, jejichž vejce jsou určena pro trh;
vzhledem k tomu, že by měly být zavedeny doplňkové záruky jako rovnocenné k zárukám, které v rámci svých operačních programů provádí Finsko a Švédsko;
vzhledem k tomu, že balírny by proto měly poskytnout záruku, že vejce určená pro Finsko a Švédsko pocházejí z hejn nosnic, u nichž bylo provedeno mikrobiologické vyšetření odebraných vzorků;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena pravidla těchto mikrobiologických vyšetření odebraných vzorků stanovením metody odběru vzorků, počtu odebíraných vzorků a mikrobiologických metod zkoumání vzorků;
vzhledem k tomu, že by se měla vzít v úvahu nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3117/94 [5], nařízení Komise (EHS) č. 1274/91 ze dne 15. května 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3239/94 [7], a rozhodnutí Rady 94/371/ES ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní hygienické podmínky pro uvádění některých druhů vajec na trh [8];
vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko musí na zásilky pocházející ze třetích zemí uplatňovat dovozní požadavky, které jsou přinejmenším tak přísné jako požadavky stanovené v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené v nařízení (EHS) č. 1907/90 a v nařízení (EHS) č. 1274/91.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se však "vejci" rozumějí slepičí vejce určená k lidské spotřebě a spadající do následujících kategorií:
- vejce kategorie "A",
- vejce kategorie "B".
3. Toto rozhodnutí se nevztahuje na vejce určená k produkci vaječných výrobků nebo dodávaných zařízením potravinářského průmyslu schváleným podle směrnice Rady 89/437/EHS [9], pokud je toto určení jasně označené na dalším balení.
Článek 2
1. Balírny poskytnou záruky, že vejce určená pro Finsko a Švédsko pocházejí z hejn nosnic, u nichž bylo provedeno mikrobiologické vyšetření odebraných vzorků v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze I.
2. Pro účely záruky stanovené v odstavci 1 musí být k vejcím přiloženo osvědčení uvedené v příloze II.
Článek 3
Doplňkové záruky stanovené tímto rozhodnutím se nepoužijí u vajec pocházejících ze zařízení patřících do programu, který se postupem podle článku 18 směrnice 92/118/EHS uznává jako rovnocenný programu uplatňovanému ve Finsku a ve Švédsku.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno do dne 31. prosince 1996.
Bude přezkoumáno na základě zprávy připravené Finskem a Švédskem, podle jejich zkušeností, a předloženo do dne 30. září 1996.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Peru (Text s významem pro EHP)
(95/173/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Peru, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že peruánské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad Ministerio de Salud, Dirección General de Salud Ambiental ("Digesa") v Peru je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení Digesa Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá Digesa;
vzhledem k tomu, že Digesa vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Peru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Ministerio de Salud, Dirección General de Salud Ambiental (Digesa).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Peru musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "PERU" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce Digesa a úřední razítko Digesa v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. února 1995.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. dubna 1995, kterým se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/65/EHS o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS
(95/176/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou ktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že za podmínek, jimiž se řídí schvalování orgánů, institutů nebo středisek, v nichž jsou chována zvířata určena k laboratorním pokusům, je třeba se odkazovat na směrnici Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [2], aby se tyto podmínky sladily ve Společenství i vůči třetím zemím;
vzhledem k tomu, že jsou nutné některé technické úpravy týkající se schválení a dozoru nad inseminačními stanicemi, plemenitby plemenných samců a předpisů pro sperma, vajíčka a embrya;
vzhledem k tomu, že je nutné nahradit kapitolu I, kapitolu II části A a C a kapitoly III a IV přílohy D;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 92/65/EHS se mění takto:
1. V příloze C odst. 1 se vkládá nové písmeno j), které zní:
"j) být v souladu s ustanoveními článku 5 směrnice Rady 86/609/EHS, pokud chová zvířata určená k laboratorním pokusům."
2. V příloze D se kapitola I se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
3. V příloze D se v kapitole II oddíl A nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
4. V kapitole II přílohy D se bod C nahrazuje přílohou III tohoto rozhodnutí.
5. V příloze D se kapitola III nahrazuje přílohou IV tohoto rozhodnutí.
6. V příloze D se kapitola IV nahrazuje přílohou V tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. října 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/200/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Ekvádoru (Text s významem pro EHP)
(95/177/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Ekvádorem pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/200/ES [2] ve znění rozhodnutí 94/840/ES [3]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Ekvádoru předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad
kterým se mění rozhodnutí Komise 95/325/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Thajska (Text s významem pro EHP)
(95/178/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Thajskem pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/325/ES [2] naposledy pozměněném rozhodnutím 94/704/ES [3]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Thajska předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Filipín (Text s významem pro EHP)
(95/190/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Filipín, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že filipínské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že "Bureau of Fisheries and Aquatic Resources (BFAR)", příslušný úřad Filipín, je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení BFAR Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá BFAR;
vzhledem k tomu, že BFAR vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem Filipín, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Bureau of Fisheries andAquatic Resources (BFAR)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Filipín musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Filipíny" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce BFAR a úřední razítko BFAR v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 1995.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 93/455/EHS o schválení některých pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky (Text s významem pro EHP)
(95/194/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se mění směrnice 85/511/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství a směrnice 72/462/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], a zejména na čl.
5 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise již stanovila kritéria pro sestavování pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky rozhodnutím Komise 91/42/EHS ze dne 8. ledna 1991, kterým se stanoví kritéria pro sestavování pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky podle článku 5 směrnice Rady 90/423/EHS [2];
vzhledem k tomu, že Nizozemsko předložilo ke schválení národní pohotovostní plány; že z prozkoumání těchto plánů vyplývá, že umožňují dosažení žádoucích cílů a splňují všechna kritéria stanovená v rozhodnutí 91/42/EHS;
vzhledem k tomu, že pohotovostní plány některých členských států byly schváleny rozhodnutím Komise 93/455/EHS ze dne 23. července 1993 o schválení některých pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky [3]; že je tudíž nezbytné pozměnit uvedené rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/455/EHS se mění takto:
V příloze se doplňuje slovo "Nizozemsko".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. května 1995 o uzavření dohody formou výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o veřejných zakázkách
(95/215/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 poslední větu a články 66, 100a a 113 v souvislosti s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody není pouze výslovně stanovena Smlouvou, ale může vyplývat i z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých orgány Společenství podle těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že po přijetí pravidel Společenství pro dosažení cílů Smlouvy nesmějí členské státy mimo rámec společných orgánů přijímat závazky, které by se mohly dotknout těchto předpisů nebo měnit jejich působnost;
vzhledem k tomu, že část závazků v dohodě sjednané Evropským společenstvím se Spojenými státy o vládních zakázkách spadá podle článku 113 Smlouvy do výhradní pravomoci Společenství;
vzhledem k tomu, že se dále některé další závazky dotýkají předpisů Společenství přijatých na základě čl. 57 odst. 2 a článků 66 a 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že článek 37 směrnice 93/38/EHS [3] výslovně uděluje orgánům Společenství pravomoc vést jednání se třetími zeměmi o právním režimu použitelném pro veřejné zakázky zadávané subjekty v členských státech mimo jiné v odvětví elektřiny a přístavů;
vzhledem k tomu, že by měla být schválena dohoda sjednaná Evropským společenstvím se Spojenými státy o veřejných zakázkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o veřejných zakázkách se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropské společenství.
kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz živé drůbeže a násadových vajec (Text s významem pro EHP)
(95/233/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovozy ze třetích zemí [1] naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 21 a 26 této směrnice,
vzhledem k tomu, že některé země, které tradičně zásobují členské státy, byly požádány, aby doložily, že splňují požadavky Společenství předložením písemného prohlášení podloženého patřičnou dokumentací nebo výsledkem kontrol na místě;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí platí, aniž je tím dotčeno rozhodnutí Komise 93/342/EHS [2], ve znění rozhodnutí 94/438/EC [3], které stanovilo kritéria pro klasifikaci třetích zemí s ohledem na influenzu ptáků a newcastleskou chorobu drůbeže;
vzhledem k tomu, že v některých případech může být nutné určit části zemí, z nichž budou dovozy povoleny; že povolení dovozu může být omezeno na určité druhy nebo kategorie ptáků;
vzhledem k tomu, že tento seznam třetích zemí může být kdykoli pozměněn, aby byly zohledněny nové informace nebo nové situace; že zápis kterékoli země může být kdykoli přezkoumán, pokud další informace vyplývající zejména z kontrol na místě svědčí o tom, že podmínky v dotyčné třetí zemi se mohly změnit, nebo že dříve získané informace byly neúplné, nesprávné nebo nepřesné;
vzhledem k tomu, že ačkoliv seznam třetích zemí tvoří základ ustanovení Společenství, použitelná na dovozy ze třetích zemí, jak je stanoveno ve směrnici 90/539/EHS, budou muset být zohledněna jiná opatření, týkající se zejména zvláštních veterinárních podmínek, plánů zůstatků a osvědčení, aby bylo dosaženo úplné harmonizace podmínek dovozu živé drůbeže a násadových vajec;
vzhledem k tomu, že je odůvodněné sestavit samostatný seznam třetích zemí pro dovozy ptáků nadřádu běžci pro biologické rozdíly mezi těmito ptáky a ostatními druhy drůbeže; že tito ptáci potřebují po dovozu projít karanténou;
vzhledem k tomu, že je také nutné brát v úvahu ustanovení článku 11 směrnice 90/539/EHS a tedy sestavit seznam zemí, které, ačkoliv poskytují méně přísné veterinární záruky, mohou být schváleny pro dovoz malých zásilek za podmínek podobných těm, které jsou přijaty pro jiné ptáky podle ustanovení směrnice Rady 92/65/EHS [4];
vzhledem k tomu, že dokud Komise nepřijme veterinární osvědčení pro dovoz živé drůbeže a násadových vajec ze zemí uvedených v tomto seznamu, mohou členské státy nadále uplatňovat na dovozy své veterinární požadavky platné k 1. lednu 1995;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí dovozy živé drůbeže a násadových vajec v souladu se seznamem v příloze I.
Seznam v příloze I se nevztahuje na dovozy ptáků nadřádu běžci a jejich násadová vejce.
2. Členské státy povolí dovozy ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec v souladu se seznamem v příloze II.
Podmínky dovozu takovýchto ptáků nebo vajec obsahují požadavek karantény po dovozu.
3. Odchylně od odstavce 1 a pokud Komise nepřijme pravidla Společenství o veterinárních požadavcích a veterinárním osvědčení pro takové dovozy, povolí členské státy dovozy jednotlivých zásilek obsahujících méně než 20 jednotek živé drůbeže a násadových vajec v souladu se seznamem uvedeným v příloze III.
Podmínky dovozu takovýchto zásilek musí obsahovat požadavek izolace nebo karantény po dovozu.
Ustanovení prvního pododstavce se nevztahuje na zásilky ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Komise 95/90/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Albánie (Text s významem pro EHP)
(95/235/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Albánií pro dovoz produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 95/90/ES [2]; že tento seznam lze změnit poté, co příslušný úřad Albánie sdělí nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad Albánie sdělil nový seznam, v němž doplnil dvě provozovny a změnil údaje o dvou provozovnách;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné seznam schválených provozoven pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí byla stanovena postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 95/90/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 87/119/EHS, pokud jde o seznam zařízení v Brazílii schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/236/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
4 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam zařízení
ze dne 10. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno (Text s významem pro EHP)
(95/274/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh1, naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
10 písm. c) této směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/516/EHS2 stanoví seznam komponentů, jejichž používání v krmných směsích je zakázáno;
vzhledem k tomu, že je nutné přesněji definovat zákaz týkající se používání ošetřených usní, aby nedošlo k vyloučení používání určitých odpadů usní, které byly ošetřeny způsobem nezpůsobujícím nebezpečí pro zvířata, např. solením; že toto opatření je zaměřeno na předcházení likvidace odpadu, který by mohl znečisťovat životní prostředí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 91/516/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. července 1995 o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky ferbam nebo azinfos-ethyl
(95/276/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], ve znění nařízení (ES) č. 491/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (ES) č. 933/94 [3] ve znění nařízení (ES) č. 491/95 byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že ferbam a azinfos-ethyl jsou dvě z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [4];
vzhledem k tomu, že v případě obou těchto látek jmenované členské státy zpravodajové sdělily Komisi, že byly příslušnými oznamovateli oficiálně informovány o tom, že nepředloží informace požadované podle čl. 6 odst.
1 nařízení (EHS) č. 3600/92 pro zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS; že nebyla podána žádost o poskytnutí nové lhůty;
vzhledem k tomu, že žádný členský stát neinformoval Komisi o svém přání zařadit jednu z těchto dvou látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, je třeba vycházet z toho, že nebudou předloženy údaje potřebné pro přehodnocení těchto látek v rámci pracovního programu a že hodnocení těchto látek proto není v tomto rámci možné; že je třeba přijmout rozhodnutí, kterým se odejmou již udělená povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nevylučuje budoucí hodnocení ferbamu a azinfos-ethylu v rámci postupu pro nové účinné látky stanoveného v článku 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících ferbam nebo azinfosethyl byla odňata do šesti měsíců ode dne tohoto rozhodnutí;
2. ode dne tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahující ferbam nebo azinfos-ethyl.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. července 1995, kterým se přijímá usnesení č. 49 o krátkodobých opatřeních k zajištění bezpečnosti a účinného fungování tranzitního režimu TIR
(95/285/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na její článek 113,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že usnesení č.
49 obsahuje opatření jak k zajištění správného provádění Úmluvy TIR z roku 1975, tak k předcházení a odhalování podvodů se zbožím přepravovaným v režimu TIR;
vzhledem k tomu, že kvůli svému obsahu a v očekávání revize Úmluvy TIR je uvedené usnesení pro Společenství velmi důležité; že by tudíž mělo být přijato s okamžitým účinkem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Usnesení č. 49 o krátkodobých opatřeních k zajištění bezpečnosti a účinného fungování tranzitního režimu TIR přijaté dne 3. března 1995 pracovní skupinou Evropské hospodářské komise OSN pro celní otázky ovlivňující dopravu je tímto jménem Společenství s okamžitým účinkem přijato.
Znění usnesení se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady určí osobu oprávněnou oznámit výkonnému tajemníkovi Evropské hospodářské komise, že Společenství s okamžitým účinkem přijalo usnesení zmíněné v článku 1.
ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi koňovitých (Text s významem pro EHP)
(95/294/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na čl.
11 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v příloze D směrnice 92/65/EHS Rada stanovila hygienické podmínky pro odběr, zpracování, skladování a přepravu vajíček a embryí a veterinární podmínky pro dárcovské klisny;
vzhledem k tomu, že podle uvedené směrnice musí být stanoven vzor veterinárního osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi koňovitých;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/176/ES, kterým se mění přílohy směrnice 92/65/EHS, pokud jde o sperma, vajíčka a embrya koňovitých, je použitelné ode dne 1. října 1995; že by tedy od téhož dne mělo být použitelné veterinární osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi koňovitých;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby z jejich území na území jiného členského státu byla odesílána pouze vajíčka a embrya koňovitých, která jsou během přepravy doprovázena náležitě vyplněným veterinárním osvědčením odpovídajícím vzoru v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí (Text s významem pro EHP)
(95/302/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/121/ES [2], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/984/ES [3] stanovilo požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí;
vzhledem k tomu, že je nyní možné v souladu s údaji obdrženými od Brazílie a s výsledky kontrol, které v této zemi uskutečnily útvary Komise, přezkoumat regionalizaci v Brazílii; že by pro tuto změnu mělo být stanoveno určité období, aby brazilské úřady mohly závěry zmíněné kontroly zohlednit;
vzhledem k tomu, že z čerstvých údajů vyplývá, že Izrael nemůže vyhovět požadavkům vzoru B osvědčení; že však Izrael může vyhovět požadavkům vzoru A, pokud jde o játra hus;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/963/ES [4] a 95/98/ES [5] stanovila pro Finsko a Švédsko v uvedeném pořadí status vzhledem k newcastleské chorobě; že by proto poznámky pod čarou týkající se členských států nebo jejich částí, na něž se vztahují doplňkové záruky v souladu s čl.
3 písm. a) odst. 1, měly být rozšířeny, aby zahrnovaly rovněž tyto členské státy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 94/984/ES se mění takto:
1. V příloze I
a) se řádka:
"BR _BAR_ Brazílie _BAR_ Státy Rio Grande do Sul a Santa Catarina _BAR_ A" _BAR_
nahrazuje tímto:
"BR-1 _BAR_ Brazílie _BAR_ Státy Rio Grande do Sul a Santa Catarina, Panama, Săo Paolo and Mato Grosso do Sul (1) _BAR_ A"; _BAR_
b) se řádka
"IL _BAR_ Izrael _BAR_ _BAR_ B" _BAR_
nahrazuje tímto:
"IL _BAR_ Izrael _BAR_ _BAR_ A (2)"; _BAR_
c) vkládají se nové poznámky pod čarou, které znějí:
"(1) použije se ode dne 1. září 1995.
(2) pouze játra hus."
2. V příloze II části 2 se vzory A a B v uvedeném pořadí nahrazují vzory A a B uvedenými v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro obchod se spermatem koňovitých (Text s významem pro EHP)
(95/307/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na čl.
11 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podmínky pro obchod se spermatem koňovitých jsou stanoveny ve směrnici Rady 92/65/EHS; že tedy vzorové veterinární osvědčení pro obchod s čerstvým, zchlazeným a zmraženým spermatem koňovitých musí být stanoveno v souladu s požadavky uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že některé infekční choroby koňovitých jsou přenosné prostřednictvím spermatu; že proto jsou požadovány zvláštní veterinární testy zvířat pro stanovení těchto chorob; že tyto testy musí být provedeny podle zvláštních testovacích programů odrážejících pohyb dárcovských hřebců před a v průběhu období odběru spermatu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 95/176/ES, kterým se pozměňují přílohy směrnice 92/65/EHS, pokud jde o sperma, vajíčka a embrya koňovitých, je použitelné ode dne 1. října 1995; že proto je veterinární osvědčení pro obchod se spermatem koňovitých použitelné od téhož dne;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby se z jejich území na území jiného členského státu odesílalo pouze sperma koňovitých, které je během přepravy doprovázeno správně vyplněným veterinárním osvědčením odpovídajícím vzoru v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno všem členským státům.
ze dne 18. července 1995, kterým se upřesňují zásady pro odhadování služeb bydlení za účelem provádění článku 1 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (Text s významem pro EHP)
(95/309/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1], a zejména na článek 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že pro účely definice hrubého národního produktu v tržních cenách (HNPtc) podle článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom je nezbytné vyjasnit zásady pro odhadování služeb bydlení používané pro účely Evropského systému integrovaných hospodářských účtů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom se použijí tyto zásady pro odhad služeb bydlení:
a) pro výpočet produkce služeb bydlení členské státy používají metodu rozdělení na úrovně založenou na skutečném nájemném;
b) pro odvození významných kritérií rozdělení na úrovně používají členské státy tabelární analýzy nebo statistické metody;
c) skutečné nájemné je nájemné, které se platí za právo používat nezařízené obydlí;
d) pro výpočet imputovaného nájemného se používá údaj za skutečné nájemné ze všech smluv týkajících se obydlí v soukromém vlastnictví;
e) v zemích s malým sektorem soukromého pronájmu lze odpovídající výši nájemného v soukromém sektoru získat buď použitím zvýšeného (veřejného) nájemného, nebo v odůvodněných výjimečných případech pomocí jiné objektivní metody, jako je metoda nákladů uživatele;
f) podobně lze použít nájemné za zařízená obydlí pro rozšíření základu pro imputované nájemné, a to tak, že se toto nájemné sníží odečtením platby za používání nábytku;
g) členské státy mohou extrapolovat údaj za daný základní rok použitím vhodných kvantitativních, cenových a kvalitativních ukazatelů.
Upřesnění zásad pro odhad služeb bydlení je obsaženo v připojené příloze.
Článek 2
Za roky 1988 a další se odhad služeb bydlení prováděný podle zásad určených v příloze předloží Komisi (Eurostatu) nejpozději do 30. září 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 95/173/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Peru (Text s významem pro EHP)
(95/311/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven a výrobních plavidel schválených Peru pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 95/173/ES [2]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Peru předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad Peru předložil nový seznam, ve kterém je doplněno 10 provozoven a jedno výrobní plavidlo;
vzhledem k tomu, že je nezbytné seznam schválených provozoven a výrobních plavidel v souladu s tím pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí byla stanovena postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 95/173/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. července 1995 o uzavření Dodatkového protokolu k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím v důsledku přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii
(95/312/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise uzavřela jménem Společenství Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím [1], podepsané dne 14. května 1973
ze dne 12. července 1995 o zřízení Výboru vrchních inspektorů práce
(95/319/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že "skupina vrchních inspektorů práce" působí neformálně již od roku 1982;
vzhledem k tomu, že sdělení Komise [1] o jejím programu pro oblast bezpečnosti, hygieny a zdraví na pracovišti předpokládá úřední potvrzení pravidelných schůzí této skupiny;
vzhledem k tomu, že závěry Rady ze dne 21. prosince 1992 o účinném provádění a uplatňování práva Společenství v oblasti sociálních věcí [2] vyzývají členské státy a Komisi k prohlubování a podpoře úzké spolupráce mezi jednotlivými členy této skupiny, při dodržení zásady subsidiarity;
vzhledem k tomu, že sdělení Komise [3] o jejím programu pro oblast bezpečnosti, hygieny a zdraví na pracovišti předpokládá úřední potvrzení Výboru vrchních inspektorů práce;
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 16. června 1994 o rozvoji správní spolupráce při provádění a uplatňování právních předpisů Společenství v oblasti vnitřního trhu [4] vymezuje přístup ke správní spolupráci mezi členskými státy a mezi členskými státy a Komisí založený na povinnosti vzájemné pomoci a průhlednosti a na zásadách proporcionality a důvěrnosti;
vzhledem k tomu, že tento přístup musí být též sledován, pokud jde o provádění a uplatňování právních předpisů Společenství upravujících sociální otázky, v oblasti zdraví a bezpečnosti práce, zejména jak je uvedeno v "Bílé knize" Komise o evropské sociální politice (článek 10b) a ve střednědobém programu sociální činnosti;
vzhledem k tomu, že zjišťování, analýza a řešení praktických problémů spojených s prováděním sekundárního práva Společenství a s kontrolou jeho uplatňování v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti spadají převážně do pravomoci vnitrostátních služeb inspekce práce a vyžadují úzkou spolupráci mezi těmito službami a útvary Komise;
vzhledem k tomu, že "Výbor vrchních inspektorů práce" představuje s ohledem na svou dlouhou zkušenost vhodný rámec pro zajištění, na základě úzké spolupráce mezi svými členy, účinného a jednotného uplatňování sekundárního práva Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti práce a pro přesnou analýzu praktických otázek vzniklých v důsledku kontroly uplatňování právních předpisů v této oblasti;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí není v rozporu se závazky členských států vyplývajícími z Úmluvy Mezinárodní organizace práce (MOP) o inspekci práce ze dne 11. července 1947 (č. 81),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Komisi je nápomocen "Výbor vrchních inspektorů práce" (dále jen "výbor").
2. Výbor se skládá ze zástupců služeb inspekce práce členských států.
Článek 2
1. Výbor podává Komisi své stanovisko buď na její žádost, nebo z vlastního podnětu ke všem otázkám souvisejícím s uplatňováním práva Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti členskými státy.
2. Z důvodu rozdílů v působnosti vnitrostátních služeb inspekce práce, která může přesahovat oblast zdraví a bezpečnosti na pracovišti, vydává výbor na žádost Komise své stanovisko rovněž k otázkám týkajícím se ostatních oblastí práva Společenství upravujícího sociální věci, které ovlivňují zdraví a bezpečnost na pracovišti.
3. Výbor Komisi předkládá návrhy iniciativ, které považuje za vhodné a směřující k podpoře účinného a jednotného uplatňování práva Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti, zejména prostřednictvím užší spolupráce mezi vnitrostátními systémy inspekce práce.
Článek 3
Činnost výboru, kterou je nápomocen Komisi, je zaměřena na tyto cíle:
1. vymezení společných zásad inspekce práce v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti a vypracování metod pro hodnocení vnitrostátních systémů inspekce ve vztahu k těmto zásadám;
2. podpora lepší znalosti a vzájemného pochopení jednotlivých vnitrostátních systémů a postupů inspekce práce, metod a právních rámců činnosti;
3. prohlubování výměny zkušeností mezi vnitrostátními službami inspekce práce týkajících se kontroly uplatňování sekundárního práva Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti s cílem zajistit jeho jednotné uplatňování uvnitř Společenství;
4. podpora výměn inspektorů práce mezi vnitrostátními správními orgány a vypracování programů pro odborné vzdělávání inspektorů;
5. vypracování a zveřejnění dokumentů usnadňujících činnost inspektorů práce;
6. vypracování spolehlivého a účinného systému pro rychlou výměnu informací mezi službami inspekce práce týkajících se všech otázek spojených s kontrolou uplatňování právních předpisů Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti;
7. zavedení aktivní spolupráce se službami kontroly práce třetích zemí s cílem podpořit činnost Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti a pomoci řešení případných přeshraničních problémů;
8. studium možného vlivu jiných politik Společenství na činnosti inspekce práce v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti a pracovních podmínek.
Článek 4
Výbor přijme tříletý program, v jehož rámci jsou každý rok vymezeny jednotlivé činnosti s ohledem na hodnocení činností prováděných během minulého roku.
Článek 5
1. Výbor se skládá ze dvou zástupců každého členského státu.
2. Členy výboru jmenuje Komise na návrh členských států.
3. Funkční období členů výboru činí tři roky.
Mohou být jmenováni opakovaně.
4. Před uplynutím tří let skončí funkční období člena výboru odstoupením, smrtí nebo na základě sdělení dotčeného členského státu Komisi o ukončení jeho funkčního období.
5. Za výkon funkce nepřísluší odměna.
Článek 6
Seznam členů zveřejňuje Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Článek 7
1. Výboru předsedá zástupce Komise.
2. Předsedovi jsou nápomocni dva místopředsedové vybraní ze členů dvou členských států, které předsedají Radě v průběhu daného roku.
3. Předseda a oba místopředsedové tvoří předsednictvo výboru.
4. Předsednictvo připravuje a organizuje činnost výboru společně s útvary Komise, která zajišťuje sekretariát výboru, předsednictva a pracovních skupin uvedených v článku 9.
Článek 8
1. Se souhlasem zástupce Komise může výbor přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se účastnila práce výboru jako odborník.
2. Odborník se účastní jednání pouze v otázkách, ke kterým byl přizván.
Článek 9
1. Výbor může se souhlasem zástupce Komise vytvářet pracovní skupiny.
2. Pracovním skupinám předsedá člen výboru a jsou složeny ze členů výboru nebo v případě potřeby z odborníků.
Pracovní skupiny podávají zprávy plenární schůzi výboru.
Článek 10
1. Výbor a předsednictvo svolává předseda výboru z vlastního podnětu nebo na žádost třetiny členů výboru.
Výbor se schází nejméně dvakrát ročně.
2. Schůzí výboru a pracovních skupin se účastní zástupci Komise.
Článek 11
1. Komise může v žádosti o stanovisko výboru stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
2. Na jednáních výboru se nehlasuje.
3. Závěry výboru mají písemnou podobu.
V případě rozdílných názorů mezi členy výboru se Komisi předkládá písemná zpráva obsahující vyjádřená stanoviska.
Článek 12
1. Výbor předkládá Komisi výroční zprávu o své činnosti, zejména o všech otázkách spojených s uplatňováním nebo kontrolou uplatňování sekundárního práva Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti na pracovišti.
2. Komise předá tuto zprávu Radě, Evropskému parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Poradnímu výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví na pracovišti.
Článek 13
V souladu s článkem 214 Smlouvy nesmějí členové výboru sdělovat informace, které získají při práci ve výboru nebo v pracovních skupinách, požaduje-li Komise nebo člen výboru, aby byla zachována důvěrná povaha dané informace nebo vyžádaného stanoviska.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové výboru a zástupci Komise.
ze dne 12. července 1995 o zřízení Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci
(95/320/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že společné právní předpisy pro oblast bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci musí zaručit dostatečnou ochranu zdraví pracovníků na pracovišti ve Společenství;
vzhledem k tomu, že vypracování a změna právních předpisů pro oblast bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci vyžadují vědecké posouzení rizik na pracovišti a opatření, která mají být přijata pro ochranu pracovníků před těmito riziky;
vzhledem k tomu, že takové posouzení vyžaduje účast vysoce kvalifikovaných vědců ze všech oborů vztahujících se k bezpečnosti, hygieně a ochraně zdraví při práci;
vzhledem k tomu, že v rámci přijetí směrnice Rady 88/642/EHS [1], kterou se mění směrnice 80/1107/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [2], vyzvala Rada Komisi ke zřízení odborného výboru, který by posuzoval stávající vědecké poznatky, na jejichž základě mají být stanoveny limitní hodnoty;
vzhledem k tomu, že Komise odpověděla na výzvu Rady kladně a od roku 1990 začala neformálně konzultovat skupinu vědeckých odborníků o limitních hodnotách expozice při práci;
vzhledem k tomu, že Komise ve sdělení o programu pro oblast bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci zahrnula do svých cílů pro následujících pět let vypracování preventivních opatření týkajících se chemických činitelů;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby se Komise při provádění této stálé kontroly opírala o nestranné vědecké posudky vysoce kvalifikovaných osob;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem by měl být při Komisi zřízen vědecký výbor poradní povahy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje vědecký výbor (dále jen "výbor") pověřený zkoumáním účinků chemických činitelů na zdraví pracovníků při práci.
Článek 2
1. Výbor má za úkol radit Komisi na její žádost v jakékoli otázce týkající se posuzování toxikologických účinků chemických látek na zdraví pracovníků.
Výbor poskytuje zejména rady o stanovení limitních hodnot expozice při práci na základě vědeckých poznatků a případně navrhuje
- průměrné koncentrace rozložené na dobu osmi hodin (TWA),
- limitní hodnoty krátkodobé expozice (STEL),
- biologické limitní hodnoty.
Je-li to nezbytné, mohou být limitní hodnoty expozice při práci doplněny poznámkami.
Výbor podá stanovisko o veškerých možnostech absorpce dotyčné látky jinou cestou (např. kůží nebo sliznicemi).
2. Každé doporučení bude podpořeno informacemi o základních údajích, kritických účincích, použitých technikách extrapolace a o jakémkoli případném riziku pro lidské zdraví.
Kromě toho bude rovněž poskytnut komentář o možnosti kontrolovat expozici jakékoli navrhované limitní hodnotě.
3. Výbor zkoumá všechny vědecké faktory, které ovlivňují stanovení limitních hodnot expozice při práci, a připravuje doporučení, aby napomáhal Komisi vymezit přednostní cíle.
4. Výbor na žádost Komise provede jakoukoli akci související s toxikologickým hodnocením chemických činitelů.
Článek 3
1. Výbor se skládá nejvýše z 21 členů, kteří pocházejí ze všech členských států a zastupují celou škálu vědeckých specializací nezbytných pro splnění mandátu vymezeného v článku 2, tedy zejména chemii, toxikologii, epidemiologii, pracovní lékařství a hygienu při práci a obecné schopnosti v oblasti stanovení limitních hodnot expozice při práci.
2. Komise jmenuje členy výboru po konzultaci jednotlivých členských států a přitom dbá na to, aby byly zastoupeny různé specifické oblasti.
3. Výbor ze svých členů volí předsedu a dva místopředsedy na dobu tří let. Jsou voleni dvoutřetinovou většinou přítomných členů.
4. Funkční období člena výboru činí tři roky.
Může být zvolen opakovaně.
Po skončení funkčního období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
V případě odstoupení nebo smrti člena výboru během funkčního období jmenuje Komise nového člena stejným postupem, jaký je popsán v odstavci 2.
Článek 4
Seznam členů zveřejňuje Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
1. Výbor může se souhlasem zástupců Komise vytvářet pracovní skupiny složené ze svých členů.
2. Pracovní skupiny mají za úkol podávat výboru zprávu o otázkách, které jim výbor předloží.
Článek 6
1. Výbor se obvykle schází čtyřikrát ročně.
2. Zástupci Komise mohou přizvat k účasti na jednání kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci ve zkoumané oblasti.
3. Sekretariát výboru a pracovních skupin zajišťují útvary Komise.
4. Schůzí výboru a pracovních skupin se účastní zástupci Komise.
Článek 7
Výbor a jeho pracovní skupiny se obvykle scházejí v sídle Komise, pokud je svolá.
Za výjimečných okolností a vyžadují-li to vědecké požadavky, se však schůze svolané Komisí mohou konat jinde než v sídle Komise.
Článek 8
1. Výbor jedná o záležitostech, ke kterým si zástupci Komise vyžádali stanovisko.
Zástupci Komise mohou v žádosti o stanovisko výboru stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
2. Výbor učiní vše, aby jeho doporučení byla výsledkem obecné shody.
Po jednání nenásleduje hlasování.
3. Přijmou-li vyžádané stanovisko členové výboru jednomyslně, vypracuje výbor společné závěry.
Není-li dosaženo jednomyslnosti, uvedou se v zápisu, za jehož vypracování odpovídají zástupci Komise, různé názory vyjádřené při jednání.
4. Aniž je dotčen čl. 9 odst. 1, zveřejní Komise stanovisko výboru.
Článek 9
V souladu s článkem 214 Smlouvy nesmějí členové výboru sdělovat informace, které získají při práci ve výboru, pokud je zástupce Komise upozorní, že se vyžádané stanovisko týká záležitosti důvěrné povahy.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové výboru a zástupci Komise.
ze dne 25. července 1995, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz a zpětný dovoz evidovaných koní a pro dovoz jatečných koňovitých, evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Maroka do Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/322/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 14, 15, 16, 18 a na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska byl stanoven seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní, pro dovoz jatečných koňovitých a pro dovoz evidovaných, plemenných a užitkových koňovitých stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [3], 93/196/EHS [4], 93/197/EHS [5], všechna naposledy pozměněná aktem o přistoupení Finska, Rakouskaa Švédska, a pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu rozhodnutí 93/195/EHS [6] naposledy pozměněné rozhodnutím 95/99/ES [7];
vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Maroku a po přijetí podrobné zprávy o opatřeních pro tlumení chorob zvířat přijatých příslušnými marockými orgány se veterinární situace, pokud jde o koňovité, jeví být uspokojivě pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že Maroko je po více než dva roky prosté moru koní a očkování proti této chorobě se v průběhu posledních dvanácti měsíců neprovádělo;
vzhledem k tomu, že příslušné marocké veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS a o jakýchkoli změnách pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musejí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v tomto případě se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Rady 79/542/EHS části 1 se řádek týkající se Maroka mění takto: V kolonce "živá zvířata" se u "zvláštních poznámek" zrušuje poznámka pod čarou č. 6 týkající se Maroka.
Článek 2
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
2.
V příloze II části E se ve výčtu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
2.
V příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny E v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
Článek 4
V příloze II rozhodnutí Komise 93/196/EHS v poznámce pod čarou č. 3 se ve skupině E vkládá v seznamu třetích zemí na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
Článek 5
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
2.
V příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny E ve druhé polovině věty nadpisu veterinárního osvědčení pro evidované koňovité, plemenné a užitkové koňovité vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Maroko".
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. července 1995, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dočasný dovoz, zpětný dovoz a dovoz evidovaných koní ze Sýrie do Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/323/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 15, 16 a na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska byl vytvořen seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [3] a 93/197/EHS [4], obě naposledy pozměněná aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu rozhodnutí 93/195/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 95/99/ES [6];
vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Sýrii se tamní veterinární situace, pokud jde o koňovité, jeví být uspokojivě pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že Sýrie je již po více než dva roky prostá moru koní a pravidelné očkování proti této chorobě se v průběhu posledních dvanácti měsíců neprovádělo a po více než šest měsíců prostá vozhřivky a hřebčí nákazy a venezuelská encefalomyelitida koní a vezikulární stomatitida se zde nevyskytly nikdy;
vzhledem k tomu, že syrské veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé nemoci koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS a o jakýchkoli změnách pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v tomto případě se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V části 2 přílohy rozhodnutí Rady 79/542/EHS se ve zvláštní kolonce pro koňovité vkládá nový řádek na místo podle abecedního pořadí kódu ISO:
"SY _BAR_ Sýrie _BAR_ X" _BAR_ _BAR_
Článek 2
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie".
2. V příloze II části E se ve výčtu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie".
Článek 3
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie" včetně odkazu na poznámku číslo 2.
2. V příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny E v nadpise veterinárního osvědčení vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie".
Článek 4
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie" včetně odkazu na poznámku číslo 2.
2. V příloze II se v seznamu třetích zemí skupiny E v první polovině věty nadpisu veterinárního osvědčení pro evidované koně vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Sýrie".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o osvědčování zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu ze třetích zemí, na které se nevztahuje zvláštní rozhodnutí (Text s významem pro EHP)
(95/328/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 11 směrnice 91/493/EHS Komise stanovila zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu z velkého počtu třetích zemí;
vzhledem k tomu, že pro dovoz produktů rybolovu ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje tento typ rozhodnutí, se nejprve doporučuje stanovit typizovaný vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, aby nedošlo k poruchám v obchodování;
vzhledem k tomu, že přijetí typizovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti má kladný účinek jak na hospodářské subjekty, tak na kontrolní útvary a usnadňuje volný pohyb dovážených produktů rybolovu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovený tímto rozhodnutím je prozatímním osvědčením na dobu dvou let, během kterých lze přijmout jednotlivá rozhodnutí; že se tedy toto prozatímní osvědčení již nepoužije ve chvíli přijetí jednotlivého rozhodnutí pro určitou třetí zemi;
vzhledem k tomu, že veterinární kontroly dovážených produktů rybolovu se musejí provádět podle směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska; že tyto kontroly stanoví, aby bylo osvědčení o zdravotní nezávadnosti připojeno k dováženým produktům;
vzhledem k tomu, že přijetím typizovaného vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti by neměly být dotčeny zvláštní dovozní podmínky, které mohou být po zhodnocení hygienického stavu zjištěného na místě znalci Komise stanoveny pro určitou třetí zemi;
vzhledem k tomu, že na základě jejich zvláštní statusu je vhodné, aby se u produktů rybolovu stanovených v čl. 10 druhém pododstavci směrnice 91/493/EHS nevyžadovalo osvědčení o zdravotní nezávadnosti;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 10 směrnice 91/493/EHS se doporučuje stanovit, aby osvědčení o zdravotní nezávadnosti prokazovalo, že podmínky produkce, skladování a přepravy produktů rybolovu určených pro Společenství jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanoveným ve směrnici 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Partie produktů rybolovu dovezené na území vymezená v příloze I směrnice 90/675/EHS musejí pocházet z provozoven schválených a kontrolovaných příslušnými úřady třetí země a musejí být provázeny originálem číslovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který prokazuje, že hygienické podmínky při produkci, manipulaci, zpracování, balení a označování produktů jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými směrnicí 91/493/EHS.
Vzor tohoto osvědčení o zdravotní nezávadnosti je stanoven v příloze k tomuto rozhodnutí.
2. Tento požadavek se však nevztahuje na produkty rybolovu uvedené v článku 10 druhém pododstavci směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedená v čl. 1 odst. 1 mohou mít pouze jeden list a musejí být alespoň v jednom úředním jazyku vstupní země do Společenství a případně v jednomu jazyku země určení.
Článek 3
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle tohoto rozhodnutí se nevztahují na produkty rybolovu ze třetí země, pro kterou jsou stanoveny zvláštní podmínky dovozu.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1995 po dobu dvou let.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 25. července 1995, kterým se stanoví kategorie hřebců koňovitých, na které se vztahuje požadavek týkající se virové arteritidy podle čl. 15 písm. b) bodu ii) směrnice Rady 90/426/EHS (Text s významem pro EHP)
(95/329/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 15 písm. b) bod ii) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem,
vzhledem k tomu, že některé kategorie hřebců koňovitých nemohou přenášet virovou arteritidu koní; že požadavek stanovený v čl.
15 písm. b) bodu ii) musí být tedy uplatněn pouze na ostatní kategorie hřebců koňovitých;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Požadavek týkající se virové arteritidy koní a stanovený v čl. 15 písm. b) bodu ii) směrnice 90/426/EHS se použije na hřebce koňovitých kromě:
- koňovitých očkovaných proti virové arteritidě koní pod úředním dozorem očkovací látkou schválenou příslušným orgánem, kteří vykázali negativní výsledek v sérumneutralizačním testu na virovou arteritidu koní při rozředění séra 1:4.
Koňovití musí být očkováni v den odběru vzorku krve nebo během následujících 15 dnů za podmínky, že byli během tohoto období izolováni pod úředním dozorem.
Test a očkování musí být provedeny a potvrzeny pod úředním veterinárním dozorem.
Očkování musí být v pravidelných intervalech opakováno.
V případě evidovaných koňovitých musí být očkování a výsledky sérologických testů zapsány do dokladu totožnosti (pasu),
- koňovitých očkovaných proti virové arteritidě koní pod úředním dozorem očkovací látkou schválenou příslušným orgánem, kteří byli podrobeni dvěma sérumneutralizačním testům na tuto chorobu v intervalu nejméně 10 dnů mezi stářím 180 a 270 dnů bez zjištění vzestupu protilátek.
Koňovití musí být izolováni pod úředním dozorem od doby prvního odběru vzorku krve až do očkování.
Testy a očkování musí být provedeny a potvrzeny pod úředním veterinárním dozorem.
Očkování musí být v pravidelných intervalech opakováno.
V případě evidovaných koňovitých musí být očkování a výsledky sérologických testů zapsány do dokladu totožnosti (pasu),
- koňovitých mladších než 180 dnů,
- jatečných koňovitých zaslaných přímo na jatka a doprovázených veterinárním osvědčením podle přílohy I rozhodnutí Komise 93/196/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz jatečných koňovitých [2].
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 94/269/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Kolumbie (Text s významem pro EHP)
(95/332/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že seznam provozoven schválených Kolumbií pro dovozy produktů rybolovu a akvakultury do Společenství byl vypracován v rozhodnutí Komise 94/269/ES [2], naposledy pozměněném rozhodnutím 94/469/ES [3]; že tento seznam může být změněn poté, co příslušný úřad Kolumbie předloží nový seznam;
vzhledem k tomu, že příslušný úřad Kolumbie předložil nový seznam, ve kterém jsou doplněny 2 provozovny a pozměněn údaj o 1 provozovně;
vzhledem k tomu, že je nezbytné seznam schválených provozoven v souladu s tím pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí byla stanovena postupem podle rozhodnutí Komise 90/13/EHS [4],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 94/269/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 92/446/EHS ze dne 27. července 1992 o dotaznících ke směrnicím v oblasti vody (Text s významem pro EHP)
(95/337/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství[1], ve znění směrnice 91/692/EHSze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí[2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice a příslušných ustanovení dalších směrnic uvedených v příloze I směrnice 91/692/EHS,
s ohledem na směrnici Rady 75/440/EHSze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody[3], naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS, a zejména na čl. 9a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 80/778/EHSze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě[4], naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS, a zejména na článek 17a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/160/EHSze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání[5], naposledy pozměněnou směrnicí 91/692/EHS, a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se od členských států vyžaduje, aby vypracovaly zprávu o provádění uvedených směrnic na základě dotazníků nebo na základě osnovy připravené Komisí; že podle článku 6 směrnice 91/692/EHS má tyto dotazníky nebo osnovy vypracovat Komise za pomoci výboru složeného z představitelů členských států a zástupce Komise ve funkci předsedy;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 92/446/EHS[6] stanovila Komise osnovu dotazníků, na jejichž základě jsou od členských států požadovány zprávy o provádění směrnic Společenství v oblasti vody;
vzhledem k tomu, že jako výsledek dalších konzultací s výborem by tyto dotazníky měly obsahovat vysvětlivky a dohodnuté podrobnější tabulky s cílem vyjasnit povinnosti členských států při podávání zpráv a zajistit, aby informace poskytnuté členskými státy Komisi byly úplné, vnitřně provázané a srovnatelné;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/446/EHS je tedy nutno změnit, aniž jsou dotčeny výše uvedené požadavky na podávání zpráv;
vzhledem k tomu, že k opatřením uvedeným v tomto rozhodnutím nebylo předloženo stanovisko výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS v časovém rámci stanoveném předsedou tohoto výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/446/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. července 1995, kterým se mění kapitola 1 přílohy II směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(95/338/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, na směrnici 90/425/EHS [1] naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/339/ES [2], a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že uplatňování stanovených ustanovení vedlo k některým obtížím s dovozem masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa; že by tedy tyto podmínky měly být pozměněny na základě získaných zkušeností;
vzhledem k tomu, že by tyto změny měly vytvořit možnost stanovit seznam třetích zemí, ze kterých je dovoz uvedených produktů povolen;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je třeba přeformulovat kapitolu 1 přílohy II směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ve směrnici 92/118/EHS příloze II kapitole 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) buď pocházejí ze třetích zemí zařazených na seznamu podle:
i) článku 9 směrnice 91/494/EHS v případě drůbežího masa;
ii) článku 16 směrnice 92/45/EHS v případě masa volně žijící zvěře;
iii) kapitoly 11 přílohy I této směrnice v případě králičího masa a masa farmové zvěře,
nebo pocházejí ze třetí země zařazené na seznamu v části I přílohy rozhodnutí 79/542/EHS.
V takovém případě musí projít tepelným ošetřením v hermeticky uzavřené nádobě, při hodnotě rovné nebo vyšší než 3,00 F. Avšak u masných výrobků z jiných druhů zvířat než prase lze toto ošetření nahradit tepelným ošetřením, při kterém dosáhne teplota v jádře minimálně 70 °C."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. července 1995, kterým se mění kapitola 1 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS (Text s významem pro EHP)
(95/339/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl.
15 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle stanoviska Vědeckého veterinárního výboru je třeba pozměnit povahu ošetření rozšířit stanovené požadavky na mléčné výrobky a na mlezivo;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je třeba přeformulovat kapitolu 1 přílohy I směrnice 92/118/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I směrnice 92/118/EHS se kapitola 1 nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. února 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. července 1995, kterým se stanoví prozatímní seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků, a zrušuje rozhodnutí 94/70/EHS (Text s významem pro EHP)
(95/340/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněnou Smlouvou o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
23 odst. 2 a 3 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/70/ES [2], naposledy pozměněné Smlouvou o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, obsahuje prozatímní seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozdílnost příslušných produktů byla stanovena klasifikace; že na základě zkušenosti a poslední zprávu Vědeckého veterinárního výboru o doporučeních pro ošetření mléka pocházejícího z oblastí postižených slintavkou a kulhavkou je vhodné provést její revizi;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je vhodné zrušit rozhodnutí 94/70/ES a sestavit nový seznam;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz syrového mléka a výrobků ze syrového mléka ze třetích zemí uvedených v části A seznamu v příloze.
Článek 2
Členské státy povolí dovoz syrového mléka a mléčných výrobků ze třetích zemí uvedených v části B seznamu v příloze, pokud byly podrobeny jednorázovému tepelnému ošetření s tepelným účinkem přinejmenším rovnocenným účinku dosaženému pasterizačním procesem o teplotě nejméně 72 °C po dobu nejméně 15 vteřin a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test.
Článek 3
Členské státy povolí dovoz mléka a mléčných výrobků, které byly podrobeny:
1. sterilizačnímu procesu, při kterém byla dosažena hodnota F stejná nebo vyšší než 3,
nebo
2. počátečnímu tepelnému ošetření s tepelným účinek přinejmenším rovnocenným účinku dosaženému pasterizačním procesem o teplotě nejméně 72 °C po dobu nejméně 15 vteřin a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test, následovanému:
a) i) v případě mléka nebo mléčných výrobků určených k lidské spotřebě:
- druhým tepelným ošetřením v podobě pasterizace při vysoké teplotě, ošetření ultra vysokou teplotou (UHT) nebo sterilizace a dostatečným k dosažení negativní reakce na peroxidázový test
nebo
- v případě sušeného mléka nebo výrobku ze sušeného mléka, druhým tepelným ošetřením s tepelným účinkem přinejmenším rovnocenným účinku počátečního tepelného ošetření a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test, následovaným procesem sušení;
ii) v případě mléka nebo mléčných výrobků neurčených k lidské spotřebě:
- druhým tepelným ošetřením s tepelným účinkem přinejmenším rovnocenným účinku počátečního tepelného ošetření a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test, následovaným v případě sušeného mléka nebo výrobků ze sušeného mléka procesem sušení
nebo
b) okyselením, aby byla hodnota pH udržována na hodnotě nižší než 6 po dobu nejméně jedné hodiny,
ze třetích zemí uvedených v části C seznamu v příloze.
Článek 4
Rozhodnutí 94/70/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. února 1996.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o ošetření mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě a pocházejících ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, ve kterých se vyskytuje riziko slintavky a kulhavky (Text s významem pro EHP)
(95/342/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
23 odst. 3 písm. d),
vzhledem k tomu, že mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě a pocházející z některých třetích zemí nebo částí třetích zemí mohou představovat riziko z hlediska slintavky a kulhavky;
vzhledem k tomu, že je proto nutné stanovit druh ošetření mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě a pocházejících ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí;
vzhledem k tomu, že druhy ošetření by měly být uvedeny ve vzorech veterinárních osvědčeních pro dovoz mléka a mléčných výrobků ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, ve kterých se vyskytuje riziko slintavky a kulhavky;
vzhledem k tomu, že druhy ošetření, které mají být stanoveny, musí vycházet z vědeckých základů, řídit se doporučeními Vědeckého veterinárního výboru a musí zohlednit požadavky ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě a pocházející ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, ve kterých se v posledních 12 měsících vyskytla ohniska výskytu slintavky a kulhavky, nebo ve kterých byla v posledních 12 měsících prováděna vakcinace proti slintavce a kulhavce, musí být před jejich vstupem na území Společenství podrobena:
a) takové sterilizaci, při které je dosaženo hodnoty F° stejné nebo vyšší než 3, nebo
b) počátečnímu tepelnému ošetření s tepelným účinek přinejmenším rovnocenným účinku dosaženému pasterizačním procesem o teplotě nejméně 72 °C po dobu nejméně 15 vteřin a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test, následovanému:
i) druhým tepelným ošetřením v podobě pasterizace při vysoké teplotě, ošetření ultra vysokou teplotou (UHT) nebo sterilizace a dostatečným k dosažení negativní reakce na peroxidázový test, nebo
ii) v případě sušeného mléka nebo výrobku ze sušeného mléka, druhým tepelným ošetřením s tepelným účinkem přinejmenším rovnocenným účinku počátečního tepelného ošetření a dostatečným k dosažení negativní reakce na fosfatázový test, následovaným procesem sušení, nebo
iii) okyselením, aby byla hodnota pH udržována na hodnotě nižší než 6 po dobu nejméně jedné hodiny.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. února 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. července 1995, kterým se stanoví vzory veterinárních osvědčení pro dovoz ze třetích zemí tepelně ošetřeného mléka, mléčných výrobků a syrového mléka pro lidskou spotřebu určených k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku, zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování (Text s významem pro EHP)
(95/343/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 23 odst.
2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/340/ES [2] stanoví prozatímní seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že podmínky vztahující se na dovoz syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí musí být přinejmenším rovnocenné podmínkám stanoveným v kapitole II směrnice 92/46/EHS pro produkci Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 95/342/ES [3] upřesňuje typy ošetření, které se mají používat na mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ve kterých existuje hrozba slintavky a kulhavky;
vzhledem k tomu, že vzorové osvědčení podle článku 23 směrnice 92/46/EHS musí obsahovat popis mléka nebo mléčného výrobku, na které je vydáváno osvědčení, příslušné odkazy na kapitolu II směrnice 92/46/EHS, výběr jazyka nebo jazyků, ve kterých se osvědčení vypracovává a výběru postavení podepisujícího;
vzhledem k tomu, že nejprve je třeba stanovit vzorové osvědčení pro syrové mléko určené k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku, zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování, vzorové osvědčení pro tepelně ošetřené mléko, mléčné výrobky z tepelně ošetřeného mléka nebo tepelně ošetřené mléčné výrobky určené k lidské spotřebě ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ve kterých neexistuje žádná hrozba slintavky a kulhavky, vzorové osvědčení pro tepelně ošetřené mléko, mléčné výrobky z tepelně ošetřeného mléka nebo tepelně ošetřené mléčné výrobky určené k lidské spotřebě ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ve kterých existuje hrozba slintavky a kulhavky, a konečně vzorové osvědčení pro produkty ze syrového mléka určené pro lidskou spotřebu; že vzhledem kvůli odlišné povaze těchto produktů je třeba stanovit různé vzory veterinárních osvědčení;
vzhledem k tomu, že vzorové osvědčení pro syrové mléko určené k přímé lidské spotřebě bude stanoveno později;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vzor osvědčení podle čl. 23 odst. 2 písm. b) směrnice 92/46/EHS pro syrové mléko ze třetích zemí určené k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku, zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování, a potom pro lidskou spotřebu, je stanoven v příloze A tohoto rozhodnutí.
Toto osvědčení může být použito pouze třetími zeměmi nebo částmi třetích zemí uvedenými ve sloupci A přílohy rozhodnutí 95/340/ES.
Článek 2
Vzor osvědčení podle čl. 23 odst. 2 písm. b) směrnice 92/46/EHS pro tepelně ošetřené mléko, mléčné výrobky z tepelně ošetřeného mléka nebo tepelně ošetřené mléčné výrobky určené k lidské spotřebě ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ve kterých neexistuje hrozba slintavky a kulhavky, je stanoven v příloze B tohoto rozhodnutí.
Toto osvědčení může být použito pouze třetími zeměmi nebo částmi třetích zemí uvedenými ve sloupci B přílohy rozhodnutí 95/340/ES.
Článek 3
Vzor osvědčení podle čl. 23 odst. 2 písm. b) směrnice 92/46/EHS pro tepelně ošetřené mléko, mléčné výrobky z tepelně ošetřeného mléka nebo tepelně ošetřené mléčné výrobky určené k lidské spotřebě ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, ve kterých existuje hrozba slintavky a kulhavky, musí mít podobu uvedenou v příloze C tohoto rozhodnutí.
Toto osvědčení může být použito třetími zeměmi nebo částmi třetích zemí uvedenými ve sloupci C přílohy rozhodnutí 95/340/ES.
Článek 4
Vzor osvědčení podle čl. 23 odst. 2 písm. b) směrnice 92/46/EHS pro produkty ze syrového mléka ze třetích zemí určené k lidské spotřebě musí mít podobu uvedenou v příloze D tohoto rozhodnutí.
Toto osvědčení může být použito pouze třetími zeměmi nebo částmi třetích zemí uvedenými ve sloupci A přílohy k rozhodnutí 95/340/ES.
Článek 5
Aby bylo zajištěno provedení kontrol podle čl. 4 odst. 1 třetí odrážky směrnice Rady 90/675/EHS [4], musí nést produkty uvedené v článcích 2, 3 a 4 alespoň v jednom z úředních jazyků země určení tyto informace:
- jméno země vývozu,
- číslo schválení zařízení,
- u produktů ze syrového mléka a pro produktů, jejichž metoda produkce nezahrnuje žádné tepelné ošetření, slova "ze syrového mléka",
- u mléčných výrobků, u kterých může dojít k rozvoji mikroorganismů, datum, do kdy je třeba výrobek spotřebovat, nebo minimální trvanlivost.
Článek 6
Veterinární osvědčení uvedená v článcích 1, 2, 3 a 4 musí být originály očíslovaných osvědčení, z nichž každý sestává z jednoho listu, je řádně vyplněn, datován a podepsán zástupcem příslušného orgánu pověřeným prověřováním a osvědčováním, že syrové mléko, tepelně ošetřené mléko nebo mléčné výrobky splňují požadavky směrnice 92/46/EHS.
Článek 7
1. Osvědčení uvedená v článcích 1, 2, 3 a 4 musí být vyhotovena nejméně v jednom z úředních jazyků členského státu, ve kterém je prováděna kontrola.
2. Na osvědčení musí být uvedeno jméno, postavení nebo funkce a podpis zástupce příslušného orgánu, společně s úředním razítkem příslušného orgánu v odlišné barvě, než je barva ostatních údajů uvedených v osvědčení.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. února 1996.
Článek 9
Toto rozhodnutí je adresováno členským státům.
o veterinárních podmínkách a požadavcích na osvědčení pro dovoz Crassostrea gigas pocházejících ze třetích zemí pro účely sádkování ve vodách Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/352/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl. 19 odst.
4 a na články 20 a 21 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Crassostrea gigas představuje hlavní druh ústřic chovaných ve Společenství, který má velký hospodářský význam a je důležitým zdrojem příjmu pro osoby, které pracují v odvětví akvakultury;
vzhledem k tomu, že některé choroby, které jsou ve Společenství exotické, jsou ve třetích zemích rozšířené a mohly by mít zničující dopad na chov ústřic, pokud by došlo k jejich zavlečení do Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutno zabránit zavlečení takovýchto chorob;
vzhledem k tomu, že nebezpečí zavlečení chorob je nejvyšší v případě dovozu ústřic za účelem jejich sádkování ve vodách Společenství; že pokud neexistují odpovídající dezinfekční metody pro odpadní vody z chovu a čistících nádrží proústřice, hrozí stejné nebezpečí v případě dovozu ústřic dočasně chovaných v takovýchto zařízeních před jejich spotřebou na území Společenství;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky, veterinární osvědčení a třetí země, z nichž může být Crassostrea gigas dovážena pro účely sádkování, musejí být prozatímní do doby, než budou sděleny informace týkající se nákazové situace a organizace inspekčních útvarů třetích zemí, které ještě nejsou uvedeny na seznamu;
vzhledem k tomu, že nechtěný dovoz jiných druhů měkkýšů v zásilkách Crassostrea gigas, způsobený nepozorností, představuje značné nebezpečí nákazy; že před odesláním musejí být zásilky kontrolovány, aby se toto nebezpečí vyloučilo;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny předpisy o veřejném zdraví uvedené ve směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [2];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolují dovoz měkkýšů druhu Crassostrea gigas pro účely sádkování ve vodách Společenství nebo opětovné ponoření do středisek pro čištění spojených s vodami Společenství a pocházejících ze zemí, jejichž seznam je uveden v příloze I, pokud:
1. budou splněny tyto dovozní podmínky:
a) v den naložení musejí být měkkýši podrobeni kontrole, která ověří, že splňují požadavky čl. 3 odst. 1 směrnice 91/67/EHS;
b) musejí být chováni po celou dobu biologického cyklu a sbíráni v národních vodách země původu;
c) musejí pocházet z oblasti, která byla prohlášena příslušným orgánem za prostou choroby Mikrocytos mackini a velární choroby ústřic, v souladu s postupem odběru vzorků a diagnostickými metodami stanovenými v příloze II, a v níž neexistuje žádná jiná závažná choroba mlžů, vyjma marteiliózy (Marteilia refringens) a bonamiózy (Bonamia ostreae);
d) musí být před naložením zkontrolováno, že v zásilce nejsou žádné jiné druhy mlžů, postupem podle přílohy III.
2. k nim bude připojeno veterinární osvědčení, jehož vzor je uveden v příloze IV.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od dne 1. října 1995.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. června 1995 o uzavření Memoranda o porozumění o spolupráci v oblasti řízené jaderné fúze mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a vládou Kanady Komisí za Společenství a jeho jménem
(95/355/Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 20. února 1995 schválila uzavření memoranda o porozumění o spolupráci v oblasti řízené jaderné fúze mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a vládou Kanady Komisí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Za Společenství a jeho jménem se uzavírá Memorandum o porozumění o spolupráci v oblasti řízené jaderné fúze mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a vládou Kanady.
Znění memoranda porozumění je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Člen Komise odpovědný za vědu, výzkum a vývoj nebo jeho pověřený zástupce je zmocněn podepsat memorandum o porozumění zavazující Evropské společenství pro atomovou energii.
ze dne 28. června 1995 o uzavření Prováděcí dohody mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí Evropských společenství a společností Atomic Energy of Canada Limited jmenovanou prováděcím zástupcem vlády Kanady o zapojení Kanady do příspěvku Evropského společenství pro atomovou energii k inženýrským projektovým činnostem (EDA) pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor (ITER), kterou jménem Společenství uzavřela Komise
(95/356/Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 25. července 1995 bylo vydáno memorandum o porozumění o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a vládou Kanady v oblasti řízené jaderné syntézy [1];
vzhledem k tomu, že dne 21. července 1995 byla uzavřena dohoda mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii, vládou Japonska, vládou Ruské federace a vládou Spojených států amerických o spolupráci při inženýrských projektových činnostech pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor (ITER) [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prováděcí dohoda mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí Evropských společenství a společností Atomic Energy of Canada Limited jmenovanou prováděcím zástupcem vlády Kanady o zapojení Kanady do příspěvku Evropského společenství pro atomovou energii k inženýrským projektovým činnostem (EDA) pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor (ITER) se jménem Společenství uzavírá.
Znění prováděcí dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Za účelem zavázání Evropského společenství pro atomovou energii je k podpisu prováděcí dohody oprávněn člen Komise odpovědný za vědu, výzkum a vývoj nebo jeho pověřený zástupce.
kterým se mění rozhodnutí Komise 94/432/ES, 94/433/ES a 94/434/ES, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke směrnicím Rady 93/23/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat, 93/24/EHS o statistických zjišťováních chovu skotu a 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz (Text s významem pro EHP)
(95/380/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [2], a zejména na čl. 1 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/25/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [3], a zejména na čl. 1 odst. 4 a čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Komise 94/432/ES ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/23/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat [4],
s ohledem na rozhodnutí Komise 94/433/ES ze dne 30. května 1994, kterým se provádí a mění směrnice Rady 93/24/EHS o statistických zjišťováních chovu skotu [5],
s ohledem na rozhodnutí Komise 94/434/ES ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [6],
vzhledem k tomu, že z důvodu přistoupení Finska, Rakouska a Švédska je nezbytné provést určité technické úpravy výše uvedených rozhodnutí a rozšířit některé výjimky na nové členské státy;
vzhledem k tomu, že podle výše uvedených směrnic a rozhodnutí je možné umožnit pro členské státy s populací prasat, skotu a ovcí a koz tvořící jenom malý procentní podíl celkové populace těchto zvířat ve Společenství odchylky, jejichž cílem je snížit počet ročních zjišťování, která se mají provádět;
vzhledem k tomu, že zamýšlená opatření jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [7],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/432/ES, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/23/EHS, se mění takto:
1. Příloha I se doplňuje takto:
Pohjanmaa _BAR_ Pohjois-Suomi _BAR_
Švédsko: _BAR_ 8 Riksområden" _BAR_
2. Poznámky pod čarou a) a b) se v příloze II mění a zní takto:
"a) Pro Nizozemsko, Dánsko a Švédsko je členění nepovinné.
b) Pro Portugalsko, Lucembursko, Řecko a Švédsko je členění nepovinné."
3. Příloha IV písm. b) se doplňuje takto:
"Finsko
Švédsko".
4. Příloha IV písm. e) se pod položkou "za určitý měsíc daného roku" doplňuje takto:
"Švédsko, červen".
Článek 2
Rozhodnutí 94/433/ES, kterým se provádí a mění směrnice 93/24/EHS, se mění takto:
1. Příloha II se doplňuje takto:
Pohjanmaa _BAR_ Pohjois-Suomi _BAR_
Švédsko: _BAR_ 8 Riksområden" _BAR_
2. Text poznámek pod čarou a), b) a c) se v příloze III mění a zní takto:
"a) Pro Nizozemsko, Dánsko a Švédsko je členění nepovinné.
b) Pro Portugalsko, Lucembursko, Řecko a Švédsko je členění nepovinné.
c) Pro Portugalsko, Lucembursko, Řecko, Francii a Švédsko je členění nepovinné."
3. Text poznámky pod čarou d) se v příloze V doplňuje takto:
"Švédsko".
4. Text poznámky pod čarou e) se v příloze V pod položkou "květen/červen"
doplňuje takto: "Švédsko".
Článek 3
Rozhodnutí 94/434/ES, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 93/25/EHS, se mění takto:
1. Příloha II se doplňuje takto:
Pohjanmaa _BAR_ Pohjois-Suomi _BAR_
—pro kozy: —". _BAR_
2. Příloha III, tabulka 1, text poznámek pod čarou a), b) a c) se mění a zní takto:
"a) Pro Lucembursko, Belgii, Dánsko a Švédsko je členění nepovinné.
b) Pro Dánsko, Nizozemsko a Švédsko je členění nepovinné.
c) Pro Belgii, Dánsko, Irsko, Nizozemsko, Rakousko, Finsko a Švédsko je členění nepovinné."
3. Text poznámek pod čarou a) a c) se v příloze III tabulce 2 mění a zní:
"a) Pro Dánsko, Lucembursko, Belgii, Spojené království, Irsko a Švédsko je členění nepovinné.
c) Pro Dánsko, Nizozemsko a Švédsko je členění nepovinné."
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod se spermatem, vajíčky a embryi ovcí a koz uvnitř Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/388/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména čl. 11 odst. 2 čtvrtou odrážku a čl. 11 odst. 3 třetí odrážku,
vzhledem k tomu, že směrnice 92/65/EHS stanovila veterinární požadavky na obchod se spermatem, vajíčky a embryi ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit vzor osvědčení pro tento obchod;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Veterinární osvědčení odpovídající vzoru v příloze I musí doprovázet sperma ovcí a koz během přepravy do jiného členského státu.
2. Veterinární osvědčení odpovídající vzoru v příloze II musí doprovázet vajíčka a embrya ovcí a koz během přepravy do jiného členského státu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. září 1995 o přistoupení Společenství k Dohodě o zřízení Komise pro tuňáky Indického oceánu
(95/399/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která vyžaduje, aby všichni členové mezinárodního společenství spolupracovali na zachování a řízení biologických zdrojů moře;
vzhledem k tomu, že v případě mořského rybolovu je Společenství odpovědné za přijetí opatření k zachování a řízení rybolovných zdrojů a ke vstupu do smluvních vztahů v těchto věcech s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Společenství se za tímto účelem účastnilo mezinárodních jednání, která vyvrcholila schválením Dohody o zřízení Komise pro tuňáky Indického oceánu Organizací Spojených národů pro výživu a zemědělství;
vzhledem k tomu, že tato dohoda vytváří užitečný rámec pro upevnění mezinárodní spolupráce za účelem zachování a rozumného využívání tuňáků a příbuzných druhů
ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže
(95/408/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že produkty živočišného původu, produkty rybolovu a živí mlži jsou obsaženi v seznamu produktů stanoveném v příloze II Smlouvy; že hygienické předpisy produkce a uvádění na trh byly stanoveny na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že se na dovozy ze třetích zemí vztahují předpisy Společenství; že tyto předpisy vyžadují vypracování seznamů zařízení třetích zemích, ze kterých je povolen dovoz určitých produktů podle čl. 14 B odst. 2 písm. a) směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [3], čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetíchzemí [4], čl. 9 odst. 3 písm. c) směrnice Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [5], čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [6], čl. 16 odst. 3 písm. a) směrnice Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o problémech hygienické a veterinární kontroly vztahujících se k lovu volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [7], čl. 23 odst. 3 písm. a) směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [8] a čl. 10 odst. 3 písm. b) směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [9];
vzhledem k tomu, že je během přechodného období nutné zavést zjednodušený schvalovací proces, za účelem poskytnutí doby nutné k provedení inspekcí Společenství ve třetích zemích, aby bylo zajištěno, že zařízení třetích zemí odpovídají ustanovením Společenství, a aby nedošlo k přerušení obchodu se třetími zeměmi,
vzhledem k tomu, že během přechodného období musí příslušný orgán dotyčné třetí země zaručit soulad s předpisy Společenství o ochraně veřejného zdraví a zdraví zvířat; že zařízení může být uvedeno na seznamu pouze pokud dotyčná třetí země poskytla nezbytné záruky za dodržování pravidel Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup úzké a účinné spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit podmínky, za kterých může Rada prodloužit prozatímní opatření, aby případně nedošlo k přerušením toku tradičního obchodu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na vypracování a úpravy prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy mohou dovážet produkty vymezené čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [10]. Tyto seznamy zařízení zůstanou v platnosti do vypracování konečných seznamů zařízení v souladu s ustanoveními různých směrnic o hygienických předpisech vztahujících se na každý z dotyčných produktů.
2. Článek 2 tohoto rozhodnutí se však nevztahuje na vypracování seznamů zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy mohou dovážet čerstvé maso podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 72/462/EHS.
Článek 2
1. Komise může postupem podle článku 4 vypracovat prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých jsou povoleny dovozy jednotlivých produktů, na které se vztahuje článek 1, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) zařízení se musejí nacházet ve třetí zemi nebo v části třetí země ze seznamu třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz dotyčných produktů;
b) zařízení se musejí nacházet ve třetí zemi nebo části třetí země, pro kterou byly postupem podle ustanovení zvláštních směrnic stanoveny příslušné podmínky dovozu a osvědčování dotyčných produktů;
c) příslušný orgán dotyčné třetí země poskytl Společenství dostačující záruky za to, že zařízení, která jsou na seznamu nebo seznamech zařízení, splňují příslušné hygienické požadavky Společenství a úředně schválil vývozy ze zařízení na těchto seznamech do Společenství;
d) příslušný orgán třetí země má skutečnou pravomoc pozastavit zařízení, za které se zaručil, vývozní činnost do Společenství v případě nedodržování těchto záruk;
e) inspekční cesta Společenství nebo členského státu ověřila strukturu a organizaci příslušného orgánu zodpovědného za schvalování zařízení, jakož i jeho pravomoci a záruky, které může poskytnout při provádění předpisů Společenství.
Toto ověření musí být doprovázeno inspekcí několika zařízení na seznamu nebo seznamech poskytnutých třetí zemí.
2. Pro produkty rybolovu vymezené v čl. 2 odst. 1 směrnice 91/493/EHS, vypracuje Komise v souladu s postupem podle článku 4 seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů rybolovu, poskytne-li příslušný orgán třetí země Komisi záruky, které jsou při nejmenším rovnocenné zárukám podle směrnice 91/493/EHS.
3. Komise může postupem podle článku 5 pozměnit nebo doplnit seznamy uvedené v odstavcích 1 a 2 s ohledem na nové dostupné informace.
4. Pokud nebyly splněny podmínky uvedené v odst. 1 písm. e), může Komise, jsou-li všechny ostatní podmínky dodržovány, vypracovat prozatímní seznam zařízení, ze kterých jsou dovozy povoleny v souladu s postupem podle článku 4. Dovozy ze zařízení na těchto seznamech však nebudou moci využívat snížených fyzických kontrol podle čl. 8 odst. 3 směrnice 90/675/EHS až do výsledků informací poskytnutých podle čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice o dovozech z těchto zařízení této třetí země.
Článek 3
1. Postup podle článku 5 může být rovněž použit:
i) k úpravě seznamů schválených zařízení, které byly vypracovány v souladu s čl. 4 směrnice 72/462/EHS podle informací poskytnutých dotyčnou třetí zemí;
ii) k úpravě seznamů zařízení a/nebo seznamů rybářských výrobních plavidel, které byly vypracovány v souladu s čl. 11 odst. 5 směrnice 91/493/EHS podle informací poskytnutých dotyčnou třetí zemí;
iii) k úpravě seznamů zařízení vypracovaných v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492/EHS a seznamů produkčních oblastí vymezených podle čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) uvedené směrnice podle informací poskytnutých dotyčnou třetí zemí;
iv) k úpravě seznamů zařízení vypracovaných podle čl. 10 odst. 3 písm. b) směrnice 92/118/EHS.
2. Považuje-li to Komise za nutné, provede před úpravou seznamu kontrolu na místě.
Článek 4
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru ustaveném rozhodnutím 68/361/EHS [11] (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud do vypršení lhůty 14 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, nepřijme Rada rozhodnutí, přijme navrhovaná opatření Komise, nevysloví-li se Rada proti opatřením prostou většinou.
Článek 5
1. Komise sdělí členským státům úpravy seznamů zařízení navržené dotyčnou třetí zemí ve lhůtě pěti pracovních dnů od data přijetí navržených úprav.
2. Členské státy mají sedm pracovních dnů ode dne doručení úprav seznamů zařízení, které jsou zmíněny v odstavci 1, aby Komisi písemně předložily veškeré připomínky.
3. i) Pokud alespoň jeden členský stát vznese písemné připomínky, informuje o tom Komise členské státy ve lhůtě podle odstavce 1 a zařadí bod na další zasedání Stálého veterinárního výboru, aby rozhodl postupem podle článku 4.
ii) Nevznesou-li členské státy žádné připomínky ve lhůtě podle odstavce 2, jsou úpravy seznamu považovány členskými státy za přijaté.
Komise informuje členské státy ve lhůtě podle odstavce 1 a dovozy z těchto zařízení budou povoleny pět pracovních dnů ode dne přijetí této informace členskými státy.
4. Komise musí pravidelně v nejméně šestiměsíčních intervalech přijímat rozhodnutí nutná k aktualizaci seznamů zařízení a vyhlašovat je v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Zrušuje se rozhodnutí 94/941/EHS.
Článek 7
Komise může postupem podle článku 4 přijímat přechodná opatření, aby usnadnila vytváření a systematické používání prozatímních seznamů zařízení podle ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Pro účely tohoto rozhodnutí se použije článek 19 směrnice 90/675/EHS o zavádění ochranných opatření.
Zjistí-li se opakované porušení předpisů, odstraní Komise dotčené zařízení z prozatímního seznamu.
Článek 9
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 1996, nerozhodne-li Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise o prodloužení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. června 1995, kterým se stanoví pravidla pro mikrobiologické testování odběrem vzorků čerstvého hovězího, telecího a vepřového masa určeného pro Finsko a Švédsko
(95/409/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 5 odst.
3 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise schválila operační programy předložené Finskem a Švédskem ohledně kontrol salmonelóz; že tyto programy zahrnují zvláštní opatření pro čerstvé hovězí, telecí a vepřové maso;
vzhledem k tomu, že provedení mikrobiologických testů zařízením představuje jednu z dodatečných záruk, které mají být poskytnuty Finsku a Švédsku, a poskytuje záruky, které jsou rovnocenné se zárukami získanými na základě finských a švédských operačních programů uznaných rozhodnutími Komise;
vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko musí pro zásilky pocházející ze třetích zemí použít přinejmenším stejně přísné dovozní podmínky, jako jsou podmínky stanovené v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že pokud jde o metody odběru vzorků, které se mají použít, je vhodné rozlišit jednak jatečně upravená těla a půlky jatečně upravených těl a jednak čtvrti, kusy a menší kusy masa;
vzhledem k tomu, že je vhodné zohlednit mezinárodní metody pro mikrobiologické testování vzorků;
vzhledem k tomu, že mikrobiologické testy by neměly být požadovány pro čerstvé maso ze zařízení podléhajícího programu, který je uznán jako rovnocenný programu prováděnému ve Finsku nebo Švédsku;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto rozhodnutí se nedotýkají ustanovení, která mohou být přijata při provádění čl. 5 odst. 2 směrnice 64/433/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Použitím čl. 5 odst. 3 písm. a) směrnice 64/433/EHS se na zásilky čerstvého hovězího, telecího a vepřového masa určené pro Finsko a Švédsko vztahují pravidla stanovená v článcích 2, 3 a 4.
Článek 2
Čerstvé hovězí, telecí a vepřové maso určené pro Finsko a Švédsko je podrobeno mikrobiologickému testování na salmonely podle čl. 5 odst.
3 písm. a) směrnice 64/433/EHS odběrem vzorků v zařízení původu masa. Tato mikrobiologická testování se provádějí v souladu s přílohou.
Článek 3
Čerstvé hovězí, telecí a vepřové maso ze zařízení podléhajícího programu, který je postupem podle článku 16 směrnice 64/433/EHS uznán jako rovnocenný programu prováděnému ve Finsku nebo Švédsku, není podrobeno mikrobiologickým testováním stanoveným v tomto rozhodnutí.
Článek 4
Rada na návrh Komise sestavený jako zpráva na základě výsledků operačních programů prováděných ve Finsku a Švédsku a na základě zkušeností získaných při použití tohoto rozhodnutí přezkoumá toto rozhodnutí do 1. července 1998.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1995.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. června 1995, kterým se stanoví pravidla pro mikrobiologické vyšetření vzorků odebraných v zařízení původu jatečné drůbeže určené pro Finsko a Švédsko
(95/410/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl.
10b odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise schválila operační programy předložené Finskem a Švédskem, které se týkají tlumení salmonelóz; že tyto programy obsahují zvláštní opatření pro jatečnou drůbež;
vzhledem k tomu, že provádění mikrobiologických vyšetření v zařízení představuje jednu z doplňkových záruk, kterou je nutné poskytnout Finsku a Švédsku, a poskytuje záruky rovnocenné zárukám vyplývajícím z operačních programů Finska a Švédska, které byly uznány příslušnými rozhodnutími Komise;
vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko musí pro zásilky jatečné drůbeže ze třetích zemí požadovat splnění dovozních podmínek přinejmenším stejně přísných, jako jsou podmínky stanovené tímto rozhodnutím;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit pravidla pro mikrobiologické vyšetřování pomocí odběru vzorků a přijmout metodiku odběru vzorků, počet vzorků, jež se mají odebírat, jakož i mikrobiologickou vyšetřovací metodu umožňující vyšetřování vzorků;
vzhledem k tomu, že při rozhodování o rozsahu vyšetření a o metodách je třeba vycházet ze stanoviska Vědeckého veterinárního výboru, které je obsaženo ve zprávě výboru ze dne 10. června 1994;
vzhledem k tomu, že mikrobiologické vyšetření nesmí být vyžadováno u jatečné drůbeže pocházející ze zařízení, pro nějž platí program uznaný jako rovnocenný programu, který provádí Finsko a Švédsko;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 10b odst. 2 směrnice 90/539/EHS musí ustanovení tohoto rozhodnutí brát v úvahu operační programy přijaté a prováděné Finskem a Švédskem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle článku 10b směrnice 90/539/EHS se na zásilky jatečné drůbeže určené pro Finsko a Švédsko vztahují pravidla stanovená v článcích 2 a 3.
Článek 2
Mikrobiologické vyšetření na salmonely stanovené v článku 10b směrnice 90/539/EHS se provádí podle přílohy A.
Článek 3
1. Jatečná drůbež určená pro Finsko a Švédsko musí mít osvědčení uvedené v příloze B.
2. Osvědčení uvedené v odstavci 1 může:
- být předloženo spolu s osvědčením vzoru 5 podle přílohy IV směrnice 90/539/EHS,
- nebo tvořit součást osvědčení uvedeného v první odrážce.
Článek 4
Rada na návrh Komise, který vyplyne ze zprávy vypracované na základě výsledků operačních programů prováděných ve Finsku a Švédsku a na základě zkušeností získaných při používání tohoto rozhodnutí, přezkoumá toto rozhodnutí před 1. červencem 1998.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1995.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. června 1995, kterým se stanoví pravidla pro mikrobiologické vyšetření na salmonely u vzorků odebraných z čerstvého drůbežího masa určeného pro Finsko a Švédsko
(95/411/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [1], a zejména na čl. 5 odst.
3 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise schválila operační programy předložené Finskem a Švédskem, které se týkají tlumení salmonelóz; že tyto programy obsahují zvláštní opatření pro čerstvé drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že provádění mikrobiologických vyšetření v zařízení představuje jednu z doplňkových záruk, kterou je nutné poskytnout Finsku a Švédsku, a poskytuje záruky rovnocenné zárukám vyplývajícím z operačních programů Finska a Švédska, které byly uznány příslušnými rozhodnutími Komise;
vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko musí pro zásilky čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí požadovat splnění dovozních podmínek přinejmenším stejně přísných, jako jsou podmínky stanovené tímto rozhodnutím;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit pravidla pro mikrobiologické vyšetřování pomocí odběru vzorků a přijmout metodiku odběru vzorků, počet vzorků, jež se mají odebírat, jakož i mikrobiologickou vyšetřovací metodu umožňující vyšetřování vzorků;
vzhledem k tomu, že při rozhodování o metodách odběru vzorků je třeba odlišovat celá jatečně upravená těla od částí jatečně upravených těl a drobů;
vzhledem k tomu, že je nutné brát v úvahu mezinárodní metody pro mikrobiologické vyšetření vzorků;
vzhledem k tomu, že mikrobiologické vyšetření nesmí být vyžadováno u čerstvého drůbežího masa pocházejícího ze zařízení, pro nějž platí program uznaný jako rovnocenný programu, který provádí Finsko a Švédsko;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto rozhodnutí se uplatňují, aniž jsou dotčeny změny příloh směrnice 71/118/EHS, které mohou být přijaty podle článku 19 uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle čl. 5 odst. 3 písm.a) směrnice 71/118/EHS se na zásilky čerstvého drůbežího masa určené pro Finsko a Švédsko vztahují pravidla stanovená v článcích 2 a 3.
Článek 2
U čerstvého drůbežího masa určeného pro Finsko a Švédsko musí být provedeno mikrobiologické vyšetření na salmonely prostřednictvím vzorků odebraných podle přílohy v zařízení původu tohoto masa.
Článek 3
U drůbežího masa pocházejícího ze zařízení, na nějž se vztahuje program, který byl postupem podle článku 21 směrnice 71/118/EHS uznán za rovnocenný programu prováděnému ve Finsku a Švédsku, se mikrobiologické vyšetření stanovené v tomto rozhodnutí neprovádí.
Článek 4
Rada na návrh Komise, který vyplyne ze zprávy vypracované na základě výsledků operačních programů prováděných ve Finsku a Švédsku a na základě zkušeností získaných při používání tohoto rozhodnutí, přezkoumá toto rozhodnutí před 1. červencem 1998.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1995.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 17. července 1995 o uzavření prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně, a Ruskou federací na straně druhé
(95/414/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, podepsané dne 24. června 1994 na Korfu, je nezbytné schválit jménem Evropského společenství prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, parafovanou dne 29. prosince 1994,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních věcech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, spolu s dvěma protokoly a prohlášeními týkajícími se této dohody, se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění prozatímní dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat prozatímní dohodu [1].
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 36 prozatímní dohody.
o uzavření prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně, a Ruskou federací na straně druhé (95/415/Euratom, ESUO)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 uvedené smlouvy,
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci, podepsané dne 24. června 1994 v Korfu, je nezbytné schválit prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, podepsanou dne 17. července 1995 v Bruselu;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné k dosažení cílů Společenství uvedených zejména v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neobsahuje ustanovení pro všechny případy zahrnuté v tomto rozhodnutí;
po konzultaci s poradním výborem a se souhlasem Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, spolu s oběma protokoly a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění těchto aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Evropského společenství uhlí a oceli a jménem Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 35 prozatímní dohody.
ze dne 19. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 82/43/EHS o zřízení Poradního výboru pro rovné příležitosti žen a mužů
(95/420/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že neustálé zlepšování životních a pracovních podmínek a harmonický vývoj hospodářství představují cíle Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že hlavy států a předsedové vlád, kteří se sešli v Evropské radě ve dnech 10. a 11. prosince 1994, zdůraznili, že rovné příležitosti žen a mužů společně s bojem proti nezaměstnanosti jsou hlavním úkolem Evropské unie a jejích členských států;
vzhledem k tomu, že rovnost mezi ženami a muži je základem pro lidskou důstojnost a demokracii a představuje základní zásadu práva Společenství, ústav a zákonů členských států a mezinárodních a evropských úmluv;
vzhledem k tomu, že převedení zásady rovného zacházení pro ženy a muže do praxe musí být podporováno zlepšováním spolupráce a výměny názorů a zkušeností mezi orgány, které mají v členských státech zvláštní odpovědnost za podporu rovných příležitostí, a mezi sociálními partnery a Komisí;
vzhledem k tomu, že úplné provedení šesti směrnic, dvou doporučení a devíti usnesení přijatých Radou v oblasti rovných příležitostí [1], včetně jejich převedení do praxe, může být značně urychleno za přispění vnitrostátních orgánů, které disponují sítí odborných informací;
vzhledem k tomu, že příprava, provádění a kontrola činnosti Společenství na podporu rovných příležitostí vyžadují úzkou spolupráci se specializovanými orgány členských států a se sociálními partnery, což vyvolává potřebu institucionálního rámce pro účely pravidelných konzultací těchto stran;
vzhledem k tomu, že Poradní výbor pro rovné příležitosti žen a mužů zřízený rozhodnutím Komise 82/43/EHS ze dne 9. prosince 1981 [2] se významně podílí na činnosti Společenství v této oblasti, a zejména na provádění řady jeho programů činnosti, jednak svými stanovisky, a jednak partnerskou spoluprací s Komisí;
vzhledem k tomu, že složení a zmocnění tohoto výboru musí být upraveny tak, aby zohledňovaly současné směry a budoucí směřování činnosti na podporu rovných příležitostí, jak je vymezuje zvláště sdělení Komise ze dne 19. července 1995, které navrhuje nový střednědobý program činnosti; že je tedy nutné pozměnit rozhodnutí 82/43/EHS,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 82/43/EHS se mění takto:
1. Články 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 2
1. Výbor je Komisi nápomocen při vypracovávání a provádění činnosti Společenství zaměřené na podporu rovných příležitostí pro ženy a muže a podporuje stálou výměnu příslušných zkušeností, politik a zvyklostí mezi členskými státy a jednotlivými zúčastněnými činiteli.
2. Za účelem dosažení cílů uvedených v odstavci 1 výbor:
a) napomáhá Komisi při rozvoji nástrojů pro kontrolu, hodnocení a šíření výsledků činností přijatých ve Společenství na podporu rovných příležitostí;
b) přispívá k provádění programů činnosti Společenství v této oblasti, zejména posuzováním jejich výsledků a navrhováním zlepšení prováděných činností;
c) přispívá svými stanovisky k vypracování výroční zprávy Komise o pokroku, jehož bylo dosaženo při podpoře rovných příležitostí pro ženy a muže;
d) podporuje výměnu informací o činnostech zahájených na všech úrovních na podporu rovných příležitostí a případně podává návrhy o pokračování těchto činností;
e) zaujímá stanoviska nebo podává zprávy Komisi, buď na její žádost, nebo z vlastního podnětu, o veškerých skutečnostech týkajících se podpory rovných příležitostí ve Společenství.
3. Způsoby šíření stanovisek a zpráv výboru jsou určeny po dohodě s Komisí.
Mohou být zveřejněny jako příloha výroční zprávy Komise o rovných příležitostech pro ženy a muže.
Článek 3
1. Výbor má 40 členů a členek, z nichž je
a) jeden zástupce (jedna zástupkyně) ministerských nebo vládních útvarů pověřených podporou rovných příležitostí pro ženy a muže za každý členský stát; tohoto zástupce (tuto zástupkyni) určí vláda každého členského státu;
b) jeden zástupce (jedna zástupkyně) vnitrostátních výborů nebo subjektů zřízených z úředního rozhodnutí a výlučně pověřených otázkami rovných příležitostí pro ženy a muže jako zástupce dotyčné oblasti za každý členský stát.
Je-li v některém členském státě více výborů nebo subjektů, jež se zabývají těmito otázkami, určí Komise subjekt, který má z hlediska svých cílů, struktury, reprezentativnosti a stupně nezávislosti největší předpoklady, aby byl ve výboru zastoupen.
Účast zemí, ve kterých tyto výbory nejsou, bude zajištěna osobami zastupujícími subjekty, které podle Komise vykonávají obdobnou činnost; tohoto zástupce (tuto zástupkyni) jmenuje Komise na návrh příslušného vnitrostátního výboru nebo subjektu;
c) - pět členů (členek) zastupujících organizace zaměstnavatelů na úrovni Společenství,
- pět členů (členek) zastupujících organizace zaměstnanců na úrovni Společenství.
Tyto zástupce (tyto zástupkyně) jmenuje Komise na návrh sociálních partnerů na úrovni Společenství.
2. Jednání výboru se účastní jako pozorovatelky (pozorovatelé) dvě zástupkyně (dva zástupci) evropské lobby žen.
3. Statut pozorovatele může být udělen zástupcům (zástupkyním) mezinárodních profesních organizací a dalších sdružení, které Komisi předloží řádně odůvodněnou žádost."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Výboru předsedá předseda (předsedkyně) zvolený (zvolená) z jeho členů.
Jeho (její) funkční období trvá jeden rok.
K volbě je třeba dvoutřetinová většina přítomných členů (členek); požaduje se však nejméně polovina kladných hlasů.
Stejnou většinou a za stejných podmínek jsou voleni dva místopředsedové (dvě místopředsedkyně).
Mají za úkol zastupovat předsedu (předsedkyni), pokud není schopen (schopna) vykonávat svou funkci.
Předseda (předsedkyně) a místopředsedové (místopředsedkyně) musí pocházet z různých členských států.
Tvoří předsednictvo výboru, které se schází před každým jednáním výboru.
Práci výboru organizuje Komise v úzké spolupráci s předsedou (předsedkyní).
Návrh programu jednání Výboru stanoví Komise po dohodě s předsedou (předsedkyní).
Funkce sekretariátu výboru zajišťuje oddělení Komise pro rovné příležitosti mužů a žen.
Zápisy z jednání výboru připravují útvary Komise a jsou předkládány výboru ke schválení."
3. V článku 8 se doplňuje odstavec 3, který zní:
"3. Jeden (Jedna) nebo několik členů (členek) výboru se mohou účastnit jako pozorovatelé (pozorovatelky) činností dalších poradních výborů Komise a výbor o tom informovat."
4. Články 10 a 11 se nahrazují tímto:
"Článek 10
Výbor se schází v sídle Komise z jejího podnětu.
Schůze se konají nejméně dvakrát ročně.
Článek 11
Výbor projednává žádosti o stanoviska předložené Komisí nebo stanoviska, která zaujímá z vlastního podnětu.
Po jednání nenásleduje hlasování.
Požaduje-li Komise stanovisko výboru, může stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
Názory vyjádřené jednotlivými skupinami zastoupenými ve výboru jsou uvedeny v zápisu, který je předáván Komisi.
Dosáhne-li požadované stanovisko ve výboru jednomyslného souhlasu, vypracuje výbor společné závěry, které jsou připojeny k zápisu."
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 1996.
o seznamu zařízení v Namibijské republice schválených pro dovoz masných výrobků do Společenství (Text s významem pro EHP)
(95/427/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
4 odst. 1 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že zařízením ve třetích zemích nemůže být povoleno vyvážet masné produkty do Společenství, pokud nesplňují obecné a zvláštní podmínky stanovené ve směrnici 72/462/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že Namibijská republika v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 72/462/EHS zaslala údaje o jednom zařízení, která má povoleno vyvážet do Evropského společenství;
(3) vzhledem k tomu, že kontrola Společenství na místě prokázala, že hygienická úroveň tohoto zařízení je uspokojivá a může být proto zařazeno do prvního seznamu zařízení, z nichž lze povolit dovoz masných výrobků;
(4) vzhledem k tomu, že dovoz masných výrobků ze zařízení uvedeného v seznamu přílohy tohoto rozhodnutí i nadále podléhá dříve přijatým ustanovením, obecným ustanovením Smlouvy, a zejména jiným veterinárním předpisům Společenství, zvláště předpisům týkajícím se ochrany zdraví;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení
ze dne 30. října 1995 o uzavření rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Brazilskou federativní republikou
(95/445/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s první větou čl. 228, odst. 2 a čl. 228, odst. 3, prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 130u Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvoje spolupráce měla podporovat trvale udržitelný hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich hladké a postupné začlenění do světového hospodářství a odstranění chudoby v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení tohoto cíle v oblasti vnějších vztahů schválit rámcovou dohodu o obchodní a hospodářské spolupráci s Brazilskou federativní republikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Brazilskou federativní republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 33 dohody [3].
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru zřízeném článkem 29 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí se zveřejnění
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky (Text s významem pro EHP)
(95/453/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Korejské republiky je hygienickou kontrolou živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a sledováním hygienických podmínek a zdravotní nezávadnosti produkce pověřen úřad "Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries - National Fisheries Administration - National Fishery Products Inspection Station (NFPIS)"; že tytéž právní předpisy zmocňují NFPIS povolit nebo zakázat v určitých oblastech sběr mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že NFPIS a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů Korejské republiky;
vzhledem k tomu, že příslušné úřady Korejské republiky se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné úřady Korejské republiky vydaly oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a splněny požadavky na klasifikaci produkčních a sádkovacích oblastí, schválení středisek pro expedici a čištění, kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí; že zejména veškeré možné změny oblastí sběru budou sděleny Komisi;
vzhledem k tomu, že Korejská republika může být zařazena na seznam třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že si Korejská republika přeje vyvážet do Společenství zmrazené nebo zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže;
vzhledem k tomu, že k tomuto účelu musejí být podle čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS určeny produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství;
vzhledem k tomu, že platí zvláštní podmínky dovozu, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá k provádění směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Korejské republiky (Text s významem pro EHP)
(95/454/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Korejské republiky, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Korejské republiky v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries - National Fisheries Administration - National Fishery Products Inspection Station (NFPIS) v Korejské republice je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven; že tento seznam musí být vypracován na základě sdělení NFPIS Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá NFPIS;
vzhledem k tomu, že NFPIS vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Korejské republice, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries - National Fisheries Administration - National Fishery Products Inspection Station (NFPIS).
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Korejské republiky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovy "KOREJSKÁ REPUBLIKA" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce NFPIS a úřední razítko NFPIS v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1996.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o ochranných opatřeních proti venezuelské encefalomyelitidě koní ve Venezuele a Kolumbii (Text s významem pro EHP)
(95/461/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že ve Venezuele a v Kolumbii byl potvrzen výskyt venezuelské encefalomyelitidy koní;
vzhledem k tomu, že kvůli různým přemísťováním koňovitých je výskyt venezuelské encefalomyelitidy koní ve Venezuele a
ze dne 24. října 1995, kterým se provádí čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích (Text s významem pro EHP)
(95/467/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS uvádí dva různé postupy ověřování shody výrobku; že čl. 13 odst. 4 vyžaduje, aby byla volba postupu ve smyslu čl. 13 odst. 3 pro daný výrobek nebo skupinu výrobků specifikována Komisí po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví;
vzhledem k tomu, že tato volba mezi uvedenými dvěma postupy musí být specifikována podle kritérií stanovených v čl. 13 odst. 4;
vzhledem k tomu, že v čl. 13 odst. 4 se stanoví, že v případě každého postupu platí požadavek, aby Komise zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených se splněním kritérií stanovených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že byl podle požadavků článku 13 a v souladu s ustanoveními článku 20 konzultován Stálý výbor pro stavebnictví, který dne 27. září 1995 vydal kladné stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze 1 se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze 2 se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověření shody podle přílohy 3 musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (95/483/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství [1] Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst.
3 třetí odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 92/65/EHS stanoví veterinární požadavky pro obchod s vajíčky a embryi prasat;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit vzor osvědčení pro tento obchod;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Veterinární osvědčení odpovídající vzoru uvedenému v příloze tohoto rozhodnutí musí doprovázet vajíčka a embrya prasat během přepravy do jiného členského státu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 5. prosince 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 a rozhodnutí 89/631/EHS, pokud jde o lhůty pro provádění některých pilotních projektů týkajících se nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství a o příspěvek Společenství na výdaje vzniklé při jejich provádění
(95/528/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že v důsledku zpoždění při provádění pilotních projektů podle čl. 3 odst.
2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3], které se týkají nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství z pozemního stanoviště nebo ze satelitu, některé členské státy požádaly o prodloužení dotyčné lhůty;
vzhledem k tomu, že by těmto členským státům měla být poskytnuta dodatečná lhůta na dokončení jejich projektů, aby tyto projekty přinesly co největší užitek;
vzhledem k tomu, že je v důsledku toho třeba odložit datum, ke kterému Rada rozhodne o používání systému nepřetržitého sledování polohy uvedeného v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93;
vzhledem k tomu, že se záměrem umožnit dotyčným členským státům v důsledku toho upravit své plány výdajů na provádění svých pilotních projektů je třeba upravit období stanovené v čl. 2a odst. 2 rozhodnutí Rady 89/631/EHS ze dne 27. listopadu 1989 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při zajišťování souladu s režimem Společenství pro zachování a řízení rybolovných zdrojů [4], a stejně tak i lhůtu, ve které musejí členské státy předložit žádosti o úhradu výdajů na provádění výše uvedených pilotních projektů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se datum "1. ledna 1996" nahrazuje datem "1. července 1996".
2. V čl. 3 odst. 2 se datum "30. června 1995" nahrazuje datem "31. prosince 1995".
Článek 2
Rozhodnutí 89/631/EHS se mění takto:
1. V čl. 2a odst. 2 se datum "1. června 1995" nahrazuje datem "31. prosince 1995".
2. V příloze A odstavci 4 se datum "1. října 1995" nahrazuje datem "30. dubna 1996".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. listopadu 1995, kterým se z důvodu přistoupení Rakouska, Finska a Švédska mění rozhodnutí 77/144/EHS ze dne 22. prosince 1976, kterým se stanoví standardní kódy a pravidla pro přepis údajů ze zjišťování sadů určitých druhů ovocných stromů do strojově čitelné formy a kterým se stanoví hranice pěstitelských oblastí pro tato zjišťování
(95/531/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska,
s ohledem na směrnici Rady 76/625/EHS ze dne 20. července 1976 o statistických zjišťováních prováděných členskými státy pro zjištění produkčního potenciálu sadů určitých druhů ovocných stromů [1], naposledy pozměněnou nařízením Rady (EHS) č. 1057/91 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 a 4 a na článek 9 této směrnice,
vzhledem k tomu, že ty členské státy, které zpracovávají výsledky zjišťování elektronicky, je musí předložit Komisi ve strojově čitelné formě; že kódy pro předávání výsledků zjišťování jsou stanoveny v souladu s postupem stanoveným v článku 9 směrnice 76/625/EHS; že tyto kódy byly stanoveny rozhodnutím Komise č. 77/144/EHS [3];
vzhledem k tomu, že čl. 4 odst. 2 směrnice 76/625/EHS stanoví, že se informace v rámci těchto zjišťování ovocných stromů předkládají podle pěstitelských oblastí; že hranice pěstitelských oblastí jsou rovněž určeny postupem podle článku 9 uvedené směrnice, tedy rozhodnutím Komise na základě stanoviska Stálého výboru pro zemědělskou statistiku; že kódy pro členské státy a pěstitelské oblasti a jejich kódy byly stanoveny v přílohách I a III rozhodnutí Komise č. 77/144/EHS;
vzhledem k tomu, že je nutno v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska změnit přílohy I a III rozhodnutí Komise č. 77/144/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z důvodu přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se přílohy I (zvláštní ustanovení) a III rozhodnutí Komise č. 77/144/EHS doplňují v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí dnem 1. ledna 1995.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Komise 92/160/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o regionalizaci Egypta pro dovoz evidovaných koní (Text s významem pro EHP)
(95/536/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 13 odst. 2, čl. 15 písm. a) a článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 92/160/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 92/161/EHS [3] byla stanovena regionalizace některých třetích zemích pro dovoz koňovitých; že dovoz evidovaných koní z Egypta do Společenství je omezen na zpětný dovoz evidovaných koní dočasně vyvezených do metropolitní oblasti Káhiry a na dočasný dovoz evidovaných koní z téže oblasti;
vzhledem k tomu, že po veterinární inspekční misi Komise v Egyptě se tamní veterinární situace, pokud jde o choroby koňovitých, jeví jako uspokojivá a pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že Egypt je po více než šest měsíců prostý hřebčí nákazy, vozhřivky i vezikulární stomatitida; že venezuelská encefalomyelitida koní se nevyskytla nikdy ani se neprovádí očkování proti této chorobě;
vzhledem k tomu, že v Egyptě se po více než 30 let nevyskytl mor koní a od očkování proti této chorobě, které se na části populace koní provádělo v jižních provincích Asuán, Kená a Sohág do roku 1994, je již po dobu více než jednoho roku upuštěno;
vzhledem k tomu, že egyptské veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS a o jakékoli změně pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že egyptské veterinární orgány poskytly jisté záruky ohledně kontroly přesunů koňovitých do určité vymezené oblasti a že byl úspěšně ukončen sérologický průzkum; že jsou tedy splněny požadavky článku 5 a čl.
13 odst. 2 směrnice 90/426/EHS;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v tomto případě se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí Komise 92/160/EHS a 93/197/EHS [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se slova "Egypt [5], metropolitní oblast Káhiry" nahrazují slovy:
"Egypt
správní oblasti Alexandrie, Baheira, Kafr El Šejch, Dimját, Dakálija, Port Said, Šarkija, Gárbija, Menufija, Kaliubija, Ismáilija, Severní Sinaj, Jižní Sinaj, Káhira (jako Velká Káhira včetně města Gízy), Suez, Marsa-Matrúh, Fajjúm, Gíza a Bani Suvajf" .
Článek 2
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny E vkládá na místo podle abecedního pořadí slovo "Egypt [6] [7]".
2. V příloze II části E se v nadpise vzorového veterinárního osvědčení uvedeného v seznamu třetích zemí vkládá na místo podle abecedním pořadí slovo "Egypt", Egypt se tak zařazuje do seznamu třetích zemí, z nichž je povolen dovoz evidovaných koní do Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Japonska (Text s významem pro EHP)
(95/538/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Japonska, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení japonských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministry of Health and Welfare – Veterinary Sanitary Division (MHW – VSD)" je v Japonsku schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení MHW – VSD Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá MHW – VSD;
vzhledem k tomu, MHW – VSD vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení podniků, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Japonsku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Health and Welfare – Veterinary Sanitary Division (MHW – VSD)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Japonska musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "JAPONSKO" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce MHW – VSD a úřední razítko uvedeného úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (95/539/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že v souvislosti s dotvořením vnitřního trhu v odvětví energetiky si Komise klade za cíl usnadnit přenos energií podporou přepravy zemního plynu přepravními soustavami ve smyslu článku 2 směrnice Rady 91/296/EHS ze 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami[1];
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí, aby Komisi byl v záležitostech týkajících se řádného fungování přepravy a souvisejících hospodářských, technických, právních a společenských faktorů nápomocen odborný poradní orgán;
vzhledem k tomu, že by v tomto orgánu měl být zastoupen plynárenský průmysl členských států; že by měla být rovněž zajištěna účast vysoce kvalifikovaných osob se specifickými znalostmi v oblasti přepravy zemního plynu;
vzhledem k tomu, že by bylo vhodné, aby výbor působil také jako smírčí orgán uvedený v čl. 3 odst 4 směrnice 91/296/EHS;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinnosti smírčího řízení je nezbytné, aby se výbor odborníků scházel ve složení ad hoc k posouzení každé žádosti o zahájení smírčího řízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje Výbor odborníků pro přepravu zemního plynu přepravními soustavami (dále jen "výbor").
Článek 2
Úkoly
Úkolem výboru je:
- radit Komisi na její žádost a
- navrhovat na žádost zúčastněných stran kompromisní návrh v případě zvláštních žádostí o přepravu.
Článek 3
Poradenství
V rámci poradenství výbor
a) posuzuje zejména:
- technické, finanční a právní podmínky přepravy, s přihlédnutím k hospodářským a sociálním faktorům,
- možnosti spolupráce v oblasti přepravy se subjekty ve Společenství, které využívají dosud nepropojené sítě nebo sítě, které nejsou uvedeny v seznamu přiloženém ke směrnici 91/296/EHS, a zdokonalení transevropských sítí,
- možnosti spolupráce se subjekty ze třetích zemí;
b) je nápomocen Komisi při:
- vypracování výroční zprávy o provádění směrnice 91/296/EHS,
- přezkumu přílohy směrnice 91/296/EHS.
Článek 4
Složení výboru
1. Výbor se skládá z 20 členů, a to:
- z patnácti zástupců vysokotlakých soustav pro přepravu zemního plynu provozovaných ve Společenství (jeden zástupce z každého členského státu),
- ze tří nezávislých odborníků, jejichž odborné zkušenosti a kvalifikace v oblasti přepravy zemního plynu ve Společenství jsou všeobecně uznávány,
- z jednoho zástupce Eurogasu,
- z jednoho zástupce Komise.
2. Členy výboru jmenuje Komise.
Patnáct zástupců přepravních soustav a zástupce Eurogasu je jmenováno po konzultaci s příslušnými místy na základě seznamu obsahujícího alespoň dva návrhy na obsazení každého místa.
Článek 5
Zveřejnění
Seznam členů výboru zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Funkční období
1. Funkční období členů výboru je čtyřleté.
2. Mohou být jmenováni dvakrát po sobě.
3. Odchylně od odstavce 1 je funkční období poloviny členů jiných než zástupců Komise jmenovaných při zřízení výboru dvouleté.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
5. Pokud funkční období člena skončí před uplynutím období stanoveného v odstavci 1 nebo 3 odstoupením, smrtí nebo z jiného důvodu, je nahrazen na zbytek funkčního období postupem podle čl. 4 odst. 2.
6. Komise může funkční období člena ukončit, v případě zástupců plynárenského průmyslu a zástupců Eurogasu po konzultaci s dotyčnými kruhy uvedenými v čl. 4 odst. 2, a nahradit jej postupem podle čl. 4 odst. 2.
7. Výkon funkcí není odměňován.
Článek 7
Způsob práce
1. Výboru předsedá zástupce Komise.
2. Zástupci příslušných útvarů Komise se účastní zasedání výboru jako pozorovatelé.
3. Sekretariát výboru zajišťují útvary Komise.
4. Předseda může přizvat k účasti na jednání jako odborníka kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci k projednávané věci.
Odborníci se účastní pouze porad o předmětu, k němuž byli přizváni.
5. Při jednáních výboru týkajících se žádostí Komise o stanovisko výboru uvedené v článku 3 se nehlasuje.
6. Výbor svolává nejméně jednou ročně Komise a schází se v jejím sídle.
Článek 8
Smírčí řízení
1. Na výbor se mohou obrátit pouze strany sporu, který se týká konkrétní žádosti o přepravu.
2. Výbor se schází ve složení ad hoc k posouzení každé žádosti o zahájení smírčího řízení.
3. Výbor ve složení pro smírčí řízení tvoří předseda a šest členů vybraných ze členů výboru, a to:
- zástupce Eurogasu,
- dva odborníci, které ze svého středu zvolí tři odborníci, kteří jsou členy výboru,
- tři zástupci vysokotlakých sítí pro přenos zemního plynu, kteří se neúčastní jednání týkajících se konkrétní žádosti o přepravu, pro niž bylo požadováno smírčí řízení, které ze svého středu zvolí patnáct zástupců přepravních soustav, kteří jsou členy výboru.
Předseda nehlasuje.
4. Strany jsou povinny podrobit se každému požadovanému smírčímu řízení.
5. Výbor ve složení pro smírčí řízení vypracuje nejpozději do dvou měsíců po podání žádosti o zahájení smírčího řízení svůj kompromisní návrh.
V případě potřeby může předseda rozhodnout o prodloužení této lhůty, nejdéle však o jeden měsíc.
Výbor ve složení pro smírčí řízení určí ze svého středu zpravodaje.
6. Zástupci přenosových sítí, kteří se účastní jednání o zvláštní žádosti o přepravu, pro kterou bylo požadováno smírčí řízení, jsou vyzváni, aby předložili svá stanoviska.
7. Po projednání ve výboru ve složení pro smírčí řízení vypracuje zpravodaj kompromisní návrh, se kterým by mohlo souhlasit všech pět členů výboru.
V případě nesouhlasu vypracuje zpravodaj kompromisní návrh, se kterým by mohla souhlasit většina z jiných pěti členů.
V takovém případě se zaznamenají stanoviska členů, kteří byli v menšině.
8. Do tří měsíců ode dne, kdy byla žádost o zahájení smírčího řízení podána výboru, předloží předseda stranám kompromisní návrh spolu s případnými stanovisky menšiny.
9. Výsledek smírčího řízení není právně závazný.
Výše uvedeným řízením a výsledkem jakéhokoli kompromisního návrhu není dotčeno použití práva Společenství, zejména úpravy hospodářské soutěže.
10. Zástupci členských států, kterých se žádost o přepravu týká, se mohou účastnit smírčího řízení jako pozorovatelé.
Článek 9
Důvěrnost
Aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, jsou členové výboru, a popřípadě odborníci uvedení v čl. 7 odst. 4, povinni nesdělovat informace obchodní povahy, s nimiž se seznámí při práci ve výboru, pokud je Komise uvědomí, že se požadované stanovisko nebo předložená otázka týkají věcí důvěrné povahy.
Článek 10
Účinnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku sedmým dnem po zveřejnění
ze dne 4. prosince 1995, kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé
(95/541/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, podepsané v Lucemburku dne 14. června 1994 je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, podepsanou
kterým Evropské společenství uhlí a oceli a Evropské společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé (95/542/Euratom, ESUO)
KOMISE EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 uvedené smlouvy,
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci podepsané v Lucemburku dne 14. června 1994 je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, podepsanou dne 1. června 1995 v Bruselu;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné k dosažení cílů Společenství stanovených zejména v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady ze dne 4. prosince 1995,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 36 prozatímní dohody.
ze dne 4. prosince 1995 o uzavření dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (95/558/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 této smlouvy, v souvislosti s druhou větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododstavcem odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993 vyzvala k tomu, aby byly přidruženým zemím střední a východní Evropy otevřeny další programy Společenství a aby se vycházelo z programů, které jsou již otevřeny zemím ESVO;
vzhledem k tomu, že Komise sjednala s Bulharskou republikou jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii dodatkový protokol k Evropské dohodě,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, podepsaný dne 20. července 1995, se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
O postoji, který přijme Společenství v rámci Rady přidružení, rozhodne Rada na návrh Komise v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 4 dodatkového protokolu [2].
Předseda Komise provede shodné oznámení i za Evropské společenství pro atomovou energii.
ze dne 4. prosince 1995 o uzavření Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (95/561/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 této smlouvy, v souvislosti s druhou větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododstavcem odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že na svém zasedání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993 Evropská rada vyzvala k tomu, aby byly přidruženým zemím střední a východní Evropy otevřeny další programy Společenství a aby se vycházelo z programů, které jsou již otevřeny zemím ESVO;
vzhledem k tomu, že Komise sjednala s Rumunskem jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii dodatkový protokol k evropské dohodě,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, podepsaný dne 30. června 1995, se schvaluje jménem Evropského společenství a jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Postoj, který Společenství zaujme
ze dne 18. prosince 1995 o prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou o obchodu s textilními a oděvními výrobky
(95/566/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou o obchodu s textilními a oděvními výrobky parafovaná dne 15. prosince 1992, pozměněná dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 20. prosince 1994;
vzhledem k tomu, že by se tato dohoda ve formě výměny dopisů měla provádět prozatímně ode dne 1. ledna 1995 až do ukončení postupů požadovaných k jejímu uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Vietnamskou socialistickou republikou.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů, kterou se mění Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou o obchodu s textilními a oděvními výrobky se provádí prozatímně ode dne 1. ledna 1995 až do jejího formálního uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Vietnamskou socialistickou republikou.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 18. prosince 1995 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Bolívijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(95/567/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států a prioritně s členskými státy Cartagenské dohody; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 13. listopadu 1995 jednání s Bolívijskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Bolivijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla přijata;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bolivijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 18. prosince 1995 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Kolumbijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(95/568/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států a prioritně s členskými státy Cartagenské dohody; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 13. listopadu 1995 jednání s Kolumbijskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Kolumbijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla přijata;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi Evropským společenstvím a Kolumbijskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 18. prosince 1995 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Ekvádorskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(95/569/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států a prioritně s členskými státy Cartagenské dohody; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 13. listopadu 1995 jednání s Ekvádorskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Ekvádorskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla přijata;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ekvádorskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 18. prosince 1995 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Peruánskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(95/570/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států a prioritně s členskými státy Cartagenské dohody; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 13. listopadu 1995 jednání s Peruánskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Peruánskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla přijata;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi Evropským společenstvím a Peruánskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 18. prosince 1995 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Venezuelskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(95/571/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekurzorů a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států a prioritně s členskými státy Cartagenské dohody; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 13. listopadu 1995 jednání s Venezuelskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Venezuelskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla přijata;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem zřízeným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekurzorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi Evropským společenstvím a Venezuelskou republikou o prekurzorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady uloží jménem Společenství listinu podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekurzorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 20. prosince 1995 o uzavření dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací na straně druhé o některých zemědělských produktech
(95/582/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii je třeba schválit dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací na straně druhé o některých zemědělských produktech,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohody ve formě výměny dopisů uzavřené mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou, Norským královstvím a Švýcarskou konfederací na straně druhé o některých zemědělských produktech se schvalují jménem Společenství.
Znění těchto dohod se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], nebo v příslušných ustanoveních jiných nařízení o společné organizaci trhů.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohody uvedené v článku 1, které zavazují Společenství [2].
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 3052/95/ES ze dne 13. prosince 1995 kterým se zavádí postup výměny informací o vnitrostátních opatřeních odchylných od zásady volného pohybu zboží v rámci Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že Komise v souladu s článkem 100b Smlouvy sestavila soupis vnitrostátních právních a správních předpisů, které spadají pod článek 100a Smlouvy a které nebyly podle tohoto článku harmonizovány;
vzhledem k tomu, že soupis odhalil, že většina překážek obchodu s výrobky oznámených členskými státy je buď řešena opatřeními přijatými podle článku 100a, nebo se řeší v rámci řízení zahájených podle článku 169 Smlouvy pro neplnění povinností podle článku 30 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že průhlednost vnitrostátních opatření týkajících se zákazu výrobků může, mimo jiné včasným sblížením těchto opatření nebo jejich úpravou podle článku 30 Smlouvy, usnadnit, aby obtíže, které mohou narušit volný pohyb zboží, byly rychle a na vhodné úrovni projednány; vzhledem k tomu, že pro usnadnění této průhlednosti má být zaveden jednoduchý a účelný postup pro výměnu informací mezi členskými státy a Komisí tak, aby všechny obtíže, které případně vzniknou v souvislosti s fungováním vnitřního trhu, mohly být uspokojivě vyřešeny pro hospodářské subjekty i pro spotřebitele;
vzhledem k tomu, že hlavním účelem tohoto postupu je zvýšení znalostí o zavádění volného pohybu zboží v neharmonizovaných odvětvích a identifikace obtíží, na které se při hledání vhodných řešení v těchto odvětvích narazí;
vzhledem k tomu, že tento postup se má vztahovat pouze na případy, kdy členský stát z důvodů rozporu se svými vnitrostátními předpisy podniká kroky, aby zabránil volnému pohybu nebo uvedení na trh takového zboží, které je zákonně vyráběno nebo uváděno na trh v jiném členském státě;
vzhledem k tomu, že mají být do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí zahrnuta pouze opatření, která působí jako překážka pro konkrétní vzor nebo druh zboží, a vyjmout z ní opatření týkající se použitého zboží, které se stářím nebo používáním stalo nevhodným pro to, aby bylo na trh uvedeno nebo na trhu ponecháno;
vzhledem k tomu, že opatření týkající se výhradně ochrany veřejné mravnosti nebo veřejného pořádku mají být rovněž vyloučena;
vzhledem k tomu, že ostatní členské státy a Komise by měly mít příležitost reagovat na opatření oznámená podle tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že uvedený postup nemá zdvojovat oznamovací nebo informační postupy stanovené jinými předpisy Společenství; že se mají různé postupy přiměřeně koordinovat;
vzhledem k tomu, že podniky, spotřebitelé a ostatní dotčené osoby by měli vědět, na koho z Komise a správních orgánů jednotlivých členských států se mají obrátit, pokud vznikne obtíž týkající se volného pohybu zboží;
vzhledem k tomu, že postupy zavedené k provedení tohoto rozhodnutí by neměly zbytečně vytvářet novou byrokracii, ale naopak zajišťovat účinnou rovnováhu mezi ochranou oprávněných zájmů členských států a ochranou volného pohybu zboží uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že v zájmu průhlednosti mají být úplné a aktuální informace k dispozici všem osobám, kterých se uplatňování tohoto rozhodnutí týká;
vzhledem k tomu, že odstranění překážek volného pohybu zboží má pro Společenství základní význam a že je pro Společenství nezbytné přijmout opatření v této oblasti k dosažení tohoto cíle; že toto opatření je ve zjevném souladu se zásadou proporcionality, kterou se doplňuje zásada subsidiarity, protože se omezuje na evidenci případů, kdy uplatňování neharmonizovaných vnitrostátních předpisů ovlivňuje řádné fungování vnitřního trhu,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokud členský stát podniká kroky, aby zabránil volnému pohybu konkrétního vzoru nebo druhu výrobku, který je zákonně vyráběn nebo uváděn na trh v jiném členském státě, nebo jeho uvedení na trh, oznámí toho opatření Komisi, je-li jeho přímým nebo nepřímým účinkem
- obecný zákaz zboží,
- odmítnutí udělení povolení k uvedení zboží na trh,
- změna vzoru nebo druhu daného výrobku, aby mohl být na trh uveden nebo na trhu ponechán nebo
- stažení zboží z trhu.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
- "změnou vzoru nebo druhu výrobku" jakákoli změna jedné nebo několika vlastností výrobku uvedených v definici "technické specifikace" v článku 1 směrnice 83/189/EHS [4],
- "soudním rozhodnutím" každé rozhodnutí přijaté justičním orgánem, jehož úkolem je výklad práva,
- "opatřením" každé jiné opatření než soudní rozhodnutí.
Článek 3
1. Požadavek oznámení stanovený v článku 1 se vztahuje na opatření přijatá příslušnými orgány členských států pověřenými přijímat takové opatření, s výjimkou soudních rozhodnutí.
Pokud se na určitý vzor nebo druh výrobku vztahuje více opatření přijatých za stejných základních podmínek a stejnými postupy, podléhá požadavku oznámení pouze první z těchto opatření.
2. Článek 1 se nevztahuje na
- opatření přijatá výhradně na základě harmonizačních předpisů Společenství,
- opatření oznámená Komisi podle zvláštních předpisů,
- opatření oznámené Komisi ve stadiu návrhu podle zvláštních předpisů Společenství,
- opatření pouze přípravná k základnímu opatření uvedenému v článku 1, jako jsou předběžná opatření nebo šetření,
- opatření týkající se výhradně ochrany veřejné mravnosti nebo veřejného pořádku,
- opatření týkající se použitého zboží, které se stářím nebo používáním stalo nevhodným pro to, aby bylo uvedeno na trh nebo na trhu ponecháno.
3. Zahájení soudního přezkumu základního opatření nepůsobí za žádných okolností pozastavení uplatňování článku 1.
Článek 4
1. Oznámení uvedené v článku 1 musí být provedeno dostatečně podrobně a jasnou a srozumitelnou formou. Spočívá v zaslání
- soupisu informací uvedených v příloze a
- kopie opatření přijatého orgány uvedenými v čl. 3 odst.1, jak bylo zveřejněno nebo oznámeno dotyčné osobě.
Informace, které nejsou uvedeny v položkách soupisu, se mohou z kopie vypustit.
2. Informace uvedené v odstavci 1 musí být sděleny ve lhůtě 45 dnů ode dne, ve kterém bylo opatření uvedené v článku 1 přijato.
3. Kopii informací uvedených v odstavci 1 předá Komise ostatním členským státům.
Článek 5
1. Pokud opatření, které musí být oznámeno podle tohoto rozhodnutí, obsahuje jednu nebo více příloh, předá se společně s kopií hlavní části opatření pouze seznam s jejich stručným obsahem.
2. Komise nebo kterýkoli členský stát může po členském státu, který přijal opatření, požadovat, aby ve lhůtě jednoho měsíce po dni takové žádosti poskytl úplné znění příloh uvedených v seznamu podle odstavce 1 nebo jinou významnou informaci o opatření.
3. Pokud vnitrostátní předpis stanoví, že šetření musí zůstat důvěrné, podléhá sdělení informací, na které se položky soupisu uvedeného v čl. 4 odst. 1 nevztahují, případně povolení příslušného soudního orgánu.
Článek 6
Členské státy a Komise přijmou nezbytná opatření, aby byli jejich úředníci a zaměstnanci povinni neposkytovat informace, které jsou získány pro účely tohoto rozhodnutí a na které se vzhledem k jejich povaze vztahuje služební tajemství, s výjimkou informací, jež se týkají hledisek bezpečnosti daného výrobku a jejichž sdělení je vynuceno okolnostmi ochrany zdraví a bezpečnosti osob.
Článek 7
Každý členský stát uvede Komisi příslušný vnitrostátní orgán nebo orgány, které určí pro předávání nebo přijímání informací uvedených v tomto rozhodnutí.
Komise předá tuto informaci neprodleně ostatním členským státům.
Členské státy usilují o zajištění toho, aby kontaktní místo, kterým může být příslušný vnitrostátní orgán nebo orgány uvedené v prvním pododstavci, nebo síť kontaktních míst byly vytvořeny tak, aby sloužily jako počáteční jednací místo pro všechna šetření o důvodech, pro které nebyly uznány předpisy jiných členských států, nebo o obecném fungování tohoto rozhodnutí.
Článek 8
1. Komise zlepší svou koordinaci všech záležitostí vyplývajících z uplatňování tohoto rozhodnutí, včetně koordinace dotyčných oznamovacích nebo informačních postupů, stížností týkajících se jednotlivých překážek volného pohybu zboží a obecných otázek vzájemného uznávání.
2. Komise usiluje o zajištění toho, aby podniky, spotřebitelé a ostatní dotčené osoby věděli, na koho se mají obrátit, pokud vzniknou obtíže.
Článek 9
Aniž jsou dotčeny nedořešené záležitosti, a popřípadě při současném zachování důvěrnosti, poskytuje Komise na úrovni celého Společenství informace o vnitrostátních opatřeních, která mají dopad na zásadu volného pohybu zboží v neharmonizovaných odvětvích a která byla oznámena podle tohoto rozhodnutí.
Poskytuje rovněž informace o následných opatřeních, o nichž bylo rozhodnuto.
Oznámená vnitrostátní opatření se uvádějí v příloze výroční zprávy o vnitřním trhu.
Článek 10
Pro účely uplatňování tohoto rozhodnutí je Komisi nápomocen stálý výbor zřízený směrnicí 83/189/EHS. Komise jej pravidelně informuje o fungování postupu stanoveném tímto rozhodnutím a o opatřeních oznámených členskými státy.
Komise v případě potřeby rovněž informuje odvětvové výbory zřízené zvláštními předpisy Společenství.
Článek 11
Ve lhůtě dvou let ode dne použitelnosti tohoto rozhodnutí předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o jeho fungování a navrhne jakoukoli změnu, kterou považuje za vhodnou.
Pro vypracování této zprávy sdělí členské státy Komisi všechny významné informace o způsobu, jakým toto rozhodnutí uplatňují.
Komise ve zprávě rovněž posoudí, zda jsou oznámení podle tohoto rozhodnutí přiměřeně koordinována s oznámeními podle jiných aktů Společenství.
Článek 12
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Do šesti měsíců po dni vyhlášení sdělí každý členský stát Komisi opatření, která přijal k provedení tohoto rozhodnutí.
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 1997.
Článek 13
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 28. dubna 1995 o prodloužení pozastavení některých omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora) zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/150/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluce 943 (1994), 970 (1995) a 988 (1995) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů ve dnech 23. září 1994, 12. ledna 1995 a 21. dubna 1995,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucemi 943 (1994), 970 (1995) a 988 (1995) přijatými Radou bezpečnosti Organizace spojených národů ve dnech 23. září 1994, 12. ledna 1995 a 21. dubna 1995 se prodlužuje pozastavení některých omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora).
Článek 2
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 7. července 1995 o prodloužení pozastavení některých omezení obchodního styku se Svazovou republikou Jugoslávií (Srbskem a Černou Horou), zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/254/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluce 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995) a 1003 (1995) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů ve dnech 23. září 1994, 12. ledna 1995, 21. dubna 1995 a 5. července 1995,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucemi 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995) a 1003 (1995) přijatými Radou bezpečnosti Organizace spojených národů ve dnech 23. září 1994, 12. ledna 1995, 21. dubna 1995 a 5. července 1995 se prodlužuje pozastavení některých omezení obchodního styku se Svazovou republikou Jugoslávií (Srbskem a Černou Horou).
Článek 2
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 19. září 1995 o prodloužení pozastavení některých omezení obchodního styku se Svazovou republikou Jugoslávie (Srbskem a Černou Horou), zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/378/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluce 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995), 1003 (1995) a 1015 (1995) přijaté Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994, dne 12. ledna 1995, dne 21. dubna 1995, dne 5. července 1995 a dne 15. září 1995,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucemi 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995), 1003 (1995) a 1015 (1995) přijatými Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 23. září 1994, dne 12. ledna 1995, dne 21. dubna 1995, dne 5. července 1995 a dne 15. září 1995 se prodlužuje pozastavení některých omezení obchodního styku se Svazovou republikou Jugoslávie (Srbskem a Černou Horou).
Článek 2
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 18. září 1995 o oslepujících laserech, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/379/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
1. V souvislosti s konferencí o revizi Úmluvy o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účink (dále jen "úmluvy z roku 1980") budou členské státy aktivně prosazovat kromě záměrů uvedených v oddíle II rozhodnutí Rady 95/170/SZBP ze dne 12. května 1995 o společné akci týkající se protipěchotních min, přijaté Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii [1] i schválení dodatkového protokolu k úmluvě z roku 1980 o oslepujících laserech, který vyjadřuje humanitární zájem předcházet zbytečnému utrpení bez omezování oprávněného vojenského využívání laserové techniky.
Členské státy Evropské unie konstruktivně prověří návrh obsažený v závěrečné zprávě předložené konferenci skupinou vládních expertů.
2. Tento společný postoj bude přezkoumán po skončení konference o revizi úmluvy z roku 1980.
3. Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 2. října 1995 k Angole, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/413/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
A. Evropská unie bude ve vztahu k Angole sledovat tyto cíle:
1. Podporovat účinné provádění Lusackého protokolu, "acordos de paz" (mírových dohod) z Bicesse a odpovídajících rezolucí Rady bezpečnosti OSN.
2. Podporovat misi zvláštního zmocněnce generálního tajemníka OSN a misi pozorovatele Trojky.
3. Zvýšit tempo, jakým smluvní strany a Unavem provádějí dohody zakotvené v Lusackém protokolu a dohody uzavřené mezi angolskou vládou a organizací UNITA po podepsání tohoto dokumentu.
4. Podporovat dialog zahájený nedávnými schůzkami mezi prezidentem Angoly a předsedou UNITA, který představuje nový významný krok k vytvoření atmosféry důvěry nezbytné pro posílení mírového procesu.
Ten by měl umožnit vytvoření rámce pro mírové soužití všech Angolanů založeného na demokratických principech, právním státě, spravedlnosti a úplném dodržování lidských práv.
5. Podporovat koordinované úsilí mezinárodního společenství o reformu v Angole v rámci mírového procesu.
B. Evropská unie, která přivítala pozitivní výsledky jednání Programu OSN pro rozvoj (UNDP) u kulatého stolu z Bruselu ve dnech 25. a 26. září 1995, k nimž velkou měrou sama přispěla, je v zájmu prosazení těchto cílů připravena:
1. Pomáhat angolské vládě v úsilí o posílení demokracie a právního státu.
2. Nadále se podílet na zmírňování utrpení uprchlíků a vysídlených osob a urychlování jejich hospodářského a sociálního znovuzačlenění.
3. Přispívat ke snahám zaměřeným na sociální znovuzačlenění demobilizovaných vojáků i k úsilí, které vyvinula Angola a Organizace spojených národů.
4. Pomáhat Unavem III svou účastí na zesílení jeho prvku týkajícího se sledování dodržování lidských práv, který navrhl generální tajemník OSN ve své zprávě z července 1995.
5. Podílet se na odminovacích operacích, včetně operací v rámci společné akce o protipěchotních minách [1].
6. Podílet se na iniciativách Angoly a mezinárodního společenství zaměřených na národní usmíření, rehabilitaci a rekonstrukci země.
C. Rada a Komise přijmou v rámci svých pravomocí opatření nezbytná k provedení tohoto společného postoje.
Následné akce k tomuto společnému postoji zajišťují příslušné skupiny Rady.
D. Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 4. prosince 1995 o pozastavení omezení obchodního styku s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora) a bosenskými Srby, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/511/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na rezoluci 1022 (1995) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 22. listopadu 1995,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Omezení hospodářských a finančních vztahů s Jugoslávskou svazovou republikou (Srbsko a Černá Hora) a s bosenskými Srby se pozastavují v souladu s rezolucí 1022 (1995) přijatou Radou bezpečnosti Organizace spojených národů dne 22. listopadu 1995.
Článek 2
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 20. listopadu 1995 k Nigerii, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(95/515/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
1. Rozhodně odsuzuje popravu Kena Saro-Wiwy a jeho osmi spolubojovníků, vykonanou dne 10. listopadu.
Tento akt představuje jasné selhání Nigerie v jejím závazku zachovávat úctu k lidským právům, který pramení z množství mezinárodních právních dokumentů, které Nigerie podepsala.
2. Evropská unie odsuzuje porušování lidských práv, kterého se dopouští vojenský režim tím, že vynáší rozsudky smrti a tvrdé vězeňské tresty na základě zinscenovaných soudních procesů a bez možnosti odvolání k vyšší soudní instanci.
V této souvislosti vyjadřuje zvláštní znepokojení nad vězněním politických představitelů bez soudního řízení a pozastavení platnosti habeas corpus.
3. Evropská unie připomíná hluboké znepokojení, které vyjádřila nad anulováním výsledků voleb v červnu 1993, považovaných za svobodné a spravedlivé, a nad následným zavedením nové vojenské diktatury.
Poznamenává, že vojenský režim musí nyní přesvědčivě prokázat svůj záměr vrátit se k občanské demokratické vládě v důvěryhodném a rychlém časovém sledu, a dále
a) znovu potvrzuje platnost následujících opatření schválených v roce 1993:
- pozastavení vojenské spolupráce,
- omezení vydávání víz příslušníkům vojenských nebo bezpečnostních sil a jejich rodinným příslušníkům,
- pozastavení návštěv příslušníků vojenských sil,
- omezení pohybu veškerého vojenského personálu nigerijských diplomatických misí,
- zrušení výcvikových kurzů pro veškerý nigerijský vojenský personál,
- pozastavení všech návštěv na vysoké státní úrovni směřujících do Nigerie i z Nigerie, pokud nejsou nezbytně důležité;
b) zavádí následující dodatečná opatření:
i) omezení výdeje víz příslušníkům Prozatímní vládní rady a Federální výkonné rady a jejich rodinným příslušníkům,
ii) embargo na zbraně, střelivo a vojenský materiál [1].
4. Pozastavuje se rozvojová spolupráce s Nigerií.
Výjimky se povolují na projekty a programy na podporu lidských práv a demokracie, na zmírnění chudoby a zejména na zajištění základních potřeb nejchudších vrstev obyvatelstva, v rámci decentralizované spolupráce prostřednictvím místních občanských orgánů a nevládních organizací.
5. Tento společný postoj bude sledován Radou, kterou bude předsednictví a Komise pravidelně informovat, a bude znovu posuzován s ohledem na vývoj
ze dne 10. března 1995 přijatá na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o protidrogové jednotce Europolu
(95/73/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo,
vzhledem k tomu, že členské státy považují zřízení protidrogové jednotky Europolu podle čl.
K.1 odst. 9 Smlouvy za věc společného zájmu;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Lucemburku ve dnech 28. a 29. června 1991 vzala na vědomí návrhy na zřízení Evropského policejního úřadu (Europol), souhlasila s cíli formulovanými v těchto návrzích a doporučila, aby tyto návrhy byly podrobněji posouzeny;
vzhledem k tomu, že ve zprávě, kterou ministři předložili Evropské radě dne 4. prosince 1991, se jednomyslně shodli na zřízení Europolu, nejprve se zřízením informační protidrogové jednotky, která by se měla poté v blízké budoucnosti rozvinout;
vzhledem k tomu, že se Evropská rada na zasedání v Maastrichtu ve dnech 9. a 10. prosince 1991 usnesla na zřízení Europolu, jehož počáteční úlohou by bylo organizování výměny informací o omamných látkách mezi členskými státy, a pověřila ministry, aby v nejbližší době přijali za tímto účelem nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 26. a 27. června 1992 doporučila, aby byla vypracována úmluva o zřízení Europolu;
vzhledem k tomu, že členské státy potřebují spolupracovat ve vhodné struktuře již před vstupem takovéto úmluvy v platnost;
vzhledem k nezbytnosti řešit problémy, které představuje nedovolený mezinárodní obchod s drogami, s ním spojené praní peněz a organizovaná trestná činnost, doporučili ministři na svém zvláštním zasedání dne 18. září 1992, aby první část Europolu, protidrogová jednotka Europolu, byla zřízena nejpozději do 1. ledna 1993;
vzhledem k tomu, že zástupci vlád členských států zasedající na úrovni vlád a hlav států přijali rozhodnutí o umístění sídel některých institucí a útvarů Evropských společenství a Europolu, podle kterého sídlí Europol i protidrogová jednotka Europolu v Haagu;
vzhledem k tomu, že členské státy již mají prozatímní systém spolupráce v podobě protidrogové jednotky Europolu, která byla zřízena ministerskou dohodou ze dne 2. června 1993 o zřízení uvedené jednotky a která působí od ledna 1994;
vzhledem k tomu, že se Evropská rada na zasedání v Essenu ve dnech 9. a 10. prosince 1994 usnesla na rozšíření působnosti protidrogové jednotky Europolu na boj proti nedovolenému obchodu s radioaktivními a jadernými materiály, trestným činům spojeným s převaděčstvím, nedovolenému obchodu s vozidly a s tím spojeným praním peněz;
vzhledem k tomu, že v závěrech ze zasedání Evropské rady ve dnech 9. a 10. prosince 1994 bylo rozhodnuto, že úmluva o zřízení Europolu by měla být uzavřena Evropskou radou nejpozději na zasedání v Cannes a že zde existuje vůle učinit všechna opatření nezbytná k dosažení tohoto cíle,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Následující pravidla se týkají protidrogové jednotky Europolu, původně zřízené ministerskou dohodou ze dne 2. června 1993 (dále jen "jednotka").
Článek 2
Cíle a oblast působnosti
1. Každý členský stát vyšle do Haagu jednoho nebo více styčných důstojníků, aby spolu se styčnými důstojníky ostatních členských států vytvořili skupinu, která bude spolupracovat v rámci jednotky.
2. Jednotka působí jako neoperační skupina pro výměnu a analýzu informací a poznatků, pokud se týkají dvou nebo více členských států ve vztahu k
a) nedovolenému obchodu s drogami;
b) nedovolenému obchodu s radioaktivními a jadernými materiály;
c) trestné činnosti spojené s převaděčstvím;
d) nedovolenému obchodu s vozidly
a s nimi spojenými zločinnými spolčeními a praním peněz.
3. Úkolem jednotky je pomáhat policii a ostatním příslušným orgánům účinněji bojovat uvnitř členských států a mezi nimi proti formám trestné činnosti uvedeným v odstavci 2.
Za tímto účelem členové jednotky jednající v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jinými souvisejícími právními pravidly a pokyny vydanými jejich členským státem plní tyto úkoly:
a) výměna informací mezi členskými státy (včetně osobních informací) při podpoře konkrétních vyšetřování forem trestné činnosti uvedených v odstavci 2;
b) příprava obecných zpráv o situaci a analýzy trestné činnosti na základě neosobních informací poskytnutých členskými státy nebo z jiných zdrojů.
Činnostmi jednotky v boji proti trestné činnosti uvedené v odstavci 2 nejsou dotčeny jiné formy dvoustranné nebo mnohostranné spolupráce ani pravomoci Evropských společenství.
Článek 3
Zpracování údajů
1. Pokud jde o formy trestné činnosti uvedené v čl. 2 odst. 2, sdělují si styční důstojníci v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jinými souvisejícími právními pravidly a pokyny vydanými jejich členským státem informace na podporu konkrétních vyšetřování forem trestné činnosti uvedených v čl. 2 odst. 2, získávání poznatků a strategické analýzy.
Aby plnili své úkoly, mají styční důstojníci přístup ke všem informacím a poznatkům jejich členského státu týkajícím se trestné činnosti.
Ochrana všech informací proti neoprávněnému přístupu a proti zničení, včetně zajištění fyzické ochrany systémů zpracování údajů a spojení, musí být zajištěna.
2. Žádosti o informace vznesené k jednotce ze strany policie nebo jiného příslušného orgánu se vyřizují prostřednictvím jediného vnitrostátního ústředního orgánu.
Ten je také odpovědný za přijetí a předání každé odpovědi od jednotky.
Článek 4
Ochrana údajů
1. Osobní informace se sdělují formou výměny mezi styčnými důstojníky, z nichž každý jedná v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jinými souvisejícími právními pravidly a pokyny vydanými jejich členským státem, které se týkají zpracování osobních informací, při dodržení všech podmínek jejich použití, které ukládá stát podávající danou informaci.
Každá výměna informací mezi dožadujícím státem a státem podávajícím informaci se uskutečňuje pouze na dvoustranném základě prostřednictvím styčných důstojníků těchto států.
Pokud stát podávající informaci v průběhu projednávání žádosti odhalí jakoukoliv informaci týkající se některé formy trestné činnosti uvedené v čl. 2 odst. 2, která je předmětem zájmu jiného členského státu, může tuto informaci zpřístupnit danému členskému státu prostřednictvím jeho styčných důstojníků v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
2. Styční důstojníci nepředají žádnou osobní informaci jiným státům než členským státům ani mezinárodním organizacím.
Styční důstojníci vedou záznamy osobních informací jimi zprostředkovaných v souladu s odstavcem 1, výhradně pro účely ochrany údajů, v rozsahu požadovaném jejich vnitrostátními předpisy o ochraně údajů.
Kromě toho neuchovává jednotka centrálně žádné informace, automaticky ani jinak.
3. Členské státy doporučí svým orgánům zabývajícím se ochranou údajů, aby zajistily, že činnost jejich styčných důstojníků bude odpovídat jejich vnitrostátním právním předpisům týkajícím se ochrany osobních údajů, a aby společná databáze jednotky, pokud bude existovat, obsahovala pouze neosobní údaje.
Aby bylo možné vyhovět těmto doporučením, zavazují se členské státy, že jejich styční důstojníci budou plně spolupracovat s vnitrostátními orgány příslušnými pro ochranu údajů.
Článek 5
Pracovníci
1. V čele jednotky stojí koordinátor.
Kromě koordinátora se řídící skupina skládá ze dvou zástupců koordinátora a dvou dalších členů, kteří jsou přímo podřízeni koordinátorovi a jejichž rozsah činnosti je jasně vymezen.
Koordinátora, oba zástupce koordinátora a další dva členy řídící skupiny jmenuje Rada postupy stanovenými v hlavě VI Smlouvy.
Řídící skupina odpovídá za běžnou činnost jednotky.
Členské státy zavazují své styčné důstojníky, aby se v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jinými souvisejícími právními pravidly a pokyny, které jim udílejí, řídili pokyny koordinátora.
2. Kromě styčných důstojníků přímo vyslaných členskými státy budou jednotce přiděleni další pracovníci v počtu určeném Radou postupy stanovenými v hlavě VI Smlouvy.
Koordinátor jednotky se účastní jmenování těchto pracovníků.
Článek 6
Odpovědnost
Aniž je dotčena odpovědnost jednotlivých členských států za dohled nad jejich styčnými důstojníky, vykonává obecný dohled nad činností jednotky Rada.
Za tímto účelem podává koordinátor každých šest měsíců písemnou zprávu o řízení a činnosti jednotky.
Koordinátor též podává na žádost Rady jakékoliv další zprávy nebo informace.
Článek 7
Financování
Členské státy nesou náklady na vyslání svých styčných důstojníků k jednotce a na jejich nezbytné vybavení.
Ostatní náklady spojené se zřizováním a fungováním jednotky zpočátku hrazené hostitelským státem hradí společně členské státy.
K tomuto účelu je stanoven roční příspěvek členských států v souladu s jejich rozpočtovými předpisy a postupy na základě jejich hrubého národního produktu (HNP) podle klíče použitého pro vypočítání prvku HNP ve vlastních zdrojích určených pro financování souhrnného rozpočtu Evropské unie.
U všech členských států se vychází z HNP dosaženého v předchozím roce.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 25. září 1995
přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o opatřeních, kterými se provádí článek K.1 Smlouvy (95/401/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pro účely dosažení cílů uvedených v článku K.1 Smlouvy Evropská unie provádí opatření týkající se odborného vzdělávání, shromažďování a výměny informací a zkušeností, seminářů, studií a publikací, jakož i jiná operativní opatření k posílení spolupráce.
Článek 2
Rozhodnutí o financování opatření popsaných v článku 1 se přijímají v souladu s čl. K.8 odst. 2 Smlouvy.
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1],
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je nutné přijmout opatření pro tyto účely;
vzhledem k tomu, že metody měření maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu a netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel se v jednotlivých členských státech liší; že v důsledku odlišností představují tyto metody překážky obchodu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že tyto překážky fungování trhu lze odstranit tím, že všechny členské státy zavedou stejné požadavky namísto svých stávajících vnitrostátních předpisů;
vzhledem k tomu, že je nutné vypracovat harmonizované požadavky na maximální konstrukční rychlost, maximální točivý moment a maximální netto výkon motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, aby bylo možno použít u všech typů vozidel postupy schvalování typu a dílčího schvalování typu zavedené směrnicí 92/61/EHS,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na metody měření maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu motoru a maximálního netto výkonu motoru všech typů vozidel definovaných v článku 1 směrnice Rady 92/61/EHS.
Článek 2
Postupy pro udělení dílčího schválení typu dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z hlediska maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu motoru a maximálního netto výkonu motoru (metody měření) a podmínky volného pohybu těchto vozidel jsou stanoveny ve směrnici 92/61/EHS.
Článek 3
Do dvou let od přijetí této směrnice vypracuje Komise novou ucelenou studii za účelem zjištění, zda je souvislost mezi nehodovostí a maximálním výkonem motoru nad 74 kW.
Studie shromáždí a vyhodnotí výsledky nejnovějšího vědeckého výzkumu a v jejím rámci proběhne odpovídající nový výzkum s cílem stanovit konečné doporučení k postupu v této věci.
V případě potřeby navrhne Komise na základě závěrů této studie nová legislativní opatření.
Článek 4
Veškeré změny nezbytné pro přizpůsobení příloh I a II technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS [5].
Článek 5
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 2. srpna 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Ode dne uvedeného v prvním pododstavci nesmějí členské státy zakázat první uvedení vozidel, která vyhovují této směrnici, do provozu.
Použijí tyto předpisy ode dne 2. února 1997.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Vnitrostátní právní předpisy mohou dovolit, aby členské státy na svém území odmítly první registraci a jakoukoli následující registraci vozidel s maximálním netto výkonem překračujícím 74 kW.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [4], a zejména na čl.
3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se konzervantů, antioxidantů a ostatních přídatných látek a podmínek jejich použití jsou překážkou volného pohybu potravin; že tato skutečnost může vytvářet nerovné podmínky hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že prvotním zřetelem jakýchkoliv pravidel o těchto potravinářských přídatných látkách a podmínkách jejich použití by měla být potřeba chránit spotřebitele;
vzhledem k tomu, že se obecně uznává, že nezpracované potraviny a některé další potraviny by neměly obsahovat potravinářské přídatné látky;
vzhledem k tomu, že s ohledem na nejnovější vědecké a toxikologické informace o těchto látkách by mělo být použití těchto látek povoleno pouze v určitých potravinách a za zvlášť vymezených podmínek;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit přísná pravidla pro použití potravinářských přídatných látek ve výživě kojenců, v pokračovací výživě a ve výživě po odstavení podle směrnice Rady 89/389/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [5], a zejména podle jejího čl. 4 odst. 1 písm. e);
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy týkající se náhradních sladidel a barviv;
vzhledem k tomu, že až do přijetí zvláštních předpisů podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků ochrany rostlin na trh [6] a směrnice Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [7] spadají určité látky patřící do této kategorie dočasně do oblasti působnosti této směrnice;
vzhledem k tomu, že je úkolem Komise přizpůsobit předpisy Společenství pravidlům stanoveným v této směrnici;
vzhledem k tomu, že k těmto látkám, které dosud nejsou předmětem právních předpisů Společenství, byl konzultován Vědecký výbor pro potraviny;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zahrnout do této směrnice zvláštní ustanovení týkající se přídatných látek uvedených v jiných předpisech Společenství;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby při rozhodování o zařazení určité potraviny do určité kategorie potravin byl dodržován postup konzultací se Stálým výborem pro potraviny;
vzhledem k tomu, že změny stávajících kritérií pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla a nové specifikace pro ty látky, pro něž kritéria pro čistotu neexistují, budou přijaty postupem stanoveným v článku 11 směrnice 89/107/EHS;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny dosud nezaujal stanovisko k látkám zlepšujícím mouku; že tyto látky budou předmětem samostatné směrnice;
vzhledem k tomu, že tato směrnice nahrazuje a zrušuje směrnice 64/54/EHS [8], 70/357/EHS [9], 74/329/EHS [10] a 83/463/EHS [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí tvořící část souhrnné směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 89/107/EHS a vztahuje se na přídatné látky jiné než barviva, náhradní sladidla a látky zlepšující mouku.
2. V potravinách mohou být použity pouze přídatné látky, které vyhovují požadavkům stanoveným Vědeckým výborem pro potraviny.
3. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "konzervanty" látky, které prodlužují trvanlivost potravin tím, že je chrání proti zkáze způsobené mikroorganismy;
b) "antioxidanty" látky, které prodlužují trvanlivost potravin tím, že je chrání proti zkáze způsobené oxidací, například proti žluknutí tuků a barevným změnám;
c) "nosiči", včetně rozpouštědel, látky, které se používají k rozpouštění, ředění, disperzi nebo jiné fyzikální úpravě potravinářské přídatné látky s cílem usnadnit manipulaci s přídatnou látkou, její aplikaci nebo použití, aniž přitom mění její technologickou funkci (a vykazují jakýkoliv vlastní technologický účinek);
d) "kyselinami" látky, které zvyšují kyselost potraviny nebo jí udělují kyselou chuť;
e) "regulátory kyselosti" látky, které mění nebo řídí kyselost nebo alkalitu potraviny;
f) "protispékavými látkami" látky, které snižují sklon jednotlivých částic potraviny ulpívat vzájemně na sobě;
g) "odpěňovači" látky, které zabraňují vytváření pěny nebo snižují pěnění;
h) "plnidly" látky, které přispívají k objemu potraviny, aniž významně zvyšují její využitelnou energetickou hodnotu;
i) "emulgátory" látky, které umožňují vytvořit nebo uchovat v potravině stejnorodou směs dvou nebo více nemísitelných fází, například oleje a vody;
j) "tavicími solemi" látky, které převádějí bílkoviny obsažené v sýru do disperzní formy za účelem homogenního rozložení tuků a ostatních složek;
k) "zpevňujícími látkami" látky, které činí tkáně ovoce nebo zeleniny pevnými nebo křehkými nebo udržují jejich pevnost nebo křehkost, nebo látky, které reakcí se želírujícími látkami vytvářejí nebo ztužují gely;
l) "látkami zvýrazňujícími chuť a vůni" látky, které zvýrazňují stávající chuť nebo vůni potraviny;
m) "pěnotvornými látkami" látky, které umožňují vytváření stejnorodé disperze plynné fáze v kapalné nebo tuhé potravině;
n) "želírujícími látkami" látky, které udělují potravině texturu tím, že vytvářejí gel;
o) "lešticími látkami" (včetně lubrikantů) látky, které po nanesení na vnější povrch udělují potravině lesklý vzhled nebo vytvářejí ochranný povlak;
p) "zvlhčujícími látkami" látky, které chrání potravinu před vysycháním tím, že působí proti účinkům vzduchu s nízkou relativní vlhkostí nebo podporují rozpouštění práškovitých potravin ve vodném prostředí;
q) "modifikovanými škroby" látky získávané jednorázovou nebo vícenásobnou chemickou úpravou jedlých škrobů, které mohly být předtím podrobeny fyzikální nebo enzymové úpravě a mohly být pomocí kyselin nebo zásad štěpeny nebo běleny;
r) "balicími plyny" plyny jiné než vzduch, které se zavádějí do obalu před, během nebo po umístění potraviny do tohoto obalu;
s) "propelenty" plyny jiné než vzduch, které vytlačují potravinu z obalu;
t) "kypřicími látkami" látky nebo směsi látek, které uvolňují plyn, a tak zvyšují objem těsta;
u) "sekvestranty" látky, které vytvářejí chemické komplexy s ionty kovů;
v) "stabilizátory" látky, které umožňují udržovat fyzikálně-chemický stav potraviny.
Mezi stabilizátory patří látky, které umožňují udržovat homogenní disperzi dvou nebo více nemísitelných látek v potravině, a patří mezi ně také látky, které stabilizují, udržují nebo zesilují existující zabarvení potraviny;
w) "zahušťovadly" látky, které zvyšují viskozitu potraviny.
4. Látkami zlepšujícími mouku jinými než emulgátory se rozumí látky přidávané do mouky nebo těsta pro zlepšení jejich pekařské jakosti.
5. Pro účely této směrnice se za potravinářské přídatné látky nepovažují tyto látky:
a) látky používané pro úpravu pitné vody za podmínek stanovených ve směrnici 80/778/EHS [12],
b) výrobky obsahující pektin získávané ze sušených jablečných výlisků nebo kůry citrusových plodů nebo z jejich směsi působením zředěné kyseliny následovaným neutralizací sodnými nebo draselnými solemi ("tekutý pektin"),
c) žvýkačkové báze,
d) bílý nebo žlutý dextrin, pražené nebo dextrinované škroby, škroby pozměněné působením kyselin nebo alkálií, bělené škroby, fyzikálně pozměněné škroby a škroby ošetřené amylolytickými enzymy,
e) chlorid amonný,
f) krevní plazma, jedlá želatina, bílkovinné hydrolyzáty a jejich soli, mléčné proteiny a gluten,
g) aminokyseliny a jejich soli jiné než kyselina glutamová, glycin, cystein a cystin a jejich soli, které nemají funkci přídatných látek,
h) kaseináty a kasein,
i) inulin.
Článek 2
1. V potravinách mohou být použity pro účely uvedené v čl. 1 odst. 3 pouze látky uvedené v přílohách I, III, IV a V.
2. Potravinářské přídatné látky uvedené v příloze I jsou povoleny v potravinách, kromě potravin uvedených v příloze II, pro účely uvedené v čl. 1 odst. 3 podle zásady "quantum satis".
3. Pokud není výslovně stanoveno jinak, nevztahuje se odstavec 2 na:
a) - nezpracované potraviny,
- med ve smyslu směrnice 74/409/EHS [13],
- neemulgované oleje a tuky živočišného nebo rostlinného původu,
- máslo,
- pasterované a sterilované (včetně UHT sterilace) mléko a smetanu (včetně odtučněných, plnotučných a polotučných výrobků),
- neochucené kysané mléčné výrobky s živou kulturou,
- přírodní minerální vody ve smyslu směrnice 80/777/EHS [14] a pramenité vody,
- kávu (kromě ochucené instantní kávy) a kávové extrakty,
- neochucené čajové lístky,
- cukry ve smyslu směrnice 73/437/EHS [15],
- sušené těstoviny,
- přírodní neochucené podmáslí (kromě sterilovaného podmáslí).
Pro účely této směrnice se "nezpracovanou" potravinou rozumí potravina nepodrobená žádnému zpracování, které má za následek podstatnou změnu jejího původního stavu; potraviny však mohou být například děleny, čtvrceny, porcovány, vykostěny, rozmělněny, zbaveny kůže, okrájeny, oloupány, rozdrceny, nakrájeny, očištěny, zbaveny větviček, zmrazeny, zchlazeny, rozemlety nebo vyloupány, zabaleny nebo vybaleny;
b) výživu pro kojence a malé děti podle směrnice 89/398/EHS, včetně výživy pro kojence a malé děti s narušeným zdravím; na tyto potraviny se vztahuje příloha VI,
c) potraviny uvedené v příloze II, které mohou obsahovat pouze přídatné látky uvedené v této příloze a přídatné látky uvedené v přílohách III a IV za podmínek tam stanovených.
4. Přídatné látky uvedené v přílohách III a IV mohou být použity pouze v potravinách uvedených v těchto přílohách a za podmínek tam stanovených.
5. Jako nosiče a rozpouštědla mohou být použity pouze látky uvedené v příloze V za podmínek tam stanovených.
6. Tato směrnice se rovněž vztahuje na odpovídající potraviny určené pro zvláštní výživu podle směrnice 89/398/EHS.
7. Pokud není stanoveno jinak, vztahují se nejvyšší množství uvedená v přílohách na potraviny ve stavu, v jakém jsou uváděny na trh.
8. Slovy "quantum satis" uvedeným v přílohách této směrnice se rozumí, že není stanoveno nejvyšší množství.
Přídatné látky však musí být použity v souladu se správnou výrobní praxí v množství, které nepřevyšuje množství nezbytné k dosažení zamýšleného účelu, a za podmínky, že neuvádějí spotřebitele v omyl.
Článek 3
1. Přítomnost přídatné látky v potravině je přípustná:
- ve složených potravinách jiných než uvedených v čl. 2 odst. 3, a to do té míry, pokud je přídatná látka povolena v jedné ze složek složené potraviny, nebo
- pokud je potravina určena výhradně k použití při přípravě složené potraviny, a to do té míry, aby složená potravina vyhovovala této směrnici.
2. Pokud není výslovně stanoveno jinak, nevztahuje se odstavec 1 na počáteční a pokračovací kojeneckou výživu a výživu po odstavení ve smyslu směrnice 89/398/EHS.
Článek 4
Touto směrnicí nejsou dotčeny zvláštní směrnice povolující přídatné látky uvedené v přílohách jako náhradní sladidla a barviva.
Článek 5
Postupem podle článku 6 může být v případě potřeby rozhodnuto, zda:
- určitá potravina, která nebyla zařazena do některé kategorie v okamžiku přijetí této směrnice, patří do určité kategorie uvedené v článku 2 nebo v jedné z příloh, nebo
- potravinářská přídatná látka uvedená v přílohách této směrnice a povolená podle zásady quantum satis je používána v souladu s kritérii podle článku 2, nebo
- je určitá látka potravinářskou přídatnou látkou ve smyslu článku 1.
Článek 6
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny zřízený rozhodnutím 69/414/EHS [16] (dále jen "výbor").
2. Výboru přednese věc jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 7
Do tří let od vstupu této směrnice v platnost zřídí členské státy systémy pro pravidelné sledování spotřeby a používání potravinářských přídatných látek a sdělí Komisi svá zjištění.
Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o změnách, ke kterým došlo na trhu s potravinářskými přídatnými látkami a v úrovních jejich používání a spotřeby.
V souladu s obecnými kritérii stanovenými v bodě 4 přílohy II směrnice 89/107/EHS přehodnotí Komise do pěti let od vstupu této směrnice v platnost podmínky jejich použití uvedené v této směrnici a v případě potřeby navrhne změny.
Článek 8
1. Zrušují se směrnice 64/54/EHS, 70/357/EHS, 74/329/EHS a 83/463/EHS.
2. Odkazy na tyto zrušené směrnice a na kritéria pro čistotu určitých potravinářských přídatných látek podle uvedených směrnic se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 25. září 1996 tak, aby
- umožnily uvádění výrobků, které jsou v souladu s touto směrnicí, na trh a jejich používání nejpozději do 25. září 1996,
- zakázaly uvádění výrobků, které nejsou v souladu s touto směrnicí, na trh a jejich používání nejpozději do 25. března 1997; výrobky uvedené na trh nebo označené před tímto dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. března 1995, kterou se mění přílohy I a II směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. července 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/2/EHS [2], a zejména na článek 21a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že hybridy žita spadají do oblasti působnosti směrnice 66/402/EHS, avšak tato směrnice nestanoví požadavky na porosty a osivo hybridů žita;
vzhledem k tomu, že ke stanovení těchto podmínek vydala Komise rozhodnutí 89/374/EHS ze dne 2. června 1989 o provedení časově omezeného testu podle směrnice 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh, aby byly stanoveny požadavky na porosty a osivo hybridů žita [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 92/520/EHS [4];
vzhledem k tomu, že tento pokus byl ukončen dne 30. června 1994;
vzhledem k tomu, že na základě výsledků tohoto testu již mohou být stanoveny požadavky na porost a osivo hybridů žita a že je proto třeba změnit přílohy I a II směrnice 66/402/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 66/402/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 30. června 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. dubna 1995, kterou se mění směrnice 77/388/EHS a zavádějí nová zjednodušení pro daň z přidané hodnoty – oblast působnosti určitých osvobození od daně a praktické podrobnosti jejich uplatňování
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k tomu, že fungování vnitřního trhu lze zlepšit přijetím společných pravidel Společenství upřesňujících oblast působnosti některých osvobození od daně zmíněných v čl. 14 odst. 1, čl. 15 bodu 2 a čl. 16 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1] a podrobnosti uplatňování těchto osvobození od daně; že zmíněná směrnice předpokládá přijetí takových společných pravidel, zejména ve svém čl. 14 odst. 2 a čl. 16 odst. 3;
vzhledem k tomu, že článek 3 směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, kterou se mění směrnice 77/388/EHS a zavádějí zjednodušení pro daň z přidané hodnoty [2], stanoví, že budou přijata podrobná pravidla zdaňování řetězových plnění mezi osobami povinnými k dani; že tato opatření by měla zajišťovat jak zachování zásady neutrality společného systému daně z přidané hodnoty vzhledem k původu zboží a služeb, tak zachovávání zvolených zásad zdanění daní z přidané hodnoty a jeho kontroly během přechodného období;
vzhledem k tomu, že by do základu daně při dovozu měly být zahrnuty všechny příležitostné výdaje související s přepravou zboží do jakéhokoli místa určení ve Společenství, je-li toto místo známo v době uskutečnění dovozu; že by se proto na poskytování dotyčných služeb měla vztahovat osvobození od daně podle čl. 14 odst. 1 písm. i) směrnice 77/38/EHS;
vzhledem k tomu, že čl. 15 bod 2 zmíněné směrnice stanoví, že Komise předloží Radě návrhy na přijetí daňových pravidel Společenství blíže určujících oblast působnosti a praktické podrobnosti uplatňování osvobození od daně pro dodání zboží přepravovaného v osobních zavazadlech cestujících;
vzhledem k tomu, že členské státy měly být oprávněny prodloužit opravné období pro odpočty podle čl. 20 odst. 2 zmíněné směrnice na dvacet let pro nemovitý investiční majetek s ohledem na jeho hospodářskou životnost;
vzhledem k tomu, že by mělo být členským státům dovoleno, aby i nadále uplatňovaly na zboží obdržené na základě smlouvy o dílo sazbu, kterou používaly k 1. lednu 1993;
vzhledem k tomu, že pravidla určující územní působnost a podrobnosti zdaňování v oblasti poskytování služeb přepravy zboží uvnitř Společenství fungují jednoduše a uspokojivě jak pro hospodářské subjekty, tak pro příslušné orgány členských států;
vzhledem k tomu, že zahrne-li se pod přepravu zboží uvnitř Společenství rovněž přeprava uskutečněná uvnitř členského státu, je-li přímo spojena s přepravou uskutečněnou mezi členskými státy, bude možné zjednodušit nejen zásady a podrobnosti zdanění těchto vnitrostátních přepravních služeb, ale rovněž pravidla vztahující se na služby je doprovázející a služby poskytnuté zprostředkovateli, kteří se účastní poskytování těchto služeb;
vzhledem k tomu, že označení některých prací na movitém majetku za práce na základě smlouvy o dílo je zdrojem obtíží a že je nutné je zrušit;
vzhledem k tomu, že k usnadnění výměny uvnitř Společenství v oblasti prací na hmotném movitém majetku je třeba pozměnit podrobnosti zdaňování těchto plnění, jestliže jsou uskutečňována pro určitého zákazníka, daní z přidané hodnoty v členském státě jiném, než ve kterém jsou skutečně provedeny;
vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 16 odst. 1 bodů B až E zmíněné směrnice, zejména ve spojení s ustanoveními čl. 22 odst. 9 týkajícími se osvobození od povinností, umožňují vyřešit obtíže, jež vyvstanou mezi hospodářskými subjekty, které se účastní řetězového plnění týkajícího se zboží propuštěného do režimu uskladnění;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti je nezbytné zajistit, že daňové zacházení s dodáními zboží a poskytováním služeb týkajících se určitého zboží, které může být propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu, se použije i na stejná plnění uskutečněná se zbožím propuštěným do režimu uskladňování v jiném než celním skladu;
vzhledem k tomu, že se tato plnění týkají zejména surovin a jiného zboží, s nímž se obchoduje na mezinárodních termínovaných trzích, a že je nezbytné stanovit seznam zboží, na něž se vztahují tato ustanovení;
vzhledem k tomu, že vymezení režimů uskladňování v jiném než celním skladu náleží do pravomoci členských států, s výhradou konzultace s Výborem pro daň z přidané hodnoty; že je nicméně nezbytné v zásadě vyloučit z takových režimů zboží, které jsou určeny k dodání na maloobchodním stupni
vzhledem k tomu, že je nezbytné blíže určit některá pravidla pro uplatňování daně při opuštění režimů uvedených v čl. 16 odst. 1 bodech B až E zmíněné směrnice, zejména co se týče daňových dlužníků
vzhledem k tomu, že je nezbytné blíže určit oblast působnosti ustanovení čl. 17 odst. 2 písm. a) zmíněné směrnice, která jsou použitelná během přechodného období, jak je vymezeno v článku 28l;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné změnit směrnici 77/388/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V článku 5 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Členské státy mohou považovat za dodání ve smyslu odstavce 1 předání určitých stavebních prací."
2. V čl. 11 části B odst. 3 písm. b) se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Do základu daně se rovněž zahrnují výše zmíněné doprovodné výdaje, jestliže vyplývají z přepravy na jiné místo určení na území Společenství, je-li toto místo v okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění známo."
3. V čl. 15 bodu 2 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
"Na dodání zboží, které má být přepravováno v osobních zavazadlech cestujících, se toto osvobození od daně vztahuje, jestliže
- cestující není usazen uvnitř Společenství,
- zboží je přepravováno na místo nacházející se mimo Společenství do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž se dodání uskutečnilo,
- celková hodnota dodání včetně daně z přidané hodnoty je vyšší než ekvivalent 175 ECU v národní měně, přičemž hodnota ECU se stanoví podle čl. 7 odst. 2 směrnice 69/169/EHS [3]; členské státy mohou nicméně osvobodit od daně i dodání s celkovou hodnotou nižší než tato částka.
Pro účely použití druhého pododstavce se:
- za cestujícího, který není usazen uvnitř Společenství, považuje cestující, jehož trvalé bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, se nenachází uvnitř Společenství.
Pro účely tohoto ustanovení se "trvalým bydlištěm nebo místem obvyklého pobytu" rozumí místo zapsané jako takové v cestovním pasu, průkazu totožnosti nebo jiném dokladu totožnosti, který uznává za platný členský stát, na jehož území je dodání uskutečňováno,
- vývoz prokáže fakturou nebo jiným dokladem sloužícím jako faktura, který bude potvrzen celním úřadem, kterým zboží opustilo Společenství.
Každý členský stát předá Komisi vzorky razítek, která používá při vydání potvrzení uvedených v druhé odrážce třetího pododstavce.
Komise sdělí tyto údaje správcům daně ostatních členských států."
4. V čl. 20 odst. 2 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"U nemovitého majetku, který byl pořízen jako investiční majetek, může být opravné období prodlouženo až na dvacet let."
5. V čl. 28 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"h) Členské státy, jež k 1. lednu 1993 využívaly možnost, kterou jim dával čl. 5 odst. 5 písm. a) ve znění platném k tomuto dni, mohou uplatňovat na dodání podle smlouvy o dílo sazbu uplatnitelnou na zboží po provedení díla.
Pro účely použití tohoto ustanovení se za dodání podle smlouvy o dílo považuje, když zhotovitel dodá zákazníkovi movitý předmět vytvořený nebo sestavený zhotovitelem z materiálu nebo dílů, které mu zákazník k tomuto účelu svěřil, bez ohledu na to, zda zhotovitel sám obstaral nějakou část materiálu použitého ke zhotovení.";
6. V článku 28a se odstavec 5 mění takto:
- úvodní věta se nahrazuje tímto:
"Následující dodání se považují za dodání zboží uskutečněné za protiplnění:",
- písmeno a) se zrušuje,
- v písm. b) druhém pododstavci se zrušuje čtvrtá odrážka,
- v písm. b) druhém pododstavci se pátá odrážka nahrazuje tímto:
- "— poskytnutí služby osobě povinné k dani, jejímž předmětem je práce na dotyčném zboží skutečně vykonaná v členském státě, ve kterém jsou odesílání či přeprava dotyčného zboží ukončeny, je-li zboží po zpracování odesláno zpět osobě povinné k dani do členského státu, z nějž bylo původně odesláno či přepraveno".
7. Článek 28b se mění takto:
- v části C odst. 1 první odrážce se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Za přepravu zboží uvnitř Společenství se považuje rovněž přeprava zboží, při níž se místo odeslání a místo určení nachází v tuzemsku, je-li tato přeprava přímo vázána na přepravou zboží, při níž se místo odeslání a místo určení nacházejí na území dvou různých členských států",
- "F. Místo poskytování služeb v případě zhodnocování nebo práce na movitém hmotném majetku.
9 odst. 2 písm. c) se za místo poskytování služeb, jejichž předmětem je zhodnocování nebo práce na movitém hmotném majetku, které se uskutečňují ve prospěch zákazníků, kteří mají identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v jiném členském státě, než ve kterém jsou tyto služby skutečně poskytovány, považuje území členského státu, který vydal zákazníkovi identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty, pod nímž mu byla poskytnuta služba.Tato odchylka se nepoužije, pokud zboží nebylo odesláno nebo přepraveno z členského státu, kde byly služby skutečně poskytovány."
8. V čl. 28c části A písm. a) prvním pododstavci se zrušují slova "a čl. 28a odst. 5 písm. a)".
9. V čl. 28c části E se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. V článku 16 se
- "1.
Aniž jsou dotčeny jiné daňové předpisy Společenství, mohou členské státy za předpokladu provedení konzultací podle článku 29 přijímat zvláštní opatření s cílem osvobodit od daně všechna nebo některá z následujících plnění, pokud ovšem nejsou zaměřena na konečné užití a/nebo spotřebu a pokud výše daně z přidané hodnoty při ukončení režimů nebo situací uvedených v bodech A až E odpovídá výši daně, která by byla splatná, kdyby každé takové plnění bylo zdaněno v tuzemsku:
A. dovoz zboží, které má být propuštěno do režimu jiného než celního skladu;
B. dodání zboží, které má být
a) předloženo k proclení a případně umístěno do dočasného skladiště;
b) umístěno do svobodného celního pásma nebo do svobodného celního skladu;
c) propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) vpuštěno do teritoriálních vod:
- aby zde bylo včleněno do těžebních nebo výrobních plošin za účelem výstavby, opravy, údržby, úpravy nebo vybavení těchto plošin nebo za účelem propojení těchto těžebních nebo výrobních plošin s pevninou,
- za účelem zásobení těžebních nebo výrobních plošin palivem a potravinami;
e) propuštěno do režimu uskladnění v jiném než celním skladu.
Pro účely tohoto článku se jinými než celními sklady rozumějí:
- pro výrobky, které jsou předmětem spotřební daně, prostory považované za daňové sklady pro účely čl. 4 písm. b) směrnice Rady 92/12/EHS,
- pro jiné zboží než to, které je předmětem spotřební daně, prostory považované za takové členskými státy.
Členské státy však nesmějí zavádět jiné skladovací režimy než uskladnění v celním skladu, pokud je dané zboží určeno k dodání na maloobchodním stupni.
Členské státy však mohou takový režim zavést pro zboží, které je určeno pro
- osoby povinné k dani za účelem dodání uskutečňovaných za podmínek stanovených v článku 28k,
- bezcelní prodejny ve smyslu článku 28k za účelem dodání cestujícím, kteří cestují leteckou nebo námořní dopravou do třetích zemí, jsou-li tato dodání osvobozena od daně podle článku 15,
- osoby povinné k dani za účelem dodání cestujícím na palubě letadel nebo lodí v průběhu letu či námořní plavby, pokud se cílové místo nachází mimo Společenství,
- osoby povinné k dani za účelem dodání osvobozených od daně podle čl. 15 odst. 10.
Místa uvedená v písm. a), b), c) a d) jsou ta, která takto vymezují platné celní předpisy Společenství.
C. poskytování služeb souvisejících s dodáními zboží uvedenými v bodu B,
D. dodání zboží a poskytování služeb, které se uskutečňují:
a) na místech uvedených v bodu B písm. a), b), c) a d) a která se stále nacházejí v některé ze situací tam uvedených;
b) na místech uvedených v bodu B písm. e) a která se v tuzemsku stále nacházejí v situaci tam uvedené.
Využijí-li členské státy možnost, kterou jim dává písmeno a) pro plnění uskutečňovaná v celních skladech, přijmou opatření nezbytná k řádnému vymezení režimu uskladnění v jiném než celním skladu, což umožní použít ustanovení písmene b) na stejná plnění týkající se zboží uvedeného v příloze J, která se uskuteční v takovém jiném než celním skladu.
E. dodání:
- zboží uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. a), které se nadále nachází v režimu dočasného dovozu s plným osvobozením od daně při dovozu nebo v režimu vnějšího tranzitu,
- zboží uvedeného v článku 7 odst. 1 písm. b), které se nadále nachází v tranzitním režimu uvnitř Společenství podle článku 33a,
jakož i poskytování služeb spojených s těmito dodáními.
Odchylně od čl. 21 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce je daňovým dlužníkem pro daň splatnou v souladu s prvním pododstavcem osoba, která způsobí, že se na zboží přestanou vztahovat režimy nebo situace uvedené v tomto odstavci.
Má-li vynětí zboží z režimu nebo situace uvedené v tomto odstavci za následek uskutečnění dovozu ve smyslu čl. 7 odst. 3, přijme členský stát dovozu opatření nezbytná k zamezení dvojímu zdanění v tuzemsku."
- připojuje tento odstavec:
"1a. Využijí-li členské státy možnost, kterou jim dává odstavec 1, přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby se na pořízení zboží uvnitř Společenství, má-li být toto zboží propuštěno do některého z režimů nebo zahrnuto pod některou ze situací uvedených v odst. 1 bodu B, vztahovaly stejné předpisy jako na dodání zboží, která se uskutečňují za stejných podmínek v tuzemsku.""
10. V čl. 28f odst. 1 se v čl. 17 odst. 2 písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) daň z přidané hodnoty, která je splatná nebo byla odvedena s ohledem na zboží nebo služby, jež jí byly nebo mají být dodány v tuzemsku jinou osobou povinnou k dani;".
11. V článku 28g se v čl. 21 bodě 1 písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) osoby, kterým poskytuje služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. e) osoba povinná k dani, která podniká v zahraničí, nebo osoby, které mají identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku, kterým poskytuje služby uvedené v čl. 28b částech C, D, E a F osoba povinná k dani, která podniká v zahraničí; členské státy mohou nicméně požadovat, aby poskytovatel služeb byl povinen odvádět daň společně a nerozdílně;".
12. Článek 28h se mění takto:
- v čl. 22 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
- "b) Každá osoba povinná k dani vede seznam zboží, které odeslala či přepravila nebo které bylo odesláno či přepraveno jejím jménem z tuzemska, jak je vymezuje článek 3, ale uvnitř Společenství, v rámci plnění uvedených v čl. 28a odst. 5 písm. b) páté, šesté a sedmé odrážce.
Každá osoba povinná k dani vede dostatečně podrobné účetnictví umožňující identifikaci zboží odeslaného jí z jiného členského státu osobou povinnou k dani nebo jejím jménem, je-li tato osoba, která má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v tomto jiném členském státě, v souvislosti s nímž byly poskytnuty služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. c) třetí a čtvrté odrážce.",
- v čl. 22 odst. 3 písm. b) druhém pododstavci se první odrážka nahrazuje tímto:
- "— u plnění uvedených v čl. 28b částech C, D, E a F identifikační číslo osoby povinné k dani v tuzemsku a identifikační číslo zákazníka, pod nímž mu byla poskytnuta služba,"
- v čl. 22 odst. 6 písm. b) se první pododstavec nahrazuje tímto:
"b) Každá osoba povinná k dani, která má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty, předloží rovněž souhrnný výkaz všech pořizovatelů, kteří mají identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty, kterým dodala zboží za podmínek stanovených v čl. 28c části A písm. a) a d), jakož i souhrnný výkaz příjemců plnění uvedených v pátém pododstavci, kteří mají identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty.",
- v čl. 22 odst. 6 písm. b) třetím pododstavci se druhá odrážka nahrazuje tímto:
- "— identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty každého pořizovatele v jiném členském státě, pod nímž mu bylo zboží dodáno,"
- v čl. 22 odst. 6 písm. b) se zrušuje pátý pododstavec.
13. Příloha této směrnice se připojuje jako příloha J.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce mohou členské státy přijmout právní a správní opatření tak, aby uvedly ustanovení článku 1 body 3, 4 a 9 v účinnost nejpozději do 1. ledna 1996.
Spolková republika Německo a Lucemburské velkovévodství nicméně smějí přijmout právní a správní opatření tak, aby uvedly ustanovení článku 1 bodu 9 v účinnost nejpozději do 1. ledna 1997.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. dubna 1995, kterou se mění směrnice 77/535/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod odběru vzorků a analýzy hnojiv (Analytické metody pro stopové prvky o koncentraci větší než 10 %)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 89/530/EHS [2], a zejména na čl.
9 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy předpokládá vytvoření prostoru bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že směrnice 89/530/EHS mění a doplňuje směrnici 76/116/EHS, s ohledem na stopové prvky bór, kobalt, měď, železo, mangan, molybden a zinek v hnojivech;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/535/EHS [3] naposledy pozměněná směrnicí 93/1/EHS [4] stanoví provádění úřední kontroly hnojiv Společenství pro ověření, zda splňují požadavky stanovené předpisy Společenství s ohledem na jakost a složení hnojiv; že směrnice 77/535/EHS je třeba doplnit tak, aby mohla být kontrolována rovněž hnojiva, na něž se vztahuje směrnice 89/530/EHS;
vzhledem k tomu, že z hlediska významu a účinků navrhované činnosti jsou opatření Společenství stanovená v této směrnici nejen potřebná, ale také nezbytná pro dosažení stanovených cílů; že těchto cílů nemohou členské státy dosáhnout jednotlivě; že jejich dosažení na úrovni Společenství kromě toho stanovila již směrnice 76/116/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic o odstranění technických překážek obchodu s hnojivy technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 77/535/EHS se doplňuje o text uvedený v příloze této směrnice.
Metody jsou použitelné pro stanovení každého stopového prvku v hnojivech Společenství, jehož udávaný obsah je vyšší než 10 %.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 94/39/ES, kterou se stanoví seznam určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [1], a zejména na čl. 6 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl.
6 písm. c) směrnice 93/74/EHS stanoví, že opatření přijatá v souladu s písm. a) mohou být pozměněna s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků; že tato opatření byla přijata směrnicí Komise 94/39/ES [2];
vzhledem k tomu, že určité účely výživy nemohly být zprvu zahrnuty do seznamu určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy z důvodu tehdejší neexistence metod Společenství pro výpočet energetické hodnoty krmiv pro domácí zvířata;
vzhledem k tomu, že metoda pro výpočet energetické hodnoty byla nyní přijata na úrovni Společenství a uvedené účely výživy mohou být proto zařazeny do seznamu;
vzhledem k tomu, že je třeba také upravit a doplnit na základě dostupných údajů seznam zvláštních účelů výživy pro lichokopytníky;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 94/39/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice Rady 87/153/EHS, kterou se stanoví hlavní zásady pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou aktem o přijetí Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS předpokládá stanovení hlavních zásad pro vyhodnocování doplňkových látek ve výživě zvířat, které byly následně přijaty směrnicí Rady 87/153/EHS [2] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/40/ES [3], a jejich případné změny z důvodů vývoje vědeckotechnických poznatků;
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit uchování mikrobiálních kmenů beze změn a následně i kontinuitu v průběhu celého průmyslového využití, musí být referenční materiál uložen ve sbírce kultur uznané jako mezinárodní depozitní místo podle Budapešťské smlouvy; že tento požadavek umožní kromě jiného přesný odkaz na použité mikrobiální kmeny;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 87/153/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 23. května 1995, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích praček pro domácnost
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 92/75/EHS je Komise povinna přijmout prováděcí směrnici týkající se spotřebičů pro domácnost, včetně praček;
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie u praček představuje významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že vyšší prací schopnost často vyžaduje vyšší spotřebu vody a energie; že informace o prací schopnosti spotřebiče jsou prospěšné při hodnocení údajů o jeho spotřebě energie a vody; že tato skutečnost napomáhá spotřebitelům při volbě spotřebiče, který odpovídá požadavkům na racionální využívání energie;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu s obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanounormou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/10/ES [3] a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na pračky pro domácnost napájené z elektrické sítě s vyloučením:
- strojů bez schopnosti odstřeďování,
- strojů se samostatnými nádobami pro praní a odstřeďování (jako např. s dvojitou nádobou) a
- praček se sušičkou.
Spotřebiče, které mohou používat i jiné zdroje energie, jsou z působnosti této směrnice vyňaty.
2. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících uvedené harmonizované normy.
Jakákoli ustanovení této směrnice, která požadují informace týkající se hluku, jsou použitelná pouze v případě, že uvedené informace jsou požadovány podle článku 3 směrnice Rady 86/594/EHS [4].
Tyto informace se, pokud jsou požadovány, zjišťují v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
4. Význam výrazů "obchodník", "dodavatel", "informační list", "ostatní základní zdroje" a "doplňující informace" je uveden v čl. l odst. 4 směrnice 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
- jméno a adresu dodavatele,
- obecný popis spotřebiče postačující pro jeho jednoznačnou identifikaci,
- informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu, a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie,
- protokoly o příslušných měřeních prováděných zkušebními metodami podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 1 odst. 2,
- návod k obsluze (pokud existuje).
2. Energetický štítek uvedený v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný a nebyl zakryt.
3. Obsah a úprava informačního listu uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
4. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS, a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu zásilkového prodeje, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
5. Třída energetické účinnosti spotřebiče, třída jeho prací schopnosti a třída jeho sušicí schopnosti uvedená na energetickém štítku a v informačním listu musí odpovídat příloze IV.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. března 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. dubna 1996.
Členské státy však musí do 30. září 1996 umožnit:
- uvedení na trh, prodej a/nebo nabízení výrobků,
- distribuci tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4, které neodpovídají této směrnici.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 23. května 1995, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických bubnových sušiček pro domácnost
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku[1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 92/75/EHS je Komise povinna přijmout prováděcí směrnici týkající se spotřebičů pro domácnost, včetně elektrických bubnových sušiček;
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie u bubnových sušiček představuje významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu se obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů[2], naposledy pozměněné směrnicí 94/10/ES Evropského parlamentu a Rady[3] a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na bubnové sušičky pro domácnost napájené z elektrické sítě.
Spotřebiče, které mohou používat i jiné zdroje energie, jako jsou pračky kombinované se sušičkou, jsou z působnosti této směrnice vyňaty.
2. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropskýchspolečenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících uvedené harmonizované normy.
Jakákoli ustanovení této směrnice, která požadují informace týkající se hluku, jsou použitelná pouze v případě, že uvedené informace jsou požadovány podle článku 3 směrnice Rady 86/594/EHS[4].
Tyto informace, pokud jsou požadovány, se zjišťují v souladu s uvedenou směrnicí.
3. Harmonizované normy uvedené v odstavci 2 musí být vypracovány na základě pověření uděleného Komisí v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
4. Význam výrazů "obchodník", "dodavatel", "informační list", "ostatní základní zdroje" a "doplňující informace" je uveden v čl. 1 odst. 4 směrnice 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
- jméno a adresu dodavatele,
- obecný popis spotřebiče postačující pro jeho jednoznačnou identifikaci,
- informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie,
- protokoly o příslušných měřeních prováděných zkušebními metodami podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 1 odst. 2,
- návod k obsluze, pokud existuje.
2. Energetický štítek podle čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný a nebyl zakryt.
3. Obsah a úprava informačního listu uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
4. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu zásilkového prodeje, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
5. Třída energetické účinnosti spotřebiče uvedená na energetickém štítku a v informačním listu musí odpovídat příloze IV.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. března 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. dubna 1996.
Členské státy však musí do 30. září 1996 umožnit:
- uvedení na trh, prodej a/nebo nabízení výrobků,
- distribuci tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4,
které neodpovídají této směrnici.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 29. června 1995 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy[3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 17. května 1995,
vzhledem k tomu, že členské státy jsou na vlastním území odpovědné za zajištění zdraví a bezpečnosti obyvatel;
vzhledem k tomu, že články 65 a 68 Bílé knihy o dotvoření vnitřního trhu, která byla schválena Evropskou radou v červnu 1985, pojednávají o novém přístupu ke sbližování právních předpisů;
vzhledem tomu, že směrnice Rady 84/529/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektrických, hydraulických nebo elektrohydraulických výtahů[4] nezaručuje volnost pohybu pro všechny druhy výtahů; že rozdíly mezi závaznými předpisy různých vnitrostátních systémů pro typy výtahů, které nejsou zahrnuty ve směrnici 84/529/EHS, představují překážky obchodu v rámci Společenství; že by proto vnitrostátní právní předpisy týkající se výtahů měly být harmonizovány;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 84/528/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných opatření pro zdvihací a manipulační zařízení[5]má platnost rámcové směrnice pro dvě zvláštní směrnice, a to pro směrnici 84/529/EHS a směrnici Rady 86/663/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se průmyslových vozíků s vlastním pohonem[6], zrušené směrnicí Rady 91/368/EHS ze dne 20. června 1991, kterou se mění směrnice 89/392/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení[7];
vzhledem k tomu, že dne 8. června 1995 přijala Komise doporučení členským státům č. 95/216/ES[8] o zvýšení bezpečnosti existujících výtahů;
vzhledem k tomu, že základní požadavky této směrnice zajistízamýšlenou úroveň bezpečnosti pouze za podmínky, že příslušný postup posuzování shody vybraný z ustanovení rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace[9], bude v souladu s tímto rozhodnutím;
vzhledem k tomu, že označením CE musí být viditelně opatřeny výtahy a určité bezpečnostní komponenty výtahů, jež splňují základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost podle této směrnice tak, aby je bylo možné uvádět na trh;
vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze obecné základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost; že pro usnadnění prokazování shody se základními požadavky výrobcům a aby bylo možné ověřit shodu s těmito základními požadavky, je žádoucí mít na evropské úrovni harmonizované normy týkající se prevence rizik, která vyplývají z projektování a instalování výtahů, aby výrobky vyhovující těmto harmonizovaným normám bylo možné považovat za výrobky vyhovující základním požadavkům; že tyto normy, harmonizované na evropské úrovni, jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací přijatou jedním nebo oběma uvedenými subjekty na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů[10], a v souladu s výšeuvedenými obecnými řídícími zásadami;
vzhledem k tomu, že musí být přijata přechodná opatření, která by montážním firmám umožnilauvést na trh výtahy vyrobené před datem provedení této směrnice;
vzhledem k tomu, že tato směrnice má zahrnovatveškerá rizika u výtahů spojená s jejich provozováním uživateli a obyvateli budovy; že tato směrnice musí být následně považována za směrnici ve smyslu čl.
2 odst. 3 směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků[11];
vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 bylo dosaženo dohody upravující modus vivendi mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí, pokud jde o provádění opatřeních u aktů, které byly přijaty v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Oblast působnosti směrnice, uvádění na trh a volný pohyb
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na výtahy, které trvale obsluhují budovy a stavby.
Dále se vztahuje na bezpečnostní komponenty uvedené v příloze IV, které jsou určeny pro použití u těchto výtahů.
2. Pro účely této směrnice se "výtahem" rozumí zařízení obsluhující různé úrovně s klecí pohybující se mezi vodítky, která jsou pevná a odkloněná od vodorovné roviny v úhlu větším než 15o, určené k přepravě:
- osob,
- osob a nákladů,
- pouze nákladů, pokud je klec přístupná, to znamená, že do ní lze bez obtíží vstoupit, a je opatřena ovládacím zařízením uvnitř klece nebo v dosahu osoby nacházející se uvnitř klece.
Tato směrnice se rovněž vztahuje na výtahy s určenou dráhou pohybu, i když se nepohybují mezi pevnými vodítky (např. výtahy s nůžkovým mechanismem).
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- zařízení pro dopravu na laně, včetně pozemních lanovek, určená pro veřejnou nebo neveřejnou dopravu osob,
- výtahy zvlášť projektované a konstruované pro vojenské nebo policejní účely,
- vertikální těžní zařízení,
- jevištní výtahy,
- výtahy v dopravních prostředcích,
- výtahy spojené se strojním zařízením a určené výhradně k zajištění přístupu na pracoviště,
- hřebenové a šroubové výtahy,
- stavební výtahy určené pro dopravu osob nebo osob a nákladů.
4. Pro účely této směrnice se rozumí:
- ,,dodavatelem výtahu" fyzická nebo právnická osoba, která je odpovědná za návrh, výrobu, montáž a uvedení výtahu na trh a která výtah opatřuje označením CE a vypracovává ES prohlášení o shodě,
- ,,uvedením výtahu na trh" okamžik, kdy dodavatel poprvé předává uživateli výtah k dispozici,
- ,,bezpečnostní komponentou" součást uvedená v seznamu v příloze IV,
- ,,výrobcem bezpečnostních komponent" fyzická nebo právnická osoba, která je odpovědná za návrh a výrobu bezpečnostních komponent a která komponentu opatřuje označením CE a vypracovává ES prohlášení o shodě,
- ,,vzorovým výtahem" reprezentativní výtah, jehož technická dokumentace uvádí způsob, jak budou splněny základní požadavky na bezpečnost definované objektivními ukazateli u výtahů odvozených ze vzorového výtahu, při použití shodných bezpečnostních komponent.
Všechny povolené rozdíly mezi vzorovým výtahem a výtahy odvozenými od vzorového výtahu musí být jasně specifikovány v technické dokumentaci (s maximálními a minimálními hodnotami).
Je dovoleno prokázat výpočtem a/nebo konstrukčními výkresy podobnost typové řady zařízení, aby se prokázalo, jak byly splněny základní požadavky na bezpečnost.
5. V těch případech, kdy jsou rizika související s výtahy uváděná v této směrnici zcela nebo částečně předmětem samostatných směrnic, se tato směrnice nepoužijena tyto výtahy a tato rizika nebo se přestává používat od okamžiku, kdy se začnou uplatňovat tyto samostatné směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby:
- výtahy, na které se tato směrnice vztahuje, byly uváděny na trh a do provozu pouze za podmínky, že nemohou ohrozit bezpečnost a zdraví osob nebo případně bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány, udržovány a užívány v souladu s předpokládaným účelem,
- bezpečnostní komponenty, na které se vztahuje tato směrnice, byly uváděny na trh a do provozu pouze za podmínky, že výtahy, u nichž mají být použity, nemohou ohrozit bezpečnost a zdraví osob nebo případně bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány, udržovány a užívány v souladu s předpokládaným účelem.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodnáopatření, aby osoba odpovědná za realizaci budov nebo staveb a dodavatel výtahu se jednak vzájemně informovali, jednak podnikali odpovídající kroky k tomu, aby zajistili řádný provoz a bezpečné používání výtahu.
3. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby v šachtách určených pro výtahy nebyla umístěna žádná potrubí, elektrická instalace nebo zařízení, které nejsou potřebné pro provoz a bezpečnost výtahu.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, ustanovení této směrnice neomezují právo členských států předkládat v souladu se Smlouvou další požadavky, které považují za nezbytné k zajištění ochrany osob při uvádění výtahů do provozu nebo používání dotyčných výtahů, jestliže to nemá za následek změny výtahů oproti ustanovením této směrnice.
5. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách a při předvádění bránit předvádění výtahů nebo bezpečnostních komponent, které neodpovídají platným ustanovením Společenství, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že daný výtah nebo bezpečnostní komponenta směrnici nevyhovují a nelze je prodávat do doby, dokud nebude dodavatelem výtahu nebo výrobcem bezpečnostních komponent nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství uveden do shody.
V průběhu předvádění musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob.
Článek 3
Výtahy, na které se vztahuje tato směrnice, musí splňovat základní požadavky týkající se ochrany zdraví a bezpečnosti uvedené v příloze I.
Bezpečnostní komponenty, na které se vztahuje tato směrnice, musí splňovat základní požadavky týkající se ochrany zdraví a bezpečnosti uvedené v příloze I nebo musí umožňovat, aby výtahy, ve kterých jsou namontovány, vyhovovaly uvedeným základním požadavkům.
Článek 4
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh a do provozu výtahům a/nebo bezpečnostním komponentám, které splňují ustanovení této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh komponentám, které jsou podle prohlášení výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství určeny k namontování do výtahu, na který se tato směrnice vztahuje.
Článek 5
1. Členské státy považují výtahy a bezpečnostní komponenty, které jsou opatřeny označením CE a doplněny ES prohlášením o shodě podle přílohy II, za vyhovující všem ustanovením této směrnice, včetně postupů posuzování shody podle kapitoly II.
Pokud nejsou k dispozici harmonizované normy, členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zúčastněné strany byly informovány o existujících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správnou realizaci základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost, uvedených v příloze I.
2. Pokud se vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou normu zveřejněnou v Úředním věstníku Evropských společenství vztahuje na jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost, pak:
- výtahy vyrobené v souladu s touto normou jsou považovány za splňující základní požadavky, které se na ně vztahují,
nebo
- bezpečnostní komponenty vyrobené v souladu s touto normou jsou považovány za vhodné k tomu, aby výtah, ve kterém jsou správně namontovány, byl považován za splňující požadavky, které se na něj vztahují.
Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy použité pro přejímání harmonizovaných norem.
3. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření, která umožní sociálním partnerům ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 6
1. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle čl. 5 odst. 2 nesplňují zcela základní požadavky uvedené v článku 3, Komise nebo dotyčný členský stát předloží celou záležitost s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS. Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle čl. 5 odst. 2.
2. Komise může přijmout jakékoliv vhodné opatření k zajištění praktického použití této směrnice jednotným způsobem v souladu s postupem uvedeným v odstavci 3.
3. Komisi je nápomocen stálý výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Stálý výbor vypracuje svůj jednací řád.
Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu, kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku stálého výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
4. Stálý výbor může dále projednat jakoukoli jinou záležitost týkající se provádění a používání této směrnice, kterou přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu.
Článek 7
1. Pokud členský stát zjistí, že by výtah nebo bezpečnostní komponenta opatřená označením CE a užívaná v souladu s jejich určeným účelem, mohla ohrozit bezpečnost osob, případně majetku, přijme veškerá vhodnáopatření pro jejich stažení z trhu nebo pro zákaz jejich uvádění na trh nebo do provozu či omezení jejich volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda způsobena:
a) zanedbáním plnění základních požadavků podle článku 3;
b) nesprávným použitím norem podle čl. 5 odst. 2;
c) nedostatky v samotných normách podle čl. 5 odst. 2.
2.
Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže po těchto konzultacích Komise shledá, že:
- opatření jsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, i ostatní členské státy; vychází-li rozhodnutí podle odstavce 1 z nedostatků v normách, předloží Komise po projednání s dotčenými stranami záležitost výboru uvedenému v čl. 6 odst. 1, jestliže členský stát, který učinil rozhodnutí, na něm trvá, a dále Komise zahájí postup podle čl. 6 odst. 1;
- opatření nejsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a dodavatele výtahu, výrobce bezpečnostních komponent nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
3. Jestliže jsou výtah nebo bezpečnostní komponenta, které nejsou ve shodě, opatřeny označením CE, přijme dotyčný členský stát příslušná opatření proti tomu, kdo označení připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
KAPITOLA II
Postup posuzování shody
Článek 8
1. Výrobce bezpečnostních komponent uvedených v příloze IV nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství před uvedením bezpečnostních komponent na trh:
a) i) buď podrobí vzor bezpečnostní komponenty ES přezkoušení typu podle přílohy V a výrobu kontrole procesu výroby oznámeným subjektem podle přílohy XI;
ii) nebo podrobí vzor bezpečnostní komponenty ES přezkoušení typu podle přílohy V a zavede systém zabezpečování jakosti výroby podle přílohy VIII;
iii) nebo zavede systém komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy IX;
b) každou bezpečnostní komponentu opatří označením CE a vypracuje prohlášení o shodě, které obsahuje údaje uvedené v příloze II, s ohledem na údaje uvedené v příslušných přílohách (podle potřeby v přílohách VIII, IX nebo XI);
c) uchovává kopii prohlášení o shodě po dobu 10 let po vyrobení poslední bezpečnostní komponenty.
2. Výtah musí být před uvedením na trh podroben jednomu z následujících postupů:
i) buď, pokud byl konstruován ve shodě s výtahem, který byl podroben ES přezkoušení typu podle přílohy V, se vyrobí, namontuje a vyzkouší s použitím:
- závěrečné inspekce podle přílohy VI, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XII, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XIV.
Postupy pro návrh a výrobu na jedné straně a postupy pro montáž a zkoušky na straně druhé se mohou provádět na tomtéž výtahu;
ii) nebo, pokud byl konstruován ve shodě s výtahem, který byl podroben ES přezkoušení typu podle přílohy V, se vyrobí, namontuje a vyzkouší s použitím:
- závěrečné inspekce podle přílohy VI, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XII, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XIV;
iii) nebo, pokud byl konstruován ve shodě s výtahem, u kterého byl použit systém zabezpečování jakosti podle přílohy XIII doplněný přezkoumáním návrhu, v tom případě, že tento návrh není zcela v souladu s harmonizovanými normami, se vyrobí, namontuje a vyzkouší, navíc s použitím:
- závěrečné inspekce podle přílohy VI, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XII, nebo
- systému zabezpečování jakosti podle přílohy XIV;
iv) nebo provedení ověřování každého jednotlivého výrobku oznámeným subjektem podle přílohy X;
v) nebo použití systému komplexního zabezpečování jakosti v souladu s přílohou XIII, doplněného přezkoumáním návrhu, v tom případě, že návrh není zcela v souladu s harmonizovanými normami.
Ve výše uvedených případech podle položek i), ii) a iii) osoba odpovědná za návrh dá k dispozici osobě odpovědné za výrobu, montáž a zkoušení všechny nezbytné dokumenty a informace, aby bylo možné zajistit maximální bezpečnost posledně uvedených úkonů.
3. Ve všech případech uvedených v odstavci 2:
- dodavatel výtahu opatří výtah označením CE a vypracuje prohlášení o shodě, které obsahuje údaje uvedené v příloze II, přičemž je třeba vzít v úvahu další přílohy (podle potřeby přílohy VI, X, XII, XIII nebo XIV),
- dodavatel výtahu uchovává kopii prohlášení o shodě 10 let po uvedení výtahu na trh,
- Komise, členské státy a ostatní oznámené subjekty mohou na vyžádání obdržet od dodavatele výtahu kopii prohlášení o shodě a protokoly o zkouškách provedených při závěrečné inspekci.
4. a) Pokud se na výtahy nebo bezpečnostní komponenty vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že u výtahu nebo bezpečnostní komponenty je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
b) Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které použil dodavatel výtahu nebo výrobce bezpečnostních komponent.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou k těmto výtahům nebo bezpečnostním komponentám přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
5. Pokud ani dodavatel výtahu, ani výrobce bezpečnostní komponenty, ani jejich zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství neplní povinnosti uvedené v předchozích odstavcích 1 až 4, jsou tyto povinnosti přeneseny na kohokoliv, kdo uvádí výtah nebo bezpečnostní komponentu na trh ve Společenství.
Tytéž povinnosti platí pro každého, kdo vyrábí výtah nebo bezpečnostní komponentu pro vlastní potřebu.
Článek 9
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění postupů podle článku 8, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které jsou oznámeny, uplatňovat kritéria stanovená v příloze VII.
Subjekty, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, musí být považovány za subjekty, které splňují kritéria uvedená v příloze VII.
3. Členský stát, který subjekt oznámil, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze VII.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III
Označení CE
Článek 10
1. Označení CE se skládá z iniciál CE.
Příloha III stanoví používaný vzor.
2. Každá výtahová klec musí být opatřena označením CE zřetelným a viditelným způsobem v souladu s bodem 5 přílohy I a rovněž jím musí být opatřeny všechny bezpečnostní komponenty uvedené v příloze IV nebo, pokud to není možné, štítek neoddělitelně upevněný k bezpečnostní komponentě.
3. Je zakázáno připojovat na výtahy nebo bezpečnostní komponenty jakákoli označení, která by mohla uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE.
Jakékoliv jiné označení může být na výtah nebo na bezpečnostní komponentu připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
4. Aniž je dotčen článek 7:
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, dodavatel výtahu, výrobce bezpečnostních komponent nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označení CE a ukončí porušování předpisů za podmínek určených členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodnáopatření, aby omezil nebo zakázal uvádění této bezpečnostní komponenty na trh nebo aby zajistil její stažení z trhu a zakázal používání výtahu a uvědomil ostatní členské státy v souladu s postupy podle čl. 7 odst. 4.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 11
Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které omezuje:
- uvedení výtahu na trh a/nebo jeho uvedení do provozu a/nebo používání výtahu,
- uvedení bezpečnostní komponenty na trh a/nebo jejího používání v provozu,
musí být přesně odůvodněno.
Toto rozhodnutí musí být oznámeno při nejbližší příležitosti straně, které se týká, společně s informacemi o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 12
Komise přijme nezbytná opatření k tomu, aby informace o všech příslušných rozhodnutích vztahujících se k plnění této směrnice byly dostupné.
Článek 13
Směrnice 84/528/EHS a směrnice 84/529/EHS se zrušují s účinkem od 1. července 1999.
Článek 14
Pokud jde o hlediska týkající se montáže výtahů, je tato směrnice směrnicí ve smyslu čl. 2 odst. 3 směrnice 89/106/EHS.
Článek 15
1. Členské státy do 1. ledna 1997 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy použijí tato opatření ode dne 1. července 1997.
2. Do 30. června 1999 členské státy povolí
- uvádění výtahů na trh a do provozu,
- uvádění bezpečnostních komponent na trh a do provozu,
které odpovídají předpisům platným na jejich území v době přijetí této směrnice.
3. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Nejpozději do 30. června 2002 Komise ve spolupráci s výborem uvedeným v čl. 6 odst. 3 a na základě zpráv poskytnutých členskými státy znovu přezkoumá účinnost postupů uvedených v této směrnici, a je-li to nutné, předloží jakýkoliv návrh na příslušné změny.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 76/768/EHS, pokud jde o nezařazení jedné nebo více přísad do seznamu používaného pro označování kosmetických prostředků (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/32/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 písm. g) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je potřeba specifikovat kritéria a podmínky, za nichž může výrobce z důvodů obchodního tajemství požádat o nezařazení jedné nebo více přísad do seznamu přísad, který se musí nacházet na obalu kosmetického prostředku nebo, není-li to z praktických důvodů možné, na přiloženém letáku, etiketě, pásce nebo kartičce;
vzhledem k tomu, že schválení utajení by se však nemělo dotýkat jiných povinností podle směrnice 76/768/EHS a odpovědností vyplývajících z článků týkajících se bezpečnosti kosmetického prostředku, z příloh a ustanovení týkajících se informací nezbytných pro vhodné lékařské ošetření a spisové dokumentace, k níž musí mít přístup vnitrostátní kontrolní orgány;
vzhledem k tomu, že schválení utajení by se nemělo dotýkat bezpečnosti spotřebitele;
vzhledem k tomu, že žádost o utajení musí být předložena v členském státu výroby nebo prvotního dovozu na trh Společenství, který musí mít pro kontrolní účely přístup také k informacím uvedeným v článku 7a směrnice 76/768/EHS ve znění směrnice 95/35/EHS [3];
vzhledem k tomu, že pro odpovídající posouzení a kontrolu musí žádost obsahovat veškeré údaje nezbytné pro identifikaci žadatelů, pro identifikaci přísady, jak je použita v kosmetickém prostředku nebo prostředcích, pro její posouzení z hlediska lidského zdraví a pro určení zamýšleného použití dotyčné přísady, a dále zdůvodnění utajení a název (názvy) výrobku, který přísadu obsahuje;
vzhledem k tomu, že z ekonomických důvodů a s ohledem na svá práva by měl příslušný orgán v krátké lhůtě, která by kromě výjimečných důvodů neměla překročit čtyři měsíce, informovat žadatele o rozhodnutí v této věci; že jakékoli odmítnutí poskytnout utajení by mělo být řádně zdůvodněno a měly by se v něm jasně uvádět prostředky pro odvolání a příslušné lhůty;
vzhledem k tomu, že v zájmu průhlednosti a kontroly by měl příslušný orgán každé žádosti, kterou schválí, přidělit registrační číslo; že toto číslo by mělo přísadu nahradit v seznamu přísad podle čl. 6 odst. 1 písm. g) směrnice 76/768/EHS;
vzhledem k tomu, že žadatel musí sdělit veškeré změny údajů uvedených v původní žádosti příslušnému orgánu, který potom může schválení utajení zrušit z důvodu těchto změn nebo jestliže nová informace činí toto opatření nezbytným ze závažných důvodů souvisejících s veřejným zdravím;
vzhledem k tomu, že trvání práva na utajení by nemělo překročit pět let, s výjimkou možnosti prodloužení nejvýše o další tři roky za výjimečných okolností;
vzhledem k tomu, že v zájmu kontroly bezpečnosti výrobků a správného provádění směrnice by Komise a ostatní členské státy měly být odpovídajícím způsobem informovány o rozhodnutích přijatých příslušným orgánem; že na druhé straně by tato rozhodnutí měla být, s výjimkou výjimečných důvodů, uznávána na celém území Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny další povinnosti vyplývající ze směrnice 76/768/EHS a odpovědnosti z ní vyplývající, zejména z článků 2, 4, 5, čl. 7 odst. 3 a článku 7a uvedené směrnice.
Článek 2
Výrobce nebo jeho zástupce nebo osoba, na jejíž objednávku je kosmetický prostředek vyroben, nebo osoba odpovědná za uvedení dovezeného kosmetického prostředku na trh Společenství, kteří si z důvodu obchodního tajemství přejí nezařadit jednu nebo více přísad kosmetického prostředku na seznam podle čl. 6 odst. 1 písm. g) směrnice 76/768/EHS, předloží před uvedením výrobku na trh Společenství v tomto smyslu žádost příslušnému orgánu členského státu místa výroby nebo prvotního dovozu uvedenému v článku 10 této směrnice.
Článek 3
Žádost uvedená v článku 2 musí obsahovat následující údaje:
a) jméno nebo firmu a adresu nebo sídlo žadatele;
b) přesnou identifikaci přísady, pro niž je požadováno utajení, a to jmenovitě:
- číslo podle CAS, EINECS a colour indexu, chemický název, název podle IUPAC, název podle INCI [4], název podle Evropského lékopisu, mezinárodní nechráněný název doporučený Světovou zdravotnickou organizací a název podle společné nomenklatury uvedené v čl. 7 odst. 2 směrnice 76/768/EHS, jestliže tyto názvy existují,
- název podle ELINCS a úřední číslo mu přidělené, jestliže byl oznámen podle směrnice Rady 67/548/EHS [5], a údaj o schválení nebo zamítnutí žádosti o utajení podle článku 19 uvedené směrnice,
- neexistují-li názvy nebo čísla uvedená v první a druhé odrážce, jako v případě určitých přísad přírodního původu, název základního materiálu, název použité části rostliny nebo živočicha a názvy součástí přísady, jako jsou rozpouštědla;
c) posouzení bezpečnosti přísady pro lidské zdraví, jak je použita v konečném výrobku nebo výrobcích, přičemž se zohlední toxikologický profil látky, její chemická struktura a hladina expozice podle čl. 7a odst. 1 písm. d) a e) a čl. 7a odst. 2 směrnice 76/768/EHS;
d) předpokládané použití přísady, a zejména různé kategorie výrobků, v nichž bude používána;
e) podrobné zdůvodnění, proč je výjimkou požadováno utajení, například:
- skutečnost, že totožnost přísady nebo její funkce v kosmetickém prostředku, který má být uveden na trh, nebyla popsána v literatuře a není ostatním v oboru známa,
- skutečnost, že informace dosud není zveřejněna, přestože byla podána patentová přihláška pro přísadu nebo pro její použití,
- skutečnost, že bude-li informace známa, bude ke škodě žadatele snadno opakovatelná;
f) je-li znám, název každého výrobku, který má přísadu (přísady) obsahovat, a předpokládá-li se použití různých názvů na trhu Společenství, přesné podrobné informace o každém z nich.
Není-li název výrobku dosud znám, může být sdělen později, nejméně však 15 dnů před uvedením prostředku na trh.
Je-li přísada použita ve více výrobcích, postačuje jediná žádost za předpokladu, že výrobky jsou příslušnému orgánu jasně označeny;
g) prohlášení uvádějící, zda byla příslušnému orgánu jiného členského státu předložena žádost týkající se přísady, pro niž se žádá o utajení, a údaje o výsledku takové žádosti.
Článek 4
1. Po obdržení žádosti o utajení podle článku 3 prozkoumá příslušný orgán ve lhůtě nepřesahující čtyři měsíce žádost a písemně žadatele informuje o svém rozhodnutí.
V případě schválení orgán také sdělí registrační číslo, které prostředku přidělil postupem podle přílohy.
Existují-li však výjimečné důvody, může příslušný orgán písemně informovat žadatele, že pro zkoumání žádosti bude nezbytné dodatečné období dvou měsíců.
2. Jakékoli zamítnutí žádosti o utajení musí obsahovat odůvodnění; žadateli musí být jasně vysvětleny postupy pro odvolání společně s jejich lhůtami.
Článek 5
Dotyčná přísada se v seznamu podle čl. 6 odst. 1 písm. g) směrnice 76/768/EHS nahradí registračním číslem uvedeným v čl. 4 odst. 1.
Článek 6
1. Veškeré změny informací předložených podle článku 3 musí být co nejrychleji sděleny příslušnému orgánu, který schválil žádost o utajení.
Veškeré změny názvů kosmetických prostředků obsahujících přísadu musí být příslušnému orgánu sděleny alespoň 15 dnů před uvedením těchto výrobků na trh pod jejich novým názvem.
2. Příslušný orgán může zrušit schválení utajení s ohledem na změny uvedené v odstavci 1 nebo vyžaduje-li si to nová informace, zejména ze závažných důvodů souvisejících s veřejným zdravím.
V tomto případě informuje žadatele o novém rozhodnutí postupem podle článku 4 a ve lhůtách tam uvedených.
Článek 7
Rozhodnutí udělující právo na utajení platí po dobu pěti let.
Jestliže osoba, v jejíž prospěch bylo rozhodnutí vydáno, usoudí, že existují výjimečné důvody ospravedlňující prodloužení tohoto období, může předložit odůvodněnou žádost příslušnému orgánu, který původně žádost o utajení schválil.
Příslušný orgán o této nové žádosti rozhodne ve lhůtách a za podmínek stanovených v článku 4.
Období utajení se nesmí prodloužit o více než tři roky.
Článek 8
1. Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o svých rozhodnutích schválit žádost o utajení nebo prodloužit toto schválení, přičemž uvedou jméno nebo firmu a adresu nebo sídlo žadatelů, názvy kosmetických prostředků obsahujících přísadu, pro niž byla žádost o utajení schválena, a registrační číslo podle čl. 4 odst. 1.
Komise a ostatní členské státy mohou na žádost obdržet kopii spisové dokumentace obsahující žádost o utajení společně s rozhodnutím příslušného orgánu.
Zejména v tomto rámci přijmou příslušné orgány členských států a Komise opatření k zajištění řádné spolupráce.
2. Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o svých odůvodněných rozhodnutích zamítnout nebo zrušit schválení utajení nebo zamítnout prodloužení období utajení.
3. Členské státy a Komise přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že důvěrné údaje, které jim byly oznámeny, nebudou nepřípustným způsobem zveřejněny.
Článek 9
Členské státy uznají rozhodnutí přijatá příslušným orgánem o schválení utajení nebo o prodloužení období utajení. Jestliže však má členský stát poté, co postupem podle čl.
8 odst. 1 obdržel informace nebo kopii spisové dokumentace, námitky proti rozhodnutí přijatému příslušným orgánem jiného členského státu, může požádat Komisi, aby přijala rozhodnutí postupem podle článku 10 směrnice 76/768/EHS.
Článek 10
Členské státy jmenují příslušné orgány uvedené v této směrnici a informují o nich Komisi, která je zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členský stát také může určit příslušný orgán jiného členského státu, který je ochoten ve výjimečných případech přijímat pro účely zkoumání žádosti uvedené v článku 2.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. června 1995 o vydávání licencí železničním podnikům
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že jednotný trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, na němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že zásada volného pohybu služeb se rovněž vztahuje na železnice, s přihlédnutím ke specifickým rysům tohoto odvětví;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství [4] stanoví v mezinárodní železniční dopravě určitá přístupová práva pro železniční podniky a pro mezinárodní seskupení železničních podniků;
vzhledem k tomu, že je třeba zaručit, aby tato práva přístupu k železniční infrastruktuře byla uplatňována v celém Společenství jednotně a bez diskriminace, a k tomuto účelu zavést vydávání licencí pro železniční podniky poskytující služby uvedené v článku 10 směrnice 91/440/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba zachovat oblast působnosti směrnice 91/440/EHS včetně výjimek pro regionální, městskou a příměstskou dopravu a že je třeba upřesnit, že doprava ve formě kyvadlové dopravy v tunelu pod Lamanšským průlivem je rovněž vyňata z oblasti působnosti uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že licence vydaná jedním členským státem musí být uznávána za platnou v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že podmínky Společenství pro přístup k železniční infrastruktuře nebo pro přepravu po ní budou upraveny jinými právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zásadu subsidiarity a pro zajištění požadované jednoty a průhlednosti je vhodné, aby Společenství formulovalo širší zásady tohoto systému licencí a aby vydávání a vystavování licencí zůstalo v působnosti členských států;
vzhledem k tomu, že k zabezpečení spolehlivých a přiměřených služeb je třeba zajistit, aby železniční podniky vždy splňovaly určité požadavky v souvislosti s bezúhonností a finanční i odbornou způsobilostí;
vzhledem k tomu, že k ochraně zákazníků a třetích osob je třeba zajistit, aby železniční podniky byly dostatečně pojištěny nebo aby učinily odpovídající opatření týkající se odpovědnosti za rizika;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti by rovněž mělo být upraveno pozastavení nebo odebrání licence a vydávání dočasných licencí;
vzhledem k tomu, že se rovněž vyžaduje, aby se železniční podniky řídily předpisy členských států i Společenství o poskytování železničních služeb uloženými nediskriminujícím způsobem, které jim mají zajistit zcela bezpečnou činnost na vyhrazených úsecích tratí;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění plynulého provozu mezinárodní železniční dopravy je třeba, aby železniční podniky respektovaly platné dohody v této oblasti;
vzhledem k tomu, že by postupy při vydávání licencí železničním dopravním podnikům a při jejich obnově a změnách měly odrážet obecnou snahu o průhlednost a nediskriminaci,
PRIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
Cíl a oblast působnosti
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na kritéria uplatňovaná členskými státy při vydávání, prodlužování nebo změnách licencí pro železniční podniky, které jsou nebo budou ve Společenství usazeny, pokud poskytují služby vyjmenované v článku 10 směrnice 91/440/EHS za podmínek stanovených v uvedeném článku.
2. Tato směrnice se nevztahuje na železniční podniky, jejichž činnost se omezuje na provozování městské, příměstské nebo regionální dopravy.
Tato směrnice se rovněž nevztahuje na železniční podniky a mezinárodní seskupení, jejichž činnost se omezuje na provozování kyvadlové dopravy při přepravě silničních vozidel tunelem pod Lamanšským průlivem.
3. Licence je platná na celém území Společenství.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "železničním podnikem" rozumí jakýkoli soukromý nebo veřejný podnik, jehož hlavní činností je železniční přeprava zboží nebo cestujících, přičemž daný podnik musí zajišťovat trakci;
b) "licencí" rozumí oprávnění vydané členským státem podniku, kterým se uznává jeho statut železničního podniku.
Tento statut může být omezen na poskytování určitých druhů služeb;
c) "orgánem vydávajícím licence" rozumí subjekt, který byl členským státem pověřen vydávat licence;
d) - "městskou a příměstskou dopravou" rozumí doprava uspokojující dopravní potřeby městského centra nebo aglomerace, jakož i dopravní potřeby mezi nimi a jejich okolím,
- "regionální dopravou" rozumí doprava uspokojující dopravní potřeby regionu.
Článek 3
Každý členský stát určí subjekt příslušný pro vydávání licencí a výkon povinností stanovených touto směrnicí.
ODDÍL II
Licence
Článek 4
1. Železniční podnik má právo žádat o licenci v členském státě, ve kterém je usazen.
2. Členský stát licenci nevydá ani neprodlouží, nejsou-li splněny požadavky této směrnice.
3. Železniční podnik splňující požadavky uložené touto směrnicí má nárok na získání licence.
4. Žádný železniční podnik nesmí poskytovat služby železniční dopravy v oblasti působnosti této směrnice, pokud mu nebyla vydána odpovídající licence pro poskytování těchto služeb.
Tato licence však sama o sobě neopravňuje držitele k přístupu k železniční infrastruktuře.
Článek 5
1. Před zahájením činnosti musí být železniční podnik připraven prokázat příslušnému orgánu členského státu vydávajícímu licence, že je kdykoli schopen splnit požadavky týkající se bezúhonnosti, finanční i odborné způsobilosti a krytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článcích 6 až 9.
2. Pro účely uvedené v odstavci 1 poskytne každý žadatel veškeré potřebné informace.
Článek 6
Členské státy stanoví podmínky, za kterých je splněn požadavek bezúhonnosti, jež zaručují, že žádající železniční podnik nebo osoby v jeho řídicích funkcích
- nebyly odsouzeny za závažný trestný čin včetně hospodářských trestných činů,
- neprodělaly úpadek,
- nebyly odsouzeny za závažné protiprávní jednání podle zvláštní právních předpisů použitelných v oblasti dopravy,
- nebyly odsouzeny za závažné nebo opakované neplnění sociálních a pracovněprávních povinností, včetně povinností plynoucích z právních předpisů o bezpečnosti práce a ochraně zdraví.
Článek 7
1. Požadavky týkající se finanční způsobilosti jsou splněny, pokud žádající železniční podnik prokáže schopnost po dobu dvanácti měsíců plnit své současné i budoucí možné realisticky odhadnuté závazky.
2. Pro účely odstavce 1 poskytne každý žadatel informace alespoň v rozsahu stanoveném v oddíle I přílohy.
Článek 8
1. Požadavky týkající se odborné způsobilosti jsou splněny, pokud
a) žádající železniční podnik má nebo bude mít organizaci řízení a vědomosti a zkušenosti nezbytné pro vykonávání bezpečného a spolehlivého řízení a kontroly typů operací uvedených v licenci;
b) jeho zaměstnanci odpovědní za bezpečnost, zejména vlakvedoucí, mají plnou kvalifikaci pro svou práci a
c) jeho zaměstnanci, vozový park a organizace jsou schopny zajistit vysoký stupeň bezpečnosti poskytovaných služeb.
2. Pro účely odstavce 1 poskytne každý žadatel informace alespoň v rozsahu stanoveném v oddíle II přílohy.
3. O splnění kvalifikačních požadavků je třeba předložit odpovídající písemný doklad.
Článek 9
Železniční podnik musí být přiměřeně pojištěn nebo přijmout rovnocenná opatření k pokrytí vlastní odpovědnosti v případě nehody, zejména ve vztahu k cestujícím, zavazadlům, nákladům, poštovním zásilkám a třetím osobám v souladu s vnitrostátním a mezinárodním právem.
ODDÍL III
Platnost licence
Článek 10
1. Licence platí po celou dobu, po kterou železniční podnik splňuje podmínky stanovené v této směrnici.
Orgán vydávající licence nicméně může učinit opatření za účelem pravidelného přezkoumání licence alespoň každých pět let.
2. Do vlastní licence mohou být zahrnuta zvláštní ustanovení o pozastavení nebo odebrání licence.
Článek 11
1. Má-li orgán vydávající licence důvodné podezření, že železniční podnik, kterému vydal licenci, nesplňuje podmínky této směrnice, zejména článku 5, může kdykoli zkontrolovat, zda železniční podnik skutečně tyto podmínky splňuje.
Zjistí-li orgán vydávající licence, že železniční podnik nadále nesplňuje podmínky této směrnice, zejména článku 5, licenci pozastaví nebo odebere.
2. Zjistí-li orgán vydávající licence členského státu, že existuje důvodné podezření, že železniční podnik, kterému vydal licenci orgán vydávající licence jiného členského státu, nesplňuje podmínky této směrnice, uvědomí o tom bez odkladu tento orgán.
3. Bez ohledu na odstavec 1, byla-li licence pozastavena nebo odebrána na základě nesplnění požadavku finanční způsobilosti, může orgán vydávající licence vydat dočasnou licenci platnou po dobu reorganizace železničního podniku, není-li ohrožena bezpečnost.
Dočasná licence nicméně neplatí déle než šest měsíců ode dne vydání.
4. Pokud železniční podnik přeruší svou činnost na šest měsíců nebo pokud nezahájí činnost do šesti měsíců od vydání licence, může orgán vydávající licence rozhodnout buď o novém předložení licence ke schválení, nebo o jejím pozastavení.
Pokud jde o zahájení činnosti, může železniční podnik požádat o stanovení delší lhůty s ohledem na specifický druh služeb, které bude poskytovat.
5. V případě změny ovlivňující právní postavení podniku, zejména v případě sloučení nebo splynutí nebo převzetí kontroly, může orgán vydávající licence rozhodnout, že má být podána nová žádost o vydání licence.
Daný železniční podnik může pokračovat v činnosti, pokud orgán vydávající licence nerozhodne, že je ohrožena bezpečnost; takové rozhodnutí musí být odůvodněno.
6. Pokud železniční podnik zamýšlí zásadně změnit nebo rozšířit svou činnost, předloží licenci k novému posouzení orgánu vydávajícímu licence.
7. Orgán vydávající licence nedovolí železničnímu podniku, proti němuž bylo zahájeno úpadkové nebo podobné řízení, ponechat si licenci, je-li přesvědčen, že v dohledné době není reálný výhled na uspokojivou finanční restrukturalizaci.
8. Pokud orgán vydávající licenci pozastaví, odebere nebo změní licenci, daný členský stát o tom ihned uvědomí Komisi.
Komise neprodleně uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Kromě požadavků stanovených v této směrnici musí železniční podnik rovněž dodržovat vnitrostátní právní předpisy, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou uplatňovány nediskriminujícím způsobem, zejména
- zvláštní technické a provozní požadavky na železniční služby,
- bezpečnostní požadavky na zaměstnance, vozový park a vnitřní organizaci podniku,
- předpisy o zdravotních, bezpečnostních a sociálních podmínkách a o právech pracovníků a zákazníků.
Článek 13
Železniční podniky musí dodržovat dohody použitelné v mezinárodní železniční dopravě platné v členských státech, ve kterých provozují činnost.
ODDÍL IV
Přechodné ustanovení
Článek 14
Železničním podnikům provozujícím železniční dopravu se ke lhůtě pro provedení stanovené v čl. 16 odst.
2 poskytuje přechodné období 12 měsíců k dosažení souladu s touto směrnicí. Toto přechodné období se netýká ustanovení, která mají vliv na bezpečnost železničního provozu.
ODDÍL V
Závěrečná ustanovení
Článek 15
1. Příslušný členský stát zveřejní postup pro vydávání licencí a uvědomí o tom Komisi.
2. Orgán vydávající licence rozhodne na základě všech dostupných informací o vydání licence co nejdříve a nejpozději do tří měsíců od předložení všech potřebných informací, zejména informací uvedených v příloze.
Rozhodnutí sdělí žádajícímu železničnímu podniku.
Zamítavé rozhodnutí musí být odůvodněno.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily možnost soudního přezkoumání rozhodnutí orgánu vydávajícího licence.
Článek 16
1. Komise dva roky po provedení této směrnice předloží Radě zprávu o používání této směrnice, případně spolu s návrhy na další činnost Společenství v oblasti rozvoje železnic, zejména na možnost rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami v námořní dopravě a znečišťováním moří a pobřeží členských států;
vzhledem k tomu, že Společenství je rovněž znepokojeno životními a pracovními podmínkami na lodích;
vzhledem k tomu, že Rada na zasedání dne 25. ledna 1993 přijala závěry vybízející Společenství a členské státy k zajištění účinnějšího uplatňování mezinárodních norem námořní bezpečnosti a ochrany životního prostředí a k uskutečnění nových opatření, jakmile budou přijata;
vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice námořní bezpečnosti [4] vyzvala Komisi, aby jí co nejdříve předložila návrhy konkrétních postupů a formální návrhy kritérií inspekce lodí, včetně harmonizace pravidel zadržování a včetně možnosti zveřejnit výsledky inspekcí a odepřít přístup do přístavů Společenství;
vzhledem k tomu, že bezpečnost, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodi mohou být účinně zlepšeny drastickým snížením přístupu nevyhovujících lodí do vod Společenství pomocí přísného uplatňování mezinárodních úmluv, předpisů a rezolucí;
vzhledem k tomu, že sledování souladu lodí s mezinárodními normami, pokud jde o bezpečnost, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodi, má v prvé řadě spočívat na státu vlajky; že však stále rostoucí počet států vlajky zavádí a uplatňuje mezinárodní normy nedostatečně; že sledování souladu s mezinárodními normami, pokud jde o bezpečnost, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodi musí proto provádět rovněž stát přístavu;
vzhledem k tomu, že jednotný přístup k účinnému uplatňování těchto mezinárodních norem členskými státy na lodích plujících v jejich výsostných vodách a užívajících jejich přístavy zabrání narušování hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že právní rámec Společenství pro sladění postupů inspekcí je základem pro záruku jednotného uplatňování zásad bezpečnosti námořní dopravy a zabránění znečištění, což je jádrem politiky Společenství v oblasti dopravy a životního prostředí;
vzhledem k tomu, že znečišťování moří je svou povahou jev překračující hranice států; že v souladu se zásadou subsidiarity je nejvhodnější vypracovávat preventivní opatření v této oblasti na úrovni Společenství, pokud jde o moře přilehlá ke členským státům, protože členské státy nemohou přiměřené a účinné kroky učinit izolovaně;
vzhledem k tomu, že přijetí směrnice Rady je vhodným krokem ke stanovení právního rámce a harmonizovaných pravidel a kritérií pro státní přístavní inspekci;
vzhledem k tomu, že by měly být využity zkušenosti získané během uplatňování Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci, podepsaného v Paříži dne 26. ledna 1982;
vzhledem k tomu, že inspekce uskutečněná členskými státy nejméně u 25 % jednotlivých cizích lodí navštěvujících přístavy v daném roce prakticky znamená,že velký počet lodí kdykoli plujících v oblasti Společenství byl podroben inspekci;
vzhledem k tomu, že je třeba vyvíjet další úsilí k rozvoji lepšího systému cíleného výběru lodí k inspekci;
vzhledem k tomu, že pravidla a postupy státní přístavní inspekce, včetně kritérií pro zadržování lodí, je třeba v zájmu zajištění stálé účinnosti ve všech přístavech sjednotit, což rovněž významně sníží výběrové využívání některých přístavů určení za účelem obcházení sítě řádných inspekcí;
vzhledem k tomu, že statistika nehod, zadržení a závad zveřejněná ve sdělení Komise nazvaném "Společná politika bezpečných moří" a ve výroční zprávě Pařížského memoranda ukazuje, že určité kategorie lodí je třeba podrobit rozšířené inspekci;
vzhledem k tomu, že je nutno napravit nesoulad s ustanoveními použitelných úmluv; že lodě, které mají přijmout nápravná opatření, musí být zadrženy do doby odstranění zjištěných nedostatků, pokud tyto nedostatky zjevně ohrožují bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí;
vzhledem k tomu, že by mělo být zaručeno právo na odvolání proti rozhodnutí o zadržení vydanému příslušnými orgány, aby bylo zabráněno neopodstatněným rozhodnutím, která způsobují nepřiměřená zadržení a zpoždění;
vzhledem k tomu, že zařízení přístavu inspekce mohou být taková, že příslušný orgán bude muset povolit lodi pokračovat do vhodné opravárenské loděnice za předpokladu splnění podmínek pro takový přesun; že nevyhovující lodě by nadále byly hrozbou pro bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí a dále využívaly obchodní výhody, neboť by nemusely být podrobeny úpravám k dosažení souladu s příslušnými ustanoveními úmluv, a měl by jim proto být odepřen přístup do všech přístavů Společenství;
vzhledem k tomu, že existují okolnosti, za kterých musí být lodi, které byl odepřen přístup do přístavu Společenství, poskytnuto povolení ke vstupu; že za těchto okolností má být lodi povolen vstup jen do určitého přístavu za předpokladu, že jsou učiněna všechna opatření k zajištění bezpečného vstupu;
vzhledem k tomu, že kvůli složitosti požadavků úmluv, pokud jde o konstrukci lodí, jejich vybavení a obsazení posádkou, závažnosti důsledků rozhodnutí přijatých inspektory a nezbytnosti zcela nestranných rozhodnutí inspektorů, je třeba, aby inspekce prováděli pouze inspektoři, kteří jsou řádně pověřenými státními úředníky nebo podobnými osobami a mají hluboké znalosti a zkušenosti;
vzhledem k tomu, že lodivod a přístavní orgány mohou poskytovat užitečné informace o závadách těchto lodí a o jejich posádkách;
vzhledem k tomu, že spolupráce příslušných orgánů členských států a ostatních orgánů nebo subjektů je nezbytná k zajištění účinného sledování lodí, u kterých byly shledány závady a kterým bylo povoleno pokračovat v plavbě, a k zajištění výměny informací o lodích pobývajících v přístavech;
vzhledem k tomu, že informační systém nazývaný Sirenac E, zavedený na základě Pařížského memoranda, umožňuje získat velké množství dodatečných informací potřebných k uplatňování této směrnice;
vzhledem k tomu, že zveřejňování informací o lodích nevyhovujících mezinárodním normám pro bezpečnost, zdraví a ochranu mořského životního prostředí může být účinným prostředkem k odrazení zasilatelů od použití takových lodí a zároveň podnětem pro jejich majitele, aby bez donucení prováděli nápravná opatření;
vzhledem k tomu, že veškeré náklady na inspekce lodí vedoucí k jejich zadržení by měl nést majitel nebo provozovatel lodi;
vzhledem k tomu, že pro účely uplatňování této směrnice by měl být Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [5], při úpravě povinností členských států týkající se inspekcí na základě získaných zkušeností, s ohledem na vývoj Pařížského memoranda, a při přizpůsobení příloh změnám v úmluvách, protokolech, předpisech a rezolucích příslušných mezinárodních orgánů a také v Pařížském memorandu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je pomoci drasticky snížit nevyhovující námořní dopravu ve výsostných vodách členských států:
- zvýšením dodržování mezinárodních právních předpisů a odpovídajících právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti, ochraně mořského životníhoprostředí a životních a pracovních podmínkách na lodích všech vlajek,
- zavedením společných kritérií pro inspekce lodí státem přístavu a sjednocením postupu inspekcí a zadržování s přihlédnutím k závazkům orgánů námořní správy členských států podle Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice včetně jejích příloh se:
1. "úmluvami" rozumějí:
- Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 (LL 66),
- Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS 74),
- Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973, ve znění protokolu z roku 1978 (MARPOL 73/78),
- Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (STCW 78),
- Úmluva o mezinárodních pravidlech pro zabránění srážkám na moři z roku 1972, (COLREG 72),
- Mezinárodní úmluva o vyměřování lodí z roku 1969 a
- Úmluva o minimálních normách pro obchodní lodě z roku 1976 (MOP č. 147),
spolu s protokoly a změnami těchto úmluv a souvisejících předpisů závazné povahy, které jsou v platnosti ke dni přijetí této směrnice:
2.
"Pařížským memorandem" rozumí Pařížské memorandum o porozumění o státní přístavní inspekci podepsané v Paříži dne 26. ledna 1982, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice.
3. "lodí" rozumí každé plavidlo způsobilé k plavbě na volném moři, na které se vztahuje jedna nebo více úmluv a které pluje pod jinou vlajkou než pod vlajkou státu přístavu.
4. "pobřežním zařízením na volném moři" rozumí pevná nebo plovoucí plošina provozovaná na kontinentálním šelfu členského státu nebo nad kontinentálním šelfem členského státu.
5. "inspektorem" rozumí zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně oprávněná příslušným orgánem členského státu k provádění inspekcí v rámci státní přístavní inspekce a odpovědná tomuto příslušnému orgánu.
6. "inspekcí" rozumí návštěva na palubě lodě s cílem zkontrolovat platnost příslušných osvědčení a ostatních dokladů a stav lodě, jejího vybavení a posádky, jakož i životní a pracovní podmínky posádky.
7. "podrobnou inspekcí" rozumí inspekce, kdy loď, její vybavení a posádka jako celek nebo případně její části jsou za okolností vymezených v čl. 6 odst. 3 podrobeny důkladné inspekci zahrnující konstrukci lodě, vybavení, obsazení posádkou, životní a pracovní podmínky a soulad s postupy lodního provozu.
8. "rozšířenou inspekcí" rozumí inspekce vymezená v článku 7.
9. "zadržením" rozumí formální zákaz lodi vyplout na moře z důvodu zjištěných závad, které jednotlivě nebo společně činí loď nezpůsobilou k plavbě na moři.
10. "zastavením provozu" rozumí formální zákaz lodi pokračovat v plavbě na základě zjištěných závad, které by jednotlivě nebo společně mohly znamenat ohrožení dalšího provozu.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na každou loď a její posádku
- připlouvající do přístavu členského státu nebo k zařízení na volném moři nebo
- kotvící v takovém přístavu nebo v blízkosti takového zařízení.
Žádným ustanovením tohoto článku nejsou dotčena práva členského státu zasáhnout podle odpovídajících mezinárodních úmluv.
2. V případě lodí o hrubé prostornosti pod 500 tun členský stát použije použitelná ustanovení odpovídající úmluvy a v oblastech, na něž se úmluva nevztahuje, přijme nezbytná opatření, aby dané lodě zjevně neohrožovaly bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí.
Při použití tohoto odstavce se členské státy řídí přílohou 1 Pařížského memoranda.
3. Při inspekci lodi plující pod vlajkou státu, který není smluvní stranou úmluvy, zajistí členské státy, aby nakládání s touto lodí a její posádkou nebylo příznivější než nakládání s lodí plující pod vlajkou státu, který je smluvní stranou úmluvy.
4. Rybářská plavidla, válečné lodě, pomocná námořní válečná plavidla, dřevěné lodě jednoduché konstrukce, státní lodě používané k neobchodním účelům a rekreační plavidla používaná k neobchodním účelům jsou vyňaty z oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Inspekční orgán
Členské státy udržují vhodné orgány námořní správy (dále jen "příslušné orgány" pro provádění inspekcí lodí a přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že jejich příslušné orgány vykonávají své úkoly tak, jak stanoví tato směrnice.
Článek 5
Inspekční povinnosti
1. Příslušný orgán každého členského státu vykoná ročně celkový počet inspekcí odpovídající nejméně 25 % počtu jednotlivých lodí, které vplují do jeho přístavů během reprezentativního kalendářního roku.
2. Při výběru lodě k inspekci dává příslušný orgán přednost lodím uvedeným v příloze I.
3. Členské státy se zdrží inspekce lodí, jejichž inspekci vykonal během předchozích šesti měsíců již některý členský stát, pokud:
- loď není uvedena v příloze I,
- při předchozí inspekci nebyly hlášeny žádné závady,
- neexistuje žádný zřejmý důvod pro provedení inspekce.
4. Odstavec 3 se nevztahuje na žádnou z provozních kontrol zvlášť stanovenou v úmluvách.
5. Členské státy a Komise spolupracují při vypracování priorit a postupů umožňujících účinnější zjištění lodí s pravděpodobným výskytem závad.
Každá následná změna tohoto článku, kromě údaje "25 %" v odstavci 1, se provede postupem podle článku 19.
Článek 6
Postup inspekce
1. Příslušný orgán zajistí, aby inspektor přinejmenším
a) zkontroloval osvědčení a související doklady uvedené v příloze II,
b) se přesvědčil o celkovém stavu lodě včetně strojovny, ubytovacích prostor a hygienických podmínek.
2. Inspektor může prozkoumat veškerá příslušná osvědčení a související doklady jiné, než které jsou uvedeny v příloze II, jež se mají nacházet na lodi v souladu s úmluvami.
3. Kdykoliv existují zřejmé důvody pro to, aby byl po inspekci podle odstavců 1 a 2 stav lodě nebo jejího vybavení nebo posádky považován za podstatně nevyhovující odpovídajícím požadavkům úmluvy, provede se podrobná prohlídka včetně prohloubené kontroly v souladu s požadavky na postupy lodního provozu.
"Zřejmé důvody" existují, pokud inspektor zjistí skutečnosti, které podle jeho odborného úsudku odůvodňují podrobnou inspekci lodě, jejího vybavení nebo posádky.
Příklady "zřejmých důvodů" jsou uvedeny v příloze III.
4. Je třeba rovněž dodržovat odpovídající postupy a zásady pro kontrolu lodí podle přílohy IV.
Článek 7
Rozšířená inspekce určitých lodí
1. Existují-li zřejmé důvody pro podrobnou inspekci lodě patřící do kategorií uvedených v příloze V, zajistí členské státy provedení rozšířené inspekce.
2. Příloha V oddíl B obsahuje nezávazné zásady rozšířené inspekce.
3. Lodě uvedené v odstavci 1 podléhají rozšířené inspekci provedené kterýmkoliv příslušným orgánem členských států pouze jednou během období 12 měsíců. Tyto lodě však mohou být podrobeny inspekci podle čl. 6 odst. 1 a 2.
4. V případě osobních lodí plujících podle pravidelného jízdního řádu do přístavu nebo z přístavu některého členského státu provede příslušný orgán tohotočlenského státu rozšířenou inspekci každé lodi.
Pokud osobní loď pluje podle tohoto jízdního řádu mezi přístavy členských států, provede rozšířenou inspekci jeden ze států, mezi kterými je loď provozována.
Článek 8
Zpráva veliteli lodě o inspekci
1. Po dokončení inspekce, podrobné inspekce nebo rozšířené inspekce předá inspektor veliteli lodě doklad ve formě stanovené v příloze 3 k Pařížskému memorandu, který uvádí výsledky inspekce a podrobnosti všech rozhodnutí učiněných inspektorem a nápravných opatření, která má učinit velitel, majitel nebo provozovatel.
2. V případě závad opravňujících zadržení lodi obsahuje doklad předávaný veliteli lodě v souladu s odstavcem 1 informace o budoucím zveřejnění příkazu k zadržení v souladu s touto směrnicí.
Článek 9
Náprava a zadržení
1. Příslušný orgán se přesvědčí, že každá závada potvrzená nebo zjištěná inspekcí podle článků 6 a 7 je nebo bude napravena v souladu s úmluvami.
2. V případě závad, které zjevně ohrožují bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, zajistí příslušný orgán státu přístavu, kde je prováděna inspekce lodi, zadržení lodi nebo zastavení provozu, během nějž se závady objevily.
Příkaz k zadržení nebo k zastavení provozu nelze odvolat, dokud není odstraněno ohrožení nebo dokud tento orgán nestanoví, že loď může za určitých podmínek opustit přístav nebo že její plavba může pokračovat bez ohrožení bezpečnosti a zdraví cestujících nebo posádky, bez nebezpečí pro ostatní lodě nebo aniž by daná loď představovala nepřiměřené ohrožení mořského životního prostředí.
3. Při posuzování, zda by loď měla být zadržena, uplatňuje inspektor kritéria stanovená v příloze VI.
4. Za výjimečných okolností, kdy je celkový stav lodě zjevně nevyhovující, může příslušný orgán pozastavit inspekci lodě, dokud odpovědné osoby nepřijmou opatření nezbytná k zajištění, aby loď vyhověla odpovídajícím požadavkům úmluv.
5. Vedou-li inspekce podle článků 6 a 7 k zadržení, uvědomí příslušný orgán neprodleně písemně správu státu, pod jehož vlajkou je loď oprávněna plout (dále jen "správa vlajky"), nebo konzula, nebo v jeho nepřítomnosti nejbližšího diplomatického zástupce státu o všech okolnostech, za kterých byl zásah považován za nezbytný.
Dále, je-li to nezbytné, jsou informováni určení lodní inspektoři nebo uznané subjekty příslušné pro vydávání lodních osvědčení.
6. Touto směrnicí nejsou dotčeny další požadavky úmluv, pokud jde o postupy oznamování a podávání zpráv o státní přístavní inspekci.
7. Při výkonu státní přístavní inspekce podle této směrnice je vyvíjeno veškeré možné úsilí vyhnout se nepřiměřenému zadržení nebo zpoždění lodi.
Je-li loď nepřiměřeně zadržena nebo zpožděna, má majitel nebo provozovatel právo na náhradu veškeré utrpěné ztráty nebo škody.
V každém případě údajného nepřiměřeného zadržení nebo zpoždění spočívá důkazní břemeno na majiteli nebo provozovateli lodě.
Článek 10
Právo na odvolání
1. Majitel nebo provozovatel lodě nebo jeho zástupce v členském státě má právo odvolat se proti rozhodnutí o zadržení, které vydal příslušný orgán.
Odvolání nemá na zadržení odkladný účinek.
2. K tomu účelu členské státy zavedou a zachovají vhodné postupy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
3. Příslušné orgány řádně informují velitele lodě o právu na odvolání podle odstavce 1.
Článek 11
Postup následující po inspekci a zadržení
1. Pokud závady uvedené v čl. 9 odst. 2 nelze odstranit v přístavu inspekce, může příslušný orgán daného členského státu povolit dané lodi pokračovat do nejbližší dostupné opravárenské loděnice podle volby velitele lodě a příslušných orgánů za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené příslušným orgánem státu vlajky a schválené členským státem. Tyto podmínky zajišťují, že loď může pokračovat v cestě, aniž by ohrozila bezpečnost a zdraví cestujících nebo posádky nebo aniž by ohrozila ostatní lodě nebo aniž by představovala nepřiměřené ohrožení mořského životního prostředí.
2. Za okolností podle odstavce 1 oznámí příslušný orgán členského státu v přístavuinspekce všechny podmínky cesty příslušnému orgánu státu, v němž se nachází opravárenská loděnice, a dále osobám uvedeným v čl. 9 odst. 5 a podle potřeby každému jinému dotčenému orgánu.
3. Oznámení podle odstavce 2 se provádí v souladu s přílohou 2 Pařížského memoranda.
Příslušný orgán členského státu, který obdrží toto oznámení, informuje oznamující orgán o přijatých opatřeních.
4. Členské státy přijmou opatření, aby lodím zmíněným v odstavci 1 pokračujícím v plavbě na moři,
i) které nevyhoví podmínkám určeným v přístavu inspekce příslušným orgánem kteréhokoliv členského státu nebo
ii) které odmítnou vyhovět použitelným požadavkům úmluv tím, že se nedostaví do stanovené opravárenské loděnice,
byl odepřen přístup do každého přístavu Společenství, dokud majitel nebo provozovatel lodě příslušnému orgánu členského státu, kde byla loď označena jako závadná, neprokáže, že loď plně vyhovuje všem použitelným požadavkům úmluv.
5. Za okolností uvedených v odst. 4 bodě i) je příslušný orgán členského státu, kde byly zjištěny závady, povinen neprodleně varovat příslušné orgány všech ostatních členských států.
Za okolností uvedených v odst. 4 bodě ii) je příslušný orgán členského státu, kde se nachází opravárenská loděnice, povinen neprodleně varovat příslušné orgány všech ostatních členských států.
Před odepřením vstupu může členský stát vyžádat poradu se správou vlajky dané lodi.
6. Bez ohledu na odstavec 4 může příslušný orgán daného přístavního státu povolit přístup do určitého přístavu v případě působení vyšší moci nebo překročení bezpečnostních opatření nebo v zájmu snížení nebezpečí znečišťování nebo v zájmu nápravy závad za předpokladu, že majitel, provozovatel nebo velitel lodě učinil dostatečná opatření k zajištění bezpečného vstupu lodi a tato opatření uspokojují příslušný orgán daného členského státu.
Článek 12
Odbornost inspektorů
1. Inspekce provádějí pouze inspektoři, kteří splňují kritéria kvalifikace předepsaná v příloze VII.
2. Nemá-li příslušný orgán státu přístavu požadovanou odbornou způsobilost, může být inspektorovi daného příslušného orgánu nápomocna jakákoli osoba disponující požadovanou odborností.
3. Inspektoři provádějící státní přístavní inspekci a osoby, které jsou jim nápomocny, nesmějí mít žádný obchodní zájem ani v přístavu inspekce, ani na lodi podrobované inspekci, ani nesmějí být zaměstnáni nevládní organizací, která vydává zákonná a klasifikační osvědčení nebo která provádí šetření nezbytná pro vydání těchto osvědčení lodím, ani nesmějí vykonávat činnost jejím jménem.
4. Každý inspektor se prokazuje osobním dokladem ve formě průkazu vydaného příslušným orgánem v souladu s vnitrostátními právními předpisy, který uvádí, že je inspektorem oprávněným provádět inspekce.
Společný vzor pro tento průkaz bude stanoven postupem podle článku 19.
Článek 13
Zprávy lodivodů a přístavních orgánů
1. Lodivodi členských států, kteří doprovázejí lodě do přístavů nebo z přístavů nebo kteří působí na lodích připlouvajících do přístavu v členském státě, neprodleně informují příslušné orgány státu přístavu nebo případně pobřežního státu, kdykoliv se při výkonu svých běžných povinností dozvědí o závadách, které mohou být na újmu bezpečné plavbě lodě nebo které mohou představovat ohrožení mořského životního prostředí.
2. Pokud se přístavní orgány při výkonu svých běžných povinností dozvědí, že loď v jejich přístavu má závady, které mohou být na újmu bezpečnosti lodě nebo které představují nepřiměřené ohrožení mořského životního prostředí, informují neprodleně příslušný orgán daného přístavního státu.
Článek 14
Spolupráce
1. Každý členský stát zajistí spolupráci mezi svým příslušným orgánem, svými přístavními orgány a ostatními orgány nebo obchodními organizacemi tak, aby jeho příslušný orgán mohl získat veškeré užitečné informace o lodích připlouvajících do jeho přístavů.
2. Členské státy přijmou opatření k výměně informací a ke spolupráci mezi jejich příslušným orgánem a příslušnými orgány všech ostatníchčlenských států a udržují provozní vazby zavedené mezi svým příslušným orgánem, Komisí a informačním systémem Sirenac E zřízeným v Saint-Malo ve Francii.
3. Informacemi podle odstavce 2 jsou informace, které jsou předepsány v příloze 4 Pařížského memoranda, a informace, které jsou požadovány podle článku 15 této směrnice.
Článek 15
Zveřejnění informací o zadržení
Každý příslušný orgán zveřejní nejméně jedenkrát za čtvrt roku informace o lodích zadržených za předchozí tříměsíční období a o lodích, které byly zadrženy více než jednou za uplynulých 24 měsíců.
Zveřejněné informace obsahují:
- jméno lodi,
- jméno majitele nebo provozovatele lodi,
- číslo IMO (Mezinárodní námořní organizace),
- stát vlajky,
- případně klasifikační společnost a podle potřeby i ostatní osoby, které jménem státu vlajky vydaly dané lodi osvědčení v souladu s úmluvami,
- důvod zadržení,
- přístav a datum zadržení.
Článek 16
Náhrada nákladů
1. Pokud inspekce podle článků 6 a 7 potvrdí nebo objeví závady týkající se požadavků úmluvy a opodstatňující zadržení lodě, hradí všechny náklady běžného účetního období týkající se inspekce majitel lodě nebo provozovatel nebo jeho zástupce ve státu přístavu.
2. Všechny náklady související s inspekcemi provedenými příslušnými orgány členského státu podle čl. 11 odst. 4 hradí majitel nebo provozovatel lodě.
3. Zadržení nesmí být zrušeno, dokud nebyla provedena úplná platba nebo dokud nebyla poskytnuta dostatečná záruka náhrady nákladů.
Článek 17
Údaje k dohledu nad prováděním
1. Členské státy poskytnou Komisi a sekretariátu Pařížského memoranda tyto údaje:
- počet inspektorů pracujících v jejich zastoupení ve státní přístavní inspekci státu přístavu v souladu s touto směrnicí.
Pokud státní přístavní inspekce představuje pouze část činnosti inspektorů, musí být pro orgány celkový údaj přepočten na počet inspektorů pracujících na plný pracovní úvazek,
- počet jednotlivých lodí vstupujících do jejich přístavů v reprezentativním kalendářním roce za předchozí pětileté období.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 budou předány do tří měsíců následujících po vstupu této směrnice v platnost a poté každé tři kalendářní roky vždy do 1. října.
Článek 18
Regulativní výbor
Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 12 směrnice 93/75/EHS v souladu s postupem stanoveným v uvedeném článku.
Článek 19
Postup při provádění změn
Tato směrnice může být změněna postupem podle článku 18 s cílem:
a) upravit povinnosti členských států týkající se inspekce a zveřejňování, které jsou uvedeny v článku 5 (kromě čísla "25 %" uvedeného v odstavci 1 zmíněného článku) a v článcích 6, 7 a 15, na základě zkušeností získaných při provádění této směrnice a s ohledem na vývoj Pařížského memoranda;
b) upravit přílohy za účelem jejich přizpůsobení změnám v úmluvách, protokolech, předpisech a rezolucích příslušných mezinárodních organizací a v Pařížském memorandu, které vstoupily v platnost.
Článek 20
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladus touto směrnicí nejpozději do 30. června 1996. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. června 1995, kterou se mění směrnice 91/67/EHS o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/ES ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], zejména na čl. 25 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je žádoucí přihlédnout k vědeckému a technickému vývoji souvisejícímu se schvalováním oblastí, pokud jde o infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) a virovou hemoragickou septikémii (VHS);
vzhledem k tomu, že by tedy měla být přizpůsobena kritéria pro schvalování těchto oblastí;
vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností by měly být rovněž přizpůsobeny správní postupy pro udělení schválení oblastem nebo částem oblastí, jakož i postupy pro pozastavení, obnovení a odnětí schválení těmto oblastem nebo částem oblastí;
vzhledem k tomu, že hospodářství, ačkoli se nacházejí v neschválené oblasti, pokud jde o IHN a VHS, mohou obdržet status schváleného hospodářství, pokud jde o uvedené choroby v souladu s požadavky uvedenými v příloze C oddílu I písm. A směrnice 91/67/EHS;
vzhledem k tomu, že pro zajištění lepší ochrany proti pronikání IHN a VHS se zdá být nezbytné přesněji stanovit kritéria, která musejí být uplatňována při schvalování akvakulturních hospodářství;
vzhledem k tomu, že tato kritéria musejí zahrnovat podrobnosti o zásobování hospodářství vodou, o úrovni kontrol prováděných před schválením hospodářství a o ochranných opatřeních proti možnému proniknutí nákaz,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/67/EHS se mění takto:
A. V příloze B:
a) v oddílu I písm. B se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. všechna hospodářství v kontinentální oblasti jsou pod dohledem úředního útvaru.
Během posledních čtyř let byly prováděny dvě hygienické inspekce ročně.
Hygienická inspekce byla provedena v ročních obdobích, kdy je teplota vody příznivá pro rozvoj výše uvedených chorob. Hygienická inspekce musí zahrnovat alespoň:
- inspekci ryb, které vykazují anomálie,
- odebrání vzorků podle plánu stanoveného postupem podle článku 15, přičemž vzorky se co nejrychleji odesílají do schválené laboratoře za účelem testování na příslušné patogeny.
Avšak oblasti, ve kterých se podle záznamů nevyskytovaly choroby uvedené v příloze A sloupci 1 seznamu II, mohou získat schválení, pokud:
a) jejich zeměpisná poloha neumožňuje snadné zavlečení nákazy;
b) v nich fungoval systém úřední kontroly nákaz po dobu delší deseti let, během které:
- byl prováděn pravidelný dohled nad všemi hospodářstvími,
- byl uplatňován oznamovací systém nákazy zvířat,
- nebyl hlášen žádný případ choroby,
- v rámci platné právní úpravy mohly být do dané oblasti umístěny jen ryby, jikry nebo gamety z nezasažených oblastí nebo hospodářství, které podléhají úřednímu dohledu a představují rovnocenné hygienické záruky.
Období deseti let uvedené v prvním pododstavci je možné zkrátit na pět let v závislosti na výsledcích testování prováděného úředním útvarem žadatelského členského státu a jestliže, kromě požadavků uvedených v prvním pododstavci, pravidelný dohled nad všemi hospodářstvími zahrnoval alespoň dvě hygienické inspekce ročně, které obsahovaly alespoň:
- inspekci ryb, které vykazují anomálie,
- odebrání vzorků alespoň třiceti ryb při každé návštěvě.
Členské státy, které chtějí využít ustanovení o záznamech výskytu, musejí předložit své žádosti nejpozději 31. prosince 1996.";
b) v oddílu I písm. B se doplňuje nový bod, který zní:
"5. jestliže členský stát požádal o schválení pro povodí nebo část povodí, které začíná v sousedním členském státě nebo je společné dvěma členským státům, použijí se tato ustanovení:
- oba dotyčné členské státy by měly současně předložit žádost o schválení postupem podle článku 5 nebo 10,
- Komise postupem podle článku 26, po posouzení a prověření žádostí a vyhodnocení veterinární situace stanoví, je-li to nutné, případná další ustanovení nezbytná pro udělení těchto schválení.
Členské státy v souladu se směrnicí 89/608/EHS [2] spolupracují za účelem uplatňování této směrnice, a zejména tohoto odstavce.";
c) v oddílu I písm. D bodu 1 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Úřední útvar okamžitě pozastaví schválení oblasti nebo části oblasti, za předpokladu, že část oblasti, které bylo ponecháno schválení, zůstává i nadále v souladu s vymezením písmene A.";
d) v oddílu I písm. D se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Pokud jsou výsledky testů pozitivní, zruší úřední útvar schválení oblasti nebo části oblasti uvedené v bodě 1.";
e) v oddílu I písm. D bodě 6 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"6. Pro obnovení schválení oblasti nebo části oblasti uvedené v bodě 1 musejí být splněny tyto požadavky:";
f) v oddílu I písm. D se bod 7 nahrazuje tímto:
"7. Příslušný ústřední orgán uvědomí Komisi a ostatní členské státy o pozastavení, obnovení nebo odnětí schválení oblastí nebo částí oblastí uvedených v bodě 1.";
g) v oddílu II se písmeno A nahrazuje tímto:
"A. Pobřežní oblast se skládá z části pobřeží, moře nebo ústí do moře, které jsou přesně zeměpisně vymezeny a tvoří jednotný hydrologický systém nebo řadu takových systémů.
Za pobřežní oblast může být případně považována oblast, která se skládá z části pobřeží nebo moře nebo ústí řeky, jež se nachází mezi ústími dvou vodních toků nebo části pobřeží, moře nebo ústí řeky, kde se nachází jedno nebo více hospodářství, za předpokladu, že je po obou stranách hospodářství vytvořena nárazníková zóna, jejíž rozsah stanoví Komise případ od případu postupem podle článku 26.";
h) v oddílu II se písmeno D nahrazuje tímto:
"D. Pozastavení, obnovení a odnětí schválení
Platí předpisy totožné s předpisy uvedenými v oddílu I písm. D; jestliže se však oblast skládá z řady hydrologických systémů, může se odnětí, obnovení a pozastavení schválení týkat části této řady, pokud je tato část přesně zeměpisně vymezena a jde o homogenní hydrologický systém a za předpokladu, že část, které bylo schválení ponecháno, zůstává i nadále v souladu s vymezením písmene A.";
i) v oddílu III písm. D bodu 1 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Úřední útvar okamžitě pozastaví schválení oblasti nebo, skládá-li se dotyčná oblast z řady hydrologických systémů, části této řady, pokud je tato část přesně zeměpisně vymezena a jde o homogenní hydrologický systém a za předpokladu, že část, které bylo schválení ponecháno, zůstává i nadále v souladu s vymezením písmene A.";
j) v oddílu III písm. D se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Pokud jsou výsledky testů pozitivní, zruší úřední útvar schválení oblasti nebo části oblasti uvedené v bodě 1.";
k) v oddílu III písm. D bodu 6 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"6. Pro obnovení schválení oblasti nebo části oblasti uvedené v bodě 1 musejí být splněny tyto požadavky:";
l) v oddílu III písm. D se bod 7 nahrazuje tímto:
"7. Příslušný ústřední úřad uvědomí Komisi a členské státy o pozastavení, obnovení a odnětí schválení oblasti nebo části oblastí uvedené v bodě 1.";
B. V příloze C:
a) v oddílu I se písmeno A nahrazuje tímto:
"A. Udělení schválení
Pro získání schválení musí hospodářství splňovat tyto požadavky:
1. Musí být zásobováno vodou ze studny, vrtu nebo pramene.
Jestliže se takový vodní zdroj nachází v určité vzdálenosti od hospodářství, musí být voda přiváděna přímo do hospodářství a rozváděna potrubím nebo se souhlasem úředního útvaru otevřeným korytem nebo přírodní cestou, pokud to nepředstavuje pro hospodářství zdroj infekce a neumožňuje vniknutí volně žijících ryb.
Vodní potrubí musí být pod kontrolou hospodářství a v případech, kdy to není možné, kontrolou úředního útvaru.
2. Po proudu toku z hospodářství musí existovat přirozená či umělá překážka, která zabrání vniknutí ryb do uvedeného hospodářství.
3. Je-li to nezbytné, musí být chráněna proti rozvodnění a infiltraci vody.
4. Musí obdobně splňovat příslušné požadavky stanovené v příloze B oddílu I písm.
B. Kromě toho, je-li požadováno schválení na základě záznamů s úředním kontrolním systémem po dobu deseti let, musí být splněn tento dodatečný požadavek:
- musí být alespoň jednou ročně podrobeno klinické inspekci a odběru vzorků, které budou ve schválené laboratoři testovány na příslušné patogenní původce.
5. Může podléhat dalším opatřením ukládaným úředním útvarem, bude-li to považováno za nezbytné pro ochranu před zavlečením nákazy.
Taková opatření mohou zahrnovat zřízení nárazníkové zóny okolo hospodářství, ve kterém se provádí program dohledu a zavedení ochrany proti vniknutí případných přenašečů nebo vektorů patogenních původců.
6. Avšak:
a) nové hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1, 2, 3 a 5, ale které zahajuje činnost s rybami, jikrami nebo gametami ze schválené oblasti nebo schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení;
b) hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1, 2, 3 a 5 a které obnovuje činnost s rybami, jikrami nebo gametami ze schválené oblasti nebo ze schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení za předpokladu, že:
- úřední útvar zná zdravotní záznamy hospodářství za poslední čtyři roky jeho provozu; jestliže však bylo dotyčné hospodářství v provozu po dobu kratší než čtyři roky, bere se v úvahu skutečné období, po které bylo hospodářství v provozu,
- se na hospodářství nevztahovala veterinární opatření, pokud jde o choroby uvedené v příloze A seznamu II, a že nebyly v tomto hospodářství zaznamenány žádné předcházející výskyty těchto chorob,
- před umístěním ryb, jiker nebo gamet došlo k vyčištění a dezinfekci hospodářství, po kterých následovalo alespoň 15denní období pod úřední kontrolou, během něhož bylo dané hospodářství prázdné.";
b) v oddílu II písm. A se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Systém rozvodu vody musí umožňovat ničení původců chorob uvedených v příloze A sloupci 1 seznamu II.
Tato kritéria nezbytná pro jednotné používání těchto ustanovení a zejména kritéria, která se týkají správného fungování tohoto systému, se stanoví postupem podle článku 26;";
c) v oddílu II písm. A se doplňuje nový bod, který zní:
"3. Avšak:
a) nové hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1 a 2, ale které zahajuje činnost s rybami, jikrami nebo gametami ze schválené oblasti nebo ze schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení;
b) hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1 a 2 a které obnovuje činnost s rybami, jikrami nebo gametami ze schválené oblasti nebo ze schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení za předpokladu, že:
- úřední útvar je obeznámen se zdravotními záznamy hospodářství za poslední čtyři roky jeho provozu; jestliže však bylo dotyčné hospodářství v provozu po dobu kratší než čtyři roky, bere se v úvahu skutečné období, po které bylo hospodářství v provozu,
- se na hospodářství nevztahovala veterinární opatření, pokud jde o choroby uvedené v příloze A seznamu II, a že nebyly v tomto hospodářství zaznamenány žádné předchozí výskyty těchto chorob,
- před umístěním ryb, jiker nebo gamet došlo k vyčištění a dezinfekci hospodářství, po kterých následovalo alespoň 15denní období pod úřední kontrolou, během něhož bylo dané hospodářství prázdné.";
d) v oddílu III písm. A se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Systém rozvodu vody musí umožňovat ničení původců chorob uvedených v příloze A sloupci 1 seznamu II; kritéria nezbytná pro jednotné používání těchto ustanovení a zejména kritéria, která se týkají správného fungování tohoto systému, se stanoví postupem podle článku 26.";
e) v oddílu III písm. A se doplňuje nový bod, který zní:
"3. Avšak:
a) nové hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1 a 2, ale které zahajuje činnost s měkkýši ze schválené oblasti nebo ze schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení;
b) hospodářství, které splňuje požadavky uvedené v bodech 1 a 2 a které obnovuje činnost s měkkýši ze schválené oblasti nebo ze schváleného hospodářství nacházejícího se v neschválené oblasti, může obdržet schválení, aniž by se podrobilo odběru vzorků požadovanému pro udělení schválení za předpokladu, že:
- úřední útvar je obeznámen se zdravotními záznamy tohoto hospodářství za poslední dva roky jeho provozu,
- se na hospodářství nevztahovala veterinární opatření, pokud jde o choroby uvedené v příloze A seznamu II, a že nebyly v tomto hospodářství zaznamenány žádné předchozí výskyty uvedených chorob,
- před umístěním měkkýšů došlo k vyčištění a dezinfekci hospodářství, po kterých následovalo alespoň 15denní období pod úřední kontrolou, během něhož bylo dané hospodářství prázdné."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátý den po vyhlášení
ze dne 22. června 1995, kterou se mění směrnice 64/433/EHS o hygienických podmínkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice 64/433/EHS [4] upravuje produkci čerstvého masa skotu, prasat, ovcí a koz a domácích lichokopytníků a jeho uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že nařízení pro zařízení s nízkou kapacitou, vhodná ke schválení v rámci zjednodušených kritérií struktury a infrastruktury, by měla být zjednodušena, aby byly zohledněny zvláštní okolnosti a zásada subsidiarity;
vzhledem k tomu, že je třeba vymezit hygienické požadavky produkce drobů nařezaných na plátky a jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že nařízení a související předpisy mohou být zjednodušeny;
vzhledem k tomu, že maso pocházející ze zařízení s nízkou kapacitou by měly odpovídat pouze obecným hygienickým požadavkům pro produkci masa a jeho uvádění na trh, a z toho důvodu nesmí být označeno razítkem Společenství a být předmětem obchodu;
vzhledem k tomu, že maximální limity jatek s nízkou kapacitou a bouráren by měl odpovídat limitům stanoveným směrnicí Rady 92/120/EHS ze dne 17. prosince 1992 o podmínkách udělování dočasných a omezených odchylek od zvláštních hygienických pravidel Společenství týkajících se výroby určitých výrobků živočišného původu a jejich uvádění na trh [5];
vzhledem k tomu, že je však třeba vzít ohled na určité zvláštní situace při používání těchto limitů;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že je nutno změnit směrnici 64/433/EHS u určitého počtu technologických detailů, které způsobily problémy při praktickém používání,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 64/433/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nové písmeno o), které zní:
"o) "přebalovacím střediskem" se rozumí dílna nebo sklad, ve kterém je zabalené maso určené pro trh přeskupeno nebo znovu baleno,"
2. V článku 3 se odstavec 1 mění takto:
a) V oddílu A se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) byly získány na jatkách splňujících podmínky stanovené kapitolami I a II přílohy I a schváleny a zkontrolovány v souladu s článkem 10;"
b) v oddílu A písmenu f):
ba) bod ii) se nahrazuje tímto:
"ii) doprovodný obchodní doklad, který musí:
- být vypracován odesílajícím zařízením,
- mimo údajů uvedených v bodě 50 kapitoly X přílohy I nést číslo veterinárního schválení schváleného zařízení a, v případě zmrazeného masa, jasné uvedení měsíce a roku zmrazení,
- u masa určeného pro Finsko a Švédsko nést jeden z údajů uvedených ve třetí odrážce části IV přílohy IV,
- být uchován příjemcem, aby mohl být na žádost příslušného orgánu předložen.
V případě počítačových dat musí být tato na žádost výše uvedeného orgánu vytištěna";
bb) poslední pododstavec se nahrazuje tímto:
"Na žádost příslušného orgánu v členském státě určení musí být předloženo osvědčení o zdravotní nezávadnosti, pokud je po zpracování maso určeno pro vývoz do třetí země.
Náklady vzniklé při takové kontrole nesou provozovatelé;"
c) v oddílu B:
- úvodní věta se nahrazuje tímto:
- "B. získané kusy masa nebo kusy masa menší než kusy uvedené v oddíle A nebo vykostěné maso zabalené či nezabalené:";
- v písmenech a) a b) se za slova "vykostěné" pokaždé vkládají slova "nebo zabalené";
d) v oddílu C:
- v prvním pododstavci se druhá věta nahrazuje tímto:
"Nerozřezané droby musí odpovídat požadavkům podle oddílu A a B.",
- v prvním pododstavci poslední větě se zrušují slova "nařezaný na plátky",
- druhý pododstavec se zrušuje;
e) v oddílu D písm. b) se doplňuje nová věta, která zní:
"V tomto případě musí být číslo veterinárního schválení chladírenského nebo mrazírenského skladu uvedeno na doprovodném obchodním dokladu.";
f) doplňuje se nový oddíl F, který zní:
"F. čerstvé maso, které bylo vyjmuto z dalšího balení, a které bude znovu zabaleno v jiném zřízení, než ve kterém bylo zabaleno původně:
a) musí odpovídat požadavkům oddílů A, B, C a D;
b) musí být vyjmuto ze svého dalšího balení a znovu zabaleno v přebalovacím středisku, které odpovídá požadavkům kapitoly I přílohy I a je schváleno a pod dohledem v souladu s článkem 10."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
A. Od 1. ledna 1995 mohou členské státy odchylně od článku 3 povolit uvádění masa pocházejícího z jatek, které neodpovídají požadavkům kapitol I a II přílohy I, na trh na svém vlastním území, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) dotyčná jatka musí:
i) zpracovávat nejvýše 20 velkých dobytčích jednotek týdně a nejvýše 1000 velkých dobytčích jednotek ročně;
ii) odpovídat požadavkům prvního, druhého a čtvrtého odstavce bodu 66, kapitol V a VII přílohy I a bodu 67 kapitoly XIV a bodu 69 kapitoly XV s výjimkou požadavků vztahujících se na dovezené čerstvé maso a bodů 71, 72 a 73 kapitoly XV;
iii) splňovat požadavky přílohy II;
iv) předem uvědomit veterinární útvar o porážce a počtu a původu zvířat, aby bylo tomuto útvaru umožněno provést zdravotní vyšetření po porážce v souladu s kapitolou VI přílohy I v hospodářství nebo na jatkách.
b) provozovatel jatek, majitel nebo jeho zástupce musí vést záznamy o:
- zvířatech do jatek přicházejících a jatečných produktech jatka opouštějících,
- provedených kontrolách,
- výsledcích kontrol.
Tyto informace jsou na žádost sděleny příslušnému orgánu;
c) úřední veterinární lékař nebo pomocný veterinární pracovník musí po porážce provést prohlídku masa v souladu s kapitolou VII přílohy I a v souladu s požadavky bodu 32 kapitoly VII přílohy I. Pokud maso vykazuje změny, nebo se jeví jako poškozené, musí být prohlídka po porážce provedena úředním veterinárním lékařem.
Úřední veterinární lékař nebo pomocný veterinární pracovník v rámci své zodpovědnosti musí pravidelně sledovat dodržování hygienických předpisů stanovených kapitolami V a VII přílohy I.
Při provádění tohoto článku používají členské státy tyto přepočítací koeficienty:
i) hovězí maso
- dospělý skot ve smyslu nařízení (EHS) č. 805/68 a lichokopytníci: 1 velká dobytčí jednotka,
- jiný skot: 0,50 velké dobytčí jednotky;
ii) vepřové maso
- prasata s živou hmotností přes 100 kg: 0,20 velké dobytčí jednotky,
- jiná prasata [6]: 0,15 velké dobytčí jednotky;
iii) jiné maso
- ovce a kozy: 0,10 velké dobytčí jednotky,
- jehňata, kůzlata a selata méně než 15 kg živé hmotnosti: 0,05 velké dobytčí jednotky.
B. V rámci limitu 1000 velkých dobytčích jednotek uvedených v písmenu a) bodu i) prvního pododstavce oddílu A se členské státy mohou odchýlit od týdenního limitu zde stanoveného za účelem potřeby porážky jehňat a kůzlat v období před náboženskými svátky, za předpokladu, že úřední veterinární lékař je v tuto dobu přítomen na jatkách, jsou dodržovány hygienické předpisy a maso nebylo před uvedením na trh zmrazeno.
C. Nejvyšší množství stanovená v písmenu a) bodu i) prvního pododstavce oddílu A mohou být použita u jednotlivých hospodářských subjektů porážejících na vlastní účet s dostatečnými časovými odstupy během týdne v zařízení, které splňuje následující požadavky:
a) majitel zařízení nebo jakákoliv jiná osoba užívající toto zařízení byla specielně vyškolena ohledně provozní hygieny způsobem uznaným příslušným orgánem;
b) zvířata, která mají být poražena, jsou majetkem majitele zařízení nebo řezníka, jako osoby samostatně výdělečně činné, nebo jimi byla zakoupena, aby byly splněny požadavky uvedené v bodu d);
c) maso je produkováno v prostorách, které splňují požadavky přílohy II;
d) produkce musí být omezena na dodavatelská zařízení patřící řezníkům uvedeným v písmenu b) a na místní prodej spotřebitelům nebo místním správním celkům.
Pokud dojde vícekrát k individuálnímu zvýšení množství porážek, mohou být nejvyšší povolená množství stanovená v písmenu a) bodu i) prvního pododstavce oddílu A zvýšena na 30 velkých dobytčích jednotek týdně a 1500 velkých dobytčích jednotek ročně u jatek splňujících podmínky stanovené v prvním pododstavci.
Členské státy, které využijí tuto možnost, předloží Komisi seznam zařízení využívajících tato ustanovení.
D. Postupem podle článku 16 může být členským státům na vlastní žádost povoleno používat požadavky oddílu A u jatek umístěných v oblastech ovlivněných zvláštními zeměpisnými omezeními nebo ovlivněných problémy se zásobováním, které zpracovávají nejvýše 2000 velkých dobytčích jednotek ročně.
E. Odchylky mohou být povoleny příslušnými orgány v souladu s přílohou II v případě bouráren, které nejsou umístěny ve schváleném zařízení a které produkují nejvýše pět tun vykostěného masa týdně nebo odpovídající množství masa nevykostěného.
Ustanovení přílohy I kapitoly V, kapitoly VII bodu 38, kapitoly IX – s výjimkou požadavku na teplotu bourárny stanoveného druhou větou bodu 46 písmene c) – a bodu 48 kapitoly X, jsou použitelné u pracovních úkonů bourání a skladování v zařízeních uvedených v prvním pododstavci.
F. Maso pocházející ze zařízení uvedených v tomto článku, které bylo shledáno vhodným pro výživu lidí, s ohledem na hygienické a zdravotní požadavky stanovené touto směrnicí, musí být označeno vnitrostátním razítkem, které nesmí být zaměnitelné s razítkem Společenství a zejména nesmí být oválné.
Toto razítko však není nezbytné pro získané kusy masa, které nebyly zabaleny.
G. Členské státy rovněž mohou povolit odchylky od minimálních požadavků uvedených v kapitole I přílohy I pro chladírenské nebo mrazírenské sklady s nízkou kapacitou, v nichž je uskladněno pouze balené maso a jiné potraviny.
Švédsko může do 20. června 1997 povolit skladování baleného a nebaleného masa v jednom a tom samém chladírenském nebo mrazírenském skladě, pokud jsou tyto náležitě od sebe odděleny.
H. Jatka využívající odchylek ustanovených v tomto článku podléhají kontrolám Společenství vyžadovaným u schválených zařízení.";
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Členské státy do 31. prosince 1995 sdělí seznam zařízení uvedených v článku 1 směrnice 91/498/EHS [7] a seznam zařízení, pro která jsou podle tohoto článku stanoveny časové lhůty.
2. Příslušné orgány mohou jatkám, které mají oprávnění k odchylce v souladu s článkem 2 směrnice 91/498/EHS [8], a které mohou prokázat v rozsahu uspokojivém pro příslušný orgán, že se snaží dosáhnout souladu s požadavky této směrnice, ale ne vlastní vinou nejsou schopny dodržet lhůty původně stanovené, povolit dodatečnou lhůtu nezbytnou k dosažení tohoto souladu.
3. Pokud zařízení registrované v souladu s článkem 4 podstupuje změny na základě plánu restrukturalizace schváleného příslušným orgánem s cílem získání oprávnění v souladu s článkem 10, může výše uvedený orgán určit celkové množství prodaného dotyčným zařízením v souladu s úrovní pokroku prováděných změn.
4. Při provádění ustanovení této směrnice do svých vnitrostátních právních předpisů členské státy upřesní způsob, jakým se ukládají pokuty stanovené článkem 10 a čl. 2 odst. 2 směrnice 91/498/EHS v případě, že zařízení uvedené v tomto článku nedodrží závazky přijaté za účelem udělení dočasné odchylky, tak, aby tyto pokuty byly uloženy nejpozději do 31. prosince 1995 a, pokud jde o Švédsko, do 31. prosince 1996 a, pokud jde o Rakousko a Finsko, do 31. prosince 1997."
5. V čl. 5 odst. 1 písm. a) bodě iii) se před slovo "sarkocystóza" vkládají slova "makroskopicky viditelná".
6. Článek 6 se mění takto:
- v odst. 1 písm. e), páté odrážce se zrušují slova "správné provedení vykrvení";
- v odstavci 1 se písmeno h) nahrazuje tímto:
- "h) maso musí být označeno vnitrostátním razítkem, které nesmí být zaměnitelné s razítkem Společenství, a zejména nesmí být oválné."
7. V čl. 9 prvním pododstavci, bodu iii) se za slova "chladírenský nebo mrazírenský sklad" vkládají slova "a ve schválené balírně".
8. V čl. 10 odst. 1, čtvrtém a pátém pododstavci se doplňují slova "s ohledem na část dotyčné činnosti nebo celého podnikání".
9. V článku 12:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Veterinární znalci Komise mohou, v míře nezbytné k zajištění jednotného používání této směrnice a ve spolupráci s příslušnými orgány v členských státech, provádět kontroly na příslušných místech.
Kontrolou reprezentativního množství zařízení mohou rovněž prověřit, zda příslušné orgány kontrolují soulad zařízení s touto směrnicí.
Členský stát, na jehož území jsou prováděny kontroly, poskytne znalcům veškerou nezbytnou pomoc k naplnění jejich úkolu.
Komise informuje příslušné členské státy o výsledcích provedených kontrol.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla spolupráce s vnitrostátními orgány, se stanoví postupem podle článku 16."
10. V článku 13 se zrušuje odstavec 1.
11. Příloha I se mění takto:
a) v kapitole II bodu 14 písm. c) pododstavci i) kapitoly II se doplňují slova:
"… jestliže jsou takové úkony jsou prováděny na jatkách.
Navíc, co se týče prasat, je toto ustanovení použitelné v rozsahu nezbytném k zabránění kontaminace čerstvého masa a drobů";
b) v kapitole IV bodu 17 písm. a) se odkaz na "čtvrtý odstavec bodu 66 kapitoly XIV" nahrazuje odkazem "osmý odstavec bodu 66 kapitoly XIV";
c) v kapitole VI bodu 25 se první odstavec nahrazuje tímto:
"Zvířata musí projít prohlídkou před porážkou ve lhůtě kratší než 24 hodin po jejich přivezení na jatka a méně než 24 hodin před porážkou.
Úřední veterinární lékař může navíc požadovat prohlídku kdykoli jindy";
d) v kapitole VII bodu 33 se doplňuje nová věta, která zní:
"Mechanické nafouknutí pro stahování jehňat a kůzlat živé hmotnosti nižší než 15 kg může být schváleno příslušnými orgány v souladu s hygienickými požadavky.";
e) v kapitole IX bodu 43 se slova "řezání na plátky" nahrazují slovem "bourání" a slova "kusů skotu" se zrušují;
f) v kapitole XI:
- bod 49 se nahrazuje tímto:
"Označení zdravotní nezávadnosti musí být provedeno v rámci zodpovědnosti úředního veterinárního lékaře.
Za tímto účelem tento lékař zkontroluje:
a) označení zdravotní nezávadnosti;
b) označení a balící materiál v době označování podle ustanovení v této kapitole.";
- v bodu 50 písm. b) se doplňuje nová odrážka, která zní:
"Rozměry a jednotlivé znaky označení mohou být zmenšeny pro označování zdravotní nezávadnosti jehňat, kůzlat a selat.",
- v bodu 51:
i) doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— jatečná těla jehňat, kůzlat a selat musí mít alespoň dvě označení, každé z jedné strany jatečného těla, na pleci nebo na vnější straně stehen,";
ii) vkládá se nový druhý pododstavec, který zní:
"V případě jatečných těl jehňat, kůzlat a selat může označení zdravotní nezávadnosti mít formu nálepky nebo štítku, ale musí být možné je použít pouze jednou.";
- body 52 až 56 se nahrazují tímto:
"52. Játra skotu, prasat a lichokopytníků musí mít vypálené razítko v souladu s bodem 50, pokud jsou určena pro jiný členský stát nebo stát EHP.
53. Veškeré jiné vedlejší produkty jatek vhodné pro výživu lidí musí být okamžitě označeny v souladu s bodem 50 buď přímo na produktu nebo na prvním nebo dalším balení.
Označení v souladu s bodem 50 musí být provedeno na štítku připevněném k prvnímu nebo dalšímu balení nebo vytištěné na dalším balení.
Pokud je první balení nebo další balení provedeno na jatkách, musí označení zahrnovat číslo schválení zařízení.
54. Další obal musí být vždy označen v souladu s bodem 55.
55. Balené kusy získaného masa a balené droby uvedené v bodu 52 a bodu 53 musí mít označení zdravotní nezávadnosti v souladu s bodem 50.
Označení musí zahrnovat číslo veterinárního schválení bourárny místo čísla veterinárního schválení jatek.
Označení musí být provedeno na štítku připevněném k dalšímu balení nebo vytištěné na dalším balení takovým způsobem, že dojde k jeho poškození při otevření dalšího balení.
Skutečnost, že nedojde ke zničení označení, je možno tolerovat pouze v případě, že další balení je zničeno otevřením.
Pokud jsou kusy získaného masa nebo droby baleny v souladu s bodem 62 kapitoly XII, může být výše uvedený štítek připevněn na dalším balení.
V případě drobů balených na jatkách musí být číslo uvedené na označení být číslem veterinárního schválení dotyčných jatek.
Toto je požadováno rovněž v případě použití přepravních nádob (euro-boxů) splňujících požadavky bodu 59 písmena b).
56. Pokud je čerstvé maso baleno po kusech určených k přímému prodeji spotřebiteli, použijí se body 53 a 55.
Požadavky na rozměr, uvedené v bodu 50, nemusí být použity u označení požadovaném podle tohoto bodu.";
- bod 58 se nahrazuje tímto:
"58. Barvy používané k označování zdravotní nezávadnosti musí být barvami uvedenými v seznamu v čl. 2 odst. 8 směrnice 94/36/ES (Úř. věst. L 237, 10.9.1994, s. 13).";
g) v kapitole XII,
- v bodu 59 písmenu a) se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Dřevo nesmí být použito s výjimkou jatečných těl jehňat a kůzlat, za předpokladu, že jsou učiněna veškerá opatření k zamezení kontaktu masa a dalšího balení v případě roztržení prvního balení.",
- v bodu 60 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud játra, ledviny nebo srdce jsou předmětem obchodu nebo jsou dovezeny, musí každé první balení obsahovat pouze úplný orgán.",
- bod 62 se nahrazuje tímto:
"Pokud však první balení splňuje všechny podmínky ochranných vlastností obalu, nemusí být průhledné a bezbarvé.
Euro-boxy mohou rovněž být použity jako druhá nádoba, za předpokladu, že jsou splněny ostatní podmínky bodu 59.",
- v bodu 63 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Čerstvé maso může rovněž být baleno v bourárně, ze předpokladu, že euro-boxy, které musí splňovat požadavky bodu 59 písmene b), byly vyčištěny a vydesinfikovány před jejich dopravením do bourárny.",
- v bodu 64 se doplňuje nová část věty, která zní:
"kromě obchodních porcí určených k přímému prodeji spotřebiteli",
h) v kapitole XIV bodu 66 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"Odchylky od tohoto požadavku mohou být, z technologických důvodů týkajících se vyzrání masa, uděleny příslušným orgánem na základě posouzení konkrétního případu pro přepravu masa do bouráren nebo do obchodů s masem v nejbližším okolí jatek, za předpokladu, že délka takové přepravy nepřesáhne dobu dvou hodin."
12. V kapitole II přílohy II:
i) v bodu 10:
- v písmenu c) se slova "zřetelně oddělené prostory" nahrazují slovy "zřetelně oddělený prostor",
- písmeno f) se nahrazuje tímto:
- "f) chladírenskou nebo mrazírenskou místností dostatečné kapacity ve vztahu k velikosti a druhu porážených zvířat s oddělenou plochou určenou pro skladování zabavených jatečných těl, s výjimkou případů, kdy jsou zabavená jatečná těla okamžitě odeslána pod úředním dohledem ke znalci na další přezkoumání.";
ii) v bodu 11:
- slova "nebo čistý" se zrušují,
- doplňuje se nová věta, která zní:
"V porážecí místnosti mohou být čištěny žaludky a střeva v době, kdy nejsou žádná zvířata porážena.";
iii) doplňuje se nový bod, který zní:
"15. Jatka musí mít místnost s uzamykatelnou skřínkou, která je k dispozici kontrolnímu útvaru během jeho práce."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy, včetně případných nezbytných sankcí, pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Do použitelnosti této směrnice jsou použitelné odpovídající vnitrostátní předpisy v souladu s obecnými pravidly Smlouvy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1995.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. června 1995, kterou se mění směrnice 77/780/EHS a 89/646/EHS o úvěrových institucích, směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS o jiném než životním pojištění, směrnice 79/267/EHS a 92/96/EHS o životním pojištění, směrnice 93/22/EHS o investičních podnicích a směrnice 85/611/EHS o subjektech kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. května 1995,
(1) vzhledem k tomu, že se na základě určitých událostí jeví vhodné změnit v některých ohledech směrnice Rady, které vymezují obecný rámec pro výkon činnosti úvěrových institucí, pojišťoven, investičních podniků a subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), totiž směrnice 77/780/EHS [4] a 89/646/EHS, směrnice 73/239/EHS [5] a 92/49/EHS, směrnice 79/267/EHS [6] a 92/96/EHS, směrnici 93/22/EHS [7] a směrnici 85/611/EHS [8], aby byl posílen dohled nad těmito finančními podniky; že je žádoucí přijmout v celém odvětví finančních služeb obdobná opatření;
(2) vzhledem k tomu, že tyto směrnice mimo jiné stanoví podmínky, jež je nutno splnit, aby příslušné orgány mohly vydat povolení k zahájení dané činnosti;
(3) vzhledem k tomu, že by příslušné orgány neměly povolit nebo nadále povolovat činnost finančního podniku v případech, kdy jim mohou úzké vazby mezi takovým podnikem a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit v účinném výkonu jejich dohlížecí funkce; že finanční podniky, kterým již bylo vydáno povolení, jsou rovněž povinny uspokojit příslušné orgány v tomto směru;
(4) vzhledem k tomu, že definice "úzkých vazeb" v této směrnici vymezuje pouze minimální kritéria a nebrání členským státům, aby ji uplatnily také na jiné situace, než na které se vztahuje;
(5) vzhledem k tomu, že samotná skutečnost nabytí významného podílu na základním kapitálu určité společnosti nepředstavuje účast ve smyslu této směrnice, pokud byl tento podíl nabyt pouze jako dočasná investice a neumožňuje ovlivňování struktury nebo finanční politiky daného podniku;
(6) vzhledem k tomu, že odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který se musí vykonávat nad finančními podniky tam, kde to stanoví právní předpisy Společenství; že v těchto případech musí mít orgány, kterým se podává žádost o povolení, možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad takovými finančními podniky na konsolidovaném základě;
(7) vzhledem k tomu, že zásady vzájemného uznávání a výkonu dohledu domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány členských států nevydávaly nebo odnímaly povolení, pokud taková hlediska jako obsah plánů činnosti, zeměpisné rozvržení nebo skutečně prováděná činnost zřetelně naznačují, že si daný finanční podnik zvolil právo určitého členského státu proto, aby se vyhnul přísnějším právním normám platným v jiném členském státě, na jehož území provozuje nebo zamýšlí provozovat převážnou část své činnosti; že finanční podnik, který je právnickou osobou, musí získat povolení v členském státě, kde má své sídlo; že finanční podnik, který není právnickou osobou, musí mít své skutečné sídlo v členském státě, ve kterém má oprávnění k činnosti; že členské státy musí dále vyžadovat, aby se skutečné sídlo finančního podniku vždy nalézalo v domovském členském státě tohoto podniku a aby tam skutečně vykonávalo činnost;
(8) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby byla zajištěna možnost výměny informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež vzhledem ke své funkci pomáhají posilovat stabilitu finančního systému; že pro zachování důvěrné povahy sdělovaných informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců;
(9) vzhledem k tomu, že určitá protiprávní jednání, jako např. podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné než finanční podniky;
(10) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit podmínky, na jejichž základě je uvedená výměna informací přípustná;
(11) vzhledem k tomu, že je stanoveno, že informace je možno poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů a že tyto orgány mohou případně podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek;
(12) vzhledem k tomu, že by měla být také schválena výměna informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, případně dalšími veřejnými orgány příslušnými pro dohled nad platebními systémy na straně druhé;
(13) vzhledem k tomu, že by směrnice 85/611/EHS měla pro orgány pověřené povolováním SKIPCP a podniků podílejících se na jejich činnosti a dohledem nad nimi stanovit stejnou povinnost zachovávat profesní tajemství a stejné možnosti výměny informací, jaké jsou poskytovány orgánům pověřeným povolováním úvěrových institucí, investičních podniků a pojišťoven a dohledem nad nimi;
(14) vzhledem k tomu, že tato směrnice koordinuje veškerá ustanovení o výměně informací mezi veřejnými orgány pro celý finanční sektor, jak to stanoví směrnice 93/22/EHS;
(15) vzhledem k tomu, že by za účelem posílení dohledu nad finančními podniky a ochrany klientů finančních podniků mělo být stanoveno, že auditor má povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých skutečnostech, jež zjistí při výkonu své činnosti a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídící a účetní organizaci daného finančního podniku;
(16) vzhledem k tomu, že za účelem dosažení uvedeného cíle je žádoucí, aby členské státy stanovily, že tato povinnost by se měla vztahovat na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzké vazby s finančním podnikem;
(17) vzhledem k tomu, že povinnost auditorů sdělovat příslušným orgánům případně jisté skutečnosti a rozhodnutí týkající se finančního podniku, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, sama o sobě nemění povahu jejich povinností v takovém podniku ani způsob, kterým musí tyto povinnosti v podniku vykonávat;
(18) vzhledem k tomu, že přijetí této směrnice představuje nejvhodnější prostředek dosažení výše uvedených cílů, zejména k posílení pravomocí příslušných orgánů; že se tato směrnice omezuje na minimum nezbytné k dosažení těchto cílů a nepřekračuje to, co je k tomuto účelu nezbytné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Výrazem "finanční podnik" se v této směrnici rozumí:
- "úvěrová instituce" tam, kde tato směrnice mění směrnice 77/780/EHS a 89/646/EHS,
- "pojišťovna" tam, kde tato směrnice mění směrnice 73/239/EHS, a 92/49/EHS a "životní pojišťovna" tam, kde tato směrnice mění směrnice 79/267/EHS a 92/96/EHS,
- "investiční podnik" tam, kde tato směrnice mění směrnici 93/22/EHS,
- "subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) nebo podnik podílející se na jeho činnosti" tam, kde tato směrnice mění směrnici 85/611/EHS.
Článek 2
1. - pátá odrážka do článku 1 směrnice 77/780/EHS,
- písmeno l) do článku 1 směrnice 92/49/EHS,
- písmeno m) do článku 1 směrnice 92/96/EHS a
- bod 15 do článku 1 směrnice 93/22/EHS:
"úzkými vazbami" stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny:
a) "majetkovou účastí", čímž se rozumí držení, přímé nebo kontrolou, 20 % nebo více hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, nebo
b) "kontrolou", čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS [9], nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků.
Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k jedné a téže osobě vztahem kontroly, se rovněž považuje za úzkou vazbu mezi těmito osobami.
2.
Následující pododstavce se připojují k
- čl. 3 odst. 2 směrnice 77/780/EHS,
- čl. 3 odst. 3 směrnice 93/22/EHS,
- čl. 8 odst. 1 směrnice 73/239/EHS a
- čl. 8 odst. 1 směrnice 79/267/EHS:
"Existují-li mimoto úzké vazby mezi finančním podnikem a jinou fyzickou či právnickou osobou nebo osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tyto vazby účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí.
Příslušné orgány rovněž odmítnou vydat povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má podnik úzké vazby, nebo obtíže související s uplatňováním těchto předpisů.
Příslušné orgány vyžadují od finančních podniků předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci".
Článek 3
1. V článku 8 směrnice 73/239/EHS a v článku 8 směrnice 79/267/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Členské státy vyžadují, aby se skutečné sídlo pojišťovny nalézalo ve členském státě, ve kterém má pojišťovna sídlo".
2. V článku 3 směrnice 77/780/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Členské státy vyžadují, aby
- každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla své skutečné sídlo ve členském státě, ve kterém má sídlo,
- každá jiná úvěrová instituce měla své skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení k činnosti a ve kterém skutečně vykonává svou činnost".
Článek 4
1. V článku 16 směrnice 92/49/EHS a v článku 15 směrnice 92/96/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"5a. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a
- orgány příslušnými pro dohled nad subjekty, jež se zabývají likvidací a úpadkem finančních podniků a obdobnými řízeními, nebo
- orgány příslušnými pro dohled nad osobami pověřenými výkonem zákonem stanoveného auditu pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí, nebo
- nezávislými znalci pojišťoven, kteří vykonávají zákonný dohled nad těmito pojišťovnami, a subjekty příslušnými pro dohled nad těmito znalci.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- tyto informace jsou určeny k výkonu kontroly nebo dohledu podle prvního pododstavce,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být předány dále bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily, a případně pouze pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů, osob a subjektů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce".
2. V článku 12 směrnice 77/780/EHS a v článku 25 směrnice 93/22/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"5a. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a
- orgány příslušnými pro dohled nad subjekty, jež se zabývají likvidací a úpadkem finančních podniků a obdobnými řízeními, nebo
- orgány příslušnými pro dohled nad osobami pověřenými výkonem zákonem stanoveného auditu pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- tyto informace jsou určeny k výkonu kontroly nebo dohledu podle prvního pododstavce,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být předány dále bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily, a případně pouze pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, kterým orgánům mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce".
3. V článku 12 směrnice 77/780/EHS, v článku 16 směrnice 92/49/EHS, v článku 25 směrnice 93/22/EHS a v článku 15 směrnice 92/96/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"5b b. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy za účelem posílení stability a jednotnosti finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty příslušnými ze zákona pro zjišťování a vyšetřování případů porušení práva společností.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- tyto informace jsou určeny k výkonu úkolů podle prvního pododstavce,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být předány dále bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily, a případně pouze pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Provádějí-li v některém členském státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci své zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu určených, které nejsou veřejnými zaměstnanci, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek uvedených v druhém pododstavci.
Pro uplatnění poslední odrážky druhého pododstavce oznámí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné pověření osob, jimž má být informace předána.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů nebo subjektů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce.
Do 31. prosince 2000 vypracuje Komise zprávu o tom, jak jsou uplatňována ustanovení tohoto odstavce".
4. V článku 12 směrnice 77/780/EHS a v článku 25 směrnice 93/22/EHS se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Tento článek nebrání příslušnému orgánu v tom, aby sděloval informace určené k výkonu jejich funkce:
- centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady,
případně jiným státním orgánům příslušným pro dohled nad platebními systémy, ani nebrání těmto orgánům nebo subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které mohou potřebovat pro účely odstavce 4.
Informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku".
5. V článku 16 směrnice 92/49/EHS a v článku 15 směrnice 92/96/EHS se vkládá nový odstavec, který zní:
"5c. Členské státy mohou pověřit příslušné orgány, aby sdělovaly informace určené k výkonu jejich funkce
- centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady,
- případně jiným státním orgánům příslušným pro dohled nad platebními systémy,
a mohou tyto orgány nebo subjekty zmocnit sdělovat příslušným orgánům informace, které mohou potřebovat pro účely odstavce 4.
Informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku".
6. V článku 12 směrnice 77/780/EHS se doplňuje nový odstavec, který zní:
"8. Tento článek nebrání příslušným orgánům sdělovat informace uvedené v odstavcích 1 až 4 zúčtovacímu místu nebo obdobnému subjektu oprávněnému na základě vnitrostátního práva poskytovat zúčtovací nebo vypořádací služby pro některý trh jejich členských států, jsou-li toho názoru, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě prodlení nebo možnosti prodlení ze strany hospodářských subjektů.
Informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1. Členské státy však zajistí, aby informace získané na základě odstavce 2 nemohly být dále předány za okolností uvedených v tomto odstavci bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které informace poskytly".
7. V článku 50 směrnice 85/611/EHS se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Členské státy zajistí, aby všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušné orgány, jakož i auditoři a znalci pověření příslušnými orgány, byli vázáni profesním tajemstvím.
Podstatou profesního tajemství je, že žádné důvěrné informace, které se případně dozvědí při výkonu svých povinností, nesmějí sdělit žádné osobě ani orgánu s výjimkou souhrnné nebo obecné podoby, přičemž SKIPCP, jejich správcovské společnosti a depozitáři (dále jen "podniky podílející se na jejich činnosti".) nesmějí být jednotlivě rozeznatelné, aniž jsou dotčeny případy spadající pod trestní právo.
Vyhlásil-li však některý SKIPCP nebo podnik podílející se na jeho činnosti úpadek nebo je v nucené likvidaci, mohou být důvěrné informace, které se netýkají třetích stran zúčast něných na pokusech o jeho záchranu, sděleny v občanskoprávním nebo obchodněprávním řízení.
3. Odstavec 2 nebrání příslušným orgánům jednotlivých členských států ve výměně informací podle této směrnice nebo jiných směrnic o SKIPCP nebo podnicích podílejících se na jejich činnosti.
Na tyto informace se vztahuje profesní tajemství podle odstavce 2.
4. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí uzavírat dohody o spolupráci při výměně informací jen tehdy, pokud sdělované informace podléhají zárukám zachování profesního tajemství alespoň stejným jako podle tohoto článku.
5. Příslušné orgány, které přijímají důvěrné informace na základě odstavců 2 nebo 3, mohou tyto informace použít při výkonu svých povinností pouze k těmto účelům:
- aby prověřily, že jsou plněny podmínky pro přístup k činnosti SKIPCP nebo podniků podílejících se na jejich činnosti, a aby usnadnily kontrolu této činnosti, administrativních a účetních postupů a mechanismů vnitřní kontroly,
- k ukládání sankcí,
- pro odvolání ve správním řízení proti rozhodnutím příslušných orgánů, nebo
- v soudním řízení zahájeném na základě čl. 51 odst. 2.
6. Odstavce 2 a 5 nevylučují výměnu informací
a) uvnitř jednoho členského státu, kde existují dva nebo více příslušných orgánů, nebo
b) uvnitř jednoho členského státu nebo mezi členskými státy mezi příslušnými orgány a
- subjekty s veřejnou pravomocí v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi, investičními podniky, pojišťovnami a jinými finančními institucemi, jakož i subjekty příslušnými pro dohled nad finančními trhy,
- subjekty, které se zabývající likvidací nebo úpadkem SKIPCP nebo podniků podílejících se na jejich činnosti a obdobnými řízeními,
- osobami příslušnými pro provádění zákonem stanoveného auditu pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí při výkonu jejich dohlížecích funkcí,
jakož i poskytování informací nezbytných k plnění jejich úkolů subjektům spravujícím vyrovnávací programy.
Na tyto informace se vztahuje profesní tajemství podle odstavce 2.
7. Odchylně od odstavců 2 až 5 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a
- orgány příslušnými pro dohled nad subjekty, které se zabývající likvidací a úpadkem finančních podniků a obdobnými řízeními, nebo
- orgány příslušnými pro dohled nad osobami pověřenými výkonem zákonem stanoveného auditu pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- tyto informace jsou určeny k výkonu kontroly nebo dohledu podle prvního pododstavce,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 2,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být předány dále bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily, a případně pouze pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce.
8. Odchylně od odstavců 2 až 5 mohou členské státy za účelem posílení stability a jednotnosti finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty příslušnými ze zákona pro zjišťování a vyšetřování případů porušení práva Společenství.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- tyto informace jsou určeny k výkonu kontroly nebo dohledu podle prvního pododstavce,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 2,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být předány dále bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily, a případně pouze pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Provádějí-li v některém členském státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci své zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu určených, které nejsou veřejnými zaměstnanci, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek uvedených v druhém pododstavci.
Pro uplatnění poslední odrážky druhého pododstavce oznámí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné pověření osob, jimž má být informace předána.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů nebo subjektů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce.
Do 31. prosince 2000 vypracuje Komise zprávu o tom, jak jsou uplatňována ustanovení tohoto odstavce.
9. Tento článek nebrání příslušnému orgánu, aby sděloval centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, informace určené k výkonu jejich funkce, ani nebrání těmto orgánům nebo subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které mohou potřebovat pro účely odstavce 5.
Informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku.
10. Tento článek nebrání příslušným orgánům sdělovat informace uvedené v odstavcích 2 až 5 zúčtovacímu středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému na základě vnitrostátního práva poskytovat zúčtovací nebo vypořádací služby pro některý trh jejich členských států, jsou-li toho názoru, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě prodlení nebo možnosti prodlení ze strany hospodářských subjektů.
Na informace získané v této souvislosti se vztahuje profesní tajemství podle odstavce 2.
Členské státy však zajistí, aby informace získané na základě odstavce 3 nemohly být dále předány za okolností uvedených v tomto odstavci bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly.
11. Odchylně od odstavců 2 a 5 mohou členské státy mimoto zákonem povolit poskytování některých informací jiným orgánům své ústřední správy, jež odpovídají za právní předpisy týkající se dohledu nad SKIPCP a nad podniky podílejícími se na jejich činnosti, úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními podniky a pojišťovnami, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.
Tyto informace lze však poskytovat jen tehdy, je-li to nezbytné pro účely dohledu nad těmito finančními podniky.
Členské státy nicméně zajistí, aby informace získané na základě odstavců 3 a 6 nebyly dále předávány podle tohoto odstavce bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly".
Článek 5
Následující ustanovení se vkládají:
- do směrnice 77/780/EHS jako článek 12a,
- do směrnice 92/49/EHS jako článek 16a,
- do směrnice 92/26/EHS jako článek 15a,
- do směrnice 93/22/EHS jako článek 25a a
- do směrnice 85/611/EHS jako článek 50a:
"1. Členské státy zajistí alespoň, aby:
a) každá osoba schválená ve smyslu směrnice 84/253/EHS [10], aby ve finančním podniku plnila úkol uvedený v článku 51 směrnice 78/660/EHS [11], článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo v článku 31 směrnice 85/611/EHS, anebo jiný zákonem stanovený úkol, musela bezodkladně sdělit příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se daného podniku, jež zjistila při plnění tohoto úkolu a jež by mohly
- představovat porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti finančního podniku, nebo
- ovlivnit pokračování činnosti finančního podniku nebo
- způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim budou vysloveny výhrady;
b) tato osoba měla také povinnost oznamovat veškeré skutečnosti a rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu podle písmene a) v podniku, který má úzké vazby plynoucí z kontrolního vztahu s finančním podnikem, v němž plní výše uvedený úkol.
2. Sdělí-li osoby schválené ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře příslušným orgánům jakékoliv skutečnosti uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení omezení v poskytování informaci, jak je stanovení smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost."
Článek 6
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18. června 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/28/ES ze dne 24. října 1995 o hořlavosti materiálů vnitřní výbavy určitých kategorií motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je důležité přijmout opatření k tomu účelu;
vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí určité kategorie vozidel splňovat podle vnitrostátních právních předpisů, se mimo jiné vztahují na hořlavost materiálů použitých ve vnitřní výbavě určitých kategorií motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší;
vzhledem k tomu, že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo místo svých současných právních předpisů, zejména proto, aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který upravuje směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4];
vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou z jednotlivých směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto pro účely této směrnice použijí ustanovení směrnice 70/156/EHS vztahující se na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky vozidel;
vzhledem k tomu, že je vhodné odvolat se na směrnici Rady 77/649/EHS [5], ve které je uveden postup stanovení vztažného bodu místa k sezení ("R-bodu");
vzhledem k tomu, že pro zajištění bezpečnosti cestujících a bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích je důležité, aby materiály použité ve vnitřní výbavě karoserie autobusů a autokarů splňovaly minimální požadavky pro zamezení nebo alespoň zpomalení vzniku a šíření plamenů, aby v případě požáru cestující mohli opustit vozidlo;
vzhledem k tomu, že je žádoucí zavést alternativní postupy schvalování typu vozidel jako systémů podle této směrnice, tj. buď na základě zkoušek hořlavosti materiálů vnitřní výbavy motorových vozidel, nebo na základě EHS schválení typu konstrukční části pro každý materiál nebo zařízení, jako jsou sedadla, záclony apod., určené pro vnitřní výbavu těchto vozidel, přičemž je nutno ověřovat správnost instalace takto schválených materiálů nebo zařízení,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se
- "vozidlem" rozumí každé vozidlo ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS,
- "konstrukční částí" rozumí zařízení ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout
- udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určité vozidlo nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání vozidla z důvodů týkajících se hořlavosti materiálů použitých ve vnitřní výbavě jeho karoserie,
- udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro konstrukční část použitou ve vnitřní výbavě karoserie vozidla nebo odmítnout nebo zakázat její prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání z důvodů týkajících se hořlavosti materiálů použitých v její konstrukci,
jestliže jsou splněny požadavky stanovené v přílohách I, IV, V a VI této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího přijetí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Od uvedeného data nesmějí členské státy zakázat počáteční uvedení do provozu vozidel ani prodej nebo používání konstrukčních částí, které jsou v souladu s touto směrnicí.
Členské státy použijí tato ustanovení po uplynutí 48 měsíců ode dne přijetí této směrnice.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. června 1995, kterou se mění směrnice 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 13 odst.
1 směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy [4] vyžaduje, aby Komise podala zprávu, pokud možno spolu s návrhy, o maximální délce trvání přepravy, intervalech krmení a napájení, dobách pro odpočinek, prostorových podmínkách a požadavcích, které musí splňovat dopravní prostředky pro přepravu určitých druhů zvířat;
vzhledem k tomu, že zpráva Komise, podložená stanoviskem Vědeckého veterinárního výboru, prokazuje, že je možné vytvořit pro určité typy zvířat standardy založené na vědeckých poznatcích a získaných zkušenostech;
vzhledem k tomu, že některé členské státy již přijaly pravidla týkající se délky trvání cest, intervalů krmení a napájení, dob pro odpočinek a prostorových podmínek; že tato pravidla jsou v některých případech velmi podrobná, a že některé členské státy je využívají k omezení obchodu s živými zvířaty v rámci Společenství; že osoby zabývající se přepravou zvířat potřebují jasně definovaná kritéria, která by jim umožnila pracovat v rámci celého Společenství, aniž by se dostávaly do konfliktu s rozdílnými ustanoveními platnými v jednotlivých státech;
vzhledem k tomu, že k odstraňování technických překážek v obchodu s živými zvířaty a k umožnění nerušeného provozu tržních organizací je při zajištění dostatečné úrovně ochrany přepravovaných zvířat nezbytné v souvislosti s vnitřním trhem změnit pravidla obsažená ve směrnici 91/628/EHS s cílem harmonizovat pro určité druhy zvířat délku trvání přepravy, doby pro odpočinek, intervaly pro krmení a napájení a prostorové podmínky;
vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být zachováno právo stanovit přísnější pravidla pro délku trvání cesty při přepravě zvířat určených na jatky, při níž mají být tato zvířata přemísťována z místa nakládky do místa určení na území tohoto státu v souladu o obecnými ustanoveními Smlouvy;
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/628/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) - přepravy, které nemají obchodní charakter, a přepravy jednotlivého zvířete doprovázeného fyzickou osobou, která za zvíře během přepravy odpovídá,
- přepravy domácích zvířat, která doprovázejí svého majitele na jeho soukromé cestě."
2. V čl. 2 odst. 2:
a) v pododstavci e) se slova "a ustájena alespoň na 10 hodin" nahrazují slovy "a ustájena na 24 hodiny";
b) připojují se tyto pododstavce:
"h) "dobou odpočinku" se rozumí souvislé období v průběhu cesty, během něhož zvířata nejsou přemísťována pomocí dopravních prostředků;
i) "přepravcem" se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která
- přepravuje zvířata na svůj vlastní účet, nebo
- přepravuje zvířata na účet třetí osoby, nebo
- poskytuje třetí osobě dopravní prostředky pro přepravu zvířat
za předpokladu, že přeprava má obchodní charakter a je prováděna za účelem zisku." 3. V čl. 3 odst. 1 se vkládá následující pododstavec:
"aa) - prostorové podmínky (stupeň koncentrace zvířat) odpovídaly alespoň hodnotám uvedeným v kapitole VI přílohy, pokud se týká zvířat a dopravních prostředků uvedených v této kapitole,
- délka trvání cesty, doby pro odpočinek a intervaly ke krmení a napájení pro určité druhy zvířat odpovídaly hodnotám uvedeným v kapitole VII přílohy pro zvířata uvedená v této kapitole, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení (EHS) č.
3820/85 [5];"
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
A. Členské státy zajistí, aby:
1. každý přepravce
a) je i) registrován způsobem umožňujícím příslušnému orgánu v případě neplnění požadavků uvedených v této směrnici rychle zjistit jeho totožnost;
ii) držitelem schválení, které platí pro všechny přepravy obratlovců uskutečňované na jednom z území uvedených v příloze ke směrnici 90/675/EHS, a které bylo vydáno příslušným orgánem členského státu zařízení, nebo, pokud se jedná o podnik ve třetí zemi, příslušným orgánem členského státu Unie za předpokladu, že odpovědná osoba přepravního podniku předloží písemný závazek dodržovat platné veterinární předpisy Společenství.
Tento závazek zejména uvádí, že:
- přepravce uvedený v odstavci 2 učinil všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s požadavky této směrnice až do místa určení, a zvláště v případech vývozu do třetích zemí do místa určení, jak je vymezeno příslušnými veterinárními předpisy Společenství,
- aniž jsou dotčena ustanovení kapitoly 1 oddílu A odst. 6 pododstavce b) přílohy, je personál uvedený v odst. 2 pododstavci a) náležitě proškolen buď v rámci podniku, nebo prostřednictvím školicí organizace, nebo má odpovídající praktické zkušenosti, které jej kvalifikují k manipulaci s obratlovci a k jejich přepravě a k poskytování potřebné péče přepravovaným zvířatům;
b) nepřepravuje zvířata ani nedává přepravovat zvířata v podmínkách, kdy by se mohla těmto zvířatům způsobit zranění nebo zbytečné útrapy;
c) používá k přepravě zvířat uvedených v této směrnici dopravní prostředky, které jsou schopné zajistit dodržování požadavků Společenství na dobré životní podmínky zvířat během přepravy, a to zejména požadavků uvedených v příloze a požadavků, které budou určeny podle čl. 13 odst. 1;
2. přepravce:
a) pověřuje přepravou živých zvířat personál, který má nezbytné schopnosti, odbornou kvalifikaci a znalosti stanovené v odst. 1 písm. a);
b) pro přepravu zvířat uvedených v článku 1 odst. 1 písm. a), s nimiž se obchoduje mezi členskými státy nebo která jsou vyvážena do třetích zemí, vypracuje plán cesty v souladu se vzorem uvedeným v kapitole VIII přílohy a tento plán je během cesty připojen k veterinárnímu osvědčení a jsou v něm uvedena všechna místa zastávek a překládek.
Jednorázový plán cesty musí být vypracován v souladu s písmenem c) tak, aby pokrýval celou dobu trvání cesty;
c) předá plán cesty uvedený pod písmenem b) příslušnému orgánu tak, aby tento orgán mohl vystavit veterinární osvědčení. Následně se na plánu cesty vyznačí počet nebo počty veterinárních osvědčení. Plán musí být opatřen razítkem veterinárního lékaře v místě odjezdu a tento veterinární lékař pak oznámí existenci plánu cesty prostřednictvím systému Animo;
d) se přesvědčí
i) že originál plánu cesty uvedeného pod písmenem b)
- je řádně vypracován a vyplněn příslušnými osobami v náležitém čase,
- je připojen k veterinárnímu osvědčení provázejícímu zásilku po celou dobu cesty;
ii) že personál pověřený přepravou:
- zaznamená do plánu cesty časy a místa, v nichž byla přepravovaná zvířata během cesty nakrmena a napojena,
- při vývozu zvířat do třetích zemí, kdy přeprava v rámci států Společenství trvá déle než 8 hodin, nechá plán prověřit (a to po kontrole) příslušným orgánem na hraničním přechodu nebo v místě výstupu ze země stanoveném členským státem (razítko a podpis), a poté, co příslušný veterinární úřad zkontroloval, že zvířata jsou schopna pokračovat v cestě.
Členské státy mohou stanovit, že výlohy za výše uvedenou veterinární kontrolu nese hospodářský subjekt, který zvířata vyváží,
- při návratu zašle plán cesty zpět příslušnému orgánu v místě původu.
Stejná ustanovení platí pro vývoz do třetích zemí prováděný po moři, pokud cesta trvá déle než 8 hodin;
e) uchovává po dobu stanovenou příslušným orgánem druhý exemplář plánu cesty uvedeného pod písmenem b) tak, aby mohl být v případě potřeby a na požádání předložen příslušnému orgánu k případnému prověření;
f) prokáže, s přihlédnutím k druhu přepravovaných zvířat a v případě, kdy v důsledku délky trvání cesty musí být splněna ustanovení kapitoly VII odst. 4, že byla podniknuta opatření k tomu, aby během cesty byly uspokojeny potřeby zvířat ohledně krmení a napájení, a to i v případě, kdy plán cesty byl změněn nebo kdy cesta byla přerušena z důvodů, které se vymykají jeho kontrole;
g) se ujistí se o tom, že zvířata jsou přepravena do místa určení bez zbytečného prodlení;
h) aniž je dotčeno dodržování ustanovení kapitoly III přílohy zajistil, se ujistí, že zvířata těch druhů, které nejsou uvedeny v kapitole VII přílohy, jsou během přepravy v náležitých intervalech krmena a napájena;
3. aby místa zastávek, která byla předem schválena pověřenou osobou uvedenou v odstavci 2, byla pravidelně kontrolována příslušným orgánem, který se také musí ujistit o tom, že zvířata jsou schopna pokračovat v přepravě;
4. náklady spojené s dodržováním požadavků na krmení, napájení a odpočinek přepravovaných zvířat nesou hospodářské subjekty uvedené v odstavci 1.
B. Případná prováděcí pravidla vyplývající z ustanovení tohoto článku se stanoví postupem podle článku 17."
5. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Členské státy v souladu se zásadami a pravidly kontroly stanovenými ve směrnici 90/425/EHS zajistí, aby odpovědné orgány kontrolovaly, zda jsou dodržovány požadavky uvedené v této směrnici tím, že bude provádět nediskriminačním způsobem kontroly:
a) dopravních prostředků a zvířat přepravovaných po silnicích;
b) dopravních prostředků a zvířat při příjezdu na místo určení;
c) dopravních prostředků a zvířat na trzích a v místech odjezdu, zastávek a překládky;
d) údajů v průvodních dokumentech.
Tyto kontroly musí být provedeny na vzorku zvířat, jehož velikost je přiměřená počtu zvířat každoročně přepravovaných v každém členském státě, a mohou být provedeny současně s kontrolami vykonávanými pro jiné účely.
Příslušný orgán v každém členském státě musí předložit Komisi výroční zprávu obsahující údaje o počtu prohlídek provedených v předchozím kalendářním roce s přihlédnutím k písmenům a), b), c) a d) a podrobné údaje o všech zaznamenaných porušeních předpisů a o zákrocích, které následně provedl příslušný orgán.
Pokud příslušný orgán získal informaci o porušení ustanovení této směrnice, může na vlastním území provést kontrolu během přepravy.
Ustanoveními tohoto článku nejsou dotčeny kontroly prováděné namátkově v rámci úkolů orgánů obecně odpovědných za provádění právních předpisů v členském státě."
6. V čl. 9 odst. 1 se vkládá třetí pododstavec:
"Jakékoli opatření přijaté podle druhého pododstavce oznamuje příslušný orgán prostřednictvím sítě Animo postupy, včetně finančních postupů, jež se mají stanovit postupem podle článku 17."
7. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Znalci Komise mohou, v rozsahu nezbytném pro zajištění jednotného provádění směrnice, provádět kontroly na místě.
V rámci této činnosti mohou provádět namátkové kontroly, aby zjistili, zda příslušné orgány sledují dodržování požadavků obsažených v této směrnici.
O výsledcích těchto kontrol Komise informuje členské státy.
2. Kontroly podle odstavce 1 jsou prováděny ve spolupráci s příslušným orgánem.
3. Členský stát, na jehož území se provádí kontrola, poskytne znalcům veškerou pomoc, která je potřeba ke splnění jejich úkolu.
4. Podrobná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 17."
8. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Pravidla obsažená ve směrnici 91/496/EHS se použijí zejména na organizaci a opatření vyplývajících z kontrol.
2. Dovoz, tranzit nebo přeprava živých zvířat, která spadají do působnosti této směrnice, může být z třetích zemí do území Společenství povolen pouze tehdy, pokud přepravce:
- se písemně zaváže k dodržování požadavků obsažených v této směrnici, zejména požadavků uvedených v článku 5, a učiní nezbytné, aby tyto požadavky byly splněny;
- předloží plán cesty vypracovaný podle článku 5.
3. Úřední veterinární lékař na hraničním přechodu musí kromě toho při kontrole splnění požadavků uvedených v odstavci 2 ověřit, zda byly splněny požadavky na dobré životní podmínky zvířat.
Zjistí-li, že nebyly splněny požadavky týkající se krmení a napájení zvířat, učiní na náklady hospodářského subjektu opatření podle článku 9.
4. Osvědčení nebo dokumenty uvedené ve třetí odrážce článku 4 odst. 1 směrnice 91/496/EHS se postupem uvedeným v článku 17 doplní tak, aby přihlížely k požadavkům této směrnice.
Do doby přijetí těchto opatření se použijí příslušné vnitrostátní předpisy, pokud dodržují obecná ustanovení Smlouvy."
9. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Komise předloží do 31. prosince 1995 Radě návrh na stanovení požadavků, kterým musí vyhovovat dopravní prostředky.
O tomto návrhu rozhodne Rada kvalifikovanou většinou.
2. Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise stanoví do 30. června 1996 kritéria Společenství, jež musí splňovat místa zastávek. Tato kritéria se týkají infrastruktury, krmení, napájení, nakládání, vykládání a v případě potřeby ustájení některých typů zvířat, jakož i požadavků sanitární povahy na místa zastávek.
3. Do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu o zkušenostech, které nabyly členské státy od zahájení používání této směrnice; zpráva může být doplněna případnými návrhy, o nichž rozhoduje Rada kvalifikovanou většinou.
4. Do doby provedení ustanovení odstavců 1 a 2 se použijí vnitrostátní předpisy v dané oblasti pokud dodržují obecná ustanovení Smlouvy." 10. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. Členské státy mohou pro určité části svého území definované v příloze I směrnice 90/675/EHS přiznat odchylky z některých ustanovení uvedené směrnice pro přesuny zvířat, aby byla zohledněna zeměpisná odlehlost těchto míst od pevninského území Společenství.
2. Členské státy, které tuto možnost využijí informují ostatní členské státy a Komisi v rámci Stálého veterinárního výboru Společenství o přijatých opatřeních." 11. Článek 18 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. V případě opakovaného porušení této směrnice nebo jejího porušení, které má za následek vážné útrapy zvířat, podnikne členský stát, aniž jsou dotčeny možnosti jiných postihů, opatření k nápravě zjištěných nedostatků, která mohou vést až k pozastavení nebo odnětí oprávnění podle čl. 5 A odst. 1 písm. a) bod ii).
Při provedení ustanovení do vnitrostátních právních předpisů musí členské státy formulovat opatření, která budou podniknuta k nápravě zjištěných nedostatků."
12. V článku 18 se připojují tyto odstavce:
"3. Jestliže příslušný orgán členského státu, v němž je místo určení nebo který je tranzitní zemí, zjistí, že přepravce nedodržuje ustanovení této směrnice, musí se neprodleně spojit s příslušným orgánem členského státu, který vydal oprávnění.
Tento orgán pak učiní veškerá nezbytná opatření, zejména pak opatření uvedená v odstavci 2. Své rozhodnutí včetně zdůvodnění sdělí příslušnému orgánu členského státu, v němž bylo porušení směrnice zjištěno, a Komisi.
Komise o této záležitosti pravidelně informuje ostatní členské státy.
4. Členské státy si musejí způsobem odpovídajícím ustanovením směrnice 89/608/EHS* poskytovat při provádění této směrnice vzájemnou pomoc, a to zejména s cílem zajistit plnění ustanovení tohoto článku. [6] V
případě zjištění vážného nebo opakovaného porušení směrnice, pokud byly vyčerpány veškeré možnosti založené vzájemnou pomocí a po kontaktování zúčastněných stran a Komise může členský stát, na jehož území byla porušení směrnice zjištěna, dočasně zakázat přepravu zvířat na svém území dotyčnému přepravci, který se na porušení směrnice podílel.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy o trestněprávních postizích."
13.
V kapitole I oddílu A odst. 2 písm. b) přílohy se připojuje toto:
"Uvnitř oddělení pro zvířata a na každém podlaží musí mít zvířata dostatek prostoru k tomu, aby mohla zaujmout svůj přirozený postoj, větrání a kubatura vzduchu musí odpovídat podmínkám přepravy a být přiměřené druhu přepravovaných zvířat, přičemž se počítá se vzpřímeným postojem zvířat, aniž by se jakýmkoli způsobem zvířatům bránilo v jejich přirozeném pohybu."
14. Kapitola I, oddíl A odst. 2 písm. d) přílohy se nahrazuje tímto:
"d) Během přepravy musí být zvířatům podávána voda a vhodné krmivo v intervalech, stanovených pro tento účel v kapitole VII."
15. K příloze se připojí kapitoly obsažené v příloze k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1996.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Členské státy však mají dodatečnou lhůtu až do 31. prosince 1997 na uplatnění požadavků stanovených v kapitole VII odst. 3 na dopravní prostředky uvedené v odstavcích 3, 6 a 7 uvedené kapitoly.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit kritéria pro čistotu pro všechna náhradní sladidla uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [3];
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro náhradní sladidla, která jsou stanovena v Codex Alimentarius a která určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
vzhledem k tomu, že by potravinářské přídatné látky připravené výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny nebo jež jsou uvedeny v této směrnici, měly být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Kritéria pro čistotu podle čl. 3 odst. 3 písm. a) směrnice 89/107/EHS pro náhradní sladidla uvedená ve směrnici 94/35/ES jsou stanovena v příloze.
2. Kritéria pro čistotu látek E 420 (i), E 420 (ii) a E 421 stanovená v příloze této směrnice nahrazují kritéria pro čistotu výše uvedených látek, která jsou stanovena v příloze směrnice Rady 78/663/EHS [4].
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Výrobky uvedené na trh nebo označené před výše uvedeným dnem, které nevyhovují této směrnici, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/32/ES [2], a zejména na čl.
8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se ve směrnici 76/768/EHS stanoví úřední zkoušení kosmetických prostředků s cílem zajistit dodržení podmínek předepsaných předpisy Společenství, které se týkají složení kosmetických prostředků;
vzhledem k tomu, že by všechny nezbytné metody analýzy měly být stanoveny co nejdříve; že některé metody již byly přijaty ve směrnici Komise 80/1335/EHS [3] ve znění směrnice 87/143/EHS [4], směrnici 82/434/EHS [5] ve znění směrnice 90/207/EHS [6] a ve směrnicích 83/514/EHS [7], 85/490/EHS [8] a 93/73/EHS [9];
vzhledem k tomu, že důkaz a stanovení kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové, kyseliny salicylové a kyseliny propionové v kosmetických prostředcích a důkaz a stanovení hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheru v kosmetických prostředcích jsou šestým krokem;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnice 76/768/EHS technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se při úředním zkoušení kosmetických prostředků:
- důkaz a stanovení kyseliny benzoové, kyseliny 4hydroxybenzoové, kyseliny sorbové, kyseliny salicylové a kyseliny propionové,
- důkaz a stanovení hydrochinonu, hydrochinonmonomethyletheru, hydrochinonmonoethyletheru a hydrochinonmonobenzyletheru
prováděly metodami popsanými v příloze.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. července 1995, kterou se mění směrnice Rady 82/471/EHS o určitých produktech používaných ve výživě zvířat (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 82/471/EHS stanoví, že obsah jejích příloh musí být neustále přizpůsobován vývoji vědeckotechnických poznatků;
vzhledem k tomu, že studie nového produktu, patřícího do skupiny bílkovinných produktů získávaných z mikroorganismů, v daném případě z bakterií, prokázaly blahodárné účinky u vepřů, telat a lososů; že by proto mělo být za určitých podmínek povoleno používání těchto produktů ve výživě zvířat;
vzhledem k tomu, že z technologických důvodů výroby je nutno změnit minimální koncentraci povoleného tekutého koncentrátu L-lysinu;
vzhledem k tomu, že vědecký výbor pro výživu zvířat a vědecký výbor pro potraviny vydaly stanovisko o užívání bílkovinného produktu vzniklého fermentací Methylococcus capsulatus (Bath), Alcaligenes acidovorans, Bacillus brevis a Bacillus firmus na přírodním plynu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 82/471/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s přílohou této směrnice nejpozději do 30. června 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 10. července 1995, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/32/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že furokumariny jsou považovány za fotomutagenní a fotokarcinogenní; že Vědecký výbor pro kosmetologii nedokázal z dostupných vědeckých, technických a epidemiologických údajů usoudit, zda spojení ochranných filtrů s furokumariny zaručí bezpečnost prostředků na ochranu před slunečním zářením a prostředků pro zhnědnutí kůže obsahujících furokumariny ve vyšším než minimálním množství; že pro ochranu veřejného zdraví je tedy nezbytné omezit množství furokumarinů v těchto prostředcích na méně než 1 mg/kg;
vzhledem k tomu, že látka 1tercbutyl2methoxy4methyl3,5dinitrobenzen (musk ambrette, Abelmoschus moschatus) je považována za silný fotoalergen; že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu představuje použití této látky v kosmetických prostředcích riziko pro lidské zdraví; že je tedy nezbytné její použití zakázat;
vzhledem k tomu, že z toxikologického zhodnocení látky benzyl{2[2(diisobutylfenoxy)ethoxy]ethyl}dimethylamoniumchlorid (benzethoniumchlorid) vyplynulo, že tato přísada je ve značné míře toxická; že je tedy bezpečnostní hranice pro lidské zdraví v případě použití této přísady v kosmetických prostředcích neodpovídající; že je tedy nezbytné použití této látky zakázat;
vzhledem k tomu, že buňky, tkáně nebo produkty lidského původu mohou přenášet CreutzfeldtJakobovu chorobu, spongiformní encefalopatii člověka a určitá virová onemocnění; že za současného stavu vědeckých znalostí je tedy nezbytné zakázat jejich použití v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že nejnovější toxikologické studie látky 3,3bis(4hydroxyfenyl)ftalid (fenolftalein*) ukazují zřetelný klastogenní účinek in vitro; že bezpečnostní hranice je nízká, zejména pokud jde o děti; že je tedy nezbytné použití této látky zakázat;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého a technického výzkumu může být 2ethylhexyl(2kyan3,3difenylakrylát) používán jako filtr ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1996 v případě látek uvedených v příloze nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 1997 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány ani jinak přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1 obsahující látky uvedené v příloze, pokud nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. července 1995, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/79/ES [2], a zejména na čl.
18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS uvést pro žadatele co nejpřesněji podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musejí být určité údaje získány; že by tyto podrobnosti měly být zavedeny, jakmile budou k dispozici, aby je žadatelé mohli použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že úvodní ustanovení příloh II a III směrnice 91/414/EHS v současné době odkazují na uplatnění zásad správné laboratorní praxe (SLP), jestliže se provádí zkoušení s cílem získat údaje o vlastnostech a nezávadnosti látek a přípravků; že by tedy bez dotčení ustanovení čl.
9 odst. 1 třetího pododstavce výše uvedené směrnice měla být správná laboratorní praxe v zásadě uplatněna i pro studie týkající se reziduí, zejména tehdy, jestliže jsou nezbytné pro dokumentace, které mají být předloženy s cílem zařadit účinnou látku do přílohy I výše uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že se však ukazuje, že v určitých členských státech není dosud k dispozici infrastruktura pro uplatnění požadavků správné laboratorní praxe při studiích reziduí ve sledovaných pokusech na plodinách, potravinách nebo krmivech; že by mělo být na druhé straně členským státům, které již uplatňují požadavky správné laboratorní praxe, umožněno, aby v jejich uplatňování při pokusech prováděných na svém území pokračovaly; že by tato zásada měla být ujasněna pro účely odchylek od správné laboratorní praxe, které jsou již obsaženy ve výše uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit dočasné odchylky pro uplatnění požadavků správné laboratorní praxe pro účinné látky, které již byly uvedeny na trh dva roky po oznámení směrnice 91/414/EHS, jakmile bude splněna řada preventivních opatření; že však není nezbytné stanovit odchylky tohoto typu pro účinné látky, které nebyly uvedeny na trh do dvou let od oznámení výše uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II a III směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. července 1995.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 14. července 1995, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/35/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS jsou stanoveny požadavky na dokumentace, které se předkládají pro účely zařazení účinné látky do přílohy I a pro účely povolení přípravku na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že je nezbytné v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS uvést pro žadatele co nejpřesněji všechny podrobnosti o požadovaných informacích, jako jsou okolnosti, podmínky a technické normy, za jakých musí být určité údaje získány; že by měla být tato ustanovení zavedena, jakmile budou k dispozici, aby je mohli žadatelé použít při přípravě svých dokumentací;
vzhledem k tomu, že lze v současné době provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající se rozpadu a chování účinné látky v životním prostředí podle přílohy II části A oddílu 7;
vzhledem k tomu, že v současné době lze rovněž provést upřesnění, pokud jde o požadavky na údaje týkající rozpadu a chování přípravku na ochranu rostlin v životním prostředí podle přílohy III části A oddílu 9;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/414/EHS se mění takto:
1. V příloze II části A se oddíl nadepsaný "7. Rozpad a chování v životním prostředí" nahrazuje přílohou I této směrnice.
2. V příloze III části A se oddíl nadepsaný "9. Rozpad a chování v životním prostředí" nahrazuje přílohou II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními této směrnice nejpozději do 30. dubna 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost 1. července 1995.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 17. července 1995, kterou se mění přílohy směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komisi byl v rámci směrnic Rady 86/362/EHS a 86/363/EHS svěřen úkol vypracovat seznam reziduí pesticidů a jejich maximálních limitů ke schválení Radou;
vzhledem k tomu, že v důsledku zemědělské praxe se rezidua pesticidů mohou nacházet v obilovinách a v potravinách živočišného původu; že je nezbytné zohlednit příslušné údaje vyplývající jak z použití povolených pesticidů, tak popřípadě z cílených kontrolních pokusů a zkrmovacích studií;
vzhledem k tomu, že má-li být lépe odhadnut maximální možný dietární příjem reziduí pesticidů, je prozíravé stanovit, pokud možno současně, maximální limity reziduí pro jednotlivé pesticidy ve všech hlavních složkách stravy; že tyto limity představují minimální množství pesticidu potřebné pro dosažení přiměřené regulace, aplikované takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a je toxikologicky přijatelné;
vzhledem k tomu, že ve světle technického a vědeckého pokroku a požadavků veřejného zdraví a zemědělství by měly být pozměněny směrnice 86/362/EHS a 86/363/EHS doplněním ustanovení týkajících se dalších reziduí pesticidů pro obiloviny a potraviny živočišného původu, jmenovitě látek methidathion, methomyl thiodikarb, amitraz, pirimifosmethyl, aldikarb a thiabendazol;
vzhledem k tomu, že dostupné údaje pro stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů však nejsou pro určité kombinace reziduí pesticidů a produktů podle současných měřítek dostatečné; že v takových případech se pro získání nezbytných údajů jeví přiměřenou lhůta nepřekračující čtyři roky; že maximální limity by tedy měly být na základě takových údajů stanoveny nejpozději 1. července 2000; že nejsou-li předloženy dostatečné údaje, jsou limity obvykle stanoveny na úrovni odpovídající mezi stanovitelnosti; že dostatečné závazky získat nezbytné údaje musí být učiněny do jednoho roku po přijetí této směrnice;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici budou muset být přezkoumány v rámci přehodnocení účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se vkládají rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg (ppm) _BAR_ METHIDATHION _BAR_ 0,02 _BAR_
METHOMYL-THIODIKARB _BAR_ 0,05 _BAR_
Článek 2
1. V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se vkládají rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg (ppm) _BAR_
METHIDATHION _BAR_ 0,02 _BAR_ 0,02 _BAR_ 0,02 _BAR_
PIRIMIFOS-METHYL _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 2. V části A přílohy II směrnice 86/363/EHS se vkládají rezidua těchto pesticidů:
AMITRAZ _BAR_ drůbeží maso _BAR_ _BAR_ 0,02 _BAR_
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 22. srpna 1996.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. července 1995, kterou se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/51 EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], ve znění směrnice Komise 94/38/ES [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že při zkoumání odůvodněné žádosti o zařazení oboru odborné přípravy do seznamu v příloze C nebo D si musí Komise podle čl. 15 odst.
2 směrnice 92/51/EHS ověřit zejména, zda kvalifikace vyplývající z dotyčného oboru poskytuje držiteli úroveň odborného vzdělání nebo přípravy srovnatelnou s úrovní postsekundárního studia uvedeného v čl. 1 písm. a) prvním pododstavci druhé odrážce bodě i) uvedené směrnice a obdobnou úroveň odpovědnosti a činnosti;
vzhledem k tomu, že nizozemská vláda podala odůvodněnou žádost o změnu příloh C a D směrnice 92/51/EHS a rakouská vláda podala odůvodněnou žádost o změnu přílohy D;
vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které mají být zařazeny na seznam přílohy C směrnice 92/51/EHS, pokud jde o Nizozemsko, mají srovnatelnou strukturu a délku, a také vyžadují stejnou úroveň odpovědnosti a činnosti, jako obory uvedené v této příloze;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 2 směrnice 92/51/EHS se uvedená směrnice nevztahuje na činnosti, na které se vztahuje některá ze směrnic uvedených v příloze A této směrnice, včetně směrnic vztahujících se na zaměstnance vykonávajícího činnosti uvedené v příloze B, i když státní příslušník členského státu ukončil jeden z "oborů vzdělávání a odborné přípravy se zvláštní strukturou" uvedených v příloze D;
vzhledem k tomu, že zejména obory odborné přípravy, které se mají zařadit na seznam v příloze D směrnice 92/51/EHS, pokud jde o Nizozemsko a Rakousko, jsou strukturou a délkou srovnatelné s některými obory odborné přípravy uvedenými v příloze C a s některými obory odborné přípravy, které již obsahuje příloha D, a vždy trvají třináct let a více;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 92/51/EHS a za účelem zvýšení efektivnosti obecného systému by měly členské státy, jejichž obory vzdělávání a odborné přípravy jsou uvedeny na seznamu v příloze D, zaslat Komisi a ostatním členským státům seznam dotyčných diplomů;
vzhledem k tomu, že pro snazší orientaci v přílohách C a D směrnice 92/51/EHS by se měly pozměněné seznamy zveřejnit;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 92/51/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy C a D směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Pozměněné seznamy oborů vzdělávání a odborné přípravy v přílohách C a D směrnice 92/51/EHS jsou uvedeny v příloze II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví podmínky, na základě kterých lze pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd dovážet některé škodlivé organismy, rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v přílohách I až V směrnice Rady 77/93/EHS do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství nebo je na těchto územích přemísťovat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 95/4/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5. odst. 5 a čl. 12 odst. 3c uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 77/93/EHS nesmějí být škodlivé organismy uvedené v přílohách I a II dováženy do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství ani na těchto územích být rozšiřovány přemísťováním, ať již v izolovaném stavu, nebo ve spojení s příslušnými rostlinami nebo rostlinnými produkty uvedenými v příloze II uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/93/EHS rovněž stanoví, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze III nesmějí být dováženy do Společenství nebo do některých chráněných zón Společenství;
vzhledem k tomu, že rovněž rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze IV směrnice 77/93/EHS nesmějí být dováženy do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství nebo na těchto územích být přemísťovány, pokud nejsou splněny příslušné zvláštní požadavky stanovené v uvedené příloze;
vzhledem k tomu, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze V části B směrnice 77/93/EHS a pocházející ze třetích zemí nesmějí být dováženy do Společenství, pokud nesplňují normy a požadavky stanovené v uvedené směrnici a pokud nejsou opatřeny úředním rostlinolékařským osvědčením potvrzujícím jejich splnění a pokud navíc nebyly podrobeny úřední kontrole za účelem ověření splnění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 5 a čl. 12 odst. 3c směrnice 77/93/EHS se však tato pravidla za určitých podmínek, které musí být stanoveny na úrovni Společenství, nevztahují na dovoz a přemísťování uvedených škodlivých organismů, rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů určených pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné stanovit podmínky, které musí být splněny v případě takových dovozů nebo přemísťování, aby nemohlo vzniknout žádné nebezpečí šíření škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že však podmínky pro takové dovozy šlechtitelského materiálu brambor již byly stanoveny rozhodnutím Komise 80/862/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 91/22/EHS [4] a nejsou proto dotčeny touto směrnicí; že dále podmínky pro takový dovoz zeminy a pěstebního substrátu ze třetích zemí byly již stanoveny rozhodnutím Komise 93/447/EHS [5] ve znění rozhodnutí 94/9/ES [6] a nejsou tedy dotčeny touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny podmínky stanovené pro materiál podle nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 ze dne 3. prosince 1982 o provádění Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve Společenství [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 558/95 [8], a podle směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [9], ve znění směrnice Komise 94/15/ES [10], a jiných zvláštních ustanovení Společenství týkajících se ohrožených druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin a geneticky modifikovaných organismů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena ustanovení rozhodnutí 80/862/EHS týkající se šlechtitelského materiálu brambor a ustanovení rozhodnutí 93/447/EHS týkající se zeminy a pěstebního substrátu, členské státy zajistí, aby pro jakékoli činnosti k pokusným nebo vědeckým účelům a pro práci ve šlechtění odrůd (dále jen "činnosti"), které vyžadují používání škodlivých organismů, rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů podle čl. 3 odst. 7 písm. e), čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 5 nebo čl. 12 odst. 3c směrnice 77/93/EHS (dále jen "materiál"), byla odpovědným úředním subjektům předložena žádost před dovozem jakéhokoli takového materiálu do členského státu nebo jeho chráněných zón nebo před jeho přemísťováním na těchto územích.
2. Žádost uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň tyto údaje:
- jméno a adresu osoby odpovědné za činnosti,
- vědecké názvy materiálu, případně včetně názvů příslušných škodlivých organismů,
- typ materiálu,
- množství materiálu,
- místo původu materiálu včetně příslušných dokumentů pro materiál, který má být dovezen ze třetí země,
- doba trvání, podstata a cíle předpokládaných činností, zahrnující alespoň shrnutí postupu práce a upřesňující určení pro pokusné nebo vědecké účely nebo pro práci ve šlechtění odrůd,
- adresa a popis místa nebo míst určených pro karanténní izolaci, případně pro jeho testování,
- podle daného případu místo prvního uložení nebo prvního pěstování po úředním uvolnění materiálu,
- případně předpokládaný způsob likvidace nebo ošetření materiálu po ukončení povolených činností,
- předpokládané místo vstupu do Společenství, pro materiál dovážený ze třetí země.
Článek 2
1. Členské státy po přijetí žádosti uvedené v článku 1 schválí dotyčné činnosti, pokud je prokázáno, že obecné podmínky stanovené v příloze I jsou splněny.
Členské státy odejmou dané schválení, jakmile se prokáže, že podmínky stanovené přílohou I nejsou plněny.
2. Po schválení činností podle odstavce 1 povolí členské státy dovoz materiálu uvedeného v žádosti do členského státu nebo příslušných chráněných zón nebo jeho přemísťování na těchto územích, pokud je takový materiál vždy opatřen oprávněním pro dovoz nebo přemísťování škodlivých organismů, rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů určených pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd (dále jen "oprávnění"), shodným se vzorem uvedeným v příloze II a vydaným odpovědným úředním subjektem členského státu, ve kterém mají být ony činnosti prováděny,
a) u materiálu pocházejícího ze Společenství:
i) je-li místo původu v jiném členském státě, musí být zmíněný oprávnění pro přemístění daného materiálu za dodržení podmínek karanténní izolace úředně potvrzeno členským státem původu materiálu a
ii) pro rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze V části A směrnice 77/93/EHS musí být materiál rovněž opatřen rostlinolékařským pasem vydaným v souladu s článkem 10 směrnice 77/93/EHS, na základě přezkoumání provedeného podle článku 6 výše uvedené směrnice, aby se dosáhlo shody s jejími ustanoveními, kromě ustanovení týkajících se škodlivých organismů, pro něž byly činnosti povoleny podle odst. 1 prvního pododstavce. Rostlinolékařský pas musí obsahovat toto prohlášení: "Tento materiál je přemísťován v souladu se směrnicí 95/44/ES."
V případě, kdy se adresa místa nebo míst určených pro karanténní izolaci nachází v jiném členském státě, členský stát odpovědný za vydání rostlinolékařského pasu jej vydá pouze na základě informací vztahujících se k povolení uvedeném v odst. 1 prvním pododstavci a obdržených úředně od členského státu zodpovědného za schválení činností, přičemž při přemisťování materiálu musí být dodrženy podmínky karanténní izolace.
b) u materiálu dováženého ze třetí země:
i) členské státy zajistí, aby uvedené oprávnění bylo vydáno na základě příslušného dokladu o místě původu materiálu a
ii) pro rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze V části B směrnice 77/93/EHS musí být materiál rovněž v rámci možností opatřen rostlinolékařským osvědčením vydaným zemí původu v souladu s článkem 7 směrnice 77/93/EHS, na základě přezkoumání provedeného podle článku 6 výše uvedené směrnice, aby se dosáhlo shody s jejími ustanoveními, kromě ustanovení týkajících se škodlivých organismů, pro něž byly činnosti povoleny podle odst. 1 prvního pododstavce.
Rostlinolékařské osvědčení musí v kolonce "Dodatkové prohlášení" obsahovat toto prohlášení: "Tento materiál je dovážen v souladu se směrnicí 95/44/EHS." a případně jsou uvedeny rovněž příslušné škodlivé organismy.
Členský stát v každém případě zajistí, aby byly vždy dodrženy podmínky karanténní izolace po dobu dovozu nebo přemísťování materiálu a aby byl materiál přemístěn přímo a neprodleně na místo nebo místa určená v žádosti.
3. Odpovědný úřední subjekt dohlíží na povolené činnosti a zajistí, aby:
a) byly dodržovány podmínky karanténní izolace a ostatní obecné podmínky uvedené v příloze I během celé doby provádění činností, a to kontrolou prostor a činností ve vhodných termínech;
b) se podle typu povolených činností uplatňovaly níže uvedené postupy:
i) pro rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty určené k uvolnění z karantény:
- rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty nesmí být uvolněny bez povolení odpovědného úředního subjektu (dále jen "úřední uvolnění").
Před úředním uvolněním musí být rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty podrobeny karanténním opatřením, včetně testování, a musí být shledány prostými jakýchkoliv škodlivých organismů, s výjimkou organismu, o němž je známo, že se ve Společenství vyskytuje a který není uveden ve směrnici 77/93/EHS,
- karanténní opatření, včetně testování, musí být prováděna vědeckými pracovníky tohoto subjektu nebo jiného úředně schváleného subjektu a v souladu s ustanoveními uvedenými příloze III této směrnice pro dané rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty,
- všechny rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, které nejsou při těchto opatřeních shledány prostými škodlivých organismů podle první odrážky, a všechny ostatní rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, se kterými byly v kontaktu nebo které mohly zamořit, musí být zlikvidovány nebo musí být podrobeny vhodnému ošetření nebo karanténnímu opatření zaměřenému na eradikaci příslušných škodlivých organismů; bod ii) druhá odrážka se použije přiměřeně;
ii) pro všechen ostatní materiál (včetně škodlivých organismů) při ukončení povolených činností a pro veškerý materiál zamořený během činností:
- materiál (včetně škodlivých organismů a veškerého zamořeného materiálu) a všechny ostatní rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty, které s ním byly v kontaktu nebo které mohly být zamořeny, musí být zlikvidovány, sterilizovány nebo jinak ošetřeny způsobem stanoveným odpovědným úředním subjektem, a
- prostory a zařízení, které sloužily k uvedeným činnostem, musí být podle potřeby sterilizovány nebo jinak očištěny, způsobem stanoveným odpovědným úředním subjektem;
c) jakékoli zamoření materiálu škodlivými organismy uvedenými ve směrnici 77/93/EHS a jakýmikoli jinými škodlivými organismy považovanými odpovědným úředním subjektem za rizikové pro Společenství a zjištěnými v průběhu činnosti, musí osoba odpovědná za povolené činnosti neprodleně oznámit odpovědnému úřednímu subjektu spolu s oznámením jakékoli události, která má za následek únik uvedených organismů do okolí.
4. Členské státy zajistí, aby při činnostech, při nichž se používají rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze III směrnice 77/93/EHS, nezahrnuté do části A oddílů I až III přílohy III této směrnice, byla provedena vhodná karanténní opatření, včetně testování.
Tato karanténní opatření musí být oznámena Komisi a ostatním členským státům.
Jakmile jsou k dispozici potřebné technické informace, jsou podrobnosti o karanténních opatřeních shrnuty a doplněny do přílohy III této směrnice.
Článek 3
1. Do 1. září každého roku sdělí členské státy Komisi a ostatním členským státům seznam, ve kterém uvedou množství případů dovozu a přemístění materiálu povolených podle této směrnice za předcházející dvanáctiměsíční období končící 30. červnem, jakož i všechny případy zamoření takového materiálu škodlivými organismy potvrzené během téhož období karanténními opatřeními, včetně testování, stanovenými podle přílohy III.
2. Členské státy spolupracují v administrativní oblasti prostřednictvím orgánů vytvořených nebo jmenovaných v souladu s čl. 1 odst. 6 směrnice 77/93/EHS, pokud jde o sdělování podrobností o podmínkách karanténní izolace a opatřeních stanovených pro činnosti povolené touto směrnicí.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí dne 1. února 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí neprodleně Komisi všechna ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 95/45/EHS ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit kritéria pro čistotu pro všechna barviva uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro použití v potravinách [3];
vzhledem k tomu, že je nezbytné přezkoumat kritéria pro čistotu pro barviva uvedená ve směrnici Rady ze dne 23. října 1962 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se barviv povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [4], naposledy pozměněné směrnicí 85/7/EHS [5];
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro barviva, které jsou stanoveny v Codex Alimentarius a které určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
vzhledem k tomu, že potravinářské přídatné látky připravené výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny nebo jež jsou uvedeny v této směrnici, mají být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Kritéria pro čistotu podle čl. 3 odst. 3 písm. a) směrnice 89/107/EHS pro barviva uvedená ve směrnici 94/36/ES jsou stanovena v příloze této směrnice.
Zrušují se článek 8 a příloha III směrnice ze dne 23. října 1962.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Výrobky uvedené na trh nebo označené před 1. červencem 1996, které nevyhovují této směrnici, však smějí být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že cíle Společenství, vyjádřené ve Smlouvě ve znění pozměněném Smlouvou o Evropské unii, spočívají ve vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy, ve vytváření stále těsnějších vztahů mezi státy, které Společenství sdružuje, v zajišťování hospodářského a sociálního pokroku společným jednáním vedoucím k odstraňování překážek rozdělujících Evropu, v podpoře neustálého zlepšování životních podmínek svých občanů, v zachování a posilování míru a svobody, a v podpoře demokracie na základě základních práv přiznávaných v ústavách a zákonech členských států a ustanoveními Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;
(2) vzhledem k tomu, že systémy zpracování údajů slouží lidem; že musí bez ohledu na státní občanství nebo bydliště fyzických osob dodržovat základní svobody a práva těchto osob, zejména právo na soukromí, a přispívat k hospodářskému a sociálnímu pokroku, k rozvoji obchodu, jakož i dobrých životních podmínek jednotlivců;
(3) vzhledem k tomu, že vytvoření a fungování vnitřního trhu, v němž je zajištěn, v souladu s článkem 7a Smlouvy, volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu, vyžaduje nejen možnost volného pohybu osobních údajů z jednoho členského státu do druhého, ale rovněž ochranu základních práv jednotlivců;
(4) vzhledem k tomu, že ve Společenství se stále častěji využívá zpracování osobních údajů v různých oblastech hospodářské a sociální činnosti; že vývoj informačních technologií podstatně usnadňuje zpracování a výměnu těchto údajů;
(5) vzhledem k tomu, že hospodářská a sociální integrace vyplývající z vytvoření a z fungování vnitřního trhu ve smyslu článku 7a Smlouvy nezbytně povede k citelnému zvýšení přeshraničního toku osobních údajů mezi všemi účastníky hospodářského a sociálního života členských států, soukromými či veřejnými; že se dále bude zvyšovat výměna osobních údajů mezi podniky usazenými v různých členských státech; že na základě práva Společenství se od správních úřadů členských států vyžaduje, aby spolupracovaly a vyměňovaly si osobní údaje, aby tak mohly plnit své poslání nebo provádět úkoly ve prospěch správních úřadů jiného členského státu v rámci prostoru bez vnitřních hranic vytvořeného vnitřním trhem;
(6) vzhledem k tomu, že i posílení vědecké a technické spolupráce a koordinované zavádění nových telekomunikačních sítí ve Společenství vyžadují a usnadňují přeshraniční toky osobních údajů;
(7) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o úroveň ochrany práv a svobod osob, zejména práva na soukromí, mohou s ohledem na zpracování osobních údajů zabránit přenosu těchto údajů z území jednoho členského státu na území jiného členského státu; že tyto rozdíly mohou napříště vytvářet překážku výkonu celé skupiny hospodářských činností na úrovni Společenství, narušit hospodářskou soutěž a bránit správním orgánům ve výkonu povinností, které mají na základě práva Společenství; že tyto rozdíly v úrovni ochrany vyplývají z rozdílů mezi vnitrostátními právními a správními předpisy;
(8) vzhledem k tomu, že pro odstranění překážek toku osobních údajů musí být úroveň ochrany práv a svobod osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů rovnocenná ve všech členských státech; že tohoto cíle, pro vnitřní trh životně důležitého, nemůže být dosaženo pouze jednotlivými členskými státy, zejména s přihlédnutím k množství odlišností, které se v současné době vyskytují mezi vnitrostátními právními předpisy z této oblasti, a k nezbytnosti koordinovat právní předpisy členských států, aby přeshraniční tok osobních údajů byl upraven spojitě a v souladu s cílem vnitřního trhu ve smyslu článku 7a Smlouvy; že je tedy nezbytný zásah Společenství směřující ke sblížení právních předpisů;
(9) vzhledem k tomu, že v důsledku rovnocenné ochrany vyplývající ze sblížení vnitrostátních právních předpisů nebudou moci členské státy nadále bránit mezi sebou volnému pohybu osobních údajů z důvodů ochrany práv a svobod osob, zejména práva na soukromí; že členské státy budou mít k dispozici volný prostor, kterého budou moci při provádění směrnice využít hospodářští a sociální partneři; že budou moci upřesnit ve svých právních předpisech obecné podmínky zákonnosti zpracování údajů; že členské státy budou přitom usilovat o zlepšení ochrany zajišťované až dosud jejich právními předpisy; že v mezích tohoto volného prostoru a v souladu s právem Společenství může při provádění směrnice dojít ke vzniku odlišností a že to může mít dopad na pohyb údajů jak uvnitř jednotlivých členských států, tak ve Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že předmětem vnitrostátních právních předpisů o zpracování osobních údajů je chránit základní práva a svobody, zejména právo na soukromí uznaného v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod i v obecných zásadách práva Společenství; že z tohoto důvodu sblížení těchto právních předpisů nesmí vést k oslabení ochrany, kterou zajišťují, ale musí mít naopak za cíl zajištění vysoké úrovně ochrany ve Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že zásady ochrany lidských práv a svobod, zejména práva na soukromí, obsažené v této směrnici upřesňují a rozšiřují zásady obsažené v Úmluvě Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů;
(12) vzhledem k tomu, že zásady ochrany se musí vztahovat na veškerá zpracování osobních údajů kteroukoli osobou, jejíž činnosti spadají do oblasti působnosti práva Společenství; že je třeba vyloučit zpracování údajů fyzickou osobou při výkonu činností, které mají výlučně osobní povahu, jako je korespondence nebo vedení adresáře;
(13) vzhledem k tomu, že činnosti uvedené v hlavě V a VI Smlouvy o Evropské unii týkající se veřejné bezpečnosti, obrany, bezpečnosti státu nebo činností státu v oblasti trestního práva nespadají do oblasti působnosti práva Společenství, aniž jsou tím dotčeny povinnosti členských států vyplývající z čl. 56 odst.
2 a článků 57 a 100a Smlouvy; že zpracování osobních údajů nezbytné pro zachování hospodářské stability státu nespadá do působnosti této směrnice, pokud je toto zpracování spojeno s otázkami bezpečnosti státu;
(14) vzhledem k tomu, že s ohledem na význam současného rozvoje technologií pro příjem, přenos, úpravu, zaznamenání, uchování či sdělování zvukových a obrazových údajů týkajících se fyzických osob v rámci informační společnosti se tato směrnice použije i na zpracování těchto údajů;
(15) vzhledem k tomu, že tato směrnice se vztahuje na zpracování těchto údajů, pouze pokud jsou automatizována nebo pokud jsou zpracovávané údaje obsaženy nebo mají být obsaženy v rejstříku uspořádaném podle zvláštních hledisek týkajících se osob, aby byl umožněn snadný přístup k dotčeným osobním údajům;
(16) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nevztahuje na zpracování údajů tvořených zvuky či obrazy, jako například údajů zjištěných při dohledu pomocí videokamer, pokud byly zavedeny pro zajištění veřejné bezpečnosti, obrany a bezpečnosti státu, nebo pro výkon činností státu v oblasti trestní nebo pro výkon jiných činností, které nespadají do oblasti působnosti práva Společenství;
(17) vzhledem k tomu, že na zpracování zvuků a obrazů pro účely žurnalistiky nebo literárního či uměleckého vyjádření, zejména v audiovizuální oblasti, se zásady této směrnice uplatní jen omezeným způsobem podle článku 9;
(18) vzhledem k tomu, že z důvodu, aby se zamezilo případům, kdy jednotlivcům nebude poskytnuta ochrana, která jim je zaručena na základě této směrnice, je nezbytné, aby veškeré zpracování osobních údajů uskutečněné ve Společenství dodržovalo právní předpisy některého členského státu; že v této souvislosti je třeba podřídit zpracování údajů prováděné v rámci povinností správce, který je usazen v členském státě, právním předpisům tohoto státu;
(19) vzhledem k tomu, že usazení na území členského státu předpokládá účinný a skutečný výkon činnosti prostřednictvím stálého zařízení; že právní forma takové provozovny, ať jde o pobočku nebo dceřinou společnost s vlastní právní subjektivitou, není z tohoto hlediska rozhodující; že pokud je stejný správce usazen na území několika členských států, zejména prostřednictvím dceřiné společnosti, musí zajistit, aby všechny provozovny plnily povinnosti stanovené vnitrostátními právními předpisy, které se vztahují na jejich činnost, zejména s cílem vyloučit jejich obcházení;
(20) vzhledem k tomu, že skutečnost, že zpracování údajů provádí osoba usazená ve třetí zemi, nesmí bránit ochraně osob stanovené v této směrnici; že v takovýchto případech je třeba podřídit zpracování dotčených údajů právním předpisům členského státu, ve kterém jsou lokalizována zařízení pro zpracování údajů, a přijmout záruky, aby práva a povinnosti uvedené v této směrnici byly v praxi dodržovány;
(21) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nedotýká zásad teritoriality platných v oblasti trestního práva;
(22) vzhledem k tomu, že členské státy upřesní ve svých právních předpisech nebo při zavádění opatření přijatých k provedení této směrnice obecné podmínky, za kterých je zpracování údajů přípustné; že zejména článek 5 spolu s články 7 a 8 umožňuje členským státům stanovit, nezávisle na obecných pravidlech, zvláštní podmínky pro zpracování údajů ve zvláštních oblastech a pro různé kategorie údajů uvedených v článku 8;
(23) vzhledem k tomu, že členské státy jsou oprávněny zajistit zavádění ochrany osob jak obecným právním předpisem o ochraně osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, tak právními předpisy z jednotlivých oblastí, jako například předpisy platnými pro statistické úřady;
(24) vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na právní předpisy týkající se ochrany právnických osob v souvislosti se zpracováním údajů;
(25) vzhledem k tomu, že zásady ochrany se musí odrazit jednak v povinnostech jednotlivců, orgánů veřejné moci, podniků, agentur nebo jiných subjektů odpovědných za zpracování údajů týkajících se zejména kvality údajů, technického zabezpečení, oznamování okolností, za jakých může být zpracování provedeno, orgánu dozoru a jednak v právu poskytnutému osobám, jejichž údaje jsou zpracovávány, být informován o tom, že jsou zpracovávány, právu přístupu k údajům, právu žádat jejich opravu a právu odmítnout za určitých okolností zpracování;
(26) vzhledem k tomu, že zásady ochrany se musí vztahovat na veškeré informace týkající se identifikované či identifikovatelné osoby; že pro určení, zda je osoba identifikovatelná, je třeba přihlédnout ke všem prostředkům, které mohou být rozumně použity jak správcem tak jakoukoli jinou osobou pro identifikaci dané osoby; že zásady ochrany se nevztahují na údaje, které byly anonymizovány tak, že subjekt údajů již není identifikovatelný; žekodexy chování ve smyslu článku 27 mohou být užitečným nástrojem pro poskytování informací o způsobech, kterými mohou být údaje anonymizovány a uchovány v podobě, která již neumožňuje identifikaci subjektu údajů;
(27) vzhledem k tomu, že ochrana osob se musí vztahovat jak na automatizované, tak na manuální zpracování údajů; že rozsah této ochrany nesmí být závislý na použitých technikách, jinak by se vytvořilo vážné riziko jejího obcházení; že nicméně, pokud jde o manuální zpracování, týká se tato směrnice pouze rejstříků a nikoli neuspořádaných záznamů; že obsah rejstříku musí být zejména uspořádán podle stanovených hledisek týkajících se osob, která umožňují snadný přístup k osobním údajům; že v souladu s definicí v čl.
2 písm. c) mohou být různá hlediska umožňující určit prvky uspořádaného souboru osobních údajů a jednotlivá hlediska upravující přístup k tomuto souboru údajů vymezena každým členským státem; že záznamy nebo soubory záznamů, stejně jako jejich obaly, které nejsou uspořádány podle určených hledisek, nespadají v žádném případě do oblasti působnosti této směrnice;
(28) vzhledem k tomu, že jakékoli zpracování osobních údajů musí být prováděno zákonným a korektním způsobem vůči dotčeným jednotlivcům; že se zejména musí týkat údajů přiměřených, podstatných a v množství úměrném účelům zpracování; že tyto účely musí být výslovné a legitimní a musí být stanoveny při sběru údajů; že účely zpracování údajů následujícího po jejich sběru nesmějí být neslučitelné s původně stanovenými účely;
(29) vzhledem k tomu, že následné zpracování osobních údajů pro historické, statistické nebo vědecké účely se obecně nepovažuje za neslučitelné s účely, pro které byly předtím údaje sbírány, za předpokladu, že členské státy poskytují vhodná ochranná opatření; že tato ochranná opatření musí zejména vyloučit využití údajů na podporu opatření nebo rozhodnutí přijatých vůči osobě;
(30) vzhledem k tomu, že zpracování osobních údajů musí být, aby bylo zákonné, také prováděno se souhlasem subjektu údajů nebo musí být nezbytné pro uzavření nebo plnění smlouvy zavazující subjekt údajů nebo pro dodržení povinnosti vyplývající z právních předpisů nebo pro splnění úkolu ve veřejném zájmu či vyplývajícího z výkonu veřejné moci nebo pro výkon právního zájmu fyzické či právnické osoby za podmínky, že zájmy nebo práva a svobody subjektu údajů nejsou převažující; že pro zajištění rovnováhy dotčených zájmů, při zaručení účinné soutěže, mohou členské státy zejména upřesnit podmínky, za kterých mohou být osobní údaje použity nebo sdělovány třetí osobě v rámci legitimní běžné podnikatelské činnosti společností a jiných subjektů; že členské státy mohou rovněž upřesnit podmínky, za kterých je možno sdělovat třetí osobě osobní údaje pro účely marketingu, ať už prováděného komerčně nebo charitativními organizacemi nebo jinými sdruženími či nadacemi, například politické povahy, při dodržení ustanovení umožňujících subjektu údajů vznést námitku proti zpracování údajů, které se ho týkají, aniž by mu vznikly náklady a aniž by musel uvádět důvody;
(31) vzhledem k tomu, že zpracování osobních údajů musí být rovněž považováno za zákonné, pokud je uskutečňováno s cílem chránit zájem důležitý pro život subjektu údajů;
(32) vzhledem k tomu, že by vnitrostátním právním předpisům měly určit, zda správce zabývající se úkolem vykonávaným ve veřejném zájmu nebo úkolem vyplývajícím z výkonu veřejné moci, musí být správním úřadem nebo jinou fyzickou nebo právnickou osobou podléhající veřejnému nebo soukromému právu, jako například profesním sdružením;
(33) vzhledem k tomu, že údaje, které svou povahou mohou porušit základní svobody nebo soukromí, by neměly být předmětem zpracování, pokud k tomu nedá subjekt údajů výslovný souhlas; že odchylky z tohoto zákazu nicméně musejí být jednoznačně stanoveny, aby se vyhovělo zvláštním potřebám, zejména pokud je zpracování těchto údajů prováděno k určitým lékařským účelům osobami, které podléhají povinnosti zachovávat profesní tajemství, nebo pro výkon povolených činností některých sdružení či nadací, jejichž cílem je umožnit výkon základních svobod;
(34) vzhledem k tomu, že členské státy musejí být rovněž oprávněny odchýlit se od zákazu zpracovávat kategorie citlivých údajů, pokud to opodstatňuje důležitý veřejný zájem v oblastech, jako je zdravotnictví a sociální péče - zejména pro zajištění kvality a rentability postupů používaných pro vyřizování nároků na plnění a služby v rámci zdravotního pojištění - a vědecký výzkum a veřejné statistiky; že jim nicméně přísluší, aby poskytly vhodná a zvláštní ochranná opatření na ochranu základních práv a soukromí jednotlivců;
(35) vzhledem k tomu, že zpracování osobních údajů orgány veřejné moci za účelem dosahování cílů stanovených ústavními předpisy nebo mezinárodním právem veřejným ve prospěch státem uznaných uznaných sdružení náboženské povahy se uskutečňuje z důležitých důvodů veřejného zájmu;
(36) vzhledem k tomu, že pokud v rámci činností spojených s volbami fungování demokratického systému v některých členských státech předpokládá, že politické strany shromažďují údaje týkající se politických názorů jednotlivců, může být zpracování těchto údajů povoleno z důvodu důležitého veřejného zájmu za podmínky, že jsou stanovena vhodná ochranná opatření;
(37) vzhledem k tomu, že zpracování osobních údajů pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního vyjádření, zejména v audiovizuální oblasti, by mělo opravňovat k výjimce z některých ustanovení této směrnice nebo k jejich omezení v míře nezbytné pro vytvoření souladu základních práv jednotlivců se svobodou projevu, zejména se svobodou získávat nebo sdělovat informace tak, jak to zejména zaručuje článek 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod; že tedy přísluší členským státům, aby pro účely udržování rovnováhy mezi základními právy stanovily nezbytné výjimky a omezení, pokud jde o obecná opatření týkající se oprávněnosti zpracování údajů, o opatření týkající se předávání údajů do třetích zemí a pravomocí orgánů dozoru, aniž by nicméně stanovily výjimky z opatření pro zajištění bezpečnosti zpracování; že by bylo rovněž vhodné svěřit alespoň příslušnému orgánu dozoru v této oblasti některé pravomoci dodatečně, které budou spočívat například v pravidelném zveřejňování zprávy nebo v předávání věcí soudním orgánům;
(38) vzhledem k tomu, že korektní zpracování údajů předpokládá, že subjekty údajů jsou informovány o probíhajícím zpracování a že mají nárok, pokud jsou údaje získávány od nich, na přesné a úplné informace o okolnostech tohoto shromažďování;
(39) vzhledem k tomu, že některá zpracování se týkají údajů, které správce neshromažďoval přímo od subjektu údajů; že navíc údaje mohou být legitimně sděleny třetí osobě, i když to nebylo předem stanoveno při získávání údajů od subjektu údajů; že ve všech těchto případech musí být subjekt údajů informován při zaznamenávání údajů nebo nejpozději když jsou údaje poprvé sdělovány třetí osobě;
(40) vzhledem k tomu, že není ostatně nezbytné ukládat tuto povinnost, pokud je subjekt údajů již informován; že mimo jiné tato povinnost není stanovena, pokud je toto zaznamenávání nebo sdělení výslovně stanoveno zákonem nebo pokud není informování subjektu údajů možné nebo by vyžadovalo neúměrné úsilí, což může být případ zpracování pro historické, statistické či vědecké účely; že z tohoto hlediska je možno přihlédnout k počtu subjektů údajů, ke stáří údajů, jakož i k vyrovnávacím opatřením, která mohou být přijata;
(41) vzhledem k tomu, že každá osoba musí mít možnost požívat práva na přístup k údajům, které se jí týkají a které jsou předmětem zpracování, aby se především přesvědčila o jejich přesnosti a o oprávněnosti jejich zpracování; že ze stejných důvodů musí mít každý subjekt údajů právo znát postup automatizovaného zpracování údajů, které se ho týkají, alespoň v případě automaticky přijímaných rozhodnutí uvedených v čl.
15 odst. 1; že toto právo nesmí narušovat obchodní tajemství ani duševní vlastnictví, zejména autorské právo chránící programové vybavení; že to nicméně nesmí vést k odmítnutí poskytnout veškeré informace subjektu údajů;
(42) vzhledem k tomu, že členské státy mohou v zájmu subjektu údajů nebo za účelem ochrany práv a svobod druhých omezit právo na přístup a na informace; že mohou například upřesnit, že přístup k lékařským údajům může být zajištěn pouze prostřednictvím odborného zdravotnického pracovníka;
(43) vzhledem k tomu, že členské státy mohou omezit právo na přístup a na informace a některé povinnosti správce v míře nezbytné například pro zachování bezpečnosti státu, obrany, veřejné bezpečnosti, významného hospodářského nebo finančního zájmu členského státu nebo Evropské unie, pro vyšetřování a postihování trestných činů nebo porušení deontologických pravidel regulovaných povolání; že je vhodné uvést mezi výjimkami a omezeními monitorovací, inspekční či regulační úkoly nezbytné ve třech zmíněných oblastech, které se týkají veřejné bezpečnosti, hospodářských či finančních zájmů a trestního stíhání; že toto vyjmenování úkolů z těchto tří oblastí se nedotýká legitimity výjimek a omezení z důvodu bezpečnosti státu a obrany;
(44) vzhledem k tomu, že členské státy mohou na základě práva Společenství přijmout výjimky z ustanovení této směrnice týkající se práva na přístup, povinnosti informovat osoby a kvality údajů, aby byly zachovány některé z výše uvedených cílů;
(45) vzhledem k tomu, že v případech, kdy by údaje mohly být předmětem oprávněného zpracování z důvodu veřejného zájmu, výkonu veřejné správy nebo právního zájmu fyzické nebo právnické osoby, měl by nicméně každý dotčený subjekt mít právo podat ze závažných a legitimních důvodů týkajících se jeho zvláštní situace námitky proti tomu, aby údaje, které se jej týkají, byly předmětem zpracování; že členské státy mají nicméně možnost stanovit odchylné vnitrostátní předpisy;
(46) vzhledem k tomu, že ochrana práv a svobod subjektů údajů v souvislosti se zpracováním osobních údajů vyžaduje, aby byla přijata příslušná technická a organizační opatření jak při přípravě systému zpracování, tak v průběhu vlastního zpracování, s cílem zajistit především bezpečnost a tím také zabránit jakémukoli neoprávněnému zpracování; že je povinností členskýchm států dbát na dodržování těchto opatření správci; že tato opatření musejí zajistit odpovídající úroveň bezpečnosti s ohledem na odbornou úroveň a náklady na jejich provedení v souvislosti s riziky vyplývajícími ze zpracování údajů a z povahy údajů, které mají být chráněny;
(47) vzhledem k tomu, že pokud je zpráva obsahující osobní údaje předávána prostřednictvím telekomunikací nebo elektronickou poštou, jejichž jediným účelem je přenos zpráv tohoto typu, bude za správce ve vztahu k údajům obsaženým ve zprávě obvykle považována spíše osoba, která zprávu podává, nežli osoba, která nabízí službu pro její přenos; že nicméně osoby, které nabízejí tyto služby, jsou obvykle považovány za správce ve vztahu ke zpracování doplňujících osobních údajů nezbytných pro fungování služby;
(48) vzhledem k tomu, že cílem oznámení orgánu dozoru je zveřejnění účelu zpracování, jakož i jeho základních vlastností, aby byla umožněna kontrola jeho souladu s vnitrostátními předpisy přijatými k provedení této směrnice;
(49) vzhledem k tomu, že k vyloučení neodpovídajících správních formalit mohou členské státy zavést výjimky z oznamovací povinnosti a zjednodušení požadovaného oznámení v případech, kdy zpracování údajů nejsou způsobilá poškodit práva a svobody subjektů údajů, za podmínky, že jsou v souladu s opatřením členského státu, které upřesňuje příslušné meze; že členské státy mohou rovněž zavést výjimku nebo zjednodušení, pokud osoba určená správcem zaručuje, že prováděná zpracování nejsou způsobilá poškodit práva a svobody subjektů údajů; že osoba takto určená pro ochranu údajů, ať je zaměstnancem správce či nikoli, musí mít možnost vykonávat svou činnost zcela nezávisle;
(50) vzhledem k tomu, že výjimka nebo zjednodušení mohou být zavedeny pro zpracování údajů, jejichž jediným účelem je vedení rejstříku určeného, s ohledem na vnitrostátní právo, pro informování veřejnosti, který je přístupný veřejnosti či jakékoli osobě, která osvědčí právní zájem;
(51) vzhledem k tomu, že výhoda zjednodušení nebo výjimka z oznamovací povinnosti nezbavují správce žádné další povinnosti vyplývající z této směrnice;
(52) vzhledem k tomu, že v této souvislosti dodatečná kontrola provedená příslušnými orgány musí být obecně považována za dostatečné opatření;
(53) vzhledem k tomu, že některá zpracování mohou nicméně představovat zvláštní rizika pro práva a svobody subjektů údajů z důvodu jejich povahy, jejich dosahu nebo jejich účelů, jako například odnětí jednotlivci možnosti práva, plnění nebo smlouvu, nebo z důvodu zvláštního použití nové technologie; že členské státy, pokud si to přejí, upřesní ve svých právních předpisech tato rizika;
(54) vzhledem k tomu, že s ohledem na veškerá zpracování, k nimž ve společnosti dochází, by měl být počet těch, která představují tato zvláštní rizika, omezen; že členské státy musejí zajistit, aby orgán dozoru nebo osoba určená pro ochranu údajů ve spolupráci s orgánem dozoru kontrolovaly takováto zpracování ještě před jejich uskutečněním; že na základě tohoto předběžného šetření může orgán dozoru v souladu s vnitrostátním právem, které se na něj vztahuje, zaujmout své stanovisko nebo vydat povolení ke zpracování údajů; že toto šetření může být rovněž uskutečněno během přípravy legislativního opatření vnitrostátního parlamentu nebo opatření založeného na tomto legislativním opatření, které vymezuje povahu zpracování a stanoví vhodná ochranná opatření;
(55) vzhledem k tomu, že v případě nedodržování práv subjektů údajů správcem musí vnitrostátní právní předpisy stanovit opravné prostředky; že škody, které mohou vzniknout osobám v důsledku nepřípustného zpracování musí být nahrazeny správcem, který může být zproštěn své odpovědnosti, pokud prokáže, že vznik škody mu nelze přičítat, zejména pokud dokáže chybu subjektu údajů nebo v případě vyšší moci; že sankce se musí vztahovat na každou osobu soukromého nebo veřejného práva, která nedodržuje vnitrostátní předpisy přijaté na základě této směrnice;
(56) vzhledem k tomu, že přeshraniční toky osobních údajů jsou nezbytné pro rozvoj mezinárodního obchodu; že ochrana osob zaručená ve Společenství touto směrnicí není v rozporu s předáváním osobních údajů do třetích zemí zajišťujících odpovídající úroveň ochrany; že odpovídající úroveň ochrany poskytovanou třetími zeměmi je třeba hodnotit z hlediska všech okolností souvisejících s předáním nebo předáváním;
(57) vzhledem k tomu, že v případě, kdy třetí země naopak neposkytuje odpovídající úroveň ochrany, musí být předávání osobních údajů do této země zakázáno;
(58) vzhledem k tomu, že výjimky z tohoto zákazu mohou být stanoveny za určitých okolností, pokud subjekt údajů udělil svůj souhlas, pokud je předávání nezbytné v souvislosti se smlouvou anebo se soudním řízením, pokud to vyžaduje ochrana důležitého veřejného zájmu, například v případě mezinárodních předávání údajů mezi daňovými nebo celními orgány nebo mezi orgány příslušnými v oblasti sociálního zabezpečení nebo pokud je předávání prováděno z rejstříku zřízeného právními předpisy, přístupného veřejnosti nebo osobám, které osvědčí právní zájem; že v tomto případě by se takovéto předání nemělo týkat všech údajů ani celých kategorií údajů obsažených v tomto rejstříku; že v případě, že je rejstřík přístupný osobám, které osvědčí právní zájem, mělo by být předání uskutečněno pouze na žádost těchto osob nebo pokud jsou tyto osoby jejich příjemci;
(59) vzhledem k tomu, že mohou být přijata zvláštní opatření, aby došlo k odstranění nedostatků úrovně ochrany ve třetích zemích, pokud správce poskytne vhodná ochranná opatření; že mimo jiné musí být zavedeny postupy jednání mezi Společenstvím a dotčenými třetími zeměmi;
(60) vzhledem k tomu, že v každém případě mohou být předání do třetích zemí uskutečňovány pouze při úplném dodržování předpisů přijatých členskými státy k provedení této směrnice, a zejména jejího článku 8;
(61) vzhledem k tomu, že členské státy a Komise v rámci svých pravomocí musí podněcovat profesní sdružení a jiné významné dotčené organizace, aby vypracovaly kodexy chování s cílem podpořit, s ohledem na zvláštní povahu zpracování v některých oblastech, provádění této směrnice při dodržování vnitrostátních předpisů přijatých k jejímu provedení;
(62) vzhledem k tomu, že zřízení orgánů dozoru v členských státech vykonávajících zcela nezávisle své úkoly je zásadním prvkem ochrany osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů;
(63) vzhledem k tomu, že tyto orgány musejí být vybaveny nezbytnými prostředky pro plnění svých úkolů, včetně pravomocí provádět šetření a zasahovat, zejména pokud jsou těmto orgánům podány stížnosti, nebo pravomoci obrátit se na soud; že musejí přispět k průhlednosti zpracování údajů prováděného v členském státu, kterému podléhají;
(64) vzhledem k tomu, že správní orgány v různých členských státech budou vyzvány, aby si vzájemně pomáhaly při provádění svých úkolů s cílem zajistit dodržování pravidel ochrany v celé Evropské unii;
(65) vzhledem k tomu, že na úrovni Společenství musí být zřízena Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a že musí tyto úkoly plnit zcela nezávisle; že s přihlédnutím ke své zvláštní povaze musí poskytovat rady Komisi a zejména přispívat k jednotnému provádění vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice;
(66) vzhledem k tomu, že pokud jde o předávání údajů do třetích zemí, vyžaduje uplatňování této směrnice, aby Komisi byla udělena výkonná pravomoc a aby byl určen postup způsobem uvedeným v rozhodnutí Rady 87/373/EHS [4];
(67) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 došlo k dohodě mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o modu vivendi o prováděcích opatřeních aktů přijatých postupem podle článku 189b Smlouvy;
(68) vzhledem k tomu, že zásady uvedené v této směrnici, které upravují ochranu práv a svobod osob, zejména práva na soukromí, v souvislosti se zpracováním osobních údajů, mohou být upřesněny nebo doplněny, zejména pro některé oblasti, zvláštními předpisy odpovídajícími těmto zásadám;
(69) vzhledem k tomu, že je vhodné nechat členským státům lhůtu, která nesmí překročit tři roky od nabytí účinnosti vnitrostátních opatření provádějících tuto směrnici, aby měly možnost postupně uplatňovat na všechna již probíhající zpracování údajů nové výše zmíněné vnitrostátní předpisy; že pro zajištění hospodárnosti provádění těchto předpisů bude členským státům poskytnuta další lhůta, která uplyne dvanáct let po přijetí této směrnice, pro zajištění souladu stávajících manuálních rejstříků s některými ustanoveními této směrnice; že pokud jsou údaje obsažené v těchto rejstřících během tohoto rozšířeného přechodného období zpracovávány manuálně, musí být uvedení do souladu s těmito ustanoveními provedeno v okamžiku provádění tohoto zpracování;
(70) vzhledem k tomu, že není nutné, aby subjekt údajů udělil správci nový souhlas, aby mohl po nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice pokračovat ve zpracování citlivých údajů nezbytných k provedení smlouvy uzavřené na základě svobodného a vědomého souhlasu před nabytím účinnosti výše zmíněných ustanovení;
(71) vzhledem k tomu, že tato směrnice nebrání tomu, aby členský stát upravil činnosti v oblasti marketingu zaměřeného na spotřebitele, kteří mají bydliště na jeho území, pokud se tato úprava netýká ochrany osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů;
(72) vzhledem k tomu, že tato směrnice při provádění zásad v ní stanovených umožňuje vzít v úvahu zásadu práva na přístup veřejnosti k úředním dokumentům,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět směrnice
1. Členské státy zajišťují v souladu s touto směrnicí ochranu základních práv a svobod fyzických osob, zejména jejich soukromí, v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
2. Členské státy nemohou omezit ani zakázat volný pohyb osobních údajů mezi členskými státy z důvodů ochrany zajištěné podle odstavce 1.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "osobními údaji" veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné osobě (subjekt údajů); identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo či nepřímo identifikovat, zejména s odkazem na identifikační číslo nebo na jeden či více zvláštních prvků její fyzické, fyziologické, psychické, ekonomické, kulturní nebo sociální identity;
b) "zpracováním osobních údajů" ("zpracování") jakýkoli úkon nebo soubor úkonů s osobními údaji, které jsou prováděny pomocí či bez pomoci automatizovaných postupů, jako je shromažďování, zaznamenávání, uspořádávání, uchovávání, přizpůsobování nebo pozměňování, vyhledávání, konzultace, použití, sdělení prostřednictvím přenosu, šíření nebo jakékoli jiné zpřístupnění, srovnání či kombinování, jakož i blokování, výmaz nebo likvidace;
c) "rejstříkem osobních údajů" ("rejstřík") jakýkoli uspořádaný soubor osobních údajů přístupných podle určených kritérií, ať již je tento soubor centralizován, decentralizován nebo rozdělen podle funkčního či zeměpisného hlediska;
d) "správcem" fyzická nebo právnická osoba, orgán veřejné moci, agentura nebo jakýkoli jiný subjekt, který sám nebo společně s jinými určuje účel a prostředky zpracování osobních údajů; jsou-li účel a prostředky zpracování určeny právními a správními předpisy na úrovni jednotlivých států či Společenství, je možné určit správce nebo zvláštní kritéria pro jeho určení právem jednotlivých států nebo Společenství;
e) "zpracovatelem" fyzická nebo právnická osoba, orgán veřejné moci, agentura nebo jakýkoli jiný subjekt, který zpracovává osobní údaje pro správce;
f) "třetí osobou" fyzická nebo právnická osoba, orgán veřejné moci, agentura nebo jakýkoli jiný subjekt jiný než subjekt údajů, než správce, než zpracovatel a než osoby přímo podléhající správci nebo zpracovateli, které jsou oprávněny ke zpracování údajů;
g) "příjemcem" fyzická nebo právnická osoba, orgán veřejné moci, agentura nebo jakýkoli jiný subjekt, kterým jsou údaje sdělovány, ať se jedná či nikoli o třetí osobu; orgány, které mohou získávat údaje v rámci zvláštního šetření, však nejsou považovány za příjemce;
h) "souhlasem subjektu údajů" jakýkoli svobodný, výslovný a vědomý projev vůle, kterým subjekt údajů dává své svolení k tomu, aby osobní údaje, které se jej týkají, byly předmětem zpracování.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na zcela nebo částečně automatizované zpracování osobních údajů, jakož i na neautomatizované zpracování osobních údajů, které jsou obsaženy v rejstříku nebo do něj mají být zařazeny.
2. Tato směrnice se nevztahuje na zpracování osobních údajů:
- prováďěné pro výkon činností, které nespadají do oblasti působnosti práva Společenství a jsou uvedeny v hlavě V a VI Smlouvy o Evropské unii, a v každém případě na zpracování, které se týká veřejné bezpečnosti, obrany, bezpečnosti státu (včetně hospodářské stability státu, pokud jsou tato zpracování spojená s otázkami bezpečnosti státu) a činnosti státu v oblasti trestního práva,
- prováděné fyzickou osobou pro výkon výlučně osobních či domácích činností.
Článek 4
Použitelné vnitrostátní právo
1. Každý členský stát použije na zpracování osobních údajů vnitrostátní ustanovení, která přijme na základě této směrnice, pokud:
a) zpracování je prováděno v rámci činností provozovny správce na území členského státu; pokud je stejný správce usazen na území několika členských států, musí přijmout opatření nezbytná pro dodržování povinností stanovených použitelným vnitrostátním právem každou ze svých provozoven;
b) správce není usazen na území členského státu, ale v místě, kde se vnitrostátní právní předpisy daného členského státu platňují na základě mezinárodního práva veřejného;
c) správce není usazen na území Společenství a používá za účelem zpracování osobních údajů prostředků, automatizovaných či nikoli, umístěných na území zmíněného členského státu, ledaže jsou tyto prostředky použity pouze pro účely tranzitu přes území Společenství.
2. V případě uvedeném v odst. 1 písm. c) správce musí určit zástupce usazeného na území zmíněného členského státu, aniž je tím dotčena možnost podniknout právní kroky proti správci samotnému.
KAPITOLA II OBECNÉ PODMÍNKY PRO ZÁKONNOST ZPRACOVÁNÍ OSOBNÍCH ÚDAJŮ
Článek 5
Členské státy upřesní v mezích ustanovení této kapitoly podmínky, za kterých je zpracovávání osobních údajů zákonné.
ODDÍL I ZÁSADY PRO KVALITU ÚDAJŮ
Článek 6
1. Členské státy stanoví, že osobní údaje musejí být:
a) zpracovány korektně a zákonným způsobem;
b) shromažďovány pro stanovené účely, výslovně vyjádřené a legitimní, a nesmějí být dále zpracovávány způsobem neslučitelným s těmito účely.
Další zpracování pro historické, statistické nebo vědecké účely není považováno za neslučitelné, pokud členské státy poskytnou vhodná ochranná opatření;
c) přiměřené, podstatné a nepřesahující míru s ohledem na účely, pro které jsou shromažďovány a/nebo dále zpracovávány;
d) přesné, a je-li to nezbytné, i aktualizované; musí být přijata veškerá rozumná opatření, aby nepřesné nebo neúplné údaje s ohledem na účely, pro které byly shromažďovány nebo dále zpracovávány, byly vymazány nebo opraveny;
e) uchovávány ve formě umožňující identifikaci subjektů údajů po dobu ne delší než je nezbytné pro uskutečnění cílů, pro které jsou shromažďovány nebo dále zpracovávány.
Členské státy stanoví vhodná ochranná opatření pro osobní údaje, které jsou uchovávány po dobu delší než je uvedeno výše pro historické, statistické či vědecké účely.
2. Dodržování odstavce 1 zajistí správce.
ODDÍL II ZÁSADY PRO OPRÁVNĚNÉ ZPRACOVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 7
Členské státy stanoví, že zpracování osobních údajů může být provedeno pouze pokud:
a) subjekt údajů nezpochybnitelně udělil souhlas; nebo
b) je zpracování nezbytné pro splnění smlouvy, kde je subjekt údajů jednou ze stran, nebo pro provedení opatření přijatých před uzavřením smlouvy na žádost tohoto subjektu; nebo
c) je nezbytné pro splnění právní povinnosti, které podléhá správce; nebo
d) je nezbytné pro zachování životně důležitých zájmů subjektu údajů; nebo
e) je nezbytné pro vykonání úkolu ve veřejném zájmu nebo při výkonu veřejné moci, kterým je pověřen správce nebo třetí osoba, které jsou údaje sdělovány; nebo
f) je nezbytné pro uskutečnění oprávněných zájmů správce nebo třetí osoby či osob, kterým jsou údaje sdělovány, za podmínky, že nepřevyšují zájem nebo základní práva a svobody subjektu údajů, které vyžadují ochranu podle čl. 1 odst. 1.
ODDÍL III ZVLÁŠTNÍ KATEGORIE ZPRACOVÁNÍ
Článek 8
Zpracování zvláštních kategorií údajů
1. Členské státy zakáží zpracování osobních údajů, které odhalují rasový či etnický původ, politické názory, náboženské nebo filozofické přesvědčení, odborovou příslušnost, jakož i zpracování údajů týkajících se zdraví a sexuálního života.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud:
a) subjekt údajů udělí výslovný souhlas k takovému zpracování, ledaže právní předpisy členského státu stanoví, že zákaz uvedený v odstavci 1 nelze zrušit udělením souhlasu subjektu údajů; nebo
b) zpracování je nezbytné pro dodržení povinností a zvláštních práv správce v oblasti pracovního práva, pokud je k tomu oprávněn vnitrostátními právními předpisy, které stanoví příslušná ochranná opatření; nebo
c) zpracování je nezbytné k obraně životně důležitých zájmů subjektu údajů nebo jiné osoby v případě, že subjekt údajů není fyzicky nebo právně způsobilý udělit svůj souhlas; nebo
d) zpracování provádí v rámci jejich legitimních činností a s odpovídajícími zárukami nadace, sdružení nebo jakýkoli jiný neziskový subjekt, který sleduje politické, filozofické, náboženské nebo odborové cíle, za podmínky, že se zpracování vztahuje pouze na členy tohoto subjektu nebo na osoby, které s ním udržují pravidelné styky související s jeho cíly, a že tyto údaje nejsou sdělovány třetím osobám bez souhlasu subjektu údajů; nebo
e) zpracování se týká údajů očividně zveřejňovaných subjektem údajů nebo je nezbytné pro zjištění, uplatnění nebo obranu právních nároků před soudem.
3. Odstavec 1 se nepoužije, je-li zpracování údajů nezbytné pro účely zdravotní prevence, lékařských diagnóz, lékařské péče a ošetřování nebo správy zdravotnických služeb a pokud tyto údaje zpracovává odborný zdravotnický pracovník, který je na základě vnitrostátního práva nebo právních předpisů přijatých příslušnými vnitrostátními orgány vázán povinností zachovávat profesní tajemství, nebo jiná osoba rovněž podléhající obdobné povinnosti mlčenlivosti.
4. Jsou-li poskytnuta vhodná ochranná opatření, mohou členské státy stanovit z důvodu významného veřejného zájmu i jiné výjimky, než jaké jsou stanoveny v odstavci 2 buď prostřednictvím vnitrostátních právních předpisů, nebo rozhodnutím orgánu dozoru.
5. Zpracování údajů týkajících se protiprávního jednání, rozsudků v trestních věcech nebo bezpečnostních opatření lze provádět pouze pod kontrolou orgánu veřejné moci nebo pokud vnitrostátní právo stanoví vhodná zvláštní ochranná opatření, s výhradou výjimek, které mohou být uděleny členským státem na základě vnitrostátních předpisů upravujících vhodná zvláštní ochranná opatření.
Úplná sbírka rozsudků v trestních věcech musí být v každém případě vedena pod kontrolou orgánu veřejné moci.
Členské státy mohou stanovit, že údaje týkající se správních sankcí nebo rozsudků v občanských věcech budou rovněž zpracovávány pod kontrolou orgánu veřejné moci.
6. Odchylky z odstavce 1 stanovené v odstavcích 4 a 5 se oznamují Komisi.
7. Členské státy určí podmínky, za kterých může být předmětem zpracování vnitrostátní identifikační číslo nebo jakýkoli jiný identifikátor obecného významu.
Článek 9
Zpracování osobních údajů a svoboda projevu
Členské státy stanoví pro zpracování osobních údajů prováděné výlučně pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního projevu, odchylky a výjimky z této kapitoly a z kapitol IV a VI, pouze pokud se ukáží jako nezbytné pro uvedení práva na soukromí do souladu s předpisy upravujícími svobodu projevu.
ODDÍL IV INFORMOVÁNÍ SUBJEKTU ÚDAJŮ
Článek 10
Informování v případě shromažďování údajů od subjektu údajů
Členské státy stanoví, že správce nebo jeho zástupce musí poskytnout osobě, od které získává údaje, které se jí týkají, alespoň dále uvedené informace, ledaže s nimi subjekt údajů již byl seznámen:
a) totožnost správce a popřípadě jeho zástupce;
b) účely zpracování, pro které jsou údaje určeny;
c) veškeré doplňující informace jako:
- příjemci nebo kategorie příjemců údajů,
- skutečnost, zda jsou odpovědi na otázky povinné nebo dobrovolné a případné důsledky neposkytnutí odpovědi,
- existence práva na přístup k údajům, které se subjektu údajů týkají, a právo na jejich opravu,
v míře, v jaké jsou tyto doplňující informace nezbytné pro zajištění řádného zpracování údajů vůči subjektu údajů, s ohledem na zvláštní okolnosti, za jakých jsou údaje shromažďovány.
Článek 11
Informování v případě, že údaje neposkytuje subjekt údajů
1. Pokud údaje neposkytuje subjekt údajů, stanoví členské státy, že správce nebo jeho zástupce musí po zaznamenání údajů nebo, počítá-li se se sdělením údajů třetí osobě, nejpozději při jejich prvním sdělení poskytnout subjektu údajů alespoň dále uvedené informace, ledaže s nimi subjekt údajů již byl seznámen:
- totožnost správce, popřípadě jeho zástupce;
- účely zpracování;
- veškeré doplňující informace jako:
- kategorie dotčených údajů;
- příjemci nebo kategorie příjemců údajů;
- existence práva na přístup k údajům, které se subjektu údajů týkají, a právo na jejich opravu,
v míře, v jaké jsou tyto doplňující informace nezbytné pro zajištění řádného zpracování údajů vůči subjektu údajů s ohledem na zvláštní okolnosti, za jakých jsou údaje shromažďovány.
2. Odstavec 1 se nepoužije, ukáže-li se, zejména u zpracování pro účely statistiky nebo historických či vědeckých výzkumů, že informování subjektu údajů není možné nebo by vyžadovalo neúměrné úsilí, nebo pokud právní předpisy výslovně upravují zaznamenávání nebo sdělování údajů.
V těchto případech členské státy stanoví vhodná ochranná opatření.
ODDÍL V PRÁVO SUBJEKTU ÚDAJŮ NA PŘÍSTUP K ÚDAJŮM
Článek 12
Právo na přístup
Členské státy zaručí každému subjektu údajů právo získat od správce:
a) bez omezení, v rozumných intervalech a bez prodlení nebo nadměrných nákladů:
- potvrzení, že údaje, které se ho týkají, jsou či nejsou zpracovávány, jakož i informace týkající se alespoň účelů zpracování, kategorií údajů, na které se zpracování vztahuje, a příjemců nebo kategorií příjemců, kterým jsou údaje sdělovány,
- sdělení srozumitelnou formou o údajích, které jsou předmětem zpracování, a veškeré dostupné informace o původu údajů,
- oznámení postupu automatického zpracování údajů, které se ho týkají, alespoň v případě automaticky přijímaných rozhodnutí uvedených v čl. 15 odst. 1;
b) podle daného případu opravu, výmaz nebo blokování údajů, jejichž zpracování není v souladu s touto směrnicí, zejména z důvodů neúplné nebo nepřesné povahy údajů;
c) oznámení třetí osobě, které údaje byly sděleny, veškerých oprav, výmazů nebo blokování provedeného v souladu s písmenem b), pokud se to neukáže jako nemožné nebo to nevyžaduje nepřiměřené úsilí.
ODDÍL VI VÝJIMKY A OMEZENÍ
Článek 13
Výjimky a omezení
1. Členské státy mohou přijmout legislativní opatření s cílem omezit rozsah povinností a práv uvedených v čl. 6 odst. 1, v článku 10, v čl. 11 odst. 1 a v článcích 12 a 21, pokud toto omezení představuje opatření nezbytné pro zajištění:
a) bezpečnosti státu;
b) obrany;
c) veřejné bezpečnosti;
d) předcházení trestným činům a jejich vyšetřování, odhalování a stíhání nebo nedodržování deontologických pravidel pro regulovaná povolání;
e) významného hospodářského nebo finančního zájmu členského státu nebo Evropské unie včetně měnové, rozpočtové a daňové oblasti;
f) kontrolní, inspekční nebo regulační funkce vyplývající, i pouze příležitostně, z výkonu veřejné moci v případech uvedených v písmenech c), d) a e);
g) ochrany subjektu údajů nebo práv a svobod druhých.
2. S výhradou přiměřených právních ochranných opatření vylučujících zejména, že údaje mohou být použity pro účely opatření nebo rozhodnutí vztahujících se na konkrétní osoby, mohou členské státy, pokud prokazatelně neexistuje nebezpečí narušení soukromí subjektu údajů, omezit legislativním opatřením práva uvedená v článku 12, jsou-li údaje zpracovávány výlučně pro účely vědeckého výzkumu nebo jsou-li uchovávány formou osobních záznamů po dobu nepřesahující období nezbytné pro vypracování statistik.
ODDÍL VII PRÁVO SUBJEKTU ÚDAJŮ NA NÁMITKU
Článek 14
Právo subjektu údajů na námitku
Členské státy přiznávají subjektu údajů právo:
a) alespoň v případech uvedených v čl. 7 písm. e) a f) vznést kdykoli z vážných a legitimních důvodů souvisejících s jeho osobní situací námitku proti zpracování osobních údajů, které se ho týkají, ledaže vnitrostátní právo stanoví jinak.
Je-li námitka oprávněná, nesmí se zpracování zahájené správcem těchto údajů nadále týkat;
b) na návrh a bezplatně vznést námitku proti zpracování osobních údajů, které se ho týkají, připravovanému správcem pro účely přímého marketingu; nebo být informován dříve než jsou osobní údaje poprvé sděleny třetí osobě nebo než jsou použity na její účet pro účely přímého marketingu a musí mu být výslovně poskytnuto právo bezplatně vznést námitky proti zmíněnému sdělení nebo použití.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zaručily, že subjekty údajů jsou informovány o existenci práva uvedeného v písm. b) prvním pododstavci.
Článek 15
Automatizovaná individuální rozhodnutí
1. Členské státy přiznají všem osobám právo nestat se subjektem rozhodnutí, které vůči nim zakládá právní účinky nebo které se jich významně dotýká, přijatého výlučně na základě automatizovaného zpracování údajů určeného k hodnocení určitých rysů jejich osobnosti, například pracovního výkonu, důvěryhodnosti, spolehlivost, chování, atd.
2. Členské státy stanoví, aniž jsou tím dotčena jiná ustanovení této směrnice, že osoba může být subjektem rozhodnutí uvedeného v odstavci 1, pokud je toto rozhodnutí:
a) přijato v rámci uzavírání nebo plnění smlouvy za podmínky, že žádosti o uzavření nebo o plnění smlouvy podané subjektem údajů bylo vyhověno nebo že existují vhodná opatření, která zajišťují ochranu jeho oprávněných zájmů, jako možnost projevit svůj názor; nebo
b) povoleno právním předpisem, který rovněž upřesňuje opatření zajišťující ochranu oprávněných zájmů subjektu údajů.
ODDÍL VIII DŮVĚRNÁ POVAHA A BEZPEČNOST ZPRACOVÁNÍ
Článek 16
Důvěrná povaha zpracování
Jakákoli osoba, která jedná z pověření správce nebo zpracovatele, jakož i samotný zpracovatel, který má přístup k osobním údajům, je může zpracovávat pouze podle pokynů správce, ledaže právo stanoví jinak.
Článek 17
Bezpečnost zpracování
1. Členské státy stanoví, že správce musí přijmout vhodná technická a organizační opatření na ochranu osobních údajů proti náhodnému nebo nedovolenému zničení, náhodné ztrátě, úpravám, neoprávněnému sdělování nebo přístupu, zejména pokud zpracování zahrnuje předávání údajů v síti, jakož i proti jakékoli jiné podobě nedovoleného zpracování.
Tato opatření mají zajistit, s ohledem na stav techniky a na náklady na jejich provedení, přiměřenou úroveň bezpečnosti odpovídající rizikům vyplývajícím ze zpracování údajů a z povahy údajů, které mají být chráněny.
2. Členské státy stanoví, že správce, pokud je toto zpracování prováděno na jeho účet, si musí zvolil zpracovatele poskytujícího dostatečné záruky s ohledem na technická bezpečnostní opatření a organizační opatření usměrňující zpracování, jež má být provedeno, a že musí dbát na dodržování těchto opatření.
3. Zpracování údajů zpracovatelem musí být upraveno smlouvou nebo právním aktem, který zavazuje zpracovatele vůči správci a který stanoví zejména, že:
- zpracovatel jedná pouze podle pokynů správce;
- povinnosti uvedené v odstavci 1 tak, jak jsou vymezeny právními předpisy členského státu, ve kterém je usazen zpracovatel, jsou pro něj rovněž závazné.
4. Pro zachování důkazů jsou části smlouvy nebo právního aktu o ochraně údajů a požadavků souvisejících s opatřeními uvedenými v odstavci 1 potvrzena písemně nebo jinou rovnocennou formou.
ODDÍL IX OZNÁMENÍ
Článek 18
Oznamovací povinnost vůči orgánu dozoru
1. Členské státy stanoví, že správce nebo popřípadě jeho zástupce musí zaslat oznámení orgánu dozoru uvedenému v článku 28, a to před zahájením zcela nebo částečně automatizovaného zpracování nebo souboru těchto zpracování se stejným účelem nebo se souvisejícími účely.
2. Členské státy mohou stanovit zjednodušení oznámení nebo výjimku z oznamovací povinnosti pouze v následujících případech a za následujících podmínek:
- pokud upřesní pro kategorie zpracování, které s přihlédnutím ke zpracovávaným údajům nemohou poškodit práva a svobody subjektů údajů, účely zpracování, údaje nebo kategorie zpracovávaných údajů, kategorii nebo kategorie subjektů údajů, příjemce nebo kategorie příjemců, kterým mají být údaje sděleny, a dobu uchování údajů a/nebo
- pokud správce určí, v souladu s vnitrostátním právem, kterému podléhá, osobu pověřenou ochranou údajů, který je zejména pověřen:
- zajistit nezávislým způsobem interní uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice,
- vést seznam zpracování provedených správcem, který obsahuje informace uvedené v čl. 21 odst. 2,
a zajistí tímto způsobem, že zpracování nemohou poškodit práva a svobody subjektů údajů.
3. Členské státy mohou stanovit, že se odstavec 1 nevztahuje na zpracování, jejichž jediným účelem je vedení rejstříku, který je podle právních předpisů určen pro poskytování informací veřejnosti a je přístupný obecně veřejnosti nebo jakékoli jiné osobě, která osvědčí právní zájem.
4. Členské státy mohou stanovit výjimku z oznamovací povinnosti nebo zjednodušení oznámení pro zpracování uvedená v čl. 8 odst. 2 písm. d).
5. Členské státy mohou stanovit, že neautomatizovaná zpracování osobních údajů nebo některá z nich jsou předmětem oznámení popřípadě zjednodušeného oznámení.
Článek 19
Obsah oznámení
1. Členské státy upřesní informace, které musí být uvedeny v oznámení.
Obsahují alespoň:
a) jméno a adresu správce a popřípadě jeho zástupce;
b) účel nebo účely zpracování;
c) popis kategorie nebo kategorií subjektů údajů a údajů nebo kategorií údajů, které se na ně vztahují;
d) příjemce nebo kategorie příjemců, kterým mohou být údaje sděleny;
e) předpokládané předávání údajů do třetích zemí;
f) obecný popis umožňující předběžně posoudit vhodnost opatření přijatých pro zajištění bezpečnosti zpracování ve smyslu článku 17.
2. Členské státy upřesní postupy oznamování změn týkajících se informací uvedených v odstavci 1 orgánu dozoru.
Článek 20
Předběžné kontroly
1. Členské státy vymezí zpracování, která by mohla představovat zvláštní rizika z hlediska práv a svobod subjektů údajů, a dbají na to, aby tato zpracování byla před jejich započetím prošetřena.
2. Tato předběžná šetření jsou prováděna orgány dozoru po obdržení oznámení od správce nebo osobu pověřenou ochranou údajů, který musí v případě pochybností konzultovat orgán dozoru.
3. Členské státy mohou přistoupit k tomuto šetření rovněž v rámci vypracování opatření přijatého vnitrostátním parlamentem nebo opatření založeného na tomto legislativním opatření, které vymezuje povahu zpracování a stanoví vhodná ochranná opatření.
Článek 21
Zveřejnění zpracování
1. Členské státy přijmou opatření, kterými zajistí zveřejnění zpracování.
2. Členské státy stanoví, že orgány dozoru povedou rejstřík zpracování oznámených na základě článku 18.
Rejstřík obsahuje alespoň informace vyjmenované v čl. 19 odst. 1 písm. a) až e).
Tento rejstřík je přístupný komukoli.
3. Pokud jde o zpracování, která nepodléhají oznámení, členské státy stanoví, že správce nebo jiný subjekt určený členským státem poskytnou vhodnou formou komukoli, kdo o to požádá, alespoň informace uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) až e).
Členské státy mohou stanovit, že toto ustanovení se nepoužije pro zpracování, jejichž jediným účelem je vedení rejstříku, který je na základě právních předpisů určen pro informování veřejnosti a je přístupný veřejnosti nebo jakékoli osobě, která osvědčí právní zájem.
KAPITOLA III SOUDNÍ PŘEZKUM, ODPOVĚDNOST A SANKCE
Článek 22
Soudní přezkum
Aniž je tím dotčena možnost opravného prostředku ve správním řízení, který je možno podat, zejména orgánu dozoru uvedenému v článku 28, stanoví všechny členské státy, že každá osoba má právo v případě porušení práv, jež jí jsou zaručeny vnitrostátními předpisy, které se uplatní na dotčené zpracování, předložit věc soudu.
Článek 23
Odpovědnost
1. Členské státy stanoví, že kdokoli, kdo byl poškozen neoprávněným zpracováním nebo jinou činností neslučitelnou s vnitrostátními předpisy přijatými k provedení této směrnice, má právo na náhradu utrpěné škody od správce.
2. Správce může být částečně nebo zcela zbaven této odpovědnosti, pokud prokáže, že za vznik škody neodpovídá.
Článek 24
Sankce
Členské státy přijmou vhodná opatření, kterými zajistí uplatňování ustanovení této směrnice, a zejména určí sankce, které se uplatní v případě porušení předpisů přijatých na základě této směrnice.
KAPITOLA IV PŘEDÁVÁNÍ OSOBNÍCH ÚDAJŮ DO TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 25
Zásady
1. Členské státy stanoví, že k předávání osobních údajů, které jsou předmětem zpracování nebo které mají být předmětem zpracování po předání, do třetích zemí může dojít, aniž by tím bylo dotčeno dodržování vnitrostátních předpisů přijatých na základě ostatních ustanovení této směrnice, pouze pokud dotyčná třetí země zajistí odpovídající úroveň ochrany.
2. Odpovídající úroveň ochrany poskytovaná třetí zemí se posoudí s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů; zejména se přihlédne k povaze údajů, účelu a trvání předpokládaného či předpokládaných zpracování, zemi původu a zemi konečného určení, právním předpisům, obecným nebo zvláštním, platným v dotčené třetí zemi, jakož i profesním pravidlům a bezpečnostním opatřením, která jsou ve třetí zemi dodržována.
3. Členské státy a Komise se vzájemně informují o případech, kdy se domnívají, že některá třetí země nezajišťuje odpovídající úroveň ochrany ve smyslu odstavce 2.
4. Pokud Komise zjistí, postupem podle čl. 31 odst. 2, že třetí země nezajišťuje odpovídající úroveň ochrany ve smyslu odstavce 2 tohoto článku, přijmou členské státy opatření nezbytná pro zamezení jakémukoli předávání údajů stejného druhu do dotčené třetí země.
5. Ve vhodný okamžik Komise zahájí jednání s cílem napravit stav vyplývající ze zjištění podle odstavce 4.
6. Postupem podle čl. 31 odst. 2 Komise může konstatovat, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany ve smyslu odstavce 2 tohoto článku na základě svých vnitrostátních předpisů nebo svých mezinárodních závazků sjednaných zejména na závěr jednání uvedených v odstavci 5 s cílem zajistit ochranu soukromí a základních práv a svobod osob.
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
Článek 26
Výjimky
1. Odchylně od článku 25 a s výhradou opačných ustanovení jejich vnitrostátního práva upravujících zvláštní případy členské státy stanoví, že předání nebo předávání osobních údajů do třetí země, která nezajišťuje odpovídající úroveň ochrany ve smyslu čl. 25 odst. 2, může být provedeno za podmínky, že:
a) subjekt údajů nepochybně udělil svůj souhlas s předpokládaným předáním; nebo
b) předání je nezbytné pro splnění smlouvy mezi subjektem údajů a správcem nebo pro splnění předsmluvních opatření přijatých na žádost subjektu údajů; nebo
c) předání je nezbytné pro uzavření nebo plnění smlouvy, která byla uzavřena nebo která má být uzavřena v zájmu subjektu údajů mezi správcem a třetí osobou; nebo
d) předání je nezbytné nebo se stává právně závazným pro zachování důležitého veřejného zájmu nebo pro zjištění, výkon nebo obranu právních nároků před soudem; nebo
e) předání je nezbytné pro ochranu životně důležitých zájmů subjektu údajů; nebo
f) k předání dochází z veřejného rejstříku, který je na základě právních předpisů určen pro informování veřejnosti a je přístupný veřejnosti nebo jakékoli osobě, která osvědčí svůj právní zájem, pokud jsou v daném případě splněny právní podmínky tohoto přístupu.
2. Aniž je tím dotčen odstavec 1, může členský stát povolit předání nebo předávání osobních údajů do třetí země, která nezajišťuje odpovídající úroveň ochrany ve smyslu čl. 25 odst. 2, pokud správce poskytne dostatečná ochranná opatření pro ochranu soukromí a základních práv a svobod osob, jakož i pro výkon odpovídajících práv; tato ochranná opatření mohou zejména vyplývat z vhodných smluvních doložek.
3. Členský stát informuje Komisi a ostatní členské státy o povoleních, která udělí podle odstavce 2.
Pokud jiný členský stát nebo Komise podají námitky a řádně je odůvodní z hlediska ochrany soukromí a základních lidských práv a svobod, přijme Komise vhodná opatření postupem podle čl. 31 odst. 1.
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
4. Pokud Komise rozhodne postupem podle čl. 31 odst. 2, že některé standardní smluvní doložky představují dostatečná ochranná opatření uvedená v odstavci 2, přijmou členské státy opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
KAPITOLA V KODEXY CHOVÁNÍ
Článek 27
1. Členské státy a Komise podporují vypracování kodexů chování, které mají přispět s ohledem na zvláštní povahu různých odvětví k řádnému uplatňování vnitrostátních právních předpisů přijímaných členskými státy na základě této směrnice.
2. Členské státy stanoví, že profesní sdružení a další organizace zastupující ostatní kategorie správců, které vypracovaly návrhy vnitrostátních kodexů chování nebo které mají v úmyslu změnit nebo prodloužit platnost stávajících vnitrostátních kodexů chování, je mohou předložit k posouzení vnitrostátnímu orgánu.
Členské státy stanoví, že tento orgán se mimo jiné ujistí o souladu návrhů, které jsou mu předloženy, s vnitrostátními předpisy přijatými k provedení této směrnice.
Považuje-li to za účelné, může si tento orgán vyžádat připomínky subjektů údajů nebo jejich zástupců.
3. Návrhy kodexů ve Společenství, jakož i změny či prodloužení platnosti stávajících kodexů ve Společenství, mohou být předloženy pracovní skupině uvedené v článku 29.
Tato pracovní skupina se mimo jiné vyjádří k souladu návrhů, které jí jsou předloženy, s vnitrostátními předpisy přijatými k provedení této směrnice.
Považuje-li to za účelné, vyžádá si připomínky subjektů údajů nebo jejich zástupců.
Komise může zajistit vhodné zveřejnění kodexů, které tato pracovní skupina schválila.
KAPITOLA VI ORGÁN DOZORU A PRACOVNÍ SKUPINA PRO OCHRANU FYZICKÝCH OSOB V SOUVISLOSTI SE ZPRACOVÁNÍM OSOBNÍCH ÚDAJŮ
Článek 28
Orgán dozoru
1. Každý členský stát pověří jeden nebo několik orgánů veřejné moci na svém území dohledem nad dodržováním předpisů přijatých členskými státy na základě této směrnice.
Tyto orgány plní úkoly, kterými jsou pověřeny, zcela nezávisle.
2. Každý členský stát zajistí, aby orgány dozoru byly konzultovány při vypracovávání správních opatření nebo předpisů týkajících se ochrany práv a svobod osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
3. Každý orgán dozoru má zejména:
- pravomoci provádět šetření, jako například pravomoc přístupu k údajům, které jsou předmětem zpracování, a shromažďovat veškeré informace nezbytné pro splnění svého úkolu dozoru;
- pravomoci účinně zasáhnout, jako například zaujmout stanovisko před zahájením zpracování v souladu s článkem 20 a zajistit vhodné zveřejnění těchto stanovisek nebo pravomoc nařídit blokování, výmaz nebo zničení údajů nebo dočasně nebo trvale zakázat zpracování nebo pravomoc zaslat správci upozornění či napomenutí nebo pravomoc obrátit se na parlament členského státu či na jiné politické orgány;
- pravomoc obrátit se na soud v případě porušení vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice nebo pravomoc oznámit tato porušení soudním orgánům.
Proti rozhodnutím orgánu dozoru, která dala vzniknout stížnostem, je možné využít opravný prostředek k soudu.
4. Na orgán dozoru se může obrátit jakákoli osoba nebo sdružení zastupující tuto osobu se žádostí týkající se ochrany svých práv a svobod v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
Dotčená osoba je informována o způsobu vyřízení své žádosti.
Na orgán dozoru se může zejména obrátit kdokoli s žádostí o ověření přípustnosti zpracování, pokud se uplatní vnitrostátní předpisy přijaté na základě článku 13 této směrnice.
Osoba je za každých okolností informována, zda k ověření došlo.
5. Orgány dozoru vypracují v pravidelných lhůtách zprávu o své činnosti.
Tato zpráva se zveřejní.
6. Nezávisle na vnitrostátním právu, které se použije na dané zpracování, je orgán dozoru oprávněn vykonávat na území vlastního členského státu pravomoci, které mu byly uděleny v souladu s odstavcem 3.
Každý orgán může být vyzván, aby vykonával své pravomoci na žádost orgánu jiného členského státu.
Orgány dozoru vzájemně spolupracují v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, zejména výměnou veškerých užitečných informací.
7. Členské státy stanoví, že členové a zaměstnanci orgánů dozoru podléhají povinnosti dodržovat profesní tajemství v souvislosti s důvěrnými informacemi, ke kterým mají přístup, a to i po skončení své činnosti.
Článek 29
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů
1. Zřizuje se pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů (dále jen "pracovní skupina").
Pracovní skupina má poradní funkci a je nezávislá.
2. Pracovní skupinu tvoří zástupce orgánu dozoru nebo orgánů dozoru určených jednotlivými členskými státy, zástupce orgánu nebo orgánů vytvořených pro orgány a instituce Společenství a zástupce Komise.
Každý člen pracovní skupiny je jmenován institucí, orgánem nebo orgány, které zastupuje.
Pokud členský stát určil několik orgánů dozoru, jmenují tyto orgány společného zástupce.
Obdobně je tomu v případě orgánů vytvořených pro orgány a instituce Společenství.
3. Pracovní skupina přijímá rozhodnutí prostou většinou zástupců orgánů dozoru.
4. Pracovní skupina zvolí svého předsedu.
Funkční období předsedy je dva roky.
Může být zvolen opakovaně.
5. Sekretariát pracovní skupiny zajišťuje Komise.
6. Pracovní skupina přijme svůj jednací řád.
7. Pracovní skupina projednává otázky zařazené na pořad jednání jejím předsedou buď z jeho podnětu, nebo na žádost zástupce orgánů dozoru nebo Komise.
Článek 30
1. Pracovní skupina má tyto úkoly:
a) posuzovat veškeré otázky týkající se uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice s cílem přispívat k jejich jednotnému uplatňování;
b) zaujímat pro Komisi stanovisko o úrovni ochrany ve Společenství a ve třetích zemích;
c) poskytovat Komisi poradenství o všech návrzích změn této směrnice, o všech návrzích doplňujících nebo zvláštních opatření, která by měla být přijata pro ochranu práv a svobod fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, jakož i o všech ostatních návrzích opatření ve Společenství, která mají vliv na tato práva a svobody;
d) zaujmout stanovisko ke kodexům chování vypracovaným na úrovni Společenství.
2. Pokud pracovní skupina zjistí, že mezi právními předpisy a praxí členských států vznikají rozpory, které by mohly narušit rovnocennost ochrany osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ve Společenství, uvědomí o tom Komisi.
3. Pracovní skupina může z vlastního podnětu podat doporučení k jakékoli otázce týkající se ochrany osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ve Společenství.
4. Stanoviska a doporučení pracovní skupiny jsou předávána Komisi a výboru uvedenému v článku 31.
5. Komise uvědomí pracovní skupinu o způsobu zpracování předaných stanovisek a doporučení.
Za tím účelem vypracuje zprávu, která je rovněž předána Evropskému parlamentu a Radě.
Tato zpráva se zveřejní.
6. Pracovní skupina vypracuje výroční zprávu o stavu ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ve Společenství a třetích zemích, kterou předá Komisi, Evropskému parlamentu a Radě.
Tato zpráva se zveřejní.
KAPITOLA VII PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ VE SPOLEČENSTVÍ
Článek 31
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- Komise odloží nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří let od jejího přijetí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
2. Členské státy dbají, aby zpracování zahájená před nabytím účinnosti vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice byla uvedena v soulad s těmito předpisy nejpozději tři roky po tomto datu.
Odchylně od předchozího pododstavce mohou členské státy stanovit, že zpracování údajů, která jsou ke dni nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice již obsažena v manuálních rejstřících, budou uvedena do souladu s články 6, 7 a 8 této směrnice ve lhůtě dvanácti let od jejího přijetí.
Členské státy však umožní subjektu údajů, aby na svou žádost a zejména při výkonu práva na přístup dosáhl opravy, výmazu nebo blokování údajů neúplných, nepřesných nebo uchovávaných způsobem neslučitelným s legitimními účely sledovanými správcem.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy stanovit s výhradou vhodných ochranných opatření, že údaje uchovávané výlučně pro účely vědeckého výzkumu nebudou uvedeny v soulad s články 6, 7 a 8 této směrnice.
4. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 33
Komise pravidelně předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice poprvé nejpozději tři roky po dni stanoveném v čl. 32 odst.
1 a v případě potřeby ji doplní o návrhy na vhodné změny. Tato zpráva se zveřejní.
Komise posoudí zejména uplatňování této směrnice na zpracování údajů tvořených zvuky nebo obrazy, které se týkají fyzických osob, a předloží vhodné návrhy, které se projevíjako nezbytné s ohledem na rozvoj informačních technologií a na stav prací o informační společnosti.
Článek 34
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 92/21/EHS o hmotnostech a rozměrech motorových vozidel kategorie M1 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/21/EHS ze dne 31. března 1992 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hmotností a rozměrů motorových vozidel kategorie M1 [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 92/21/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 92/21/EHS;
vzhledem k tomu, že se odkazuje na směrnici Rady 77/649/EHS [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 90/630/EHS [5], která obsahuje postup stanovení vztažného bodu místa k sedění v motorových vozidlech, a v důsledku toho není nutné tento postup opakovat v této směrnici; že se též odkazuje na směrnici Rady 92/23/EHS [6];
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností získaných při praktickém uplatňování směrnice 92/21/EHS je třeba upřesnit některá její ustanovení, aby se zajistil jejich jednotný výklad ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že bude nezbytné v budoucnu stanovit zvláštní podmínky pro zatížení sedadel, která nejsou konstruována pro dospělého cestujícího nebo neumožňují, aby se na ně posadil; že však definice těchto sedadel a stanovení podmínek zatížení vyžadují další rozbor; že z tohoto důvodu musí být tyto změny odloženy na pozdější dobu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. V článku 1 směrnice 92/21/EHS se slova "v příloze I směrnice 70/156/EHS" nahrazují slovy "v příloze II části A směrnice 70/156/EHS".
2. Přílohy směrnice 92/21/EHS se nahrazují přílohami této směrnice a mezi články a přílohu I se vkládá seznam příloh.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1996 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se hmotností a rozměrů
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla kategorie M1, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozila,
pokud tento typ nebo toto vozidlo splňuje požadavky směrnice 92/21/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1997 členské státy
- nesmějí již udělit EHS schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla kategorie M1 z důvodů týkajících se jeho hmotností a rozměrů, pokud tento typ nesplňuje požadavky směrnice 92/21/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1996. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS o přepravě zemního plynu přepravními soustavami (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/296/EHS ze dne 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami [1], ve znění směrnice Komise 94/49/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v příloze uvedené směrnice je obsažen seznam vysokotlaké soustavy pro přenos zemního plynu a subjektů, které jsou za ně odpovědné v členských státech a na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise má tento seznam po konzultaci s dotyčnými členskými státy aktualizovat vždy v případě potřeby v souladu s cíli směrnice 91/296/EHS, a zejména s ohledem na čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že rozvoj těžby plynu ve Španělsku a přistoupení tří nových členských států Rakouska, Finska a Švédska vyžadují aktualizaci tohoto seznamu;
po konzultaci s dotyčnými členskými státy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 91/296/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí opatřena odkazem na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo řadu opatření pro vytvoření vnitřního trhu zahrnujícího prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy;
vzhledem k tomu, že kontroly přepravy nebezpečných věcí po silnici jsou prováděny v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 4060/89 ze dne 21. prosince 1989 o odstranění kontrol na hranicích členských států v silniční a vnitrozemské vodní dopravě [4] a s nařízením Rady (EHS) č. 3912/92 ze dne 17. prosince 1992 o kontrolách prováděných uvnitř Společenství v silniční a vnitrozemské vodní dopravě a týkajících se dopravních prostředků registrovaných nebo uváděných do provozu ve třetích zemích [5];
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [6]; že by proto měly být postupy kontroly a definice pro tuto přepravu harmonizovány, aby se účinněji ověřoval soulad s bezpečnostními normami stanovenými v uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že členské státy mají zajistit dostatečnou úroveň kontrol daných vozidel na celém svém území s tím, že pokud možno vyloučí několikanásobné kontroly;
vzhledem k tomu, že se zřetelem na zásadu subsidiarity musí být zapojeno Společenství, aby se zvýšila bezpečnost přepravy nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že kontroly mají být prováděny za použití seznamu společných položek platných pro tuto dopravu v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné sestavit seznam způsobů protiprávního jednání považovaných všemi členskými státy za dostatečně závažné k tomu, aby byla na příslušná vozidla uplatněna opatření podle okolností nebo bezpečnostních požadavků, včetně případného odmítnutí uvést dotčená vozidla do provozu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že musí být v zájmu zlepšení souladu s bezpečnostními normami při přepravě nebezpečných věcí upraveny kontroly, které lze provádět v podnicích buď jako preventivní opatření, nebo dojde-li k vážnému porušení předpisů o silniční přepravě nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že tyto kontroly se musí vztahovat na veškerou přepravu nebezpečných věcí po silnici zcela nebo částečně na území členských států, a to nezávisle na výchozím místě nebo místě určení věcí a nezávisle na zemi, v níž je vozidlo registrováno;
vzhledem k tomu, že dojde-li k závažnému nebo opakovanému protiprávnímu jednání, musí být možné požádat příslušné orgány členského státu, v němž je vozidlo registrováno nebo v němž je podnik usazen, o přijetí vhodných opatření, přičemž tyto orgány musí uvědomit žádající členský stát o všech přijatých opatřeních;
vzhledem k tomu, že by se uplatňování této směrnice mělo sledovat na základě zprávy, která má být předložena Komisi,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na kontroly prováděné členskými státy, pokud jde o přepravu nebezpečných věcí po silnici vozidly, které se účastní silničního provozu na jejich území nebo na jejich území vjíždějí ze třetí země.
Nevztahuje se na přepravu nebezpečných věcí vozidly patřícími ozbrojeným silám nebo spadajícími do jejich odpovědnosti.
2. Touto směrnicí však není, při dodržování práva Společenství, dotčeno právo členských států kontrolovat na svém území vnitrostátní a mezinárodní přepravu nebezpečných věcí vozidly, která nepodléhají této směrnici.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k silniční přepravě, kompletní nebo nekompletní, minimálně čtyřkolové, s maximální konstrukční rychlostí větší než 25 km/h, a jeho návěsy, s výjimkou kolejových vozidel a zemědělských a lesnických traktorů a s výjimkou všech mobilních strojních zařízení,
- "nebezpečnými věcmi" rozumějí nebezpečné věci podle směrnice 94/55/ES,
- "přepravou" rozumí každá činnost silniční přepravy prováděná vozidly úplně nebo částečně na veřejných pozemních komunikacích na území členského státu, včetně nakládky a vykládky, na něž se vztahuje směrnice 94/55/ES, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států ohledně odpovědnosti za tyto činnosti,
- "podnikem" rozumí každá fyzická osoba, každá právnická osoba, založená za účelem zisku nebo ne, každé občanské sdružení nebo seskupení osob bez právní subjektivity, založené za účelem zisku nebo ne, nebo každý orgán veřejné moci, ať již s vlastní právní subjektivitou nebo na orgánu s právní subjektivitou závislý, který provozuje přepravu, nakládku nebo vykládku nebezpečných věcí nebo je nechá přepravovat, včetně subjektů, které nebezpečné věci dočasně skladují, shromažďují, balí nebo dodávají v rámci své přepravní činnosti, a které se nacházejí na území Společenství,
- "kontrolou" rozumí každá kontrola, přezkoumání, inspekce, ověření nebo formalita provedená příslušnými orgány z bezpečnostních důvodů v souvislosti s přepravou nebezpečných věcí.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby reprezentativní podíl zásilek nebezpečných věcí přepravovaných po silnici byl předmětem kontrol stanovených touto směrnicí za účelem ověření, zda jsou dodržovány předpisy o silniční přepravě nebezpečných věcí.
2. Tyto kontroly se provádějí na území členského státu v souladu s článkem 3 nařízení (EHS) č. 4060/89 a článkem 1 nařízení (EHS) č. 3912/92.
Článek 4
1. Při provádění kontrol stanovených v této směrnici používají členské státy seznam obsažený v příloze I. Jeden opis tohoto seznamu nebo osvědčení o výsledcích kontroly vypracované orgánem, který kontrolu provedl, musí být předán řidiči vozidla a předložen na požádání, aby se podle možností zjednodušily nebo vyloučily následné kontroly.
Tímto odstavcem není dotčeno právo členských států provádět zvláštní opatření k podrobným kontrolám.
2. Kontroly jsou namátkové a pokud možno zahrnují rozsáhlou část silniční sítě.
3. Místa zvolená pro tyto kontroly musí vozidlům, u nichž bylo zjištěno protiprávní jednání, umožnit, aby byla uvedena do souladu s předpisy nebo aby byla kontrolním orgánem, jestliže to považuje za vhodné, znehybněna na místě nebo na místě určeném tímto orgánem k tomuto účelu, aniž by vzniklo ohrožení bezpečnosti.
4. Jestliže tím nevznikne žádné ohrožení bezpečnosti, mohou být případně odebrány vzorky přepravovaného zboží pro prozkoumání laboratořemi uznanými příslušným orgánem.
5. Kontroly nesmějí trvat nepřiměřeně dlouhou dobu.
Článek 5
Aniž jsou dotčeny jiné možné sankce, mohou být vozidla, u nichž bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů o silniční přepravě nebezpečných věcí, zejména pokud jde o protiprávní jednání uvedená v příloze II, znehybněna buď na místě, nebo na místě určeném pro tyto účely kontrolními orgány; jízda smí pokračovat až po uvedení do souladu s předpisy nebo po přijetí jiných vhodných opatření v závislosti na okolnostech nebo požadavcích bezpečnosti, včetně případného odmítnutí povolení vjezdu těchto vozidel do Společenství.
Článek 6
1. Kontroly smějí být rovněž prováděny v provozovnách podniků jako preventivní opatření nebo pokud bylo zjištěno protiprávní jednání ohrožující bezpečnost silniční přepravy nebezpečných věcí.
2. Účelem těchto kontrol je zajistit, aby přeprava nebezpečných věcí probíhala za bezpečnostních podmínek, které odpovídají příslušným právním předpisům.
Jestliže bylo u přepravy nebezpečných věcí po silnici zjištěno jedno nebo více protiprávních jednání, zejména jednání uvedených v příloze II, musí být dotyčná přeprava uvedena do souladu s předpisy před tím, než zboží opustí podnik, nebo musí být přijata jiná vhodná opatření.
Článek 7
1. Za účelem řádného uplatňování této směrnice členské státy vzájemně spolupracují.
2. Závažná nebo opakovaná protiprávní jednání ohrožující bezpečnost přepravy nebezpečných věcí, jichž se dopustí vozidlo nebo podnik nerezident, musí být ohlášena příslušným orgánům členského státu, kde je vozidlo registrováno nebo kde je podnik usazen.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém byla zjištěna závažná nebo opakovaná protiprávní jednání, smějí požádat příslušné orgány členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo v němž je podnik usazen, o přijetí vhodných opatření vůči osobě, která se protiprávního jednání dopustí.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo v němž je podnik usazen, musí příslušným orgánům členského státu, ve kterém bylo protiprávní jednání zjištěno, oznámit každé opatření učiněné ve vztahu k dopravci nebo podniku.
Článek 8
Jestliže zjištění učiněná při silniční kontrole týkající se vozidla registrovaného v jiném členském státě odůvodňují podezření, že došlo k závažnému nebo opakovanému protiprávnímu jednání, které nemohlo být zjištěno v průběhu této kontroly vzhledem k chybějícím nezbytným údajům, příslušné orgány dotčených členských států spolupracují při vyjasňování situace.
Jestliže za tímto účelem příslušný orgán členského státu provede kontrolu v podniku, musí být výsledky sděleny ostatním členským státům, jichž se to týká.
Článek 9
1. Každý členský stát musí za každý kalendářní rok nejpozději do dvanácti měsíců po skončení tohoto roku zaslat Komisi zprávu o uplatňování této směrnice, vypracovanou podle vzoru v příloze III a zahrnující tyto údaje:
- je-li to možné, zjištěný nebo odhadnutý objem nebezpečných věcí přepravovaných po silnici (v přepravovaných tunách nebo v tuno-kilometrech),
- počet provedených kontrol,
- počet zkontrolovaných vozidel podle místa registrace (vozidla registrovaná v dotyčném členském státě, v ostatních členských státech nebo ve třetích zemích),
- počet a druhy zjištěných protiprávních jednání,
- druh a počet uložených sankcí.
2. Komise předloží poprvé v roce 1999 a následně každý třetí rok Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice členskými státy, přičemž uvede údaje podle odstavce 1.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že výživa zvířat zaujala velice významné místo v zemědělství v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že stanovení zásad týkajících se organizace úředních kontrol na úrovni Společenství v oblasti výživy zvířat přispěje k ochraně zdraví zvířat, lidského zdraví a životního prostředí, k zajištění poctivosti obchodního styku a k ochraně zájmů spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že je nezbytné z důvodů značné různorodosti používaných produktů, velkého objemu zásilek zboží, které jsou předmětem obchodování na trhu, jednotné struktury sektoru, a zejména z důvodu nutnosti zaručit zdravotní nezávadnost krmiva i kvalitu potraviny, stanovit pravidla pro organizaci úředních kontrol krmiv;
vzhledem k tomu, že k dosažení očekávaného cíle se musí pravidla stanovená touto směrnicí vztahovat na všechny produkty a látky používané ve výživě zvířat ve Společenství; že je proto nezbytné organizovat kontroly jak dovážených produktů tak produktů propuštěných do volného oběhu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že definice příslušného orgánu nevylučuje, aby členské státy působnost tohoto orgánu k provádění úředních kontrol v oblasti výživy zvířat zcela nebo zčásti přenesly za podmínky, že tyto kontroly zůstanou nadále v jeho pravomoci;
vzhledem k tomu, že mají-li být kontroly účinné, musejí být pravidelné; že nesmějí podléhat omezením, pokud jde o předmět, místo nebo termín, kdy je nezbytné je provádět a že způsoby jejich provádění musí zaručovat co největší účinnost;
vzhledem k tomu, že k zajištění toho, aby kontrolní řízení nebylo obcházeno, je nezbytné stanovit, že členské státy nemohou vyloučit náležitou kontrolu produktu z pouhého důvodu, že je určen na vývoz mimo Společenství;
vzhledem k tomu, že produkty pocházející ze třetích zemí musí být podrobeny kontrole dokladů a identity na základě vzorků hned při vstupu na území Společenství;
vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být umožněno, aby určily místa vstupu s cílem zajistit účinný průběh kontroly dovážených produktů, aniž by přitom byla dotčena ustanovení jiných důležitých právních předpisů Společenství, zejména směrnic 90/675/EHS [4] a 92/118/EHS [5] týkajících se veterinárních a hygienických kontrola a požadavků;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny zásady organizace a dalšího postupu pro fyzické kontroly prováděné příslušnými orgány;
vzhledem k tomu, že u obchodních vztahů v rámci Společenství by se měl klást důraz na provádění kontrol v místě původu; že v případě domnělých nesrovnalostí je však výjimečně možné provést kontrolu během přepravy produktů nebo v místě určení;
vzhledem k tomu, že toto řešení vyžaduje zvýšenou důvěru v kontroly prováděné členským státem odeslání; že členský stát odeslání musí zajistit, aby tyto kontroly byly prováděny náležitým způsobem;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit postup pro případ, kdy kontrola zjistí, že zásilka není v souladu s předpisy;
vzhledem k tomu, že v zájmu účinnosti musí členský stát odeslání zajistit, aby produkty byly v souladu s právními předpisy Společenství; že v případě porušení předpisů musí mít Komise možnost jednat v součinnosti s dotyčnými členskými státy, především tak, že se odebere na místo a přijme opatření odpovídající dané situaci;
vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 70/373/EHS [6] je nezbytné stanovit na úrovni Společenství metody pro odběr vzorků a analytické metody nutné k provádění úředních kontrol krmiv;
vzhledem k tomu, že na jedné straně by osoby podléhající kontrole neměly mít právo námitek proti kontrolám, na druhou stranu však musí být chráněna jejich zákonná práva, zejména právo na výrobní tajemství a právo na odvolání;
vzhledem k tomu, že orgány kontroly se mohou v jednotlivých členských státech lišit; že je proto žádoucí uveřejnit seznam příslušných orgánů působících v každém členském státu s vymezením jejich územní působnosti a laboratoří oprávněných k provádění rozborů v rámci výše zmíněných kontrol;
vzhledem k tomu, že ačkoli členské státy musí v prvé řadě stanovit své kontrolní programy, je rovněž nezbytné s ohledem na řádné fungování vnitřního trhu mít k dispozici koordinované programy na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že Komise by měla být zmocněna k přijetí prováděcích opatření k této směrnici,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví zásady týkající se organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat.
2. Tato směrnice se používá bez dotčení zvláštních právních předpisů Společenství, zejména celních a veterinárních.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "úřední kontrolou v oblasti výživy zvířat" (dále jen "kontrola") kontrola prováděná příslušnými orgány k ověření souladu s ustanoveními Společenství obsaženými ve:
- směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [7],
- směrnici Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [8],
- směrnici Rady 77/101/ES ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin na trh [9],
- směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [10],
- směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [11],
- směrnici Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [12],
- v jakémkoliv jiném předpise z oblasti výživy zvířat, v němž se stanoví, že úřední kontroly jsou prováděny podle ustanovení této směrnice;
b) "kontrolou dokladů" ověření dokladů přiložených k produktu nebo jakékoliv jiné informace týkající se produktu;
c) "kontrolou identity" ověření shody mezi dokumenty, označením a produkty provedené pouhou vizuální kontrolou;
d) "fyzickou kontrolou" kontrola samotného produktu, která v případě potřeby zahrnuje odběr vzorků a laboratorní zkoušení;
e) "produktem" krmiva a všechny látky používané ve výživě zvířat;
f) "příslušným orgánem" orgán členského státu odpovědný za provádění úředních kontrol v oblasti výživy zvířat;
g) "provozovnou" jakýkoli podnik, který produkuje nebo vyrábí produkt nebo jej má v držení ve stádiu předcházejícím jeho uvedení do oběhu, včetně stádia zpracování a balení, nebo který uvádí do oběhu tento produkt;
h) "uváděním do oběhu" držení produktů za účelem jejich prodeje nebo jakékoliv jiné formy převodu na třetí osoby, za úplatu nebo bezplatně, a prodej včetně ostatních forem převodu.
2. V případě potřeby se použijí definice obsažené v právních předpisech Společenství z oblasti výživy zvířat.
Článek 3
1. Členské státy učiní všechna potřebná opatření k tomu, aby kontroly byly prováděny v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy nevyloučí produkt z příslušné kontroly z důvodu, že je určen na vývoz.
Článek 4
1. Kontroly jsou prováděny:
a) pravidelně;
b) v případě podezření z nesouladu s předpisy;
c) způsobem přiměřeným sledovanému cíli, a to především podle míry rizik a získaných zkušeností.
2. Kontroly se vztahují na všechna stadia produkce a výroby, na stadia mezi výrobou a uvedením do oběhu a na stadium uvedení produktů do oběhu včetně jejich dovozu a užívání.
Příslušný orgán zvolí takové stadium nebo stadia, která nejlépe vyhovují účelům kontroly.
3. Kontroly se zásadně provádějí bez předchozího oznámení.
4. Kontroly se rovněž týkají zakázaného použití produktů ve výživě zvířat.
KAPITOLA II
DOVOZ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 5
Odchylně od čl. 4 odst. 1 členské státy učiní všechna potřebná opatření k tomu, aby při vstupu produktů na celní území Společenství příslušné orgány prováděly u každé šarže kontrolu dokladů a kontrolu identity na základě vzorků s cílem ověřit:
- jejich druh,
- jejich původ,
- jejich zeměpisné místo určení,
tak, aby bylo možné určit celní režim, který se na ně vztahuje.
Článek 6
Pro účely kontrol uvedených v článku 5 mohou členské státy určit jednotlivá místa vstupu na svá území pro různé druhy produktů.
Pro tytéž účely mohou požadovat, aby jim byla podána informace o tom, že produkty dorazily do jednotlivých míst vstupu.
Článek 7
Členské státy zajistí formou fyzické kontroly na základě vzorků soulad produktů s požadavky právních předpisů před jejich propuštěním do volného oběhu.
Článek 8
1. Pokud kontrola odhalí nesoulad produktů s požadavky právních předpisů, členský stát zakáže jejich vstup nebo propuštění do volného oběhu a nařídí jejich zpětné odeslání mimo území Společenství; o odmítnutí produktů a zjištěných trestných činech neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy.
2. Odchylně od odstavce 1 členský stát může povolit, aby se za podmínek stanovených příslušným orgánem přikročilo k jednomu z následujících postupů:
- uvedení produktů do souladu s požadavky právních předpisů ve lhůtě, která musí být stanovena,
- dekontaminace, pokud je to vhodné,
- jakákoliv jiná vhodná úprava,
- použití pro jiné účely,
- zničení produktů.
Členské státy zajistí, aby postupy vypočtené v prvním pododstavci neměly žádný nepříznivý důsledek na lidské zdraví, zdraví zvířat a na životní prostředí.
3. Náklady spojené s opatřeními přijatými v souladu s odstavci 1 a 2 nese držitel povolení nebo jeho zástupce.
Článek 9
1. Pokud produkty nejsou uvedeny do oběhu na území toho členského státu, který provede kontroly uvedené v článku 5, popřípadě i fyzickou kontrolu, tento členský stát předá dotčené osobě dokument o povaze a výsledcích provedených kontrol.
Obchodní doklady obsahují odkaz na tento dokument.
Tímto ustanovením však není dotčeno právo členského státu určení provádět kontroly produktů na základě vzorků.
2. Postupem podle článku 23 bude do 30. dubna 1998 vypracován vzorový dokument a případně přijata prováděcí ustanovení k odstavci 1.
KAPITOLA III
OBCHOD V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ
Článek 10
Členské státy zajistí všemi možnými prostředky, aby produkty, které mají být zaslány do jiného členského státu, byly kontrolovány stejně pečlivě jako produkty, které mají být uvedeny do oběhu na jejich vlastním území.
ODDÍL 1
KONTROLA V MÍSTĚ PŮVODU
Článek 11
1. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán prováděl kontrolu provozoven, aby se přesvědčil, že plní své povinnosti stanovené právními předpisy Společenství a že produkty určené k uvedení do oběhu odpovídají požadavkům Společenství.
2. Pokud existuje podezření, že nejsou dodržovány požadavky, příslušný orgán provede nezbytné kontroly a v případě, že se podezření potvrdí, přijme náležitá opatření.
ODDÍL 2
KONTROLA V MÍSTĚ URČENÍ
Článek 12
1. Příslušný orgán členského státu určení může kontrolou provedenou na základě vzorků a nediskriminačním způsobem v místě určení ověřit soulad produktů s ustanoveními uvedenými v čl. 2 odst. 1 písm. a).
2. Pokud však příslušný orgán tranzitního členského státu nebo členského státu určení má k dispozici informace, na jejichž základě se lze domnívat, že došlo k porušení předpisů, může provádět kontroly i během přepravy produktů na jeho území.
Článek 13
1. Pokud při kontrole prováděné na místě určení zásilky nebo během přepravy členský stát zjistí nesoulad produktů s ustanoveními čl. 2 odst. 1 písm. a), přijme příslušná opatření a vyzve odesílatele, příjemce nebo jakoukoli jinou oprávněnou osobu, aby uskutečnila za podmínek stanovených příslušným orgánem některý z následujících postupů:
- uvedení produktů do souladu s předpisy ve stanovené lhůtě,
- dekontaminace,
- jakákoliv jiná vhodná úprava,
- použití pro jiné účely,
- odeslání zpět do země původu po informování příslušného orgánu země, v níž se nachází provozovna,
- zničení produktů.
2. Náklady spojené s opatřeními přijatými v souladu s odstavcem 1 nese odesílatel nebo jakákoli jiná oprávněná osoba, případně i příjemce.
ODDÍL 3
SPOLUPRÁCE V PŘÍPADĚ ZJIŠTĚNÍ PORUŠENÍ PŘEDPISŮ
Článek 14
V případě, že produkty jsou zničeny, použity k jiným účelům, odeslány zpět do země původu nebo dekontaminovány ve smyslu čl. 13 odst.
1, členský stát určení neprodleně naváže kontakt s členským státem odeslání.
V ostatních případech členský stát určení může navázat kontakt s členským státem odeslání. Členský stát odeslání učiní všechna nezbytná opatření a sdělí členskému státu určení povahu a výsledky provedených kontrol, rozhodnutí, která přijal a důvody těchto rozhodnutí.
Pokud se členský stát určení obává, že tato opatření nejsou dostatečná, hledají oba členské státy společně způsob a prostředky, jak vyřešit situaci; je-li to účelné, může to zahrnovat i společnou kontrolu na místě.
Pokud kontroly provedené v souladu s článkem 12 prokáží opakované nedostatky, členský stát určení informuje Komisi a ostatní členské státy.
Článek 15
1. Komise může na žádost členského státu určení nebo z vlastního podnětu s ohledem na povahu zjištěného porušení předpisů:
- vyslat na místo své zástupce, ve spolupráci s dotčeným členským státem,
- vyzvat členský stát odeslání, aby zesílil kontroly produktů předmětné provozovny.
2. Komise informuje dotčené členské státy o svých závěrech.
Dříve než Komise učiní své závěry, členský stát odeslání, jeli o to požádán členským státem určení, zesílí kontroly u produktů pocházejících z předmětné provozovny.
Členský stát určení může sám zesílit kontroly produktů pocházejících ze stejné provozovny.
3. Komise může v rámci výboru uvedeného v článku 23 posoudit situaci.
V souladu s postupem uvedeným v témže článku může přijmout nezbytná rozhodnutí včetně těch týkajících se oběhu produktů uvnitř Společenství.
ODDÍL 4
KONTROLA NA MÍSTECH ZEMĚDĚLSKÉ PRODUKCE
Článek 16
Členské státy zajistí, aby příslušný orgán měl přístup na místa určená k zemědělské produkci, kde jsou vyráběny nebo používány produkty, aby tam provedl předepsané kontroly.
KAPITOLA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
1. Členské státy zajistí, aby při kontrolách nedocházelo ke zpoždění dodávek produktů a aby nevedly k neopodstatněným překážkám v uvádění těchto produktů na trh.
2. Členské státy stanoví, že úředníci pověření prováděním kontrol jsou vázáni služebním tajemstvím.
Článek 18
1. V případech, kdy jsou pro účely rozboru odebrány vzorky produktů, členské státy přijmou opatření, kterými zajistí, že:
- osoby podléhající kontrole mají právo opatřit si další odborný posudek,
- úředně zapečetěné referenční vzorky budou uchovány.
2. Členské státy vypracují seznam laboratoří oprávněných provádět rozbory; zajistí, aby tyto laboratoře byly určeny podle své odborné způsobilosti.
3. Členské státy zajistí, aby odběr vzorků a rozbory byly prováděny v souladu s právními předpisy Společenství.
Pokud však způsoby a metody Společenství nejsou stanoveny, členské státy učiní všechna potřebná opatření k zajištění toho, aby kontroly:
- byly prováděny podle pravidel uznávaných mezinárodními organizacemi,
- byly prováděny, pokud takové normy neexistují, podle vědecky uznávaných vnitrostátních pravidel, které jsou v souladu s obecnými zásadami Smlouvy.
4. Prováděcí ustanovení k tomuto článku mohou být přijata postupem podle článku 23.
Článek 19
Každý členský stát přijme náležitá opatření k plnému použití všech ustanovení této směrnice.
Pro případ porušení opatření přijatých k jejímu provedení musejí být upraveny sankce.
Tyto sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 20
Touto směrnicí není dotčeno právo využít všech opravných prostředků proti rozhodnutím příslušných orgánů podle platných právních předpisů členských států.
Rozhodnutí přijatá v důsledku porušení předpisů zjištěného příslušným orgánem, musejí být spolu s odůvodněním sdělena osobě dotčené těmito rozhodnutími nebo jejímu oprávněnému zástupci.
Pokud dotyčná osoba nebo její oprávněný zástupce o to požádá, musí jí být odůvodněné rozhodnutí sděleno písemně s uvedením opravných prostředků, které poskytují platné právní předpisy členského státu, jenž prováděl kontrolu, včetně formy a lhůt, v nichž musí být podány.
Článek 21
Každý členský stát sdělí Komisi jeden rok po vstupu této směrnice v platnost:
- příslušný orgán či orgány s vymezením jejich územní a funkční příslušnosti,
- laboratoř či laboratoře uvedené v čl. 18 odst. 2,
- popřípadě seznam vstupních míst uvedených v článku 6.
Tyto informace, jakož i pozdější změny, se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 22
1. Členské státy vypracují nejpozději do 1. října 1998 programy stanovící vnitrostátní opatření, která mají být provedena k dosažení cíle vytčeného touto směrnicí.
Tyto programy musejí zohlednit zvláštní podmínky každého členského státu a stanovit druh a četnost kontrol, které musejí být pravidelně prováděny.
2. Každoročně do 1. dubna, poprvé do 1. dubna 2000, členské státy předají Komisi všechny potřebné informace ohledně plnění programů uvedených v odstavci 1 za uplynulý rok, s tím, že upřesní:
- kritéria, která byla zvolena při vypracování těchto programů,
- počet a druh prováděných kontrol,
- výsledky kontrol, zejména počet a druh zjištěných porušení předpisů,
- přijatá rozhodnutí v případě zjištění porušení předpisů.
3. Každoročně do 1. října, poprvé do 1. října 2000, Komise předkládá celkovou souhrnnou zprávu o výsledcích kontrol prováděných na úrovni Společenství, doprovázenou návrhem doporučení ohledně koordinovaného programu kontrol pro následující rok, který se přijme podle postupu uvedeného v článku 23.
Toto doporučení může být předmětem pozdějších úprav, jejichž nutnost se ukáže během plnění koordinovaného programu.
V koordinovaném programu budou uvedena zejména kritéria, která by měla být přednostně dodržena k jeho naplnění.
Informace uvedené v odstavci 2 budou obsahovat samostatnou zvláštní kapitolu o plnění koordinovaného programu.
Článek 23
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro krmiva (dále jen "výbor") zřízený rozhodnutím 70/372/EHS [13].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 24
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 25
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 31. října 1995, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel a kterou se mění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/245/EHS ze dne 20. června 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel [3], ve znění směrnice 89/491/EHS [4], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 72/245/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 72/245/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že směrnice 72/245/EHS obsahovala prvotní základní opatření k potlačení vysokofrekvenčního rušení z hlediska elektromagnetické kompatibility a že od té doby se v důsledku technického pokroku zvýšila složitost a různorodost elektrických a elektronických zařízení;
vzhledem k tomu, že s ohledem rostoucí obavy z rozvoje technologie elektrických a elektronických zařízení a na potřebu zajistit obecnou kompatibilitu různých elektrických a elektronických zařízení byly pro elektromagnetickou kompatibilitu všech výrobků vydány obecné předpisy směrnicí Rady 89/336/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí 93/68/EHS [6];
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/336/EHS stanoví zásadu, že pokud jsou harmonizovány požadavky na ochranu uvedené v článku 2 uvedené směrnice, její obecná ustanovení se nevztahují nebo nebudou vztahovat na přístroje spadající do oblasti působnosti zvláštních směrnic;
vzhledem k tomu, že v oblasti vozidel, jejich konstrukčních částí a samostatných technických celků je třeba navrhnout zvláštní směrnici v rámci systému evropského schvalování typu, podle které by určené vnitrostátní orgány udělovaly schválení typu podle harmonizovaných technických požadavků;
vzhledem k tomu, že takovou zvláštní směrnicí by se měla stát směrnice 72/245/EHS;
vzhledem k tomu, že v dalších směrnicích pro vozidla, jejich konstrukční části a samostatné technické celky v rámci směrnice 70/156/EHS se odkazuje na elektromagnetickou kompatibilitu;
vzhledem k tomu, že by se technické požadavky týkající se vysokofrekvenčního rušení (elektromagnetické kompatibility) vozidel, jejich konstrukčních částí a samostatných technických celků měly od 1. ledna 1996 řídit výhradně ustanoveními směrnice 72/245/EHS;
vzhledem k tomu, že je nezbytné změnit směrnici 70/156/EHS tak, aby brala v úvahu rozšíření oblasti působnosti směrnice 72/245/EHS na všechny kategorie vozidel;
vzhledem k tomu, že je nezbytné učinit odkaz na směrnici Rady 72/306/EHS [7] ve znění směrnice 89/491/EHS za účelem rozlišení zážehových a vznětových motorů;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku ustaveného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 72/245/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Směrnice Rady 72/245/EHS ze dne 20. června 1972 o vysokofrekvenčním rušení (elektromagnetické kompatibilitě) vozidel"
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo podle definice ve směrnici 70/156/EHS.4"
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro typ typu vozidla, jeho konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility, pokud jsou splněny požadavky této směrnice."
4. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Tato směrnice je "zvláštní směrnicí" ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 89/336/EHS [8] od 1. ledna 1996.
2. U vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků schválených jako typ podle této směrnice se předpokládá, že vyhovují ustanovením dalších směrnic uvedených v příloze IV směrnice Rady 92/53/EHS [9], které se týkají elektromagnetické kompatibility."
5.
Přílohy se nahrazují přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. prosince 1995 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani
- odmítnout udělit EHS schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku pro konstrukční část nebo samostatný technický celek, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla, ani
- zakázat prodej nebo užití konstrukční části nebo samostatného technického celku,
pokud vozidlo, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují požadavky směrnice 72/245/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1996 členské státy
- nesmějí již udělit EHS schválení typu vozidla, EHS schválení typu konstrukční části nebo EHS schválení typu samostatného technického celku a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 72/245/EHS ve znění této směrnice.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na typy vozidel schválené před 1. lednem 1996 podle směrnice 72/306/EHS, ani na následná prodloužení těchto schválení typu.
4. Od 1. října 2002 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, a
- mohou odmítnout prodej a uvedení do provozu nových elektrických nebo elektronických montážních podskupin jako konstrukčních částí nebo jako samostatných technických celků,
pokud nejsou splněny požadavky této směrnice.
5. Od 1. října 2002 se na elektrické nebo elektronické montážní podskupiny použité jako konstrukční části nebo jako samostatné technické celky pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS vztahují požadavky směrnice 72/245/EHS ve znění této směrnice.
6. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 5, udělují členské nadále EHS schválení typu a dovolují prodej a uvádění do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků určených jako náhradní díly pro užití na typech vozidel, které byly schváleny před 1. lednem 1996 buď podle směrnice 72/245/EHS, nebo podle směrnice 72/306/EHS a popřípadě následným prodloužením těchto schválení typu.
Článek 3
Bod č. 10 části I přílohy IV směrnice 70/156/EHS se mění tak, aby každý sloupec pro kategorii vozidla O pod nadpisem "Použitelnost" obsahoval "x".
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. prosince 1995.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/61/EHS o zařízeních bránících neoprávněnému použití motorových vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/81/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice;
s ohledem na směrnici Rady 74/61/EHS ze dne 17. prosince 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití motorových vozidel [3], a zejména na článek 5 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že směrnice 74/61/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 74/61/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností a současného stavu techniky a zejména s ohledem na odpovídající předpis Evropské hospodářské komise OSN je nyní vhodné přizpůsobit požadavky na výše uvedená zařízení doplněním požadavků týkajících se poplašných systémů a imobilizérů;
vzhledem k tomu, že zvukový signál poplašného zařízení může být vysílán zvukovým výstražným zařízením podle směrnice Rady 70/388/EHS [4];
vzhledem k tomu, že další opatření, týkající se například zamykání dveří a zavazadlového prostoru, budou přijata později s cílem posílit prostředky, které odrazují od neoprávněného použití vozidel; že kromě toho by ustanovení této směrnice měla být po krátké době přezkoumána se zřetelem k posílení jejich účinnosti, mimo jiné tak, aby se vztahovala i na další vozidla; že Komise nejpozději do prosince 1996 připraví zprávu o těchto otázkách, popřípadě spolu s novými návrhy;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Směrnice 74/61/EHS se mění takto:
- v článku 1 se slova "…, s karoserií nebo bez karoserie,…" nahrazují slovy "…, úplné nebo nedokončené,…" a slova "…s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce." se nahrazují slovy "…s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů.";
- v článcích 2 a 3 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v odpovídajících přílohách";
- v článku 4 se slova "v bodě 2.2 přílohy I" nahrazují slovy "v odpovídajících přílohách";
- v článku 5 se slova "požadavků příloh I a II" nahrazují slovy "požadavků příloh".
2. Před přílohy se vkládá seznam příloh a přílohy směrnice 74/61/EHS se nahrazují přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. května 1996 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla, typ imobilizéru nebo typ poplašného systému, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo zakázat prodej nebo uvedení do provozu imobilizérů nebo poplašných systémů
z důvodů týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití motorových vozidel, pokud tato zařízení splňují požadavky směrnice 74/61/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 1997 členské státy
- nesmějí již udělit EHS schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití vozidla a pro typ imobilizéru nebo poplašného systému, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/61/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 1998 členské státy:
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS,
- mohou odmítnout prodej a uvedení do provozu nových imobilizérů nebo nových poplašných systémů
z důvodů týkajících se zařízení bránících neoprávněnému použití, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/61/EHS ve znění této směrnice.
4. S účinností od 1. října 1998 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky této směrnice, které se týkají imobilizérů a poplašných systémů jako konstrukčních částí nebo samostatných technických celků.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. května 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 23. listopadu 1995 o shromažďování statistických informací v oblasti cestovního ruchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že usnesení Evropského parlamentu ze dne 11. června 1991 [1] a 18. ledna 1994 [2] zdůrazňují významnou roli Společenství v rozvoji statistiky cestovního ruchu;
vzhledem k tomu, že Hospodářský a sociální výbor podpořil vypracování směrnice zaměřené na sjednocení úsilí vyvíjeného v současné době v jednotlivých státech roztříštěným způsobem [3];
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí 90/665/EHS [4] se vypracovává metodický rámec Společenství pro sestavování statistiky cestovního ruchu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že z výsledků dvouletého programu (1991–1992) rozvoje statistiky cestovního ruchu ve Společenství podle rozhodnutí 90/665/EHS je zřejmé, že uživatelé v soukromém i veřejném sektoru potřebují spolehlivou a porovnatelnou aktuální statistiku poptávky a nabídky v oblasti cestovního ruchu na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 92/421/EHS ze dne 13. července 1992 o akčním plánu Společenství na podporu cestovního ruchu [5] byl rozvoj statistiky cestovního ruchu ve Společenství uznán jako prioritní úkol;
vzhledem k tomu, že úlohu cestovního ruchu, uznávaného jako nástroj rozvoje a sociálně ekonomické integrace, je možné lépe splnit díky znalosti vhodných základních statistik, zejména statistik sestavovaných na regionální úrovni;
vzhledem k tomu, že pro vyhodnocení konkurenceschopnosti odvětví cestovního ruchu ve Společenství je nezbytné získat lepší znalosti o objemu cestovního ruchu, o jeho charakteristikách, o profilu účastníků cestovního ruchu a o jejich výdajích;
vzhledem k tomu, že je nezbytné mít měsíční informace, aby bylo možné vyhodnotit dopad sezónních vlivů na poptávku po ubytování v oblasti cestovního ruchu, a tím pomoci orgánům státní správy a hospodářským subjektům při vyvíjení vhodnější strategie a politiky pro optimalizaci sezónního rozložení dovolených a zlepšení úrovně činností v oblasti cestovním ruchu;
vzhledem k tomu, že nové aktivity Společenství v této oblasti musejí být i nadále založeny na pragmatickém přístupu, respektujícím zásadu subsidiarity;
vzhledem k tomu, že omezení zatížení spojeného se shromažďováním informací vyžaduje, aby byla zabezpečena nezbytná součinnost statistických projektů zabývajících se cestovním ruchem na státní a mezinárodní úrovni a na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že pro zajištění lepší srovnatelnosti statistiky cestovního ruchu na celosvětové úrovni je nutno brát v úvahu metodické práce provedené ve spolupráci s jinými mezinárodními organizacemi, jako jsou Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj a Světová organizace cestovního ruchu, jakož i doporučení přijatá Statistickou komisí Organizace spojených národů v březnu 1993;
vzhledem k tomu, že spolehlivé a účinné sledování struktury a vývoje poptávky a nabídky v oblasti cestovního ruchu může být významně zlepšeno zřízením vhodného uznávaného systému v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že takový systém může přinést úspory z rozsahu, přičemž může dodávat informace sloužící všem členským státům a zúčastněným stranám;
vzhledem k tomu, že takový nástroj Společenství by mohl usnadnit šíření srovnatelných statistik cestovního ruchu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 93/464/EHS ze dne 22. července 1993 o rámcovém programu prioritních akcí v oblasti statistických informací v letech 1993 až 1997 [6] počítá s vytvořením informačního systému o nabídce a poptávce v oblasti cestovního ruchu;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady může poskytnout společný rámec pro optimální využití různých iniciativ prováděných na úrovni členských států;
vzhledem k tomu, že statistické údaje sbírané v rámci systému Společenství musí být spolehlivé a vhodné, aby umožňovaly srovnatelnost mezi členskými státy; že je proto nezbytné společně stanovit kritéria pro splnění těchto požadavků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Za účelem zřízení informačního systému statistiky v oblasti statistiky cestovního ruchu na úrovni Společenství provádějí členské státy shromažďování, sestavování, zpracování a předávání harmonizovaných statistických informací o poptávce a nabídce v oblasti cestovního ruchu ve Společenství.
Článek 2
Rozsah statistického zjišťování a základní definice
Pro účely této směrnice se shromažďují informace:
a) o kapacitě kolektivních ubytovacích zařízení cestovního ruchu:
Jde o tyto typy kolektivních ubytovacích zařízení:
1. hotely a podobná zařízení
2. ostatní kolektivní ubytovací zařízení, z toho:
2.1. turistické kempy
2.2. prázdninové ubytování
2.3. ostatní kolektivní ubytovací zařízení;
b) o využití kolektivních ubytovacích zařízení:
Shromažďování informací zahrnuje vnitrostátní cestovní ruch, tj. domácí cestovní ruch a aktivní cestovní ruch; "domácím cestovním ruchem" se rozumějí osoby s bydlištěm v dané zemi cestující výlučně uvnitř této země a "aktivním cestovním ruchem" se rozumějí osoby s bydlištěm v jiné zemi cestující v dané zemi;
c) o poptávce po cestovním ruchu:
Shromažďování informací zahrnuje vnitrostátní cestovní ruch, tj. domácí cestovní ruch a pasivní cestovní ruch; "pasivním cestovním ruchem" se rozumějí osoby s bydlištěm v dané zemi cestující v jiné zemi.
Informace o poptávce po cestovním ruchu se týkají výletů, jejichž hlavním účelem je rekreace nebo služební cesta a které zahrnují alespoň jednu nebo více nocí strávených mimo obvyklé bydliště.
Článek 3
Ukazatele statistického zjišťování
1. V příloze je uveden seznam ukazatelů statistických zjišťování, obsahující jejich periodicitu a územní členění.
2. Postupem podle článku 12 stanoví Komise definice, které se použijí pro ukazatele zjišťování, a jakékoli úpravy jejich seznamu.
Článek 4
Přesnost statistických informací
1. Shromažďování statistických informací zabezpečuje, aby výsledky odpovídaly v mezích možností požadavkům na nutnou minimální přesnost.
Postupem podle článku 12 stanoví Komise požadavky a postupy pro zajištění harmonizovaného zpracování systematických chyb.
Požadavky na minimální přesnost se stanoví zejména s ohledem na počet přenocování za rok na úrovni členských států.
2. Pokud jde o informační zdroje pro sběr údajů, přijmou členské státy veškerá vhodná opatření pro zachování kvality a srovnatelnosti výsledků.
Článek 5
Shromažďování statistických informací
1. Členské státy mohou v případě potřeby založit shromažďování statistických informací uvedené v článku 3 na dosavadních údajích, zdrojích a systémech.
2. Pokud jde o ukazatele s roční periodicitou, začne první sledované období 1. ledna 1996.
U ukazatelů týkajících se sloupců měsíčních a čtvrtletních údajů, uvedených v oddílech B a C přílohy začne první sledované období 1. ledna 1997.
Článek 6
Zpracování údajů
Členské státy zpracovávají údaje shromážděné podle článku 3 v souladu s požadavky na přesnost stanovenými v článku 4 a v souladu s podrobnými pravidly přijatými postupem podle článku 12.
Regionální úroveň odpovídá klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS) Statistického úřadu Evropských společenství.
Článek 7
Předávání údajů
Členské státy předávají údaje zpracované v souladu s článkem 6, včetně údajů prohlášených členskými státy za důvěrné podle vnitrostátních právních předpisů nebo podle své praxe v oblasti statistické důvěrnosti v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [7].
2. Předběžné roční údaje se předají do šesti měsíců po skončení sledovaného období a revidované roční výsledky se předají nejpozději do 12 měsíců po skončení sledovaného období.
Předběžné měsíční a čtvrtletní údaje se předají do tří měsíců po skončení odpovídajícího sledovaného období a revidované měsíční a čtvrtletní výsledky se předají nejpozději do šesti měsíců po skončení odpovídajícího sledovaného období.
3. Pro usnadnění úkolů zpravodajských jednotek může Komise postupem podle článku 12 stanovit jednotné postupy pro předávání údajů a vytvořit podmínky pro zvýšené používání automatizovaného zpracování a elektronického přenosu údajů.
Článek 8
Zprávy
1. Členské státy poskytnou Komisi na požádání veškeré informace nezbytné pro vyhodnocení kvality, srovnatelnosti a úplnosti statistických informací.
Členské státy rovněž sdělí Komisi podrobnosti o veškerých následných změnách používaných metod.
2. Po třech letech sběru údajů podá Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o zkušenostech získaných při činnostech prováděných podle této směrnice.
Článek 9
Rozšiřování výsledků
Způsob šíření informací Komisí bude stanoven postupem podle článku 12.
Článek 10
Přechodné období
1. Aniž je dotčen článek 13, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná pro provoz informačního systému Společenství v přechodném období, které skončí tři roky po vstupu této směrnice v platnost u měsíčních a ročních údajů a pět let po vstupu této směrnice v platnost u čtvrtletních údajů.
2. Během přechodného období může Komise postupem podle článku 10 připouštět odchylky od této směrnice, pokud je třeba přizpůsobit vnitrostátní statistické systémy v oblasti cestovního ruchu.
Článek 11
Výbor
Pokud jde o postupy při uplatňování této směrnice a provádění opatření k přizpůsobení hospodářskému a technickému rozvoji, zejména pokud jde
- o definice použité pro zjišťované statistické ukazatele a veškeré úpravy seznamu zjišťovaných statistických ukazatelů (článek 3), pokud tyto úpravy neztíží proces sběru údajů,
- o požadavky na přesnost a harmonizované zpracování systematických chyb (článek 4),
- o zpracování údajů (článek 6), postupy pro předávání údajů (článek 7) a šíření výsledků (článek 9),
- o odchylky od opatření této směrnice během přechodného období (článek 10),
je Komisi v souladu s článkem 12 nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [8] (dále jen "výbor").
Článek 12
Postup
1. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu tří měsíců ode dne sdělení,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 13
Provedení směrnice
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. listopadu 1996.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 72/464/EHS ze dne 19. prosince 1972 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků [3] a druhá směrnice Rady 79/32/EHS ze dne 18. prosince 1978 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků [4], byly mnohokrát a podstatně změněny; že z důvodu přehlednosti a účelnosti by měly být uvedené směrnice kodifikovány do jediného znění;
(2) vzhledem k tomu, že cílem Smlouvy je vytvořit hospodářskou unii, v jejímž rámci existuje poctivá hospodářská soutěž a jejíž vlastnosti se podobají vlastnostem vnitřního trhu; že pokud se jedná o tabákové výrobky, je předpokladem dosažení tohoto cíle, že v členských zemích nebudou daně ovlivňující spotřebu výrobků tohoto odvětví narušovat podmínky hospodářské soutěže a nebudou omezovat jejich volný pohyb ve Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že pokud se jedná o spotřební daně, musí mít zejména harmonizace jejich struktury za následek takový stav, kdy hospodářská soutěž různých kategorií tabákových výrobků náležejících k téže skupině nebude narušována důsledky zdaňování, a následně otevření vnitrostátních trhů členských zemí;
(4) vzhledem k tomu, že struktura spotřební daně z cigaret musí kromě specifické složky vypočtené na jednotku výrobku zahrnovat i poměrnou složku, která vychází z maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní; že daň z obratu z cigaret má stejný dopad jako poměrná spotřební daň a tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu při určování poměru mezi specifickou složkou spotřební daně a celkovým daňovým zatížením;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se jedná o cigarety, lze výše uvedeného cíle nejlépe dosáhne pomocí systému, který umožní snížení daňového zatížení, a že by se pro tento účel měla daň ukládaná na tyto výrobky skládat z poměrné spotřební daně v kombinaci se specifickou spotřební daní, jejíž velikost určí každý členský stát podle kritérií Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že struktura spotřebních daní z tabákových výrobků by měla být harmonizována postupně;
(7) vzhledem k tomu, že zásadní potřeba hospodářské soutěže vyžaduje systém volné tvorby cen pro všechny skupiny tabákových výrobků;
(8) vzhledem k tomu, že existuje několik druhů tabákových výrobků, lišící se od sebe vlastnostmi a způsobem použití;
(9) vzhledem k tomu, že je třeba vymezit tyto rozdílné druhy tabákových výrobků;
(10) vzhledem k tomu, že by z hospodářských důvodů měly být určitým členským státům povoleny dočasné odchylky;
(11) vzhledem k tomu, že je nutno rozlišovat mezi jemně řezaným tabákem k ruční výrobě cigaret a ostatními druhy tabáku ke kouření;
(12) vzhledem k tomu, že je nutno vymezit výrobce jako fyzickou nebo právnickou osobu, která vyrábí tabákové výrobky a určuje maximální maloobchodní prodejní cenu pro každý členský stát, ve kterém jsou dotyčné výrobky určeny ke spotřebě;
(13) vzhledem k tomu, že většina členských zemí poskytuje osvobození od spotřební daně nebo vrací spotřební daň u určitých tabákových výrobků v závislosti na tom, k čemu se používají; že takové osvobození nebo vrácení v případě zvláštního užití je třeba blíže určit v této směrnici;
(14) vzhledem k tomu, že tabákové smotky, které lze po prosté ruční manipulaci kouřit v daném stavu, je pro účely jednotného zdanění těchto výrobků třeba rovněž považovat za cigarety;
(15) vzhledem k tomu, že Spolková republika Německo by měla být oprávněna zdaňovat zmíněné smotky nejméně sazbou nebo pevnou částkou uplatňovanou na jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret, a to nejpozději do 31. prosince 1998;
(16) vzhledem k tomu, že tato směrnice nesmí ovlivnit povinnosti členských zemí týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
Obecné zásady
Článek 1
1. Struktura spotřební daně, kterou členské země uvalují na tabákové výrobky, se harmonizuje v několika etapách.
2. Tato směrnice stanoví obecné zásady této harmonizace, jakož i zvláštní kritéria platná v jednotlivých etapách harmonizace.
3. O přechodu z jedné etapy harmonizace k následující rozhoduje Rada na návrh Komise s ohledem na výsledky dosažené v probíhající etapě opatřeními, které členské státy zavedly do svých systémů spotřebních daní, aby dosáhly souladu s předpisy platnými pro uvedenou etapu.
Přechod z jedné etapy k následující lze odložit zejména tehdy, mohl-li by některému členskému státu způsobit nepřiměřené ztráty příjmů.
Článek 2
1. Za tabákové výrobky se považují
a) cigarety;
b) doutníky a doutníčky (doutníky o hmotnosti nejvýše 3 g na kus);
c) tabák ke kouření:
- jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret,
- ostatní tabák ke kouření,
jak jsou vymezeny v článcích 3 až 7.
2. Rada přijme na návrh Komise předpisy nezbytné k určení způsobu, kterým se mají tabákové výrobky vymezit a dělit do skupin.
3. Aniž jsou dotčeny stávající předpisy Společenství, nepředjímají definice uvedené v článcích 3 až 7 výběr systémů nebo úrovní zdanění pro různé skupiny výrobků, na něž se odkazuje v těchto článcích.
Článek 3
Za doutníky nebo doutníčky, jsou-li určeny ke kouření v daném stavu, se považují
1. tabákové smotky tvořené zcela ze surového tabáku;
2. tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku;
3. tabákové smotky s krycím listem v obvyklé barvě doutníku z obnoveného tabáku a s obalovým listem z obnoveného tabáku, je-li nejméně 60 % váhy tabákových částic alespoň 1,75 mm širokých i dlouhých a je-li obal přiložen ve tvaru šroubovice pod ostrým úhlem nejméně 30o k podélné ose doutníku;
4. tabákové smotky s krycím listem v obvyklé barvě doutníku z obnoveného tabáku, činí-li jejich jednotková váha bez filtru nebo náustku nejméně 2,3 g, je-li nejméně 60 % váhy tabákových částic alespoň 1,75 mm širokých i dlouhých a je-li obvod nejméně jedné třetiny délky alespoň 34 mm.
Článek 4
1. Za cigarety se považují
a) tabákové smotky, jsou-li určeny ke kouření v daném stavu a které se nepovažují za doutníky nebo doutníčky ve smyslu článku 3;
b) tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem vkládají do dutinek z cigaretového papíru;
c) tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem balí do cigaretového papíru.
Do 31. prosince 1998 je Spolková republika Německo oprávněna zdaňovat tabákové smotky podle písmene b) spotřební daní, jejíž sazba nebo pevná částka je nejméně rovna sazbě nebo pevné částce daně uplatňované na jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret.
2. Tabákový smotek podle odstavce 1 se pro účely spotřebních daní považuje za dvě cigarety, je-li bez filtru nebo náustku delší než 9 cm, ne však delší než 18 cm, jako tři cigarety, je-li bez filtru nebo náustku delší než 18 cm, ne však delší než 27 cm, atd.
Článek 5
Za tabák ke kouření se považují:
1. řezaný nebo jinak dělený tabák, kroucený nebo lisovaný do desek a vhodný ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování;
2. tabákový odpad dodaný k maloobchodnímu prodeji, na který se nevztahují články 3 a 4 a který je určen ke kouření.
Článek 6
Tabák ke kouření, jak je vymezen v článku 5, v němž je více než 25 % váhy tabákových částic užších než 1 mm, se považuje za jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret.
Členské země, které k 1. lednu 1993 neuplatňují tuto šířku řezu 1 mm, dosáhnou souladu s tímto ustanovením do 31. prosince 1997.
Členské země mohou dále považovat za jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret tabák ke kouření, v němž je více než 25 % váhy tabákových částic širších než 1 mm a který se prodával nebo byl určen k prodeji pro ruční výrobu cigaret.
Článek 7
1. Za doutníky a doutníčky se považují rovněž výrobky skládající se částečně z jiných látek než z tabáku, které jinak splňují kritéria uvedená v článku 3, mají-li
- krycí list ze surového tabáku nebo
- krycí a obalový list z obnoveného tabáku nebo
- krycí list z obnoveného tabáku.
2. Za cigarety a tabák ke kouření se považují výrobky skládající se zcela nebo částečně z jiných látek než z tabáku, které jinak splňují kritéria uvedená v článcích 4 a 5.
Odchylně od prvního pododstavce se výrobky, které neobsahují žádný tabák, nepovažují za tabákové výrobky, jsou-li používány výhradně k lékařským účelům.
Článek 8
1. Cigarety vyráběné ve Společenství i dovážené z třetích zemí podléhají poměrné spotřební dani, která se vypočítává z nejvyšší maloobchodní prodejní ceny včetně cla, a dále specifické spotřební dani, která se vypočítává na jednotku výrobku.
2. Sazba poměrné spotřební daně a pevná částka specifické spotřební daně musí být stejná pro všechny cigarety.
3. V konečné etapě harmonizace struktury se ve všech členských zemích určí pro cigarety stejný poměr mezi specifickou spotřební daní a součtem poměrné spotřební daně a daně z obratu tak, aby rozpětí maloobchodních prodejních cen spravedlivě odráželo rozdíly v dodacích cenách výrobců.
4. Je-li toho třeba, může spotřební daň z cigaret zahrnovat minimální daňovou složku, jejíž strop určí pro každou etapu Rada na návrh Komise.
Článek 9
1. Za výrobce se považuje fyzická nebo právnická osoba podnikající ve Společenství, která zpracovává tabák na tabákové výrobky určené k maloobchodnímu prodeji.
Výrobci, popřípadě jejich zástupci nebo zmocněnci ve Společenství, a dovozci tabáku z třetích zemí mají právo určit nejvyšší maloobchodní prodejní cenu každého svého výrobku pro každou členskou zemi, ve kterých jsou příslušné výrobky určeny k propuštění pro domácí spotřebu.
Ustanovení druhého pododstavce však nemůže být překážkou použití vnitrostátních předpisů o kontrole cenové hladiny nebo dodržování stanovených cen, jsou-li v souladu s přepisy Společenství.
2. Pro zjednodušení vybírání spotřební daně mohou členské země pro každou skupinu tabákových výrobků určit rozpětí maloobchodních prodejních cen za podmínky, že každé takové rozpětí je dostatečně široké a rozlišené, aby odpovídalo různorodosti výrobků ve Společenství.
Každé rozpětí se vztahuje na všechny výrobky náležející do skupiny tabákových výrobků, jíž se týká, bez ohledu na jakost, vnější úpravu, původ výrobků nebo použitý materiál, vlastnosti podniků nebo jiná kritéria.
Článek 10
1. Nejpozději v konečné etapě se harmonizují pravidla pro vybírání spotřební daně.
Během předchozích etap se spotřební daň vybírá v zásadě prostřednictvím daňového značení.
Vybírají-li členské země spotřební daň prostřednictvím daňového značení, jsou povinny zpřístupnit toto značení výrobcům a obchodníkům v ostatních členských zemích.
Vybírají-li spotřební daň jiným způsobem, dbají členské státy na to, aby žádné administrativní ani technické překážky, které z toho vyplývají, neomezovaly vzájemný obchod mezi členskými zeměmi.
2. Pokud se jedná o podrobná pravidla pro vybírání a placení spotřební daně, podléhají dovozci a výrobci tabákových výrobků režimu uvedenému v odstavci 1.
Článek 11
Od spotřební daně mohou být osvobozeny tabákové výrobky, popřípadě daň z těchto výrobků vybraná může být vrácena, jedná-li se o
a) denaturované tabákové výrobky používané pro průmyslové nebo zahradnické účely;
b) tabákové výrobky zničené pod úředním dohledem;
c) tabákové výrobky určené výhradně pro vědecké zkoušky a pro zkoušky týkající se jakosti výrobku;
d) tabákové výrobky, které výrobce znovu zpracovává.
Členské státy určí podmínky a formality, na jejichž splnění váží poskytnutí uvedeného osvobození od daně nebo vrácení daně.
HLAVA II
Zvláštní ustanovení pro první etapu harmonizace
Článek 12
1. V souladu s čl. 1 odst. 3 pokrývá první etapa harmonizace struktury spotřební daně z tabákových výrobků období 60 měsíců od 1. července 1973.
2. Během první etapy harmonizace se použijí články 13 a 14.
Článek 13
1. Výše specifické spotřební daně z cigaret se určuje poprvé podle cigaret nejžádanější cenové kategorie podle údajů, které jsou k dispozici k 1. lednu 1973.
2. Bez ohledu na řešení, které bude v konečné etapě přijato pro poměr mezi specifickou a poměrnou složkou, nesmí být částka uvedená v odstavci 1 nižší než 5 % nebo vyšší než 75 % souhrnné výše poměrné spotřební daně a specifické spotřební daně ukládané na tyto cigarety.
3. Pokud bude spotřební daň ukládaná na cenovou kategorii uvedenou v odstavci 1 po 1. lednu 1973 změněna, určí se výše specifické spotřební daně s ohledem na nové daňové zatížení cigaret uvedených v odstavci 1.
Článek 14
Odchylně od čl. 8 odst. 1 může každý členský stát z vyměřovacího základu poměrné spotřební daně z cigaret vyloučit clo.
HLAVA III
Zvláštní ustanovení platná v druhé etapě harmonizace
Článek 15
1. Druhá etapa harmonizace struktury spotřební daně z tabákových výrobků začíná 1. července 1978.
2. Během druhé etapy harmonizace se použije článek 16.
Článek 16
1. Výše specifické spotřební daně z cigaret se určuje podle cigaret nejžádanější cenové kategorie podle údajů, které budou k dispozici k 1. lednu každého roku počínaje 1. lednem 1978.
2. Specifická složka spotřební daně nesmí být nižší než 5 % a vyšší než 55 % celkového daňového zatížení, které vychází ze souhrnu poměrné spotřební daně, specifické spotřební daně a daně z obratu ukládané na tyto cigarety.
3. Pokud bude spotřební daň nebo daň z obratu ukládaná na cenovou kategorii uvedenou v odstavci 1 po 1. lednu 1978 změněna, určí se výše specifické spotřební daně s ohledem na nové celkové daňové zatížení cigaret uvedených v odstavci 1.
4. Odchylně od čl. 8 odst. 1 může každý členský stát z vyměřovacího základu poměrné spotřební daně z cigaret vyloučit clo.
5. Členské státy mohou uvalit na cigarety a jemně řezaný tabák k balení cigaret minimální spotřební daň, pokud to nepovede ke zvýšení celkové daně na více než 90 % celkové daně z nejžádanější cenové kategorie cigaret, popřípadě nejžádanější cenové kategorie jemně řezaného tabáku k balení cigaret.
HLAVA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 17
Bude-li toho třeba, přijme Rada na návrh Komise prováděcí předpisy k této směrnici.
Článek 18
Členské země sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
1. Zrušují se směrnice uvedené v příloze I části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských zemí týkající se lhůt k provedení uvedených v příloze I části B.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 20
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že opatření Společenství obsažená v této směrnici jsou nejenom potřebná, ale nevyhnutelná pro dosažení cílů vnitřního trhu; že těchto cílů nemohou dosáhnout členské státy jednotlivě; že jejich dosažení na úrovni Společenství stanoví již směrnice 92/81/EHS [4], a zejména článek 9 uvedené směrnice; že tato směrnice je v souladu se zásadou subsidiarity;
vzhledem k tomu, že směrnice 92/82/EHS [5] upravuje minimální sazby spotřebních daní, které mají být uplatněny na některé minerální oleje, a zvláště na různé kategorie plynových olejů a petrolej;
vzhledem k tomu, že řádné fungování vnitřního trhu v současné době vyžaduje zavedení společných pravidel pro daňové značení plynových olejů a petroleje, které nejsou zatíženy základní sazbou daně platnou pro tyto minerální oleje používané jako pohonné látky;
vzhledem k tomu, že některým členským státům by mělo být z důvodů zvláštních vnitrostátních okolností povoleno odchýlit se od opatření této směrnice;
vzhledem k tomu, že směrnice 92/12/EHS [6] stanoví obecnou úpravu pro výrobky podléhající spotřební dani, a že zejména článek 24 uvedené směrnice stanoví zřízení Výboru pro spotřební daně příslušného projednávat záležitosti související s používáním předpisů Společenství týkající se spotřebních daní;
vzhledem tomu, že by některé technické záležitosti týkající se vlastností výrobků, kterých má být použito pro daňové značení plynových olejů a petroleje, měly být posouzeny podle ustanovení zmíněného článku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o daňovém značení, použijí členské státy daňové značení podle této směrnice na:
- všechny typy plynových olejů spadajících pod kód KN 27100069, které byly propuštěny pro domácí spotřebu podle článku 6 směrnice 92/12/EHS a které byly osvobozeny od spotřební daně nebo podléhaly spotřební dani o sazbě jiné, než je sazba stanovená v čl. 5 odst. 1 směrnice 92/82/EHS,
- petrolej spadající pod kód KN 27100055, který byl propuštěn pro domácí spotřebu podle článku 6 směrnice 92/12/EHS a který byl osvobozen od spotřební daně nebo podléhal spotřební dani o sazbě jiné, než je sazba stanovená v čl. 8 odst. 1 směrnice 92/82/EHS.
2. Členské státy mohou povolit odchylky od uplatňování daňového značení podle odstavce 1 z důvodu veřejného zdraví nebo bezpečnosti a z jiných technických důvodů, pokud přijmou vhodná opatření pro úřední dohled.
Kromě toho se Irsko může rozhodnout, že v souladu s čl. 21 odst.
4 směrnice 92/12/EHS nebude používat tuto značkovací látku nebo nepovolí její používání. V tomto případě o tom Irsko uvědomí Komisi a ta uvědomí ostatní členské státy.
Článek 2
1. Značkovací látka sestává z přesně vymezené kombinace chemických přísad, které se pod daňovým dohledem přidají do minerálních olejů dříve, než jsou propuštěny pro domácí spotřebu.
Nicméně
- členské státy mohou vyžadovat, aby značkovací látka byla přidána předtím, než výrobek opustí sklad s daňovým dozorem, v případě přímých dodání z jiného členského státu v režimu s podmíněným osvobozením od daně mimo sklad s daňovým dozorem,
- členské státy, které přijaly toto opatření před 1. lednem 1996, mohou v některých výjimečných případech nebo situacích povolit, aby byla značkovací látka přidána poté, co jsou minerální oleje propuštěny pro domácí spotřebu pod daňovým dohledem.
Každý členský stát, který uplatňuje takové opatření, o tom uvědomí Komisi.
Komise o tomto opatření uvědomí ostatní členské státy.
V tomto případě mohou členské státy navrátit zaplacenou spotřební daň, když je výrobek propuštěn pro domácí spotřebu,
- bude-li zboží nadále pod daňovým dohledem, může Dánsko odložit přidání značkovací látky nejpozději do okamžiku prodeje maloodběrateli.
2. Značkovací látka, která má být používána, bude určena postupem podle článku 24 směrnice 92/12/EHS.
Článek 3
Členské státy podniknou nezbytné kroky, aby zabránily zneužívání značkovaných výrobků, a zejména aby dotyčné minerální oleje nemohly být použity jako pohonné hmoty v motorech silničních motorových vozidel nebo skladovány v jejich nádržích pohonných hmot, pokud toto použití není ve zvláštních případech stanovených příslušnými orgány členských států povoleno.
Členské státy stanoví, že použití daných minerálních olejů v případech uvedených v prvním pododstavci se považuje za porušení vnitrostátního práva daného členského státu.
Každý členský stát přijme vhodná opatření, která zajistí plné uplatnění všech ustanovení této směrnice, a zejména vymezí sankce, které budou uloženy v případě porušení těchto opatření; tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 4
Vedle značkovacích látek podle čl. 1 odst. 1 mohou členské státy přidat vnitrostátní značkovací látku nebo barvivo.
Nikdo nesmí k dotyčným minerálním olejům přidat jinou značkovací látku nebo barvivo než ty, které určí právní předpisy Společenství nebo dotyčných členských států.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí v okamžiku nabytí účinnosti předpisů přijatých postupem podle článku 2.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 29. listopadu 1995, kterou se mění příloha II směrnice 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že směrnice 90/642/EHS byla změněna poprvé směrnicí 93/58/EHS [2], ve které se kromě jiného stanoví první seznam maximálních limitů pro určitá rezidua pesticidů;
vzhledem k tomu, že však dostupné údaje tehdy nebyly dostatečné pro stanovení definitivních maximálních limitů reziduí pro určité kombinace pesticidu a plodiny; že v takových případech byla pro získání nezbytných údajů určena lhůta čtyř let, po jejímž uplynutí se v případě, že nadále nejsou k dispozici dostatečné údaje, stanoví limity obvykle na úrovni přiměřené meze stanovitelnosti;
vzhledem k tomu, že se Komise a Rada v době přijetí směrnice 93/58/EHS dohodly, že by členské státy měly během jednoho roku obdržet od všech zúčastněných stran závazek, že získají nezbytné údaje; že v některých případech nebylo získáno žádné prohlášení, a že je tedy již možné přijmout příslušná ustanovení,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 1996.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 5. prosince 1995, kterou se mění směrnice 89/655/EHS o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků určených k zajištění vyšší úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví při používání pracovních zařízení;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby členské státy přijaly opatření pro usnadnění uplatňování této směrnice podniky, zejména malými a středními podniky; že tato opatření mohou zahrnovat vzdělávací a informační činnosti přizpůsobené zvláštním požadavkům různých odvětví hospodářství;
vzhledem k tomu, že předpisy přijaté na základě článku 118a Smlouvy nebrání žádnému členskému státu, aby si zachoval nebo zavedl přísnější opatření na ochranu pracovních podmínek slučitelná se Smlouvou;
vzhledem k tomu, že směrnice 89/655/EHS [4] upravuje v čl. 9 odst. 1 doplnění přílohy dodatečnými minimálními požadavky na pracovní zařízení uvedená v bodě 3 přílohy postupem podle článku 118a Smlouvy;
vzhledem k tomu, že tato směrnice se musí omezit na stanovení cílů a na dodržování zásad a ponechává na členských státech výběr vlastních způsobů, jak zajistit v rámci svých právních předpisů dodržování a zlepšování těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že členské státy po projednání se sociálními partnery a s přihlédnutím k vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem zavedou postupy umožňující dosáhnout úrovně bezpečnosti odpovídající cílům uvedeným v příloze II této směrnice;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 89/655/EHS se mění takto:
1. Článek 4 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. a) bodě ii) a písm. b) se za slova "v příloze" vkládá číslice "I";
b) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) aniž je dotčeno písm. a) bod i) a odchylně od písm. a) bodu ii) a od písmene b), zvláštní pracovní zařízení podléhající předpisům bodu 3 přílohy I, je-li k dispozici v podnicích nebo zařízeních ke dni 5. prosince 1998, splňuje minimální požadavky stanovené v příloze I nejpozději do čtyř let po uvedeném dni";
c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Členské státy po projednání se sociálními partnery a s přihlédnutím k vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem zavedou postupy umožňující dosáhnout úrovně bezpečnosti odpovídající cílům uvedeným v příloze II."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
Kontrola pracovního zařízení
1. Zaměstnavatel zajistí, aby pracovní zařízení, jehož bezpečnost závisí na podmínkách instalace, podléhalo počáteční kontrole (po instalaci a před prvním uvedením do provozu) a kontrole po každé montáži na jiném pracovišti nebo na jiném místě způsobilými osobami ve smyslu vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí, za účelem zajištění správné instalace a fungování tohoto pracovního zařízení.
2. Zaměstnavatel zajistí, aby pracovní zařízení vystavené podmínkám způsobujícím poškození, která by mohla vyvolat nebezpečnou situaci, podléhala:
- pravidelným kontrolám a popřípadě pravidelným zkouškám uskutečňovaným způsobilými osobami ve smyslu vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí,
- mimořádným kontrolám uskutečňovaným způsobilými osobami ve smyslu vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí pokaždé, když se vyskytnou mimořádné události, které by mohly mít vliv na bezpečnost pracovního zařízení, jako například úpravy, nehody, přírodní jevy, delší doba nepoužívání,
k zajištění trvání zdravých a bezpečných podmínek a včasného odhalení a odstranění závad.
3. Výsledky kontrol musí být zaznamenávány a musí být k dispozici příslušnému úřadu.
Jsou uchovávány přiměřenou dobu.
Pokud jsou pracovní zařízení používána mimo podnik, musí být opatřena dokladem o uskutečnění poslední kontroly.
4. Členské státy stanoví podmínky pro provádění uvedených kontrol."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
Ergonomie a ochrana zdraví při práci
Při zavádění minimálních požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců musí být zaměstnavatelem plně zohledněny pracovní postoj a poloha zaměstnanců při používání pracovního zařízení a ergonomické zásady."
4. V čl. 6 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zaměstnanci musí být upozorněni na možná nebezpečí, která se týkají jich samých, na pracovní zařízení v jejich bezprostředním okolí a na možné změny, které se jich týkají, pokud mají vliv na pracovní zařízení v jejich bezprostředním okolí, i když je sami nepoužívají."
5. V článku 8 se slovo "přílohy nahrazuje slovem příloh."
6. Článek 9 se mění takto:
- v nadpisu článku se slovo "přílohy nahrazuje slovem příloh,"
- v odstavci 1 se dvakrát za slovo "přílohy vkládá číslovka I,"
- v odstavci 2 se slovo "přílohy nahrazuje slovem příloh."
7. Dosavadní příloha se označuje jako příloha I a mění se v souladu s přílohou I této směrnice.
8. Doplňuje se nová příloha II, jejíž znění je obsaženo v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 5. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Komise podává pravidelně zprávu o provádění této směrnice Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 8. prosince 1995 o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že pro provádění úkolů jí svěřených v souvislosti se společnou politikou v oblasti námořní dopravy musí mít Komise k dispozici srovnatelné, spolehlivé, harmonizované a pravidelné statistické údaje o rozsahu a vývoji přepravy zboží a cestujících po moři mezi Společenstvím a třetími zeměmi, mezi členskými státy a uvnitř členských států;
vzhledem k tomu, že pro členské státy a hospodářské subjekty je rovněž důležité mít dobré znalosti o trhu námořní dopravy;
vzhledem k tomu, že v současné době není k dispozici žádná statistika, která by úplně vykazovala přepravu zboží a cestujících po moři na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 93/464/EHS ze dne 22. července 1993 o rámcovém programu prioritních akcí v oblasti statistických informací v letech 1993 až 1997 [4] zdůraznilo důležitost vypracovávání úplných statistik;
vzhledem k tomu, že sběr statistických údajů ve Společenství na srovnatelném nebo harmonizovaném základě umožňuje zavést integrovaný systém poskytující spolehlivé, srovnatelné a aktuální informace;
vzhledem k tomu, že údaje o přepravě zboží a cestujících po moři musí být srovnatelné mezi členskými státy a mezi různými obory dopravy;
vzhledem k tomu, že Komise má v přiměřené lhůtě podat zprávu o uplatňování této směrnice;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno přechodné období s cílem umožnit členským státům přizpůsobit své statistické systémy požadavkům této směrnice a zavést program pilotních studií ke specifickým otázkám, které vyvstávají při sběru určitých údajů;
vzhledem k tomu, že po určité počáteční období by Společenství mělo proto poskytnout členským státům finanční příspěvek týkající se provádění nezbytných činností;
vzhledem k tomu, že pro uplatňování této směrnice, včetně opatření k jejímu přizpůsobení hospodářskému a technickému vývoji, má být využita pomoc Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5];
vzhledem k tomu, že vytváření společných statistických norem umožňujících zpracovávání harmonizovaných informací může být v souladu se zásadou subsidiarity účinně řešeno jen na úrovni Společenství; že údaje budou sbírány v každém členském státě pod záštitou orgánů a institucí pověřených sestavováním oficiálních statistik,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy sestavují statistiky Společenství o přepravě zboží a cestujících po moři námořními plavidly zastavujícími v přístavech na jejich území.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "přepravou zboží a cestujících po moři" přeprava zboží a cestujících prostřednictvím námořních plavidel na cestách podniknutých zcela nebo zčásti po moři.
Oblast působnosti této směrnice zahrnuje také zboží
a) přepravované do zařízení umístěných na volném moři;
b) vytěžené z mořského dna a vyložené v přístavech.
Z oblasti působnosti směrnice jsou vyjmuty zásoby a zásobníky dodávané plavidlům;
2. "námořními plavidly" plavidla jiná než plující výlučně ve vnitrozemských vodách nebo ve vodách uvnitř chráněných vod nebo k nim těsně přiléhajících nebo v oblastech, kde platí přístavní předpisy.
Tato směrnice se nevztahuje na plavidla pro lov ryb a plavidla zpracovávající ryby, plavidla pro vrtné práce a pro průzkum, remorkéry a tlačná plavidla, výzkumná a pozorovací plavidla, vojenská plavidla a plavidla používaná výlučně pro neobchodní účely;
3. "přístavem" místo, které má zařízení, kde mohou obchodní plavidla kotvit, nakládat a vykládat zboží nebo kde mohou jejich cestující nastupovat a vystupovat;
4. "státem registrace provozovatele námořní dopravy" země, v níž je umístěno skutečné středisko obchodní činnosti provozovatele;
5. "provozovatelem námořní dopravy" každá osoba, která uzavřela nebo v jejímž pověření byla se zasilatelem nebo s cestujícím uzavřena smlouva o přepravě zboží a cestujících po moři.
Článek 3
Charakteristiky sběru údajů
1. Členské státy sbírají údaje týkající se těchto oblastí:
a) údaje o nákladu a cestujících;
b) údaje o plavidle.
Plavidla s hrubou prostorností nižší než 100 mohou být ze sběru údajů vyjmuta.
2. Charakteristiky sběru údajů, zejména statistické proměnné v každé oblasti, klasifikace pro jejich zatřídění a periodicita jejich zjišťování, jsou uvedeny v přílohách této směrnice.
3. Sběr údajů je založen pokud možno na dostupných zdrojích, čímž se omezuje zatížení respondentů.
Článek 4
Přístavy
1. Pro účely této směrnice bude postupem podle článku 13 vypracován seznam přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí.
2. Každý členský stát vybere z tohoto seznamu přístavy, kterými prochází více než jeden milión tun zboží nebo které zaznamenávají více než 200000 přepravovaných cestujících ročně.
Po dobu nejvýše tří let od vstupu této směrnice v platnost může každý členský stát vybrat pouze přístavy, kterými prochází více než dva milióny tun zboží nebo které zaznamenávají více než 400000 přepravovaných cestujících ročně.
V souladu s přílohou VIII je třeba, aby za každý vybraný přístav byly poskytovány podrobné údaje týkající se oblastí (zboží a cestující), ve kterých přístav vyhovuje kritériím výběru, případně se souhrnnými údaji za ostatní oblasti.
3. U přístavů, které nejsou vybrány ze seznamu, se požaduje poskytnutí souhrnných údajů podle datového souboru A3 přílohy VIII.
Článek 5
Přesnost statistik
Metody sběru údajů se stanoví tak, aby statistiky Společenství o námořní dopravě měly přiměřenou přesnost požadovanou pro soubory statistických údajů uvedené v příloze VIII.
Požadavky na přesnost se stanoví postupem podle článku 13.
Článek 6
Zpracování výsledků sběru údajů
Členské státy zpracovávají statistické informace shromážděné podle článku 3 s cílem získat srovnatelné statistiky se standardem přesnosti uvedeným v článku 5.
Článek 7
Předávání výsledků sběru údajů
1. Členské státy předávají výsledky uvedené v článku 3 Statistickému úřadu Evropských společenství včetně údajů, které členský stát prohlásí za důvěrné v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí týkající se statistické důvěrnosti, v souladu s nařízením Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [6].
2. Výsledky se předávají v souladu se strukturou souborů statistických dat definovanou v příloze VIII.
Technické podrobnosti předávání výsledků jsou přesně stanoveny postupem podle článku 13.
3. Předávání výsledků se provádí do pěti měsíců po skončení zjišťovaného období pro údaje se čtvrtletní periodicitou a do osmi měsíců pro údaje s roční periodicitou.
První výsledky zahrnou první čtvrtletí roku 1997.
Článek 8
Zprávy
1. Členské státy poskytují Komisi veškeré informace týkající se metod použitých při sběru údajů.
Členské státy jí rovněž sdělují podrobnosti o všech podstatných změnách metod používaných při sběru údajů.
2. Po třech letech sběru údajů předloží Komise Radě zprávu o zkušenostech získaných při provádění této směrnice.
Článek 9
Rozšiřování statistických údajů
Komise rozšiřuje odpovídající statistické údaje s periodicitou, která platí pro předávání výsledků.
Postupy pro zveřejňování nebo šíření statistických údajů přijme Komise postupem podle článku 13.
Článek 10
Přechodné období
1. Během přechodného období nejvýše tří let mohou být uděleny odchylky postupem podle článku 13 této směrnice, pokud budou statistické systémy členských států vyžadovat rozsáhlejší úpravy.
2. Během přechodného období podle článku 1 bude postupem podle článku 13 přijat program pilotních studií zaměřený na tyto oblasti:
a) proveditelnost a náklady vynaložené členskými státy a zpravodajskými jednotkami při sběru těchto údajů:
- popis zboží podle definice v příloze III a VIII, datový soubor B1,
- přeprava cestujících na krátkou vzdálenost,
- informace o sběrných službách ("feeder service") a intermodálních dopravních sítích,
- údaje o státu registrace provozovatelů námořní dopravy;
b) možnost sběru údajů podle úpravy dohodnuté v rámci zjednodušení obchodních postupů, Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO), Evropského výboru pro normalizaci (CEN) a mezinárodních celních předpisů.
Komise informuje Radu o výsledcích pilotních studií a podá jí návrhy na možnost rozšíření systému zavedeného touto směrnicí tak, aby se prováděl pravidelný sběr těchto informací.
Článek 11
Finanční příspěvek
1. Za první tři roky zpracovávání statistických výkazů podle této směrnice obdrží členské státy finanční příspěvek, jímž se Společenství podílí na úhradě nákladů na odpovídající činnosti.
2. Celkové ročně přidělené rozpočtové položky na finanční příspěvek uvedený v odstavci 1 se stanoví v rámci ročního rozpočtového procesu.
3. Rozpočtový orgán stanoví výši rozpočtových položek, které budou k dispozici v jednotlivých letech.
Článek 12
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k této směrnici, včetně opatření pro její přizpůsobení hospodářskému a technickému vývoji, a zejména
- přizpůsobení charakteristik sběru údajů (článek 3) a obsahu příloh k této směrnici, pokud toto přizpůsobení nemá pro členské státy za následek podstatný nárůst nákladů nebo zatížení respondentů,
- seznam přístavů kódovaný a tříděný podle zemí a přímořských pobřežních oblastí, pravidelně aktualizovaný Komisí (článek 4),
- požadavky na přesnost (článek 5),
- popis struktury datového souboru a kódů pro předávání výsledků Komisi (článek 7),
- opatření pro zveřejňování nebo rozšiřování údajů (článek 9),
- odchylky od této směrnice, které mají být udělovány v průběhu přechodného období, a plánované pilotní studie (článek 10),
- ekvivalentní klasifikace v hrubé prostornosti podle skupin plavidel (příloha VII)
budou stanoveny postupem podle článku 13.
Článek 13
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 14
Provedení směrnice
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. března 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. prosince 1995, kterou se mění směrnice 77/99/EHS o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 77/99/EHS [1], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že některé aspekty příloh směrnice 77/99/EHS musí být změněny, aby se vzal v úvahu technologický pokrok v odvětví zpracování masa a aby technické požadavky odpovídaly současné praxi;
vzhledem k tomu, že je tudíž třeba změnit požadavky týkající se obecných podmínek pro schválení provozoven, obecných hygienických podmínek použitelných na budovu, vybavení a nástroje, zvláštních hygienických podmínek pro zařízení připravující masné výrobky, požadavky na úpravu, balení, označování štítky, označování zdravotní nezávadnosti, skladování a přepravu masných výrobků a požadavky týkající se zvláštních podmínek pro hotová masná jídla a škvařené tuky;
vzhledem k tomu, že je třeba do doby, než budou stávající znění zjednodušena, přijmout opatření, která předejdou používání několika označení zdravotní nezávadnosti na masných výrobcích obsahujících jiné produkty živočišného původu;
vzhledem k tomu, že změny, které Rada provedla ve směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [2], včetně malých chladírenských skladů, a ve směrnici Rady 88/657/EHS ze dne 14. prosince 1988, kterou se stanoví požadavky na výrobu a obchod s mletým masem, s porcovanýmmasem o hmotnosti menší než sto gramů a s masnými polotovary a kterou se mění směrnice 64/433/EHS, 71/118/EHS a 72/462/EHS [3], si vyžádají další úpravy směrnice 77/99/EHS; že je třeba do doby přijetí těchto návrhů schválit opatření, kterými se příloha uvedené směrnice přizpůsobí technologickému vývoji,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 77/99/EHS se mění takto:
1. V příloze A kapitole I se bod 2 e) nahrazuje tímto:
"e) dostatečné větrání a v případě potřeby dobré odsávání par, aby se jejich srážení na plochách, jako jsou stěny a stropy, snížilo na minimum;."
2. V příloze A kapitole I bodu 8 se doplňuje nová věta, která zní:
"k dezinfekci vybavení a nástrojů se musí použít voda horká minimálně 82o C, nebo jiné dezinfekční metody schválené příslušným orgánem;."
3. V příloze A kapitole I bodu 12 se doplňuje nová věta, která zní:
"pokud se nepožaduje, aby byl příslušný orgán neustále přítomen, postačí, když se použije zamykatelný nábytek s dostatečnou kapacitou pro skladování vybavení a materiálů;."
4. V příloze A kapitole I se bod 15 nahrazuje tímto:
"15. odpovídající vybavení pro mytí a dezinfekci dopravních prostředků, ledaže se souhlasem příslušného orgánu může být použito vybavení nacházející se mimo areál zařízení;."
5. V příloze A kapitole I se vkládá nový bod 16, který zní:
"16. pokud však při použitém způsobu zpracování není možné při produkci produktů použít vodu, lze upravit určité požadavky této kapitoly, a zejména požadavky stanovené v bodu 2 písm. a) a g).
Pokud se tato odchylka využije, lze s povolením příslušného orgánu v dotyčných částech zařízení použít čisticí a dezinfekční postupy, při kterých se nepoužívá voda."
6. V příloze A kapitole II oddílu A bodu 1 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Mytí a dezinfekce se musí provádět pravidelně a podle postupů, které jsou v souladu se zásadami stanovenými v článku 7 směrnice."
7. V příloze A kapitole II oddílu A se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Čisticí a dezinfekční prostředky a podobné látky musí být použity v souladu s pokyny výrobců, tak aby nepříznivě neovlivnily strojní zařízení, vybavení, suroviny ani produkty.
Po jejich použití se musí takové nástroje a pracovní vybavení důkladně opláchnout pitnou vodou, s výjimkou případů, kdy je oplachování podle pokynů pro použití těchto látek zbytečné.
Čisticí a mycí prostředky musí být skladovány v místnosti nebo budově stanovené v kapitole I bodu 14 této přílohy."
8. (týká se pouze německého znění) V příloze A kapitole II oddílu B druhý pododstavec bodu 2 zní: "…bearbeitet und behandelt."
9. V příloze B kapitole III se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Přítomnost produktů živočišného původu jiných než maso, jak je definováno v čl. 2 písm. d) směrnice, jež se použijí do produkce masných polotovarů, je povolena pouze tehdy, pokud tyto produkty splňují požadavky příslušných právních předpisů Společenství."
10. V příloze B kapitole V bodu 4 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— u obalů, které nejsou určeny pro konečného spotřebitele, datum přípravy nebo kód, který příjemce a příslušný orgán mohou interpretovat a který umožňuje zjištění uvedeného data."
11. V příloze B se kapitola VI nahrazuje tímto:
"KAPITOLA VI OZNAČENÍ ZDRAVOTNÍ NEZÁVADNOSTI
1. Masné výrobky musí nést označení zdravotní nezávadnosti.
Toto označení musí být provedeno již při výrobě nebo neprodleně po výrobě přímo v zařízení nebo v balírně na jasně viditelném místě čitelnými a nesmazatelnými písmeny, která lze snadno rozlišit.
Označení zdravotní nezávadnosti může být uvedeno přímo na výrobku nebo na obalu, pokud je masný výrobek zabalen samostatně, nebo na štítku připevněném na tomto obalu v souladu s bodem 4 b).
Avšak v případě, že je masný výrobek obchodně upraven a zabalen samostatně, postačí, když se označení zdravotní nezávadnosti uvede na obalu.
2. V případě, že jsou masné výrobky s označením zdravotní nezávadnosti v souladu s bodem 1 vloženy do dalšího obalu, musí být označení zdravotní nezávadnosti uvedeno i na tomto obalu.
3. Odchylně od bodů 1 a 2 není označení zdravotní nezávadnosti každého masného výrobku nezbytné:
a) pokud je označení zdravotní nezávadnosti uvedeno na vnějším povrchu každé prodejní jednotky, která výrobky obsahuje;
b) pokud u masných výrobků obsažených v zásilkách určených k dalšímu zpracování nebo balených ve schválených zařízeních:
- je na vnější straně těchto zásilek na viditelném místě uvedeno označení zdravotní nezávadnosti schváleného zařízení, které je zasílá, společně s jasným údajem o zamýšleném místě určení,
- zařízení, které zásilku přijímá, vede a uchovává po dobu stanovenou v čl. 7 odst.
1 druhém pododstavci čtvrté odrážce směrnice záznamy o množství, druhu a původu masných výrobků, jež byly doručeny v souladu s tímto bodem. Masné výrobky obsažené ve velkých obalech, které jsou určeny k přímému prodeji bez dalšího zpracování nebo balení však musí nést označení zdravotní nezávadnosti v souladu s body 1, 2 nebo bodu 3 písm. a);
c) pokud masné výrobky, které nejsou obchodně upraveny nebo zabaleny, avšak jsou prodávány ve velkém přímo maloobchodníkům:
- je označení zdravotní nezávadnosti uvedeno na nádobě, která masné výrobky obsahuje,
- výrobce vede a uchovává po dobu stanovenou v čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci čtvrté odrážce směrnice záznamy o množství a druhu masných výrobků zasílaných v souladu s tímto bodem a záznamy o jménu příjemce.
4. a) Označení zdravotní nezávadnosti musí obsahovat níže uvedené údaje, které jsou v oválném orámování:
i) buď:
- v horní části počáteční písmena odesílající země, velkými tiskacími písmeny, tedy B – DK – D – EL – E – F – IRL – I – L – NL – AT – P – FI – S – UK, po nichž následuje číslo schválení zařízení nebo balírny v souladu s rozhodnutím 94/837/ES, a v případě potřeby se připojí kódové číslo upřesňující druh produktu, pro který bylo zařízení schváleno,
- ve spodní části některou z těchto zkratek: CEE – EØF – EWG – EOK – ETY – EC – EEG;
ii) nebo:
- v horní části název odesílající země, velkými písmeny,
- uprostřed číslo schválení zařízení nebo balírny v souladu s rozhodnutím 94/837/ES, v případě potřeby se připojí kódové číslo upřesňující druh produktu, pro který bylo zařízení schváleno,
- ve spodní části některou z těchto zkratek: CEE– EØF – EWG – EOK – ETY – EC – EEG;
b) označení zdravotní nezávadnosti může být uvedeno přímo na produktu povolenými prostředky nebo může být předem vytištěno na prvním obalu nebo na dalším obalu nebo na štítku připevněném na produkt, první obal nebo další obal.
Pokud se použije na první obal, musí být otisk razítka při otevření obalu znehodnocen.
Neznehodnocení otisku razítka je přípustné pouze tehdy, pokud dojde k znehodnocení obalu při jeho otevření.
V případě produktů v hermeticky uzavřených nádobách musí být otisk razítka použit tak, aby se z víka nebo z nádoby nedal setřít;
c) označení zdravotní nezávadnosti může také spočívat v tom, že se na výrobek umístí neodstranitelný štítek z odolného materiálu splňujícího veškeré hygienické požadavky a obsahující údaje uvedené v písmenu a).
5. Pokud masný výrobek obsahuje další potraviny živočišného původu, jako jsou produkty rybolovu, mléčné výrobky nebo výrobky z vajec, umístí se na takový výrobek pouze jedno označení zdravotní nezávadnosti."
12. V příloze B kapitole VII se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Masné výrobky se musí skladovat v místech stanovených v kapitole I bodu 1 písm. a).
Masné výrobky však mohou být také skladovány mimo místa stanovená v daném bodu, za těchto podmínek:
a) masné výrobky, které nemohou být skladovány při pokojové teplotě, mohou být skladovány v chladírně podle čl. 3 odst. A bodu 8 směrnice nebo v chladírně schválené v souladu s dalšími příslušnými směrnicemi;
b) masné výrobky, které mohou být skladovány při pokojové teplotě, mohou být skladovány ve skladovacích prostorách postavených z pevných, snadno omyvatelných a dezinfikovatelných materiálů, schválených příslušným orgánem."
13. V příloze B kapitole VII se vkládá nový bod 5, který zní:
"5. Obchodní doklad uvedený v čl. 3 odst. A bodu 9 písm. b) i) směrnice musí být připojen k masným výrobkům na prvním stupni uvedení na trh.
Při přepravě a na dalších stupních uvedení na trh musí být k výrobkům připojen obchodní doklad s číslem schválení zasílajícího zařízení, identifikujícím příslušný orgán odpovědný za kontrolu."
14. V příloze B kapitole VIII se bod B nahrazuje tímto:
"B. Provozovatel nebo vedoucí zařízení vyrábějícího masné výrobky v hermeticky uzavřených nádobách musí na základě odběru vzorků provádět kontrolu toho, zda:
1. masné výrobky určené ke skladování při pokojové teplotě byly tepelně ošetřeny takovým způsobem, že byly zničeny nebo inaktivovány všechny patogenní zárodky, jakož i spory patogenních mikroorganismů.
Musí se vést rejstřík výrobních parametrů, jako je doba ohřevu, teplota, plnění, velikost nádob atd.
Přístroj na tepelné ošetření musí být vybaven kontrolními zařízeními, aby bylo možné prověřit, zda nádoby byly účinně tepelně ošetřeny;
2. materiál použitý pro nádoby splňuje ustanovení Společenství o materiálech, které přicházejí do styku s potravinami;
3. je kontrola produkce prováděna denně podle předem stanoveného harmonogramu, aby se zaručila účinnost uzávěru.
Proto musí být k dispozici odpovídající vybavení, aby bylo možno přešetřit kolmé části a švy hermeticky uzavřených nádob;
4. producent provedl dodatečné kontroly na základě odběru vzorků, které mají zajistit, aby:
a) sterilizované výrobky byly účinně ošetřeny pomocí:
- inkubačních testů.
Inkubace se musí provádět minimálně při teplotě 37 oC po dobu sedmi dnů nebo minimálně při teplotě 35 oC po dobu deseti dnů nebo se použije jakákoliv jiná kombinace "čas/teplota", již příslušný orgán uznává za rovnocennou,
- mikrobiologické vyšetření obsahu a nádob v laboratoři zařízení nebo v jiné schválené laboratoři;
b) pasterizované produkty v hermeticky uzavřených nádobách splňují kritéria uznávaná příslušným orgánem;
5. se provádějí nezbytné kontroly, které mají zajistit, aby chladící voda obsahovala zbytkovou úroveň chlóru po použití.
Členské státy však mohou povolit odchylku od tohoto požadavku, pokud voda splňuje požadavky směrnice 80/778/EHS."
15. V příloze B kapitole IX se bod 2 písm. a) nahrazuje tímto:
"2. a) masný výrobek obsažený v hotovém jídle musí ihned poté, co byl uvařen:
i) buď být prakticky co možná nejdříve smíchán s jinými přísadami; v tomto případě musí být doba, po kterou má masný výrobek teplotu od 10 oC do 60 oC, snížena maximálně na dvě hodiny;
ii) nebo musí být ochlazen na teplotu do 10 oC před tím, než bude smíchán s ostatními přísadami.
Za předpokladu, že se použijí jiné metody přípravy, musí být schváleny příslušným orgánem, který o nich uvědomí Komisi."
16. V příloze C kapitole II oddílu A bodu 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) chladírenský sklad, pokud suroviny nebyly shromážděny a vyškvařeny ve lhůtách stanovených v bodu B 3 písm. b) a c);."
17. V příloze C kapitole II oddílu B bodu 7 se slova "pro produkci surovin" zrušují.
18. V příloze C kapitole II oddílu B se bod 8 nahrazuje tímto:
"8. Škvařené živočišné tuky podle typu musí splňovat tyto normy: _BAR_ Skot _BAR_ Prasata _BAR_ Jiné živočišné tuky _BAR_
Vlhkost a nečistoty _BAR_ max 0,5 % _BAR_
Vůně, chuť, barva _BAR_ Normální" _BAR_
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1996.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví a kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 79/373/EHS a 82/471/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [4], stanoví minimální podmínky, které musí splňovat výrobci některých doplňkových látek, premixů a krmných směsí obsahujících takové doplňkové látky;
(2) vzhledem k tomu, že tato pravidla omezují výrobu nebo používání určitých skupin doplňkových látek, premixů a krmných směsí obsahujících takové doplňkové látky a premixy na ty výrobce, kteří jsou zapsáni do národního seznamu;
(3) vzhledem k tomu, že jednotlivci, kteří mají v držení zboží, na něž se vztahuje tato směrnice, pouze za účelem jeho obchodního nabízení nebo přepravy, nejsou považováni za dodavatele ve smyslu definice podle této směrnice;
(4) vzhledem k tomu, že za účelem fungování vnitřního trhu by měla být zrušena některá dispozitivní ustanovení, která umožňují členským státům odchýlit se od ustanovení Společenství upravujících tuto oblast, a upřesněna kritéria pro schvalování a registrování výrobců nebo dodavatelů, aby se zabránilo narušování hospodářské soutěže nejednotným uplatňováním a výkladem dříve existujících podmínek schvalování členskými státy a předešlo všem potenciálně nepříznivým vlivům na lidi, zvířata nebo životní prostředí, daným riziky při používání některých doplňkových látek;
(5) vzhledem k tomu, že cílem směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [5] je snížit jejich obsah v krmných surovinách na přijatelnou úroveň, aby se zamezilo výskytu některých zvláště nežádoucích látek v krmivech; že tato pravidla také omezují používání takových krmných surovin na osoby, jež mají potřebnou kvalifikaci, zařízení a vybavení k provádění zřeďovacích operací, které zajistí, že budou dodrženy maximální limity obsahů stanovené výše uvedenou směrnicí s ohledem na různé typy krmných směsí;
(6) vzhledem k tomu, že provozovny vyrábějící určité látky, vypočtené ve směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [6], musí rovněž, jako dodavatelé, podléhat schvalování;
(7) vzhledem k tomu, že všichni výrobci doplňkových látek, premixů, krmných směsí a určitých produktů, na které se vztahuje směrnice 82/471/EHS, a dodavatelé musejí být schvalováni nebo registrováni na základě jednotných a přesných kritérii, aby byla zajištěna jakost produktu a aby se zabránilo výskytu reziduí určitých doplňkových látek v živočišných produktech nebo vysokých obsahů určitých nežádoucích látek, které mohou být důsledkem chybné výroby;
(8) vzhledem k tomu, že úroveň požadavků na výkon činností stanovených touto směrnicí musí být úměrná rizikům spojeným s výrobou nebo používáním doplňkových látek, premixů uvedených ve směrnici 70/524/EHS, produktů, na které se vztahuje směrnice 82/471/EHS a krmných surovin obsahujících nežádoucí látky nebo produkty vypočtené ve směrnici 74/63/EHS, v provozovnách;
(9) vzhledem k tomu, že provozovny, které zamýšlejí vyrábět nebo používat produkty považované za citlivé podle směrnice, musí získat předběžné schválení vydávané na základě velmi přísných podmínek, jimiž je zaručena ochrana lidí, zvířat a životního prostředí; že ve výjimečných případech však členské státy mohou rozhodnout o neschválení určité kategorie provozoven za předpokladu, že taková opatření nebrání volnému pohybu zemědělských produktů na území členských států; že naopak u provozoven používajících méně citlivé produkty postačí pouhá registrace založená na prohlášení provozovny, že vyhoví určitému počtu podmínek; že toto rozlišení se musí rovněž vztahovat na dodavatele, kteří balí, finalizují, skladují nebo uvádějí do oběhu doplňkové látky, premixy doplňkových látek nebo produkty, na které se vztahuje směrnice 82/471/EHS;
(10) vzhledem k tomu, že základní zásady této nové právní úpravy se z důvodu rovného zacházení musí uplatňovat bez rozdílu jak na provozovny, které uvádějí produkty do oběhu, tak na výrobce/chovatele, kteří vyrábějí krmiva výlučně pro potřebu jejich vlastního chovu; že s ohledem na zvláštní podmínky, za kterých výrobci/chovatelé vykonávají svou činnost, by jim přesto měly být dovoleny určité úlevy;
(11) vzhledem k tomu, že by mělo být přijato ustanovení týkající se změny nebo odejmutí schválení, pokud provozovna změní nebo pozastaví svou činnost nebo pokud přestane splňovat některou z nezbytných podmínek vztahujících se na jeho činnost; že stejná pravidla se přiměřeně použijí pro registraci;
(12) vzhledem k tomu, že členské státy mohou být oprávněny vybírat poplatky za vydání schválení; že výše těchto poplatků musí být následně harmonizována, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže; že tato harmonizace bude spadat do obecného rámce budoucích pravidel Společenství o poplatcích a dávkách vybíraných v krmivářském odvětví;
(13) vzhledem k tomu, že je nezbytné pověřit Komisi, aby přijala prováděcí pravidla k této směrnici, včetně podmínek pro schvalování a registraci provozoven ve třetích zemích;
(14) vzhledem k tomu, že ve všech případech, kdy Rada zmocní Komisi k provedení předpisů týkajících se podmínek a postupů pro schvalování a registraci uvedených provozoven, je žádoucí upravit úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva, zřízeného rozhodnutím 70/372/EHS [7];
(15) vzhledem k tomu, podmínky a postupy vztahující se ke schvalování a registraci provozoven působících v krmivářském odvětví by měly být soustředěny do jednoho textu, aby se zajistila větší průhlednost; že to předpokládá přizpůsobení stávajících právních předpisů;
(16) vzhledem k tomu, že požadavek, aby byli výrobci schvalováni nebo registrováni, umožní členským státům je kontrolovat a popřípadě zasáhnout proti nezákonnému používání látek, a zejména proti používání zakázaných látek, jako jsou hormony nebo beta-agonisty; že členské státy mají povinnost předem kontrolovat, že provozovny žádající o schválení skutečně splňují minimální podmínky, které směrnice stanoví pro výkon dotyčné činnosti; že vnitrostátní kontrolní orgány musí následně zajistit, prostřednictvím odpovídajících kontrol, aby schválené nebo registrované provozovny a dodavatelé dodržovaly jim uložené podmínky; že tato ustanovení se musí uplatňovat, aniž by byla právní úprava Společenství týkající se organizace úředních kontrol u krmiv;
(17) vzhledem k tomu, že je nutné přijmout tato opatření na úrovni Společenství, aby bylo možno lépe dosáhnout cílů zajištění jakosti a bezpečnosti krmiv,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví podmínky a postupy pro výkon činností uvedených v článcích 2 a 7 a článcích 3 a 8 u některých kategorií provozoven a dodavatelů v krmivářském odvětví.
2. Tato směrnice se uplatňuje, aniž by byly dotčeny předpisy Společenství o organizaci úředních kontrol v oblasti krmiv.
3. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "uváděním do oběhu" držení produktů za účelem jejich prodeje, včetně nabízení k prodeji, nebo jakékoliv jiné formy převodu na třetí osoby, za úplatu nebo bezplatně, a prodej včetně ostatních forem převodu;
b) "provozovnou" jednotka produkující nebo vyrábějící doplňkové látky, premixy připravené z doplňkových látek, krmné směsi, nebo produkty upravené směrnicí 82/471/EHS v kapitole I.1 písm. a);
c) "dodavatelem" osoba, jiná než výrobce nebo osoba vyrábějící krmné směsi výhradně pro potřebu svého chovu, která má v držení doplňkové látky, premixy připravené z doplňkových látek, nebo některý z produktů upravených směrnicí 82/471/EHS a vypočtených v kapitole I.1 písm. a) přílohy této směrnice, a která představuje mezičlánek mezi produkcí a užitím.
4. V případě potřeby se použijí definice obsažené v právních předpisech Společenství z oblasti krmiv.
KAPITOLA II SCHVALOVÁNÍ PROVOZOVEN A DODAVATELŮ
Článek 2
Schvalování provozoven
1. Provozovna, která hodlá vykonávat jednu nebo více činností uvedených v odstavci 2, musí pro každou z činností získat schválení.
Členský stát se může rozhodnout neschválit provozovny uvedené v odstavci 2 písm. f).
2. Pro schválení příslušným úřadem musí provozovna:
a) vyrábějící doplňkové látky nebo produkty, na které se vztahuje směrnice 82/471/EHS a které jsou vypočteny v kapitole I.1 písm. a) přílohy této směrnice, za účelem jejich uvádění do oběhu, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.1 písm. b) uvedené přílohy 1;
b) vyrábějící premixy připravené z doplňkových látek uvedených v kapitole I.2 písm. a) přílohy za účelem jejich uvádění do oběhu, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.2 písm. b) uvedené přílohy;
c) vyrábějící krmné směsi, které obsahují premixy připravené z doplňkových látek uvedených v kapitole I.3 písm. a) přílohy, za účelem jejich uvádění do oběhu, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.3 písm. b) přílohy;
d) vyrábějící krmné směsi ze surovin uvedených v čl. 3a odst. 2 směrnice 74/63/EHS, jež mají vysoký obsah nežádoucích látek nebo produktů, za účelem jejich uvádění do oběhu, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.4 přílohy této směrnice;
e) vyrábějící výhradně pro svou vlastní potřebu krmné směsi, které obsahují premixy připravené z doplňkových látek uvedených v kapitole I.3 písm. a) přílohy, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.3 písm. b) přílohy, s výjimkou požadavků stanovených v bodě 7;
f) vyrábějící výhradně pro svou vlastní potřebu krmné směsi ze surovin uvedených v čl. 3a odst. 2 směrnice 74/63/EHS, jež mají vysoký obsah nežádoucích látek nebo produktů, splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole I.4 přílohy této směrnice, s výjimkou požadavků stanovených v bodě 7.
3. Schválení bude:
- odňato, pokud provozovna pozastaví svou činnost nebo pokud se ukáže, že již nesplňuje některý z důležitých požadavků vztahujících se na jeho činnost a nevyhoví tomuto požadavku v přiměřené době,
- změněno, pokud provozovna prokázala svou způsobilost provozovat doplňkové činnosti k těm, pro které byla poprvé schválena, nebo činnosti, které je nahrazují.
Článek 3
Schvalování dodavatelů
1. K uvádění doplňkových látek, produktů, na něž se vztahuje směrnice 82/471/EHS nebo premixů doplňkových látek uvedených v kapitole I.1 písm. a) nebo I.2 písm. a) přílohy, do oběhu, musí dodavatelé získat schválení.
Ustanovení uvedená v bodě 7 kapitoly I.1 písm. b) nebo I.2 písm. b) přílohy se vztahují na dodavatele, kteří balí, obalově upravují, skladují nebo uvádějí do oběhu doplňkové látky, premixy doplňkových látek nebo produkty, na něž se vztahuje směrnice 82/471/EHS.
2. Schválení bude:
- odňato, pokud dodavatel pozastaví svou činnosti nebo pokud se ukáže, že již nesplňuje některý z důležitých požadavků vztahujících se na jeho činnost a nevyhoví tomuto požadavku v přiměřené době,
- změněno, pokud dodavatel prokázal svou způsobilost provozovat doplňkové činnosti k těm, pro které byl poprvé schválen, nebo činnosti, které je nahrazují.
Článek 4
Schvalovací postup pro provozovnu a dodavatele
1. Aby obdrželi souhlas, musí provozovny uvedené v článku 2 a dodavatelé uvedení v článku 3, kteří zamýšlejí vykonávat poprvé jednu nebo více činností uvedených v článcích 2 a 3, předložit počínaje 1. dubnem 1998 žádost příslušnému úřadu členského státu, v němž mají umístěna svá zařízení.
Členské státy zajistí, aby o žádosti o schválení, uvedené v prvním pododstavci, bylo rozhodnuto ve lhůtě šesti měsíců od jejího podání.
2. Provozovny a dodavatelé, kteří k 1. dubnu 1998, vykonávali jednu nebo více činností uvedených v článcích 2 a 3, mohou ve svých činnostech pokračovat až do okamžiku, než bude rozhodnuto o jejich žádosti o schválení za předpokladu, že svou žádost podali do 1. září 1998.
Členské státy rozhodnou o žádostech o schválení provozoven a dodavatelů uvedených v prvním pododstavci do 1. dubna 2001.
Článek 5
Registr schválených provozoven a dodavatelů
1. Příslušný úřad poté, co na místě ověří, že provozovny a dodavatelé, které schválil v souladu s články 2 nebo 3, splňují požadavky stanovené touto směrnicí, zapíše do registru každou jejich činnost pod samostatným schvalovacím číslem umožňujícím jejich identifikaci.
U dodavatelů, kteří působí výlučně jako distributoři, aniž by byli držiteli produktu ve svých zařízeních, nemusejí členské státy provádět ověření souladu s podmínkami bodu 7 kapitoly I.1 písm. b) nebo I.2 písm. b) přílohy na místě za předpokladu, že tito dodavatelé-distributoři předloží příslušnému úřadu prohlášení o tom, že splňují požadavky stanovené v bodu 6.2 přílohy pro výkon jejich činnosti.
2. Na základě rozhodnutí uvedených v čl. 2 odst. 3 a v čl. 3 odst. 2 o odnětí nebo změně schválení provádějí členské státy aktualizaci záznamů o provozovnách a dodavatelích v registru.
Článek 6
Zveřejňování a oznamování seznamu schválených provozoven a dodavatelů
1. Každý členský stát zveřejní seznam provozoven a dodavatelů, schválených v souladu s články 2 a 3, poprvé v listopadu 2001, a poté každý rok nejpozději do 30. listopadu seznam změn provedených v průběhu roku; každých pět let zveřejní konsolidovaný seznam.
2. Každého roku do 31. prosince členské státy zašlou Komisi seznam uvedený v odstavci 1.
Každého roku do 31. prosince členské státy zašlou ostatním členským státům seznam schválených provozoven uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) a dodavatelů podle čl. 3 odst. 1.
Členské státy zašlou na požádání ostatním členským státům seznam provozoven uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. c) až f), nebo jeho část.
KAPITOLA III Registrace provozoven a dodavatelů
Článek 7
Registrace provozoven
1. Provozovna, která hodlá vykonávat jednu nebo více činností uvedených v odstavci 2, musí být pro každou svoji činnost zaregistrováno členským státem v souladu s touto směrnicí.
2. K tomu, aby mohla být zaregistrována příslušným úřadem, provozovna:
a) vyrábějící doplňkové látky s předepsaným maximálním obsahem, za účelem jejich uvádění do oběhu, které nejsou uvedeny v kapitole I.1 písm. a) přílohy, musí splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole II písm. c) přílohy;
b) vyrábějící premixy, které obsahují doplňkové látky uvedené v kapitole II písm. a) přílohy, za účelem jejich uvádění do oběhu, musí splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole II písm. c) přílohy;
c) vyrábějící krmné směsi, které obsahují premixy doplňkových látek uvedených v kapitole II písm. b) přílohy nebo doplňkové látky uvedené v kapitole II písm. a) přílohy, za účelem jejich uvádění do oběhu, musí splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole II písm. c) přílohy;
d) vyrábějící výhradně pro svou vlastní potřebu krmné směsi, které obsahují premixy doplňkových látek uvedených v kapitole II písm. b) přílohy nebo doplňkové látky uvedené v kapitole II písm. a) přílohy, musí splňovat minimální požadavky stanovené v kapitole II písm. c) přílohy.
3. Schválené provozovny vykonávající odpovídající činnosti uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a), b), c) a e) se považují za provozovny, které de facto splňují požadavky stanovené v odst. 2 písm. a), b), c), a d).
4. Registrace bude:
- zrušena, pokud provozovna pozastaví svou činnost nebo pokud se ukáže, že již nesplňuje některý z důležitých požadavků vztahujících se na jeho činnost a nevyhoví tomuto požadavku v přiměřené době,
- změněna, pokud provozovna oznámí, že provozuje doplňkové činnosti k těm, pro které byla poprvé zaregistrována, nebo činnosti, které je nahrazují.
Článek 8
Registrace dodavatelů
1. K uvádění doplňkových látek s předepsaným maximálním obsahem, jiných než jsou uvedeny v kapitole I.1 písm. a) přílohy, nebo premixů doplňkových látek uvedených v kapitole II písm. a) přílohy do oběhu, musí být dodavatelé zaregistrováni.
Ustanovení bodu 7 kapitoly II písm. c) přílohy se vztahují na dodavatele, kteří balí, finalizují, skladují nebo uvádějí do oběhu doplňkové látky nebo premixy doplňkových látek.
2. Dodavatelé schválení v souladu s článkem 3 se považují za dodavatele, kteří de facto splňují podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Registrace bude:
- zrušena, pokud dodavatel pozastaví svou činnost nebo pokud se ukáže, že již nesplňuje některý z důležitých požadavků vztahujících se na jeho činnost a nevyhoví tomuto požadavku v přiměřené době,
- změněna, pokud dodavatel oznámí, že provozuje doplňkové činnosti k těm, pro které byl poprvé zaregistrován, nebo činnosti, které je nahrazují.
Článek 9
Registrační řízení pro provozovny a dodavatele
1. Provozovny uvedené v čl. 7 odst. 2 a dodavatelé uvedení v čl. 8 odst. 1 k tomu, aby byli zaregistrováni, podají počínaje 1. dubnem 1998 oznámení u příslušného úřadu členského státu, v němž zamýšlejí vykonávat svou činnost.
2. Provozovny a dodavatelé, kteří k 1. dubnu 1998 vykonávali jednu nebo více činností uvedených v článcích 7 nebo 8, mohou ve svých činnostech pokračovat za předpokladu, že podají oznámení uvedené v odstavci 1 do 1. září 1998.
Článek 10
Seznam registrovaných provozoven a dodavatelů
1. Příslušný úřad zapíše do seznamu každou činnost provozoven a dodavatelů, které zaregistroval v souladu s články 7 a 8, pod samostatným registračním číslem umožňujícím jejich identifikaci.
2. Členské státy zajistí novelizaci záznamů provozoven a dodavatelů v seznamu v souladu s rozhodnutími uvedenými v článku 7 odst. 4 a článku 8 odst. 3, o stažení nebo změně registrace.
Článek 11
Oznamování seznamu registrovaných provozoven a dodavatelů
1. Každého roku do 31. prosince členské státy zašlou Komisi seznam provozoven a dodavatelů zaregistrovaných v průběhu roku v souladu s články 7 a 8, a každých pět let zašlou konsolidovaný seznam.
2. Členské státy zašlou na požádání ostatním členským státům seznamy uvedené v odstavci 1 nebo jejich části.
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Zjednodušený postup
U provozovny vyrábějící doplňkovou látku, jemuž již bylo vydáno povolení pro výrobu stejné aktivní látky jako veterinárního léčivého přípravku ve smyslu článku 24 směrnice 81/851/EHS [8], již členské státy nejsou povinny ověřovat, zda jsou splněny požadavky stanovené v čl. 2 odst. 2 písm. a) a obsažené v kapitole I.1 písm. b) přílohy této směrnice, s výjimkou požadavků stanovených v bodech 4, 5, 6.2 a 7.
Článek 13
Kontroly
Členské státy zajistí prostřednictvím vhodných kontrol, prováděných v provozovnách a u dodavatelů, které schválily nebo zaregistrovaly, že jsou splněny požadavky uložené touto směrnicí.
Článek 14
Poplatky
Do 1. dubna 1998 Rada rozhodne kvalifikovanou většinou na návrh Komise o výši poplatků vybíraných za schválení provozoven a jejich dodavatelů.
Článek 15
Podrobná ustanovení, změny přílohy a dovozy ze třetích zemí
Postupem uvedeným v článku 16 budou přijaty:
a) do 1. dubna 1998 praktické postupy pro schvalování podle článku 2 a pro registraci provozoven podle článku 7 umístěných ve třetí zemi, které uvádějí doplňkové látky, premixy, produkty, na něž se vztahuje směrnice 82/471/EHS a jež jsou uvedeny v kapitole I.1 písm. a) přílohy této směrnice, nebo krmiva, do oběhu uvnitř Společenství, aby byly zajištěny stejné záruky, jaké poskytují provozovny umístěné ve Společenství.
Tyto postupy zahrnou:
- sestavení a aktualizaci seznamu třetích zemí, které jsou schopny zabezpečit stejné záruky, jaké poskytují členské státy ve vztahu ke svým vlastním provozovnám, a vykonávat kontroly uvedené v článku 13,
- sestavení a aktualizaci seznamu provozoven, které byly shledány třetími zeměmi uvedenými na seznamu podle první odrážky, že splňují podmínky stanovené touto směrnicí,
- možnost, aby odborníci z Komise a členských států mohli v nezbytných případech provádět kontroly na místě.
Tyto kontroly budou prováděny jménem Společenství, které ponese dotyčné náklady;
b) prováděcí opatření k této směrnici, zejména formu registru a schvalovacích čísel;
c) změny, které mají být provedeny v přílohách.
Článek 16
Stálý výbor pro krmiva
Komisi je nápomocen Stálý výbor pro krmiva, zřízený rozhodnutím 70/372/EHS (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti navrženým opatřením vysloví prostou většinou.
KAPITOLA V PŘIZPŮSOBENÍ PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
Článek 17
Změna směrnice 70/524/EHS
Ustanovení čl. 13 odst. 1 směrnice 70/524/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Členské státy stanoví, že doplňkové látky, na něž se vztahuje tato směrnice, premixy připravené z těchto doplňkových látek za účelem jejich přimíchání do krmných směsí a krmné směsi obsahující tyto premixy smějí být uváděny do oběhu nebo používány pouze provozovnami a dodavateli, kteří splňují podmínky stanovené směrnicí Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví [9]."
Článek 18
Změna směrnice 74/63/EHS
V čl. 3a odst. 2 směrnice 74/63/EHS se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) je určena pro provozovny, které splňují podmínky směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví.
[10]
Článek 19
Změna směrnice 79/373/EHS
V čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [11], se vkládá nové písm. k), které zní:
"k) schvalovací číslo přidělené provozovně v souladu s článkem 5 směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví. [*] Úř. věst.
L 332, 30.12.1995, s. 15."
Článek 20
Změna směrnice 82/471/EHS
Směrnice 82/471/EHS se mění takto:
1. V článku 3 se vkládá nový odstavec 3, který zní:
"3. Členské státy stanoví, že produkty uvedené v kapitole I.1 písm. a) přílohy směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví [*] Úř. věst.
L 332, 30.12.1995, s.
15., smějí býtuváděny do oběhu pouze provozovnami nebo dodavateli, kteří splňují podmínky stanovené v článku 2 nebo 3 uvedené směrnice."
2. U produktů uvedených v kapitole I.1 písm. a) této směrnice se v příloze, ve sloupci 7 ("zvláštní ustanovení"), vkládá jako poslední odrážka k podrobnostem, které mají být uváděny na obalech produktu, na kontejneru, nebo na etiketě k nim připojené, slova "schvalovací číslo".
KAPITOLA VI ZÁVEREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy se použijí ode dne 1. dubna 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 22
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že mlži jsou uvedeni v příloze II Smlouvy; že jejich uvádění na trh představuje pro odvětví akvakultury důležitý zdroj příjmů;
vzhledem k tomu, že choroby měkkýšů uvedené v příloze A směrnice 91/67/EHS Rady ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [3] mají pro chov měkkýšů velmi vážné důsledky; že se ve třetích zemích vyskytují jiné choroby s podobnými důsledky; že je nutno vypracovat seznam těchto chorob, a poskytnout tak Komisi možnost upravovat tento seznam v závislosti na vývoji veterinární situace zvířat;
vzhledem k tomu, že tyto nákazy mohou rychle nabýt epizootických rozměrů a způsobit úmrtnost a poruchy takového měřítka, že vyvolají zásadní pokles výnosnosti chovu měkkýšů;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytně nutné stanovit v rámci Společenství opatření, která mají být učiněna v případě vzplanutí nákazy, a zajistit tak racionální rozvoj chovu měkkýšů i přispět k ochraně zdraví zvířat v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že jsou členské státy povinny hlásit Komisi i ostatním členským státům každý případ abnormálního úhynu chovaných mlžů;
vzhledem k tomu, že je za těchto okolností nezbytné přijmout opatření proti šíření nákazy, zejména pokud jde o odstranění živých mlžů z dotčených hospodářství nebo oblastí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné provést důkladné epidemiologické šetření s cílem určit původ nákazy a zamezit jejímu šíření;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinného zdolávacího systému je nutno harmonizovat diagnostiku nákazy a provádět jí pod dohledem odpovědných laboratoří, jejichž součinnost může být zajišťována referenční laboratoří určenou Společenstvím;
vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného provádění této směrnice je nutno zavést inspekční postup Společenství;
vzhledem k tomu, že společná opatření ke zdolání nákaz jsou minimálním základem pro udržení jednotné úrovně zdravotního stavu zvířat;
vzhledem k tomu, že je žádoucí pověřit přijímáním nezbytných prováděcích opatření Komisi,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví minimální opatření Společenství ke zdolávání nákaz mlžů uvedených v této směrnici.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se použijí v potřebném rozsahu definice podle článku 2 směrnice 91/67/EHS a článku 2 směrnice 91/492/EHS [4].
2. Kromě toho se "abnormálním zjištěným úhynem" rozumí náhlý úhyn, který postihne přibližně 15 % chované populace a k němuž dojde v krátkém období mezi dvěma inspekcemi (a jenž je potvrzen do 15 dnů).
V umělé líhni je úhyn považován za abnormální, nedojde-li k vývoji larev v průběhu období, během kterého došlo k několikerému po sobě následujícímu tření různých generačních ryb. V sádce se úhyn považuje za abnormální, dojde-li najednou v několika potrubích k náhlému hromadnému úhynu.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby všechna hospodářství s chovem mlžů:
1. byla zaevidována úředním útvarem, přičemž je nezbytné tuto evidenci průběžně aktualizovat;
2. vedla záznamy o:
a) živých mlžích umístěných do hospodářství, včetně údajů o dané dodávce, počtu, hmotnosti, velikosti a původu těchto mlžů;
b) mlžích opouštějících hospodářství za účelem opětovného vysazení do vody, včetně údajů o odeslání, počtu nebo hmotnosti, velikosti a určení těchto mlžů;
c) abnormálním zjištěném úhynu.
Tyto záznamy, do kterých může úřední útvar na vyžádání kdykoliv nahlédnout, musejí být pravidelně aktualizovány a uchovávány po dobu čtyř let.
Článek 4
1. Členské státy dbají o to, aby byl v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů zaveden program sledování a program pro odběr vzorků s cílem zjišťovat abnormální úhyn a sledovat veterinární situaci populace mlžů.
Úřední útvar může rovněž zavést tento program i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře.
Pokud je při provádění výše uvedeného programu zjištěn abnormální úhyn nebo pokud má úřední útvar informace, které ukazují na výskyt choroby, je žádoucí:
- vypracovat seznam míst, kde došlo k výskytu chorob uvedených v příloze A seznamu II směrnice 91/67/EHS, pokud se ovšem na tyto choroby nevztahuje program schválený na základě uvedené směrnice,
- vypracovat seznam míst, kde byl zjištěn abnormální úhyn mlžů v souvislosti s výskytem chorob uvedených v příloze D, nebo míst, o kterých má úřední útvar informace ukazující na výskyt těchto chorob,
- kontrolovat vývoj a zeměpisné rozšíření nákaz uvedených v první a druhé odrážce.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla pro vypracování programu uvedeného v odstavci 1, především ohledně frekvence a rozvrhu sledování, způsobů odběru vzorků (statisticky reprezentativní objem) a diagnostických metod, se stanoví postupem podle článku 10.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby každé podezření na výskyt chorob uvedených v článku 4 a každý abnormální úhyn mlžů v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů, jakož i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře, bylo co nejrychleji sděleno úřednímu útvaru buď samotnými chovateli mlžů, nebo jakoukoli jinou osobou, která dospěla k těmto zjištěním.
2. Nastane-li situace uvedená v odstavci 1, úřední útvar zajistí, aby:
a) byl proveden odběr vzorků k vyšetření ve schválené laboratoři;
b) před obdržením výsledků vyšetření uvedeného pod písmenem a) neopustili žádní mlži zamořené hospodářství, chovnou oblast, obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů, jakož i střediska pro čištění nebo skladovací nádrže, z nichž odtéká voda do moře, za účelem sádkování nebo nasazení do vody v jiném hospodářství nebo ve vodním prostředí, pokud to úřední útvar nepovolí.
3. Neprokáže-li vyšetření podle odst. 2 písm. a) přítomnost patogenního původce, ruší se omezení uvedená v odst. 2 písm. b).
4. Prokáže-li vyšetření podle odstavce 2 přítomnost patogenního původce, který je nebo by mohl být příčinou zjištěného abnormálního úhynu, nebo patogenního původce některé z chorob uvedených v článku 4, provede úřední útvar epizootické šetření, aby zjistil možné zdroje nákazy a ověřil, zda mlži v období, jež předcházelo zjištění abnormálního úhynu, neopustili za účelem sádkování nebo nasazení do vody na jiném místě hospodářství, chovnou oblast ani obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů.
Prokáže-li epizootické šetření, že nákaza byla především v důsledku přesunu mlžů zavlečena do jednoho nebo do více hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, použije se odstavec 2.
Odchylně od čl. 3 bod 1 písm. c) směrnice 91/67/EHS může úřední útvar v rámci jím kontrolovaného území povolit přesun živých mlžů do jiných hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, které jsou zamořeny stejnou nákazou.
V případě potřeby mohou být přijata postupem podle článku 10 vhodná dodatečná opatření.
5. Úřední útvar zajistí, aby byly Komise a ostatní členské státy neprodleně podle platných postupů Společenství informovány o případech zjištěného abnormálního úhynu v důsledku jednoho patogenního původce, o opatřeních přijatých za účelem posouzení a nápravy situace, jakož i o příčině úhynu.
Článek 6
1. Odběry a laboratorní šetření k určení příčiny abnormálního úhynu mlžů se provádějí pomocí metod stanovených postupem podle článku 10.
2. Členské státy zajistí, aby byla v každém členském státě určena národní referenční laboratoř, která bude technicky i personálně vybavena tak, aby mohla provádět rozbory uvedené v odstavci 1.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy, které nemají příslušnou specializovanou národní laboratoř, využít služeb specializované národní laboratoře jiného členského státu.
4. Seznam národních referenčních laboratoří pro choroby mlžů je uveden v příloze C.
5. Národní referenční laboratoře spolupracují s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 7.
Článek 7
1. Referenční laboratoř Společenství pro choroby mlžů je uvedena v příloze A.
2. Aniž je dotčeno rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], a zejména článek 28 uvedeného rozhodnutí, jsou pravomoci a povinnosti laboratoře uvedené v odstavci 1 stanoveny v příloze B.
Článek 8
1. Znalci Komise mohou, je-li to nezbytné z hlediska jednotného provádění této směrnice, provádět kontroly na místě.
Za tímto účelem se mohou náhodným a nediskriminujícím způsobem ujistit, že příslušný úřad kontroluje dodržování této směrnice.
Komise uvědomí členské státy o výsledku provedených kontrol.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se provádějí ve spolupráci s příslušným orgánem.
3. Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům při plnění jejich úkolu veškerou nezbytnou pomoc.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 10.
Článek 9
V případě potřeby změní Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise přílohu A.
Přílohy B, C a D mohou být podle potřeby pozměněny postupem podle článku 10.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [6] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 11
Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu, v případě potřeby po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem, zohledňující zkušenosti nabyté při uplatňování této směrnice, jakož i vědecký i technologický vývoj, případně doplněnou o návrhy změn.
Rada o případných návrzích rozhodne kvalifikovanou většinou.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Od data uvedeného v odstavci 1 však členské státy mohou na svém území, při dodržování obecných pravidel Smlouvy, zachovat nebo používat přísnější ustanovení pro produkci než stanovuje tato směrnice.
O příslušných opatřeních informují Komisi.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje dvacátý den po vyhlášení
ze dne 22. prosince 1995, kterým se mění příloha směrnice 91/493/EHS o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl.
3 odst. 1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2], stanoví, že mrazírenská plavidla budou zapsána na seznam, který bude pravidelně aktualizován příslušným úřadem;
vzhledem k tomu, že produkty rybolovu získané na palubě mrazírenských plavidel splňují hygienické požadavky podle směrnice 92/48/EHS mohou být uvedeny na trh se stejnou identifikací jako produkty rybolovu zmrazené v provozovnách na pevnině; že v souladu s tím je třeba změnit přílohu směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že členské státy oznámily určité prováděcí potíže a je tedy nutné upřesnit určité technické stránky směrnice 91/493/EHS, aby mohla být ve Společenství jednotně uplatňována ustanovení, zejména pokud jde o identifikaci produktů rybolovu uváděných na trh,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 91/493/EHS se mění takto:
1. Kapitola I část II bod 5 se nahrazuje tímto:
"5. Při zpracovávání produktů rybolovu na plavidle musejí být dodrženy hygienické předpisy uvedené v kapitole IV části II bodech 2 a 3, části IV a části V této přílohy."
2. Druhá věta kapitoly IV části I bodu 3 se nahrazuje tímto:
"Filety a plátky nesmějí zůstat na pracovních stolech déle, než je nezbytně nutné pro jejich úpravu a musejí být chráněny před kontaminací vhodným balením."
3. Kapitola IV část IV bod 1 se nahrazuje tímto:
"Čerstvé, zmrazené nebo rozmrazené produkty použité pro zpracování musejí splňovat požadavky uvedené v části I, II nebo III této kapitoly."
4. První věta kapitoly IV části IV bodu 4 písm. d) se nahrazuje tímto:
"d) vzorky z produkce byly odebírány každý den v předem stanovených intervalech, aby byla zajištěna účinnost těsnění nebo jiného způsobu hermetického uzávěru."
5. V kapitole IV části V bodu 3 písm. c) se sloveso "zničení" nahrazuje slovesem "zabití".
6. První věta v kapitole V části II bodu 3 části A písm. b) druhého pododstavce se nahrazuje tímto:
"Tyto mezní hodnoty se vztahují pouze na druhy ryb čeledí Scombridae, Clupeidae, Engraulidae a Coryphaenidae."
7. Kapitola VII se nahrazuje tímto:
"KAPITOLA VII
IDENTIFIKACE
Aniž jsou dotčeny požadavky stanovené směrnicí 79/112/EHS, musí být pro kontrolní účely možné stanovit na základě označení nebo průvodních dokladů provozovnu, ze které zásilky produktů rybolovu pocházejí.
Z tohoto důvodu musejí být na balení nebo, není-li produkt balen, v průvodních dokumentech uvedeny tyto údaje:
- země odeslání, která může být napsána v plném znění nebo vyjádřena zkratkou tiskacími písmeny, tj. pro členské státy Společenství těmito písmeny:
B – DK – D – EL – E – F – IRL – I – L – NL – P – UK – AT – FI – SE,
- označení provozovny nebo výrobního plavidla úředním schvalovacím číslem nebo, uvádí-li se na trh z mrazírenského plavidla podle přílohy II bodu 7 směrnice 92/48/EHS, identifikačním číslem plavidla, nebo registračním číslem dražební haly nebo velkoobchodu, pokud jsou registrovány odděleně, jak je stanoveno v čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci této směrnice,
- jedna z těchto zkratek: CE – EC – EG – EK – EF – EY.
Všechny tyto údaje musejí být zcela čitelné a společně uvedené na balení v místě, kde jsou viditelné z vnějšku, aniž by bylo nutné otevřít dotčené balení."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1997.
Uvědomí o nich Komisi.
Avšak na produkty připravené před datem, ke kterému je tato směrnice uvedena v platnost, se nevztahují ustanovení kapitoly VII směrnice 91/493/EHS, ve znění čl. 1 bodu 7 této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. ledna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1866/94 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1543/93 ze dne 14. června 1993, kterým se stanoví částka prémie vyplácené producentům bramborového škrobu v hospodářských letech 1993/94, 1994/95 a 1995/96 [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1868/94 stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu, pro nějž lze poskytovat podporu Společenství; že členské státy přidělí tyto kvóty na základě množství vyrobeného v referenčním období a na základě investic učiněných podniky vyrábějícími bramborový škrob před 31. lednem 1994, jež v referenčním období nesloužily k výrobě; že obě kritéria mají stejný význam; že by přidělování měla být přiměřeně upravena, aby se zajistilo, že tyto podniky kvótu členského státu nepřesáhnou;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky, aby se zajistilo, že členské státy při přidělování subkvót zohlední pouze skutečné investice, které před 31. lednem 1994 sloužily k většímu než minimálnímu růstu výroby;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky, aby se zajistilo, že se rezerva 110000 tun vytvořená pro pokrytí výroby v Německu v hospodářském roce 1996/97 využije pouze v případech, kdy k výrobě dojde na základě investic nevratně učiněných před 31. lednem 1994 a pouze po vyčerpání všech kvót, které byly použitelné v důsledku ukončení obchodní činnosti podniků vyrábějících bramborový škrob;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven předmět smluv o pěstování uzavíraných mezi podnikem vyrábějícím bramborový škrob a producentem, aby se zabránilo uzavírání smluv, jež překračují subkvótu daného podniku; že by těmto podnikům mělo být zakázáno přijímat dodávky brambor, na něž se smlouva o pěstování nevztahuje, neboť by to mohlo ohrozit účinnost režimu kvót a dodržování požadavku, aby pro všechny brambory určené k výrobě škrobu byla vyplacena minimální cena podle čl. 8 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92; že by však mělo být možné, pokud produkce brambor uvedených ve smlouvě o pěstování přesáhne původně předpokládané množství nebo pokud mají brambory vyšší obsah škrobu, aby podnik vyrábějící bramborový škrob tyto brambory přijal, pokud zaplatí uvedenou minimální cenu;
vzhledem k tomu, že brambory o obsahu škrobu nejvýše 13 % nelze považovat za brambory určené k výrobě bramborového škrobu ve smyslu článku 8 nařízení (EHS) č.
1766/92; že podniky vyrábějící bramborový škrob nesmí přijímat brambory o obsahu škrobu nižším než 13 %; že mají-li brambory z klimatických důvodů nízký obsah škrobu, měla by Komise mít možnost schválit na žádost členského státu přijetí brambor o obsahu škrobu alespoň 12,8 %;
vzhledem k tomu, že by v zájmu jasnosti měla být do tohoto nařízení zapracována některá ustanovení nařízení (EHS) č. 1543/93, jež jsou slučitelná s používáním režimu kvót a jsou pro jeho používání nezbytná;
vzhledem k tomu, že je nezbytné definovat přijatelné metody pro určování hmotnosti brambor pod vodou a sestavit tabulku, ve které se uvede obsah škrobu a odpovídající splatná podpora;
vzhledem k tomu, že by měla být zavedena kontrolní opatření, která zajistí, že budou vyrovnávací platby nebo platby prémií vypláceny pouze pro škrob vyrobený podle tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany producentů brambor určených k výrobě škrobu je nutné, aby byla minimální cena podle čl. 8 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92 vyplacena pro všechny brambory; že je proto nezbytné, aby byly stanoveny sankce pro případ, že minimální cena nebyla vyplacena nebo že podniky přijaly brambory, které nejsou uvedeny ve smlouvě o pěstování;
vzhledem k tomu, že tato pravidla jsou nezbytná, aby bylo zajištěno, že je bramborový škrob vyrobený nad subkvótu daného podniku vyvezen bez vývozní náhrady, jak je stanoveno v čl. 6 odst.
1 nařízení (ES) č. 1868/94; že sankce budou použity v případě porušení;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, co se stane se subkvótou podniků, u nichž dojde k fúzi, změně majitele nebo ukončení obchodní činnosti;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit údaje, které podniky vyrábějící bramborový škrob sdělí členskému státu a členský stát Komisi, aby členské státy a Komise mohly kontrolovat fungování režimu kvót;
vzhledem k tomu, že se nařízení (EHS) č. 1543/93 zrušuje ode dne 1. července 1995, kdy vstupuje v platnost režim kvót, musí být zrušeno nařízení Komise (EHS) č.
1711/93 [5], ve znění nařízení (ES) č. 1993/94 [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Hlava I
DEFINICE – REŽIM KVÓT
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "kvótou": kvóta pro jednotlivé členské státy stanovená podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1868/94;
b) "subkvótou": ta část kvóty, kterou členský stát přidělil podniku vyrábějícímu bramborový škrob;
c) "podnikem vyrábějícím bramborový škrob":
- jakákoliv fyzická nebo právnická osoba usazená na území dotčeného členského státu, která obdržela prémii podle článku 1 nařízení (EHS) č. 1543/93 v hospodářských letech 1990/91, 1991/92 a 1992/93 nebo v hospodářském roce 1992/93,
- odchylně od první odrážky u investic podle druhého pododstavce čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1868/94 v Německu, jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která začne vyrábět v hospodářském roce 1996/97 podle čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení;
d) "producentem": jakákoliv fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení takových osob, která do podniku vyrábějícího bramborový škrob dodává brambory, které vyprodukovala sama nebo její členové, svým jménem nebo na vlastní účet na základě smlouvy o pěstování, kterou uzavřela sama nebo svým jménem;
e) "smlouvou o pěstování": jakákoliv smlouva uzavřená mezi producentem nebo seskupením producentů a podnikem vyrábějícím bramborový škrob;
f) "bramborami": brambory určené pro výrobu bramborového škrobu podle článku 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 a o obsahu škrobu nejméně 13 %;
g) "nezpracovaným škrobem": škrob kódu KN 11081300, který neprošel žádným zpracováním;
h) "fúzí podniků vyrábějících bramborový škrob": spojení dvou nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob do jednoho podniku vyrábějícího bramborový škrob;
i) "převodem vlastnického práva podniku vyrábějícího bramborový škrob": převedení nebo převzetí aktiv podniku, kterému byla přidělena subkvóta, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob;
j) "převodem továrny na škrob": převedení vlastnického práva technické jednotky včetně všeho zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob, což vede k částečnému nebo celkovému převzetí produkce podniku vyrábějícího bramborový škrob, který vlastnické právo převádí;
k) "pronájmem továrny": smlouva o pronájmu technické jednotky včetně všeho zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, za účelem jejího provozování, uzavřená na dobu nejméně tří po sobě následujících hospodářských let s podnikem vyrábějícím bramborový škrob, který je usazen ve stejném členském státě jako dotčená továrna, pokud lze poté, co pronájem nabude účinnosti, považovat podnik vyrábějící bramborový škrob pronajímající dotčenou továrnu za jediný podnik vyrábějící bramborový škrob v rámci své celkové produkce.
Článek 2
1. Pro hospodářské roky 1995/96, 1996/97 a 1997/98 se kvóta podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 rozdělí mezi podniky vyrábějící bramborový škrob usazené v producentském členském státě před 8. březnem 1995. Při rozdělení se zohlední:
- průměrné množství bramborového škrobu vyrobeného jednotlivými podniky v hospodářských letech 1990/91 a 1992/93, pro které byla vyplacena prémie podle článku 1 nařízení (EHS) č. 1543/93,
- nebo množství škrobu vyrobeného jednotlivými podniky vyrábějícími bramborový škrob v hospodářském roce 1992/93, pro které byla vyplacena prémie,
a případně nové kapacity, které vznikly z investic stanovených podle článku 3.
2. Celková množství stanovená podle odstavce 1 by měla být v případě nutnosti úměrně přizpůsobena, jak to vyžaduje kvóta.
3. Použije-li se čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94, přidělené subkvóty se úměrně přizpůsobí na počátku hospodářského roku následujícího po roce, v němž byla kvóta překročena.
Článek 3
1. Členský stát zohlední investice skutečně učiněné před 31. lednem 1994, které v referenčním období, jež si daný členský stát zvolil, nesloužily k výrobě, na základě následujících podmínek:
a) investiční plán, na jehož základě vzniknou nové výrobní kapacity, by měl být předložen příslušnému orgánu;
b) plán by měl vyhodnotit nové výrobní kapacity, které by měly na základě plánovaných investic vzniknout;
c) zohlední se pouze plány, které mají zvýšit původní výrobní kapacitu nejméně o 5 %, což je vyjádřeno denní kapacitou nebo v mimořádných pracovních dnech nad rámec obvyklé výrobní doby podniku;
d) zohlední se pouze investice, které byly skutečně učiněny před 31. lednem 1994 na základě předloženého plánu a které dosahují výše nejméně 10 % celkových nákladů odhadovaných v plánu, a to pouze ve skutečně dosažené výši;
e) každý podnik vyrábějící bramborový škrob, kterého se tento odstavec týká, předloží nejpozději do 8. února 1995 příslušnému orgánu členského státu odůvodněnou žádost společně se všemi podklady, které jsou k dispozici.
2. V hospodářském roce 1996/97 je Německu povoleno využít rezervy až do výše 110000 tun, pokud:
a) je jeho původní kvóta plně rozdělena podle článku 2 nejpozději do 8. března 1995;
b) jsou subkvóty, které jsou v důsledku ukončení obchodní činnosti k dispozici po 8. březnu 1995, plně využity do 31. března 1996 v rámci rozdělení podle čl. 17 odst. 3;
c) se rezervy použijí pouze ohledně investic nevratně učiněných do 31. ledna 1994 v souladu s podmínkami podle odstavce 1, s výjimkou písmene d);
d) Německo stanoví prováděcí pravidla k tomuto odstavci a před přidělením rezervy je neprodleně zašle Komisi.
V hospodářském roce 1997/98 lze doplňkovou subkvótu přidělit pouze pro skutečnou výrobu v roce 1996/97 v rámci maximálního limitu 110000 tun.
Hlava II
REŽIM CEN A PRÉMIÍ
Článek 4
1. Smlouva o pěstování se uzavírá pro každý hospodářský rok.
Každá smlouva je opatřena identifikačním číslem a obsahuje alespoň tyto údaje:
- jméno a adresu producenta nebo seskupení producentů,
- název a adresu podniku vyrábějícího bramborový škrob,
- obdělávané plochy v hektarech a arech,
- množství brambor v tunách, které na nich má být sklizeno a dodáno do podniku vyrábějícího bramborový škrob,
- průměrný obsah škrobu v bramborách založený na průměrném obsahu škrobu v bramborách, které producent dodal do podniku během posledních tří hospodářských let nebo, pokud takový údaj není k dispozici, průměrný obsah v oblasti dodávky,
- závazek, že podnik vyplatí producentovi minimální cenu podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92.
2. Každý podnik vyrábějící bramborový škrob zašle příslušnému orgánu nejpozději do 31. května předcházejícího danému hospodářskému roku souhrnný obsah smluv, v němž pro každou smlouvu uvede identifikační číslo, jméno producenta a množství uvedené ve smlouvě, vyjádřené ekvivalentem škrobu.
3. Celková množství vyjádřená ekvivalentem škrobu, která jsou uvedena ve smlouvě o pěstování, nesmí subkvótu stanovenou pro uvedený podnik přesáhnout.
4. Pokud množství skutečně vyrobené na základě smlouvy o pěstování přesáhne ekvivalentem škrobu množství uvedené ve smlouvě, toto množství může být na žádost podniku dodáno, pokud za něj bude vyplacena minimální cena podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92.
5. Podnik nesmí převzít dodávku brambor, která není uvedena ve smlouvě o pěstování.
Článek 5
Výrobci škrobu převezmou dodávku brambor buď v podnicích vyrábějících bramborový škrob, nebo na svých místech dodání.
Činnosti popsané v článcích 6 a 8 jsou provedeny při dodání a za přítomnosti inspektora schváleného členským státem.
Článek 6
1. Je-li tato činnost pro použití jedné z metod uvedených v příloze I nezbytná, určí se hrubá hmotnost brambor u každé zásilky při dodání srovnávacím vážením naloženého a prázdného použitého dopravního prostředku.
2. Podnik odmítne zásilky o obsahu škrobu nižším než 13 %.
Na odůvodněnou žádost členského státu však lze, zejména z klimatických důvodů, od tohoto pravidla stanovit odchylku a přijmout brambory o obsahu škrobu nejméně 12,8 %.
V takovém případě je minimální cena, která se vyplatí, cena platná pro brambory o obsahu škrobu 13 %.
Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto odstavci postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
3. Vlastní hmotnost brambor se určí jednou z metod popsaných v příloze I.
Článek 7
1. Podnikům vyrábějícím bramborový škrob se poskytne prémie pro škrob, který je vyroben z brambor řádné a uspokojivé obchodní jakosti, na základě použitého množství brambor a jejich obsahu škrobu podle sazeb uvedených v příloze II až pro množství škrobu, které odpovídá dané subkvótě.
Pokud jsou při výpočtu obsahu škrobu v bramborách použity Reimannovy nebo Parrowovy váhy a obsah odpovídá hodnotě uvedené ve dvou nebo třech řádcích ve druhém sloupci přílohy II, použijí se sazby ve druhému nebo třetímu řádku.
2. Pokud dodané zásilky obsahují nejméně 25 % brambor, které projdou sítem se čtvercovými oky o průměru 28 mm (dále jen "propad"), vlastní hmotnost zohledněná při určení minimální ceny, kterou má podnik vyrábějící bramborový škrob zaplatit, se sníží takto: Procento propadu _BAR_ Procento snížení _BAR_
25 až 30 % _BAR_ 10 % _BAR_ 31 až 40 % _BAR_ 15 % _BAR_
41 až 50 % _BAR_ 20 % _BAR_ Pokud zásilky obsahují více než 50 % propadu, bude s nimi zacházeno po vzájemné dohodě a nebude pro ně vyplacena žádná prémie.
Procento propadu se stanoví současně s vlastní hmotností.
3. Podniky vyrábějící bramborový škrob dodržují limity subkvóty na základě množství a obsahu škrobu v použitých bramborách podle sazeb uvedených v příloze II.
Článek 8
Obsah škrobu v bramborách se stanoví na základě hmotnosti brambor pod vodou platné pro 5050 gramů dodaných brambor.
Použitá voda musí být čistá a bez přísad a její teplota musí být nižší než 18 oC.
Článek 9
1. Potvrzení o příjmu se vystaví na základě společné zodpovědnosti podniku vyrábějícího bramborový škrob, schváleného inspektora a dodavatele.
Podnik odevzdá kopii producentovi a ponechává si originál, aby jej mohl v případě potřeby předložit agentuře zodpovědné za kontrolování prémií.
2. V potvrzení o příjmu se uvedou alespoň následující údaje, pokud vyplývají z činností provedených podle článků 5 až 8:
- datum dodání,
- číslo dodávky,
- číslo smlouvy o pěstování,
- jméno a adresa producenta brambor,
- hmotnost dopravního prostředku při příjezdu do továrny na škrob nebo na místo dodání,
- hmotnost dopravního prostředku po vyložení a odstranění zbytků půdy,
- hrubá hmotnost dodávky,
- snížení o cizí látky a hmotnost vody absorbované při omývání, vyjádřené v procentech a použité na hrubou hmotnost dodávky,
- snížení o cizí látky, vyjádřené jako hmotnost a použité na hrubou hmotnost dodávky,
- procento propadu,
- celková vlastní hmotnost dodávky (hrubá hmotnost, od níž je odečteno snížení včetně opravy v důsledku propadu),
- obsah škrobu vyjádřený v procentech nebo jako hmotnost pod vodou,
- jednotková cena, která se má zaplatit.
Článek 10
Podnik vyrábějící bramborový škrob vypracuje pro každého producenta souhrnný přehled pravidel, ve kterém se uvedou tyto údaje:
- obchodní název podniku vyrábějícího bramborový škrob,
- jméno a adresa producenta brambor,
- číslo smlouvy o pěstování,
- datum a počet potvrzení o příjmu,
- vlastní hmotnost každé dodávky po všech sníženích podle čl. 9 odst. 2,
- jednotková cena za dodávku,
- celková částka, která se vyplatí producentovi,
- částky vyplacené producentovi brambor a datum daných plateb,
- podpis a razítko výrobce bramborového škrobu.
Hlava III
PLATBY – SANKCE
Článek 11
1. Následující platby musí splňovat tyto podmínky:
a) vyrovnávací platba podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 se vyplatí, je-li předložen důkaz, že za celkové množství, pro které se o vyrovnávací platbu žádá, byla při dodání do továrny zaplacena v souladu se sazbami podle přílohy II cena, která není nižší, než cena podle čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení;
b) prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94 se vyplatí, pokud:
- podnik vyrábějící bramborový škrob poskytne důkaz, že daný škrob vyrobil v průběhu dotčeného hospodářského roku, a pokud
- podnik vyrábějící bramborový škrob prokáže, že při dodání do továrny vyplatil producentům brambor cenu, která není nižší než cena podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92, za celkové množství brambor vyprodukované ve Společenství, použité pro výrobu škrobu, a uvedené ve smlouvách o pěstování podle článku 4.
2. Důkaz podle odstavce 1 se poskytne předložením souhrnného přehledu podle článku 10, který je doplněn osvědčením, že producent provedl platbu, nebo dokumentem vydaným finančním podnikem, jenž platbu na příkaz výrobce škrobu provedl, a který potvrzuje, že se daná platba uskutečnila.
Článek 12
Prémii a vyrovnávací platbu vyplatí členský stát, na jehož území byl bramborový škrob vyroben, do čtyř měsíců ode dne, kdy byly předloženy důkazy podle článku 11.
Dotčený členský stát oznámí Komisi nejpozději do jednoho měsíce po provedení těchto plateb množství brambor, pro která byly prémie a vyrovnávací platby vyplaceny.
Článek 13
1. Členský stát zavede systém kontrol, aby bylo možné na místě ověřovat činnosti, na jejichž základě lze vyplatit prémii a vyrovnávací platbu, a dodržování subkvóty přidělené každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob.
Za tím účelem mají inspektoři přístup ke skladovým výkazům a k účetnictví podniků vyrábějících bramborový škrob a k místům výroby a skladování.
Kontroly se v průběhu každého zpracovatelského období týkají všech činností prováděných při zpracování nejméně 10 % brambor dodaných do podniku vyrábějícího bramborový škrob.
2. Členský stát oznámí v případě potřeby každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob množství škrobu, o které daný podnik přesáhl svoji subkvótu.
3. Pokud příslušný subjekt zjistí, že podnik neplní závazky podle druhé odrážky čl. 11 odst. 1 písm. b), tento podnik ztrácí, vyjma případů vyšší moci, zcela nebo částečně nárok na prémii:
- pokud nedodržel závazky týkající se množství škrobu, které je nižší než 20 % celkového množství škrobu vyrobeného v tomto podniku, částka poskytnuté prémie se sníží o pětinásobek zjištěného procentního podílu;
- pokud se překročený procentní podíl rovná 20 % nebo je vyšší, prémie se neposkytne.
4. Je-li zjištěno, že byl porušen zákaz podle čl. 4 odst. 5, prémie poskytovaná pro subkvótu se sníží podle těchto pravidel:
- pokud kontrola prokáže, že podnik přijal množství ekvivalentu škrobu nižší než 10 % své subkvóty, celková částka prémií, které mají být danému podniku v daném hospodářském roce vyplaceny, se sníží o desetinásobek překročeného procentního podílu;
- pokud je zmíněné množství, jež není uvedeno ve smlouvách o pěstování, vyšší než množství podle první odrážky, prémie se v daném hospodářském roce neposkytne.
Danému podniku navíc nebude vyplacena prémie ani v následujícím hospodářském roce.
5. Kontroly prováděné podle tohoto článku nebrání jakýmkoliv dalším případným kontrolám prováděným příslušnými orgány.
Článek 14
1. Vývoz podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94 se považuje za uskutečněný, pokud:
a) příslušný subjekt členského státu, v němž se provádí výroba, obdržel bez ohledu na to, ze kterého členském státu byl škrob vyvezen, důkaz podle čl. 15 odst. 2;
b) členský stát vývozu přijal příslušné vývozní celní prohlášení do 1. ledna následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben;
c) dotčený škrob opustil celní území Společenství nejpozději do 60 dnů po 1. lednu, jak je stanoveno v písmeni b);
d) byl výrobek vyvezen bez náhrady.
Vyjma případů vyšší moci, nejsou-li splněny všechny podmínky podle prvního pododstavce, považuje se množství škrobu, které přesáhne subkvótu, za odprodané na vnitřním trhu.
2. Příslušný subjekt členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, přijme v případě vyšší moci opatření přiměřená okolnostem, které dotčená strana uvede.
Pokud se škrob vyváží z území jiného členského státu než ze státu, v němž byl vyroben, jsou tato opatření přijata po obdržení stanovisek příslušných orgánů tohoto členského státu.
3. Pro účely tohoto nařízení nelze článek 34 nařízení (EHS) č. 3665/87 [7] uplatňovat.
Článek 15
1. Odchylně od článku 12 nařízení Komise (EHS) č. 891/89 [8] je jistota pro licenci 23 ECU/t.
2. Doklad, že podnik vyrábějící škrob splnil podmínky podle prvního pododstavce čl. 14 odst. 1, se předloží příslušnému subjektu členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, do 1. dubna kalendářního roku následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben.
3. Tento důkaz se poskytne předložením:
a) vývozní licence, kterou dotčenému podniku vydá příslušný orgán členského státu podle odstavce 2 a ve které se odchylně od článku 5 nařízení (EHS) č. 1620/93 [9] uvede jeden z následujících údajů:
- , - , - , - , - , - , - , - , - , - , - ;
b) dokumentů podle článků 30 a 31 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [10] nezbytných pro uvolnění jistoty;
c) prohlášení podniku vyrábějícího bramborový škrob, které potvrzuje, že daný podnik škrob vyrobil; a
d) v případě podle odstavce 4, dojde-li ke stažení ze zásob:
- před přijetím vývozního celního prohlášení podle čl. 14 odst. 1 písm. b), dalšího důkazu poskytnutého příslušným orgánem členského státu, v němž došlo k uskladnění, nebo
- po přijetí vývozního prohlášení podle čl. 14 odst. 1 písm. b), dodatečného důkazu ve smyslu čl. 31 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 3719/88 poskytnutého celními orgány členského státu, v němž došlo k uskladnění.
V obou případech dodatečný důkaz potvrzuje stažení dotčeného produktu nebo odpovídajícího náhradního množství ze zásob ve smyslu odstavce 4.
4. Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím bramborový škrob skladován pro účely vývozu v sile, ve skladě nebo v zásobníku mimo továrnu výrobce ve členském státě, v němž se provádí výroba, nebo v jiném členském státě, kde je skladován jiný nezpracovaný škrob vyrobený jiným podnikem nebo stejným podnikem, aniž by bylo možné odlišit jejich fyzickou totožnost, musí být všechny tyto produkty dány pod správní dohled, který poskytuje záruky rovnocenné zárukám celních služeb do doby, než je přijato vývozní prohlášení podle čl. 14 odst. 1 písm. b), a jsou dány pod celní dohled, jakmile je zmíněné prohlášení přijato.
Článek 16
1. Dotčený členský stát vybere za množství, která jsou ve smyslu druhého pododstavce čl. 14 odst. 1 považována za odprodaná na vnitřním trhu, částku rovnající se:
- u nezpracovaného škrobu nebo jakéhokoliv odvozeného produktu podle přílohy nařízení (EHS) č. 1620/93 paušální součásti tarifu použitelné pro tunu škrobu nebo odvozeného produktu v hospodářském roce, v němž byl škrob nebo odvozený produkt vyroben,
- u modifikovaného škrobu nebo jakéhokoliv odvozeného produktu, který není uveden v příloze II Smlouvy, ale spadá do působnosti nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [11], paušální součásti tarifu 277 ECU/t zvýšené případně o valorické clo použitelné pro dotčený výrobek.
2. Dotčený členský stát sdělí do 1. května následujícího po 1. lednu podle čl. 14 odst. 1 písm. b) podnikům vyrábějícím bramborový škrob celkovou částku, kterou mají zaplatit.
Dotčené podniky zaplatí celkovou částku nejpozději do 20. května téhož roku.
Článek 17
1. Při fúzi nebo převodu podniků vyrábějících bramborový škrob a při převodu továren na škrob se kvóty podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 upraví takto:
a) při fúzi podniků vyrábějících bramborový škrob přidělí členský stát podniku, který fúzí vznikl, subkvótu rovnající se součtu subkvót, které byly před fúzí přiděleny dotčeným podnikům vyrábějícím bramborový škrob;
b) při převodu podniku vyrábějícího bramborový škrob přidělí členský stát podniku-nabyvateli subkvótu převedeného podniku. Je-li podniků-nabyvatelů více, rozdělí se kvóty poměrně podle objemu výroby škrobu převzatého každým z nich;
c) při převodu továrny na škrob sníží členský stát subkvótu podniku, který vlastnictví továrny převádí, a zvýší o odečtené množství subkvótu podniku nebo podniků vyrábějících bramborový škrob, které dotčenou továrnu kupují, poměrně podle převzatého objemu výroby.
2. Je-li za jiných okolností než okolností podle odstavce 1 ukončena činnost:
a) podniku vyrábějícího bramborový škrob;
b) jedné nebo více továren náležejících podniku vyrábějícímu bramborový škrob; může členský stát přidělit subkvóty, jichž se ukončení týká, jednomu nebo více podnikům vyrábějícím bramborový škrob.
3. Při pronájmu továrny náležející podniku vyrábějícímu bramborový škrob sníží členský stát subkvótu podniku, který továrnu k pronájmu nabízí, a přidělí odečtenou část subkvóty podniku, jenž si továrnu pro účely výroby škrobu pronajímá.
Je-li pronájem ukončen před termínem podle čl. 1 písm. k), členský stát zruší úpravu subkvóty podle předcházejícího odstavce se zpětnou působností ke dni, kdy pronájem začal.
Článek 18
Opatření podle článku 17 se použijí, pokud k ukončení činnosti podniku nebo továrny, k fúzi nebo převodu dojde:
a) mezi 1. červencem a 31. březnem následujícího roku, pro hospodářský rok probíhající v uvedeném období;
b) mezi 1. dubnem a 30. červnem téhož roku, pro hospodářský rok následující po uvedeném období.
Hlava IV
SDĚLENÍ
Článek 19
1. Členský stát sdělí přidělení kvóty podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 podnikům vyrábějícím bramborový škrob nejpozději do 31. ledna 1995 a tuto informaci oznámí okamžitě Komisi.
2. Nejpozději do 31. března každého hospodářského roku sdělí podniky vyrábějící bramborový škrob příslušným orgánům:
- množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která lze použít ustanovení čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92,
- množství škrobu, pro něž byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94.
3. Použije-li se článek 3 nebo článek 17, členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 30. června každého hospodářského roku podrobné informace a důkazy o tom, že podmínky stanovené uvedenými články byly splněny.
Článek 20
Nejpozději do 30. června každého hospodářského roku sdělí členský stát Komisi:
- množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která lze použít ustanovení čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92,
- množství škrobu, pro něž byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94,
- množství a subkvóty pro podniky vyrábějící bramborový škrob, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94,
- množství podle čl. 13 odst. 3 a 4 tohoto nařízení,
- množství podle článku 16 tohoto nařízení.
Hlava V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Přepočítací koeficient, který se použije pro vyjádření minimální ceny, prémie a vyrovnávací platby v národní měně, je přepočítací koeficient platný v den, kdy podnik vyrábějící bramborový škrob přijal brambory.
Článek 22
Nařízení (EHS) č. 1711/93 se zrušuje ode dne 1. července 1995.
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 6. února 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že zástupci vlád členských států, zasedající na úrovni hlav států a předsedů vlád, při přijímání rozhodnutí ze dne 29. října 1993 o umístění sídel některých institucí a útvarů Evropských společenství a Europolu [4] také přijali vzájemnou dohodou prohlášení o umístění sídla Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 1131/94 ze 16. května 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [5], stanovila Rada sídlo střediska v Soluni;
vzhledem k tomu, že v uvedeném nařízení si Rada vyhradila rozhodnout později o hlediscích návrhů Komise týkajících se zaměstnanců střediska;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit soulad v oblasti personálního řízení různých decentralizovaných subjektů na úrovni Společenství; že je proto nezbytné pozměnit nařízení (EHS) č. 337/75 [6];
vzhledem k tomu, že Komise ve spolupráci se správní radou střediska by měla nalézt a uskutečnit v co nejkratší době vhodná řešení personálních otázek týkajících se přemístění střediska z Berlína do Soluně a měla by předložit Radě vhodné návrhy;
vzhledem k tomu, že za těchto podmínek by mělo být zrušeno nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1859/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 13 nařízení (EHS) č. 337/75 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
Zaměstnanci střediska podléhají nařízením a pravidlům platným pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Středisko vykonává vůči svým zaměstnancům pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování.
Správní rada střediska přijme v dohodě s Komisí vhodná prováděcí opatření."
Článek 2
Nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1859/76 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 9. února 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že cílem nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 180/94 [4] je přesně stanovit zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán pro všechny částky stanovené v ECU pro mléko a mléčné výrobky; že uvedené nařízení nestanoví přesně rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán pro částku uvedenou v čl. 8 odst. 5 nařízení Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3337/94 [6]; že je tedy třeba je doplnit;
vzhledem k tomu, že rozhodné skutečnosti pro výši podpory na jedné straně a pro pokutu v případě překročení stanovené lhůty na straně druhé, uvedené v čl. 16 odst. 3 písm. c) a v čl. 22 odst. 4 třetím pododstavci nařízení Komise (EHS) č. 570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3337/94, jakož i pro výši podpory uvedenou v čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 429/90, jak jsou definované v bodech 4 a 5 části B. III přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93, by mohly podporovat překročení stanovených lhůt ze spekulativních důvodů; že je tedy třeba je doplnit, aby se těmto rizikům zabránilo;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Body 4 a 5 části B. III přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93 se nahrazují tímto:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 58 nařízení Rady (EHS) č.
2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], (dále jen "agentura"), požaduje, aby Rada stanovila strukturu a výši poplatků uvedených v čl. 57 odst.
vzhledem k tomu, že čl. 57 odst. 1 nařízení stanoví, že příjmy agentury sestávají z příspěvku Společenství a z poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 a čl. 28 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2309/93 požadují, aby jakákoli žádost o registraci léčivého přípravku nebo jakákoli žádost o změnu byla provázena poplatkem, který se platí agentuře za posuzování žádosti;
vzhledem k tomu, že výpočet výše poplatků účtovaných agenturou musí být založen na zásadě skutečně poskytované služby;
vzhledem k tomu, že výše poplatků stanovená tímto nařízením by neměla být rozhodujícím faktorem pro žadatele o registraci při volbě mezi centralizovaným postupem a vnitrostátním postupem;
vzhledem k tomu, že základní poplatek by měl být definován jako poplatek účtovaný za počáteční žádost o registraci léčivého přípravku navýšený o poplatek za každou odlišnou sílu a/nebo lékovou formu; že by však měla být stanovena horní mez;
vzhledem k tomu, že za stejným účelem by měl být stanoven poplatek za rozšíření pro následující žádosti týkající se léčivého přípravku, který již je registrován, aby byla vzata v úvahu dodatečná práce a výdaje, pokud žadatel zvolí postupné předkládání žádostí;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven snížený poplatek pro žádosti, které mohou být podpořeny méně podrobnou dokumentací podle čl. 4 odst. 2 bodu 8 směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků [2] a čl. 5 odst. 2 bodu 8 směrnice Rady 81/851/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [3], a pro žádosti týkající se léčivých přípravků pro použití pro zvířata, která nejsou určena k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že posuzování změn stávajících registrací, které nevyžadují úplné hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti přípravku, by mělo být účtováno podle složitosti změn a skutečné pracovní zátěže s nimi spojené, a tedy za cenu mnohem nižší než standardní žádost;
vzhledem k tomu, že práce vynaložená na povinné prodlužování registrací Společenství po pěti letech odůvodňuje účtování poplatku;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven poplatek za arbitrážní služby v případě neshody mezi členskými státy o žádostech o registraci předložených podle decentralizovaného postupu;
vzhledem k tomu, že by měl být vybírán poplatek na paušálním základě za jakoukoli inspekci provedenou po registraci na žádost nebo v zájmu jejího držitele;
vzhledem k tomu, že se trh s veterinárními léčivými přípravky liší od trhu s humánními léčivými přípravky, a tedy odůvodňuje obecné snížení poplatku; že by dále mělo být možné vzít v úvahu jednotlivé situace spojené s uvedením na trh určitého veterinárního léčivého přípravku na individuálním základě; že tohoto cíle lze nejlépe dosáhnout zvláštními ustanoveními, jako je ustanovení o sníženích a zproštěních;
vzhledem k tomu, že v otázce hodnocení žádostí o stanovení maximálního limitu reziduí (MLR) je na žadateli, aby se rozhodl, zda požádá odděleně o stanovení MLR, nebo tak učiní společně se žádostí o registraci Společenství, kdy by poplatek za hodnocení žádosti o registraci měl zahrnovat poplatek za stanovení MLR; že by však, pokud žadatel záměrně zvolí oddělenou žádost o stanovení MLR, měly být dodatečná práce a výdaje kompenzovány odděleným MLR poplatkem;
vzhledem k tomu, že všechny ostatní poplatky za hodnocení veterinárních léčivých přípravků by se měly řídit výše popsanými zásadami;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno zproštění nebo snížení výše uvedených poplatků za výjimečných okolností ze zásadních důvodů týkajících se ochrany zdraví veřejnosti nebo zvířat; že jakékoli rozhodnutí o takových případech by mělo být přijato ředitelem po vyslechnutí příslušného výboru a na základě obecných kritérií stanovených správní radou agentury;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno prozatímní období tří let, po němž umožní získaná zkušenost přehodnocení finančních potřeb agentury; že z praktických důvodů by měly být také stanoveny mechanismy umožňující aktualizaci cen v kratších obdobích;
vzhledem k tomu, že Smlouva neposkytuje nezbytné zmocnění pro stanovení poplatků na úrovni Společenství v rámci systému Společenství; že je proto vhodné se uchýlit k článku 235 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Poplatky za získání a udržování registrace Společenství pro humánní a veterinární léčivé přípravky a za další služby poskytované agenturou jsou vybírány podle tohoto nařízení.
2. Poplatky jsou stanoveny v ECU.
Článek 2
Agentura uvede ve svém ročním odhadu rozpočtu určeném pro stanovení předběžného návrhu rozpočtu Komise odhady týkající se poplatků pro následující finanční rok, a to odděleně od odhadů celkových výdajů a možného příspěvku Společenství.
Článek 3
Žádosti o registraci humánního léčivého přípravku centralizovaným postupem
1. Plný poplatek: ECU 140000
2. Snížený poplatek: ECU 70000
3. Poplatek za rozšíření: ECU 40000
4. Poplatek za změnu typu I: ECU 5000
5. Poplatek za změnu typu II: ECU 40000
6. Poplatek za prodloužení: ECU 10000
7. Poplatek za inspekci: ECU 10000
8. Poplatek za převod: ECU 5000
Článek 4
Urovnání neshod o žádostech o registrace humánních léčivých přípravků decentralizovaným postupem
Arbitrážní poplatek: ECU 30000
Článek 5
Žádosti o registrace veterinárních léčivých přípravků centralizovaným postupem
1. Plný poplatek: ECU 70000
2. Snížený poplatek: ECU 35000
3. Poplatek u maximálního limitu reziduí (MLR): ECU 40000
4. Poplatek za rozšíření: ECU 20000
5. Poplatek za změnu typu I: ECU 5000
6. Poplatek za změnu typu II: ECU 20000
7. Poplatek za prodloužení: ECU 5000
8. Poplatek za inspekci: ECU 10000
9. Poplatek za převod: ECU 5000
Článek 6
Urovnání neshod o žádostech o registrace veterinárních léčivých přípravků decentralizovaným postupem
Arbitrážní poplatek: ECU 15000
Článek 7
Osvobození, snížení poplatků a urovnání neshod
1. Za výjimečných okolností a z naléhavých důvodů týkajících se ochrany zdraví veřejnosti nebo zvířat může výkonný ředitel případ od případu povolit osvobození od poplatků nebo snížit poplatky po konzultaci s příslušným výborem pro léčivé přípravky s omezeným počtem použití.
V rozhodnutích o povolení osvobození nebo snížení musí být uvedeny důvody, na nichž jsou založena.
Obecná kritéria pro povolování osvobození nebo snížení stanoví správní rada agentury.
2. Postup podobný tomu, který je popsán v prvním pododstavci odstavce 1, se použije pro jakoukoli neshodu, ke které může dojít při zařazení žádostí do jedné z výše uvedených kategorií poplatků.
Článek 8
Datum splatnosti a opožděné platby
1. Poplatky, pro něž není určeno datum splatnosti v tomto nařízení nebo v nařízení (EHS) č. 2309/93, jsou splatné ke dni přijetí dané žádosti.
2. Pokud zůstane jakýkoli poplatek podle tohoto nařízení k datu jeho splatnosti nezaplacen, může výkonný ředitel rozhodnout, že požadované služby buď nebudou poskytnuty, nebo budou pozastaveny, dokud nebude příslušný poplatek zaplacen.
3. Poplatky se platí v ECU nebo ve vnitrostátní měně jednoho z členských států podle platných směnných kurzů, které denně stanovuje Komise v souladu s nařízením (EHS) č.
3180/78 [5]. Správní rada agentury však může stanovit měsíční směnné kurzy na základě dřívějších kurzů.
Článek 9
Prováděcí pravidla
Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 2309/93, stanoví prováděcí pravidla přijatá správní radou agentury datum splatnosti pro poplatky, které se platí podle článku 1, způsob jejich platby, důsledky opožděné platby nebo nezaplacení a jakákoli další opatření potřebná pro používání tohoto nařízení.
Článek 10
Nejpozději do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise zprávu o jeho provádění a ve světle dané zkušenosti navrhne Radě konečné rozhodnutí.
Rada po konzultaci s Evropským parlamentem přijme kvalifikovanou většinou ustanovení o výši poplatků a podmínkách tak, aby byla používána od 1. ledna 1998.
Nebudou-li tato ustanovení použitelná k uvedenému dni, bude prozatímně pokračovat používání výše poplatků a podmínek, které je určují podle tohoto nařízení.
Změny výší různých poplatků stanovených v tomto nařízení se však provádějí v souladu s postupem stanoveným v článku 73 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Článek 11
Vstup v platnost a právní účinek
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 299/95 ze dne 14. února 1995, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 584/75, pokud jde o podmínky pro uvolnění nabídkové jistoty pro vývozní náhradu pro rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1418/76 ze dne 25. června 1976 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1869/94 [2], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení Komise (EHS) č.
584/75 [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 409/90 [4], stanoví způsob, jakým lze podávat nabídky; že tento způsob lze použitím moderních telekomunikačních technologií zlepšit;
vzhledem k tomu, že článek 7 uvedeného nařízení stanoví podmínky, za kterých se uvolní nabídková jistota; že je-li nabídka vybrána, může se tato jistota uvolnit, aniž by se tím snížila účinnost systému, pokud vybraný účastník prokáže, že byla složena jistota nutná pro vydání vývozní licence;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny a rýži,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 584/75 se mění takto:
1. v článku 2
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Nabídky musí být písemné a mohou být příslušnému subjektu členského státu doručeny osobně nebo mohou být zaslány témuž subjektu prostředky telefaxového spojení.";
b) se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Podanou nabídku nelze vzít zpět."
2. článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Nabídková jistota se uvolní, pokud
a) nabídka nebyla vybrána;
b) vybraný účastník prokáže, že jistota podle článku 12 nařízení Komise (EHS) č. 891/89 [5] byla složena.
2 odst. 3 písm. b), nabídková jistota, s výjimkou případu vyšší moci, propadne."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994, a zejména na článek 169 uvedeného aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č. 337/75 [1] bylo zřízeno Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání;
vzhledem k tomu, že složení správní rady výše uvedeného střediska by mělo být upraveno za účelem přihlédnutí k přistoupení Rakouska, Finska a Švédska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 337/75 se první pododstavec mění takto:
1. V úvodní větě se číslo "39" nahrazuje číslem "48".
2. V písmenech a), b) a c) se slovo "dvanáct" nahrazuje slovem "patnáct".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3283/94 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (ES) č.
3283/94 [1] Rada přijala společná pravidla pro ochranu před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že článek 23 nařízení (ES) č. 3283/94 zrušil nařízení (EHS) č. 2423/88 [2] o ochraně před dumpingovými nebo subvencovanými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského hospodářského společenství;
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 24 tohoto nařízení se nařízení (ES) č. 3283/94 uplatňovalo na řízení a prozatímní přezkumná šetření zahájená po 1. září 1994 a na přezkumná šetření před pozbytím platnosti, pro která bylo po tomto datu zveřejněno upozornění na blížící se pozbytí platnosti opatření;
vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu je nutné změnit články 23 a 24 nařízení (ES) č. 3283/94, aby bylo jasně stanoveno, že nařízení (EHS) č. 2423/88 se nadále vztahuje na řízení dosud nerozhodnutá k 1. září 1994,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3283/94 se mění tímto způsobem:
1. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
Zrušení stávajících právních předpisů a přechodných opatření
Nařízení (EHS) č. 2423/88 se zrušuje. Nadále se však uplatňuje na řízení, ve vztahu k nimž nebylo šetření probíhající ke dni 1. září 1994 dosud uzavřeno do dne vstupu tohoto nařízení v platnost, nebo ve vztahu k nimž bylo po zveřejnění upozornění na blížící se pozbytí platnosti před 1. září 1994 zahájeno přezkumné šetření před pozbytím platnosti. Nařízení (EHS) č. 2423/88 pozbývá použitelnosti na taková řízení po ukončení šetření.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 2423/88 se případně vykládají jako odkazy na toto nařízení."
2. Druhá věta článku 24 se nahrazuje tímto:
"Použije se na řízení, na něž se nevztahuje nařízení (EHS) č. 2423/88."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Rada přijala prostřednictvím nařízení (ES) č. 3286/94 [1] postupy Společenství k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel;
vzhledem k tomu, že čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 3286/94 zrušil nařízení Rady (EHS) č. 2641/84 ze dne 17. září 1984 o posílení společné obchodní politiky, a zejména ochrany proti nedovoleným obchodním praktikám [2];
vzhledem k tomu, že podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94 se uvedené nařízení použije na řízení zahájená po 1. lednu 1995;
vzhledem k tomu, že je tudíž vhodné změnit čl. 15 odst. 2 a čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94, aby bylo jasně stanoveno, že se nařízení (ES) č. 3286/94 rovněž vztahuje na řízení, která ke dni 1. ledna 1995 stále probíhají, avšak vzhledem k nimž bylo přezkumné řízení Společenství již ukončeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3286/94 se mění takto:
1. V článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Nařízení (EHS) č.
2641/84 se zrušuje. Odkazy na zrušené nařízení se případně považují za odkazy na toto nařízení.";
2. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
Použije se na řízení zahájená po tomto dni, jakož i na řízení, která k uvedenému dni stále probíhají a vzhledem k nimž bylo přezkumné řízení Společenství již ukončeno.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 27. února 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1431/94 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2389/94 [4] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení (ES) č.
vzhledem k tomu, že na základě získaných zkušeností a s cílem zabránit spekulacím je nutné změnit podmínky přístupu k tomuto režimu a umožnit hospodářským subjektům vzít zpět již podané žádosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. v článku 3 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) Žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která při podání žádosti může příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejícím roku podání žádosti dovezla nebo vyvezla nejméně 50 tun nebo vyvezla nejméně 500 tun produktů kódů KN 0207, 160231 a 160239. Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty prodávají konečným spotřebitelům, se však výhody tohoto režimu nevztahují.";
2. v čl. 4 odst. 4 se zrušuje třetí pododstavec.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 1995.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 28. února 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1547/87 a (EHS) č. 1589/87, pokud jde o nákup másla intervenčními agenturami, a nařízení (EHS) č. 2191/81 a (EHS) č. 570/88, pokud jde o poskytování podpory pro nákup másla a prodej másla za snížené ceny některým kategoriím spotřebitelů a průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl. 6 odst. 6, čl. 7a odst. 1 první pododstavec a odst. 3, čl. 12 odst. 3 a článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 985/68 ze dne 15. července 1968, kterým se stanoví obecné předpisy pro intervenci na trhu másla a smetany [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2045/91 [3], bylo zrušeno s účinností ode dne 1. března 1995 nařízením Rady (ES) č. 2807/94 [4]; že některá pravidla obsažená v nařízení (EHS) č. 985/68 byla zařazena do článku 6 nařízení (EHS) č. 804/68, ve znění nařízení (ES) č. 2807/94; že nařízení Komise (EHS) č. 685/69 ze dne 14. dubna 1969 o prováděcích pravidlech pro intervence na trhu s máslem a smetanou [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 393/94 [6], muselo být přepracováno u příležitosti jeho úpravy v důsledku zrušení nařízení (EHS) č. 985/68; že bylo proto toho rovněž zrušeno s účinkem ode dne 1. března 1995;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1547/87 ze dne 3. června 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 777/87, pokud jde o nákupy intervenčního másla [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1634/91 [8], nařízení Komise (EHS) č. 1589/87 ze dne 5. června 1987 o nákupu másla intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3337/94 [10], nařízení Komise (EHS) č. 2191/81 ze dne 31. července 1981 o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi [11], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3337/94, a nařízení Komise (EHS) č. 570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3337/94, odkazují na ustanovení nařízení (EHS) č. 985/68 a (EHS) č. 685/69; že je vhodné upravit uvedená nařízení nahrazením odkazů na nařízení Komise (EHS) č. 804/68 a (ES) č. 454/95 [13] použitelných ode dne 1. března 1995; že je navíc nutné změnit nařízení (EHS) č. 1589/87, aby se umožnil intervenční nákup másla vyrobeného v jiném členském státě než ve státě nakupující intervenční agentury, a aby se opravil odkaz v nařízení (EHS) č. 1547/87 na nařízení Komise (EHS) č. 777/87 [14];
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2191/81 stanoví, že pro nákup másla se poskytuje podpora, jejíž výše se neodlišuje podle minimálního obsahu tuku v másle; že s ohledem na uskutečněné prodeje a na situaci na trhu s máslem je vhodné snížit podporu pro máslo o minimálním obsahu tuku 82 % a stanovit koeficient pro máslo o minimálním obsahu tuku 80 %; že podpora se poskytuje dodavateli másla na základě jeho písemné žádosti a na základě předložení očíslované poukázky s dobou platnosti jeden měsíc; že je vhodné umožnit členským státům prodloužit dobu platnosti uvedené poukázky až na tři kalendářní měsíce, aby se usnadnily administrativní práce;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS) č. 1547/87 se mění takto:
a) V čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci se odkaz na "čl. 2 odst. 2 poslední pododstavec nařízení (EHS) č. 685/69" nahrazuje odkazem na "čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 454/95."
b) Článek 2 se mění takto:
1. v úvodní větě se odkaz na "čl. 1 odst. 4 nařízení (EHS) č. 777/87" nahrazuje odkazem na "čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 777/87";
2. v první odrážce se odkaz na "čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 985/68" nahrazuje odkazem na "čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68."
c) V čl. 4 odst. 1 druhému pododstavci se doplňuje nová odrážka, která zní:
"—v případě, kdy obchodování s máslem o jakosti uvedené v čl. 2 první nedosahuje objemu považovaného za dostatečný pro to, aby byl reprezentativní, kritéria pro stanovení poměru mezi cenami másla, u kterého byl uskutečněn dostatečný počet transakcí, a cenami másla uvedeného v článku 2".
d) V článku 5 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— množství másla, která byla předmětem nabídky k prodeji zaznamenané v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 454/95".
2. Nařízení (EHS) č. 1589/87 se mění takto:
a) V článku 1 se druhý a třetí odstavec nahrazují tímto:
"Ustanovení hlavy I nařízení (ES) č. 454/95 se použijí pro nákupy uskutečněné v rámci tohoto nařízení, s výjimkou čl. 2 písm. c), čl. 4 odst. 5 a čl. 5 odst. 1."
b) Článek 3 se mění takto:
i) V odstavci 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— pokud se písemně zaváže dodržovat čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 454/95";
ii) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Zájemci se účastní nabídkového řízení tak, že intervenční agentuře členského státu předloží písemnou nabídku proti potvrzení o přijetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemného spojení s potvrzením o přijetí."
c) V čl. 7 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) chladírenský sklad, do kterého musí být máslo dodáno."
d) V článku 9 se doplňuje toto:
"pokud je prokázáno dodržování požadavků uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 454/95."
3. Nařízení (EHS) č. 2191/81 se mění takto:
a) V čl. 1 odst. 3 písm. b) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— v producentském členském státě podmínkám uvedeným v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 804/68 a požadavkům na vnitrostátní jakostní třídu uvedenou v příloze II nařízení (ES) č. 454/95, a jehož balení je odpovídajícím způsobem označeno"
b) V článku 2 se odstavec 1 nahrazují tímto:
"1. Výše podpory je stanovena na 139 ECU za 100 kilogramů másla.
Pokud jde o máslo uvedené v čl. 6 odst. 2 třetí odrážce nařízení (EHS) č. 804/68, se výše podpory uvedená v předchozím pododstavci se vynásobí koeficientem 0,9756.
V případě změny výše podpory se nová částka použije pro všechny dodávky másla uskutečněné na základě poukázky, která platí pro měsíc následující po měsíci stanovení nová částky podpory.
Pokud se však jedná o poukázku s dobou platnosti delší než jeden měsíc a pokud je nová částky podpory stanovena před posledním měsícem doby platnosti poukázky, nová částka podpory se použije pro všechny dodávky másla uskutečněné od začátku měsíce následujícího po měsíci stanovení nová částky podpory."
c) V článku 3 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Poukázka je platná v kalendářním měsíci, který je na ní uveden. Převzetí se však může uskutečnit od 20. dne měsíce, který předchází kalendářnímu měsíci uvedenému na poukázce, do 10. dne měsíce, který následuje po kalendářním měsíci uvedenému na poukázce.
Odchylně od předchozího pododstavce mohou členské státy stanovit, že doba platnosti poukázky činí dva nebo tři kalendářní měsíce.
V tomto případě musí být měsíce doby platnosti uvedeny na poukázce a převzetí se může uskutečnit od 20. dne měsíce, který předchází prvnímu kalendářnímu měsíci uvedenému na poukázce, do 10. dne měsíce, který následuje po posledním kalendářním měsíci uvedenému na poukázce."
4. V čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 570/88 se první věta nahrazuje tímto:
"a) Máslo, které se vyrábí přímo a výlučně z pasterované smetany, a které splňuje podmínky čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 804/68 a požadavkům na vnitrostátní jakostní třídu uvedenou v příloze II nařízení (ES) č. 454/95, a jehož balení je odpovídajícím způsobem označeno."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 3. března 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3600/92 a nařízení (ES) č. 933/94, zejména pokud jde o integraci určených orgánů veřejné moci a producentů v Rakousku, Finsku a Švédsku při provádění první etapy pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/79/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], a zejména na čl. 5 odst. 2 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropskému společenství vznikla nerovnováha mezi povinnostmi členských států zpravodajů pro 89 účinných látek, na něž se vztahuje první etapa pracovního programu pro posouzení účinných látek přítomných na trhu dva roky po dni oznámení směrnice 91/414/EHS; že musí být v této situaci provedeno nové přidělení účinných látek; že přílohy I a III nařízení Komise (ES) č.
933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92, [4] by tedy měly být změněny;
vzhledem k tomu, že počet látek, které mají být nově přiděleny, musí být omezen na minimum nezbytné pro zajištění odpovídající rovnováhy mezi povinnostmi každého z 15 členských států;
vzhledem k tomu, že při novém přidělení by se měla také zohlednit nutnost ponechat látky s podobnými vlastnostmi k posouzení jednomu členskému státu a zajistit, aby byly po novém přidělení veškeré látky posouzeny členským státem zpravodajem, který látku povolil;
vzhledem k tomu, že musí být také zohledněna oznámení některých členských států, že příprava posouzení určitých účinných látek již pokročila do další etapy;
vzhledem k tomu, že pro dosažení souladu s těmito požadavky bylo nezbytné nově přidělit jednu látku mezi členské státy Společenství ve složení z 31. prosince 1994;
vzhledem k tomu, že oznamovatelům účinných látek nově přidělených jinému členskému státu zpravodaji musí být umožněna určitá pružnost, pokud jde o dodržení lhůty stanovené pro předložení dokumentace, jestliže mohou prokázat, že nové přidělení vedlo ke zpoždění při předkládání dokumentace nově jmenovanému členskému státu zpravodaji;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby původní členský stát zpravodaj předal nově jmenovanému členskému státu zpravodaji veškerou korespondenci a informace, které o dotyčné účinné látce obdržel jako členský stát zpravodaj;
vzhledem k tomu, že všem producentům (tedy výrobcům a dovozcům látek vyráběných mimo Společenství), kteří mají stálou pobočku na území jednoho z přistupujících členských států, musí být poskytnuta příležitost k plnoprávné účasti na programu; že by však tato příležitost neměla ovlivnit původní časový plán práce;
vzhledem k tomu, že účast oznamovatelů na pracovním programu je dlouhodobým úkolem vyžadujícím přesnější předpisy pro případy, kdy se oznamovatel rozhodne ukončit svoji účast nebo kdy souhlasí s převedením své účasti na jiného producenta; že tento převod může být obzvláště zajímavý pro producenta v přistupujících členských státech, kteří byli původně povinni účastnit se prostřednictvím oznamovatele, který měl před přistoupením dotčených zemí stálou pobočku v jednom z 12 členských států;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3600/92 se mění takto:
1. V článku 4 se doplňuje nový odstavec 1a, který zní:
"1a. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou producenti se stálou pobočkou v Rakousku, Finsku nebo Švédsku učinit oznámení Komisi nejpozději do 30. dubna 1995.";
2. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jestliže byl členským státem zpravodajem jmenován jiný členský stát, informuje o tom původně jmenovaný členský stát dotčené oznamovatele a předá nově jmenovanému členskému státu zpravodaji veškerou korespondenci a informace, které obdržel jako členský stát zpravodaj pro dotyčnou účinnou látku.";
b) doplňuje se nový odstavec 6, který zní:
"6. Jestliže se oznamovatel rozhodne ukončit svou účast na pracovním programu pro některou účinnou látku, uvědomí o tom členský stát zpravodaj, Komisi a ostatní oznamovatele pro dotyčnou látku.
Jestliže se oznamovatel dohodne s jiným producentem, že bude nahrazen pro účely další účasti na pracovním programu podle tohoto nařízení, uvědomí oznamovatel a tento druhý producent členský stát zpravodaj a Komisi společným prohlášením, že po vzájemné dohodě tento druhý producent nahradí původního oznamovatele při provádění povinností oznamovatele, jak jsou stanoveny v článcích 6 až 8; oba zajistí, aby byli informováni také ostatní oznamovatelé pro dotyčnou látku.";
3. V čl. 6 odst. 5 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— nebyla poskytnuta nová lhůta pro předložení dokumentace splňující požadavky odstavců 2 a 3; nová lhůta bude poskytnuta pouze tehdy, je-li prokázáno, že prodlení bylo způsobeno snahou předložit společnou dokumentaci nebo dodatečnou prací, kterou má oznamovatel (nebo oznamovatelé) vynaložit z důvodu rozhodnutí jmenovat jiný členský stát zpravodaj podle čl. 5 odst. 5, nebo v případě vyšší moci."
4. V čl. 7 odst. 1 písm. a) se doplňuje nová věta, která zní:
"pořadí posouzení však není ovlivněno dokumentací předloženou oznamovateli uvedenými v čl. 4 odst. 1a)"
Článek 2
Nařízení (ES) č. 933/94 se mění takto:
1. V příloze I se pro následující účinné látky uvedené ve sloupci A mění členské státy zpravodajové ve sloupci B takto: "A _BAR_ B _BAR_ Název _BAR_ Členský stát zpravodaj _BAR_ amitraz _BAR_ Rakousko _BAR_
lambda-cyhalothrin _BAR_ Švédsko _BAR_
2. V příloze III se doplňuje nový text, který zní:
"RAKOUSKO
Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft
p.a. Bundesamt und Forschungszentrum für Landwirtschaft
Trunnerstraße 5
A-1020 Wien
FINSKO
Kasvintuotannon tarkastuskeskus
Torjunta-aineiden toimiala
PL 42
FIN-00501 Helsinki
ŠVÉDSKO
Kemikalieinspektionen
PO Box 1384
S-17127 Solna".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. března 1995, kterým se stanoví způsob hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky humánních nebo veterinárních léčivých přípravků registrovaných podle ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2309/93, které nejsou závažné, ať jsou zjištěny ve Společenství, nebo ve třetí zemi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 třetí pododstavec a čl. 44 odst. 1 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v kterémkoli okamžiku, kdy je léčivý přípravek na trhu, se může vyskytnout a může být zjištěno mnoho nežádoucích účinků, které nejsou popsány v souhrnu údajů o léčivém přípravku;
vzhledem k tomu, že čl. 22 odst. 1 a čl. 44 odst. 1 již stanoví způsob hlášení podezření na závažné nežádoucí účinky humánních, popřípadě veterinárních, léčivých přípravků;
vzhledem k tomu, že inovační léčivé přípravky si zasluhují přísný farmakovigilanční dozor v zájmu ochrany zdraví lidí a zvířat, včetně podezření na neočekávané nezávažné nežádoucí účinky, ať jsou zjištěny ve Společenství, nebo ve třetí zemi, a jsou hlášeny držitelům rozhodnutí o registraci zdravotnickými pracovníky a ve veterinárním odvětví jinými příslušnými osobami;
vzhledem k tomu, že držitelé rozhodnutí o registraci by měli v případě potřeby žádat o změnu registrace, pokud je potvrzeno, že podezření na neočekávané nežádoucí účinky, neklasifikované jako závažné, se týkají daného léčivého přípravku;
vzhledem k tomu, že Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "agentura") by měla být odpovědná za koordinaci činností členských států v oblasti sledování nežádoucích účinků léčivých přípravků (farmakovigilance);
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálých výborů pro humánní a veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku na trh musí zajistit, aby podezření na neočekávané nežádoucí účinky léčivého přípravku registrovaného podle ustanovení nařízení (EHS) č. 2309/93, které nejsou klasifikovány jako závažné, ať jsou zjištěny ve Společenství, nebo ve třetí zemi, bylo hlášeno příslušným orgánům všech členských států a agentuře.
Článek 2
Pokud nejsou stanoveny jiné požadavky jako podmínka udělení registrace Společenstvím, hlásí podezření na neočekávané nežádoucí účinky, které nejsou závažné, držitel rozhodnutí o registraci v odděleném a jasně označeném oddílu periodických zpráv uvedených v čl. 22 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2309/93 ("aktualizace údajů o bezpečnosti"). Tyto aktualizace údajů o bezpečnosti sestávají z přehledu zpráv o jednotlivých případech doplněného celkovým vědeckým zhodnocením, včetně přehledu popisujícího povahu a další důležité vlastnosti účinků se zvláštní pozorností věnovanou jakékoli změně v četnosti výskytu.
Článek 3
Údaje by měly být zapracovány do příslušné aktualizace údajů o bezpečnosti před uplynutím lhůty uvedené v čl. 22 odst. 2 a čl. 44 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2309/93 ("uzávěrka údajů"). Aktualizace údajů o bezpečnosti se předkládají příslušným orgánům nejpozději do 60 dnů po každé uzávěrce údajů.
Článek 4
S podezřením na neočekávané nezávažné nežádoucí účinky, které podle hodnocení provedeného držitelem rozhodnutí o registraci mohou být přičítány léčivému přípravku a vyžadují změnu souhrnu údajů o přípravku uvedeného v čl. 4 odst. 2 bodu 9 směrnice Rady 65/65/EHS [2], naposledy pozměněné směrnicí 93/39/EHS [3], a v čl. 5 odst. 2 bodu 9 směrnice Rady 81/851/EHS [4], naposledy pozměněné směrnicí 93/40/EHS [5], se zachází v souladu s nařízením Komise (ES) č. 542/95 ze dne 10. března 1995 týkajícím se posuzování změn registrace spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 [6] a s nařízením Komise (ES) č. 541/95 ze dne 10. března 1995 týkajícím se posuzování změn registrace udělené příslušným orgánem členského státu [7].
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 13. března 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovozním opatřením pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a nařízení (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být použity pro účely společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [4], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3311/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se prodlužuje o jeden měsíc použití agromonetárních opatření platných ke dni 31. prosince 1994, a kterým se stanoví zemědělské přepočítací koeficienty pro nové členské státy [5], a zejména na čl. 1 druhý odstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je nezbytné upřesnit a pozměnit některá ustanovení nařízení Komise (ES) č.
3223/94 [6]; že by měl být definován pojem "dovozce" na základě nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska, a Švédska, a doplněn seznam reprezentativních trhů uvedených v článku 3;
vzhledem k tomu, že standardní částka 5 ECU uvedená v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3223/94 je vyjádřena bez přihlédnutí k opravnému faktoru ve výši 1,207509, který se používal pro zemědělský přepočítací koeficient do 31. ledna 1995; že počínaje 1. lednem 1995 by měla být pro tuto standardní částku použita odchylka stanovená v nařízení (ES) č. 3311/94;
vzhledem k tomu, že je konečně nezbytné stanovit, že číselné údaje, na jejichž základě je složena jistota, by měly být stejné jako údaje uvedené v nařízení (EHS) č. 2913/92, a to s účinností od 1. ledna 1995;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3223/94 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Pro účely tohoto nařízení se "dovozcem" rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení (EHS) č. 2913/92."
2. V čl. 3 odst. 1 se pátá a osmá odrážka nahrazují tímto:
"—Španělské království: _BAR_ Sevilla, Bilbao, Zaragoza, Madrid, Barcelona, _BAR_
—Italská republika: _BAR_ Valencie, Milano, Bologna;" _BAR_
3. K čl. 4 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Tato standardní částka je vyjádřena bez přihlédnutí k opravnému faktoru ve výši 1,207509, který se používal pro zemědělský přepočítací koeficient do 31. ledna 1995"
4. V čl. 5 odst. 1 písm. a) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % standardní hodnotu platnou pro dotčený produkt v době přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Za tímto účelem může být částka dovozního cla, které mohou produkty nakonec podléhat, částkou cla, kterou by dovozce zaplatil, pokud by byl dotčený produkt klasifikován na základě dotčené standardní hodnoty."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 559/95 ze dne 13. března 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
3115/94 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkající se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohly být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používány jejich držitelem po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1117/78 [3] zřídilo společnou organizaci trhu v oblasti sušených krmiv; že nařízení (EHS) č.
1417/78 [4] zavedlo režim podpor pro sušená krmiva;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena jednotná paušální podpora pro sušená krmiva; že sazba podpory na krmiva, která jsou sušena umělým teplem, by měla být vyšší než sazba podpory na krmiva sušená na slunci, aby se tak zohlednily další vzniklé náklady;
vzhledem k tomu, že k omezení produkce sušených krmiv ve Společenství by množství, pro které lze poskytnout podporu, mělo podléhat určitým omezením;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena dvě různá maximální zaručená množství, jedno pro uměle sušené krmivo a druhé pro krmivo sušené na slunci;
vzhledem k tomu, že tato maximální zaručená množství by měla být spravedlivě rozdělena mezi členské státy zejména s ohledem na průměrnou výši jejich produkce, pro kterou získali podporu podle čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1117/78 v hospodářských letech 1992/93 a 1993/94 podle údajů, jež měla Komise k dispozici v červenci 1994;
vzhledem k tomu, že podpora pro sušená krmiva by v případě překročení maximálního zaručeného množství měla být snížena, aby se zajistilo dodržování těchto maximálních zaručených množství a zabránilo nadměrné produkci v rámci celého Společenství; že toto snížení by mělo být uplatňováno stejně ve všech členských státech pro prvních 5 %, o které bude maximální zaručené množství překročeno; že v případě vyššího překročení by členské státy, které toto množství překročí, měly být postiženy doplňkovým snížením podpory;
vzhledem k tomu, že celková částka podpory může být vyplacena až poté, kdy bylo zjištěno, že nebylo překročeno maximální zaručené množství; že je tudíž nezbytné, aby zálohové platby byly provedeny poté, co sušené krmivo opustí zpracovatelský podnik;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament se vyslovil pro zálohu mnohem vyšší než je 50 % uvedených v návrhu Komise; že Komise se k tomuto stanovisku připojila a v důsledku toho jsou částky uvedené v článku 6 pouze prozatímní; že Rada, aby vyhověla této žádosti, neprodleně přezkoumá na základě návrhu Komise otázku výše záloh tak, aby nařízení upravující s konečnou platností tuto problematiku bylo přijato co nejdříve;
vzhledem k tomu, že hospodářský rok u sušených krmiv, na něž je vyplácena podpora, by měl začínat vždy 1. dubna a trvat do 31. března následujícího kalendářního roku, neboť produkce v jižních členských státech začíná již v dubnu;
vzhledem k tomu, že je třeba určit kritéria pro minimální množství sušených krmiv, na které vzniká nárok na podporu;
vzhledem k tomu, že poskytnutí podpory by v některých případech mělo být vázáno na uzavření smlouvy mezi producenty a zpracovatelskými podniky, aby se podpořilo pravidelné zásobování zpracovatelských podniků zeleným krmivem a aby producenti mohli využít režimu podpor;
vzhledem k tomu, že smlouvy by jednak měly přispívat k pravidelným dodávkám pro zpracovatelské podniky, a jednak umožnit producentům získat podporu; že z toho důvodu by mělo být stanoveno, že smlouvy musejí obsahovat určité údaje;
vzhledem k tomu, že zpracovatelské podniky musejí splňovat určité podmínky, aby měly nárok na podporu; že tyto podniky by měly vést účetní záznamy o zásobách včetně údajů nezbytných pro ověření nároku na podporu a měly by poskytnout další nezbytné podklady;
vzhledem k tomu, že při neexistenci smlouvy mezi producentem a zpracovatelským podnikem by podnik měl poskytnout další informace umožňující ověření jeho nároku na podporu;
vzhledem k tomu, že součástí smluv o dílo týkajících se zpracování krmiva dodaného producentem by měla být ustanovení, která zajistí, že podpora bude převedena ve prospěch producenta;
vzhledem k tomu, že pro snadnější zavedení zamýšlených opatření by měl být upraven postup zavádějící úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání Společenství uzavřelo různé dohody (dále jen "dohody GATT"); že některé z nich se týkají zemědělství, zejména Dohoda o zemědělství (dále jen "dohoda");
vzhledem k tomu, že Dohoda o ochranných opatřeních stanoví jasná pravidla pro uplatňování ochranných doložek začleněných do organizace trhů, měla by být ochranná doložka vztahující se na sušená krmiva doplněna odkazem na povinnosti vyplývající z mezinárodních dohod;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby nová pravidla pro obchod se třetími zeměmi vstoupila v platnost ve stejný den, kdy se povinnosti plynoucí pro Společenství z Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání stanou účinnými;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1117/78 a (EHS) č. 1417/78 by měla být zrušena s výjimkou některých článků prvně uvedeného nařízení, které zůstanou v platnosti až do data použitelnosti právních předpisů, kterými se provádí výsledky jednání Uruguayského kola,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se společná organizace trhu se sušenými krmivy, která zahrnuje tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
_BAR_ —Moučka a pelety z vojtěšky sušené jinak a mleté _BAR_
Článek 2
Hospodářský rok u produktů uvedených v článku 1 začíná vždy 1. dubna a končí 31. března následujícího roku.
HLAVA I
Režim podpor
Článek 3
1. Podpora je poskytována na produkty uvedené v článku 1.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 5, podpora na produkty uvedené v čl. 1 písm. a) první a třetí odrážce a v čl. 1 písm. b) činí 68,83 ECU za tunu.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 5, podpora na produkty uvedené v čl. 1 písm. a) druhé a čtvrté odrážce činí 38,64 ECU za tunu.
Článek 4
1. Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 4394 milionů tun dehydratovaného krmiva, nakteré může být poskytnuta podpora podle čl. 3 odst. 2.
2. Maximální zaručené množství uvedené v odstavci 1 je rozděleno mezi členské státy následovně:
Irsko _BAR_ 5000 _BAR_ Itálie _BAR_ 523000 _BAR_
Spojené království _BAR_ 102000 _BAR_ 3. Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 443500 tun krmiva sušeného na slunci, na které může být poskytnuta podpora podle čl. 3 odst. 3.
4. Maximální zaručené množství uvedené v odstavci 3 je rozděleno mezi členské státy následovně:
Itálie _BAR_ 162000 _BAR_ Nizozemsko _BAR_ — _BAR_
Článek 5
Pokud množství sušeného krmiva, pro které je požadována podpora podle čl. 3 odst. 2 nebo čl. 3 odst. 3, přesáhne v určitém hospodářském roce maximální zaručené množství uvedené v čl. 4 odst. 1 nebo čl. 4 odst. 3, vypočte se podpora, jež má být vyplacena v daném hospodářském roce, takto:
- u prvních 5 % nad zaručené maximální množství je podpora snížena ve všech členských státech o částku úměrnou tomuto překročení,
- u překročení o více než 5 % je provedeno další snížení podpory v těch členských státech, ve kterých produkce překročila národní zaručené množství zvýšené o 5 %, úměrně tomuto překročení.
Snížení, jež má být uplatněno, stanoví Komise v souladu s postupem podle článku 17 tak, že výdaje vyjádřené v zemědělských ECU nepřekročí částku, které by bylo dosaženo, kdyby maximální zaručené množství nebylo překročeno.
Článek 6
1. Podniky zpracovávající sušené krmivo, které žádají o podporu na základě tohoto nařízení, mají nárok na zálohu ve výši:
- 34,41 ECU za tunu v případě sušených krmiv, na která je požadována podpora podle čl. 3 odst. 2,
- 19,32 ECU za tunu v případě sušených krmiv, na která je požadována podpora podle čl. 3 odst. 3.
Členské státy provádějí nezbytné kontroly za účelem ověření nároku na podporu.
Pokud je nárok oprávněný, záloha je vyplacena.
2. Záloha může být vyplacena jen v případě, že sušené krmivo opustilo zpracovatelský podnik.
3. Pokud byla vyplacena záloha, bude zůstatek rovnající se rozdílu mezi zálohou a celkovou výší podpory vyplacen zpracovatelskému podniku s přihlédnutím k ustanovením článku 5.
Článek 7
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. května každého roku množství sušeného krmiva, na které lze požadovat podporu podle čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 za předchozí rok.
Článek 8
Podpora uvedená v článku 3 se poskytuje na žádost dotyčné strany na sušená krmiva, která opustila zpracovatelský podnik a splňují tyto podmínky:
a) maximální obsah vlhkosti musí být v rozmezí mezi 11 a 14 % a v závislosti na způsobu obchodní úpravy produktu se může lišit;
b) minimální obsah hrubých proteinů v sušině nesmí být nižší než:
- 15 % u výrobků uvedených v čl. 1 písm. a) a písm. b) druhé odrážce,
- 45 % u výrobků uvedených v čl. 1 písm. b) první odrážce;
c) sušená krmiva musejí být nezávadná a v přiměřené tržní jakosti.
Další podmínky, zejména pokud jde o obsah karotenu a vláknin, mohou být stanoveny postupem podle článku 17.
Článek 9
Podpora uvedená v článku 3 je poskytována podnikům zpracovávajícím produkty uvedené v článku1, které
a) vedou účetní záznamy o zásobách alespoň v rozsahu:
- použitého množství zeleného krmiva a popřípadě krmiva sušeného na slunci; připouští se však, pokud to vyžadují zvláštní okolnosti podniku, aby množství bylo odhadnuto na základě výměry osetých ploch,
- množství vyprodukovaného sušeného krmiva a množství a jakosti tohoto krmiva, které opouští podnik;
b) předloží ostatní doklady nezbytné pro ověření nároku na podporu;
c) patří alespoň do jedné z následujících kategorií:
- podniky, které uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení,
- podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci anebo, v případě skupiny podniků, produkci členů této skupiny,
- podniky, které odebraly krmivo od fyzických nebo právnických osob poskytujících určité záruky, jež musejí být stanoveny, a uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení; tyto fyzické nebo právnické osoby musejí být nákupčími schválenými za podmínek stanovených postupem podle článku 17 příslušnými orgány členských států, v nichž bylo krmivo sklizeno.
Článek 10
Podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci nebo, v případě skupiny podniků, produkci členů této skupiny, předloží každým rokem do určitého data příslušnému orgánu členského státu prohlášení o rozloze plochy s krmivem, které je určeno ke zpracování.
Článek 11
1. Ve smlouvách podle čl. 9 písm. c) je uvedena nejen cena, která má být zaplacena producentům za zelené krmivo a popřípadě za krmivo sušené na slunci, ale též alespoň:
- plocha, z níž má být dodána sklizeň do zpracovatelského podniku,
- dodací a platební podmínky.
2. Pokud smlouvy uvedené v čl. 9 písm. c) první odrážce jsou smlouvami o dílo týkajícími se zpracování krmiv dodaných producenty, musí v nich být upřesněna alespoň plocha, ze které má být dodána sklizeň, a musí obsahovat ustanovení o povinnosti zpracovatelských podniků převést na producenta podporu uvedenou v článku 3, kterou obdrží za množství zpracované v rámci těchto smluv.
Článek 12
1. Členské státy zavedou režim kontrol, na jehož základě bude možné ověřit u každého zpracovatelského podniku, zda:
- dodržuje podmínky uvedené v předchozích článcích,
- množství krmiv, na které je požadována podpora, odpovídá množství krmiv minimální jakosti, které opustilo tento podnik.
2. V okamžiku, kdy sušené krmivo opouští podnik, musí být zjištěna jeho hmotnost a odebrány vzorky.
3. Členské státy sdělí Komisi, jaké předpisy hodlají používat k provedení článku 1, a to před jejich přijetím.
HLAVA II
Obchod s třetími zeměmi
Článek 13
S výhradou odchylných ustanovení tohoto nařízení se na produkty uvedené v článku 1 vztahují celní sazby uvedené ve společném celním sazebníku.
Článek 14
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do kombinované nomenklatury.
2. Pokud toto nařízení nebo ustanovení přijatá na jeho základě nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
- vybírání jakýkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 15
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada na návrh Komise postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky plynoucími z dohod uzavřených v souladu s čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
Obecná ustanovení
Článek 16
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, vztahují se na produkci produktů uvedených v článku 1 a na obchod s nimi články 92, 93 a 94 Smlouvy.
Článek 17
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V takovém případě:
- Komise může nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozí odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
5. Výbor se může zabývat jakoukoliv jinou otázkou, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 18
V souladu s postupem stanoveným v článku 17 se přijmou:
a) prováděcí pravidla k tomuto nařízení, zejména pokud jde o:
- poskytování podpory uvedené v článku 3 a zálohy uvedené v článku 6,
- ověření a potvrzení nároku na podporu, včetně všech nezbytných kontrolních opatření, při nichž mohou být využity některé prvky integrovaného systému,
- kritéria pro stanovení minimální jakosti,
- podmínky, jež musí splňovat podniky uvedené v čl. 9 písm. c) druhé odrážce, a podmínky uvedené v článku 10,
- zavedení kontrolních opatření uvedených v čl. 12 odst. 2,
- podmínky pro uzavírání smluv uvedených v článku 9 včetně povinných obsahových náležitostí a podmínky uvedené v článku 11,
- uplatňování maximálního zaručeného množství;
b) přechodná opatření, která se ukážou jako nezbytná pro usnadnění přechodu z režimu podpor definovaného nařízením (EHS) č. 1117/78 na režim podpor upravený tímto nařízením.
Článek 19
Členské státy sdělí Komisi, jaká opatření přijaly k provedení tohoto nařízení.
Článek 20
1. Nařízení (EHS) č. 1117/78 se zrušuje s výjimkou článků 7 a 8, které zůstávají v platnosti do 30. června 1995.
2. Nařízení (EHS) č. 1417/78 se zrušuje.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 23. března 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro určité celní kvóty v odvětví mléka a mléčných výrobků, které byly pro Maďarsko a Bulharsko otevřeny na základě nařízení (ES) č. 3379/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3379/94 ze dne 22. prosince 1994 o otevření a správě určitých celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a pivo v roce 1995 [1], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska byly nařízením (ES) č. 3379/94 otevřeny všeobecné celní kvóty pro rok 1995, aby se dočasně zajistilo dodržování závazků týkajících se přizpůsobení koncesí poskytnutých určitým zemědělským produktům v Maďarsku a Bulharsku (kromě jiných zemí) až do uzavření dodatečných protokolů k dohodám s těmito zeměmi; že těmito novými kvótami nejsou dotčena dovozní opatření stanovená v uvedených dohodách mezi Společenstvím a těmito zeměmi;
vzhledem k tomu, že uvedeným nařízením byla pro rok 1995 zavedena opatření ke snížení nebo zrušení dovozní dávky pro určité produkty, včetně mléka a mléčných výrobků; že je třeba přijmout podrobná pravidla pro správu dotyčných opatření; že tato pravidla buď doplňují nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 340/95 [3], nebo stanovují odchylky od uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádné správy dovozů je třeba u žádostí o dovozní licence vyžadovat složení jistoty a stanovit určité podmínky pro podávání žádostí o licence; že stanovené množství je třeba rozdělit na celý rok a upřesnit postup udělování licencí, jakož i jejich dobu platnosti;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit přístup k tomuto režimu pro všechny dovozce Společenství a sníženou dávku uplatňovat stejnoměrně na všechny dovozy dotyčných produktů ve všech členských státech až do vyčerpání stanovených množství; že je třeba přijmout nezbytná opatření, aby Společenství mohlo tato stanovená množství účinně spravovat; že přístup dovozců ke zmíněnému režimu by měl, zejména s ohledem na nebezpečí spekulací, podléhat určitým podmínkám; že tento způsob správy vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Všechny dovozy mléčných výrobků pocházejících z Maďarska nebo Bulharska zařazených do kódů KN uvedených v příloze I tohoto nařízení, které byly uskutečněny v rámci režimu stanoveného v článku 1 nařízení (ES) č. 3379/94, do Společenství podléhají předložení dovozní licence vydané a vyžádané za podmínek uvedených v tomto nařízení.
Množství produktů, na která se tato opatření vztahují, a míry snížení dávek jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Množství uvedená v příloze I jsou rozdělena takto:
- 33 % v období od 1. dubna do 30. června,
- 33 % v období od 1. července do 30. září,
- 34 % v období od 1. října do 31. prosince.
Článek 3
Pro účely dovozního režimu uvedeného v článku 1 platí tato ustanovení:
a) žadatel o dovozní licenci musí při podání žádosti dokázat ke spokojenosti příslušných orgánů dotyčného členského státu, že po dobu nejméně 12 měsíců obchodoval se třetími zeměmi v odvětví mléka nebo mléčných výrobků.
Maloobchodní nebo restaurační zařízení, která prodávají produkty konečným spotřebitelům, jsou však z výhod tohoto režimu vyloučeny;
b) žádost o licenci může obsahovat pouze jeden z kódů KN uvedených v příloze I tohoto nařízení v případě, že produkt pochází z jedné ze dvou zemí, na něž se vztahuje toto nařízení.
Žádost o licenci musí být podána nejméně pro 10 tun a nejvýše pro 25 % množství dostupného pro dotyčný produkt pro každou dobu uvedenou v článku 2, pro kterou se žádost o licenci podává;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence se uvede země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
d) v kolonce 20 žádosti o licenci a licence se uvede jeden z následujících údajů:
Reglamento (CE) no 629/95,
Forordning (EF) nr.
629/95,
Verordnung (EG) Nr. 629/95,
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
629/95,
Regulation (EC) No 629/95,
Règlement (CE) no 629/95,
Regolamento (CE) n. 629/95,
Verordening (EG) nr.
629/95,
Regulamento (CE) n.o 629/95,
Förordning (EG) nr 629/95,
Asetus (EY) N:o 629/95;
e) v kolonce 24 licence se uvede jeden z následujících údajů:
Reducción de la exacción reguladora establecida en el Reglamento (CE) no 629/95,
Nedsættelse, jf. forordning (EF) nr.
629/95, af importafgiften,
Ermäßigung der Abschöpfung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 629/95,
Μείωση του δασμού όπως προβλέπεται από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ.
629/95,
Levy reduced in accordance with Regulation (EC) No 629/95,
Réduction du prélèvement prévue par le règlement (CE) no 629/95,
Riduzione del prelievo a norma del regolamento (CE) n. 629/95,
Heffing verlaagd overeenkomstig Verordening (EG) nr.
629/95,
Redução do direito nivelador prevista no Regulamento (CE) n.o 629/95,
Nedsättning av importavgiften enligt förordning (EG) nr 629/95,
Asetuksessa (EY) N:o 629/95 säädetty maksun alennus.
Článek 4
1. Žádosti o licence je možné podat pouze během prvních 10 dní každého období uvedeného v článku 2.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze, pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal ani nepodá v rámci dovozního režimu uvedeného v článku 1 pro běžné období žádnou jinou žádost pro stejný produkt, pokud jde o kód a zemi původu, ani v členském státě podání žádosti ani v jiném členském státě; jestliže žadatel podá více než jednu žádost pro stejný produkt, jsou všechny žádosti podané touto osobou nepřípustné.
3. Třetí pracovní den po uplynutí lhůty pro podání žádostí oznámí členské státy Komisi žádosti podané pro každý z produktů uvedených v příloze I. Tato oznámení obsahují seznam žadatelů a požadovaná množství podle kódů KN a země původu.
Všechna oznámení, včetně "nulových", se uskutečňují vždy ve stanovený pracovní den telexem nebo telefaxem s použitím vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jestliže nejsou podány žádné žádosti, a podle vzorů uvedených v přílohách II a III, jestliže jsou žádosti podány.
4. Komise co nejrychleji rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem uvedeným v článku 3.
Jestliže množství, pro která byly podány žádosti o licence, překračují množství dostupná pro každý kód a zemi původu, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, o kterou požadovaná množství sníží.
Jestliže žadatel považuje výsledné množství po uplatnění této procentní sazby za nedostatečné, může od použití licence odstoupit.
V takovém případě své rozhodnutí oznámí příslušnému orgánu do tří dnů ode dne zveřejnění rozhodnutí uvedeného v předchozím odstavci. Příslušný orgán neprodleně informuje Komisi o podrobnostech tohoto oznámení.
Je-li celkové množství, pro které byly žádosti podány, nižší než množství dostupné pro každý kód KN a zemi, vypočte Komise zbytkové množství a připočte je k množství dostupnému pro následující období.
5. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
Článek 5
Podle čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou dovozní licence platné po dobu 60 dní ode dne jejich skutečného vydání.
Po 31. prosinci roku, v němž byly vydány, však licence neplatí.
Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 6
Při podání žádosti o licence pro všechny produkty uvedené v článku 1 se skládá jistota ve výši 36,23 ECU na 100 kg.
Článek 7
Aniž je dotčeno toto nařízení, jsou ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 použitelná.
8 odst. 4 tohoto nařízení však množství dovezené podle tohoto nařízení nesmí překročit množství uvedené v oddílech 17 a 18 dovozní licence.
Do oddílu 19 uvedeného povolení se zapíše číslo "0".
Článek 8
Produkty jsou propuštěny do volného oběhu po předložení osvědčení EUR1, které vydala vyvážející země v souladu s protokolem 4 připojeným k prozatímní dohodě.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2261/84, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle článku 17a nařízení Rady (EHS) č.
2261/84 [2] musí být do 1. prosince běžného hospodářského roku stanoveny průměrné výnosy oliv a oleje za poslední čtyři hospodářské roky a do 1. dubna musí být stanovena odhadovaná produkce a jednotková částka podpory produkce, kterou je možno vyplatit formou zálohy; že podle článku 18 stejného nařízení musí být nejpozději do 31. května každého roku stanoveny výnosy oliv a výnosy oleje podle homogenních produkčních oblastí;
vzhledem k tomu, že na základě příslušných ustanovení Společenství přijatých podle čl. 5 odst. 5 nařízení č. 136/66/EHS se od 16. října každého hospodářského roku v odvětví olivového oleje vyplácí podpora produkce pěstitelům oliv s průměrnou produkcí nižší než 500 kilogramů a záloha pěstitelům oliv s průměrnou produkcí nejméně 500 kilogramů;
vzhledem k tomu, že v zájmu zlepšení řízení režimu podpory produkce olivového oleje je třeba stanovit odhadovanou produkci a výnosy současně k určitému pozdějšímu datu v každém hospodářském roce, aby tak byly údaje o nich aktuálnější; že je také třeba prodloužit konečný termín pro stanovení průměru výnosů za čtyři poslední hospodářské roky, aby se tak usnadnila s tím spojená práce;
vzhledem k tomu, že na základě skutečnosti, že jsou nyní k dispozici spolehlivější údaje pro vyplácení záloh než v minulosti, výše podpory, již lze vyplácet formou zálohy, a množství, k němuž se v případě zálohy přihlíží, by měly být v důsledku toho zvýšeny, avšak tak, aby bylo vyloučeno jakékoli riziko neoprávněných plateb;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2261/84 je tudíž třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2261/84 se mění takto:
1. V článku 12:
- odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Záloha:
a) se rovná částce získané vynásobením jednotkové částky podpory stanovené podle čl. 17a odst. 2 množstvím oleje uvedeným v žádosti o podporu;
b) může být poskytnuta pouze pokud:
- byly stanoveny výnosy oliv a výnosy oleje pro běžný hospodářský rok podle článku 18,
- byly provedeny kontroly uvedené v čl. 8 odst. 1 a kontroly na místě uvedené v čl. 14 odst. 3a.",
- odstavec 3 se vypouští.
2. V článku 17a:
- v odstavci 1 se datum "1. prosince" nahrazuje datem "1. března",
- v odstavci 2 se datum "1. dubna" nahrazuje datem "1. července",
- v odstavci 3 se lhůta "šest měsíců" nahrazuje lhůtou "osm měsíců",
- v odstavci 4 se datum "15. března" nahrazuje datem "15. června".
3. V článku 18 se datum "31. května" nahrazuje datem "30. června" a datum "30. dubna" se nahrazuje datem "31. května".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 28. března 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy a nařízení Rady č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3179/93 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 3330/94 [4], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2632/94 [6], definuje charakteristiky olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a příslušné metody analýzy; že nařízení (EHS) č. 2568/91 také mění doplňkové poznámky 2, 3 a 4 ke kapitole 15 kombinované nomenklatury, uvedené v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87;
vzhledem k tomu, že na základě nových výzkumných poznatků je třeba upravit charakteristiky olivového oleje a olivového oleje z pokrutin definované v nařízení (EHS) č. 2568/91, aby byla lépe zajištěna čistota výrobků uváděných na trh a stanovena příslušná metoda analýzy;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že jsou nutné určité úpravy metody stanovení obsahu trilinoleinu; že v zájmu pokračující harmonizace s normami Mezinárodní rady pro olivový olej je také třeba upravit některé limity týkající se charakteristik olivového oleje a olivového oleje z pokrutin;
vzhledem k tomu, že změny charakteristik olivového oleje si vyžádají změnu doplňkových poznámek 2, 3 a 4 ke kapitole 15 kombinované nomenklatury;
vzhledem k tomu, že v zájmu umožnění dostatečně dlouhého přechodného období pro přizpůsobení se novým normám a pro zavedení prostředků potřebných k jejich uplatnění a v zájmu zabránění narušení trhu je třeba vstup tohoto nařízení v platnost odložit asi o dva měsíce a časově omezit odbyt olivových olejů stočených do obalů před vstupem tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že je proto třeba pozměnit nařízení (EHS) č. 2658/87 a nařízení (EHS) č. 2568/91, jehož příloha XIV mění uvedené doplňkové poznámky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2568/91 se mění takto:
1. V čl. 2 se vkládá nová odrážka, která zní:
"— stanovení stigmastadienolů metodou uvedenou v příloze XVII."
2. Přílohy se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Doplňkové poznámky 2, 3 a 4 ke kapitole 15 kombinované nomenklatury obsažené v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazují textem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost 60. dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 671/95 ze dne 29. března 1995 o přidělení zvláštních referenčních množství některým producentům mléka a mléčných výrobků v Rakousku a ve Finsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 3 odst. 2 sedmý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
2 nařízení (EHS) č. 3950/92 stanoví, že celková množství pro Rakousko a pro Finsko mohou být zvýšena, a to nejvýše o 180000 tun, případně o 200000 tun za účelem přidělit referenční množství producentům, jejichž právo obnovit produkci bude v důsledku přistoupení dotčeno;
vzhledem k tomu, že v obou nových členských státech byli zemědělci po určitou dobu buď zapojeni do programu přeměny nebo programu neuvádění mléka a mléčných výrobků na trh, nebo mohli produkovat bez stanoveného referenčního množství vzhledem k zeměpisné poloze svých zemědělských podniků; že v obou uvedených případech je vhodné umožnit těmto zemědělcům, aby obnovili produkci mléka v souladu s právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že některým producentům Společenství, kteří se ocitli v podobné situaci, byla přidělena referenční množství, pokud splnili požadované podmínky; že je rovněž vhodné, aby dotčení zemědělci nových členských států splňovali takové podmínky;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Producent, jehož zemědělský podnik se nachází na zeměpisném území Rakouska nebo Finska a
a) který byl po stanovenou dobu, která vypršela nejdříve dne 31. prosince 1994, zapojen do programu neuvádění mléka a mléčných výrobků na trh;
b) který zcela nebo částečně přerušil své dodávky nebo přímý prodej a na základě vnitrostátních právních předpisů platných do 1. ledna 1995 si ponechal právo obnovit dodávky nebo přímý prodej ve lhůtě stanovené uvedenými předpisy, až do množství, kterým disponoval dříve;
c) na kterého se vztahovaly příslušné vnitrostátní předpisy pro zeměpisnou charakteristiku místa jeho produkce, ale který nedisponuje celkovým referenčním množstvím v rámci vnitrostátních právních předpisů platných do 1. ledna 1995, a který však je producentem ve smyslu čl. 9 písm. c) nařízení (EHS) č. 3950/92;
na základě žádosti dočasně získá, buď až do množství, kterým disponoval před úplným nebo částečným přerušením produkce, nebo na základě množství uvedených na trh během posledních 12 měsíců před podáním žádosti nebo na základě průměru za poslední tři dvanáctiměsíční období, zvláštní referenční množství dodávek a/nebo přímých prodejů, pokud
- prokáže, že splnil buď závazek neuvádět na trh nebo přeměnit, nebo zvláštní pravidla produkce v rámci vnitrostátních právních předpisů,
- k datu podání žádosti nepřevedl celý zemědělský podnik a
- na základě své žádosti a s ohledem na kritéria, která mají být stanovena vnitrostátními právními předpisy, prokáže, že je schopen vyprodukovat ve svém zemědělském podniku požadované zvláštní referenční množství.
2. V případě prodeje nebo pronájmu části zemědělského podniku před datem podání žádosti je přidělené množství sníženo v poměru k prodané či pronajaté ploše.
3. Množství přidělená producentům, kteří splňují podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), jsou snížena o procentuální podíl odpovídající podílu činných producentů, aniž je dotčeno dodržování celkového množství stanoveného v čl. 3 odst. 2 pátém a šestém pododstavci nařízení (EHS) č. 3950/92.
4. Množství přidělená producentům, kteří splňují podmínky uvedené v odst. 1 písm. c), nesmí celkově překročit 60000 tun.
Článek 2
Žádost uvedenou v čl. 1 odst. 1 podá producent příslušnému orgánu stanovenému členským státem v souladu s postupem, který stanoví členský stát:
- do 1. května předcházejícího uplynutí období úplného nebo částečného přerušení produkce, nebo do 1. května 1995, pokud toto období končí v roce 1995,
- do 1. května 1995 v případě žádostí podaných producenty, kteří splňují podmínky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c).
Článek 3
1. Příslušný orgán potvrdí přijetí žádosti a ověří dodržování podmínek stanovených v čl. 1 odst. 1.
2. Kritéria, která mají být zohledněna s cílem stanovit schopnost producenta zvýšit produkci svého zemědělského podniku až na požadované referenční množství, zejména zahrnují:
- množství a plemeno skotu samičího pohlaví od šesti měsíců věku, který je vhodný pro produkci mléka, které má být uvedeno na trh, a který producent chová ve svém zemědělském podniku,
- obdělávanou zemědělskou užitnou plochu,
- investice učiněné s cílem zvýšit produkci mléka v zemědělském podniku,
- možnost krmit stádo během části roku z pastvin vzdálených od zemědělského podniku.
3. Do 1. srpna oznámí příslušný orgán žadateli zvláštní referenční množství, které mu bylo dočasně přiděleno.
4. Pokud během dvou let po dočasném přidělení zvláštního referenčního množství producent může u příslušného orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že před nejméně 12 měsíci skutečně obnovil přímé prodeje a/nebo dodávky a že tyto přímé prodeje nebo dodávky během uplynulých 12 měsíců dosáhly nejméně 80 % dočasného referenčního množství, je mu trvale přiděleno zvláštní referenční množství.
V opačném případě se trvale přidělené referenční množství rovná množství skutečně dodanému nebo přímo prodanému.
Článek 4
1. V případě prodeje nebo pronájmu celého zemědělského podniku nebo jeho části nebo v případě dočasného převodu referenčního množství před jeho trvalým přidělením je referenční množství sníženo v poměru k prodané nebo pronajaté ploše nebo až do výše dočasně převedeného množství.
2. Na zvláštní referenční množství dočasně přidělená na základě tohoto nařízení se nesmí vztahovat žádný programu ukončení produkce mléka po období tří let počínaje předběžným přidělením zvláštního referenčního množství.
Článek 5
Ustanovení tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud zemědělský podnik nebo jeho část získal producent uvedený v čl. 1 odst. 1 jako dědictví nebo podobným způsobem.
Článek 6
Členské státy informují Komisi:
- do 1. dubna 1995 o příslušném orgánu a prováděcích pravidlech uvedených v článku 1, jakož i o přijatých kritériích jiných než kritéria stanovená v čl. 3 odst. 2.
- každý rok do 1. října o počtu žádostí a příslušných množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 27. března 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že v přijatém nařízení (ES) č.
603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [3] Rada naznačila, že výše zálohy uvedené v článku 6 by měla být stanovena s konečnou platností;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby zvýšení výše zálohy nenarušilo správné uplatňování systému maximálních zaručených množství;
vzhledem k tomu, že tohoto cíle může být dosaženo systémem jistot;
vzhledem k tomu, že tato nová možnost nesmí být na újmu hospodářským subjektům, které dávají přednost nižší záloze uvedené v článku 6 bez poskytování jistoty;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 603/95 musí být proto změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 603/95 se mění takto:
1. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Podniky zpracovávající sušená krmiva, které žádají o podporu na základě tohoto nařízení, mají nárok na zálohu ve výši:
- 41,30 ECU za tunu, pokud žádají o podporu na sušená krmiva podle čl. 3 odst. 2, nebo 55,06 ECU za tunu, pokud složily jistotu 13,76 ECU za tunu a
- 23,18 ECU za tunu, pokud žádají o podporu na sušená krmiva podle čl. 3 odst. 3, nebo 30,91 ECU za tunu, pokud složily jistotu 7,73 ECU za tunu.
Členské státy provádějí nezbytné kontroly za účelem ověření nároku na podporu.
Pokud je nárok oprávněný, záloha je vyplacena.
Záloha však může být vyplacena ještě před prokázáním nároku na podporu, pokud zpracovatelský podnik složí jistotu odpovídající záloze zvýšené o 10 %.
Tato jistota pokrývá veškeré ostatní jistoty, které by byly poskytnuty v souladu s první nebo druhou odrážkou prvního pododstavce.
Jakmile je prokázán nárok na podporu, tato jistota se sníží na úroveň stanovenou v první nebo druhé odrážce a je zcela uvolněna při splacení zůstatku.
2. Záloha může být vyplacena jen v případě, že sušené krmivo opustilo zpracovatelský podnik.
3. Pokud byla vyplacena záloha, bude zůstatek rovnající se rozdílu mezi zálohou a celkovou výší podpory vyplacen podniku zpracovávajícímu sušená krmiva s přihlédnutím k článku 5.
4. Pokud byla vyplacena záloha, jejíž výše přesahuje celkovou částku, na kterou má podnik zpracovávající sušená krmiva nárok s ohledem na článek 5, musí podnik na žádost vrátit přeplatek příslušnému orgánu členského státu."
2. V čl. 18 písm. a) se za druhou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— uvolnění jistot uvedených v čl. 6 odst. 1."
3. V článku 20 se doplňuje odstavec 3, který zní:
"3. Odkazy na nařízení zrušená podle odstavců 1 a 2 se považují za odkazy na toto nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 4 nařízení Rady (EHS) č.
3760/92 z 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4] stanoví, že Rada přijme opatření Společenství, kterými se stanoví podmínky přístupu do oblastí a ke zdrojům a podmínky provozování rybolovných činností;
vzhledem k tomu, že ve snaze upravit a zapracovat do opatření Společenství režimy přístupu do vod a ke zdrojům stanovené Aktem o přistoupení Španělska a Portugalska nařízení (ES) č. 1275/94 [5] stanoví, že Rada rozhodne do 1. ledna 1995 o opatřeních, která je nutné přijmout v souladu se článkem 3;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zachovat stávající rovnováhu a acquis communautaire, a to zejména zásadu relativní stability;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zaručit, aby se nezvýšila současná intenzita rybolovu v oblastech a u zdrojů, na které se vztahuje Akt o přistoupení Španělska a Portugalska, a stanovit snížení této intenzity, pokud vývoj zdrojů vyžaduje obecné snížení možností rybolovu;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zohlednit různorodost rybolovných činností a biologické, zeměpisné a geomorfologické znaky zdrojů; že je zejména nutné zohlednit nutnost zachování rovnováhy uvedených zdrojů ve vysoce citlivých oblastech;
vzhledem k tomu, že provádění regulace intenzity rybolovu je úkolem členských států vlajky; že je proto nezbytné zaručit transparentnost a rovnost způsobů řízení a kontroly;
vzhledem k tomu, že zavedení režimu řízení intenzity rybolovu vyžaduje některá doprovodná opatření Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s ustanoveními společné rybářské politiky toto nařízení stanoví s účinkem od 1. ledna 1996 kritéria a postupy pro zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V b, VI, VII, VIII, IX, X a v oblastech CECAF 34.1.1., 34.1.2. a 34.2.0.
Článek 2
1. Členské státy vytvoří jmenovité seznamy rybářských plavidel plujících pod jejich vlajkou, která jsou oprávněna provozovat rybolovné činnosti v lovištích vymezených v příloze I.
2. Členské státy mohou později doplnit do seznamů další plavidla za podmínky, že tato plavidla mají právo rybolovu v době vytváření jmenovitých seznamů.
3. Členské státy mohou později nahradit plavidla uvedená na jmenovitých seznamech.
4. V případě jakékoli změny jmenovitých seznamů se použijí kritéria a postupy uvedené ve článcích 3 a 5.
HLAVA I
Opatření pro lov druhů žijících při dně
Článek 3
1. Pro každé loviště uvedené v příloze I, kde se loví druhy žijící při dně, členské státy vyhodnotí nezbytnou intenzitu rybolovu, a to na základě kritérií Společenství pro vyhodnocení intenzity rybolovu uvedených v příloze II.
2. Při vyhodnocení intenzity rybolovu se zohlední tyto podmínky:
i) úroveň intenzity rybolovu umožňuje každému členskému státu plně využít svá rybolovná práva pro jednotlivá loviště, tzn. jak druhy, na něž se vztahuje celkový přípustný odlov (TAC), přidělený nebo nepřidělený, tak druhy, na než se taková omezení nevztahují;
ii) úroveň intenzity rybolovu se stanoví v souladu s pravidly Společenství; stávající rovnováha jednotlivých lovišť a jednotlivých oblastí by neměla být narušena;
iii) úroveň intenzity rybolovu by v žádném případě neměla narušit relativní stabilitu jednotlivých lovišť.
3. Pokud potenciální intenzita rybolovu, která odpovídá volnému přístupu rybářských plavidel uvedených na jmenovitém seznamu, překročí vyhodnocenou intenzitu, členské státy zavedou systém regulace intenzity rybolovu.
4. Příslušné členské státy vyhodnotí intenzitu rybolovu v oblastech ICES VII a a VII f na sever od 50º 30′ severní šířky na základě tradičních rybolovných činností.
5. Příslušné členské státy vyhodnotí intenzitu rybolovu v oblasti na jih od 56º 30′ severní šířky, na východ od 12º západní délky a na sever od 50º 30′ severní šířky, a to na základě stupně stávající aktivity jejich plavidel, s výjimkou plavidel plujících pod vlajkou Španělska.
Počet plavidel se španělskou vlajkou v této oblasti nesmí být vyšší než 40, a to v souladu s ustanovením odst. 2 bodu ii).
HLAVA II
Opatření pro lov pelagických druhů ryb
Článek 4
1. Pro loviště uvedená v příloze 1, kde se loví pelagické druhy, včetně vysoce stěhovavých druhů, přijmou členské státy opatření k zajištění následného sledování skutečné intenzity rybolovu.
2. V některých zvláštních případech může Rady upravit intenzitu rybolovu postupem podle čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3760/92, přičemž je mimo jiné třeba zohlednit stávající rovnováhu jednotlivých lovišť a jednotlivých oblastí.
3. S cílem zajistit, aby se kontroly intenzity rybolovu podle čl. 3 odst. 4 a 5 vztahovaly i na rybolov pelagických druhů a jiných druhů, které nežijí při dně, v oblastech ICES VIIa a VIIf, Rada rozhodne na návrh Komise postupem podle odstavce 2 tohoto článku.
HLAVA III
Obecná ustanovení
Článek 5
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března 1995 tyto údaje:
- jmenovité seznamy podle článku 2, pokud jde o loviště pro lov druhů žijících při dně,
- vyhodnocení nezbytné intenzity rybolovu podle čl. 3 odst. 1,
- případně navrhovaný systém regulace intenzity rybolovu podle čl. 3 odst. 3.
2. Členské státy pravidelně sdělují Komisi každou změnu údajů podle odstavce 1.
3. Komise předá údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 členským státům.
Článek 6
1. Na základě údajů podle článku 5 a po podrobném projednání s příslušnými členskými státy Komise předloží Radě nejpozději do 30. dubna 1995 návrh nařízení o regulaci intenzity rybolovu.
2. Nejpozději do 30. června 1995 Rada rozhodne postupem podle čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3760/92 o tomto návrhu, přičemž buď upraví, nebo neupraví podmínky pro provozování rybolovných činností, které sdělí příslušné členské státy, a zcela dodrží zásadu relativní stability a zásadu nediskriminace.
Nařízením, které Rada přijme, může být postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92 stanoveno přijetí prováděcích pravidel, včetně úpravy, za určitých podmínek, podmínek pro provozování rybolovných činností, přičemž Rada zcela dodrží kritéria a podmínky uvedené v čl. 3 odst. 1 a 2 tohoto nařízení.
Komise přezkoumá podmínky pro provozování rybolovných činností, pokud příslušná maximální intenzita rybolovu vyhodnotí s plným využitím kvót daného členského státu, a přijme vhodné opatření pro zabránění této situaci postupem podle druhého pododstavce.
3. Pokud Rada nerozhodne nejpozději do 31. července 1995, Komise přijme na základě návrhu uvedeného v odstavci 1, pokud možno nejpozději do 31. října 1995, a postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92, nezbytná opatření k zajištění toho, aby se intenzita rybolovu jednotlivých členských států nezvýšila v porovnání s její stávající úrovní.
4. Pokud Komise nepřijme opatření podle článku 3 nejpozději do 31. prosince 1995, použijí se jmenovité seznamy rybářských plavidel a případně i systém regulace intenzity rybolovu, který členské státy sdělí Komisi.
Článek 7
1. Členské státy přijmou nejpozději do 31. března 1995 opatření nezbytná k zajištění dodržování intenzity rybolovu vyhodnocené podle článku 3.
Členské státy oznámí tato opatření Komisi, která je dále oznámí ostatním členským státům.
V této souvislosti může členský stát upravit intenzitu rybolovu tím, že bude sledovat činnost svého loďstva a že přijme vhodná opatření, pokud je téměř dosažena povolená úroveň intenzity rybolovu podle článku 6.
2. Vždy, když je to potřeba, členské státy vydají plavidlům plujícím pod jejich vlajkou zvláštní povolení k rybolovu.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými se rybářským plavidlům plujícím pod jejich vlajkou uloží povinnost sdělovat podrobnosti o vplutích a vyplutích do/z oblastí, včetně vplutí a vyplutí z přístavů ležících uvnitř těchto oblastí, na které se vztahují omezení intenzity rybolovu nebo omezení kapacity, jakož podrobnosti o vplutích a vyplutích do/z oblastí ležících na jih od 56º 30′ severní šířky, na východ od 12º západní délky a na sever od 50º 30′ severní šířky.
Plavidla, které jsou vybavena zařízením pro automatické sledování pracujícím v reálném čase, které bylo uznáno na základě právních předpisů Společenství, mohou tato sdělení provádět prostřednictvím tohoto systému.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými se rybářským plavidlům plujícím pod jejich vlajkou uloží povinnost sdělovat kromě podrobností o vplutích a vyplutích do/z oblastí i úlovky nacházející se na palubě od okamžiku zřízení infrastruktury Společenství pro zpracování údajů o úlovcích rybářských plavidel ve vodách Společenství, a nejpozději od 1. ledna 1998.
5. Sdělení podle odstavců 3 a 4 jsou zároveň adresována státu vlajky a příslušným pobřežním státům.
Komise předloží nejpozději do 30. června 1995 návrh na úpravu nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 z 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [6], a zejména jeho článku 6, který se týká povinnosti zaznamenávat úlovky a intenzitu rybolovu.
Rada o těchto návrzích rozhodne do 31. prosince 1995.
7. Rada rozhodne nejpozději do 30. června 1995 o návrhu Komise, kterým se mění rozhodnutí Rady č. 89/631/EHS ze dne 27. listopadu 1989 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při zajišťování souladu s režimem Společenství pro zachování a řízení rybolovných zdrojů [7], a kterým se stanoví poskytnutí dodatečné finanční podpory Irsku, která rovněž zahrnuje provozní náklady, v rámci dodržení povolených postupů Společenstvím a finančních směrnic.
8. Komise členským státům předá každoročně nejpozději do 15 září úplnou zprávu o inspekcích, které provedla Komise v průběhu předcházejícího kalendářního roku, jakož i vyhodnocení výsledků inspekcí a seznam návrhů na vylepšení vnitrostátních prováděcích pravidel.
Článek 8
Příslušné členské státy přijmou opatření podle přílohy III do 1. ledna 1996.
Článek 9
1. Ustanovení čl. 2, 3, 4 odst. 2 a článku 7 se vztahují na plavidla o délce mezi svislicemi 15 metrů a vyšší.
2. Kapacita rybolovu, kterou vykazují rybářská plavidla o kratší délce, se vyhodnotí celkově pro každé loviště.
Článek 10
V souladu s články 4 a 8 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 stanoví Rada nejpozději do 31. prosince 1995 maximální povolené úlovky pro jednotlivé populace kranasů v oblastech ICES X a CECAF a rozdělí je mezi Španělsko a Portugalsko podle jejich příslušných oblastí.
Článek 11
1. V souladu s článkem 9 nařízení (EHS) č. 3760/92 mohou členské státy vyměňovat rybolovná práva, které jim byla přidělena podle podmínek uvedených v příloze IV bodě 1.
2. Od 1. ledna 1996 omezí příslušné členské státy své úlovky podle podmínek uvedených v příloze IV bodě 2.
Článek 12
1. V souladu s ustanoveními a postupy podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3760/92 a při dodržení zásady nediskriminace Rada rozhodne nejpozději do 30. června 1995 o změnách, které má provést nařízení Rady (EHS) č. 3094/86 ze dne 7. října 1986 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [8], a to na základě informací uvedených v příloze V.
2. Komise předloží nejpozději do 30. června 1995 návrhy na zlepšení technických opatření týkajících se zachování rybolovných zdrojů, a to zejména s ohledem na výběr lovných zařízení v západních vodách Společenství.
Rada o těchto opatřeních rozhodne nejpozději do 31. prosince 1995 v souladu s ustanoveními a postupy podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. března 1995, kterým se mění nařízení (ES) č. 1091/94, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2157/92 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
1 třetí odrážky nařízení (EHS) č. 3528/86 je cílem programu Společenství pomoc členským státům při provádění intenzivního a trvalého dohledu nad lesními ekosystémy na trvalých pozorovacích zkusných plochách;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3528/86 členské státy postoupí Komisi data shromážděná sítí trvalých pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a trvalý dohled;
vzhledem k tomu, že tato síť byla zřízena členskými státy v souladu s přílohou I nařízení Komise (ES) č.
1091/94 [3]; že společné metody a forma pro předkládání údajů o pravidelné inventarizaci stavu koruny, inventarizaci stavu půd a olistění a měření růstu byly stanoveny v přílohách III a IV nařízení (ES) č. 1091/94;
vzhledem k tomu, že měření rychlosti depozice a sledování meteorologických parametrů se již zaznamenávají a že společné metody a forma pro předkládání těchto údajů musejí být vloženy do nařízení (ES) č. 1091/94;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1091/94 se mění takto:
1. V příloze II se do formuláře 2a vkládají tato opatření:
"Zavedení a provádění měření rychlostí depozice
Zavedení a provádění sledování meteorologických parametrů".
2. V příloze III se bod II.5 nahrazuje tímto:
"II.5.
Předání údajů
Členské státy předají tyto údaje Komisi za každou zkusnou plochu a ve standardizované formě (viz příloha VII, formulář 3a a 3b)."
3. Příloha VIIa se mění v souladu s odpovídající přílohou tohoto nařízení.
4. Přílohy II a III tohoto nařízení se vkládají jako přílohy VIII a IX do nařízení (ES) č. 1091/94.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. března 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že cílem nařízení Komise č.
1756/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 267/95 [4] je přesně stanovit zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán pro všechny částky uvedené v ECU pro mléko a mléčné výrobky; že nařízení Komise (EHS) č.
685/69 ze dne 14. dubna 1969 o prováděcích pravidlech pro intervence na trhu s máslem a smetanou [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 393/94 [6], je zrušeno a nahrazeno nařízením Komise (ES) č.
454/95 [7]; že je tedy třeba upravit odkazy v příloze nařízení (EHS) č. 1756/93;
vzhledem k tomu, že ustanovení o platnosti poukázky na poskytnutí podpory uvedená v čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2191/81 ze dne 31. července 1981 o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi [8], byla naposledy pozměněna nařízením (ES) č. 455/95 [9]; že je tedy třeba podle toho upravit odpovídající rozhodnou skutečnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1756/93 se mění takto:
1. Dosavadní bod 1 části B. I se označuje jako bod 1, který zní:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_
2. Bod 1 části B. III se nahrazuje tímto:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_
3. Bod 2 části D se nahrazuje tímto:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který má být používán _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 27. března 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2075/92 o společné organizaci trhu se surovým tabákem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2075/923 stanoví usměrnění a omezení produkce surového tabáku; že se s ohledem na dosavadní zkušenosti jeví nezbytné toto nařízení pozměnit v zájmu lepšího usměrnění produkce;
vzhledem k tomu, že celková částka prémie musí být nakonec vyplacena producentům; že by mělo být umožněno, aby členské státy na základě svého rozhodnutí vyplácely prémie přímo producentům;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit pro každého producenta produkované množství, které mu zaručuje vyplácení prémie; že přísluší členským státům, aby v rámci stanovených zaručených prahových množství rozdělily tyto kvóty mezi příslušné producenty, přičemž cílem předpisů Společenství, které byly k tomuto účelu přijaty, je zaručit spravedlivé rozdělení na základě množství dodávaných v minulosti, aniž by braly ohled na zjištěné výkyvy ve výrobě;
vzhledem k tomu, že na tabák vyprodukovaný nad rámec kvóty nemůže být vyplacena prémie; že je však nutné brát v úvahu možnost neúmyslné nadbytečné produkce; že by bylo vhodné povolit dotyčným producentům převést v omezené míře tyto přebytky do následující sklizně pod podmínkou, že bude dodržen součet kvót obou sklizní;
vzhledem k tomu, že by mělo být členským státům, které jsou toho schopny, umožněno přímé vyplácení prémií producentům již od sklizně 1994,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2075/92 se mění takto:
1. článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Smlouva o pěstování musí obsahovat alespoň:
závazek prvního zpracovatele, že zaplatí producentovi kupní cenu a v případě, že příslušný subjekt členského státu nezaplatí prémii přímo producentovi, i částku ve výši prémie za smluvně stanovené a skutečně dodané množství tabáku,
závazek producenta, že dodá prvnímu zpracovateli surový tabák, který splňuje smluvně stanovené požadavky na jakost.
2. Příslušný subjekt členského státu vyplatí producentovi prémii na základě předloženého dokladu o dodání tabáku nebo vyplatí prémii prvnímu zpracovateli, pokud první zpracovatel zaplatil producentovi částku ve výši prémie a doloží, že producent tabák dodal a že mu byla vyplacena částka uvedená v odstavci 1.";
2. v článku 7 se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto:
" případný požadavek jistoty, kterou musí poskytnout první zpracovatel nebo producent při žádosti o zálohu, jakož i podmínky pro její poskytnutí a uvolnění,";
3. článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Za účelem dodržování zaručených prahových množství se pro sklizně 1995, 1996 a 1997 zavádí režim produkčních kvót.
2. Postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy Rada rozděluje mezi producentské členské státy pro každou sklizeň referenční množství pro jednotlivé skupiny odrůd.
3. Na základě množství stanovených podle odstavce 2 a aniž je dotčeno uplatňování odstavce 4, rozdělí členské státy produkční kvóty rovnoměrně mezi producenty podle průměru množství jednotlivých skupin odrůd, která byla v posledních třech letech před rokem poslední sklizně dodána ke zpracování.
Produkce z roku 1992 a dodávky z této sklizně se však nezohledňují; tyto dodávky budou nahrazeny dodávkami z čtvrtého roku před posledním rokem sklizně.
Toto rozdělení neovlivní způsoby rozdělování produkčních kvót pro následující sklizně.
4. Při rozdělování produkčních kvót podle odstavce 3 se při výpočtu referenční produkce nebere ohled na množství surového tabáku, která podle nařízení (EHS) č. 727/70 přesáhla maximální zaručená prahová množství.
Případně se zohledňuje produkce pouze v rámci kvóty, která byla během příslušných let přidělena.";
4. článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Na množství, která přesahují kvótu přidělenou producentovi, nesmí být poskytnuta prémie.
2. Odchylně od odstavce 1 může producent dodat v každé skupině odrůd nadbytečnou produkci nepřesahující 10 % jeho kvóty a při následující sklizni může za tento přebytek získat prémii, pokud svoji produkci sníží tak, že nebude překročen součet kvót za obě sklizně.";
5. článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23.
Zahrnují zejména změny v rozdělování kvót uvedených v čl. 9 odst.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 737/95 ze dne 30. března 1995 o zastavení lovu platýse černého plavidly plujícími pod vlajkou členského státu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
3377/94 ze dne 20. prosince 1994, kterým se pro období do 31. března 1995 rozdělují mezi členské státy některé kvóty na úlovky pro plavidla, která loví ve výlučné hospodářské zóně Norska a rybolovné oblasti okolo Jan Mayen [2], stanoví kvóty pro platýse černého na rok 1995;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit soulad s ustanoveními o množstevních omezeních úlovků populací, na něž se vztahují kvóty, je nezbytné, aby Komise stanovila datum, ke kterému se úlovky plavidel plujících pod vlajkou členského státu považují za úlovky, které vyčerpaly přidělenou kvótu;
vzhledem k tomu, že na základě informací sdělených Komisi úlovky platýse černého ve vodách divizí ICES I a IIa a IIb (norské vody na sever od 62o severní šířky) plavidel plujících pod vlajkou členského státu nebo registrovaných v členském státě dosáhly kvóty přidělené na rok 1995,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Úlovky platýse černého ve vodách divizí ICES I a IIa a IIb (norské vody na sever od 62o severní šířky) plavidel plujících pod vlajkou členského státu nebo registrovaných v členském státě se považují za úlovky, které vyčerpaly kvótu přidělenou Společenství na rok 1995.
Lov platýse černého ve vodách divizí ICES I a IIa a IIb (norské vody na sever od 62o severní šířky) plavidly plujícími pod vlajkou členského státu nebo registrovanými v členském státě je zakázán, jakož i zadržování na palubě, překládka a vykládka takové populace nalovené uvedenými plavidly po datu vstupu v platnost tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 6. dubna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je třeba definovat některé pojmy, aby bylo zajištěno účinné uplatňování režimu podpor pro sušená krmiva;
vzhledem k tomu, že z tohoto režimu podpor by měly být vyloučeny všechny produkty, na které je poskytována podpora pro plodiny na orné půdě a které jsou uvedeny v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 [2] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, s výjimkou sladkých vlčích bobů do období kvetení, aby se zabránilo jakémukoliv riziku dvojí platby;
vzhledem k tomu, že s ohledem na kritéria uvedená v článku 8 nařízení (ES) č. 603/95 by měla být stanovena minimální jakost dotyčných produktů vyjádřená pomocí obsahu vlhkosti a proteinů; že s ohledem na obchodní zvyklosti by měl být obsah vlhkosti rozlišen podle určitých výrobních postupů;
vzhledem k tomu, že článek 12 nařízení (ES) č.
603/95 stanoví, že členské státy musí provádět kontroly, aby ověřily, že všechny podniky a všichni nákupčí krmiva na sušení splňují podmínky stanovené ve výše uvedeném nařízení; že z důvodu usnadnění takových kontrol a zabezpečení plnění podmínek nároku na podporu by zpracovatelské podniky a nákupčí měli podléhat schvalovacímu řízení; že ze stejného důvodu by měly být přesně stanoveny údaje, které musí být obsaženy v žádostech o podporu, v evidenci zásob a v prohlášeních o dodávkách zpracovatelských podniků; že je třeba rovněž upřesnit ostatní doklady, které musejí být předloženy;
vzhledem k tomu, že by měla být definována pravidla pro vyplácení podpory, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování režimu podpor;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění uvádění krmiv ke zpracování na trh a pro umožnění příslušným orgánům provádět kontroly nezbytné k ověření nároku na podporu je třeba, aby smlouvy mezi zpracovatelskými podniky a zemědělci byly uzavřeny před dodávkou krmných surovin a aby byly uloženy u příslušných orgánů do určitého data, aby orgány znaly očekávaný objem produkce; že pro tyto účely musí být smlouvy uzavřeny písemně, musí v nich být uvedeno datum uzavření smlouvy, doba platnosti smlouvy, jména a adresy smluvních stran, povaha produktů pro zpracování a přesné označení zemědělského pozemku, na kterém bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy se nepoužijí takovéto smlouvy, musí zpracovatelské podniky vypracovat prohlášení o dodávkách za podmínek, které se vztahují na smlouvy;
vzhledem k tomu, že pro ověření shody mezi množstvím krmných surovin dodaných do podniků a množstvím sušených krmiv, které podniky opouštějí, je třeba, aby tyto podniky vážily veškeré krmivo určené na zpracování a stanovily jeho obsah vlhkosti;
vzhledem k tomu, že pro účely účinné kontroly nároku na podporu je důležité s ohledem na různou úroveň podpory pro dehydratovaná krmiva a krmiva sušená na slunci, aby zpracovatelské podniky vyráběly a skladovaly tyto odlišné produkty v oddělených prostorech;
vzhledem k tomu, že dodržování požadavků na jakost sušeného krmiva musí podléhat přísné kontrole založené na pravidelném odebírání vzorků finálních výrobků, které opouštějí podnik; že v případech, kdy jsou tyto produkty míseny s jinými materiály, musí být vzorky odebrány před mísením;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 603/95 stanoví pro každou etapu výrobního procesu řadu kontrol, včetně návaznosti na integrovaný administrativní a kontrolní systém; že kontroly zaměřené na identifikaci příslušných zemědělských pozemků by měly být koordinovány s kontrolami prováděnými v rámci tohoto systému;
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinného řízení trhu se sušeným krmivem je nezbytné, aby Komise dostávala v pravidelných intervalech určité informace;
vzhledem k tomu, že pro zajištění dodržování podmínek stanovených v příslušných právních předpisech, zejména v předpisech týkajících se nároku na podporu, by měly být stanoveny určité sankce za jakékoli jejich zneužití;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1528/78 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1069/93 [4] a nařízení Komise (EHS) č. 2743/78 [5] se nahrazují tímto nařízením; že proto musejí být zrušena;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 603/95 se použije ode dne 1. dubna 1995, tj. dne, kdy začíná hospodářský rok 1995/96; že toto nařízení by se proto mělo použít od stejného data;
vzhledem k tomu, že Společný řídící výbor pro obiloviny, oleje, tuky a sušená krmiva nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro společnou organizaci trhu v odvětví sušených krmiv zřízenou nařízením (ES) č. 603/95.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "sušenými krmivy" produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, v jejichž rámci se rozlišují:
a) "dehydratovaná krmiva", tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. a) první a třetí odrážce výše uvedeného nařízení, které byly uměle vysušeny teplem, s výjimkou všech produktů vypočtených v příloze I nařízení (EHS) č. 1765/92 a jejich krmivových produktů, kromě sladkého vlčího bobu do období kvetení;
b) "krmiva sušená na slunci", tj. produkty uvedené uvedené v čl. 1 písm. a) druhé a čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 603/95, sušené jinak a mleté;
c) "proteinové koncentráty", tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. b) první odrážce nařízení (ES) č. 603/95;
d) "dehydratované výrobky", tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. b) druhé odrážce nařízení (ES) č. 603/95;
2. "zpracovatelským podnikem" podnik zpracovávající sušená krmiva uvedená v článku 6 nařízení (ES) č. 603/95, řádně schválený v členském státě, v němž se nachází, který se zabývá:
a) buď dehydratací čerstvého krmiva s pomocí sušicího zařízení, které splňuje tyto podmínky:
- teplota vzduchu u vstupního bodu není nižší než 93 oC,
- doba dehydratace krmiva v sušičce nepřesahuje tři hodiny,
- v případě sušení krmiva ve vrstvách není ložná hloubka každé z vrstev vyšší než jeden metr;
b) nebo mletím krmiva sušeného na slunci;
c) anebo výrobou proteinových koncentrátů;
3. "nákupčím krmiva pro sušení a mletí" fyzická nebo právnická osoba uvedená v čl.
9 písm. c) třetí odrážce nařízení (ES) č. 603/95, řádně schválená členským státem, ve kterém je usazena, která nakupuje čerstvé krmivo od producentů za účelem jeho dodávání do zpracovatelských podniků;
4. "šarží" určité množství krmiva stejné jakosti co do složení, obsahu vlhkosti a proteinů, které najednou opustilo zpracovatelský podnik.
Článek 3
1. Pro účely tohoto nařízení se za výrobky, které opustily zpracovatelský podnik a mohou získat nárok na podporu uvedenou v článku 3 nařízení (ES) č. 603/95, považují výrobky uvedené v čl. 2 bodu 1, které:
a) opouštějí bez dalšího zpracování:
- prostory zpracovatelského podniku,
- skladovací prostory mimo zpracovatelský podnik, které poskytují dostatečné záruky náležité kontroly skladovaného krmiva a které byly předem schváleny příslušným orgánem, pokud nemohou být uskladněny v prostorách tohoto podniku,
- v případě mobilního sušicího zařízení toto zařízení a, pokud jsou skladovány osobou, která provádí dehydrataci, jakékoliv skladovací prostory splňující podmínky stanovené ve druhé odrážce nebo
b) opouštějí prostory zpracovatelského podniku nebo skladovací prostory uvedené pod písmenem a) jako směs, pokud jsou míseny s krmnými surovinami s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95 a těch, které se používají jako pojiva, ve zpracovatelském podniku za účelem výroby krmných směsí a které při výstupu ze zpracovatelského podniku jsou nezávadné, v přiměřené tržní jakosti, splňují požadavky pro uvedení na trh jako živočišná krmiva a mají tyto vlastnosti:
i) maximální obsah vlhkosti:
- 12 % u krmiva sušeného na slunci, mletého dehydratovaného krmiva, proteinových koncentrátů a dehydratovaných produktů,
- 14 % u ostatních dehydratovaných krmiv,
ii) minimální celkový obsah surových proteinů v sušině:
- 15 % u dehydratovaného krmiva, krmiva sušeného na slunci a dehydratovaných produktů,
- 45 % u proteinových koncentrátů.
2. Sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský podnik, nesmí být znovu přijato do tohoto nebo jiného podniku anebo do skladovacího prostoru uvedeného v odst. 1 písm. a).
V průběhu hospodářského roku 1995/96 však sušená krmiva, která opustila podnik, mohou být přijata v jiném podniku, pokud se tak stane pod kontrolou příslušných orgánů členských států a za jimi stanovených podmínek.
Článek 4
1. Pro účely schválení podle čl. 2 bodu 2 zpracovatelské podniky musí:
a) mít technická zařízení k provádění činností uvedených v čl. 2 bodu 2 písm. a), b) nebo c); b) splňovat:
- podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 603/95,
- podmínky stanovené tímto nařízením.
Pokud zpracovatelský podnik přestane plnit některou z podmínek stanovených pod písmeny a) a b) prvního pododstavce, odebere mu příslušný orgán schválení na dobu, kterou stanoví podle závažnosti zjištěných nedostatků.
2. Pro účely schválení podle čl. 2 bodu 3 nákupčí krmiva pro sušení a mletí musí:
- uložit u příslušného orgánu nejpozději do data uvedeného v čl. 8 odst. 5 smlouvy uzavřené s producenty spolu se seznamem všech příslušných zemědělských pozemků,
- vést evidenci příslušných produktů alespoň v rozsahu denních nákupů a prodejů jednotlivých produktů s uvedením množství, odkazu na smlouvu s producentem, který dodal produkt a popřípadě zpracovatelského podniku, jemuž je produkt určen, u každé šarže,
- vést účetnictví, které musí předložit k případné kontrole příslušnému orgánu,
- být nápomocen při kontrolách.
Pokud nákupčí krmiva pro sušení a mletí přestane splňovat alespoň jednu z podmínek stanovených v prvním pododstavci, odebere mu příslušný orgán schválení na dobu, kterou stanoví podle závažnosti zjištěných nedostatků.
Článek 5
1. Pro získání podpory uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 603/95 musí zpracovatelský podnik nejpozději do 45 dní od konce měsíce, v němž sušená krmiva opustila tento podnik, předložit žádost o podporu.
Po 15. dubnu od skončení hospodářského roku však nemůže být předložena již žádná žádost o podporu za daný rok.
Kromě případů vyšší moci má pozdní předložení žádosti za následek snížení podpory, na niž by podnik býval měl nárok, kdyby žádost byl předložil včas, o 1 % za každý pracovní den.
Žádost předložená za více než 20 dní po termínu již nemůže být přijata.
2. Žádost o podporu musí obsahovat alespoň:
- jméno a příjmení žadatele, jeho adresu a podpis,
- množství, na které je požadována podpora, rozdělené na jednotlivé šarže,
- datum, kdy dotyčná šarže opustila podnik,
- potvrzení, že ze šarže byly v okamžiku jejího výstupu ze zpracovatelského podniku odebrány vzorky v souladu s čl. 11 odst. 3 a veškeré informace nezbytné pro identifikaci odebraných vzorků.
3. Podpora poskytovaná na směsi obsahující sušená krmiva a krmné suroviny s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 1 nařízení (ES) č. 603/95, a na sušená krmiva obsahující pojiva se vypočte úměrně podle poměrného dílu sušených krmiv obsaženého v těchto výrobcích.
Článek 6
1. Záloha uvedená v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 603/95, je vyplacena nejpozději do 90 dnů od předložení žádosti, jakmile se příslušný orgán ujistí o nároku na podporu pro množství, které je uvedeno v žádosti; záloha je vyplacena zpracovatelskému podniku za sušená krmiva, která v průběhu daného měsíce opustila tento podnik.